google/wiki40b huggingface dataset:
Barbro Gardberg

Barbro Johnsdotter Gardberg (syntyi 6. joulukuuta 1924 Helsingissä ja kuoli 26. maaliskuuta 2011 Meltolassa) oli suomalainen tekstiilitaiteilija.
Gardbergin mittavan tekstiilituotannon merkittävin osa on transparangit (kuultokudos). Hänen kirkkotekstiilejä voi löytää useassa kirkossa ja kappelissa, m.m. Turun tuomiokirkossa, Tenholan kirkossa, Bromarvin kirkossa ja Pyhän Katarinan kirkossa Karjaalla.
Gardberg toimi myös opettajana ja piti pirtanauhakursseja sekä Suomessa että ulkomailla, mm. Islannissa, Norjassa, Ruotsissa ja Virossa. Hän tutki historiallisia pirtanauhoja, kudonnaisia, symboleja ja ornamentiikkaa ja teki uraauurtavaa tutkimusta entisajan tekstiileistä Pohjoismaissa ja Baltiassa. Hän piti näyttelyitä niin Suomessa kuin ulkomailla. Hänen tekstiilejään on myös mm. Tallinnan Ruotsalaisessa kirkossa ja Viron Nuckön kirkossa sekä Islannissa. Hänelle myönnettiin Karjaan kulttuuripalkinto vuonna 1992.
Armaan Ebrahim

Armaan Ebrahim (s. 17. toukokuuta 1989 Chennai, Intia) on intialainen moottoriurheilija. Hänen isänsä on entinen F3-sarjan mestari Akbar Ebrahim.

Ura

Ebrahim aloitti uransa karting-sarjoissa voittaen Formula LGB -sarjan mestaruuden vuonna 2004. Seuraavana vuonna hän kilpaili Aasian Formula BMW -sarjassa ja edusti intiaa A1 Grand Prix -sarjassa kaudella 2005-06. Vuonna 2006 Ebrahim kilpaili Formula Renault UK -sarjassa. Hyvien tulosten perusteella Ebrahim sai jälleen edustaa Intiaa A1 Grand Prix -sarjassa kaudella 2006-07. Hän kilpaili myös Aasian Formula V6 -sarjassa vuosina 2007-08. Vuonna 2008 Ebrahim kilpaili Aasian GP2-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2009 Ebrahim kilpaili Formula 2 -sarjassa sijoittuen 17:nneksi. Armaan sai kehuja ohitustaidoistaan joka kilpailun aikana, jolloin hän ohitti vähintään kahdeksan autoa. Ebrahimia on pidetty tulevaisuuden F1-kuljettajana ja muun muassa Narain Karthikeyan on kehunut hänen ajotaitojaan. Ebrahim jatkoi F2-sarjassa seuraavana vuonna saavuttaen yhden palkintosijan ja 78 pistettä sijoittuen kymmenenneksi. Ebrahim jatkoi F2-sarjassa kaudella 2011 saavuttaen 16 pistettä sijoittuen sarjan 15:nneksi. Vuonna 2012 Ebrahim kilpaili Indy Lights -sarjassa uudessa Fan Force United -tallissa, jonka autolla hän sijoittui sarjassa 13:nneksi. Samasta vuodesta lähtien hän on keskittynyt ajamaan erilaisissa urheiluautosarjoissa, muun muassa FIA GT:tä, Blancpainia ja Super Trofeota.
Norola

Norola on Mikkelin kaupunkiin (aikaisemmin Mikkelin maalaiskuntaan) kuuluva kylä, joka sijaitsee noin 7 km Mikkelistä Kuopioon päin valtatie 5:n varrella. Tien pohjoispuolella sijaitsee Tertin kartano, ja n. kahden kilometrin päässä kylästä Visulahden matkailukeskus.

