google/wiki40b huggingface dataset:
Tervakosken uimahalli

Tervakosken uimahalli sijaitsee Etelä-Suomen läänissä ja Kanta-Hämeen maakunnassa sijaitsevassa Janakkalan kunnassa.  Uimahalli sijaitsee Tervakosken taajamassa. Se on rakennettu 1960-luvun lopulla ja rakennuttajana toimi silloin Tervakoski Oy, joka huolehti lähes kaikista kyläyhteisön aineellisista ja henkisistä tarpeista. Nykyisin uimahalli on kunnan omistuksessa ja hoidossa.
Hallissa on perusallas kooltaan 25 × 10 metriä ja se on syvimmillään 3,5 metrin syvyinen sekä opetusallas kooltaan 8 x 5 m. Veden peruslämpötila on +29 celsiusastetta. Lisäksi siellä on poreallas ja kuntosali, joiden käyttö sisältyy kertamaksun hintaan. Tämän lisäksi uimahallissa on kahvila ja siellä toimii myös fysioterapeutin vastaanotto.
Vuosituhannen vaihteessa uimahallissa suoritettiin mittava uudistustyö, jonka jälkeen se käyttö on ollut entistä mukavampaa, tämän toteaa kunnan esite, jossa uusia asukkaita houkutellaan Tervakoskelle mainostamalla sitä arvostetuksi kyläpalveluksi.
Chott

Chott, ääntämys ranskan kielen mukaan, tarkoittaa Saharassa olevaa järveä, joka on kuiva kesällä, mutta vetinen talvella. Suurin näistä on 5000-7000 km 2 laajuinen Chott el Djerid Tunisiassa.
Porolampi (Kolari)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Aalisjoen valuma-alueella (67.95), jonka Lompolojoen valuma-alueeseen (67.958) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 273 metriä mpy.
Hulavanne

Hulavanne eli lannevanne (engl. hula hoop) on suuri vanne jota pyöritetään lantion, kaulan tai raajojen ympärillä. Se on perinteisesti valmistettu pajusta, rottingista tai muusta luonnonmateriaalista, ja sellaisia tiedetään käytetyn jo antiikin Kreikassa. Nykyiset hulavanteet ovat yleensä muovia. On olemassa myös koottavia hulavanteita. Ontosta muoviputkesta taivutetun vanteen sisään laitetaan usein kuulalaakerin kuulia, soraa tai muita pieniä esineitä pitämään ääntä vannetta pyöritettäessä.
Hulavanne on myös liikuntaväline. On olemassa sekä kevyitä hulavanteita, mutta myös lisäpainoilla varustettuja hulavanteita (esimerkiksi 1,2–2 kg), jotka soveltuvat erityisesti kuntoiluun. Lasten hulavanteiden läpimitta on noin 70 senttimetriä, aikuisten noin metrin.
Hulavanteesta tuli suosittu muotivillitys ympäri maailmaa 1950-luvun lopulla. Sitä alkoi valmistaa vuonna 1958 kalifornialainen yritys nimeltä Wham-O, ja jo vuoden kuluttua siitä oli noin sadan miljoonan kappaleen myynnillä tullut suosittu Pohjois-Amerikan lisäksi Euroopassa, Japanissa ja Lähi-idässä. Suomessakin villityksestä tuli niin suosittu, että Olavi Virta levytti vuonna 1958 siitä kertovat kappaleet ”Lannevannelaulu” (säv. Carl Maduri, san. Saukki) ja ”Hula Hula Hula Hula Hula Hoop” (säv. W. Stone, san. Orvokki Itä), jotka julkaistiin singlelevyn kahden puolen.
Muovinen hulavanne perustui Marlex-kauppanimellä kutsutun uudenlaisen muovimateriaalin, polypropeenin, keksimiseen Phillips Petroleum -yhtiössä. Se sopi mainiosti edullisten ja värikkäiden lannevanteiden valmistamiseen. Hulavanne oli ensimmäisiä muovituotteita, jotka nousivat suosioon ympäri maailmaa.
HMS Myrmidon (1900)

