google/wiki40b huggingface dataset:
Tetris

Pelaaminen

Tetriksessä on tarkoitus kerätä pisteitä pudottelemalla neljästä laatikosta koostuvia palikoita (tetrominoja, joita on seitsemän erilaista) ja koota niistä vaakasuoria rivejä. Kun rivin saa kokonaiseksi, se poistetaan ja ylempänä olevat rivit putoavat yhden alemmaksi. Täyttämällä kaksi tai kolme riviä kerralla saa enemmän pisteitä. Tämä toimenpide neljälle riville samanaikaisesti on nimeltään tetris.

Historia

Tetris-pelistä on tehty käännös lähes kaikille kotitietokoneille ja pelikonsoleille, aluksi Elektronika 60:lle (neuvostoliittolainen PDP-11-klooni), sitten IBM PC:lle. Peli tuli lännessä tunnetuksi vuosina 1986 ja 1987, jolloin siitä julkaistiin versiot monille kotitietokoneille. Samoihin aikoihin se ilmestyi myös kolikkopelinä, jossa ruutu oli jaettu kahtia siten, että kaksi pelaajaa pystyi kilpailemaan keskenään samanaikaisesti. Spectrum Holobyten julkaisemassa versiossa PC:lle ja Amigalle oli hienot venäläisiä maisemia sisältäneet taustakuvat ja venäläisistä kansansävelmistä muodostetut musiikit, kun taas esimerkiksi Mirrorsoftin versiot Amigalle ja Atari ST:lle olivat nopeasti tehtyjä. 
Tietokoneversioita myytiin jo niiden ilmestyessä halpapeleinä pelin yksinkertaisen luonteen vuoksi. Useimpia versioita ei myyty täyshintaisina peleinä, ja Tetriksestä ilmestyi tietokoneille muutenkin lukuisia harrastelijoiden tekemiä ilmaisia versioita. Nintendon Game Boyn versio vuodelta 1989 on levinnein Tetriksen versio, koska peliä jaettiin Game Boyn mukana. Pažitnov itse ei saanut pelistä tekijänpalkkioita ennen vuotta 1996, jolloin hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen.

Vastaanotto

Suomessa pelin arvosteli Niko Nirvi huhtikuun 1988 MikroBitissä. Peli sai täydet viisi tähteä, ja arvostelija totesi: ”hyvin on veli venäläinen pelin tehnyt”.
Peli on listattu Stanfordin yliopiston kymmenen kaikkien aikojen tärkeimmän videopelien listalle vuonna 2007.

Musiikki

Game Boyn mukana jaellun suositun Tetriksen version musiikkikappaleista tunnetuin on Korobeiniki (ven. Коробейники), joka ei sisältynyt laisinkaan Pažitnovin alkuperäiseen peliin. Se on alun perin venäläinen kansanlaulu, mutta monissa länsimaissa se tunnetaan ensisijaisesti Tetris-melodiana. Suomessa laulu on levytetty useasti lastenlauluna nimellä "Kulkukauppias" Saukin sanoittamana.  Korobeiniki kertoo matkustajasta, joka kiertelee kaupustelemassa rihkamaa kylästä toiseen. Korobeinikin sovitti Game Boy -versioon Hirokazu Tanaka. Nykyään Tetris Holdingilla on yksinoikeus Korobeinikin käyttöön videopeliteollisuudessa.
KNM Nidaros

Valmistus

Sen köli laskettiin Hortenin laivastontelakalla telakkanumerolla 33 ja alus  laskettiin vesille 1851. Alus valmistui potkurikorvettien KNM Nordstjernan, KNM Ellida ja KNM Ørnen kanssa samaan aikaan. Aluksen höyrykone pyöritti korkeintaan 40 kierrosta minuutissa akselia, johon oli kiinnitetty kuusilapainen potkuri.

