google/wiki40b huggingface dataset:
Jiulianchengin taistelu

Taustaa

Beiyangin armeija oli vetäytynyt tappiollisen Pyongyangin taistelun jälkeen Korean ja Mantsurian rajalla olevan Jalujoen taakse ryhmittyen uusiin puolustusasemiin. Mantsurian puolella Qing-dynastian joukkojen kenraali Song Qing sijoitti päämajansa Julianchengin linnoitettuun kaupunkiin sekä linnoitti Jalujoen rannan etelässä olevasta alueen pääkaupungista Dandongista aina pohjoispuolen Hushanqian kylään. Linnoitteita oli kaikkiaan noin kuusitoista kilometriä kumpaankin suuntaan sisältäen redutteja ja juoksuhautoja, joita miehitti noin 23 000 sotilasta.
Korean puoleisella rannalla keisarillisen Japanin armeijan kenraali Yamagata Aritomo Japanin 1. armeija miehitti 23. lokakuuta linnoitetun kaupungin Uijun. Armeijaan kuului noin 10 000 miestä, jotka kuuluivat 3. ja 5. divisioonaan. Vaikka japanilaisten pääjoukot eivät saapuneetkaan virralle niin tiedustelu- ja pioneerijoukkoja havaittiin tutkimassa joenvartta ja Pyongyangiin kulkevia linjoja.

Taistelu

Yamagatan suunnitelmana oli välttää rintamahyökkäystä Beiyangin armeijan Julianchengin linjoja vastaan, vaan pääjoukot iskisivät kiinalaisten sivustaan Hushanissa. Yöllä 24. lokakuuta japanilaiset asettivat paikalleen Jalujoen ylittävän ponttoonisillan aivan kiinalaisten linnakkeen edustalle. Kenraali Katsura Tarōn Japanin 3. divisioona teki yöllisen hyökkäyksen Hushaniin 25. lokakuuta, jolloin havaittiin kiinalaisjoukkojen pääosan karanneen edellisenä yönä. Samoin kenraali Nozu Michitsuran Japanin 5. divisioonan ylittäessä Jalujoen Julianchengissa havaitsivat tukikohdat tyhjiksi ja ainoastaan etuvartion tekevän vastarintaa. Alle kolmessa tunnissa kumpikin alue oli japanilaisten hallussa.
Dadong vallattiin vuorokautta myöhemmin ilman vastarintaa ja Beiyangin armeija jätti vetäytyessään japanilaisille suuren määrän aseita ja varusteita.

Taistelun jälkeen

Haltuunsa jääneille Mantsurian alueille japanilaiset järjestivät siviilihallinnon, jonka johtoon määrättiin Komura Jutaro (myöh. Yasumasa Fukushima). Japanin 1. armeija jaettiin kahteen osastoon. Kenraaliluutnantti Katsura Taron komentama ensimmäinen osasto seurasi perääntyvää Antungin varuskuntaa, johon kuului muun muassa kenraali Nie Shicheng. Osa varuskunnasta vetäytyi pohjoiseen kohti Fenghaungchengiin, jonka japanilaiset valtasivat 30. lokakuuta. Loppuosa varuskunnasta vetäytyi länteen Xiuyaniin, jonka japanilaiset valtasivat 15. marraskuuta. Näin strategisesti tärkeä Lüshunkoun satamakaupunki oli eristetty.
Japanilaisten toinen kenraaliluutnantti Oku Yasukatan komentama osasto marssi vaikeissa talvioloissa pohjoiseen uhaten Mantsurian pääkaupunkia Mukdenia. Kenraali Song ja Jiulianchengin varuskunta miehittivät Mukdenin johtavaan tienvarressa sijaitsevan Liaoyangin sulkien japanilaisten tien, minkä jälkeen kumpikin armeija pystytti talvileirin.
Tropicana Hotel & Casino

Historia

Tropicanan ensimmäinen hotellitorni, Paradise Tower, valmistui vuonna 1957, ja siinä on 21 kerrosta. 22-kerroksinen Island Tower valmistui vuonna 1986.