Asutus

Norolan alueella on ollut maa- ja verokirjojen perusteella asutusta jo ainakin vuodesta 1541 alkaen. Tuolloin sen nimi oli Vesulahden (Visulahden) pitäjän Norolan neljänneskunta.
Only Five

Only Five oli Turussa keväällä 1967 perustettu yhtye. Yhtyeen jäsenet olivat aluksi laulaja Kalevi Karling, soolokitaristi-laulaja Jouko Linko, rytmikitaristi-laulaja Helge Koskela, basisti Timo Kurki ja rumpali Börje Hellman. Saman vuoden syksyllä Karlingin tilalle tuli Olli Lundstedt. Lisäksi toiseksi laulusolistiksi tuli muutamaksi kuukaudeksi Timo Nummi. Tänä aikana yhtyeen nimikin oli Only Five + One. Lisäksi syksyllä -67 Hellman jäi lyhyelle tauolle ja rumpalina oli tuolloin Taisto Keinänen. Keväällä 1968 samainen muutos jäi pysyväksi.
Jo perustamisvuonnaan Only Five arvostettiin parhaaksi levyttämättömäksi yhtyeeksi ja se sijoittui toiseksi Ponnahdus Pinnalle -kilpailussa ja oli samaisessa kisassa yleisön suosikki.
Maaliskuuhun 1968 saakka yhtyeessä oli vieraillut myös Christian Laurell. Tässä vaiheessa yhtyeeseen otettiinkin uusi vakituinen jäsen, kosketinsoittaja-laulaja Markku Silander.
Kesällä 1969 yhtye jatkoi toimintaansa nimellä Yellow.
Hawker

Historia

Toimintansa päättäneen  Sopwith Aviation and Engineering Companyn johtajat kuten Sopwith ja koelentäjä Harry G. Hawker perustivat 15. marraskuuta 1920 H. G. Hawker Engineering Company Limitedin, jonka toimialoihin sisältyi autojen, moottoripyörien ja lentokoneiden osien valmistus Canbury Park Roadin tehtaalla Kingstonissa. Yhtiön ensimmäiset lentokoneet olivat ylätasoinen Duiker tiedustelukone, Woodcock yöhävittäjä ja koulukone, kaksipaikkainen tiedustelukone Hedgehog, yksipaikkainen hävittäjä Heron, torpedopommittaja Horsley ja tulevan pääsuunnittelijan Sydney Cammin ultrakevyt Cygnet.
Camm suunnitteli kaksipaikkaisen kaksitasoisen päiväpommittajan Hartin, joka teki ensilentonsa Rolls-Royce FXI -moottorilla kesäkuussa 1928. Hartia valmistettiin lopulta kaikkiaan 2 506 kappaletta, mikä oli suurin määrä yksittäistä mallia sotien välillä Britanniassa.
Yhtiön menestys johti Hawker Aircraft Limitedin perustamiseen 18. toukokuuta 1933. Gloster ostettiin kesäkuussa 1934 ja muodostettiin 1. heinäkuuta 1963 Hawker Siddeley Aircraft Company Limited, johon kuuluivat Hawkerin ja Glosterin lisäksi Sir W. G. Armstrong Whitworth Aircraft, Armstrong Siddeley Motors, Air Service Training ja A. V. Roe. Hurricane teki ensilentonsa 6. marraskuuta 1936. Koneita valmistettiin kaikkiaan yli 14 000 kappaletta seuraavien kahdeksan vuoden aikana.
Nationalismi Euroopassa

Nationalismi on modernin kansallisvaltion kehityksen ideologinen perusta. Leon Baradatin mukaan nationalismi ”vetoaa ihmisiä samaistumaan oman kansallisryhmänsä intresseihin ja tukemaan valtion – kansallisvaltion – luomista niiden intressien puoltamiseksi.” Nationalismi oli tärkeä tekijä Euroopan kehityksessä. 1800-luvulla romanttisen nationalismin aalto pyyhälsi Euroopan halki muuttaen sen valtioita. Jotkut uusista valtioista, kuten Saksa ja Italia muodostettiin yhdistämällä useita yhteisen ”kansallisidentiteetin” omaavia alueellisia valtioita. Toiset, kuten Kreikka, Serbia, Puola, Romania ja Bulgaria muodostuivat kansannousujen tuloksena Osmanien valtakuntaa ja Venäjää vastaan. Nationalismi oli se ideologinen sysäys, joka muutti Euroopan vuosisadan kuluessa. Monarkioiden ja ulkomaiden hallinta alueista korvattiin itsemääräämisoikeudella ja vastikään luoduilla kansallishallituksilla.
Jere Rouhiainen

