google/wiki40b huggingface dataset:
Rešetnjov-yhtiö

Rešetnjov-yhtiö eli OAO ”ISS” (ven. ОАО «Информационные спутниковые системы» имени академика М. Ф. Решетнёва, OAO ”Informatsionnyje sputnikovyje sistemy” imeni akademika M. F. Rešetnjova, Akateemikko M. F. Rešetnjovin ”Tietoliikennesatelliittijärjestelmät” -osakeyhtiö) on venäläinen avaruusteknologiaa kehittävä yhtiö. Sen päätoimipiste on Etelä-Siperian Železnogorskissa. Yhtiössä työskentelee noin 7 700 ihmistä.
Yhtiö rakentaa tietoliikenne- ja paikannussatelliitteja, muun muassa Ekspress- ja GLONASS-satelliitteja. Se on rakentanut myös Jubileinyi-koesatelliittin.
Yhtiö on tehnyt vuodesta 1995 alkaen yhteistyötä muun muassa Thales Alenia Space -yhtiön kanssa.
Vuoteen 2008 yhtiön nimi oli NPO PM (FGUP «Nautšno-proizvodstvennoje objedinenije prikladnoi mehaniki akademika M. F. Rešetnjova») ja se tunnettiin myös nimellä OKB-10. Mihail Rešetnjov perusti sen vuonna 1959. Se toteutti 27 satelliittiperhettä ja rakensi tuhansia satelliitteja.
Jitō

Jitō (jap. 持統天皇, Jitō-tennō, 646–703) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 41. keisari. Hän hallitsi vuosina 690–697. Häntä edelsi hänen puolisonsa Tenmu ja seurasi keisari Monmu.
Jitō oli yksi kahdeksasta Japanin historian aikana hallinneesta keisarinnasta. Häntä edelsivät Suiko ja Kōgyoku, hänen jälkeensä hallitsivat vuorostaan Genmei, Genshō, Kōken, Meishō ja Go-Sakuramachi.
Jitō oli keisari Tenjin toinen tytär. Hän nousi valtaistuimelle keisari Tenmun kuoltua vuonna 686 ja kruunattiin virallisesti vuonna 690. Jitōn valtakaudella otettiin käyttöön yksi varhaisimmista japanilaisista laeista, Asuka-Kiyomihara-laki, ja pääkaupunki siirrettiin Fujiwara-kyōhon. Jitō oli kiihkeä buddhalainen ja tunnettu waka-runoilija. Hänen runojaan on otettu Man’yōshū-runokokoelmaan.
Keisarillisen viraston mukaan Jitōn hauta sijaitsee Naran prefektuurin Takaichin piirikunnan Asukassa. Se on nimeltään Hinokuma no ōuchi no misasagi (jap. 檜隈大内陵).
Kantolan perhe

Kantolan perhe on Radioteatterin tekemä kuunnelmasarja, jota esitettiin radiossa vuosina 1976-2005. Kuunnelma kertoo kuvitteellisen Kantolan perheen arkielämästä. Siihen perustuu kirja Brysselin kirje. Sarjan käsikirjoittajia olivat ainakin Hannu Raittila, Heikki Luoma, Sirkka Laine, Heikki Kekkonen, Marja Kurkela, Antti Tuuri, Alpo Ruuth, Harri Huhtamäki ja Liisa Vuoristo. Näyttelijöinä olivat muiden muassa Ismo Saario, Heikki Heino, Eeva Litmanen, Juha Kandolin, Kauko Kokkonen, Tuula Nyman, Antti Määttänen, Aino Lehtimäki, Ville Paju ja Karoliina Franck. Sarjan 500. jakso esitettiin syksyllä 1989.
Patricia Neway

Patricia Neway (s. 30. syyskuuta 1919 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 24. tammikuuta 2012 Corinth, Vermont) oli yhdysvaltalainen sopraano ja näyttelijä. Hän sai vuonna 1960 Tony-palkinnon roolistaan musikaalissa The Sound of Music. 
Neway loi monipuolisen uran oopperalaulajana. Hän menestyi yhtä lailla rokokoon aikaisissa kuin romanttisissa ja tuoreemmissakin teoksissa. Levytysten joukossa on Gian-Carlo Menottin Konsuli.
Gefjon