Suunniteltu laajennus

2. marraskuuta 2006 Tropicana Entertainment LCC ilmoitti julkisesti kahden miljardin dollarin korjauksista Las Vegasin Tropicanassa. Korjausten oli tarkoitus valmistua vuonna 2010. Uudistetussa hotellissa olisi ollut 9 290 m²:n kokoinen kasino, viisi hotellitornia ja niissä yhteensä 10 000 huonetta, 18 580 m²:n laajuinen kauppakatu sekä 20 ravintolaa ja loungea. Vuonna 2008 laajennussuunnitelmat jouduttiin kuitenkin pistämään jäihin kansainvälisen finanssikriisin seurauksena.
Beretta M12

Beretta Model 12, Beretta M12 tai Beretta PM12 (ital. Pistola Mitragliatrice, konepistooli) on italialaisen Fabbrica d'Armi Pietro Berettan valmistama toimintamekanismiltaan massasulkuinen, avoimelta lukolta sarja- ja kertatulta ampuva ja 9x19mm Parabellum/Luger kaliiperinen konepistooli. Se otettiin valmistukseen vuonna 1959 ja Italian armeija otti sen palveluskäyttöönsä vuonna 1961.
Vuonna 1978 otettiin valmistukseen uudistettu Model 12S tai PM12S, joka on edelleenkin valmistuksessa.
Reinhold Roine

Reinhold Roine (sukunimi vuoteen 1886 ja vuodesta 1920 Silfverström; 14. heinäkuuta 1866 Helsinki – 2. toukokuuta 1937 Kotka) oli suomalainen filosofian maisteri, kirjailija ja kansakoulutarkastaja. Hän käytti nimimerkkejä Reeni Roine, R. R. ja Watson.
Roineen vanhemmat olivat kirvesmies Anders Silfverström ja Karolina Tiljander. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1886 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1895 ja maisteriksi 1897. Roine toimi Kotkan piirin kansakoulutarkastajana 1911–1925 ja Kymenlaakson piirin kansakoulutarkastajana 1925–1933.
Roine oli naimisissa 1891-1935 Hulda Olivia Takolanderin (k. 1935) kanssa.
James Windsor

James Windsor, Severnin varakreivi (James Alexander Philip Theo; s. 17. joulukuuta 2007) on Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan Elisabet II:n nuorimman pojan prinssi Edwardin ja Wessexin kreivitär Sophien poika. James Windsor on kruununperimysjärjestyksessä kahdentenatoista.
Hallitsijan pojanpoikana James Windsorilla olisi oikeus arvonimeen hänen kuninkaallinen korkeutensa prinssi James, mutta vanhempiensa toivomuksesta, kuninkaallisen arvonimen tuoman rasituksen vähentämiseksi, häntä kutsutaan nimellä Lord Severn.
Viinilaukka

Varret ja lehdet

Viinilaukka kasvaa 40–90 senttimetriä korkeaksi. Sen kukkavarsi on poikkileikkaukseltaan pyöreä tasapaksu. Lehdet ovat tasaleveät, lehtilaita on ehyt ja kärjet pyöristyneet. Viinilaukka tuoksuu voimakkaasti sipulilta tai valkosipulilta.

Kukkiminen

Viinilaukka kukkii kesäkuussa. Sen purppuranpunertavan sarjamainen kukinto. Sen pitkät kukkaperät yhdessä puoipallon muodon kanssa saavat sen muistuttamaan sateenvarjoa. Kukinto on noin 5 senttimetriä leveä ja siinä paljon pieniä tähden muotoisia kukkia. Viinilaukka lisääntyy siemenistä kukinnan jälkeen.

