google/wiki40b huggingface dataset:
Anniina Laitinen

Anniina Elise Laitinen (s. 18. marraskuuta 1989) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälajit ovat 400 metrin juoksu ja 400 metrin aitajuoksu. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja ja häntä valmentaa Tapio Laitinen.
Laitinen karsiutui 400 metrin alkuerissä Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009. Hän sai pronssia alle 23-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruuskilpailujen 4 × 400 metrin viestissä 2010. Seuraavana vuonna hän sijoittui 400 metrin aitajuoksussa toiseksi Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen ykkösliigassa, karsiutui alkuerissä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa ja voitti Suomi–Ruotsi-maaottelussa Helsingissä.
Laitinen voitti 400 metrin juoksussa Suomen-mestaruuden Turussa 2011 ja oli kolmas Lahdessa 2012. 400 metrin aitajuoksussa hän voitti Suomen-mestaruuden Turussa 2011 ja Lahdessa 2012, oli toinen Vaasassa 2013 ja Porissa 2015 sekä kolmas Kajaanissa 2010. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saanut 4 × 100 metrillä hopeaa 2008 ja pronssia 2013, 4 × 400 metrillä kultaa 2008, 2011 ja 2013 ja hopeaa 2009 ja 2010 sekä 4 × 800 metrillä kultaa 2009, 2011 ja 2012 ja hopeaa 2008, 2010 ja 2013. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut 400 metrin juoksun mestaruuden 2010 ja 2011 ja saanut hopeaa 2013 sekä pronssia 2012. 4 × 300 metrin viestissä hän sai hopeaa 2012.
Peräaukkokanava

Peräaukkokanava eli anaalikanava (lat. canalis analis) on reitti suolistosta peräaukon läpi ulos elimistöstä. Sen kautta työnnetään ulosteena kuona-aineita ulos elimistöstä. Peräaukkokanava koostuu pääasiassa peräsuolesta.
Peräaukkokanavaa säätelee poikkijuovainen eli tahdonalainen lihaksisto. Osittain säätelyyn osallistuu myös sileä lihaksisto.
Peräaukkokanavan toimintaa voivat häiritä muun muassa tulehdukset, haavaumat, peräpukamat ja raskaus sekä esimerkiksi dementia.
Bushidō

Bushidō (jap. 武士道, Bushidō, soturiherrasmiehen tie) oli japanilaisten samurai-sotureiden elämäntapaohjeistus.
Siinä soturin tien harjoittamiseen liitettiin eettisiä- ja kunniakäsityksiä.
Bushidō ei ollut puhtaaksikirjoitettu lakikokoelma vaan kokoelma elämänohjeita, jotka siirtyivät perimätietona sukupolvelta toiselle. 
Näin bushidō kasvoi ja kehittyi pitkien sodankäynnin vuosisatojen aikana. Bushidōlla ei siis ole tarkkaa ilmaantumisvuotta, vaan se on pidemmän prosessin tulos.
Bushidō oli tie, jota samuraiden oli noudatettava jokapäiväisessä elämässään, mitä heiltä odotettiin ja mihin heidät koulutettiin.

Bushidō - moraalioppia soturille

Feodaaliajan Japanissa eurooppalaista ritaria vastaava käsite (bushi) oli olemassa jo ennen samurai-käsitteen vakiintumista. Bu-shi-dō tarkoittaakin kirjaimellisesti käännettynä soturiherrasmiehen tietä. Bushidō syntyi sodankäyntitaitojen kehittyessä samalla kun Japanissa omaksuttiin mannermaalta, lähinnä Kiinasta levinneitä filosofisia, eettisiä ja uskonnollisia aineksia. Japanin kansallisella tasolla se huomioitiin Minamoto no Yoritomon perustaessa Kamakura-kaudella shogunaatin ja raivatessa tiensä Japanin johtoon ja ensimmäiseksi shōguniksi. Koska bushin omat sotataidot olivat erittäin tehokkaita ja kuolettavia, bushidō antoi hänelle selkeät säännöt siitä, milloin hänen toimintansa oli "oikein" ja  milloin "väärin".
Ville Sirén

Ville Jussi Sirén (s. 11. helmikuuta 1964 Tampere) on suomalainen kykyjenetsijä ja uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän voitti pelaajaurallaan yhden Suomen mestaruuden, hopean ja kaksi pronssia, yhden Sveitsin mestaruuden ja Ruotsin mestaruushopeaa sekä Kanada-cupin pronssin.
Ville Sirén aateloitiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numero 173 vuonna 2006.

