google/wiki40b huggingface dataset:
Veera Ruoho

Taustaa

Ruoho valmistui poliisiksi vuonna 1991 ja työskenteli muun muassa Liikkuvassa poliisissa sekä Helsingin poliisilaitoksen ulkomaalaisyksikössä. Hän on toiminut myös YK:n kansainvälisissä siviilikriisinhallintatehtävissä Balkanilla, Libanonissa ja Sudanissa. 
Ruoho suoritti valtiotieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 2015 ja valtiotieteiden maisteriksi hän valmistui 2019.

Urheilu-ura

Ruoho voitti taekwondossa muun muassa MM-pronssia alle 70 kg:n painoluokassa New Yorkissa vuonna 1993 sekä EM-pronssia alle 70 kg:n sarjassa Århusissa vuonna 1990 ja alle 72-kiloisissa Patraksessa 2000. Vuonna 2000 hän kilpaili myös Sydneyn olympialaisissa ja sijoittui yhdeksänneksi. 
Suomen Poliisin Urheiluliitto (SPUL) valitsi hänet vuonna 2000 vuoden poliisiurheilijaksi. 
Ruoho aloitti taekwondon harrastamisen vuonna 1986 ja edusti seuraa Mikkelin Taekwondo. Ruoho edusti Suomea taekwondon maajoukkueessa vuosina 1990–2003.

Eduskunta

Ruoho oli perussuomalaisten ehdokkaana kunnallisvaaleissa 2012 ja valittiin Espoon kaupunginvaltuustoon 349 äänellä. Eduskuntavaaleissa 2015 hänet valittiin kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä 2 563 äänellä. Ruoho oli jäsenenä hallintovaliokunnassa ja ympäristövaliokunnassa.
Toukokuussa 2017 Ruoho äänesti kahden muun poliisitaustaisen kansanedustajan kanssa vastoin perussuomalaisten ryhmän kantaa kiistellyssä hallituksen hallintarekisteriasiassa ja sai ryhmältään vakavan varoituksen. 
Kesäkuussa 2017 Ruoho erosi parinkymmenen muun perussuomalaisen kansanedustajan kanssa puolueen eduskuntaryhmästä. Ruoho ilmoitti 30. kesäkuuta, että hän siirtyy kokoomuksen eduskuntaryhmään.
Joulukuussa 2017 Ruoho jätti rikosilmoituksen perussuomalaisten kansanedustajasta Teuvo Hakkaraisesta. Median kuvausten mukaan humalassa ollut Hakkarainen otti Ruohon eduskunnan kahvilassa niskalenkkiin ja suuteli häntä väkisin. Ruoho oli kahvilassa tauolla eduskunnassa kesken olleesta istunnosta, kun taas Hakkarainen tuli kahvilaan eduskunnan ylemmissä kerroksissa järjestetyistä pikkujouluista.
Ruohoa ei valittu uudelleen vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.

Kunnalliset luottamustehtävät

Ruoho toimii Espoon kaupunginvaltuutettuna. Hän toimi Espoon kaupungin sosiaali- ja terveyslautakunnassa vuosina 2013–2017. Hän on jäsenenä myös Uudenmaan maakuntavaltuustossa, Espoon kirkkovaltuustossa, seurakuntaneuvostossa ja Länsi-Uudenmaan poliisilaitoksen neuvottelukunnassa.

Yksityiselämä

Ruoho on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi.
Tollonjoki

Tollonjoki (ven. Толлоёки tai Толлорека, Tolloreka) on Vuokkiniemen kylähallinnon alueeseen kuuluva kylä Karjalan tasavallassa Venäjällä.
Tollonjoki on linnuntietä noin seitsemän kilometriä Vuokkiniemen kirkonkylästä etelään sijaitseva kylä. Varsinaiseen Tollonjoen kylään on luettu kuuluvaksi Ortjontermä, Tollontermä, Kusmasentermä ja Hukkalantermä, jota vastapäätä oli asuttu Suari kohdassa, jossa Tollonjoki levittäytyy Ypänkijärveksi. Kylän keskus oli Tollontermä, missä sijaitsivat mm. koulu, yhteiset aitat ja hautausmaa.
Muita alueita, jotka usein on luettu kuuluvan Tollonjokeen ovat Lokinantermä, Virrantermä, Nekkalantermä ja Ontrosentermä Vuokkiniemen ja Tollontermän välillä sekä kyläkeskuksesta etelään sijaitsevat Kaurosentermä ja viimeinen Tollonjokeen lukeutuva kylänosa Livojärvi.