Seuraura

Rouhiainen on Tapparan kasvatti. Hän voitti C-nuorten SM-hopeaa vuosina 2011 ja 2012. Rouhiainen oli Tapparan eniten maaleja runkosarjassa tehnyt puolustaja sekä B-nuorissa kaudella 2012–2013 että A-nuorissa kaudella 2013–2014. Hän teki molempina kausina yhdeksän osumaa.
Kaudeksi 2014–2015 Rouhiainen nostettiin Tapparan SM-liigarinkiin. Hän pelasi ensimmäisen miesten sarjaottelunsa Mestarien liigassa 23. syyskuuta 2014 vieraissa tšekkiläistä HC Třineciä vastaan. Rouhiainen pelasi kauden aikana kaksi CHL-ottelua, mutta ei kuitenkaan debytoinut vielä SM-liigassa. Hän pelasi kuitenkin miesten pelejä neljän ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Rouhiainen oli Tapparan A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 12+12=24. Hänen edellään koko A-nuorten SM-liigan puolustajien maalipörssissä oli vain Bluesin Veeti Vainio.
Toukokuussa 2015 Rouhiainen solmi Tapparan kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän teki kaudella 2015–2016 liigadebyyttinsä. Rouhiainen esiintyi Tapparan SM-liigakokoonpanossa ensimmäisen kerran 20. lokakuuta 2015 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan, mutta hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Seuraavassa ottelussa 21. lokakuuta 2015 Vaasan Sportia vastaan Rouhiainen sai jääaikaa 4.52 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana Tapparan liigajoukkueessa 13 runkosarja- ja kolme CHL-ottelua ilman tehopisteitä. Rouhiainen pelasi suurimman osan kaudestaan lainalla LeKin Mestis-joukkueessa, jossa tulokaskausi toi 37 runkosarjaottelussa tehot 2+7=9. Mestis-kauden jälkeen hän vahvisti Tapparan A-nuoria kevään 2016 pudotuspeleissä.
Kaudella 2016–2017 Rouhiainen jäi Tapparassa edelleen varsin pieneen rooliin ja hän pelasi varsinaisen SM-liigan tulokaskautensa aikana 35 runkosarja- ja neljä CHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Rouhiainen voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Hän pelasi kauden aikana LeKissä lainalla 17 runkosarjaottelua ja jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Tuomas Koskisen kanssa lukemalla +8. Joulukuussa 2016 Rouhiainen teki Tapparan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Myös kaudella 2017–2018 hän jäi pieneen rooliin ja pelasi vain 22 runkosarja- ja neljä CHL-ottelua. Rouhiainen pelasi kauden aikana SM-liigassa myös yhteensä viisi ottelua lainalla KooKoossa ja Hämeenlinnan Pallokerhossa, joissa hän paikkasi loukkaantumisia. Rouhiainen vietti suurimman osan runkosarjastaan lainalla LeKissä, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 5+18=23. Rouhiainen palasi loppukaudella Tapparaan, joiden A-nuoria hän vahvisti pudotuspeleissä ollen joukkueen paras syöttäjä seitsemällä syöttöpisteellään. Rouhiainen ei saanut SM-liigassa peliaikaa pudotuspeleissä, mutta riittävä määrä runkosarjaotteluita riitti kuitenkin SM-hopeaan.
Rouhiainen siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella TuTon Mestis-joukkueeseen. Hänen runkosarjansa jäi loukkaantumisen vuoksi vain 17 ottelun mittaiseksi, mutta Rouhiainen kuntoutui kuitenkin pudotuspeleihin. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Elokuussa 2019 Rouhiainen palasi alkukaudeksi 2019–2020 lainalle Tapparan SM-liigajoukkueeseen, joka toimii TuTon yhteistyöjoukkueena.
Kronobergsparken