Kasvupaikat ja levinneisyys

Viinilaukkaa kasvaa Unkarista, Balkanin kautta Turkkiin kotoperäisenä. Sen luontaisilla kasvupaikoilla maaperä on kalkkista, hyvin vettä läpäisevää ja nopeasti kuivavaa. Ulkonäön vuoksi sitä kasvatetaan koristekasvina puutarhojen aurinkoisilla alueilla. Se kestää auringon paahdetta hyvin.
Bassem Srarfi

Maajoukkueura

Srarfi pelasi ensimmäisen maaottelunsa 13. toukokuuta 2017 Afrikanmestaruuskarsintaottelussa Egyptiä vastaan.
Kesäkuussa 2018 Srarfi valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle. Hän pelasi kisoissa yhden ottelun Panamaa vastaan.
All I’ve Got to Do

Kokoonpano

Lähde:
Első Emelet

Első Emelet on unkarilainen popyhtye, jonka perustivat vuonna 1982 Solaris- ja Logobó-yhtyeiden entiset jäsenet. Yhtye on julkaissut 10 studioalbumia, joista tunnetuin on Unkarissa platinaa myynyt Kis generáció (1990).
Samansuuntaisuus

Samansuuntaisuus liittyy matemaattisissa yhteyksissä vektorilaskentaan. Sen vastakohta on vastakkaissuuntaisuus. Myös "normaalien" lukujen voidaan ajatella olevan yksiulotteisia vektoreita, joten kaikki kaikki positiiviset luvut ovat samansuuntaisia positiivisille luvuille. Sama pätee useammissakin ulottuuvuuksissa, joten kaikki vektorin kanssa samalla koordinaatiston origon läpi kulkevalle suoralle sijoittuvat, mutta samalle puolen origoa jäävät vektorit ovat vektorille samansuuntaisia.
Despotismi

Despotia

Despotia on yleissana, jolla tarkoitetaan eräissä yhteiskunnallisissa opeissa mielivaltaiseen vallankäyttöön ja fyysiseen voimaan perustuvaa diktatuuria muistuttavaa vallankäytön muotoa. Despotia yhteiskuntajärjestelmän luokituksena on peräisin Aristoteleeltä, joka yhdisti sen pidäkkeettömään yksinvaltiuteen. Äärimmäisessä muodossaan despotia on melko harvinainen, eikä yksikään yhteiskunta ole koskaan tunnustautunut despotiaksi. Puhdasmuotoisessa despotiassa vain yksi ihminen, despootti, on vapaa, ja muut ovat hänen orjiaan. Ainoat lait ovat hallitsijan sana sekä mahdolliset uskonnolliset lait ja vakiintuneet tavat. Tällainen yhteiskuntamuoto oli Herodotoksen mukaan käytössä muinaisessa Persiassa.
Käytännössä despotia muistuttaa itsevaltaista monarkiaa, eikä sitä voida selkeästi erottaa monarkiasta. Aristoteleen mukaan despotia olikin monarkian rappeumamuoto. On huomattava, että despotia on idealisaatio. Käytännössä despootti ei kyennyt esimodernissa yhteiskunnassa käyttämään satunnaista väkivaltaa kuin lähipiirinsä ja pääkaupunkinsa alueella. Lisäksi muodollisesti rajoittamattomankin hallitsijan valtaa rajoittivat totunnaistavat ja kirjoittamattomat säännöt.
Hydra (mytologia)

Hydra (m.kreik. Ὕδρα, Vesikäärme) oli kreikkalaisessa mytologiassa hirvittävä olento, jolla oli käärmeen vartalo ja yhdeksän päätä. Sen pystyi tappamaan vain polttamalla tai katkaisemalla sen kaikki päät nopeasti, sillä se sai uusia päitä menetettyjen tilalle nopeaan tahtiin. Se eli suolla lähellä Lernan muinaista kaupunkia Argoliksessa.
Hydra oli Orthoksen, Kerberoksen ja Khimairan tavoin Ekhidnan ja Tyfonin jälkeläinen. Hydran päiden määrä vaihteli eri myyttiversioissa - yleensä se oli joko yhdeksän tai sata. Yksi päistä oli kuolemattomuuden lähde, ja se kasvoi muiden suojissa.
Hydra oli niin myrkyllinen, että jopa pelkkä sen hengitys riitti tappamaan miehen.