Palvelus

Alus palveli varasto- ja koululaivana laivaston torpedokoulutuksessa ainakin vuodesta 1876 alkaen. Se romutettiin 1903.
Miha Rinne

Furry Dragons

Rinne suunnitteli vuosina 2001–2002 Housemarquella työstetyn digitaalisen pelin, Furry Dragonsin. Peliä ei kuitenkaan koskaan julkaistu, koska se jäi ilman julkaisusopimusta. Rinteen mukaan Furry Dragons olisi julkaistu jollekin sen ajan konsolille. Rinne haki peliin vaikutteita muun muassa Jean-Pierre Jeunet’n elokuvista Amélie ja Kadonneiden lasten kaupunki, Hayao Miyazakin animaatioista, kuten Prinsessa Mononoke, ja Space Harrier -pelin bonuskentästä. Myöhemmin Rinne on julkaissut Furry Dragonsin pohjalta Lopunperän tarinat -nimistä sarjakuvaa.
Pelissä olisi ratsastettu lohikäärmeellä ja kerätty kolikoita 3D-maailmasta. Furry Dragons olisi myös sisältänyt tehtävien tekemistä eri tyyppisille olennoille, kuten maailmassa elävien lintujen keräämistä.
Generali Arena

Generali Arena on jalkapallostadion Prahassa. 
Kyseessä on AC Sparta Prahan kotistadion ja sinne mahtuu noin 20 000 katsojaa. Stadionia käytetään myös muuhun kuin jalkapalloon. 
Ennen nykyistä sponsorinimeä stadion on tunnettu nimillä Letná Stadium, Toyota Arena sekä AXA Arena.
Svenska Privatskolan i Uleåborg

Historiaa

Koulun perusti Marie Junnelius alun perin yksityisenä kaksiluokkaisena tyttökouluna 1850-luvun puolivälissä, mutta taloudellisten syiden takia valtio otti koulun haltuunsa vuonna 1859. Koulun nimeksi tuli Svenska fruntimmersskolan i Uleåborg. Kun Oulun ruotsinkielisen poikalyseon oppilasmäärä laski, yhdistettiin koulut vuonna 1904 Realläroverket för gossar och flickor i Uleåborg -nimiseksi kouluksi. Kouluun perustettiin vuonna 1907 kolme yliopistoon johtavaa yksityistä jatkoluokkaa. Vuosina 1914–1933 koulu toimi keskikouluna nimellä Svenska mellanskolan i Uleåborg. Eduskunta päätti, että keskikoulun valtionapu loppuisi vuonna 1933. 
Samana vuonna 1. syyskuuta Svenska Privatskolan i Uleåborg, yksityinen yliopistoon johtava oppikoulu perustettiin. Vuonna 1974 Oulun ruotsalainen kansakoulu ja oppikoulu yhdistettiin ja nimeksi otettiin Svenska Privatskolan i Uleåborg. 
Jatkosodan pommituksissa 21. helmikuuta vuonna 1944 tuhoutui Privatskolanin koulutalo. Uuden koulutalon suunnitteli arkkitehti Gustav Strandberg, ja opetus pääsi alkuun uusissa tiloissa syyslukukaudella vuonna 1946. Myöhemmin samalle tontille Torikadun ja Sepänkadun kulmalle on rakennettu lisärakennuksia vuosina 1951 ja 1998. Niin sanottu Weckmanin talo Kirkkokadun ja Sepänkadun kulmassa remontoitiin ja otettiin käyttöön vuonna 2009, koulun täyttäessä 150 vuotta. Vuotta aikaisemmin Svenska Kulturens Vänner i Uleåborg r.f. oli ostanut kiinteistön Stora Ensolta hieman alle kolmella miljoonalla eurolla ja päätti keskittää siihen koulun kaikki toiminnot. Uusituissa tiloissa toimii myös Oulun ruotsinkielinen päiväkoti, Svenska barnträdgården i Uleåborg.
Erik Ågren