Gefjon (tai Gefjun) on skandinaavisessa mytologiassa maanviljelyksen jumalatar ja neitsyitten suojelijatar, jonka luokse viattomina kuolevat naiset päätyvät.
Erään legendan mukaan Tanskassa pienellä Fyn saarella asunut Odin lähetti Gefjonin pohjoiseen hankkimaan lisää maata Odinille ja muille jumalille. Kierteleväksi näkijänaiseksi naamioitunut Gefjon tapasi svealaisten valtakunnan kuninkaan Gylfen, ja he viettivät useita öitä yhdessä. Kuningas halusi palkita Gefjonin ja lupasi tälle niin paljon maata kuin hän voisi yhdessä päivässä kyntää. Gefjon synnytti neljä poikaa erään jättiläisen kanssa ja muutti heidät jättiläismäisiksi häriksi, joiden avulla hän kynti suuren alan maata. Härät vetivät maan etelään Tanskaan, jossa siitä tuli Sjellanti, ja Ruotsiin jäänestä kuopasta tuli Mälaren-järvi. Palkaksi Gefjon sai Odinilta puolisokseen tämän pojan Skjoldin.
.hack

Tarina

.hack//SIGN tapahtumat kietoutuvat vuonna 2007 fiktiivisesti julkaistuun MMORPG-roolipeliin The World. Tarina alkaa siitä, kun eräs pelaajista, Tsukasa, huomaa jääneensä vangiksi pelin sisään. Jotkut pelaajat alkavat selvittää tilannetta auttaakseen Tsukasaa, jotkut taas hyötyäkseen itse tilanteesta.
I Am Number Four

I Am Number Four on Pittacus Loren nuorille suunnattu tieteisromaani, jonka HarperCollins julkaisi 3. elokuuta 2010. Pittacus Lore on kirjailijanimi, jonka takana ovat James Frey ja Jobie Hughes. Kirja vietti seitsemän viikkoa New York Timesin bestseller-listan ensimmäisellä sijalla.
DreamWorks SKG osti oikeudet romaaniin perustuvaan elokuvaan kesäkuussa 2009. Elokuvasovitus sai ensi-iltansa 18. helmikuuta 2011.
I Am Number Four on ensimmäinen osa seitsenosaisesta Lorien Legacies -sarjasta. Seuraava kirja, The Power of Six, julkaistiin 23. elokuuta 2011.
Zita von Bourbon-Parma

Zita Bourbon-Parma (saks. Zita von Bourbon-Parma, 9. toukokuuta 1892  – 14. marraskuuta 1989) oli Itävalta-Unkarin viimeisen keisarin Kaarle I:n puoliso.  
Zitan synnyinnimi on  Zita Maria delle Grazie Adelgonda Micaela Raffaela Gabriella Giuseppina Antonia Luisa Agnese. Zita Bourbon, silloinen Parman prinsessa, syntyi Villa Pianoressa lähellä Luccaa Italiassa. Hänen isänsä oli Robert I, Parman herttua. 
Zita meni naimisiin Itävalta-Unkarin keisari Kaarle I:n kanssa vuonna 1911. Seuraavana vuonna heille syntyi poikalapsi Otto von Habsburg.  
Itävalta-Unkari hajosi ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja perhe joutui maanpakoon. 11. marraskuuta 1918 Kaarle luopui kaikista tehtävistään valtion johdossa, muttei luopunut kruunustaan. Hän pakeni Sveitsiin ja yritti palata valtaan. Hän yritti kahdesti palata Unkarin kuninkaaksi, mutta valtionhoitaja Miklós Horthy suhtautui asiaan penseästi. Kaarle I kuoli keuhkokuumeeseen Portugalin Madeiralla vuonna 1922. Miehensä kuoleman jälkeen Zita pukeutui aina mustiin. Hän lähti Madeiralta mutta asui ulkomailla muun muassa Ranskassa, Espanjassa, Belgiassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. 
Zita asui vuodesta 1962 Sveitsissä entisessä fransiskaaniluostarissa. Zita oli aina ollut harras katolilainen.  Zita kuoli entisessä fransiskaaniluostarissa Zizerssa, Graubündenissa 14. marraskuuta 1989. Hän oli kuollessaan 96-vuotias. Zita oli älykäs nainen ja piti yhteyttä muihin Euroopan kuningashuoneisiin. Hän puhui viittä eri kieltä. Hänet on haudattu Wieniin keisarilliseen kryptaan  (die Kapuzinergruft), samassa kryptassa lepäävät kaikki Habsburgien dynastian keisarit.  
Paavi Johannes Paavali II julisti Zitan puolison Kaarle I:n  autuaaksi vuonna 2004.
Toistorakenne

Toistorakenne on ohjelmointikielten rakenne, joka toistaa annettua ohjelmakoodia, kunnes annettu toistoehto ei enää evaluoidu todeksi.
Useat ohjelmointikielet tukevat eri muotoja, mutta eivät välttämättä jokaista muotoa. Sivunkuvauskielet kuten HTML ja kyselykielet kuten SQL eivät yleensä tue toistorakenteita.