Herakleen toinen urotyö: Lernan hydra

Eurystheuksen toinen tehtävä toi Herakleen Lerna-järvelle veljenpoikansa ja avustajansa Iolaoksen kanssa tappamaan Lernan hydraa, joka terrorisoi kaupunkia ja koko Argolista. Kun he viimein löysivät hydran piilopaikan, Herakles neuvoi Iolaosta jäämään vahtimaan hevosia sillä aikaa kun hän houkutteli hirviön luolastaan tulinuolia ampumalla. Herakles hyökkäsi hydraa kohden katkoen päitä miekallaan. Jokaisen menetetyn pään tilalle kasvoi kuitenkin kaksi uutta. Lisäksi valtava rapu saapui auttamaan hydraa tarttuen Heraklesta jalasta. Suuttunut Herakles surmasi ravun, jonka Hera sittemmin korotti tähtikuvioksi, ja kutsui vuorostaan Iolaosta apuun hevosten luota käskien häntä tuomaan mukanaan leimuavan tulisoihdun.
Kun Herakles leikkasi hydran päitä yksi kerrallaan, Iolaos poltti tyngät kiinni niin, etteivät päät päässeet taas kasvamaan. Herakleen taistellessa hirviötä vastaan hän oli lähellä kuolla myrkylliseen hengitykseen, mutta Iolaoksen avulla hän sai loputkin päistä leikattua ja poltettua. Hän leikkasi pois kaikki paitsi yhden, ikuisen elämän antavan pään, jota ei voimakeinoin pystynyt vahingoittamaan. Herakles murskasi viimeisen pään nopealla, voimakkaalla liikkeellä, ja rutisti pään irti. Hän hautasi pään syvälle maahan, sijoittaen valtavan kiven sen päälle. Hydran surmaamisen jälkeen Herakles kastoi nuoliensa päät hydran myrkyssä tehden ne  kuolettavan vaarallisiksi. Nämä nuolet tappoivatkin myöhemmin muun muassa Nessoksen, Kheironin, Foloksen ja välillisesti myös Herakleen itsensä.
Tämä urotyö ei lopulta kuitenkaan auttanut Heraklesta suorittamaan hyvitystöitänsä, koska Eurystheus ei hyväksynyt tehtävää suoritetuksi veljenpojalta saadun avun vuoksi.
Níki Keraméos

Níki Keraméos (kreik. Νίκη Κεραμέως, s. 18. heinäkuuta 1980) on kreikkalainen juristi ja poliitikko. Hänet valittiin Kreikan parlamenttiin vuonna 2015. Keraméos on Kyriákos Mitsotákisin hallituksen opetusministeri.
Colton Sissons