Palvelus

HMS Myrmidon siirrettiin 1901 Välimerelle, mistä se palasi Britteinsaarille 1905. Se palveli seuraavan vuoden Atlantin laivastossa ennen liittymistään Britteinsaarille sijoitettuihin laivueisiin. Alus upposi SS Hambournin törmättyä alukseen 26. maaliskuuta 1917 Englannin kanaalissa.
Klaus Augenthaler

Ura

Klaus Augenthaler pelasi koko ammattilaisuransa FC Bayern Münchenin joukkueessa (1976–91). Hän voitti pelaajana seitsemän Saksan mestaruutta ja pääsi kahdesti Mestareiden liigan loppuotteluun, mutta molemmilla kerroilla FC Bayern München hävisi.
Saksan jalkapallomaajoukkueessa Augenthaler debytoi vuonna 1983 ja pelasi vuoteen 1990 asti yhteensä 27 maaottelussa. Maalinteossa hän ei maajoukkueessa onnistunut. Augenthaler osallistui kaksiin Jalkapallon MM-kisoihin. Vuoden 1986 kisoissa Saksa hävisi finaalissa Argentiinalle ja vuoden 1990 kisoissa Saksa voitti maailmanmestaruuden Augenthalerin pelatessa kaikissa Saksan seitsemässä ottelussa.
Augenthaler lopetti pelaajauransa vuonna 1991 ja jo seuraavana vuonna hän aloitti FC Bayern Münchenin apuvalmentajana. Hän toimi tehtävässä viisi vuotta kunnes siirtyi Itävallan pääsarjaan Grazer AK:n päävalmentajaksi. Augenthaler johdatti Grazer AK:n kahdesti kolmanneksi ja UEFA Cupiin. Itävallasta hän siirtyi takaisin Saksaan, nyt 2. Ligaan 1.FC Nürnbergin peräsimeen, jonka hän nosti vajaassa kahdessa kaudessa Bundesliigaan. Kaudesta 2001–02 lähtien hän on toiminut päävalmentajana Bundesliigassa 1.FC Nürnbergin, Bayer Leverkusenin ja viimeisimpänä VfL Wolfsburgin joukkueissa. Bayer Leverkusen oli Bundesliigan kolmas kaudella 2003–04 Augenthalerin käskyttämänä.
Maaliskuun lopulla 2010 Augenthaler palasi valmennustehtäviin lähes kolmen vuoden tauon jälkeen, kun hänestä tuli 3. Ligassa putoamiskamppailuun ajautuneen SpVgg Unterhachingin päävalmentaja.  Augenthalerin johdolla Unterhaching vältti putoamisen 3. Ligasta ollen 10:s. Kaudella 2010/11 Unterhaching oli jälleen kamppailemassa alemmista sijoituksista ja vaikka sarjapaikka säilyikin, ei 14:s sija tyydyttänyt seurajohtoa ja Augenthaler joutui kauden jälkeen lähtemään seurasta. 
Helmikuussa 2016 kerrottiin, että Augenthaler aloittaa kesällä SV Donaustaufin päävalmentajana.
Suomalainen Kamarikuoro

Suomalainen Kamarikuoro on suomalainen vuonna 1984 perustettu kuoro. Kuoron johtajana toimii sen perustaja Eric-Olof Söderström.
Saatavuus

Saatavuus (eng. availability) on ominaisuus, joka ilmentää sitä, kuinka varmasti järjestelmä, laite, ohjelma tai palvelu on tarvittaessa käytettävissä.
Esimerkiksi tietojärjestelmän saatavuutta voivat heikentää järjestelmän virheet, jotka ajoittain estävät järjestelmän käytön.
Palvelun ominaisuuksiin viitattaessa merkintä 24/7 tarkoittaa, että palvelu on toiminnassa 24 tuntia vuorokaudessa seitsemänä päivänä viikossa.
Tietyissä valtionhallinnon julkaisuissa ja kaupallisten tuotteiden vanhemmissa esitteissä käytetään termiä käytettävyys tarkoituksessa saatavuus. Tieteellisissä julkaisuissa ja muissa uudemmissa julkaisuissa termi saatavuus on yleisin. Saatavuus-termiä ei kuitenkaan käytetä teollisuusautomaatiossa, jossa on pitäydytty käyttämään käytettävyys-termiä merkityksessä käytettävyys ajansuhteen.
USS The Sullivans (DDG-68)