Kylän historiaa

Vuokkiniemen Tollonjoen kylän asutus muodostui läntisessä Vienan Karjalassa harvinaiseen tapaan joenvarsikyläksi.
Tollonjoen nimen synnystä on olemassa legenda, joka karjalan kielellä on seuraava: Kaksi miestä kävelöy, vassakkah tullah. Siitä toini kysyy: "A mihipä olet mänössä?" - "Tänne mie mänen tollotan".
Tollonjoki oli asuttu kylä lähes koko jatkosodan ajan. Sodan loppupuolella kylän väestö muutti asumaan Vuokkiniemen kylään lisääntyneen partisaanivaaran vuoksi. Sodan jälkeen kylä asutettiin jälleen. Tollonjoen kylä autioitui lopullisesti 1960-luvulla, kun neuvostohallinto julisti sen monien muiden kylien tapaan perspektiivittömäksi. Sen jälkeen kylän peltoja on hyödynnetty lähinnä heinänteossa.
Nykyisin Tollonjoella on joitakin kesäasuntoja, kalanviljelylaitos ja nähtävyytenä Kostamus–Vuokkiniemi-tien varrella kylän hautausmaa eli vienankarjalaksi kalmismua. Hautausmaa on perinteiseen vienankarjalaiseen tapaan luonnontilassa, sillä vanhan uskomuksen mukaan hautausmaalla ei saanut katkaista risuakaan, eikä niitä sen vuoksi hoidettu.

Runonlaulajia

Tollonjoen tunnettuja runonlaulajia ja kansanperinteen osaajia karelianismin alkuajoilta lähtien on useita. Yksi ensimmäisistä oli Tollon Kauro eli Tenesseini Kauro (Kauro Denisoff). Muita ovat olleet mm. Anni Bogdanov (o.s. Remsujev), Onuhrie Rettijev ja Tenesseini Anni (Denisov) sekä Iro Remsu (1879–1971) ja Mari Remsu (1893–1978). Remsun serkukset Iro ja Mari on haudattu Boråsiin, Ruotsiin, jonne jatkosodan jälkeen siirtyi useita vienankarjalaisia pakolaisia punaisen Valpon ja palautusten pelossa.
Matkustusluokka

Matkustusluokka tarkoittaa kollektiivisten kulkuvälineiden matkustajien sijoittelua matkustusmukavuudeltaan eri osastoihin lippuhinnan perusteella. Matkustusluokkia on laivoissa, lentokoneissa ja junissa. Korkeampiluokkaiset paikat ovat kalliimpia kuin alempiluokkaiset, koska paikat ovat tilavampia ja varustelutasoltaan korkeampia.
Korkeampiin matkustusluokkiin saattaa kuulua kulkuvälineessä enemmän henkilökohtaista tilaa, parempi istuin, aterioita tai juomia ja oikeus ylimääräiseen matkatavaraan. Toisaalta kalliimman lipun hintaan voi kuulua lisäpalveluita asemalla, kuten ensisijainen kulkuvälineeseen nousuoikeus tai lounge-palveluita. Usein korkeampien matkustusluokkien liput ovat muutos- ja peruutusehdoiltaan joustavampia kuin halvemmat lipputuotteet.

