google/wiki40b huggingface dataset:
Addax Team

Historia

Addax Team syntyi kun Alejandro Agag osti Adrián Camposin GP2-tallin. Kauppa koski vain Campos-tallin GP2-toimintoja, eikä vaikuttanut sen toimintaan muissa luokissa. Kausi 2009 oli Addaxin ensimmäinen. Talli sijoittui toiseksi kausina 2009 ja 2010. Vuonna 2011 Addax oli ensimmäinen.
Addax Team osallistui myös Aasian GP2-sarjaan kaudelle 2008–2009, sekä 2010 alkaneeseen GP3-sarjaan, jossa talli sijoittui kahdeksanneksi molempina osallistumisvuotenaan. Tiimi keräsi molemmilta kausiltaan myös kaksi palkintokorokesijoitusta mutta voittoja ei kohdalle osunut.
Talli lopetti toimintansa GP3:ssa ja siirtyi keskittymään pelkästään GP2:iin. Vuoden 2013 päätteeksi talli vetäytyi GP2-sarjasta ja Campos Racing korvasi tallin ja teki paluun sarjaan kaudeksi 2014.
Aitolahden seurakunta

Aitolahden seurakunta oli Tampereella toiminut evankelis-luterilainen seurakunta. Seurakunta kuului Tampereen seurakuntayhtymään.
Aitolahden seurakunnan alueeseen kuuluivat Aitolahden lisäksi Atalan, Tasanteen, Sorilan ja Olkahisten kaupunginosat. Aitolahden seurakuntaan kuului vuoden 2013 alussa 7 017 jäsentä.
Aitolahden seurakunnan viimeisenä kirkkoherrana toimi Juha Vuorio, joka jatkaa 2014 alkaen Messukylän seurakunnan kirkkoherrana.

Historia

Aitolahden seurakunta itsenäistyi Messukylän seurakunnasta 1924. Ensimmäinen kirkkoherra oli Lauri Sandelin. Jumalanpalvelukset pidettiin ennen oman kirkon valmistumista Sorilan koululla.
Aitolahti liitettiin Tampereeseen 1966 ja samalla seurakunnasta tuli osa Tampereen seurakuntayhtymää. Seurakunta lakkautettiin 7. tammikuuta 2014 ja samalla perustettiin uusi Tampereen Messukylän seurakunta, joka koostuu aiemmista Aitolahden, Messukylän ja Teiskon seurakunnista.

Aitolahden kirkko

Suojamuuri-nimellä kulkeva kirkko vihittiin käyttöön syyskuussa 2001. Kirkon osoite on Jenseninkatu 4, 33610 Tampere.
Kirkossa on 200 kiinteää istumapaikkaa. Irtotuoleja saa kirkkosaliin lisää 150 kappaletta. Aulatilaan voidaan lisäksi tarvittaessa laittaa 70 istumapaikkaa.
Kirkkoon pääsee vaivatta pyörätuolilla.
Kirkon on suunnitellut arkkitehtitoimisto KSOY – Erkki Karvala, Markku Koskinen ja Juha Röysä. Sisustussuunnittelu on Taina Väisäsen käsialaa. Kirkko on rakennettu arkkitehti Pentti Turusen vuonna 1980 suunnitteleman punatiilisen seurakuntatalon yhteyteen.

Aitolahden vanha kirkko

Aitolahden vanha kirkko sijaitsee luonnonkauniilla paikalla ja on suosittu toimituskirkko. Kirkon osoite on Aitoniementie 268, 33680 Tampere. Kirkkoon mahtuu 250 henkeä.
Keskiaikaista kirkkoa muistuttava kirkko on muurattu kivestä vuosina 1927–1928. Kirkon suunnitteli arkkitehti Birger Federley. Tyylillisesti kirkko edustaa 1910–1920 -lukujen historismia.