Palvelus

Aluksella kokeiltiin Flight II:een suunniteltuja muutoksia. Alus on palveluksessa.
Hans Jacob von Grimmelshausen

Hans Jacob von Grimmelshausen (n. 1622 Gelnhausen – 17. elokuuta 1676 Renchen) oli saksalainen kirjailija, jonka tunnetuin teos on Der Abenteuerliche Simplicissimus Teutsch, 1676 eli Seikkailukas Simplicissimus (suom. Werner Anttila, 1950, toinen painos Karisto 1977). Humoristinen teos on omaelämäkerrallinen kuvaus, joka on sijoitettu kolmikymmenvuotisen sodan aikaan.
Kirjopillike

Ulkonäkö

Kirjopillike on jäykkä, ruohovartinen 50–90 cm korkea kasvi, jonka kasvutapa ja lehti muistuttavat harvalehtistä nokkosta. Kukat ovat huulimaiset, alahuuli on violetti ja muut osat keltaiset. Kirjopillike on Suomessa tavattavista pillikkeistä suurikukkaisin. Kukan pohjassa on mettä, jota juodakseen hyönteisten on kurkotettava niin syvälle kukan sisään, että ne väistämättä tahriintuvat siitepölyyn. Ihmislapset nykivät kukkia irti ja imaisevat niiden pohjassa olevan mesitipan suuhunsa. Kirjopillike kukkii loppukesällä (VII–IX ).

Levinneisyys

Kirjopillikettä tavataan Euroopassa ja Länsi-Aasiassa. Kirjopillike on yleinen koko Suomessa lukuun ottamatta Pohjois-Lappia, missä se on harvinainen.
Bandyliigakausi 2006–2007

Suomen mestarit

ToPV: Toni Vanha, Mikko Roivainen, Tuomas Mokko, Markku Aarni, Peter Norén, Jari Vaattovaara, Pekka Hiltunen, Jussi Hyry, Paulus Pörhölä, Jussi Karjalainen, Johannes Koivisto, Tommi Haarakoski, Jussi Harjuoja, Antti Ekman, Mika Jussila, Marko Herajärvi, Erkki Koivuranta, Jukka Ohtonen, Kimmo Ohtonen, Mikko Lukkarila, Igor Zolotarev.
Bakalyn piiri

Bakalyn piiri (ven. Бакалинский район, Bakalinski raion, baškiiriksi Баҡалы районы, Baqaly raiony) on hallinnollinen piiri Baškortostanin länsiosassa Tatarstanin vastaisella rajalla. Piirin hallinnollinen keskus on Bakalyn kylä (ven. Бакалы), joka sijaitsee 175 kilometriä tasavallan pääkaupungista Ufasta länteen. Piiri koostuu 17 maalaiskunnasta. Se perustettiin vuonna 1930.
Bakalyn piirin pinta-ala on 1 951 km². Vuonna 2010 piirin asukasluku oli noin 32 000 ja asukastiheys 16,5 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat tataarit, venäläiset ja baškiirit.
Eduskunnan kirjasto