While-rakenne

Java-kielessä, C-kielessä ja C++ -kielessä while-silmukka kirjoitetaan seuraavasti:
while (toistoehto) {
    /* toistettava ohjelmakoodi */}
Python-kielessä taas seuraavasti:
while (toistoehto):
    #toistettava ohjelmakoodi
Python-kielessä ei ole erillisiä silmukan alku- eikä loppumerkkejä. Siksi sisennys eli rivien alussa olevat välilyönnit ovat erityisen tärkeitä.

Do{...}while-silmukka

do-while-silmukka eroaa while -silmukasta siinä, että toistoehdon tarkastus tehdään vasta silmukan rungon suorittamisen jälkeen, jolloin annettu runko tulee aina suoritetuksi vähintään kerran.
do {
    /* toistettava koodi */} while (toistoehto);

For-silmukka

for-silmukka on samankaltainen kuin while, mutta sen arvot voidaan alustaa suoraan argumenteissa. Silmukan määrittelyssä annetaan kolmessa kohdassa alustustoimenpiteet, tarkistusehdot ja toiston jälkeen suoritettava toiminto, joita voi kielestä riippuen olla useita joka kohdassa. Tavanomainen määrittely näyttää samanlaiselta C, C++ ja Java kielissä:
for (int i = 0; i < 10; i++) {
    //toistettava koodi}
Ehtoja voidaan yhdistää eri kentissä seuraavasti:
int a, b;for (a = 0, b = 9; a < 10 && b >= 0; a++, --b){
    printf("a: %d, b: %d\n", a, b);}

Foreach-silmukka

foreach-silmukka toistaa silmukan runkoa, kunnes jokainen annetun kokoelman tietue on käsitelty. Foreach-rakenne piilottaa viittauksen taulukon indeksiin tai vastaavaan käsittelyn kannalta epäoleelliseen tietoon. Kokoelman on oltava yhteensopiva foreach-rakenteen kanssa (esim. Javan Collection, Rubyn enumerable).
Seuraava Java-kielinen esimerkkiohjelma laskee kokonaislukutaulukon alkioiden summan - Javassa avainsana on ei ole foreach, vaan for:
int sum(int[] a) {
    int result = 0;
    for (int i : a)
        result += i;
    return result;}
Python:
#Luodaan lista.lista = ["1. arvo", "2. arvo", "3. arvo"]#silmukka:for x in lista:
            print (x);
C++ tukee foreach-silmukkaa C++11:stä lähtien rajatun alueen for-silmukkana (engl. range-based for loop):
#include <iostream>int main(){
    int myint[] = {1, 2, 3, 4, 5};

    for (int i : myint)
    {
        std::cout << i << '\n';
    }}
Kailiniai

Kailiniai on kylä eteläisessä Liettuassa, Lazdijain kunnallispiirissa, Alytusin läänissä lähellä Puolan ja Valko-Venäjän rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 505 asukasta.
Preonitähti

Preonitähti on teoreettinen kompakti tähti, joka koostuu hypoteettisista alkeishiukkasista: preoneista. Preonien oletetaan olevan sitoutuneita   kvarkeiksi ja leptoneiksi (esim. elektroni) . Neutronitähden tai Kvarkkitähden  massan romahtamisesta painovoiman vaikutuksesta neutronit tai kvarkit hajoavat preoneiksi, jolloin preonitähti on syntyy. 
Preoninovan tuloksena syntyvän tähden pinnalla on mahdollisesti vapaita preoneita. Preoninovat tuottavat valtavia määriä energiaa, ja ne saattavat olla yksi gammapurkausten aiheuttaja.
Preonit ovat kuitenkin hypoteettisia todistamattomia hiukkasia, joten preonitähtien olemassaolo on esimerkiksi kvarkkitähteen verrattuna epätodennäköistä. Preonitähdet voivat olla yksi pimeän aineen mahdollisista kandidaateista.
Tiheys preonitähdellä voisi olla yli 10²³ kg/m³ ja näin ollen ylittää neutronitähden ja kvarkkitähden. Preonitähdet eivät kuitenkaan voi ylittää näiden massaa, koska jos massa ylittää noin 100 maan massan niin se luhistuisi mustaksi aukoksi. Preonitähtien koko voi vaihdella ∼ 1 metrin säteestä (100 maan massaa) noin herneen kokoiseksi (karkeasti yhden kuun massa)   
Tiheydessänsä tähdet olisivat toiseksi tihein aineen muoto mustan aukon jälkeen seuraavassa järjestyksessä, Osmium, (alkuaine), valkoinen kääpiö, neutronitähti, kvarkkitähti (teoreettinen), preonitähti (teoreettinen) ja musta aukko.