Atalan seurakuntakoti

Atalan seurakuntakodin osoite on Pulkkakatu 6, 33580 Tampere. Seurakuntakodin saliin mahtuu 70 henkeä. Arkkitehti Jouko Seppäsen suunnittelema seurakuntakoti vihittiin käyttöön syyskuussa 1989.
Bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0)

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0) on keltaista kiteistä ainetta. Sen rakenteessa nikkeliatomi on sitoutunut tetraedrimäisesti koordinaatiosidoksilla kahteen 1,5-syklo-oktadieeniligandiin. Yhdiste on lyhyen aikaa stabiili ilmassa, mutta hapettuu helposti ilman hapen vaikutuksesta. Se reagoi myös helposti veden kanssa. Bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0) liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin, dimetyyliformamidiin ja hieman heikommin bentseeniin ja tolueeniin. Tyypillistä yhdisteen reaktioille on, että yksi tai molemmat syklo-oktadieeniligandeista korvautuvat muilla ligandeilla.

Valmistus ja käyttö

Bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0):n valmistamiseen on useita tapoja. Tyypillisin tapa valmistaa yhdistettä on nikkeliasetyyliasetonaatin ja 1,5-syklo-oktadieenin välisellä reaktiolla pelkistimen kuten trietyylialumiinin tai di-isobutyylialumiinihydridin läsnä ollessa. Yhdistettä voidaan valmistaa myös pelkistämällä nikkelisuoloja elektrolyyttisesti 1,5-syklo-oktadieenin läsnä ollessa pyridiiniliuoksessa tai pelkistämällä nikkeloseenia litiumilla 1,5-syklo-oktadieenin läsnä ollessa.
Bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0) toimii lähtöaineena useiden muiden orgaanisten nikkeliyhdisteiden synteeseissä. Katalyyttinä sitä käytetään aryyli- ja alkenyylihalogenidien kytkentäreaktioissa, butadieenin trimerointi ja syklotrimerointireaktioissa, sekä alkeenien ja alkyynien oligomerisointi- ja sykloadditioreaktioissa. Lisäksi se katalysoi myös alkeenien esimerkiksi eteenin polymeroitumista happamissa olosuhteissa esimerkiksi tiomaitohapon läsnä ollessa.
Valley of Love

Juoni

Gérard ja Isabelle (Gérard Depardieu ja Isabelle Huppert) ovat näyttelijöitä ja entinen pariskunta, joka on jatkanut elämäänsä omilla tahoillaan. He tapaavat toisensa vuosien jälkeen saapuessaan suosittuun turistikohteeseen Kalifornian Kuolemanlaaksoon määrättynä päivänä aikuisen, puoli vuotta aikaisemmin itsemurhan tehneen poikansa Michaelin viimeisestä toivomuksesta. Vanhemmat noudattavat Michaelin jättämiä selittämättömiä ohjeita ja viettävät päivänsä Kuolemanlaakson eri osissa armottomasti porottavan auringon alla. Isabelle havannoi toiveikkaasti merkkejä pojastaan, kun taas äreä Gérard suhtautuu niihin skeptisemmin.

Tuotanto

Valley of Loven kuvaukset alkoivat Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 8. syyskuuta ja päättyivät 27. syyskuuta 2014. Elokuva kuvattiin työnimellä The Valley of Love Kuolemanlaakson kansallispuistossa ja Furnace Creekin väestönlaskennallisessa asuinpaikassa Kaliforniassa. Elokuvan budjettina oli 2,9 miljoonaa euroa ja sen tuotantoyhtiöinä olivat ranskalaiset Les films du Worso ja LGM Productions. Elokuvaa oli tuottamassa myös ranskalaiset France 3 Cinéma, DD Productions ja Cinéfeel Prod sekä belgialainen Scope Pictures. Valley of Loven virallinen traileri julkaistiin 7. toukokuuta 2015.