VR:n matkustusluokat

Aikoinaan Suomen junissa oli matkustusluokat I, II ja III. Myös rautatieasemilla oli eri luokkien matkustajille omat odotustilat. Esimerkiksi Vaasan rautatieasemalla oli 1800-luvun lopulla I-, II- ja III-luokan matkustajille erilliset odotustilat. Nykyään VR:n junissa on kaksi matkustusluokkaa, Eko ja Ekstra, ja rautatieasemilla kaikille yhteiset odotustilat.
Eko-luokka on VR:n junien yleisin matkustusluokka. Lipun hintaan sisältyy määrätyllä junavuorolla istuinpaikka normaalilla paikalla, allergia-, perhe- tai työskentelyhytissä tai lemmikkiosastolla.
Ekstra-luokka on vaunuosasto Intercity-kaksikerrosvaunun yläkerrassa tai Pendolino-yksikön päätyvaunussa. Lipun hintaan sisältyy kahvi, tee ja päivän lehdet itsepalveluna. Pendolinoissa on lisäksi väljempi istuinjärjestys ja paremmat istuimet, kun taas Intercity-junissa matkustamon sisustus on sama kuin Eko-luokassa. Venäjän-liikenteen Allegro-junan palvelut vastaavat muuten Pendolinon vastaavia, mutta niiden lisäksi lipun hintaan sisältyy paikalle tarjoiltava välipala.

Laiva

Aikoinaan esimerkiksi RMS Titanicilla oli I-, II- ja III-matkustusluokat. Alempiluokkaiset hytit sijaitsevat perinteisesti laivan alimmilla kansilla ja korkealuokkaiset laivan ylemmillä kansilla. Matkustusmukavuus riippuu hytin koosta ja varustelutasosta. Silja Linen ja Viking Linen aluksilta löytyy ikkunallisia A-hyttejä, B-hyttejä sisäpuolelta, C-hyttejä sisällä autokannen alapuolella sekä erikokoisia sviittejä ja deluxe-hyttejä. Osalla laivoista voi matkustaa myös ilman hyttiä, jolloin puhutaan kansipaikasta. Laivoissa matkustaja saa liikkua vapaasti kansien välillä, ja laivan yläkannelle on kaikilla pääsy.

Lentokone

Pitkillä reittilennoilla lentokoneissa on perinteisesti ykkös-, business- ja turistiluokat. Pienemmillä lennoilla matkustusluokat yleensä ovat vain business- ja turistiluokat. Korkealuokkaisemmat luokat sijaitsevat lentokoneen etuosassa. Lentoyhtiöt ovat alkaneet poistaa ykkösluokkia ja siirtymään käytäntöön, jossa business-luokka on ylellisin matkustusluokka. Lomakohteiden charter-lennoilla ja halpayhtiöiden lennoilla on harvemmin erillisiä matkustusluokkia.
Hermeneuttinen menetelmä

Hermeneuttinen menetelmä on hermeneutiikan lähtökohta. Menetelmällä pyritään ymmärtämään ja tulkitsemaan ihmisen toimintaa, kulttuuria tai tekstiä ja selvittämään merkityksiä. Hermeneuttista menetelmää käytetään humanistisissa tieteissä ja yhteiskuntatieteissä. Käsitteellä hermeneuttinen kehä kuvataan sitä, kuinka totuutta jatkuvasti lähestytään. Hermeneutikkojen mukaan menetelmä noudattaa tieteen menetelmää, koska sen tulosten totuudenmukaisuutta voidaan arvioida julkisesti.