Kronobergsparken on puisto Kungsholmenin kaupunginosassa Tukholmassa, Ruotsissa. Puistoa rajaavat kadut Kronobergsgatan, Parkgatan, Polhemsgatan ja Bergsgatan. Puisto luotiin Albert Lindhagenin suunnitelman pohjalta 1800-luvun lopulla.
Aluetta, jossa puisto sijaitsee, kutsuttiin alkujaan nimellä Kronoberget. Kronoberget säilyi myös puiston nimenä vuoteen 1962 saakka. Pinta-alaltaan puisto on noin 5,5 hehtaarin suuruinen, ja siellä sijaitsee Kungsholmenin korkein kohta. Vuonna 1979 puistoon sijoitettiin taiteilija Barbro Lindvall-Liljanderin veistos Ikaros med draken.
Kronobergsparkenin länsilaidalla sijaitsee juutalainen hautausmaa. Hautausmaa luotiin jo vuonna 1787. Sinne on haudattu 209 ihmistä, ja viimeisin hautaus tapahtui vuonna 1857.
Rike Jokela

Risto ”Rike” Jokela on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. 
Hän on ohjannut muun muassa seuraavia televisiosarjoja ja elokuvia: Nahkiaiset (1998), Pulkkinen (1999–2002), Remontti (2002), Itse valtiaat (2003–2004, 2008), Saunavuoro (2004), Firma (2005), Jopet Show (2005–2006), Majakka (2006), Suojelijat (2007), Kallio (2009) Jäät (2010), Virta (2011), Brändärit (2014), Kynsin Hampain (2016), Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu! (2016) ja Karppi (2018). Myös hänen veljensä Juha Jokela on työskennellyt käsikirjoittajana ja ohjaajana ja veljekset ovat tehneet yhteistyötä useissa projekteissa.
Rike Jokela on sekä Suomen Elokuvaohjaajien Liiton että Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.  Aikaisemmin Jokela toimi päätyökseen elokuvaajana. Hän on kuvannut Juoppohullun päiväkirja -elokuvan sekä televisiodraamoja kuten Tukka auki (osat 1–3, 2008), minkä lisäksi hän on itse kuvannut osan ohjaamistaan tv-sarjoista. Jokela työskentelee pääasiassa fiktion parissa, mutta on ohjannut ja kuvannut myös mainoksia ja tehnyt valosuunnitteluita useisiin tv-ohjelmiin.
Ennen televisiouralle siirtymistä Rike Jokela toimi valosuunnittelijana Tanssiteatteri Mobitassa ja sitä ennen muusikkona. Hän sävelsi, sanoitti ja soitti kitaraa yhtyeissä Bastards, Riistetyt, Pyhät Nuket ja Nuket.
Jokelan ensimmäinen pitkä elokuva ohjaajana on Tatu ja Patu -kirjoihin perustuva lastenelokuva Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu!, joka sai ensi-iltansa loppuvuodesta 2016.
Useat Rike Jokelan ohjaamat tv-sarjat ovat olleet ehdolla tai voittaneet alan palkintoja Suomessa ja ulkomailla.
Thelma Todd