Kokoelmat

Kirjaston kokoelmiin kuuluu noin 530 000 nidettä ja lehtiä kirjastoon tulee noin 550. Aineisto on haettavissa Selma-kokoelmatietokannasta sekä Finnasta. Suurin osa aineistosta on lainattavaa. Kirjaston aineistoa voi pyytää kaukolainaksi omaan lähikirjastoonsa. Kirjasto on muun muassa Euroopan unionin, Euroopan neuvoston ja YK:n tallekirjasto. Kirjastosta löytyy esimerkiksi muiden maiden parlamenttiasiakirjoja, säädöskokoelmia, lakikirjoja ja tuomioistuinten ratkaisukokoelmia.
Kirjaston Elki-linkkitietokantaan on koottu kirjaston tietoasiantuntijoiden valitsemia luotettavia eduskuntatiedon, oikeudellisen tiedon ja yhteiskuntatiedon internetlähteitä Suomesta ja maailmalta. Kirjaston kotisivuilla on muun muassa Kotimaisen oikeuskirjallisuuden haku, johon on koottu tietoa Suomea koskevista, Suomessa julkaistuista tai suomalaisten kirjoittamista oikeustieteellisistä kirjoista ja artikkeleista vuodesta 1982 lähtien.
Kirjasto osallistuu esimerkiksi Nuorten parlamentti -hankkeeseen. Lisäksi kirjasto järjestää säännöllisesti avoimia asiakaskoulutuksia edustamiltaan tiedonaloilta.
Kirjaston yhteydessä toimivaan Eduskunnan arkistoon on talletettu eduskunnan alkuperäisasiakirjat säätyvaltiopäivistä lähtien.
Markku Kehus

Markku Kehus oli Iin kunnanjohtaja. Hän oli Kuivaniemen viimeinen kunnanjohtaja ja siirtyi Iin palvelukseen, kun nämä kaksi kuntaa yhdistyivät. Hän jäi eläkkeelle heinäkuun alussa 2015. Kehus on insinööri.
Avanti! (elokuva)

Juoni

Stressaantunut amerikkalaismiljonääri Wendell Armbruster nuorempi (Lemmon) saapuu Ischian saarelle noutamaan auto-onnettomuudessa kuolleen isänsä Armbruster vanhemman ruumista. Aikaa on vähän, sillä hautajaiset on määrä pitää Baltimoressa kolmen päivän kuluttua. Hotellissa mies kohtaa yllätyksekseen brittiläisen neiti Piggottin (Mills), joka sanoo olevansa kuolleen isän pitkäaikaisen rakastajattaren tytär ja tulleensa hautaamaan äitinsä rakastajansa viereen saarelle. Nainen kertoo äitinsä viettäneen vuosittain lomansa Ischialla amerikkalaismiljonäärin seurassa. Miljonäärin poika ei tiedä mitään tällaisesta, vaan on luullut isänsä tulevan Ischiaan vuosittain mutakylpyjen takia. Tilanne mutkistuu, kun molemmat ruumiit varastetaan ruumishuoneelta, mistä Wendell Armbruster epäilee aluksi neiti Piggottia. Tekijöiksi ilmoittautuvat pahamaineiset mustapörssin välittäjät, Trottan veljekset, jotka vaativat miljonäärin ruumiista kahden miljoonan Italian liiran lunnaita. Armbruster nuorempi saa apua Yhdysvaltain ulkoministeriön virkailijalta, joka yrittää nopeuttaa italialaisbyrokratiaa yhdessä hotellinjohtajan kanssa. Yhteisten ongelmien ja odottelun myötä tiukkapipoinen Wendell  Armbruster nuorempi ja romanttinen neiti Piggott lähentyvät. Miespalvelija Bruno valokuvaa paria salaa heidän alastonuinnillaan ja yrittää kuvien avulla kiristää itselleen viisumia takaisin Yhdysvaltoihin, josta hänet on karkotettu. Brunon avopuoliso, raskaana oleva sisilialainen hotellisiivooja Anna suuttuu, tappaa Brunon ja katoaa. Lopulta järjestetään niin, että rakastavaiset haudataan Ischialle, mutta miespalvelija Brunon ruumis laitetaan sinkkiarkkuun esittämään Armbruster vanhempaa tämän hautajaisissa, ettei skandaali paljastuisi Yhdysvalloissa. Pikakuljetus lentoteitse järjestyy, kun vainaja nimitetään postuumisti diplomaatiksi.