Erik Ågren (4. elokuuta 1924 Uusikaarlepyy – 12. maaliskuuta 2008 Korsnäs) oli suomenruotsalainen kirjailija ja entinen metallityöntekijä. Hänen esikoisromaaninsa Sårad (Haavoittunut) ilmestyi vuonna 1973, ja se kertoi sodan raakuudesta ja kirjailijan omista kokemuksista sodasta. Myöhemmät teokset käsittelivät muun muassa työläisiä, mutta hän kirjoitti myös lastenkirjan (Sivs äventyr, 1984) ja runokokoelman. Lisäksi hän kirjoitti myös näytelmiä.
Kirjailijat Gösta Ågren ja Leo Ågren ovat hänen veljiään.
Nashvillen taistelu

Taustaa

Kenraali William Tecumseh Sherman oli hyökännyt keväällä 1864 Tennesseestä Atlantaa kohti. Hän valtasi kaupungin syyskuussa. Sherman ei kuitenkaan pystynyt tuhoamaan alueella operoinutta etelävaltioiden armeijaa, jota johti Hood. Shermanin yhteydet tukialueelle pohjoiseen olivat pitkät ja niiden suojaaminen vaati paljon joukkoja. Shermanin tilanne muuttui huonommaksi, kun Hood päätti hylätä kaikki logistiset käsitykset, luikahti Shermanin selustaan ja lähti etenemään luoteeseen kohti Chattanoogaa. Jonkun aikaa Sherman seurasi Hoodia pohjoiseen, mutta lopulta hän irrotti joukoistaan Cumberlandin armeijan Hoodin seuraamiseksi. Cumberlandin armeijaan kuului 62 000 miestä ja sitä komensi kenraali Thomas.
Hoodin tavoitteena oli saada koko Shermanin armeija seuraamaan, joten hän ei onnistunut tavoitteessaan. Sen sijaan Sherman sai edetä vapaasti Atlantasta kaakkoon, kun Hood oli hylännyt tärkeimmän sotanäyttämön. Tilanteessa siis vastakkain olleet armeijat liikkuivat vastakkaisiin suuntiin: Hood luoteeseen ja Sherman kaakkoon.

Taistelu

Thomas keskitti päävoimansa Nashvilleen. Hood oli ryhmittynyt kaupungin eteläpuolelle. Nashvillen taistelu alkoi 15. joulukuuta noin kello 10 aamulla, kun pohjoisvaltioiden joukot hyökkäsivät Hoodin vasenta siipeä vastaan. Myöhemmin iltapäivällä Hoodin keskusta joutui vetäytymään taaksepäin sitä vastaan suunnatun hyökkäyksen tieltä. Pohjoisvaltioiden joukot kiersivät Hoodin vasemman sivustan taakse 16. joulukuuta puoleen päivään mennessä. Iltaan mennessä Hoodin vasen siipi lyötiin taistelussa ja hän joutui vetäytymään taistelukentältä.
Käytännössä Thomas tuhosi taistelussa Hoodin huonosti huolletun armeijan.

Seuraukset

Hoodin armeijan tuhoaminen varmisti Georgiassa operoineen Shermanin armeijan yhteydet luoteeseen ja Sherman saattoi edetä Georgiasta vapaasti kohti pohjoista.
Richard Sandrak

Richard Sandrak (15. huhtikuuta 1992) on ukrainalaissyntyinen yhdysvaltalainen kehonrakentaja. Aikoinaan hänet tunnettiin nimellä "maailman vahvin poika", ja hänestä on tehty dokumentti The World's Strongest Boy. Sandrak jaksoi punnertaa jossain vaiheessa pikkupoikana 50 kertaa ilman, että vauhti hidastui. Hän pystyi myös nostamaan kolme kertaa oman painonsa.
On väitetty, että Sandrakin isä juotti hänelle jonkilaista kasvuhormonia, joka sai lihakset kasvamaan tehokkaammin. Sandrakin idoli on kaikkien aikojen paras kehonrakentaja Arnold Schwarzenegger.
Sandrak luopui aikuisiällä kehonrakennuksesta. Sittemmin hän on työskennellyt stuntmiehenä.
Erkki Karvinen