Seurajoukkueet

Sirén aloitti uransa SM-liigassa Tampereen Ilveksessä, jossa hän pelasi kaudet 1982–1985. Hartford Whalers varasi hänet NHL:ään vuoden 1983 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 23. Sirén siirtyi Pohjois-Amerikkaan syksyllä 1985 ja pelasi neljä kautta Pittsburgh Penguinsissa. Tämän jälkeen hän pelasi vielä kaudet 1988–1990 Minnesota North Starsissa, kunnes palasi Suomeen HPK:hon. Yhden HPK:ssa pelatun kauden jälkeen hän pelasi kauden Ilveksessä, josta jatkoi seuraavaksi kaudeksi Ruotsin Elitserienissä pelanneeseen Luleå HF:ään. Luleåssa hän pelasi vuoteen 1994 saakka, jonka jälkeen pelasi kauden Västerås IK:ssa. Seuraavaksi hän pelasi Sveitsissä SC Bernissä kaudet 1995–1998 käyden pelaamassa viimeisellä kaudella kaksi ottelua Italian Serie A:ssa. Uransa viimeisen kauden 1998–1999 hän pelasi HIFK:ssa.
Yhteensä Sirénin tehot NHL:ssä olivat runkosarjassa 290 ottelussa 14 maalia ja 68 syöttöä eli yhteensä 82 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi seitsemän ottelua ilman tehoja.

Maajoukkueet

Maajoukkueurallaan Sirén edusti Suomea vuosien 1984 ja 1992 olympialaisissa, vuosien 1987 ja 1991 Kanada-cupissa sekä vuosien 1985, 1991 ja 1993 MM-kisoissa.

Ura kykyenetsijänä

Pelaajauransa jälkeen Sirén on toiminut useiden vuosien ajan eri NHL-seurojen kykyjenetsijänä. Hän on toiminut Columbus Blue Jacketsin kykyjenetsijänä vuodesta 2013. Hän on toiminut aikaisemmin myös Washington Capitalsin, Ilveksen ja St. Louis Bluesin kykyjenetsijänä.
Abessinialainen (marsurotu)

Ulkonäkö

Turkin tulee olla tiheä, karkea ja paksu. Karvan pituus tulee olla 4-5 cm. Rusettien välissä olevien harjojen tulee olla selväpiirteiset ja korkeat, eivätkä ne saa kaatua toistensa päälle. Rusetteja tulee olla 8 kpl ja niiden tulee olla linjassa "ruudukkona". Jos yhdessä "ruudussa" on kaksi rusettia on kyse tuplarusetista, mikä on yleinen virhe. Rusettien tulee olla suuria, neliön muotoisia ja selkeästi erottuvia eikä niiden keskuksissa saa olla kaljuja laikkuja. Rusettien keskustat eivät saa olla avoimet vaan niiden tulisi olla mahdollisimman pienet. Päässä olevan harjan (pääharjan) tulee olla korkea ja tiheä ja marsulla tulee olla tuuheat poskikarvat eli pulisongit.
Rodulla sallitaan kaikki värit ja kuviot. Suomessa useimmat abessinialaiset ovat väriltään brindlejä tai tortoiseshell & whiteja.

Luonne

Abessinialaiset ovat yleensä aktiivisia, temperamenttisia ja rohkeita.
Zelenoborski

Maantiede ja asutus

Zelenoborskin kunnan pinta-ala on 2 054,08 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Kantalahden piirin Zaretšenskin kuntaan, pohjoisessa Kantalahteen, idässä Murmanskin alueen Turjan piiriin sekä etelässä Karjalan tasavaltaan. Pinta-alasta 97,3 % on metsää.
Seudulla virtaa Koutajoki, joka muodostaa Koutajärven eli Knäsöin tekojärven. Kunnan alueella sijaitsee osa Kantalahden luonnonpuistosta sekä neljä luonnonmuistomerkkiä. Hyötykaivannaisiin kuuluvat diatomiitti, graniitti, gabronoriitti, hiekka ja sora.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Knäsöin ja Koudan kylät, Lesozavodskin ja Pajakannan asutukset sekä Koudan ja Žemtšužnajan rautatieasemat. Asukasmäärä on vähentynyt voimakkaasti 2000-luvulla. Huvila-asutusta on Koudan kylässä sekä autioiksi jääneissä Lopskajan, Paasman (Pažma) ja Severnyin entisissä asutuskeskuksissa. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 91 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 3 % karjalaisia, 2 % ukrainalaisia ja 2 % valkovenäläisiä.