Julkaisu ja vastaanotto

Valley of Love sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 22. toukokuuta 2015. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa ja Belgiassa 17. kesäkuuta 2015. Le Pacte oli elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa ja Alternative Films Belgiassa. Elokuva keräsi teatterikierroksensa aikana Ranskassa 196 727 katsojaa ja tuotti lähes 1,2 miljoonan dollarin lipputulot. Valley of Love ei saanut Suomessa teatteriensi-iltaa, mutta se esitettiin Rakkautta ja anarkiaa -elokuvajuhlien Ranskalainen kosketus -esityssarjassa Helsingissä 20. syyskuuta 2015.
Valley of Love on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 73% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,3/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 49 arviointiin. 175 käyttäjästä 56% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 13 arvostelun perusteella elokuva on saanut 59 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 1 308 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,8/10.
Valley of Love julkaistiin Ranskassa niin DVD:lle kuin blu-rayllekin 4. marraskuuta 2015.
Juho Mäkelä (runoilija)

Johan (Juho) Fredrik Mäkelä (5. huhtikuuta 1913 Porin maalaiskunta – 11. elokuuta 1991 Pori) oli toimittaja, runoilija ja SKDL:n kansanedustaja.
Mäkelän vanhemmat olivat mäkitupalainen Johan Fredrik Mäkelä ja Hilma Maria Nordlund. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli 1937 Työväen Akatemiassa sekä 1945 Sirola-opistossa. Mäkelä oli ennen sotia sosialidemokraattisen puolueen Satakunnan piirijärjestön järjestäjänä Porissa 1937–1938 ja Uuden Ajan toimittajana ja toimistonhoitajana Raumalla 1938–1940. Välirauhan aikana hän oli Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran järjestäjänä ja joutui sitten 1940 vankilaan poliittisista syistä.
Vapauduttuaan 1944 Mäkelä liittyi SKDL:ään ja toimi puolueen puhujana 1944–1945 ja Työn Valta -lehden päätoimittajana Hämeenlinnassa 1946–1947. Hän oli Porissa ilmestyneen Satakunnan Työ -lehden toimittajana 1948 ja päätoimittajana 1949–1959. Kansanedustajakautensa jälkeen Mäkelä toimi vielä Porin kaupungin raittiussihteerinä 1967–1976.
Mäkelä oli SKDL:n kansanedustajana 1945–1948 ja 1958–1966 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Jälkimmäiselle kaudelleen hän tuli 1958 liikenneonnettomuudessa kuolleen Mauri Ryömän tilalle. Mäkelä oli presidentin valitsijamies vuosien 1950 ja 1962 presidentinvaaleissa ja hän oli mukana kunnallispolitiikassa Rauman ja Porin kaupunginvaltuustojen jäsenenä.
Mäkelä oli naimisissa vuodesta 1938 Helmi Lydia Ahlforsin kanssa.
Owlboy

Tarina

Owlboy sijoittu taivaalla leijuviin saariin, jotka ovat katastrofaalisen tapauksen takia toisistaan erillään. Pelaaja ohjaa mykkää poikaa nimeltä Otus, joka kuuluu ihmismäiseen rotuun nimeltä "Owl". Kun merirosvot hyökkäävät Otuksen kylään, Otus päättä matkata pysäyttämään merirosvot mekaanikkoystävänsä Geddyn kanssa
Punarintatilapia

Ulkonäkö ja koko

Punarintatilapia voi kasvaa 45 cm pitkäksi ja painaa 2,5 kiloa. Se on pohjaväriltään oliivinvihreä ja siinä on mustia pystyraitoja.

Levinneisyys

Punarintatilapia elää luonnonvaraisena Senegal- ja Nigerjoissa, Kongosta Keniaan ulottuvalla alueella sekä eteläisessä Afrikassa. Sitä on istutettu muuallekin sekä ruokakalaksi että tuhoamaan haitallisia vesikasveja. Istutetut kalat ovat aiheuttaneet ongelmia monin paikoin.

