google/wiki40b huggingface dataset:
Forni di Sopra

Nähtävyydet

Kunnan alueella sijaitsee Dolomiti Friulane -luonnonpuisto, jossa tavataan muun muassa gemssejä, lumivuohia, kotkia ja murmeleita sekä kasveista esimerkiksi balkaninnäsiä (Daphne blagayana).
Forni di Sopran suojeluspyhimys on Madonna della Salute. Forni di Sopran nähtävyyksiä ovat Cellen kylässä sijaitseva Santa Maria Assunta -kirkko, josta ensimmäinen maininta on vuodelta 1205. Nykyinen kirkko on rakennettu vuosina 1835–1841, ja rakennuksessa on Carnian alueen korkein kirkontorni. Kunnassa sijaitsevat myös 1400-luvulla rakennettu San Floriano -kirkko, vuonna 1626 alun perin rakennettu ja vuoden 1742 tulipalon vuoksi lähes täysin uudelleenrakennettu San Vito -kirkko ja 1300-luvulla alun perin rakennettu San Giacomo -kirkko. Alkuperäisestä kirkosta on jäljellä nykyisin enää vain etuosa. Ensimmäinen Madonna della Salute -niminen kirkko valmistui jo vuonna 1515. Nykyinen kirkko rakennettiin vuosina 1842–1852 uuteen paikkaan.
Forni di Soprassa sijaitsee myös Sacuidicin linna.
Ari Hjelm

Seurajoukkueet

Ari Hjelm on alkujaan Raholan Pyrkivän kasvatti, mutta siirtyi Ilvekseen jo nuorena. Hjelm debytoi pääsarjassa 26.4.1981 ottelussa Ilves-Mikkelin Pallo-Kissat ja reilu kuukausi myöhemmin hän onnistui maalinteossa Ilveksen voittaessa Mikkelin Palloilijat maalein 0–7. Hjelm jatkoi hyvää tahtia ja teki ensimmäisellä kaudellaan peräti 12 maalia. Maalinteko ei ollut jatkossakaan ongelma, Hjelmin ollessa kahdeksan kertaa Ilveksen kovin maalintekijä, täten hän sai lempinimen ”Zico” Brasilian maajoukkueen tähtipelaajan mukaan. Kaudella 1987 Hjelm oli Mestaruussarjan paras maalintekijä, jolloin Urheilutoimittajat ja Palloliitto palkitsi hänet vuoden pelaajana. Ari Hjelm voitti Ilvespaidassa kaiken kaikkiaan Suomen mestaruuden 1983, pronssia 1984, hopeaa 1985 ja Suomen Cupin mestaruuden 1990. Lisäksi hän toimi joukkueen kapteenina kaudet 1988, 1991 ja 1994.
Aktiiviuransa aikana Hjelm pelasi myös Saksassa Stuttgarter Kickersissä Bundesliigaa kaudella 1988–1989 sekä 2. Bundesliigaa kautta myöhemmin. Hän edusti Saksassa myös FC St. Paulin joukkuetta, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, vuosina 1992–1994. Suomessa Hjelm edusti Ilveksen lisäksi Helsingin Jalkapalloklubia kaksi viimeistä kauttaan pelaajana, missä hän saavutti vielä SM-pronssin.

Maajoukkue

Maajoukkueessa Hjelm loi mittavan uran pelaten kaikkiaan sata maaottelua ja tehden 20 maaottelumaalia. Hjelmin ensimmäinen edustus A-maajoukkueen paidassa tapahtui 16. maaliskuuta 1983 Itä-Saksaa vastaan ja hän tekikin heti debyyttiottelussaan maalin. Hjelm on Suomen maajoukkueen kunniakapteeni.