Erkki Sakari Karvinen (9. heinäkuuta 1918 Viipuri – 18. lokakuuta 2005) oli suomalainen arkkitehti.
Karvinen kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta lyseosta 1938 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1953. Hän työskenteli Alvar Aallon arkkitehtitoimistossa vuosina 1950–1955 ja hänellä oli oma toimisto vuosina 1953–1988. Karvinen suunnitteli lukuisia ostoskeskuksia pääkaupunkiseudun lähiöihin 1950-luvulta alkaen. Tunnetuin niistä on vuonna 1964 valmistunut Helsingin Puotinharjun ostoskeskus eli Puhos, johon Karvinen suunnitteli myös 1980-luvun laajennuksen. Muita hänen suunnittelemiaan ovat Helsingissä Kannelmäen (1959), Kulosaaren (1960), Puotilan (1961), Konalan (1961 ja 1963), Maunulan (1962), Myllypuron (1965) ja Yliskylän (1973) ostoskeskukset, Vantaalla Martinlaakson Martinkeskus (1970) sekä Pähkinärinteen (1973) ja Hakunilan (1981) ostoskeskukset. Osa näistä on sittemmin purettu. Helsingin Yliskylään Karvisen arkkitehtitoimisto suunnitteli myös asuinkerrostalot. Lisäksi Karvinen laati suunnitelman Lieksan Rukajärven suunnan taistelumuistomerkkiin, jonka toteutti kuvanveistäjä Heikki Häiväoja 1966.
Dao

Dao on kiinalainen yksiteräinen miekka, jota käytetään viiltoiskuihin. Kiinassa dao tunnetaan yhtenä neljästä perusaseista keihään, sauvan ja jianin lisäksi. Nimi tarkoittaa veistä tai miekkaa. Daoa saatetaan kutsua englanniksi myös lyömämiekaksi (broadsword) koska jotkut sen muunnelmista ovat leveäteräisiä.
Dao sanaa käytetään itse asiassa nimenä mille tahansa yksiteräiselle, leveälle, viiltävälle tai leikkaavalle välineelle, kuten ”dan dao” ja ”kunlun dao”.
HMS Fife

Palvelus

HMS Fifen B-torni korvattiin neljällä Exocet-merimaaliohjuksen laukaisualustalla 1970-luvun puolivälissä. Alus palveli Karibianmerellä 1979, jolloin se avusti hurrikaani Davidin runtelemaa Dominicaa. Falklandin sodan alkaessa alus oli telakalla, eikä se siten osallistunut sotatoimiin. Alus oli 1986 modernisoitavana, jolloin se muunnettiin koululaivaksi ja sen Sea Slug -ohjustenlaukaisualustat poistettiin. Poistolla saatiin lisää majoitus- ja opetustiloja.
Alus teki HMS Junon kanssa purjehduksen Suurille järville ja vieraili muun muassa toukokuussa 1997 Chicagossa. Palattuaan Britteinsaarille kadetit laskettiin maihin Dartmouthissa, josta alus jatkoi matkaansa Portsmouthiin. Se poistettiin palveluksesta kesäkuussa.

Chilen laivasto

HMS Fife myytiin 12. elokuuta Chilelle, joka nimesi aluksen Blanco Encaladaksi. Alus modernisoitiin Chileen saavuttuaan Talcahuanossa, jolloin hyödynnettiin poistetun Sea Slug järjestelmän jättämää vapaata tilaa rakentamalla suurempi hangaari. Alus palasi telakalta toukokuussa 1988. Aluksen Sea Cat -ohjukset korvattiin 1996 Barak ilmatorjuntaohjusjärjestelmä.
Alus poistettiin palveluksesta 12. joulukuuta 2003 ja se myytiin romutettavaksi marraskuussa 2005.
Mittaetsinkamera