Tuotanto

Elokuva kuvattiin kokonaan Italiassa. Ulkokuvia tehtiin Ischian lisäksi Sorrentossa ja Caprilla sekä eri kohdissa Amalfin rannikkoa. Sisäkohtaukset lavastettiin ja kuvattiin Safa Palatino -studioilla Roomassa.

Vastaanotto

Ohjaaja Billy Wilder ei ollut myöhemmin täysin tyytyväinen Avantiin. Hänestä  traagisen romanttiseen tarinaan tuli laitettua liikaa komiikkaa, ja elokuvasta tuli liian pitkä. Myös monet kriitikot pitivät 145 minuutin kestoa liiallisena, mutta kehuivat etenkin Juliet Millsin roolia neiti Piggottina.
Avanti! ei saanut Oscar-ehdokkuuksia, mutta Jack Lemmon palkittiin roolistaan Golden Globessa, jossa elokuva tuotti ehdokkuudet viidessä muussakin kategoriassa: paras musikaali- tai komediaelokuva, paras käsikirjoitus, paras naispääosa (Juliet Mills), paras ohjaus (Wilder) ja paras miessivuosa (Clive Revill).
Suomessa Avanti! sai ensi-iltansa vuonna 1974. Se sai 31 903 teatterikatsojaa ja tuli vuoden katsojatilastossa sijalle 70. Suomen televisiokanavilla elokuva on esitetty 1984, 1988, 1999, 2001, 2011 ja 2012.
Dag Hammarskjöld invert

Dag Hammarskjöld invert (”Dag Hammarskjöld kääntö”) on nimitys, jota käytetään Yhdysvaltain postilaitoksen 23. lokakuuta 1962 julkaisemasta neljän sentin arvoisesta Dag Hammarskjöldia kuvaavasta postimerkistä. Kuvassa on Hammarskjöld taustallaan YK:n rakennuksia. Kyseessä on virhepainama, jossa keltainen taustaväri on painettu merkkiin väärinpäin. Merkki tunnetaan myös nimellä ”Day's Folly” (”Dayn hölmöys”) silloisen postilaitoksen johtajan J. Edward Dayn mukaan. Day tilasi tahallaan uusintapainoksen virhepainamasta välttääkseen merkin tulemisen keräilyharvinaisuudeksi. Lisätilaus virhepainamasta tehtiin 16. marraskuuta.
Postimerkki painettiin Giorin painossa 200 merkin laatoilla. Merkin suunnitteli Herbert Sanborn ja kaiversi C. A. Brooks. Virhepainamaa painettiin kaikkiaan 40,27 miljoonaa ja normaaliversiota 121,44 miljoonaa kappaletta.
Ei ole tiedossa paljonko alkuperäistä virhepainamaa painettiin ja sitä ei pysty erottamaan uusintapainoksesta kuin varhaisen postileiman perusteella. Nämä varhaiset leimaukset ja merkin alkuperäiset ensipäivän kuoret ovat arvokkaita keräilykohteita.
Sébastien Fournier

Sébastien Fournier (s. 27. kesäkuuta 1971) on sveitsiläinen entinen jalkapalloilija, hän pelasi urallaan muun muassa FC Sionissa, Vfb Stuttgartissa ja Servette Genevassa. Maajoukkueessa oli arvokisoissa mukana 1994 MM-kilpailuissa ja 1996 EM-kilpailuissa.
San Diegon piirikunta

Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 45,9 prosenttia on valkoisia, 33,5 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 11,5 prosenttia aasialaisia. 38,8 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 88,4 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 35,7 vuotta.
Bulgarian kreikkalaiset