Valmentajaura

Ari Hjelm lopetti peliuransa 288 pääsarjaottelun ja 15 liigakauden jälkeen ja ryhtyi FC Ilveksen manageriksi kaudeksi 1997. Hjelm otti FC Ilveksen valmennusvastuun kesken kauden päävalmentaja Arto Uimosen väistyttyä sivuun. Ari Hjelm valmennusura jatkui vuosina 1999–2000 Tampere Unitedin kakkosvalmentajana. Vuonna 2001 hän otti haltuunsa Unitedin päävalmentajan paikan johdattaen seuran yllättäen sen ensimmäiseen mestaruuteen. Toisen mestaruuden United voitti Hjelmin komennossa vuonna 2006 ja kolmannen 2007.  Kumpanakin mestaruusvuonna Hjelm valittiin vuoden jalkapallovalmentajaksi Suomessa.
Syyskuussa 2010 Hjelm kertoi jättävänsä TamUn kauden jälkeen.
Dongfeng Motor Corporation

Historiaa

Yrityskonserni sai alkunsa 28. syyskuuta 1969 alkujaan nimellä Second Automobile Works Co., Ltd (SAW, 第二汽车制造厂, suom. ’Toinen autotehdas’) perustetusta autotehtaasta. Sitä varhaisempi kiinalainen autotehdas oli Neuvostoliiton avustuksella käynnistetty FAW (’Ensimmäinen autotehdas’). Kesäkuussa 1975 ensimmäinen yhtiön itsensä suunnittelema automalli EQ240 pääsee tuotantoon. Marraskuun 18. päivänä samaa vuotta uudelle autolle annetaan Kiinan valtioneuvoston hyväksymänä tuotenimi Dongfeng (’Itätuuli’). Heinäkuussa 1978 yhtiön itse kehittämä kuorma-auto EQ140 pääsee tuotantoon.
Marraskuussa 1987 yhtiön vuotuinen tuotantokapasiteetti nousee 100 000 ajoneuvoon. Yhtiö on maailman kolmanneksi suurin kuorma-autojen valmistaja. Joulukuussaa 1990 solmitaan Citroënin kanssa sopimus ranskalaismallisten henkilöautojen yhteistuotannosta (SAW-Citroën). Syyskuun 1. päivänä 1992 Toinen autotehdas muuttaa nimekseen Dongfeng Motor Corporation, Ltd. (DFM).
Vuonna 2004 perustettiin tytäryhtiö Dongfeng Motor Group Co., Ltd (DFG), jonne siirrettiin emoyhtiö DFM:stä monia keskeisiä liiketoimintoja autotehtaineen, mukaan luettuna Dongfeng Motor Co., Ltd, Dongfeng Peugeot Citroen Automobiles Co., Ltd, Dongfeng Honda Automobile Co., Ltd, Dongfeng Electric Vehicle Co., Ltd ja Dongfeng Cross-country Vehicle Co., Ltd. DFG listautui Hongkongin pörssiin joulukuussa 2005.
Automerkkejä, joita yhtiö valmistaa omien tai yhteisyritystensä tuotantona (mm. Donfeng Honda, Donfeng Nissan, Donfeng PSA, Dongfeng Renault, Donfeng Yueda Kia, Dongfeng Yulon, Dongvo (Hangzhou) Truck Company) ovat: Citroën, Donfeng, Honda, Infiniti, Kia, Luxgen, Nissan, Peugeot, Renault, UD, Venucia.
Lukinkalvonalainen verenvuoto

SAV:n syyt

SAV:n syynä on synnynnäisesti oleva heikko kohta aivovaltimossa. Valtimon sisällä oleva korkea paine aiheuttaa verisuonen seinämän heikkoon kohtaan pullisituman. Pullistuma voi olla valtimossa useita vuosia, monesti koko elämän, eikä se aiheuta mitään oireita. Joissain tilanteissa se saattaa kuitenkin revetä jolloin veri leviää aivokalvon alle. Likimäärin 100 000 suomalaisella on aivovaltimoissa pieni pullistuma, mutta suurimmalle osalle se ei aiheuta mitään oireita.
Verenpainetauti, tupakointi tai runsas alkoholin käyttö nostavat SAV:n vaaraa. Henkilöitä, joilla on valtimon pullistuma aivoissa, kehotettiin aikoinaan välttämään fyysisiä ponnisteluita ja muita tilanteita, joissa verenpaine saattaa nousta. Nykyään tiedetään pullistuman useimmiten puhkeavan levossa, joten ruumiillisten ponnistuksien välttäminen ei ole tarpeellista.
Suunnilleen joka viidennellä SAV-potilaalla on suvussaan verosuonipullistumia tavallista enemmän. Jos kahdella lähisukulaisella on pullistuma niin terveiden sukulaisten aivoverisuonien kuvausta suositellaan 30-60 vuoden iässä. Jos kuvissa löytyy pullistuma, leikataan se vuodon torjumiseksi.