Hermeneuttinen kehä

Hermeneutiikan keskeisimpiä käsitteitä on hermeneuttinen kehä. Teoksessa Hermeneuttisen pedagogiikan pääsuuntaukset Pauli Siljander kertoo kolmesta eri merkityksestä, joissa hermeneuttisen kehän käsitettä voidaan käyttää. Ensimmäinen liittyy tiedonmuodostamisen tapahtumasarjaan ja tulee esiin siten, että tiedonmuodostuksella ei voi olla mitään varsinaista alkua. Voidaan käyttää käsitettä esiymmärrys, jonka täytyy aina olla kaiken uuden ymmärtämisen taustalla. Esiymmärrys muuttuu ja korjautuu ymmärtämisen ja tulkinnan edetessä. Se ei kuitenkaan muutu täysin, vaan säilyttää kosketuksen aikaisempaan. Hermeneuttista kehää voidaan kutsua myös hermeneuttiseksi spiraaliksi eli kierteeksi eteenpäin pääsemisen mahdollisuuden vuoksi.
Toinen hermeneuttisen kehän merkitys on ymmärtää se osien ja kokonaisuuden tulkinnan kautta. Esimerkiksi tekstiä tulkittaessa sen osia ei voi ymmärtää ilman kokonaisuutta, mutta osien tulkinta vaikuttaa kokonaisuuden tulkintaan. Kehä etenee osien ja kokonaisuuden välisenä dialektisena suhteena. Hermeneutikko Hans-Georg Gadamer totesi ajatuksen, jonka mukaan kokonaisuus määrittää osia ja osat puolestaan kokonaisuutta, olevan peräisin jo antiikin Kreikan ajalta. 
Hermeneuttisella kehällä on vielä kolmas merkitys, joka liittyy läheisesti kahteen edelliseen. Tämä on tulkintojen ja käsitteenmäärittelyn keskeneräisyys. Tällöin käsitteitä ei voi tarkasti määritellä ennen tutkimusta, vaan tutkimus voi osaltaan johtaa käsitteiden määritelmien muuttamiseen. Tutkimuksen edetessä tutkija pyrkii kyseenalaistamaan omia ennakkokäsityksiään ja korjaamaan niitä. Tämän ajatuksen mukaan täsmällistä tutkimuksen kulun ennakkosuunnittelua ja käsitteenmäärittelyä painottava määrällinen tutkimus ja merkityksiä selvittämään pyrkivä laadullinen tutkimus voivat olla toisiaan täydentäviä tutkimustapoja.
Pilvikirsikka

Ulkonäkö ja koko

Pilvikirsikka on juurivesallinen, oraton pensas tai pieni puu, joka kasvaa 5–15 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 10–50 senttimetriä paksuksi. Pohjois-Amerikan länsiosissa se jää yleensä matalaksi ja pensasmaiseksi, kun taas Appalakkien länsirinteiltä on löydetty jopa 30 metrin korkuisia yksilöitä.
Pilvikirsikalla on matalat juuret, suora runko, kapean pyöreä latvus ja yläviistot haarat, jotka alkavat iän myötä siirottaa. Runkoa ja oksia peittää punaruskea ja poikkijuovainen kuori ja nuori haararanka on kalju. Lehdet ovat varrella kierteisesti ja lehtiruodit ovat 1–3 senttimetrin pituiset ja nystyiset. Lehtilapa on 8–12 senttimetriä pitkä, puikea, tyvestä leveäsuippuinen, kärjestä pitkäsuippuinen ja sahalaitainen. Se on yleensä molemmin puolin kalju mutta joskus alta suonihangoista karvainen.
Pilvikirsikka kukkii maalis–heinäkuussa heti lehtien puhjettua ja kantaa hedelmää heinä–syyskuussa. Kukinto on 4–5-kukkainen sarja. Yksittäiset kukat ovat säteittäisiä ja maljakehäisiä ja niissä on 1–1,5 senttimetrin pituinen kukkaperä. Verhiö on jakautunut 5 tylppään liuskaan ja teriössä on 5 valkoista, 6 millimetrin pituista terälehteä. Kukat ovat kaksineuvoisia ja niissä on paljon heteitä mutta vain yksi emi. Hedelmä on punainen, kitkerä, 1-siemeninen luumarja, jonka läpimitta on 4–8 millimetriä. Siemen on paksukuorinen ja halkaisijaltaan 4–6 millimetriä.

Levinneisyys

Pilvikirsikkaa tavataan laajalla alueella Pohjois-Amerikan hemiboreaalisella vyöhykkeellä. Kanadassa sen levinneisyysalue ulottuu Newfoundlandista ja Etelä-Labradorista Brittiläiseen Kolumbiaan ja Luoteisterritorioiden eteläreunalle. Yhdysvalloissa se on yleinen Uudessa Englannissa ja Suurten järvien ympäristössä. Etelämpänä se menestyy vain vuoristoalueilla: Black Hillsissä Etelä-Dakotassa, Kalliovuorilla Coloradoon asti ja Appalakeilla Georgiaan ja Tennesseehen asti.