Ura

Sissons siirtyi kaudeksi 2011–2012 WHL:ään Kelowna Rocketsin paitaan. Hän pelasi tulokaskaudellaan 63 ottelua tehden tehot 17+24=41. Toisella kaudella 58 otteluun syntyivät tehot 26+15=41. Hänet valittiin pelaamaan CHL Top Prospects Gameen. Kausi 2012–2013 oli Sissonsin viimeinen WHL:ssä. Hän teki 61 ottelussa 28 maalia sekä 39 syöttöpistettä eli yhteensä 67 tehopistettä.
Nashville Predators valitsi Sissonsin 50. pelaajana NHL:n vuoden 2012 varaustilaisuudessa. Syyskuussa 2012 Sissons ja Predators solmivat kolmivuotisen tulokassopimuksen. Kausi 2013–2014 oli Sissonsille ensimmäinen ammattilaistasolla. Suurimman osan kaudesta hän pelasi Predatorsin AHL-farmiseura Milwaukee Admiralsissa, mutta pääsi myös NHL-kokoonpanoon 17 ottelussa. NHL-debyyttinsä hän teki 28. tammikuuta 2014 4–3 -voittoon päättyneessä ottelussa Winnipeg Jetsiä vastaan. Sissons sai ottelussa jääaikaa 10.49 minuuttia jonka lisäksi hän keräsi syöttöpisteen. Ensimmäisen maalinsa hän teki 27. maaliskuuta Buffalo Sabresia vastaan. Sissons pelasi kauden aikana AHL:n tähdistöottelussa.
Kauden 2014–2015 Sissons pelasi kokonaisuudessaan Admiralsissa, jossa hän toimi varakapteenina. 76 ottelussa hän teki tehot 25+18=43. Seuraavalla kaudella, 2015–2016, Sissons toimi varsinaisena kapteenina. Hän pelasi 38 ottelua. Predatorsin NHL-kokoonpanoon hän pääsi 34 ottelussa, joissa teki neljä maalia sekä sai kaksi syöttöpistettä.
Helmikuussa 2016 Sissons teki Predatorsin kanssa kolmen vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 hän vakiinnutti paikkansa NHL-kokoonpanossa ja pelasi 58 runkosarjaottelua tehoin 8+2=10. Pudotuspeleissä Sissons pelasi 22 ottelua tehoin 6+6=12, kun Predators eteni aina finaaleihin asti, joissa se kuitenkin hävisi Pittsburgh Penguinsille.
Abderrahim Achakhir

Maajoukkueura

Achakhir pelasi ensimmäisen maaottelunsa Marokon paidassa 8. tammikuuta 2013 harjoitusottelussa Sambiaa vastaan.
Ristikankaan hautausmaa

Ristikankaan hautausmaa on Kemin Ristikankaalla sijaitseva yksityinen Vapaa-ajattelijoiden ylläpitämä hautausmaa. Hautausmaa sijaitsee Perta-aapantien varressa noin neljän kilometrin päässä kaupungin keskustasta Ristikankaan kaupunginosassa.
Hautausmaa otettiin käyttöön 1941 ja ensimmäinen haudattu vainaja oli sotilas, jonka haudan paikka ei ole tiedossa. Vuonna 1942 tapahtui seuraava hautaus, kun Eva Järnfors (1903-1941) saatettiin haudan lepoon. Myös Kemin veritorstaina elokuussa 1949 kuolleet Anni Kontiokangas ja Felix Pietilä on haudattu alueelle.
Alueella on myös muistolehtoalue ja Uurnalehto vainajien tuhkia varten.
Gastriini

Gastriinin erityksen säätely

Ruuan aiheuttamat näkö-, haju- ja makuaistimukset sekä ruoan pureskelu saavat aikaan hermoimpulssien kulkeutumisen keskushermostoon, josta puolestaan lähtee kiertäjähermoa pitkin hermoimpulsseja ruuansulatuskanavaan. Kiertäjähermosta tulevat hermoimpulssit lisäävät gastriinin eritystä mahan porttiosasta ja pohjukaissuolesta. Kun mahalaukkuun saapuu ravintoa, pepsiini pilkkoo proteiinia peptideiksi ja aminohapoiksi, jotka stimuloivat suoraan G-soluja erittämään gastriinia. Mahalaukun venyessä ruoasta myös hermosto signaloi G-soluja lisäämään gastriinin eritystä. Gastriini erittyy sekä solujen lähiympäristöön että verenkiertoon, josta se palaa mahalaukun seinämän soluihin. Näin ruoan päätyminen mahalaukkuun saa aikaan pitkäkestoisen mahanesteen erityksen.
Gastriini vaikuttaa mahalaukun epiteelin parietaalisoluihin sekä suoraan että epäsuorasti. Suorassa vaikutusreitissä gastriini sitoutuu parietaalisolun solukalvon CCK-reseptoriin. Epäsuorassa reitissä gastriini puolestaan sitoutuu ECL-solujen gastriinireseptoreihin. Tämän seurauksena ECL-solut vapauttavat histamiinia, joka sitoutuu parietaalisolujen histamiinireseptoreihin voimistaen suolahapon eritystä.
Kun mahalaukun pH laskee riittävästi, gastriinin eritys vähenee negatiivisen palautekytkennän myötä. Mahalaukun epiteelin D-solut aistivat vetyionien kasvaneen pitoisuuden suoraan ja alkavat erittää somatostatiinia, joka sitoutuu G-solun reseptoriin ja estää gastriinin erityksen. Tämän seurauksena happaman mahanesteen eritys vähenee ja pH pääsee tasoittumaan. Somatostatiinia erittyy myös haiman saarekkeiden δ-soluista sekä hypotalamuksen neuroneista.
Myös pohjukaissuoleen saapuvat rasvahapot laskevat gastriinin eritystä. Ohutsuolen alkuosan enteroendokriinisolut erittävät rasvahappojen vaikutuksesta GIP:tä ja kolekystokiniinia, jotka saavat mahalaukun solut hillitsemään gastriinin eritystä.
Pekka Karunki