SAV:n oireet

Koska  veri vuotaa aivokalvojen alle eikä suoraan aivokudoksen sisään, niin oireet poikkeavat selvästä aivoverenvuodosta. Ominainen oire on nopeasti alkava voimakas ja jatkuva päänsärky. Myös oksentelu ja pahoinvointi, silmien valonarkuus, sekä niskan jäykkyys liittyvät usein oireisiin. Kouristeluita ja tajuttomuutta saattaa myös esiintyä. Halvausoireet ovat harvinaisempia oireita. 
Oireiden voimakkuus vaihtelee laajasti aina syvästä tajuttomuudesta hyväkuntoiseen potilaaseen.

SAV:n hoito

SAV vaatii välitöntä hoitoa. Vaiva havaitaan tietokonekerroskuvauksella, potilas on siis toimitettava sairaalaan kuvattavaksi. Jos SAV todetaan, on potilas lähetettävä sairaalaan jossa neurokirurginen leikkaus on mahdollista suorittaa. Potilaista noin neljännes kuolee seuraavan vuoden sisällä vuodosta, mutta SAV:sta toivutaan myös täysin ja onnistuneen leikkauksen jälkeen ei uusiutumisvaara ole oletettu.
Tsaari Saltanin tarina (ooppera)

Tsaari Saltanin tarina (ven. Сказка о царе Салтане, Skazka o tsare Saltane) on Nikolai Rimski-Korsakovin säveltämä ooppera, joka sai ensi-iltansa Moskovassa marraskuussa 1900. Teos pohjautuu Aleksandr Puškinin samannimiseen runoon. Rimski-Korsakov teki myöhemmin oopperan musiikista myös orkesterisarjan, jonka tunnetuin osa on Kimalaisen lento.
Rakkauden pelikenttä

Juoni

Entinen jalkapallotähti ja yhä salskea poikamies alkaa valmentaa poikansa jalkapallojoukkuetta. Uusi tehtävä auttaa häntä myös naisasioissa.

Tuotanto

Gerard Butler vahvistettiin elokuvan pääosiin 23. helmikuuta 2011.
Elokuvan kuvaukset alkoivat Louisianassa 5. huhtikuuta 2011 ja kestivät toukokuun loppuun.
16. heinäkuuta 2012 FilmDistrict muutti elokuvan alkuperäisen nimen nimestä Playing the Field nimeen Playing for Keeps.

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotie harmittelee, että Rakkauden pelikenttä hukkaa mahdollisuutensa reippaaseen väärinkäsityskomediaan, koska siitä puuttuvat komediallinen rytmitys, naseva dialogi ja selkeä näkemys. ”Tahmaisesti etenevä ja pitkäpiimäinen elokuva ajelehtii löysästi romanttisen komedian ja vakavamman ihmissuhdedraaman välimaastossa. Urheilijarentun perhekuvioita, semminkin isä-poika-suhdetta selvitellään välillä jo nyyhkydraamaksi lipsahtaen. Seksinnälkäiset naapuruston naiset sivuosissa ovat taas kuin överiksi vedetystä puskafarssista, yli-ikäisiä yhden ulottuvuuden bimboja.”
DIALux

DIALux on valaistussuunnittelussa käytettävä kokonaisvaltainen tietokoneohjelmisto. Gui ohjelmistolla voidaan luoda numeeristen tulosten lisäksi näkymiä siitä miltä eri valaistukset näyttäisivät oikeasti.
DIAlux on freeware-ohjelmisto.
Valborg Aulin