Havaintoja

Kaikki tähänastiset astronomian havainnot eivät ole löytäneet preonitähtiä Lisäksi hiukkaskiihdyttimissä ei ole havaittu hypoteettisia preoneita ja tutkimukset tukevat olettamusta, että  kvarkeilla ja elektroneilla ei ole sisäistä rakennetta.
Kalle Kuusinen

Kalle Juho Petter Kuusinen (25. marraskuuta 1889 Sortavala – 22. marraskuuta 1980 Espoo) oli suomalainen kauppaneuvos, suurlahjoittaja ja vaatetusalalla toimineen Kuusinen Oy:n perustaja.
Kalle Kuusisen vanhemmat olivat räätälimestari, kauppias ja elokuvateatterin omistaja Juho Kuusinen (aik. Gröhn) ja ompelijatar Anna Kristina Kotilainen.
Kuusinen päätti ryhtyä kauppiaaksi jo käydessään oppikoulua Sortavalassa ja Joensuussa. Hän sairastui 18-vuotiaana tuberkuloosiin ja joutui Takaharjun parantolaan. Päästyään parantolasta Kuusinen kävi kauppakoulun ja teki sitten vuoden kestäneen opintomatkan Saksaan. Hän työskenteli sitten isänsä liikkeessä mutta joutui myös vielä viettämään aikoja parantolassa.
Oman Vaatetuskauppa Kalle Kuusinen -nimisen liikkeensä Kuusineen perusti isänsä tuella Käkisalmeen 1915. Liike alkoikin menestyä koska Kuusinen harjoitti runsaasti mainontaa ja hän kiinnitti huomiota myös asiakkaiden neuvomiseen. Kuusinen alkoi myös itse valmistaa vaatteita. Vuonna 1918 Kuusinen muutti Helsinkiin ja perusti sinne Kuusinen Oy:n joka erikoistui räätäleille myytäviin miesten pukukankaisiin. Kuusinen järjesti asiakkainaan olleille räätäleille leikkuukursseja ja jakoi myös matka-apurahoja. Vuonna 1928 Helsinkiin perustettu Vaatturien ammattikoulu syntyi Kuusisen järjestämien vaatturipäivien pohjalta. Kuusisen liike pyrki myös edistämään pukeutumiskulttuuria eurooppalaisten esikuvien perusteella. 
Kuusinen sai kauppaneuvoksen arvon 1936 ja hänestä tuli kauppatieteen kunniatohtori 1971. Kuusinen johti liikettään vuoteen 1940 saakka, ja uudesta 1949–1952 ja toimi sen jälkeen yhtiön johtokunnan puheenjohtajana vuoteen 1960 saakka. Eino Hirvonen oli toimitusjohtajana 1940–1948 ja 1953–1960. Kalle Kuusien poika kauppaneuvos Reijo Kuusinen (s. 1924) oli liikkeen johdossa vuodesta 1960 alkaen.
Kuusinen Oy:n tytäryhtiöitä olivat Tampereella pukutehdas Pukumestarit Oy ja Suinulassa Sartor Oy, joka valmisti paitoja ja ulkoiluasuja.
Kalle Kuusinen oli Bulgarian pääkonsuli 1937–1943. Kuusisella oli aluksi liikkeitä ympäri Suomea mutta 1970-luvulla toiminta keskitettiin Helsinkiin.
Reijo Kuusinen myi yhtiön osake-enemmistön 1985 ja yhtiön pääomistajaksi tuli liikemies Rauli Auran omistama Kuusenjuuri Oy. Keväällä 1987 yhtiön osakkaana ollut kiinteistösijoittaja Matti Nurmi myi osakkeensa muun muassa Suomen Kommunistisen puolueen sijoitusyhtiölle Sijoituslinkki Oy:lle. Kuusinen Oy:n nimeksi muuttui 1989 Corum Oy ja yhtiön vähittäiskauppatoiminta myytiin saman vuonna SOK:lle. Vuonna 1993 sekä Corum Oy että Kuusenjuuri Oy tekivät konkurssin tappiollisten kiinteistösijoitusten vuoksi. SOK puolestaan myi entisen Kuusisen myymälätoiminnot 2002 Tex Moda -ketjulle.
Kalle Kuusinen tuki taloudellisesti muun muassa Suomalaisuuden Liittoa, Liikesivistysrahastoa sekä 1939 perustettua Suomen Kulttuurirahastoa. Hän oli Kulttuurirahaston hallintoneuvoston puheenjohtaja.
Kalle Kuusinen oli naimisissa 1919–1958 Aino Esteri Lindroosin (1897–1958) kanssa. Heillä oli kolme lasta.
FC Swarovski Tirol