Ravinto ja käyttäytyminen

Punarintatilapia on pääosin kasvissyöjä, ja sen hampaat ovat kehittyneet soveltuviksi kasvien haukkaamiseen ja repimiseen. Vesikasvien ja levän lisäksi se syö selkärangattomia ja joskus pieniä kalojakin. Kutupari raivaa poikasilleen matalaan veteen kasvillisuuden sekaan pesän, jonka halkaisija on 50-120 cm. Poikaset pysyvät pesässä kunnes niiden pituus on noin 15 mm.
Argumentointivirhe

Argumentointivirheet ovat keskustelutekniikan yhteydessä tulleita ”virheitä”, katso myös kognitiivinen vinouma. Muodollisesti ne näyttävät oikeilta, mutta lähemmin tarkasteltuina niissä on joko looginen virhe, ne kohdistuvat johonkin muuhun kuin itse asiaan tai niissä käydään ihmisten eikä asioiden kimppuun. Kyse ei ole niinkään kieliopillisesta vaan sisällöllisestä virheestä. Suuri osa argumentointivirheistä on tunnettu jo keskiajalla, ja skolastikot ovat merkinneet niitä muistiin. Monella argumentointivirheellä on oma nimensä.
Projektori

Projektori (lat. proiacere 'heittää eteen') eli kuvanheitin on optinen laite, jolla heijastetaan kuvia esimerkiksi seinälle tai valkokankaalle. Projektorityyppejä ovat muun muassa elokuvaprojektori, videoprojektori, diaprojektori ja piirtoheitin.
Projektorin tärkeimmät osat ovat valonlähde (nykyään sähkölamppu) ja objektiivi.
Nykyaikaisten projektorien edeltäjä oli taikalyhty, joka keksittiin jo 1600-luvulla.
H. Vaaja

Helmi Nykänen oli suomalainen kääntäjä joka käytti suomentajana nimeä H. Vaaja tai Helmi Vaaja.
Mnet

Mnet (lyhenne sanoista Music network) on eteläkorealainen nuorisolle suunnattu musiikkitelevisiokanava, jonka omistaa CJ Groupin alainen CJ E&M.
CJ E&M:n keskusstudio sijaitsee Mapossa Soulissa. Siellä kuvataan monet Mnetin ohjelmat, ja monien selviytymissarjojen tapahtumat kuvataan siellä.
Mnetin kansainvälinen internetsivusto on nimeltään MWave.
Jylhämän voimalaitos

Jylhämän voimalaitos on vuonna 1951 valmistunut vesivoimalaitos, joka sijaitsee Oulujoessa Vaalan kunnan alueella Jylhämässä.

Rakentaminen ja teho

Jylhämän voimalaitoksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1946. Ykköskoneisto kytkettiin valtakunnan sähköverkkoon 19. kesäkuuta 1950. Kakkos- ja kolmoskoneistojen käyttöönoton mukana voimalaitos valmistui vuonna 1951. Voimalaitostyömaalla oli enimmillään työväkeä yli 2000 henkeä.
Jylhämä on Oulujärven alapuolisista voimalaitoksista ensimmäinen eli se säännöstelee Oulujärven vedenkorkeutta.
Koska se on säännöstelyvoimala, sen pudotuskorkeus vaihtelee 11 ja 14 metrin välillä. Voimalaitoksessa on kolme Kaplan-turbiinia, joiden yhteinen maksimiteho on 55 MW. Voimalan läpi menevä vesimäärä täydellä teholla on 450 kuutiota sekunnissa, ja vuotuinen sähköntuotto on noin 200 GWh. Jylhämän voimalaitoksen omistaa Fortum Oyj.
Williamsburg (Virginia)