Laura Valborg Aulin (9. tammikuuta 1860 Gävle – 13. maaliskuuta 1928 Örebro) oli säveltäjä. Hänen veljensä oli Tor Aulin.
Aulin opiskeli pianonsoittoa isoäitinsä johdolla ja aloitti 12-vuotiaana opinnot pianisti Hilda Thegerströmin johdolla. Vuoden kuluttua hän sai sävellyksenopettajakseen Albert Rubensonin; myöhemmin hänelle opettivat sävellystä Tukholman konservatoriossa Herman Behrens ja Ludvig Norman. Aulin myös matkusti 1880-luvulla stipendillä opiskelemaan Kööpenhaminaan Niels W. Gaden ja Pariisiin Jules Massenet'n, Ernest Guiraudin sekä Benjamin Godardin oppiin.
Palattuaan Tukholmaan Aulin toimi pianonsoiton, harmonian, kontrapunktin ja sävellyksen opettajana, mutta sävelsi samalla ja esitti omaa tuotantoaan resitaaleissa. Hän esiintyi pianistina myös veljensä ja Aulin-kvartetin kanssa. Kvartetin esitykset kuitenkin harvenivat, ja Aulin menetti Ludvig Normanin ja muita suojelijoitaan. Hän hyväksyi toimen urkurina ja opettajana Örebrossa, jossa kuoli 68-vuotiaana. Hänen teostensa joukossa on kaksi jousikvartettoa.
A. Kärppä

A. Kärppä oli suomalainen runoilija ja arkkiveisujen tekijä. Kärppä julkaisi runojaan pääosin 1930-luvun lopulla omakustanteina.
Perse (mytologia)

Perse (m.kreik. Περση, Persê, "tuhoaja") tai Perseis (m.kreik. Περσεις, Persêis) oli kreikkalaisessa mytologiassa Okeanoksen ja Tethyksen tytär; yksi kolmestatuhannesta okeanidista. Hän rakastui auringonjumala Heliokseen ja synnytti tälle Kirken, Aieteksen ja Pasifaen. Yksittäiset lähteet kertovat myös Perseksen ja Aloeuksen olleen heidän lapsiaan.
Homeros ja Apollonios Rhodios käyttävät nimeä Perse, kun taas muut lähteet käyttävät nimeä Perseis.
Tsingeli

Ulkonäkö ja koko

Tsingeli on ruumiinmuodoltaan solakka ja liereä, ja sillä on ahvenen tapaan kaksi selkäevää. Se kasvaa tavallisesti 15–20 senttimetrin mittaiseksi.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan Tonavassa ja sen sivujoissa. Se on melko harvinainen ja tulee saaliiksi melko harvoin.

Ravinto ja elintavat

Tsingeli on pohjakala, ja pysyttelee päivisin kivien alla piilossa. Öisin se etenee nykäyksittäin etsien ravintoaan, joka on hyönteisten toukkia, matoja, mätiä ja kalanpoikasia. Tsingelit kutevat maalis-huhtikuussa. Mätimunia niillä on noin 5 000.
Arkansas (joki)

Sivujoet

Arkansasjoen sivujokia ovat Fountain Creek, Pawnee River, Verdigris River, Neosho River, Cimarron River ja Canadian River.
Rock 20