Elinympäristö

Pilvikirsikka on sekä kuivaan että kosteaan maaperään sopeutunut, lyhytikäinen pioneeripuu, joka valtaa nopeasti metsäpalojen tuhoamia alueita. Sitä tavataan keskiravinteisissa metsissä, metsänreunuksissa, hakkuu- ja kuloaloilla sekä tienvarsilla.

Käyttö

Pilvikirsikan metsätaloudellinen arvo on vähäinen, sillä sen puuaines on kevyttä, huokoista ja lujuusominaisuuksiltaan heikkoa. Se on kuitenkin tärkeä ravinnonlähde villieläimille: hirvieläimet, lumikenkäjänikset, pumpulihäntäkaniinit ja puupiikkisiat käyttävät talviravintonaan sen kuorta ja lehtiä ja monet lintu- ja nisäkäslajit syövät sen marjoja.
RN Circe

Palvelus

Alus upotettiin 27. marraskuuta 1942.
Analyyttinen kone

Analyyttinen kone populaarikulttuurissa

William Gibson ja Bruce Sterling saivat tieteisromaanilleen The Difference Engine idean Babbagen tietokonehankkeesta. Kirja sijoittuu vaihtoehtohistoriaan, jossa Charles Babbage saakin koneensa valmiiksi ja aloittaa siten tietoteknisen vallankumouksen sata vuotta ennen aikojaan.
Alvar Gullichsen

Alvar Gullichsen (s. 28. marraskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija ja muusikko. Hänet tunnetaan pop-taideteoksistaan ja kuvitteellisesta Bonk Business -yrityksestään. Hänen tunnetuihin teoksiinsa kuuluu Bonk-koneiden lisäksi Turussa sijaitseva Posankka-teos.
Gullichsen kirjoitti ylioppilaaksi 1980 ja opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1981–1982 sekä Suomen kuvataideakatemiassa 1984–1989. Kuvataiteilijana hän on työskennellyt vuodesta 1988. Muusikkona hän on työskennellyt Riki Sorsan yhtyeen rumpalina 1985–1987 ja APA-yhtyeen muusikkona ja laulajana 1986–1996. Hän oli perustamassa Groovy Eldorado feat. Demon Shy -yhtyettä 2003 ja hän on ollut jäsenenä myös Bad Ass Brass Bandissä.
Alvar Gullichsenin isä on arkkitehti Kristian Gullichsen ja isoäiti taidemesenaatti Maire Gullichsen.
Tervetuloa, tai ulkopuolisilta pääsy kielletty

Juoni

Pioneerileirin johtajamies yrittää suojella leirin lapsia vahingoilta, ettei hän vain joutuisi vastuuseen mistään ikävyyksistä. Muuan poika rikkoo yhtä keskeistä määräystä uimalla läpi uimarantaa rajaavan verkon yksin läheiseen saareen, jossa on yleinen uimaranta. Hänet lähetetään kotiin isoäitinsä luo, mutta poika pelkää tämän kuolevan suruun asian takia ja palaa leiriin. Hän oleskelee siellä salaa muiden lasten avustuksella.
Polemarkki