Mittaetsinkamera on kameratyyppi, jossa kuva rajataan ja tarkennetaan kameran läpi menevän tähystysaukon avulla, päinvastoin kuin nykyään yleisemmässä yksisilmäisessä peiliheijastuskamerassa, jossa kuvaaja katsoo kohdetta suoraan objektiivin läpi, tai peilittömissä järjestelmäkameroissa, joissa ei käytetä perinteisiä optisia etsimiä ollenkaan, vaan ainoastaan kameran kennoon pohjautuvia elektronisia etsimiä.
Mittaetsinkamerassa tarkennusetäisyys määritetään mittaetsimellä. Se tapahtuu useimmiten kohdistamalla kaksi erillistä kuvaa samaan kohtaan, jolloin kohde näkyy yhtenä ja mittaetsimestä voidaan lukea sen etäisyys. Kehittyneissä mittaetsinkameroissa (kuten esim. Leican M-sarja) objektiivin tarkennusliike välittää tarkennusetäisyyden mittaetsimelle, jolloin kaksoiskuva liikkuu etsimessä. Mittaetsin voi olla erillään tai samassa sommitteluetsimen kanssa. Muista moderneista kameroista poiketen mittaetsinkameroissa ei ole automaattitarkennusta.
Vielä 1950-luvulla mittaetsinkamerat olivat hyvin yleisiä kuluttajamarkkinoillakin, mutta nykyään niitä käyttävät lähinnä ammattilaiskuvaajat, koska markkinoille on jäänyt vain erittäin korkealuokkaisia kameramalleja. Digitaalisen valokuvauksen syrjäyttäessä filmikuvauksen perinteisten mittaetsinkameroiden valmistus on vähentynyt.

Ominaisuudet

Mittaetsinkamerat ovat luonnostaan ohuempia ja niiden objektiivit pienempiä ja kevyempiä, kuin vastaavat yksisilmäiset peiliheijastuskamerat, koska kamerarungossa ei ole tarvetta peilikoneistolle eikä pentaprismalle. Mittaetsinkamerat ovat myös peilikameroita hiljaisempia, koska peilin liikumisen aiheuttamaa kolahdusta ei ole. Näissä suhteissa mittaetsinkamerat ovat kuten peilittömät järjestelmäkamerat. Mittaetsinkamerat usein mahdollistavat ennakoivan kuvauksen, koska etsimestä näkee kuvan ulkopuolelle etenkin pidemmillä polttoväleillä kuvatessa. Mittaetsinkamerat ovatkin suosittuja katukuvausolosuhteissa tarkennusjärjestelmänsä ja huomaamattomuutensa johdosta.
Mittaetsinkameroissa voidaan käyttää hyvinkin laajakulmaisia objektiiveja ja ne voidaan suunnitella luonnollisesti, koska peilin ei tarvitse mahtua liikkumaan objektiivin takalinssin ja filmin tai kennon välissä. Tällöin säästytään tietyiltä kompromisseilta, jotka on tehtävä peilikameraan laajakulmia suunnitellessa (retrofocus-rakenne). Pisin polttoväli mittaetsinkameroissa suoraan käytettäväksi on yleensä 135 mm, koska tarkennusjärjestelmä ei toimi riittävän hyvin pitkillä etäisyyksillä. Makrokuvaus vaatii erillisen peilitarkennusjärjestelmän käyttöä. Sen avulla voidaan myös pitempiä polttovälejä käyttää lähes kuten peilikameralla.
Haittapuolena voidaan vielä pitää suotimia käytettäessä kykenemättömyyttä nähdä lopputulosta ennen kuvausta, koska etsinkuvaa ei projisoida objektiivin kautta. Lähikuvauksessa on huomioitava myös parallaksivirhe.

Tunnettuja valmistajia

Kuuluisin mittaetsinkameravalmistaja on saksalainen Leica, jonka viimeisin malli on digitaalinen M 240. Muita klassisia mittaetsinkameramerkkejä ovat mm. Zeiss, Voigtländer, Contax, Hasselblad, Nikon ja Yashica.
Ravansaaren rukoushuone

Ravansaaren rukoushuone oli luterilainen rukoushuone Viipurin kaupungin ulkosatama-alueeseen kuuluneella Ravansaarella.

Rakentaminen ja suunnittelu

Ravansaarelaiset perustivat Ravansaaren Rukoushuoneyhdistyksen vuonna 1906, ja rukoushuonetta alettiin rakentaa vuonna 1908. Rakennuksen piirustukset laati rakennusmestari A. E. Ollikainen. Samoihin aikoihin suunniteltiin myös kirkon rakentamista ja oman seurakunnan perustamista, mutta nämä suunnitelmat eivät toteutuneet. Suunnitelmia yritettiin toteuttaa vielä myöhemminkin 1920- ja 1930-luvuilla, mutta huonoin tuloksin.