Rock 20 on ahvenanmaalaisen veneveistämö Birka Marinin 1970-luvulla valmistama lasikuiturunkoinen purjevene. Nimen sanotaan viittaavan Fastnet Rock-nimiseen majakkaluotoon Irlannin eteläkärjessä. Rock 20 on suunniteltu esimerkiksi pienen perheen matkapurreksi ja tilat ovatkin veneen kokoon nähden kohtuulliset. Rockille tyypillistä ovat pyöreäreunainen valaskansi, etuviistoon kalteva peräpeili sekä rungon kanssa yhtenäistä rakennetta oleva köli, jossa lasikuitukuoren sisään on piilotettu teräspainoja. Muita erikoisuuksia on rullareivi: isopurje kelataan reivatessa pyörivän puomin ympärille. Moni veneenomistaja on tosin siirtynyt perinteisempään reivausjärjestelyyn rullaamisen epäkäytännöllisyyden takia.
Rock 20 on tyyppinimestään huolimatta 24-jalkainen purjevene. Sen on suunnitellut ruotsalainen Heinz-Jürgen Sass, ja sitä on valmistettu ainakin 211 kpl
(olen omistanut rokcin valmistusnumeroltaan 211) (tarkka lukumäärä ei ole tiedossa). Rock 20 ei ole nykyäänkään tyystin harvinainen Suomen vesillä, vaikka pienet matkapurjeveneet ovatkin tulleet suurempien alusten syrjäyttämiksi mukavuudenhaluisten veneilijöiden keskuudessa.
Rock 20 on alirikauksensa ansiosta vakaa navakassakin tuulessa ja sopii siten hyvin myös aloittelijalle. Kevyessä tuulessa se jää kuitenkin nykyveneiden vauhdista. Normaalina matkanopeutena voi pitää 4-6 solmua, kovassa tuulessa on saavutettu jopa yli kymmenen solmun nopeuksia.
Vuonna 2008 Rock 20 maksoi Suomessa käytettynä kunnosta riippuen noin 3500-6000 €. Venetyypistä on julkaistu artikkeli Vene-lehden numerossa 8/01, jossa sen vertailukohtina olivat Guy 22 ja Helmsman 23.
Rock 20 sai aikanaan myös isoveljen nimeltä Rock 24. Tätä hieman suuremmalla purjepinta-alalla varustettua versiota on tiettävästi valmistettu vain kolme kappaletta.

Tasoitusluvut

LYS: 0,97 (varustus SG)
Tulivuori (kirja)

Vastaanotto

Teos oli neljänneksi myydyin kotimainen kaunokirja vuonna 2015. Helsingin Sanomien Esa Mäkinen piti alun maisemakuvausta pitkäveteisenä mutta totesi Mäen tarjoavan kovalla rutiinilla sen, minkä edellisissäkin osissa. Kansan Uutisten Kai Hirvasnoro pettyi yksityisetsivän työmoraaliin: Tehokasta tutkinta-aikaa kertyy tuskin täyttä työpäivää. Etsivä haahuilee ja juopottelee, ja ratkaisu löytyy lähinnä sattumalta, kuten tyypillistä. Huumorikin on typerää.
Julkaisufoorumi

Tausta

Julkaisufoorumin toiminta aloitettiin hankkeena vuonna 2010 Suomen yliopistot UNIFI ry:n aloitteesta. Tavoitteena oli luoda järjestelmä, jossa tieteellistä julkaisutoimintaa voitaisiin arvioida määrän lisäksi myös laadullisesti. Hanke rahoitettiin opetus- ja kulttuuriministeriön TSV:lle myöntämällä erityisavustuksella. Ensimmäinen luokitus otettiin käyttöön vuonna 2012. Hankkeen päätyttyä luokituksen ylläpito ja kehittäminen päätettiin vakiinnuttaa osaksi TSV:n toimintaa. Rahoitus tulee edelleen opetus- ja kulttuuriministeriöltä.
Julkaisufoorumin toiminnan kehittämisestä vastaa ohjausryhmä, johon kuuluu Suomen Akatemian, Suomen yliopistot UNIFI ry:n, Kansalliskirjaston, opetus- ja kulttuuriministeriön, Suomen yliopistokirjastojen neuvoston, CSC – Tieteen tietotekniikan keskuksen, TSV:n sekä päätieteenalojen edustajia.

Käyttö yliopistojen rahoitusmallissa

Valtion yliopistoille jakamasta perusrahoituksesta 13 prosenttia perustuu julkaisutoimintaan. Ainoastaan vertaisarvioidut tieteelliset julkaisut (OKM:n määrittämät julkaisutyypit A1, A2, A3, A4 sekä C1 ja C2) painotetaan Julkaisufoorumi-luokkien mukaan. Muihin julkaisutyyppeihin lukeutuvat artikkelit ja kirjat saavat määrätyn painokertoimen julkaisukanavasta riippumatta.
Vuodesta 2017 alkaen käytettävässä rahoitusmallissa tasoluokan 3 julkaisukanavassa ilmestyneiden artikkeleiden painokerroin on 4, tasoluokan 2 painokerroin on 3, tasoluokan 1 painokerroin on 1 ja tasoluokan 0 painokerroin on 0,1. Tieteellisten erillisteosten painokertoimet tasoluokittain ovat 16, 12, 4 ja 0,4. Muiden kuin vertaisarvioitujen tieteellisten artikkeleiden painokerroin on 0,1 ja kirjojen 0,4, kuten aiemminkin.