Historia

Taajama on perustettu Knäsöin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä vuonna 1951.

Liikenne, talous ja palvelut

Zelenoborskin kautta kulkee Muurmannin rata sekä Pietarin ja Murmanskin välinen M18-valtatie. Rautatiellä on Knäsöin, Koudan ja Pajakannan asemat. Rutšji Karelskijesta haarautuu sivurata Alakurttiiin. Taajamasta on linja-autoyhteydet Lesozavodskiin ja Kantalahteen. Knäsöin kylästä liikennöi linja-auto Knäsöin asemalle.
Kunnan talous perustuu sähköntuotantoon, puunjalostukseen ja rautatieliikenteeseen. Zelenoborskissa toimii Knäsöin vesivoimalaitos, Koutajärven metsänhoitoalueen konttori, metsäteollisuusyritys Zeljonyi Bor, varuskunta ja puunjalostusta harjoittava vankeinhoitolaitoksen työsiirtola. Knäsöin asema on rautatiepiirin keskus. Knäsöin kylässä on kalanviljelylaitos.
Taajamassa toimii kolme lastentarhaa, kaksi keskikoulua, parantolakoulu, lasten taide- ja tiedekoulut, lasten luomistyön keskus, ammattikoulu ja lastenkoti. Terveyspalveluihin kuuluu kaupunginsairaala poliklinikkoineen. Kulttuurilaitoksia ovat kunnan keskuskulttuuritalo, Vostokin kulttuuritalo ja kunnan keskuskirjasto.

Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Kunnan keskustaajama koostuu varsinaisesta Zelenoborskin taajamasta sekä kolmesta muusta osasta, joiden nimet ovat Lesobirža, Podtaibola ja Zaton. Asuinrakennukset ovat etupäässä huonokuntoisia yksi–kolmekerroksisia puutaloja. Lisäksi on muutamia viisikerroksisia kerrostaloja. Palvelut ovat keskittyneet Zelenoborskin ja Lesobiržan keskustoihin. Tuotantolaitokset sijaitsevat pohjois- ja lounaisosissa.
Koudan kylässä sijaitsee 1600-luvulla rakennettu Pyhän Nikolauksen kirkko kellotapuleineen ja aitoineen. Kirkko on lajissaan ainutlaatuinen rakennusmuistomerkki ja federaation tason suojelukohde. Kylässä on myös seudun vanhimpiin kuuluva, vuonna 1896 perustettu sääasema.
Muistojen polku

Juoni lyhyesti

Landon Carter (Shane West) on kapinallinen nuori ja on koulunsa suosituimpia oppilaita. Jamie Sullivan (Mandy Moore) on taas kiltti, tunnollinen uskovainen tyttö joka ei kuulu koulunsa suosikkeihin. Landon ja Jamie ovat tunteneet toisensa lapsesta saakka, mutteivät koskaan ole olleet ystäviä erilaisuutensa takia. 
Landon joutuu kuitenkin koulun asettaman rangaistuksen vuoksi osallistumaan koulun näytelmään ja antamaan oppilaille tukiopetusta. Näissä merkeissä pari rakastuu toisiinsa. Parin onni on kuitenkin loppumassa lyhyeen sillä Jamie on kuolemansairas. Onneton Landon päättää toteuttaa Jamien unelmia ennen tämän kuolemaa...
Veikko Vesterinen

Veikko Väinämö Vesterinen (s. 23. lokakuuta 1932 Helsinki) on suomalainen kenraaliluutnantti evp, joka päätti aktiiviuransa Lounais-Suomen sotilasläänin komentajana vuonna 1992. Hän toimi myös sekä Puolustusvoimain komentajan kenraali Yrjö Keinosen että tasavallan presidentti Mauno Koiviston adjutanttina.