Historia

Polemarkin virka perustettiin niin kutsuttujen pimeiden vuosisatojen aikana, jolloin Ateenan kuninkaan virka jaettiin kolmelle arkontille. Ateenalaisen perinteen mukaan tämä tapahtui kaupungin viimeisen kuninkaan Kodroksen kuoltua vuonna 1068 eaa. Varmuudella virka oli olemassa viimeistään arkaaisen kauden alkupuolella 700-luvun eaa. lopulla. Polemarkit, samoin kuin muut arkontit, valittiin alun perin eupatridien eli ylimystösukujen keskuudessa äänestämällä.
Vuonna 752 eaa. polemarkkien samoin kuin muiden arkonttien virkakauden pituus rajattiin kymmeneen vuoteen ja vuonna 683/682 eaa. yhteen vuoteen. Solonin lakien myötä noin vuonna 594 eaa. heidät alettiin valita arpomalla fylejen valitsemista ehdokkaista, jotka kuuluivat kahteen ylimpään pentakosiomedimnoi-luokkaan. Kleistheneen uudistuksista lähtien, toisin sanoen demokratian kaudella, polemarkit ja muut arkontit valittiin ekklesiassa eli kansankokouksessa arpomalla. Noin vuodesta 479 eaa. lähtien virka oli avoin toiseksi ylimmälle hippeis-luokalle ja vuodesta 457 eaa. lähtien kolmanneksi ylimmälle zeugitai-luokalle.

Tehtävät

Polemarkki peri Ateenan kuninkaalla aiemmin olleet sotaan liittyneet tehtävät ja oikeudet. Polemarkki toimi alun perin Ateenan armeijan komentajana sodissa. Myöhemmin noin vuonna 501 eaa. polemarkin viran oheen perustettiin kymmenen strategoksen eli kenraalin virkaa, jonka jälkeen strategokset toimivat varsinaisina sotapäällikköinä. Ainakin vielä Marathonin taistelussa vuonna 490 eaa. polemarkilla oli oikeus äänestää yhdessä strategosten kanssa sekä kunnia-asema johtaa armeijan oikeaa siipeä.
Myöhempinä aikoina polemarkin tehtäviin kuuluivat ennen kaikkea metoikkien eli Ateenassa asuvien vierasmaalaisten valvominen ja suojelu sekä näihin liittyneet oikeustapaukset. Siksi Aristoteles sanoo, että polemarkki oli suhteessa vierasmaalaisiin samassa asemassa kuin eponyymi arkontti suhteessa kansalaisiin. Tämä saattaa liittyä siihen vanhaan periaatteeseen, että vierasmaalaiset olivat aina (ainakin periaatteessa) vihollisia. Kaikki syytteet vierasmaalaisia vastaan tuotiin ensin polemarkille ennen oikeuteen viemistä. Tunnetaan esimerkiksi tapaus, jossa metoikkia syytettiin Ateenassa elämisestä ilman suojelijaa, sekä toinen, jossa entistä orjaa syytettiin velvollisuuksien laiminlyömisestä entistä isäntäänsä kohtaan.
Polemarkin tehtäviin kuului myös Artemiille uhraaminen sen valan muistoksi, jonka Kallimakhos teki ennen Marathonin taistelua. Hänelle kuuluivat myös muut uhrit sodan jumalille sekä Harmodioksen hengelle. Myös  sodissa kaatuneiden julkisten hautajaisten ja näiden vuosijuhlien johtaminen kuuluivat tehtäviin.
Polemarkkilla oli käytössään kaksi avustajaa (πάρεδροι, paredroi) tehtäviensä hoitamisessa. Hänen toimipaikkansa oli Polemarkheion eli Epilykeion, joka sijaitsi Ateenan niin kutsutulla Arkaaisella agoralla.
A. Victor Donahey

Alvin Victor Donahey (7. heinäkuuta 1873 – 8. huhtikuuta 1946) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän toimi Ohion osavaltion kuvernöörinä vuosina 1923–1929 ja edusti Ohiota senaatissa vuosina 1935–1941.
Korfu

Maantiede

Korfu sijaitsee Välimereen kuuluvan Joonianmeren pohjoisosassa Kreikan länsirannikon ja Albanian etelärannikon edustalla. Saari on pohjoisin Jooniansaarista. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Paxós ja Antípaxos etelässä sekä Ereikoússa, Mathráki ja Othonoí luoteessa. Lefkas sijaitsee kauempana Korfusta etelään.
Kooltaan Korfu on seitsemänneksi suurin Kreikan saarista ja toiseksi suurin Jooniansaarista Kefalonián jälkeen. Saari on vuoristoinen. Sen eteläosat ovat kumpuilevaa maastoa, joka sopii hyvin viinin, hedelmien ja oliivien viljelyyn. Saaren pohjoisosat taas ovat karua kalkkikivivuoristoa. Korfun korkein vuori on Pantokrátoras (906 metriä), joka sijaitsee saaren pohjoisosassa.