Käyttö laadun arvioinnin välineenä

Julkaisufoorumin ohjausryhmän mukaan luokitus soveltuu ainoastaan suurten julkaisumäärien laadun arvioinnin välineeksi. Luokitusta ei siis tulisi käyttää asiantuntija-arvioinnin sijasta yksittäisen julkaisun laadun arviointiin tai yksittäisen tutkijan palkkaamista, rahoitusta tai palkitsemista koskevien päätösten kriteerinä tai perusteena. Luokituksen rakenteeseen liittyvät seikat, kuten tasoluokkien kiintiöt, vaikuttavat siihen, ettei kaikilla tutkimusaloilla välttämättä ole yhtään julkaisukanavaa korkeimmissa tasoluokissa. Luokitukseen suoraan perustuvat palkitsemisjärjestelmät voivat asettaa eri alojen tutkijat eriarvoiseen asemaan. Sama koskee luokituksen käyttöä laitos- ja yksikkökohtaisen rahoituksen jakoperusteena.
Conza della Campania

Historia

Conza oli tärkeä kaupunki roomalaisten vallan aikaan. Se tunnettiin silloin nimellä Compsa. Alueella oli usein maanjäristyksiä, jotka tuhosivat kaupungin. Tämän takia kaupungin merkitys väheni vuosisatojen saatossa. Nykyään Compsasta on jäljellä arkeologiset kaivaukset.

Vuoden 1980 maanjäristys

Conza della Campania sijaitsi vuonna 1980 tapahtuneen Irpinian maanjäristyksen keskipisteessä, ja se kärsi suuria vahinkoja. Kunnassa menehtyi järistyksessä 184 henkilöä. Järistyksen jälkeen rakennettiin uusi Conza (Nuova Conza della Campania).

Maantiede

Kunta sijaitsee vedenjakaja-alueella. Alueella oleva järvi, Lago di Conza, laskee Ofantojokea pitkin Adrianmereen. Lago di Conza on tärkeä lintujärvi ja se on WWF:n valvonnassa.
Kerttula

Kerttula on yksi Raision kaupunginosista. Valtatie 8:n ja Kustavintien risteyksen tuntumassa sijaitsevan Kerttulan asuntokanta muodostuu kerros-, rivi- ja omakotitaloista. Kerttulassa sijaitsevat myös Kerttulan koulu, Kerttulan urheilukeskus (pururadat, yleisurheiluradat, urheiluhalli sekä jää- ja tennishallit) sekä Raision terveyskeskus. Kaupallisia lähipalveluita alueella tarjoaa K-Market-päivittäistavaraliike.
Kerttulan väkiluku oli vuonna 2015 4518 asukasta eli väestön perusteella suurin kaupunginosa Raisiossa, eli 18,5 prosenttia koko Raision väestöstä.
Hinke Bergegren

Henrik ”Hinke” Bergegren (1861 – 10. toukokuuta 1936) oli ruotsalainen kirjailija ja lehtimies.
Bergegren työskenteli lehtimiehenä ensin Social-Demokratenissa. Hän oli myös nuorsosialistien aikakauskirjan Brandin toimitusjohtaja ja toimitti myös Proletärenia (ei uusi Proletären). Bergegren kirjoitti monta romaania, novelleja ja teatteriteoksia. Hän oli yksi vallankumouksellisista sosiaalidemokraateista ja halusi tuoda ehkäisykeinot kansan tietoon. Nykyään hän on varsinkin tunnettu seksuaalireformihalustaan.
Hinke Bergegren kuului niihin sosiaalidemokraatteihin, jotka radikalisoituivat ja muuttuivat anarkisteiksi. Vuonna 1908 hänet erotettiin puolueesta pitkäaikaisen Hjalmar Brantingia vastaan kestäneen taistelun jälkeen. Moni nuorsosialisti ryhtyi hänen seuraajakseen, ja heitä kutsuttiin nimellä ”unghinkar”. Vuonna 1910 pidettiin kampanja Kärlek utan barn, jossa hän sanoi että on parempi olla rakkaan kanssa ilman lapsia kuin lapsia ilman rakkautta. Hän istui moneen otteeseen vankilassa aktiiviutensa vuoksi.
Matti Ranin