Henkilöhistoria ja sotilasura

Vesterisen vanhemmat olivat toimistopäällikkö, sotilasvirkailija Alpi Vesterinen ja Margareta Maria Saari. Naimisiin hän meni vuonna 1954 Eila Anneli Sarnolan kanssa.
Vesterinen tuli ylioppilaaksi 1952 ja suoritti Kadettikoulun 1955 ja Sotakorkeakoulun 1965. Hän toimi Puolustusvoimain komentajan adjutanttina 1967–1970, sotilasasiamiehenä Oslossa ja Kööpenhaminassa 1972–1975, Pääesikunnan ulkomaanosaston päällikkönä 1977–1980 ja Lounais-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1981–1983 ja komentajana 1987–1992. Tasavallan presidentin 1. adjutantti Vesterinen oli 1984–1987. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuonna 1990.

Keinosen adjutantti

Keinosen adjuntanttina Vesterinen kuului niin sanottuihin Keinosen kaatajiin. Keinosta vastaan toiminut upseerijoukko onnistui sijoittamaan Vesterisen puolustusvoimien komentajan lähelle. Tässä roolissaan, jota Keinonen ei aluksi tuntenut, Vesterinen sanojensa mukaan osallistui paitsi esimiehensä vakoiluun upseeriryhmälle muun muassa uudistusten jarruttamiseen: "Me voimme soutaa, olla soutavinamme tai huovata”. Vesterinen on tunnustanut roolinsa avoimesti: ”Keinosen kaatuminen oli epävarmaa ja toimijoiden riskin otto suuri.” (Sotilasaikakauslehti 2/96) Poliittisen historian tutkija Lauri Haataja on käyttänyt julkisuudessa salaliitto-nimitystä Keinosen vastaisesta toiminnasta, johon kuului esimerkiksi puhelimen salakuuntelu. Sotaväessä se tarkoittaa salakapinaa, ja olisi johtanut ankariin rangaistuksiin. Vesterinen onkin paljastanut roolinsa vasta syyteoikeuden vanhennuttua.

Kirjailija

Vesterinen kertoi vuonna 1995 julkaistuissa muistelmissaan Kolmen kenraalin kintereillä laajasti näkemyksiään muun muassa entisestä esimiehestään Keinosesta. Hän arvosteli seuraavissa kirjoissaan myös 1990-luvun alussa entisen Itä-Saksan jäämistöistä ostetetun asemateriaalin hankintapäätöstä. Tämän kaupan puitteissa esimerkiksi hankitut T-72 -panssarivaunut ovat jo nykyään myyty romumetalliksi, koska niiden vaatimaan välttämättömään modernisointiin ei ryhdytty. Vesterinen on myös lausunut, että Suomen itsenäinen ja uskottava puolustus ovat toisensa poissulkevia asioita ja toivoo Suomen liittyvän jossain vaiheessa NATO:n jäseneksi.
Ibson

Seurajoukkueura

Ibson on brasilialaisseura Flamengon kasvatti. Joukkueeseen hän siirtyi 9-vuotiaana vuonna 1992. Edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 2003 ja teki ensiesiintymisensä ottelussa Vasco da Gamaa vastaan. Hän pelasi yhteensä yhdeksän ottelua ensimmäisellä kaudellaan.
Seuraavilla kausilla hän nousi yhdeksi joukkueen luottopelaajista. Tammikuussa 2005 Ibson siirtyi portugalilaisseura Portoon noin 2,5 miljoonan dollarin siirtokorvauksella. Monet kritisoivat siirtoa muun muassa siitä, että Flamengo suostui myymään Ibsonin hyvin pienellä siirtokorvauksella. Seura kuitenkin perusteli myyntiään pelaajan sopimuksen umpeutumisella vuoden loppuun mennessä, mikä olisi voinut mahdollistaa tilanteen, jossa siirtokorvausta ei saada laisinkaan.
Ibsonin alku Portossa oli hyvä, ja hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa avauskokoonpanossa. Ensimmäisellä kokonaisella kaudellaan 2005–2006 hän voitti joukkueen kanssa pääsarjanmestaruuden, cupin sekä supercupin.
Kaudella 2006–2007 hän ajautui riitoihin päävalmentaja Jesualdo Ferreiran kanssa ja menetti paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. Heinäkuussa 2007 hän palasi lainasopimuksella Flamengoon. Ibson pelasi joukkueessa seuraavat kaksi kautta, joiden aikana hänelle kertyi otteluita yhteensä 62 ja niissä maaleja 17.
13. heinäkuuta 2009 Ibson vapautettiin sopimuksesta Porton kanssa, ja niin hän teki kolmivuotisen sopimuksen venäläisseura Spartak Moskovan kanssa. Hänestä maksettiin 5 miljoonan euron siirtokorvaus.
Lahdenpohja