Myöhempi historia

Bysanttilaisella kaudella Korfu joutui usein lännestä tulevien hyökkäysten ensimmäiseksi kohteeksi. Bysanttilaisen ajan jälkeen Korfu oli venetsialaisten vallan alla vuodesta 1386. Turkkilaiset hyökkäsivät saarelle vuosina 1537, 1571, 1573 ja 1716.
Venetsialaisvalta päättyi vuonna 1797, jolloin saari päätyi Napoleonin sodissa Ranskan vallan alle. Tämän jälkeen saari oli brittivallan alla vuosina 1815–1864. Tuolloin saari oli osa Jooniansaarten yhdysvaltoja, joka oli Britannian protektoraatti. Erityisesti venetsialais- ja brittiaika näkyvät saaren rakennuskannassa. Korfusta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1864. Saaren nykyisistä nimimuodoista Kérkyra on periytynyt antiikin ajalta, kun taas Korfu on peräisin bysanttilaiselta ajalta.

Nähtävyydet

Korfun antiikin aikaisiin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa antiikin Korkyran kaupungin eli nykyisen Palaiópolin arkeologiset löydökset. Alueella toimii Palaiópolin arkeologinen museo. Korfun kaupungissa toimii puolestaan Korfun arkeologinen museo. Korfun vanha kaupunki on Unescon maailmanperintökohde.
Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön palatsi, Achílleio (Akhilleion) ja Mon Repó (Mon Repos) ovat tunnettuja palatseja. Pélekaksessa on suosittu näköalapaikka, josta on hyvä näköala saarelle. Sidári tunnetaan ”Rakkauden kanava” -nimisestä geologisesta muodostelmasta.
Saari on erityisesti brittiläisten turistien suosiossa.

Liikenne

Korfun kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin kolme kilometriä Korfun kaupungista etelään.
Elimäen vaakuna

Elimäen vaakuna oli Elimäen kunnan tunnus. Se esiteltiin ensimmäisen kerran 26. toukokuuta 1951 Elimäen kunnanvaltuuston kokouksessa. Vaakunan on suunnitellut taiteilija Gustaf von Numers everstiluutnantti Eero-Eetu Saarisen aiheiden pohjalta. Elimäen liityttyä Kouvolaan 1. tammikuuta 2009 vaakuna ei enää edusta itsenäistä kuntaa vaan siirtyi kotiseutuvaakunaksi.
Elimäen vaakunan hopeisessa yläkentässä on musta, takajaloillaan seisova kruunupäinen ratsuhevonen, jonka kruunu, valjaat ja varukset ovat kultaiset. Punaisessa alakentässä on kaksi hopeista päivätyökapulaa ristissä ja niiden yläpuolella on hopeinen neliapila.
Ratsuhevosen aihe on saatu Wrede af Elimä -aatelissuvun vaakunasta ja se symboloi uhrautuvaisuutta ja isänmaanrakkautta. Alakentän päivätyökapulat viittaavat Elimäen yhteiskunnalliseen historiaan, torpparilaitokseen ja kuvaavat menneiden sukupolvien työtä. Kaateisena olevat kapulat kuvaavat torpparilaitosjärjestelmän kuuluvan menneisyyteen. Neliapila kuvaa Elimäen kunnan pääelinkeinoa, maanviljelyä.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 2009 kunnan liityttyä osaksi Kouvolan kaupunkia.
Pensasmarjukka

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan Belizestä, Costa Ricasta, El Salvadorista, Guatemalasta, Hondurasista, Meksikosta ja Nicaraguasta. Se elää trooppisissa ja subtrooppisissa ympäristöissä.
Layne Flack

World Series of Poker

Flack on voittanut kuusi WSOP-turnausta ja voitettuaan kaksi peräkkäistä turnausta vuonna 2002 hän sai lempinimen "Back-to-Back Flack" ("peräkkäiset Flack"). Voittojen lisäksi Flackillä on kaksi kakkos- ja kolmostilaa.