Pekka Karunki (sukunimi vuoteen 1935 Sahlstén; 7. maaliskuuta 1906 Kivennapa – 10. syyskuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Ippolito Caffi

Ippolito Caffi (1809-1866) oli italialainen taidemaalari, joka maalasi ennen kaikkea arkkitehtonisia aiheita, merimaisemia ja kaupunkeja kuvaavia veduta-maalauksia.

Elämäkerta

Ippolito Caffi syntyi Bellunossa. Hän maalasi varhaisimmat teoksensa Venetsian Kuvataideakatemiassa. Vuoteen 1830 mennessä hän oli voittanut akatemiassa palkintoja veduta -maalauksistaan. Myöhemmin hän muutti Roomaan, jossa hän saavutti mainetta taidokkaalla perspektiivitutkielmillaan sekä Rooman arkeologian tarkalla tutkimisella. Vuonna 1843 hän vieraili Kreikassa ja Orientissa (Ateena, Konstantinopoli, Syyria, Egypti, Malta). 
Hänen ensimmäinen suurta suosiota herättänyt teoksensa oli Venetsian karnevaalit. Teos oli esillä Pariisissa vuonna 1846, ja se herätti ihastusta loistavalla valon kuvaamisella. Muita teoksia ovat mm. Näkymä Rooman Monte Mariolta, Suezin kannas, ja Lähikuva Rooman karnevaalista. 
Hän liittyi vallankumousliikkeeseen Venetsiassa vuonna 1848 ja joutui vetäytymään Piemonteen. Hänen tavoitteenaan oli maalata Italian merivoimien ensimmäinen taistelu, mutta itävaltalais-venetsialainen laivasto tuhosi Re d' Italia -aluksen, jolla hän matkusti 20. heinäkuuta 1866 Lissan taistelussa. Caffi hukkui yhdessä toveriensa kanssa.

Näyttelyitä

Vuonna 2005-2006 pidettiin Ippolito Caffi -näyttely hänen kotikaupungissaan Bellunossa Keväällä 2018 hänen töitään oli esillä Sinebrychoffin taidemuseossa Italian ja Orientin lumo - Ippolito Caffi -näyttelyssä.
G. K. Podila

Gopi K. Podila (teluguksi గోపి పొదిల, 14. syyskuuta 1957 – 12. helmikuuta 2010) oli amerikan-intialainen biologian professori ja palkittu akateemikko. Hän kuoli kahden muun professorin kanssa Alabaman yliopiston ampumavälikohtauksessa vuonna 2010, kun samalla yliopistolla opettanut Amy Bishop aloitti ammuskelun. Gopi oli naimisissa Vani Podilan kanssa.
Brugge

Urheilu

Bruggessa on kaksi Belgian korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa jalkapalloseuraa, Club Brugge ja Cercle Brugge KSV. Brugge on kuuluisan pyöräilykilpailun, Flanderin ympäriajon lähtöpaikka.
Vincent Descombes Sevoie