Historia

Alun perin nimellä Middle Plantation kulkenut linnoitus perustettiin 1632 James- ja York-jokien välille. 
Williamsburg perustettiin Virginian siirtomaa-alueen pääkaupungiksi 1699. Siirtomaa-alueen johtajat halusivat muuttaa pääkaupungin Jamestownista silloiseen Middle Plantationiin. Kaupunki nimettiin Williamsburgiksi silloisen Englannin kuninkaan Vilhelm III Oranialaisen mukaan.
Williamsburg oli eräs ensimmäisistä Amerikan suunnitelmallisesti rakennetuista kaupungeista. Se kasvoi nopeasti Virginian politiikan, uskonnon, talouselämän ja sosiaalisen elämän keskuksista. Kaupungin yliopisto, College of William and Mary, koulutti useita ajan poliittisia johtajia, kuten Thomas Jeffersonin, James Monroen ja John Tylerin. Kaupunkiin perustettiin myös Amerikan ensimmäinen mielisairaala 1773. Vuonna 1781 kenraali George Washington kokosi armeijansa Williamsburgissa hyökätäkseen läheiseen Yorktowniin Yhdysvaltojen itsenäisyyssodassa.
Vuonna 1780 Virginian pääkaupunki muutti Richmondiin ja Williamsburg taantui hiljaiseksi yliopisto- ja maaseutukaupungiksi. Toisaalta pääkaupunkistatuksen menetys saattoi aiheuttaa useiden 1700-luvun historiallisten rakennusten säilymisen nykypäiviin saakka.
Kaupungin historiallisten rakennusten restaurointi alkoi 1926, jolloin Bruton Parish -kirkon rehtori ja pastori W. A. R. Goodwin esitteli asian John D. Rockefeller, Jr.:lle. Rockefeller rahoitti ja johti suurta restaurointiohjelmaa, jonka tulokset ovat nähtävissä kaupungin historiallisessa osassa. Franklin D. Roosevelt kommentoi vieraillessaan the Duke of Cloucester -kadulla sitä "Amerikan historiallisimmaksi kaduksi".
Melanie Klein

Lapsuus, nuoruus ja avioliitto

Klein syntyi Wienissä, Itävallassa 30. maaliskuuta 1882 juutalaisen perheen nuorimmaksi lapseksi. Hänellä oli kolme sisarusta mutta kaksi heistä kuoli nuorena. Hänellä oli aikomus mennä lääketieteelliseen kouluun opiskelemaan psykiatriaa kuten hänen isänsä. Hän meni kuitenkin naimisiin 21 vuotiaana Arthur Kleinin kanssa. Arthur oli hänen veljensä ystävä ja hänen äitinsä pikkuserkku. He saivat kolme lasta: Meliita, Hans ja Erich. Avioliitto ei ollut onnellinen mutta Melanie oli taloudellisesti riippuvainen miehestään. He erosivat lopulta vuonna 1923.

Opiskelu ja ura

He olivat muuttaneet Arthurin kanssa Budapestiin vuonna 1910 hänen miehensä työn vuoksi. Budapestissä hän aloitti kolmannen kerran kurssin psykoanalyysista opettajanaan Sándor Ferenczi. Ferencz kehotti häntä käyttämään psykoanalyysia omiin lapsiinsa ja hän alkoi analysoimaan heitä. Enimmäkseen hän teki psykoanalyysia nuorimmalle lapselleen Erichille. Vuonna 1914 hän tutustui Freudin kirjaan Unien tulkinta (engl. On Dreams). Klein tapasi Freudin myöhemmin henkilökohtaisesti Budapestissä hänen Kleinin julkaistessa kirjansa The Development of the Child. Vuonna 1919 hänestä tuli Unkarin psykoanalyyttisen yhdistyksen jäsen. Hän joutui kuitenkin lähtemään Unkarista antisemitismin vuoksi pois. Vuonna 1922 hän aloitti Berlinin psykoanalyyttisessa instituutissa missä hänen opettajanaan oli Karl Abraham.
Ernest Jones kutsui hänet Lontooseen jossa piti sarjan luentoja. Luennot perustuivat hänen kirjottamaansa kirjaan The Psychoanalysis of Children. Karl Abrahamin kuoltua hän muutti Isoon-Britanniaan pysyvästi seuraavana vuonna 1926.
Isossa-Britanniassa Kleinin näkemykset joutuivat ristiriitaan mannermaisten analyytikkojen, kuten Sigmund Freudin ja Anna Freudin, kanssa, ja 1940-luvulla käytyjen kiistojen jälkeen brittiläinen psykoanalyysi jakaantui kolmeen pääsuuntaukseen: kleinilaisiin, Anna Freudin seuraajiin ja riippumattomiin analyytikkoihin.
Hän kuoli Lontoossa 22. syyskuuta 1960 syöpään.
Purnuvuori