World Poker Tour

Flackin toistaiseksi ainoa WPT-voitto tuli helmikuussa 2003 WPT Pro-Celebrity Invitational -kutsuturnauksesta. Ykköspalkinto turnauksessa oli 125 000 dollaria. Kolmesta finaalipöytäsijoituksesta arvokkain oli UltimateBet.Com Poker Classicin kakkostila syksyllä 2004, josta Flack ansaitsi puoli miljoonaa dollaria. Kolmas Flack oli vuoden 2002 World Poker Finals -turnauksessa.
Arvid Kuha

Gustaf Arvid (Arvi) Kuha, vuoteen 1906 Göös (5. helmikuuta 1877 Jyväskylä  – 25. kesäkuuta 1959) oli suomalainen opettaja, kauppakoulun johtaja ja yritysjohtaja.

Henkilöhistoria

Kuhan vanhemmat olivat opettaja, kustantaja ja valtiopäivämies K. G. Göös ja Fanny John. Kuha tuli ylioppilaaksi 1895 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1898 ja Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1906. Hän opiskeli myös ulkomailla. Kuha toimi opettajana Viipurin kauppakoulussa 1906–1907 ja Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa 1907–1910.  Jyväskylän kauppakoulun johtajana Kuha toimi 1910–1912 ja Systema-yhtiössä prokuristina 1912–1919 ja yhtiön toimitusjohtajana vuodesta 1920. Tätä tehtävää Kuha hoiti vuoteen 1931 asti ja työskenteli sitten Suomen vientiyhdistyksen osastopäällikkönä. Suomen sisällissodan aikana Kuha oli valkoisten päämajan intentendin adjutantti, keväällä 1918 hän oli Finlands Vänner -toimiston johtaja Tukholmassa.
Gebwell

Gebwell Oy on Suomessa toimiva lämmitys- ja jäähdytysratkaisuihin erikoistunut yritys. Gebwell Oy on perustettu vuonna 2005. Keväällä 2013 yritys työllisti 100 henkilöä. Gebwell Oy:n pääkonttori ja tehdas sijaitsevat Leppävirralla. Yrityksen liikevaihto 2010 oli 11,3 miljoonaa euroa.
Vuonna 2008 Varkaudessa ihmeteltiin yhtiön maalämpöpumppuja varten lähelle pohjavedenottamoa poraamia reikiä. Samana vuonna yhtiö ilmoitti YT-neuvotteluista, ja arveli tilausten vähenemisen liittyvän tähän huonoon julkisuuteen.
Elokuussa 2011 Gebwell perusti myyntikonttorin Pietariin.
Suomen Putkikauppiasyhdistys ry:n hallitus luovutti vuoden 2007 Pro LVI-mitalin Gebwell Oy:n hallituksen puheenjohtajalle Timo Hulkkoselle. Vuonna 2010 yritys voitti ELY-keskuksen Pohjois-Savon maakunnallisen Innosuomi-kilpailun toisen palkinnon maalämpöpumpun uudenlaisesta sjoitustavasta.
Gebwell Oy:n liikevaihto vuonna 2016 oli 18,3 miljoonaa euroa.
Pivaset Oy fuusioitui Gebwell Oy:hyn vuoden 2016 lopussa. Yhdistyessä syntyi yksi Suomen suurimmista talotekniikkalaitteiden valmistajista. Yhtiön liikevaihto on lähes 30 miljoonaa euroa ja se työllistää noin 150 ihmistä.
Hr. Ms. Friesland (D812)

Valmistus

Alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin 17. joulukuuta 1951. Alus laskettiin vesille 21. helmikuuta 1953 ja se otettiin palvelukseen 22. maaliskuuta 1956.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin romutettavaksi 1979.