Ura

Todd halusi alun perin kansakoulunopettajaksi, ja pääsi lukion jälkeen collegeen. Äitinsä vaatimuksesta hän kuitenkin osallistui kauneuskilpailuihin ja tuli valituksi Miss Massachusettsiksi vuonna 1925. Hän oli kilpailemassa myös Miss Amerikan tittelistä, muttei voittanut. Kilpailun kautta hän pääsi tutustumaan elokuva-alaan ja esiintymään aluksi lyhyissä komedioissa. Uransa alkutaipaleella hän teki myös useita mykän kauden draama- ja kauhuelokuvia.
Jesse L. Lasky valitsi 18-vuotiaan Toddin vuonna 1924 oppilaaksi Paramount Picturesin vastaperustettuun elokuvakouluun. Todd pysyi Paramountilla vuoteen 1927 saakka, jolloin hän siirtyi First Nationalille. Menestyksekkään mykkäelokuvakauden jälkeen hän aloitti äänielokuvissa. Toisin kuin monet muut mykän elokuvan tähdet, Toddin äänenlaatu sopi oivallisesti hänen valkokangaspersoonaansa. Hänellä oli kirkas, pirteä ja jokseenkin aristokraattinen ääni. Toddin First Nationalilla vuonna 1929 tekemä Seven Footprints to Satan oli hänen ensimmäinen äänielokuvansa. Todd teki pitkään yhteistyötä tuottaja Hal Roachin kanssa ja esiintyi naistähtenä Harry Langdonin, Charley Chasen, Stan Laurelin ja Oliver Hardyn elokuvissa. Vuonna 1931 hän näytteli kaikkiaan 14:ssä ensi-iltaelokuvassa, joista menestyksekkäin oli Marxin veljesten farssi Neljä nolattua neroa. Kriitikot antoivat sille sekalaisia arvioita, mutta yleisö rakasti elokuvaa. Toddilla oli myös oma komediaelokuvasarjansa, jossa hän näytteli aluksi ZaSu Pittsin ja myöhemmin Patsy Kellyn kanssa. Myöhemmin Todd näytteli myös muun muassa Marxin veljesten elokuvissa Hevosen sulat (1932) ja Neljä naurettavaa naapuria (1933).
Todd yritti siirtyä 1930-luvun alussa vakavampiin rooleihin, ja tarkoitusta varten hän otti käyttöön nimen Alison Loyd. Hän näytteli muun muassa draamaelokuvassa Corsair, mutta palasi pian takaisin komediaelokuvien pariin.

Kuolema

Thelma Todd kuoli epäselvissä olosuhteissa vain 29-vuotiaana. Hänet löydettiin kuolleena rakastajansa Roland Westin entisen vaimon tallissa olleesta autostaan 16. joulukuuta 1935. Auton moottori oli sammuksissa, mutta virta-avain oli ajoasennossa. Viralliseksi kuolinsyyksi todettiin tapaturmainen häkämyrkytys, mutta todellisista tapahtumista ei ole varmuutta. Itsemurhaan ei löytynyt mitään motiivia. Murhastakaan ei ollut todisteita, vaikka hänellä oli löytöhetkellä veriset huulet, joka olisi ollut ainut viittaus henkirikokseen. On jäänyt täysin epäselväksi, oliko kyseessä tapaturma vai ei.
Toddin viimeiseksi elokuvaksi jäi 1936 ensi-iltaan tullut Kaksi mustalaista, jonka pääosissa näyttelivät Stan Laurel ja Oliver Hardy. Toddin kuoleman johdosta kaikki hänen kohtauksensa leikattiin pois elokuvasta yhtä lukuun ottamatta. Todd ehti esiintyä kaikkiaan noin 120 elokuvassa, joista monet olivat lyhytfilmejä. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Långvik

Långvik on pieni kunnanosa Kirkkonummella. Långvik sijaitsee merenlahden äärellä, lähellä Espoota. Långvikissa asuu lähes tuhat ihmistä, ja alue koostuu suurimmaksi osaksi omakotitaloista. Sen suurin vetonaula on Långvik Congress Wellness Hotel, joka sijaitsee merenlahden ääressä. Hotellissa on 96 huonetta, spa-osasto, kokoustilat sekä ravintola. 
Långvikista on matkaa Kirkkonummen keskustaan noin 10 kilometriä. Långvikissä on myös yksityinen kioski sekä yksityisvenesatama.
Vuonna 2011 kylässä oli 954 asukasta.
Irina Hudova