Purnuvuori on nykyisin Hiihtokeskus Purnuna tunnetun hiihtokeskuksen entinen nimi. Nimestä luovuttiin vuonna 2004, jolloin Purnunrinteet Oy siirsi toimintansa Juupajoelle, ja paikalla aloitti uusi yhtiö nimeltä Hiihtokeskus Purnu Oy. Purnunrinteet Oy jatkaa edelleenkin toimintaansa Juupajoella, hiihtokeskuksen nimi on Juupavaara.
Alun perin 1980-luvun lopulla aloittanut hiihtokeskus on kokenut kaksi konkurssia. Edellinen konkurssi tapahtui syyskuussa 2007, jolloin Matti Mustosen johdolla toiminut hissiyhtiö Hiihtokeskus Purnu Oy ajautui konkurssiin ennätyksellisen huonolumisen talven seurauksena. Loppusyksystä 2007 lähtien Hiihtokeskuksen taustalla on Vuorenkylän Purnu Oy -niminen yritys, jonka omistajat ovat joukko Hartolalaisista yksityishenkilöitä. Vuorenkylän Purnu Oy osti Hiihtokeskus Purnun konkurssipesän ja keskuksen markkinointinimenä jatkaa Hiihtokeskus Purnu. Uuden yrityksen johdossa on Toivo Vilkman, Matti Mustosen jatkaessa rinnepäällikkönä.
Hiihtokeskus Purnu on hiihto- ja laskettelukeskus Etelä-Suomen läänissä, Hartolan Vuorenkylässä. Laskettelurinteitä on 5, hissejä 1, korkeusero on 100 metriä ja pisin rinne 750 metriä. Laskettelun lisäksi on mahdollisuus hiihtoon EU-tuella rakennetulla hiihtoladulla, josta 2km on valaistua.

Uudelleenavaus 2006 ja toiminta nykyhetkellä

Purnu avattiin jälleen 18. helmikuuta 2006. Edellisen kerran keskus oli auki "Purnuvuori" -nimellä  keväällä 2004. Paikka oli tällä välillä kiinni edellisen yrittäjän siirryttyä Juupaan, vieden mukanaan hiihtohissit ja pääosan muusta kalustosta. Nykyinen omistaja Matti Mustonen osti Purnuvuoren hiihtokeskuksen rakennukset ja vuokrasi maat vuoden 2004 syksyllä. Mustonen on hiihtokeskusyhtiön entinen toimitusjohtaja 1990-luvun vaihteesta.
Hiihtokeskus Purnun avaamista viivytti rahoitusjärjestelyjen mutkistuminen. Hartolan kunnanvaltuusto myönsi Purnu-yhtiölle kunnan omavelkaisen, enintään 105 tuhannen euron takauksen lokakuussa 2005. Kuitenkin valtuuston jo keväällä ensimmäisen kerran tekemästä takauspäätöksestä valitti Hallinto-oikeuteen Hartolan kunnanvaltuuston jäsen Heikki Leisti (vas). Kouvolan hallinto-oikeus hylkäsi kunnallisvalituksen. Rahoitusta saatiin myös Hämeen TE -keskukselta ja EU:n maaseudun kehittämisohjelmasta.
Nykyisellä hissiyhtiöllä ei ole takauksia Hartolan kunnalta.
Königstedtin kartano

Königstedtin kartano on valtioneuvoston edustuskartano. Königstedtin kartano sijaitsee Vantaan Seutulassa, Vantaanjoen muodostaman mutkan sisäpuolella.

Historia

Kartanon ensimmäiseksi omistajaksi mainitaan vuonna 1511 silloisen Helsingin pitäjän nimismies Olav Nilsson. Ruotsin Kristiina-kuningattaren holhoojahallitus lahjoitti Königstedtin kartanon vuonna 1633 Matts Tönnesson Creutzhammerille.
Vuosina 1660–1669 kartano kuului kenraaliluutnantti Fredrik Löwelle. Nykyisen nimensä kartano sai kapteeni Johan Köhnnin mukaan, kun hänet aateloitiin nimellä Köhnningstedt. 
1900-luvulla kartanon ovat omistaneet mm. eversti Mikael Gripenberg ja vapaaherra Gustaf Wrede. Suomen valtio osti Köningstedtin vuonna 1961 vapaaherratar Asta Wredeltä. Kartano muutettiin valtion edustustilaksi.