Historia

Swarovski Tirol perustettiin vuonna 1986, jolloin FC Wacker Innsbruckin nimi vaihdettiin FC Swarovski Tiroliksi. Kauden 1986–1987 UEFA-Cupissa Tirol selviytyi välieriin saakka, joissa IFK Göteborg voitti sen. Vuonna 1987 seuran päävalmentajaksi siirtyi Ernst Happel, jonka alaisuudessa Tirol voitti kaksi Itävallan mestaruutta sekä yhden Itävallan cupin. Vuonna 1992 seurasta syntyi uusi FC Tirol Innsbruck.
Iso Kivijärvi (Ylöjärvi, Lavajärvi)

Maantieto

Järvi on 850 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen pinta-ala on 17 hehtaaria. Se sijaitsee karun metsämaaston keskellä ja sen rannoilla on vain kaksi soistunutta kohtaa. Järven valuma-alue on pieni ja järveen johtaa yksi suo-oja. Laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja se laskee 70 metrin mittaisena Vähä Kivijärveen. Rannoille on rakennettu yli 30 vapaa-ajan asuntoa ja etelärannalla sijaitsee KooVeen Leiri- ja liikuntakeskus. Asunnoille pääsee Takamaan suunnalta yhdystieltä 2773.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1964, 1986, 1989, 1994, 1997 ja 2013. Vesi on lähes kirkasta tai vain lievästi ruskeaa. Humusta on veteen joutunut vain vähän. Valuma-alue on karua maastoa ja se vaikuttaa veden happamuustasoon. Kesällä veden happamuus on normaali, mutta talvella pH-luku putoaa alas. Vuonna 1986 pH-luku oli lähellä kuutta, mikä olisi ravuille kohtalokasta. Vuonna 2013 vesi oli hapahkoa. Yleensä järven puskurikyky happamoitumista vastaan on ollut heikko tai välttävä. Järven ravinnepitoisuuksien tasot ovat alhaisia. Valuma-alueen karuudesta johtuu, että fosforin ja typen pitoisuudet ovat olleet alhaalla. Talvella 2013 ne olivat kuitenkin koholla ja ravinnekuorma oli lievästi rehevöityneiden järvien tasolla. Silloin esiintyi myös levää. Matalassa järvessä lämpötilakerrostuminen on pientä, mikä helpottaa happipitoisuuden pysymistä hyvänä. Talvella tilanne voi muuttua. Vuonna 1986 ja 1989 happitilanne oli hyvä. Talvella 2013 happikatoa esiintyi kauttaaltaan hieman, mutta tilanne oli tyydyttävä. Järvi soveltuu virkistyskäyttöön hyvin.
Muinaisen Egyptin kirjallisuus