Ura

Hän toimi näyttelijänä Suomen Kansallisteatterissa 1948–1975 sekä johtajana Intimiteatterissa 1975–1987 ja sen seuraajassa Teatteri Pienessä Suomessa 1987–1988. Lisäksi Matti Ranin ja hänen vaimonsa Irja pyörittivät vuosina 1961–1988 Kasperteatteria, lapsille suunnattua nukketeatteria, joka esiintyi sekä television lastenohjelmissa että yleisön edessä. Teatterissa Matti Ranin esiintyi Kasper-nuken kanssa, joka sai ideansa saksalaisesta Kasperl-nukketeatterista. Radiossa Raninin ääntä on kuultu esimerkiksi kuunnelmassa Jouluilta Impivaarassa.
Ensimmäisen elokuvaroolinsa Matti Ranin teki 1946, ja kaikkiaan niitä kertyi yli kolmekymmentä – tosin Ranin näyttäytyi jo alle yksivuotiaana elokuvassa Ei auta itku markkinoilla (1927). Hänen tunnetuimmat roolinsa olivat vänrikki Kariluoto Edvin Laineen Tuntemattomassa sotilaassa (1955), kirkkoherra Salpakari Laineen elokuvissa Täällä Pohjantähden alla (1968) ja Akseli ja Elina (1970), sekä Virta Matti Kassilan neljässä Komisario Palmu -elokuvassa (1960–1969). Television puolella Ranin esiintyi viime vuosikymmeninä Elina Halttusen kirjoittamissa televisiosarjoissa Blondi tuli taloon (1994–1995), Ihmeidentekijät (1996–1998) ja Parhaat vuodet sekä sarjoissa Kotikatu (2004–2009) ja Taivaan tulet (2011).
Matti Raninia voidaan pitää suomalaisen jälkiäänityksen uranuurtajana, sillä hän teki jälkiäänityksiä vuodesta 1967 lähtien. Hän oli mukana äänenä kymmenissä lastenelokuvissa, ja hänen työtään olivat monet Disney-elokuvienkin suomenkieliset ääninauhat. Hän on ohjannut muun muassa Lumikki ja seitsemän kääpiötä -elokuvan vuonna 1982 valmistuneen toisen suomenkielisen version sekä vuonna 1990 Pieni merenneito -elokuvan ensimmäisen suomalaisen jälkiäänityksen.

Muu elämä

Matti Raninin vanhemmat Helge Ranin ja Saara Ranin (o.s. Muinonen) olivat molemmat näyttelijöitä. 
Matti Ranin liittyi talvisodan alkaessa ilmatorjuntaan Porissa ollessaan 13-vuotias. Jatkosotaan hän osallistui erilaisissa tehtävissä huhtikuuhun 1944.
Vuonna 1950 Ranin avioitui Irja Raninin kanssa, josta avioliitosta heillä on neljä poikaa: Markku (1951), Matti Olavi (1952) (näyttelijänä Helsingin Kaupunginteatterissa), Mikko (1955) ja Martti (1958).
Irja Ranin kuoli vuonna 1995. Vuonna 2000 Matti Ranin avioitui sisustusarkkitehti Vuokko Laakson kanssa. Pariskunta asui viimeiset vuotensa Helsingin Munkkiniemessä.
Kuurit