Maantiede

Lahdenpohjan kunnan pinta-ala on 262,5 neliökilometriä. Se rajoittuu Lahdenpohjan piirin Miinalan sekä Laatokan kautta Sortavalan ja Pitkärannan piirin Salmin kuntiin.
Pinta-alasta 84,0 % on vesialuetta, 9,7 % asuinaluetta ja  4,4 % metsää. Seudulle suunniteltiin pitkään Laatokan saariston kansallispuistoa. Lahdenpohjan, Sortavalan ja Pitkärannan piireissa sijaitsevan kansallispuiston perustamisesta uutisoitiin tammikuussa 2018.

Historia

Paikalla sijainnut Jaakkiman pitäjän Sieklahden kylä tunnetaan 1600-luvulta lähtien. Vuonna 1924 siitä tuli itsenäinen kauppala. Lahdenpohjan kuuluessa Suomeen siellä oli vilkas satama sekä puunjalostusteollisuutta, muun muassa Laatokan Puu Oy. 1930-luvun lopulla kauppalan asukasluku oli 1 959 henkeä. Lukuvuonna 1937–1938 kauppalassa oli yksi koulupiiri.
Talvi- ja jatkosodan jälkeen alue luovutettiin Neuvostoliitolle. Vuonna 1945 Lahdenpohjasta tuli kaupunki ja Kurkijoen (vuodesta 1970 Lahdenpohjan) piirin keskus.

Liikenne, talous ja palvelut

Lahdenpohjan kautta kulkee Pietarin ja Sortavalan välinen maantie ja rautatie. Jaakkiman asemalta haarautuu sivurata Lahdenpohjan vaneritehtaalle.
Kaupungin tärkein tuotantolaitos on Bumeks-yhtiön omistama Lahdenpohjan vaneritehdas. Lisäksi on muita puunhankinta- ja puunjalostusyrityksiä. Elintarviketeollisuutta edustavat lihanjalostamo ja alkoholitehdas.
Julkisiin palveluihin kuuluvat keskikoulu, ammattikoulu, piirisairaala, lasten luomistyön keskus, lastenkoti ja kaksi kirjastoa.

Nähtävyydet

Lahdenpohjan rakennusmuistomerkkejä ovat vuonna 1851 rakennettu Jaakkiman kirkko sekä joukko 1900-luvun alun julkisia ja asuinrakennuksia. Kirkon lähellä on suomalaisten sotilaiden hautausmaa. Kaupungissa on myös kaksi neuvostosotilaiden hautapaikkaa.
Australian Grand Prix 1990

Australian Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan historian 500. osakilpailu ja kauden 1990 päätösosakilpailu, joka ajettiin 4. marraskuuta Adelaiden radalla Australiassa. Kilpailun voitti Benettonilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden toinen.
Yuen Biao

Yuen Biao (s. 26. heinäkuuta 1957 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen näyttelijä ja toimintatähti.
Viisivuotiaana Yuen meni samaan kiinalaiseen ooppera-akatemiaan kuin Jackie Chan ja Sammo Hung. Siellä Yuen oli heille kuin pikkuveli. Siellä Chan otti Yuenin suojaansa ja heistä tuli elinikäiset ystävät. Yuen oli akatemiassa 16-vuotiaaksi asti, minkä jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin. Hän palasi sieltä kaksi vuotta myöhemmin, sillä kiinalaisella taistelulajien taitajalla ei ollut siellä paljon mahdollisuuksia.
Yuenin läpimurtoelokuva oli Za jia xiao zi (engl. Knockabout), jossa hän näyttelee Sammo Hungin kanssa. Tämän jälkeen Yuen jatkoi Chanin ja Hungin kanssa heidän yhteisissä projekteissaan, kunnes ei enää halunnut jäädä heidän varjoonsa, vaan jatkoi omissa projekteissaan. Ikuisesti lohikäärmeitä (1988) on tähän saakka viimeinen elokuva, jossa Biao, Chan ja Hung näyttelevät yhdessä.
Son Kite

Son Kite on malmölainen psytrancea tuottava duo, jonka muodostavat Sebastian Mullaert ja Marcus Henriksson. Duo tuottaa melodista psytrancea, tosin heidän tyyliään on usein kuvailtu myös progressiiviseksi tranceksi. Kaksikko on tehnyt yhdessä musiikkia vuodesta 1996. Son Kite on julkaissut kolme albumia ja Tokiossa nauhoitetun live-DVD:n.
Emily Symons