Historia

Kreikkalaisia on asunut Balkanilla antiikin ajoista lähtien. 500- ja 400-luvuilla eaa. kreikkalaiset perustivat useita siirtokuntia Mustanmeren rannikolle nykyisen Bulgarian alueelle. Kreikkalaissiirtokuntia olivat esimerkiksi Bizone (Kavarna), Dionysoupolis (Baltšik), Odessos (Varna), Naulochos (Obzor), Mesambria (Nesebûr), Anchialos (Pomorie) ja Appolonia (Sozopol). Muita kreikkalaiskeskittymiä oli esimerkiksi Plovdivin ja Asenovgradin alueilla, sekä Elhovossa, Melnikissä ja Sandanskissa lähellä nykyistä Kreikan vastaista rajaa. Varsinaiset bulgaarit saapuivat Bulgariaan vasta kreikkalaisten jälkeen.  Kreikkalaisvaikutus oli voimakas etenkin ensimmäisessä Bulgarian valtakunnassa Bysantin valtakunnan läheisyyden takia.
1700- ja 1800-luvuilla bulgarialainen yläluokka kreikkalaistui kreikkalaisten kauppiaiden ja kirkkomiesten vaikutuksesta. Tuolloin kreikkalaiset tavat ja kreikan kieli olivat pikemminkin yhteiskuntaluokan erottaja, kuin ero etnisten ryhmien välillä. Bulgarialaisten kansallinen nousu 1800-luvun loppupuolella kuitenkin bulgarialaisti yläluokan uudestaan. Bulgarian itsenäistyttyä vuonna 1878 kreikkalaisista tuli vähemmistö. Vuonna 1906 heitä vastaan suunnattiin väkivaltaisuuksia, joiden taustalla olivat samanlaiset tapaukset bulgarialaisia vastaan Kreikan Makedoniassa. Väkivaltaisuuksien aikana esimerkiksi Pomorien kaupunki kärsi pahoja tuhoja. 1920-luvulta lähtien kreikkalaisia kannustettiin muuttamaan maasta, jonka takia heidän määränsä laski noin 1%:ta koko väestöstä vain 0,1%:n. Jäljelle jääneisiinkin kohdistettiin bulgarialaistamistoimia. Kreikan sisällissodan myötä Bulgariaan pakeni joitakin kommunistien puolella taistelleita, mutta suurin osa heistä palasi kreikkaan 1980-luvulla. Nykyisin kreikan kieli Bulgariassa on säilynyt lähinnä vain Asenovgardissa asuvien vanhempien kreikkalaisten keskuudessa.
Dirk Bauermann

Ura

Bauermann pelasi koripalloa aluesarjoissa BBC Krefeldin joukkueessa vuosina 1975–1981. Vuonna 1982 hän aloitti valmentamaan Krefeldin juniorijoukkueita. Tämän jälkeen Bauermann siirtyi apuvalmentajaksi Kalifornian valtionyliopistoon, jossa hän toimi kahden kauden ajan. Sen jälkeen hän muutti takaisin Saksaan ja siirtyi Bayer Giants Leverkusenin apuvalmentajaksi.
Bauermann aloitti päävalmentajana kotimaansa Bayer Giants Leverkusenissa. Hän voitti joukkueensa kanssa seitsemän Saksan mestaruutta, jonka jälkeen hän siirtyi alankomaalaiseen Base Oostendeen. Bauermannin seuraava seura oli Dafni BC, josta hän lähti seurapresidentin uhattua häntä aseella. Vuonna 2001 hän siirtyi Brose Basketsiin, jossa hän voitti uudestaan Saksan mestaruuden. Vuodesta 2003 lähtien Bauermann on toiminut Saksan koripallomaajoukkueen päävalmentajana. Vuoden 2005 EM-kisoissa hän valmensi joukkueensa hopealle. Kesällä 2010 Bauermann aloitti myös FC Bayern Münchenin päävalmentajana.
Naissaari (Jyväskylä)