Kartanon arkkitehtuuri

Kartanon nykyisen päärakennuksen rakennutti vuonna 1816 todellinen valtioneuvos Jacob Wilhelm Hisinger. Rakennuksen arkkitehti oli perimätiedon mukaan Carl Ludvig Engel, mutta todennäköisesti Königstedtin suunnitteli Engelin apulainen Pehr Granstedt. Nykyisen uusklassisen asunsa kartano sai vasta 1930-luvulla, arkkitehti Jarl Eklundin suunnittelemissa uudistustöissä, jolloin siihen lisättiin pylväiden kannattelema päätykolmio. 
Kartanon sisätilojen empiretyyli kärsi 1950–60-lukujen modernisointitöissä, mutta viimeisessä 1990-luvun peruskorjauksessa se pyrittiin palauttamaan takaisin alkuperäiseen asuunsa museoalan ammattilaisten johdolla. 
Päärakennusta ympäröi puisto, jossa sijaitsee ruohokattoinen rantasauna.

Königstedt nykyaikana

Königstedtin kartanossa pidettiin Vapaa Aceh -liikeen ja Indonesian hallituksen väliset Acehin rauhanneuvottelut, joita isännöi presidentti Martti Ahtisaari.
Königstedtin kartano oli yksi Matti Kassilan elokuvan Vodkaa, komisario Palmu kuvauspaikoista.
AOVA

Akavan opiskelijavaltuuskunta AOVA toimii akavalaisten opiskelijoiden edustajana Akavan päätöksenteossa. AOVAn keskeisenä edunvalvollisena tehtävänä on korkeakouluopiskelijoiden työelämään liittyvät koulutus-, työvoima- ja sosiaalipoliittiset asiat. AOVAn ensisijainen tehtävä on tuoda opiskelijanäkökulmaa Akavan päätöksentekoon ja linjauksiin.
Akavan opiskelijavaltuuskunta AOVA edustaa Akavan jäsenliittojen noin 100 000 opiskelijajäsentä. Se tekee Akavasta Suomen johtavan opiskelijoiden työmarkkinajärjestön. Akavan opiskelijavaltuuskunnassa on edustus jokaisesta opiskelijatoimintaa harjoittavasta Akavan jäsenjärjestöstä. Valtuuskunnassa on yhteensä 40 varsinaista ja 26 varajäsentä. AOVA kokoontuu neljä kertaa vuodessa. Valtuuskunnan kokousten välillä toimintaa ohjaa työjaosto. AOVAn puheenjohtajana toimi vuosina 2011 – 2012 Ted Apter ja 2013 – 2014 Jouni Markkanen. AOVAlla on edustus kaikissa Akavan toimikunnissa, aluetoimikunnat mukaan lukien. AOVAn puheenjohtajalla on puhe- ja läsnäolo-oikeus Akavan hallituksessa.
Hajime Sorayama

Hajime Sorayama (jap. 空山基, Sorayama Hajime, s. 1947 Ehime, Japani) on japanilainen superrealistinen kuvataiteilija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat eroottisia robotteja esittävät pin-up-kuvat.
Sorayama valmistui tokiolaisesta Chuon taidekoulusta 1968 ja ryhtyi vapaaksi kuvataiteilijaksi 1971. Hän on yhdistellyt kuvissaan monia tekniikoita pyrkien äärimmäisen realistiseen, valokuvamaiseen vaikutelmaan.
Sorayaman taidetta on esitelty kirjoissa ja taidenäyttelyissä niin Japanissa, Yhdysvalloissa kuin Euroopassakin. Hän on myös tehnyt visuaalista suunnittelua televisiosarjoihin ja elokuviin. Vuonna 2000 hän voitti pääpalkinnon Japanin parhaan teollisen suunnittelun kilpailussa Sonylle suunnittelemallaan Aibo-robottikoiralla. Sorayaman eroottista taidetta on julkaistu yhdysvaltalaisessa Penthouse-lehdessä vuodesta 1995 alkaen.
Frutas Tropicales -festivaali