Historia

Viikinkiaikana Kuurinmaa oli alistettuna viikinkien veroherruuteen. Viikinkien lähdettyä alueen valloittivat liiviläiset, jotka muodostivat myöhemmin kuurien yläluokan. Varsinaisesti liiviläisiä asui Liivinrannalla ja baltteja sisämaassa ja länsirannikolla. Kuurit olivat läheisissä yhteyksissä Saarenmaan muinaismaakunnan kanssa, ja he harjoittivat näiden tapaan viikingeiltä opittua merirosvoilua. Snorre Sturlasonnin mukaan kuurit tekivät hävitysretkiä Tanskaan 1000-luvun puolivälissä. Lisäksi kuurilaisia oli muun muassa Sigtunan tuhonneiden joukkojen mukana. Kuurit hyökkäsivät erityisesti kirkkoihin, joista ryöstettiin esimerkiksi kirkonkellot ja muuta esineistöä.
Kuurit sotivat saksalaisia vastaan Baltian ristiretkien aikana. He hyökkäsivät Riian kaupunkiin vuonna 1210 ja tuhosivat Väinäjoen suulla sijainneen luostarin vuonna 1228. Saksalaisten vastahyökkäys nälkätalvena 1228-29 pakotti kuurit tekemään rauhan.
Rauhanteossa saksalaiset pakottivat kuurilaiset antamaan lähetyssaarnaajille vapaan pääsyn heidän mailleen. Vuonna 1230 kuurien päällikkö Lamenkinus teki Balduin Alnalaisen kanssa sopimuksen katolisuuteen kääntymisestä. Balduin joutui kuitenkin pian pakenemaan Liivinmaalta jouduttuaan ristiriitoihin kalparitariston kanssa. Ritaristo hyökkäsi Kuurinmaalle vuonna 1231. Vuonna 1236 kalparitariston kärsimä tappio Saulessa rohkaisi kuurilaisia kapinaan ja he tappoivat paikallisen piispan. Tämän jälkeen Saksalaisen ritarikunnan suurmestari Dietrich kokosi sotajoukon ja hyökkäsi kuurien kimppuun vuonna 1242. Kuurit tekivät vastarintaa vuoteen 1252, jolloin he lopulta antautuivat. Kuurit nousivat vastarintaan vielä vuonna 1260 yhdessä semgallien kasnssa, mutta kärsivät taas tappion vuonna 1267. Tämän jälkeen he kääntyivät lopulta lopullisesti kristinuskoon ja sulautuivat ajan myötä latvialaisiin.

Kuurien kuninkaat

Kuurien kuninkaat (latv. kuršu ķoniņi) olivat historiallisesta kuurien yläluokasta polveutunut väestönosa, joita voitiin pitää jopa omana kansanaan. He erottuivat muista latvialaisista siten, etteivät he joutuneet heidän tapaansa maaorjiksi tai työvelvollisiksi moisioille. Kuurien kuninkaat asuttivat Ķoniņin, Pliķin, Kalējin, Ziemeļin, Viesalgin, Sausgaļin, ja Dragūin kyliä lähellä Aizputen ja Kuldīgan kaupunkeja. Venäjän keisarikunnan vuoden 1863 väestönlaskennassa heitä oli 420, mutta myöhemmin he sulautuivat latvialaisiin.
Saksan 12. panssaridivisioona

Perustaminen

Divisioona muodostettiin lokakuussa 1940, kun 2. motorisoitu jalkaväkidivisioona muutettiin panssaridivisioonaksi. Divisioona oli valmis tammikuussa 1941.

Historia

Heinäkuussa 1941 divisioona siirrettiin itärintamalle, jossa se osallistui Minskin piiritykseen ja hyökkäsi kohti Smolenskia. Myöhemmin divisioona siirrettiin pohjoiselle rintamalle, jossa se kärsi raskaita tappioita venäläisten talvihyökkäyksessä. Levon jälkeen divisioona osallistui taisteluihin Leningradin eteläpuolelle ja marraskuussa 1942 se siirrettiin Roslavlin lähelle keskiselle lohkolle. Kesän 1943 divisioona taisteli useissa suurissa taisteluissa otti osaa muun muassa Kurskin taisteluun ja syksyllä se taisteli puolustustaisteluissa Dneprillä. Helmikuussa 1944 divisioona siirrettiin osaksi epätoivoista puolustusta Leningradin alueelle. Divisioona vetäytyi yhdessä muiden saksalaisten kanssa, kunnes syyskuussa 1944 se joutui osaksi Kuurinmaan mottia. Divisioona taisteli toukokuuhun 1945 asti, jolloin se lopulta antautui neuvostoliittolaisille.