Ulkoasu

Rukoushuone rakennettiin hirrestä, ja ulkoseinät vuorattiin laudoituksella vasta 1928. Rakennuksessa oli satulakatto, jonka päädyissä oli pienet ristit. Pääsisäänkäynti sijaitsi toisessa päädyssä, ja sen molemmin puolin oli matala ikkuna. Lisäksi sisäänkäynnin yläpuolella oli kolme ikkunaa, joiden yläosat olivat kolmiomaiset. Rakennuksen pitkillä sivuilla oli neljä korkeaa ikkunaa, joiden yläosat olivat myös kolmiomaiset. Lisäksi ikkunoiden yläruudut olivat värilliset.

Sisätilat

Rukoushuoneessa oli varsinaisen kirkkosalin lisäksi sakaristo ja eteinen. Alttarin yläpuolella oli aluksi vain risti, mutta vuonna 1926 rukoushuoneeseen saatiin taiteilija Väinö Kamppurin maalaama alttaritaulu. Alttaria vastapäätä pääsisäänkäynnin yläpuolella oli pieni lehteri, jossa ei kuitenkaan ollut urkuja.

Korjaustyöt

Ravansaaren rukoushuoneella sattui tulipalo vuonna 1931, ja varsinkin sisätilat kärsivät vaurioita. Tämän jälkeen rukoushuonetta korjattiin vähän laajemminkin. Uuden sisustuksen suunnitteli arkkitehti Jalmari Lankinen. Tuolloin hankittiin uudet penkit ja saarnastuoli. Lisäksi kamiinat korvattiin uuneilla ja sisämaalaus uusittiin.

Muuta

Ravansaaren alue liitettiin Viipurin maalaiskunnasta Viipurin kaupunkiin 1932, mutta siitä ei aiheutunut muutoksia Ravansaaren rukoushuoneen omistusoloissa, sillä rukoushuoneen omisti rukoushuoneyhdistys. Korjaustöitä varten otettiin pankkilaina, joka maksettiin takaisin jatkosodan aikana, jolloin Ravansaarelle ei päästy palaamaan. Ravansaaren rukoushuoneyhdistyksen saamat korvausrahat lahjoitettiin Karjalatalon kappelin rakentamiseen.
Bajonetti

Bajonetti, kirjaimellisesti "pistin", on liitäntä, jolla objektiivi kytketään järjestelmäkameraan. Bajonetissa on yleensä metallirengas, jolla objektiivi lukitaan nopealla liikkeellä paikalleen runkoon, sekä kytkentä, jolla tarkennuksen ja valotuksen asetuksien ohjaus saadaan välitettyä kamerasta. Nimensä kiinnitys on saanut pistimen kiinnityksestä kiväärin piippuun; hylsypistimet kiinnitetään samankaltaisella liittimellä. Aiemmin vaihto-objektiivit kiinnitettiin kameraan kierteen avulla. Bajonetteja on useita eri tyyppejä, ja useimmilla kameramerkeillä on omat standardinsa. Tiettävästi ensimmäisen bajonettikiinnitteisen objektiivin lanseerasi Leica vuonna 1954, kun se esitteli M-sarjansa. Tämä bajonetti on säilynyt muuttumattomana Leican viimeisimpään malliin, M 8:aan saakka.
Vlašić (juusto)