Frutas Tropicales oli latinalaisamerikkalaisen kevyen musiikin viikonloppufestivaali, jota järjestettiin Vantaan Konserttitalo Martinuksessa vuodesta 1998 vuoteen 2015, yleensä maaliskuun jälkipuoliskolla. Festivaalin nimi oli aluksi ”Martinuksen latinalaisamerikkalainen viikonloppu”, mutta vakiintui Frutas Tropicales -muotoon 1999. Tapahtumassa kuultiin pääasiassa brasilialaista, kuubalaista ja argentiinalaista musiikkia, mutta vieraita oli myös muista Etelä-Amerikan maista, kuten Kolumbiasta ja Venezuelasta. Frutas Tropicales -festivaaleilla vierailivat mm. Ivan Lins, Joyce (laulaja), Hamilton de Holanda, João Bosco, João Donato, Eliane Elias ja Rosa Passos (Brasilia), Pancho Amat ja Reinaldo Creagh (Kuuba), Marta Gomez (Kolumbia) sekä Larry Harlow (USA), joka kuitenkin ehti osallistua vain harjoituksiin Martinuksessa, ennen kuin sairastui ja joutui peruuttamaan esiintymisensä. Frutas Tropicales -festivaalin perusti Martinuksen ohjelmatoiminnanjohtaja Kimmo Tammivaara , joka myös vastasi 17 vuoden ajan festivaalin taiteilijakiinnityksistä ja järjestelyistä. Vuoden 2007 festivaalin järjesti Tammivaaran vuorotteluvapaan johdosta Kimmo Kepsu. Frutas Tropicales oli osa Vantaan kaupungin omistaman Konserttitalo Martinuksen omaa ohjelmatuotantoa ja sellaisena yksi Vantaan kulttuuripalvelujen vuotuisista tapahtumista.
Rautatie (televisioelokuva)

Juoni

Elokuvan juoni noudattaa Ahon alkuperäisteosta. Hiljaiseloa korpimökissään viettävät Matti ja Liisa yrittävät rakentaa käsitystä rautatien olemuksesta kuulopuheiden perusteella. Kumpainenkin vuorollaan epäilee moisen tien olemassaoloa. Kesällä he lähtevät Lapinlahden kirkolle uuden ajan ihmettä katsomaan ja uskaltautuvat pienelle junamatkalle, joka päättyy hieman nolosti. Ja tuttu harakka räkättää pariskunnan edesottamuksia seuratessaan.

Anja Pohjola Rautatiestä

Ohjaaja Franckin ehdotuksen mukaisesti pääosien tulkitsijat Jokela ja Pohjola harjoittelivat ennen kuvausten alkamista tuntumaa vuosikausien yhteiselosta pariskuntana korvessa ja analysoivat Ahon tekstiä ja sen henkeä. Pohjola opiskeli "kansannaisen" työtapoja opistossa, jotta ne elokuvassa vaikuttaisivat autenttisilta. Jokela ja Pohjola olivat tavanneet toisensa ensimmäisen kerran Jyväskylässä, jossa nuori Pohjola seurusteli erään näyttelijän kanssa. Kiusoitellakseen nuorta paria Jokela seurasi heitä alati kameroineen, jossa ei edes ollut filmiä, kuten Pohjola myöhemmin sai tietää. Rautatien kuvausten aikaan näyttelijät asuivat paljon Luumäellä, missä elokuvaa tehtiin ja minne myös Lapinlahden asema lavastettiin. Kuvausten aikana sattui myös vaaratilanne, jossa kuvausryhmä resiinoineen oli jäädä Moskovan junan alle.