Irina Hudova (17. kesäkuuta 1926 Viipuri – 20. heinäkuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen tanssitaiteilija ja -pedagogi, joka työskenteli Suomen Kansallisbaletin johtajana 1972–1973. Hän oli taiteilijaprofessori 1972–1975.
Hudova oli baletin jäsen 1947–1955, ensitanssijatar 1949–1955. Sen jälkeen hän työskenteli pääasiassa ulkomailla vierailijaprofessorina Lontoossa Royal Ballet Companyssa 1963–1969, Milanossa Teatro alla Scalassa 1970–1978, Tokiossa 1976 ja 1979–1980 sekä balettimestarina Ankarassa ja Istanbulissa kahteen otteeseen 1969–1972 ja 1980 alkaen sekä myöhemmin jälleen La Scalassa 1990-luvulle saakka.
Hudova aloitti baletin opinnot Viipurin kaupunginteatterin balettikoulussa Kaarlo Erosen johdolla 1936.
Rod of Moses

Rod of Moses oli hämeenlinnalainen kristillinen rock -yhtye. Bändi vaikutti 1990-luvun puolesta välistä 2000-luvun alkuun. 
Rod of Moseksen alkumuoto syntyi juhannusjuhlilla Keski-Suomessa 1990-luvun puolessa välissä laulaja Rände Rännälin, basisti Sami Korhosen ja rumpali Jerry Patomeren kohdatessa yhteisen tutun kautta. He perustivat yhtyeen nimeltä Underground Cover, joka kokeili parin kitaristin kanssa ja heittivät yhden keikan.
Myöhemmin remmiin tuli kitaristi Tomi Meriläinen ja koskettimiin Antti Heinonen. Tässä vaiheessa yhtyeen nimi vaihtui Rod of Mosekseksi. Nimi syntyi, kun Sami näki Akslepioksen sauva -symbolin ambulanssilelussa. Jouluna 1995 äänitettiin ensimmäinen demo. Tässä vaiheessa alkoi iso pyörä pyörimään ja keikkamäärät alkoivat nousemaan. Loppuvuodesta 1996 synaan tuli  Veli-Matti Suoperä ja näin ROMin klassinen kokoonpano oli kasassa.  
1997 bändi voitti SM-Gospel-tittelin. Samana vuonna ilmestyi Rod of Moses -debyyttialbumi, jonka tuotti Anssi Kela. 
ROM nautti suosiota erityisesti nuorison parissa luovilla esiintymisillä ja tunki itsensä röyhkeästi myös sinne minne muut gospelin nimeä kantaneet bändit eivät olleet menneet ja pääsikin esiintymään Jyrki-ohjelmaan. 
Vuonna 1999 yhtye siirtyi funk-, groove- ja soul-vaikutteisesta rockista suoraviivaisempaan, brittihenkiseen rockiin Dallas-albumillaan. Tuottajana hääri jälleen Anssi Kela.
2000-luvulla Rod of Moseksen toiminta hiipui. Vellu Suoperä ryhtyi luomaan suosittua ylistysmusiikkia. Rände julkaisi kolme soololevyä. Sami Korhonen jatkoi basistin hommia Bass'n Helenissä, sittemmin rock-yhtye Aeroflopissa ja Delay Treessissä. 
Rod of Moses veti reunion-keikan Kouvolan Vappugospelissa 2006.
Reverie

Tuotanto

Sarjan pilottijakson kuvaukset alkoivat maaliskuussa 2017 Kanadan Vancouverissa. Loput jaksot kuvattiin Los Angelesissa Yhdysvalloissa.
NBC vahvisti tilanneensa sarjan pilottikauden toukokuussa 2017.
Katja Kaukonen

Katja Kaukonen (s. 1968 Pori) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Odelma ilmestyi 2011. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri sekä äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja ja asuu Tampereella.
Kutri