Vincent Descombes Sevoie (s. 9. tammikuuta 1984 Chamonix) on ranskalainen mäkihyppääjä.
Maaliskuussa vuonna 2006 Descombes Sevoie teki debyyttinsä mäkihypyn maailmancupissa, Lillehammerissa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti niin ikään Lillehammerissa joulukuussa 2006 oltuaan 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Sapporossa tammikuussa 2015. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Kuusamossa marraskuussa 2016.
Descombes Sevoie on ollut mukana Vancouverin olympialaisissa 2010 sekä Sapporon 2007, Liberecin 2009, Oslon 2011, Val di Fiemmen 2013 ja Falunin 2015 MM-kilpailuissa. Hän sijoittui Val di Fiemmessä 2013 normaalimäessä 14:nneksi ja sekajoukkuekilpailussa viidenneksi. Lentomäen MM-kilpailuissa Kulmissa 2016 hän oli kolmastoista.
Miika Hyytiäinen

Miika Hyytiäinen (s. 21. huhtikuuta 1982 Helsinki) on suomalainen nykymusiikkisäveltäjä. Hyytiäinen on opiskellut sävellystä Riikka Talvitien, Olli Koskelinin, Harri Vuoren ja Daniel Ottin johdolla ja lisäksi osallistunut useille mestarikursseille. Hän on toiminut aktiivisesti Korvat auki -yhdistyksessä. Hän on opiskellut säveltämisen lisäksi musiikkitiedettä ja suorittanut maisterintutkinnon matematiikassa. 
Hyytiäisen sävellyksille on ominaista ihmisäänen monipuolinen käyttö sekä performanssin ja muiden taidemuotojen yhdistäminen nykymusiikkiin. Hän myös hyödyntää useissa teoksissaan jo olemassa olevia sävellyksiä. Hyytiäisen tuotantoon kuuluu kamarimusiikkia, performansseja sekä oopperoita, joissa useimmissa käytetään laulajia tai puhujia. Hyytiäisen oopperoita ja musiikkinäyttämöteoksia ovat Madame Herz und Herr M., joka on sävelletty Mozartin konserttiaarioiden ympärille, mobiiliooppera Omnivore sekä La Figure de la Terre. Performansseja tai installaatioita ovat vapaalle kokoonpanolle kirjoitetut ”ettette” sekä ”jollainen”.
Pantterimureena

Ravinto

Pantterimureena on peto, joka saalistaa tursaita, kaloja ja äyriäisiä. Sen sanotaan myös hyökkäävän ärsyttämättä, joskin sukeltajat ovat havainneet, että se voi myös olla välinpitämätön.
Renault 20 ja 30

Renault 20 ja Renault 30 olivat Renault’n vuosina 1975–1984 valmistamia edustusautoja, jotka korvasivat suositun Renault 16:n. Ne olivat aikansa ylellisimmät ja kalleimmat Renaultit, ja pitkälti identtiset; 30 oli kalliimpi ja siinä oli suuremmat moottorit. Autot erottaa helposti erilaisista etuvaloistaan – Renault 20:ssä on kaksi kulmikasta umpiota, kun taas Renault 30:ssä on neljä pyöreää umpiota. Yli 622 000 R20 ja R30-mallia valmistettiin Sandouvillessa, Le Havressa, Ranskassa. Vuonna 1984 mallit korvasi Renault 25.