Vlašić tai joskus myös Travnik on bosniahertsegovinalainen lampaanmaitojuusto.
Vlašić on vuori Bosnia-Hertsegovinassa, jonka mukaan juusto on saanut nimensä. Perinteisesti juustoa on valmistettu Vlašićvuoren ympäristössä toukokuun ja lokakuun välisenä aikana, jolloin paikalliset paimenet veivät lampaansa vuoren niityille. Lampaat ovat paikallista pramenka-rotua.
Vlašić-juustoa valmistettaessa lypsyiltä saatu maito siivilöidään ja siihen lisätään juoksute. Nykyisin vasikkaperäistä juoksutetta saadaan lähellä vuorta sijaitsevalta tehtaalta. Maitoon muodostuu juustomassaa, joka muotoillaan harsokankaassa palloksi ja leikataan edelleen lohkoiksi. Lohkot pistetään tynnyreihin, jossa juusto suolataan suolatussa herassa. Juuston kypsymiseen kuluu vähintään kuusi päivää.
Valmis juusto on väriltään valkoista ja rakenteeltaan pehmeää, sekä helposti levitettävää. Juusto saa tyypillisen ominaishajunsa kypsymisvaiheen kemiallisten, mikrobiologisten ja biokemiallisten prosessien yhteydessä. Juuston makua on kuvailtu hieman happamaksi ja suolaiseksi. Painoltaan valmiit juustot ovat tyypillisesti 500 grammasta 1,5 kiloon.
Vlašić-juustoa käytetään esimerkiksi paikallisten piiraiden (pita) valmistuksessa, tai muiden ruokalajien lisukkeena. Tavallista on tarjoilla juustoa esimerkiksi leivän, savustetun lihan ja luumubrandyn kera.
R. Madhavan

Yksityiselämä

R. Madhavan meni naimisiin Sarita Birjen kanssa vuonna 1999. Heidän poikansa Vedant syntyi elokuussa 2005.
Gabriel García Moreno

Gabriel García Moreno (24. joulukuuta 1821 – 6. elokuuta 1875) oli Ecuadorin presidenttinä vuodet 1861–1865 ja 1868–1875. Presidenttikausiensa välisenä aikana hän toimi diplomaattina. Ensimmäisellä kaudellaan García Moreno lisäsi kirkon vaikutusvaltaa hallinnossa merkittävästi. Toisella kaudellaan hän laajensi presidentin oikeuksia ja mahdollisti loputtoman uudelleenvalinnan. García Moreno loi Ecuadoriin autoritaarisen teokratian, mutta hänen kaudellaan infrastruktuuri kehittyi ja korruptio väheni. Hän perusti Konservatiivipuolueen 1869. Diktatuuria vastustanut nuorisojoukko pieksi hänet kuoliaaksi vuonna 1875.
BMW 1-sarja (F20)

BMW 1-sarja (F20) 2011–2019

Toisen sukupolven 1-sarjalainen esiteltiin syyskuussa 2011 Frankfurtin autonäyttelyssä viisiovisena hatchbackina. Malli kasvoi kokoa akseliväliltään, leveydeltään ja kokonaispituudeltaan. Kolmiovinen korimalli esiteltiin keväällä 2012.
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä BMW F20 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015 esiteltiin kevyen kasvojenkohotuksen kokenut malli, johon oli tehty muutoksia perän ja keulan alueella.

BMW M135i ja M140i

Ensimmäisenä esitelty 1-sarjan M-urheilumalli oli M135i, jossa on 3,0-litrainen (322 hv) kuusisylinterinen moottori. Vuonna 2016 esiteltiin myös suorituskykyisempi M140i, jonka moottorissa tehoa on 335 hevosvoimaa. Molemmat M-mallit sai halutessaan xDrive-nelivedolla varustettuna.
Seututie 180

Lauttayhteydet

Paraisten ja Nauvon välinen 1,6 kilometrin pituinen ja keskimäärin kahdeksan minuuttia kestävä lauttaosuus on Suomen vilkkaimmin liikennöity. Vuosittain reitillä kulkee 600 000 ajoneuvoa. Kesäisin lautat kuljettavat jopa yli 2 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Väliä liikennöivät lautta-alukset Elektra ja Sterna, sekä kiireisimpinä aikoina pienempi vara-alus Falco. Kiireisimpinä aikoina väliä ajetaan kaikilla kolmella aluksella nonstoppina.
Nauvon ja Korppoon välillä liikennöi lautta Prostvik 1. Etenkin Paraisten ja Nauvon lautat ruuhkautuvat pahoin vilkkaimpina kesäviikonloppuina, etenkin juhannuksena.