Historiaa

Naissaaressa toimi 1800-luvulla Haapakosken saha. Näihin aikoihin saari muodosti Haapakosken (nykyisen Vaajakosken) keskustan. Saarella sijaitsi sahan lisäksi työläisten mökkejä, sahan konttori, kauppa, koulu ja posti.
Saaressa on aiemmin ollut myös Vaajakosken tehtaiden työläisille tarkoitettu asuintalo Pitkä pytinki sekä nykyisen kanavan tienoilla sijainnut yleinen sauna, jotka on purettu vuosikymmeniä sitten. Vaajakosken tehtaiden korjauspaja sijaitsi Naissaaressa.
Ennen Vaajakosken kanavan rakentamista Naissaaren kyljessä kanavan paikalla oli pieni niemi, jonka erotti muusta saaresta 1840-luvulla veneilyn ja tukinuiton helpottamiseksi rakennettu kanava, jota kutsuttiin Vaajantaipaleeksi, Kissakanavaksi tai Kissakoskeksi. Niemessä sijaitsi aiemmin Rimahelvetti, paikka minne Naissaaren sahan jätepuu kuljettettiin poltettavaksi kiskoja pitkin. Rimahelvetti oli toiminnassa 1870-luvulta vuoteen 1916. Kanava padottiin voimalaitosten rakentamisen aikoihin. Vuonna 1959 siihen rakennettiin kalankasvatusaltaita. Niemen halki kulki kapearaiteinen rautatie, jota käytettiin veneiden kuljettamiseen saaren yli pienen käsivoimin vedettävän vaunun avulla.
1930-luvun funkkistalot on suunnitellut SOK:n arkkitehti Paavo Riihimäki. Isompi on toiminut SOK:n virkailijoiden klubitalona ja pienempi makeistehtaan johtajan asuntona. Pienemmän funkkistalon osti myöhemmin Merenkulkuhallitus ja isompaan muutti valokuvausstudio Tähtikuva vuonna 1997. Naissaaren kahvila aloitti toimintansa vuonna 1993 nimellä Kahvila Voima.
Max Raabe

Max Raabe (alk. Matthias Otto, s. 12. joulukuuta 1962, Lünen, Saksan liittotasavalta) on saksalainen laulaja, joka tunnetaan erityisesti 1920- ja 1930-lukujen musiikkia uudelleen tulkitsevan Palast-orkesterin perustajana ja johtajana. Raaben deadpan-tyyliselle esiintymiselle on tunnusomaista vähäeleisyys, niukkailmeisyys ja ironia.
Raabe kiinnostui 1920- ja 1930-lukujen saksalaisen tanssi- ja elokuvamusiikin tyylistä nähtyään vanhoja elokuvia ja kuunneltuaan vanhempiensa levykokoelmaa. Hän opiskeli musiikkia Berliinin taideyliopistossa, erikoisalanaan ooppera. Raaben lauluääniala oopperassa on baritoni. Hän perusti Palast-orkesterin 11 opiskelijatoverinsa kanssa 1986. Uudelleenlevytysten lisäksi Raabe kirjoittaa myös omia iskelmiä ja elokuvamusiikkia. Raaben kirjoittama iskelmä "Kein Schwein ruft mich an" nousi Palast-orkesterin menestyslevytykseksi 1992.
Jukka Rönkä

Jukka Rönkä on suomalainen urheilutoimittaja, joka toimii urheilulehti Elmon päätoimittajana. Aiemmin hän työskenteli Urheilulehden  ja Tuulilasi-lehden päätoimittajana. 
Sitä ennen Rönkä on ollut muun muassa Warkauden Lehden toimittajana sekä toimitussihteerinä, kommentaattorina Yleisradion jalkapallo-ottelulähetyksissä sekä Veikkaaja-lehden päätoimittajana. Rönkä tunnetaan myös intohimoisena Arsenal-fanina.
Henrik Wilhelm Johan Zilliacus