Emily Symons (s. 10. elokuuta 1969 Sydney, Australia) on australialainen näyttelijä. Hän tuli kotimaassaan tunnetuksi Richmond Hill - ja Home & Away -sarjojen myötä.
Muutettuaan Englantiin Symons on saavuttanut mainetta Louise Appletonin roolilla Emmerdalessa. Hän myös osallistui Dancing on Ice -ohjelmaan.
Heinolan vaakuna

Heinolan vaakuna on Heinolan kaupungin tunnus. Vaakunan aiheen ilves oli mukana jo kaupungin aiemmassa vaakunassa vuodelta 1842 viitaten jo silloin Hämeen vaakunaan. Muuten vaakuna on täysin uusittu, ja sen hirsi viittaa Jyrängön siltaan, joka rakennettiin 1932 ylittämään Jyrängönvirta.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä alainen, alapuoleltaan kaarikoroinen hopeahirsi, jonka päällä kävelee kultainen ilves, varukset siniset, korvatöyhdöt mustat.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Heinolan kaupunginvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 23. syyskuuta 1958. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 11. marraskuuta samana vuonna.
Gradius

Juoni

Pelissä pelaaja ohjastaa Vic Viper -nimistä hyperavaruushävittäjää tavoitteenaan tuhota ilkeät Bacterionit ja pelastaa Gradiuksen kansa. Tässä tehtävässä pelaaja auttavat lasertykit, ohjukset, suojelevat voimakentät ja aika-avaruutta manipuloivat laitteet, joiden avulla pelaaja voi väistää vihollisensa.
Sav Rocca

Ura

Ennen NFL-uraansa Rocca pelasi australialaista jalkapalloa kotimaansa pääsarjassa AFL:ssä vuosina 1992–2006. Liityttyään seuraavana vuonna Philadelphia Eaglesin joukkueeseen hänestä tuli 33-vuotiaana NFL-historian vanhin tulokas. Ennätystä oli aiemmin pitänyt hallussaan toinen australialainen, Ben Graham, joka teki NFL-debyyttinsä 31 vuoden iässä.
Rocca siirtyi Washington Redskinsiin heinäkuussa 2011. Hän edusti joukkuetta kolme kautta. Maaliskuussa 2014 hänet vapautettiin sopimuksesta ja hän palasi Australiaan. Rocca pelasi AFL-liigassa vielä kaksi kautta ennen ammattilaisuransa lopettamista.

Muuta

Roccan veli, Anthony Rocca, on entinen australialaisen jalkapallon pelaaja. Hänenkin on ajoittain huhuttu isoveljensä tavoin yrittävän uraa NFL:ssä, joskaan toistaiseksi mitään konkreettista ei ole tapahtunut.
Goodbye Again

Juoni

Goodbye Again kertoo kirjailijan Ken Bixbyn (Warren William) Anne Rogers -nimisestä sihteeristä (Joan Blondell), joka on rakastanut Keniä jo vuosia. Anne vihastuu, kun Ken ja hänen vanha rakkautensa Julie (Genevieve Tobin) palaavat yhteen.
Kolga-Jaani

Entinen kunta

Kuntaan kuului Kolga-Jaanin pienkauppala (alevik) ja 15 kylää: Eesnurga, Järtsaare, Kaavere, Lalsi, Leie, Lätkalu, Meleski, Oiu, Otiküla, Odiste, Oorgu, Parika, Taganurga, Vaibla ja Vissuvere.

Väestö

Kunnassa oli arviolta 1 429 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala oli 313,34 neliökilometriä.
Vuonna 2011 Kolga-Jaanin kunnassa oli 1 309 asukasta, joista 1 293 (98,8 %) oli virolaisia, 12 (0,9 %) venäläisiä ja 6 (0,5 %) muita kansallisuuksia.
Nuoralampi (Tampere)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,8 metriä mpy.
Unweaving the Rainbow

Unweaving the rainbow: Science, delusion and the appetite for wonder on Richard Dawkinsin vuonna 1998 ilmestynyt kirja.
Roland Wiik