Historiaa

Vuonna 1985 Nauvon itäpuolelle valmistui uusi tie, joka korvasi Nauvon lautan. Kaarinan ja Paraisten välinen osuus valaistiin vuonna 2006. Kaarinan ja Lillmälön välille on rakennettu vaiheittain osittain sorapintainen kevyen liikenteen väylä 1990-luvun lopun ja 2000-luvun aikana. Kirjalansalmen silta peruskorjattiin kesällä 2010.

Kaarinan läntinen ohikulkutie

Kaarinan länsipuolelle on suunniteltu rakennettavaksi ohikulkutie. Tie tulee kulkemaan nykyisen yhdystien 2221 linjauksella Kurkelan ja Auvaisten välillä. Auvaisten ja Kuusiston välille rakennetaan uusi maantieyhteys sekä uusi silta Kuusistonsalmen kohdalle. Hanke toteutettaneen 2010-luvun lopulla tai 2020-luvun alussa.

Nauvon kiinteä tieyhteys

Liikenneongelman ratkaisuksi on ehdotettu siltaa tai tunnelia Paraisten ja Nauvon välille. Tällä hetkellä sillan rakentaminen maksaisi 140 miljoonaa euroa ja tunnelin 95 miljoonaa euroa. Jos silta tai tunneli rakennetaan ne valmistuvat aikaisintaan 2020-luvulla. Tunnelin pituudeksi tulisi 4 520 metriä. Siltahankkeessa rakennettaisiin kaksi yli kilometrin pituista siltaa.

Korppoon ja Houtskarin välinen kiinteä yhteys

Ensimmäisessä vaiheessa Korppoosta nykyiseltä seututieltä 180 suunnitellaan rakennettavaksi länteen päin noin viisi kilometriä pitkä pengertie ja Kittuisten lauttasatamasta itään päin lyhyt pengertie. Pengertie on merkitty maakuntakaavaan ja se rakennettaneen 2020-luvulla. Toisessa vaiheessa pengerteiden väliin rakennetaan usean kilometrin mittainen silta.

Houtskarin, Iniön ja Kustavin tienumerointi

Uusien pengerteiden valmistuttua Korppoossa ja Houtskarissa seututien 180 numerointia tullaan jatkamaan nykyisen yhdystien 1800 linjaukselle Houtskariin asti. Myöhemmin numerointia on mahdollista jatkaa Houtskarista Iniön kautta Kustaviin seututielle 192.

Houtskarin sillat ja Iniön silta

Houtskarissa kaksi ja Iniössä yksi lyhyt lauttaväli tullaan 2020-luvulla korvaamaan silloilla. Siltojen pituudet ovat noin 200–400 metriä, eikä hanke näin ollen ole kovin kallis.

Houtskari–Iniö ja Iniö–Kustavi

Houtskarin ja Iniön sekä Iniön ja Kustavin väli on suunniteltu vuoteen 2030 ulottuvassa maakuntakaavassa liikennöitäviksi yksityisillä yhteysaluksilla. Tällä hetkellä lauttoja ei ole järkevää korvata silloilla tai tunnelilla vähäisen liikenteen ja erittäin kalliiden kustannusten takia.
Montevideo (departementti)

Montevideo on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on Montevideo. Departementin väkiluku on 1 292 347 ja pinta-ala 530 km².

Viinialue

Montevideon pohjoisten esikaupunkien ja Canelonesin kaupungin välillä sijaitsee Uruguayn tuottavimpia viinitarhoja.
Uruguayn yleisin rypäle Tannat on alueen viljellyin lajike. Alueella viljellään muitakin tunnettuja ranskalaisia rypäleitä. Chenin Blanc, Sauvignon Blanc, Chardonnay ja Pinot Blanc ovat valkoisista viinilajikkeista yleisimmät. Tannatin lisäksi alueella viljellään punaisista rypälelajikkeista myös Syrahia, Cabernet Francia ja Merlot'ta.