Henrik Wilhelm Johan Zilliacus (24. kesäkuuta 1823 Pyhäjärvi Vpl – 2. elokuuta 1887 Ruokolahti) oli suomalainen juristi, virkamies ja senaattori.
H. W. J. Zilliacuksen vanhemmat olivat henkikirjuri ja kuvernementinsihteeri Petter Vilhelm Zilliacus sekä Elisabet Ulrika Wolter. Zilliacus käi koulua aluksi Käkisalmella ja kirjoitti vuonna 1840 ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1845 ja maisteriksi 1847 sekä molempain oikeuksien kandidaatiksi 1850. Molempain oikeuksien tohtoriksi hän väitteli vuonna 1860. Zilliacus työskenteli vuodesta 1852 alkaen senaatin talousosaston ylimmäisenä kamarikirjurina, 1854–1858 Maanmittauksen ja metsänhoitolaitoksen ylihallituksen kanslistina, 1857 Luotsi- ja majakkalaitoksen ylihallituksen sihteerinä sekä vuodesta 1858 Suomen Pankin sihteerinä ja 1862 alkaen ensimmäisenä kamreerina.
Zilliacus nimitettiin vuonna 1866 Helsingin kunnallispormestariksi, 1873 prokuraattorin apulaiseksi sekä 1875 senaatin talousosaston jäseneksi ja siviilitoimituskunnan apulaispäälliköksi. Hän oli vuoden 1872 valtiopäivillä porvarissäädyn edustajana ja puhemiehenä. Zilliacuksen puoliso oli Äyräpään kruununvoudin tytär Ida Charlotta Söderhjelm ja heidän lapsiaan olivat kirjailija ja aktivistipoliitikko Konni Zilliacus sekä lääkäri Henrik Johan Wilhelm Zilliacus.
Niklas Eklund

Niklas Eklund (s. 1969) on ruotsalainen trumpetisti. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen Göteborgissa vuonna 1969. Hänen isänsä oli arvostettu trumpetisti ja kapellimestari Bengt Eklund. Niklas Eklund aloitti musiikin opintonsa isänsä opetuksessa. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Göteborgin yliopistossa opiskellen musiikkia ja musiikin teoriaa. Vuonna 1996 Niklas voitti ensimmäisen palkinnon Saksa Bad Säckingen -barokkitrumpettikilpailussa. Kilpailu järjestettiin Saksassa paikassa nimeltänsä Bad Säckingen. Niklas on tehnyt paljon yhteistyötä levy-yhtiö Naxoksen kanssa. Hän on erityisen suosittu barokkitrumpettilevytyksistään. Niklas Eklund on soittanut solistina oopperalaulaja Cecilia Bartolin kanssa. Hän on soittanut myös arvostetussa Carnegie Hallissa.
Ferenc Erkel

Ferenc Erkel (7. marraskuuta 1810, Gyula – 25. kesäkuuta 1893, Budapest) oli unkarilainen säveltäjä. Hän oli unkarilaisen grand operan isä, joka sävelsi lähinnä historiallisiin aiheisiin liittyviä oopperoita, joita yhä esitetään ahkerasti Unkarissa. Hän sävelsi myös kappaleen "Isten áldd meg a magyart" eli Unkarin kansallislaulun, joka otettiin käyttöön 1844. Hänen neljän ensimmäisen oopperansa libreton kirjoitti Béni Egressy. Oopperoiden lisäksi hän sävelsi muun muassa pianolle ja kuorolle. Hänen tunnetuin pianokappaleensa on Rákóczi-induló (1840).
Erkel johti Budapestin filharmonista orkesteria (perustettu 1853). Kun Unkarin kuninkaallinen ooppera (nykyisin Unkarin valtionooppera) aloitti Budapestissa vuonna 1884, hän oli sen ensimmäinen taiteellinen johtaja. Vuonna 1911 Budapestissa perustettiin oopperatalon osasto, joka myös esitti oopperoita, nimeltään Erkel Színház (Erkel-teatteri) vuonna 1953. Hän oli myös johtaja ja pianonsoiton opettaja Budapestin musiikkiakatemiassa vuoteen 1886.
Lisäksi Erkel oli kansainvälisesti tunnettu shakinpelaaja.