Kutri (engl. Frieda) on hahmo Charles M. Schulzin luomassa Tenavat-sarjakuvassa. Hän oli mukana sarjassa lähinnä 1960-luvun aikana, mutta poistui myöhemmin.
Kutri on hieman turhamaisena kuvattu tyttö, joka mainitsee lähes jokaisessa yhteydessä luonnonkiharat hiuksensa, joista hän on hyvin ylpeä. Kutri arvostelee usein Ressua laiskuudesta, koska hänen mielestään beaglen tulisi ajaa jäniksiä. Kutri sai muutaman kerran Ressun pakotettua kanssaan jänismetsälle, mutta Ressu ei todellisuudessa jahdannut jäniksiä. Kutri kuuluu Jaska Jokusen baseball-joukkueeseen, jossa hän pelaa takakentällä Tellusta seuraavana ja on suunnilleen yhtä huono pelaaja kuin Tellu, ellei huonompi. Tellu ja Kutri saapuvat useasti yhteisvoimin kesken pelin syöttökummun luo esittämään Jaska Jokuselle absurdeja vaatimuksia. Muutamassa stripissä Kutri on Tellun tavoin rakastunut Amadeukseen ja yrittää ottaa Tellun paikan Amadeuksen pianon ääressä. Amadeus ei välitä hänestä yhtään enempää kuin Tellustakaan. Kutri käyttää mekkoa, joka Tenavat-animaatioissa on väriltään violetti.
Kutri esiintyi Tenavissa ensimmäisen kerran 6. maaliskuuta 1961. Vuonna 1961 hänellä oli myös lyhyen aikaa Misse (Faron) -niminen kissa – ainoa kissa, joka Tenavissa koskaan nähtiin. Schulz piti Misseä epäonnistuneena ideana, koska kissan läsnäolo sarjassa rajoitti Ressun kehittämistä perinteisestä koirasta ihmismäiseen suuntaan, joten Schulz hankkiutui hahmosta pian eroon. Kutri itse poistui Tenavista 1970-luvun puoliväliin mennessä, joskin hän vilahti sen jälkeen vielä parissa yksittäisessä stripissä. Tenavat-animaatioiden musiikin säveltänyt Vince Guaraldi sävelsi Kutrille oman tunnuskappaleen ”Frieda ... with the Naturally Curly Hair”.
Kutrin suoraksi esikuvaksi on mainittu Frieda Rich (1921–1994), joka oli Schulzin työtoveri Art Instruction -piirustuskoulussa. Schulzin elämäkerran kirjoittanut David Michaelis on arvellut, että lyhytkasvuinen Rich olisi innoittanut Schulzia laajemminkin lapsihahmojensa ulkonäön suunnittelussa. Missen alkuperäinen nimi Faron on lainattu kantrilaulaja Faron Youngilta.
Leyton Orient FC

Historia

Vuonna 1881 Glyn Cricket Club perusti jalkapallojaoston, mitä pidetään Leyton Orientin syntynä. Vuonna 1888 seura otti käyttöön Orient-nimen, ja vuonna 1898 nimi vaihdettiin Clapton Orientiksi, sillä seuraan tuli paljon vaikutteita Claptonista. Vuonna 1938 seura siirtyi nykyiseen kotipaikkaansa Leytoniin. Toisen maailmansodan jälkeen seuralla oli talousongelmia ja samoihin aikoihin seuran nimi vaihdettiin Leyton Orientiksi. Vuonna 1962 Leyton Orient nousi 1. divisioonaan. FA Cupissa Leyton Orient saavutti parhaan tuloksensa vuonna 1978, kun se eteni välieriin, joissa se hävisi Arsenalille. Seuralla oli jälleen 1990-luvulla talousongelmia. Vuonna 2001 seura nousi 11 vuoden jälkeen ykkösliigaan.
Rakastan sinua, rakastan sinua

Juoni

Kustantamossa työskentelevä nuori älykkökirjailija Claude Ridder (Rich) on yrittänyt itsemurhaa mutta saadaan kuntoon sairaalassa. Sieltä poistuessaan hän saa oudon tarjouksen tulla koekaniiniksi salaisen tutkimuslaitoksen aikamatkustuskokeeseen. Hänen on tarkoitus viettää vuoden takaisessa menneisyydessä vain minuutin ja palata, mutta kokeessa hän elää menneitä tapahtumiaan rakastettunsa Catrinen kanssa sekavassa järjestyksessä. Elokuvan loppu jää avoimeksi.