Renault 30

Renault 30:n moottori oli Renault’n, Peugeot’n ja Volvon yhdessä suunnittelema 2,7-litrainen V6 nimeltä PRV, jossa ei kuitenkaan käytetty suoraruiskutusta kuten Volvon 200-sarjassa. Edustuskäyttöön suunnattu 30 varustettiin pienempien Renault-mallien tapaan hatchback-takaluukulla. Se oli myös luokassaan poikkeuksellisen kevyt, omapainoltaan 1 320 kiloa.
Maaliskuulaiset

Maaliskuulaiset, myös Maaliskuun ryhmä on 1960-luvun alussa muodostunut nuorten taiteilijoiden ryhmä. Aluksi heillä ei ollut yhteistä ohjelmaa. Myöhemmin taidenäyttelyissään he informalismia sivuten uudistivat 1950-luvun idealismin ja kansallisen ekspressionismin perinnettä ja liittivät sen mukaan eurooppalaisiin taidevirtauksiin.
Maaliskuulaisten ryhmä esiintyi ensi kerran yhteisessä näyttelyssä Helsingin Taidehallissa 1964.
Vähäsalo

Maantietoa

Saari on 2,7 kilometriä pitkä, 1,8 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,3 neliökilometriä . Se sijaitsee Tehinselän länsiosassa Varpusenlinnan selän länsiosassa. Sen erottaa mantereesta Kellosalmi, joka on 150–450 metriä leveä. Viereisestä Virmailan saaresta tulee tie, joka ylittää Vähän Kellosalmen pengertietä ja lyhyttä siltaa pitkin. Vähäsalo on kolmion muotoinen saari, mutta sen keskellä on vastakkaisilta rannoilla sisäosiin työntyvää kaksi lyhyttä lahtea Iso-Vankonen ja Vähä-Vankonen. Niitä yhdistää toisiinsa alava laakso, jonka pohjoispuolelle jää Isoniemi. Vähäsalon rannoilla on pieniä saaria. Niitä on Iso-Vankosen viereisellä lahdella, Vähässä Kellosalmessa ja Kellosalmessa viisi. Luoteessa sijaitsevalla Harmoistenlahdella on vielä Jänsissaaren saariryhmä, Kokonsaari, Iso Salinsaari, Vähä Salinsaari ja Lokinluoto. Vähäsalon korkein kohta sijaitsee keskellä saarta, missä on 67 metrin korkeuteen kohoava kallioinen mäki. Isoniemessä on toinen kalliomaki, joka on 47 metriä korkea, ja itärannassa on lähes yhtä korkea Haukkakallio, jonka jyrkänne putoaa Vähään Kellosalmeen rantaan. Saarella ei ole vakituista asutusta, mutta vapaa-ajan asuntoja on lähes 100. Saaren tiet haarautuvat sillalta näille asunnoille.

Historiaa

Vuoden 1911 taloudellisessa kartassa saaren nimi kirjoitettiin erikseen ”Vähä Salo”. Saaren pohjoisosan laaksossa ja kaakkoispään niemessä on kartan mukaan pieniä peltopalstoja . Toisessa, vuonna 1947 julkaistussa, taloudellisessa kartassa näkyy samoissa paikoissa peltoja ja lisäksi saaren kaakkoispäässä saaren maatila. Virmailan saaressa tulee maatilan vastaiselle rannalle tie, johon maatila on ollut yhteydessä esimerkiksi veneellä. Maatila on tuolloin saaren ainoa kiinteästi asuttu tila.
Vähäsalon metsämaita hakattiin sotien aikana ja tämän työn suorittivat sotavangit Vapon toimesta. Puita kuljettamaan piti palkata väkeä muualtakin ja puut kasattiin saaren rannoille tukinuittoa varten kahteen ”laaniin”. Tukinuitto oli yleistä vielä koko 1950-luvun. Puita käytettiin erilaisen puutavaran ja polttopuiden valmistukseen.
Vuoden 1965 peruskartassa on pohjoisosan laakson peltomaat metsitetty. Vain saaren kaakkoispäässä on kartassa enää peltopalstoja. Siellä on myös maatila ja kaksi vapaa-ajan asuntoa. Seuraavassa vuoden 1985 peruskartassa on saareen rakennettu tie, joka ylittää Vähän Kellosalmen nykyisestä kohdastaan. Saaren rannat on monesta kohdasta eroteltu tonteiksi, jonne on rakennettu runsaasti vapaa-ajan asuntoja.