Roland Wiik (22. maaliskuuta 1915 – 8. lokakuuta 1976) oli suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja.
Wiik pelasi HIFK:n maalivahtina mestaruussarjaa hopeaan päättyneillä kausilla 1934 ja 1935. Hän pelasi yhteensä kuusi pääsarjaottelua. Pelaajauran jälkeen Wiik valmensi muun muassa HIFK:a koko 1950-luvun. Hän nosti seuran Suomensarjasta takaisin pääsarjatasolla ja voitti HIFK:n peräsimessä Suomen mestaruuden 1959.
Wiik toimi myös muun muassa Suomen naisten maajoukkueen kakkosvalmentaja 1973.
Piirroslampi

Maantietoa

Soikean muotoisen lammen halkaisija on 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Sen on Saukkolammesta Kyrösjärveen juoksevan joen läpivirtauslampi, joka sijaitsee Saukonperän peltoaukealla. Siihen ei laske muita ojia. Tulouoma on 90 metriä ja lasku-uoma 400 metriä pitkä. Rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat joko niittyä tai suojavyöhykettä. Rantaan on rakennettu vain yksi vapaa-ajan asunto.

Historiaa

Isojaon täydennyskartassa vuodelta 1885 tämä vesialue muistuttaa Saukkonlammen ja Piirroslammin yhteista aluetta ja sen nimeksi oli kirjoitettu "Lammenpohja".
Lauri Sallinen

Lauri Sallinen (s. 19. marraskuuta 1979, Helsinki) on Jyväskylässä asuva kirjailija. Hän on valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2004.
Sallinen on julkaissut kolme aforismikokoelmaa sekä romaanin, jota hän pitää pääteoksenaan. Sallisen tekstejä on julkaistu myös lehdissä sekä luettu radiossa.
Säveltäjä Säde Rissanen on säveltänyt Metsoforte-kuorolle Sallisen romaaniin Sundarananda pohjautuvan, lokakuussa 2005 kantaesitetyn kuoroteoksen.
Suurimpana kirjallisena esikuvanaan Sallinen pitää Kahlil Gibrania.
Salvador del Mundo (1787)

Valmistus

Romero Landan suunnittelema alus tilattiin Ferrolista Reales Astilleros de Esteirolta. Alus laskettiin vesille 2. toukokuuta 1787.

Palvelus

Alus osallistui Cabo de São  Vicenten taisteluun 14. helmikuuta 1797. Taistelussa alus menetti mastonsa vaurioituen pahoin ennen kuin Britannian kuninkaallinen laivaston HMS Orion valtasi aluksen. Aluksella sai surmansa viisi upseeria ja 37 tykkimiestä, merimiestä ja merisotilasta ja lisäksi haavoittui kolme upseeria ja 121 miehistönjäsentä kaatuneiden joukossa oli prikaatikenraali Antonio Yepes.
Vallatun aluksen päälliköksi määrättiin William Prowse. Alus saapui 5. lokakuuta Plymouthiin, jossa se poistettiin joulukuussa palveluksesta. Amiraliteetti liitti aluksen alusluetteloon 4. joulukuuta nimellä HMS Salvador del Mundo. 
Alus otettiin maaliskuussa 1803 palvelukseen Plymouthin vastaanottoaluksena amiraali Sir John Colpoys'n lippulaivana päällikkönään Charles Lane. Aluksen päällikkyyden vastaanotti joulukuussa John Dilkes. Elokuussa 1804 aluksesta tuli vara-amiraali William Youngin lippulaiva. Aluksen päällikkönä oli huhtikuusta 1805 alkaen John Loring ja edelleen kesäkuusta 1807 alkaen Thomas Wolley. Vuonna 1810 aluksen, joka oli amiraali Sir Robert Calderin lippulaivana, päällikkönä oli James Nash. Vuonna 1813 aluksen päällikkyyden vastaanotti Robert Hall. Alus romutettiin Plymouthissa helmikuussa 1815.
Harri Ylönen (elokuvaleikkaaja)

Harri Ylönen (s. 2. heinäkuuta 1975) on suomalainen elokuvaleikkaaja. Hän saanut parhaan leikkauksen Jussi-palkinnon vuoden 2008 elokuvasta Tummien perhosten koti.
Muita Ylösen leikkaamia elokuvia ovat muun muassa Tyttö sinä olet tähti, Napapiirin sankarit ja Pussikaljaelokuva. Erityisesti elokuvaohjaajat Dome Karukoski ja Juha Wuolijoki ovat usein käyttäneet Ylösen osaamista elokuvissaan.