Tuotanto

Resnais-monografian kirjoittaja James Monaco sanoo elokuvan rakenteen syntyneen ohjaajan kokemuksista elokuvien leikkaajana:  ” Jokainen joka on kokenut leikkauspöydän löytämisen ilot, sen voiman eritellä todellisuuden rytmejä ja arvoituksia, ymmärtää välittömästi Resnaisin lähtökohdan.” Resnais valmisteli elokuvaa viitisen vuotta.

Vastaanotto

Elokuvaa ei pidetä Resnais’n parhaimpiin kuuluvana. Hän valmisteli elokuvaa vuosia, mutta sen huono kaupallinen menestys aiheutti, ettei hän saanut mahdollisuutta elokuvantekoon viiteen vuoteen. Ensi-illan ajankohta oli huono, huhtikuu 1968 keskellä Pariisin opiskelijalevottomuuksia.
Helsingin Sanomien Paula Talaskivi piti ensi-ilta-arvostelussaan ”monella tavoin imponoivana”: hän näki siinä sekä tieteisseikkailua että salapoliisitarinaa, jonka näennäisen sileyden takana katsoja aistii salaperäisen ilmapiirin. James Monaco pitää elokuvaa Resnais’n käytännöllisimpänä ja vähiten teoreettisena elokuvana, joka on kuitenkin haastavaa katsottavaa, kun päähenkilön menneisyys pilkotaan kubismin tapaan muistikuvien satunnaiseksi epäjärjestykseksi. Monacon mielestä Rakastan sinua, rakastan sinua kestää Resnais’n elokuvista parhaiten uudet katsomiskerrat, ”ja vähänkin vaivaa näkeviin katsojiin se vaikuttaa kuin huume”.
Ville Pohjonen

Ville Sakari Pohjonen (s. 5. maaliskuuta 1959 Paimio) on suomalainen päätoimittaja.
Ville Pohjonen syntyi maalari Tenho Pohjosen ja Senni Pohjosen perheeseen. Hänen puolisonsa on Heli Törmänen. Pohjonen tuli ylioppilaaksi 1978. Kunnallislehden toimittaja hän oli 1980–1983, toimitussihteeri 1983–1985 ja päätoimittaja 1985–1991. Kaarina -lehdessä hän työskenteli päätoimittajana 1986–1994 ja toimitusjohtajana 1990–1990 ja sitten Loimaan Lehden päätoimittajana 1995–2000. Kouvolan Sanomien päätoimittajaksi hän siirtyi vuonna 2000. Takaisin Varsinais-Suomeen Pohjonen muutti vuonna 2011, kun hänestä tuli Salon Seudun Sanomien pätoimittaja. Pohjonen toimi Julkisen sanan neuvoston jäsenenä 2006–2009 ja neuvoston ensimmäisenä varapuheenjohtajana 2008–2009.
Febo Mari

Febo Mari (oikealta nimeltään Alfredo Rodriguez, 16. tammikuuta 1881 Messina – 6. kesäkuuta 1939 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja ohjaaja.
Valmistuttuaan yliopistosta Mari työskenteli teatterinäyttelijänä ja vuodesta 1911 lähtien myös teatteriohjaajana. Samana vuonna hän alkoi esiintyä myös elokuvissa. Marin ensimmäinen elokuvaohjaus oli Il critico vuonna 1912. Hänen muita elokuviaan ovat Eleonora Dusen tähdittämä Cenere (1916) ja Il fauno (1917). Mari kirjoitti myös näytelmiä, proosaa ja runoja.