Muinaisen Egyptin kirjallisuus sisältää erityylisiä ja eritasoisia kirjallisia tekstejä vuosilta 3150-300 eaa.
Proosaa edustivat lähinnä kansantarinat ja eroottiset runot. Tietokirjallisuudessa lääketieteelliset tekstit olivat tavallisia. Hengellistä kirjallisuutta olivat faaraon ylistämiseksi kirjoitetut runot ja kuolemankirjallisuus, niin kuin Kuolleiden kirja ja Vanhan Valtakunnan aikaiset arkkutekstit. Edellä mainittuja käyttivät tavallisen ylimystön jäsenet, mutta viimeksi mainitut oli varattuja kuninkaallisille. Muinaisen Egyptin historian kaikkina aikakausina suosittiin filosofista elämänohjekirjallisuutta, joka kirjoitettiin useimmiten Isältä pojalle -muotoon.
Koska lukutaitoisten osuus väestöstä oli pieni, vain muutamia prosentteja, kirjallista perinnettä vaalivat papit ja kirjurit. Monet kirjurioppilaat kirjoittivat muistiin tai jäljensivät vanhoja kansantarinoita. Perinteistä hieroglyfikirjoitusta kirjoitettiin temppelien seinille. Yksinkertaistettua hieraattista kirjoitusta käytettiin virallisissa papyrusasiakirjoissa.
Darlene Hard

Darlene Hard (s. 6. tammikuuta 1936 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän oli naisten kaksinpelin mestari Ranskan avoimissa (1960) ja kahdesti Yhdysvaltain avoimissa (1960, 1961).
Naisten nelinpelin ja sekanelinpelin mestaruuksia Hard voitti Ranskassa, Yhdysvalloissa ja Wimbledonissa 1950–1960-luvuilla lukuisia. Hän voitti myös kultaa ja pronssia vuoden 1963 Pan-Amerikan kisoissa São Paulossa. 
Hard kelpuutettiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 1973.
Orientalismi

Edward Saidin näkemys orientalismista

Orientalismin käsite muuttui merkittävästi Edward Saidin tuotannon ja erityisesti vuonna 1978 julkaistun teoksen Orientalismi myötä. Kirjassaan Said arvostelee eurooppalaisten luomaa kuvaa orientista ja kuvailee, kuinka länsimaissa on, osittain tarkoituksella, osittain tahattomasti, luotu tietynlainen tapa käsitellä Aasiaa ja Lähi-itää. Saidin mukaan tämä prosessi on itseään vahvistava: aina uudet matkustajat, kirjailijat ja taiteilijat ottivat vaikutteita edeltäjiltään siinä, miten he toivat julki juuri tietynlaista orienttia. Saidin mukaan tällä oli myös poliittinen tarkoitusperä, sillä sen avulla pyrittiin perustelemaan eurooppalaista imperialismia. Kyse on ollut osaltaan myös siitä, että eurooppalaiset ovat käyttäneet orienttia rakentaakseen omaa identiteettiään: Eurooppaa on näin voinut verrata itäisiin persoonallisuuksiin ja käsityksiin. Usein tähän vertailuun liittyi Euroopan nostaminen ylemmäksi suhteessa itään.
Orientalismi ei siten Saidin mukaan ole vakava oppiaine vaan rasismin muoto ja imperialismin väline. 
Tutkijoiden Eva Packalénin ja Jari Sedergrenin mukaan Said tarkoittaa orientalismilla monia asioita, jotka kaikki kuitenkin jollakin tavalla kytkeytyvät toisiinsa. Yksi asia, johon Said viittaa orientalismilla, on akateemisuus eli se, että orienttia on määritelty pitkään määritelty eurooppalaisten eri alojen akateemisten keskustelujen ja instituutioiden kautta, muun muassa filologian, antropologian, historian ja sosiologian. Said on tutkinut sitä, miten nykyinen käsitys orientista on tieteessä muodostunut. Akateeminen orientalismi perustuu Saidin mukaan sellaiseen ajattelutapaan, jossa Orientti (Itä) ja Oksidentti (Länsi) eroavat toisistaan olemista koskevasti ja tiedollisesti.
Said tarkastelee imperialismia yhtenä orientalismin muotona myös kulttuuriselta kannalta, sillä hän esittää, että eurooppalainen ja ennen kaikkea englantilainen fiktio ja 1800-luvun romaani sisältävät paljon viittauksia merentakaisiin siirtomaa-alueisiin. Se, että imperialismi oli läsnä kirjallisuudessa, vaikka vain viitteellisesti, on Saidin mukaan merkki siitä, että kansallinen ja imperialistinen ovat kietoutuneet yhteen, eikä niitä siis hänen mielestään voi eikä pidä käsitellä erillisinä. Kirjallisuus on siis omalta osaltaan vaikuttamassa kolonialismin rakentumiseen ja ylläpitoon. Said tuo kuitenkin esille myös sen, miten kirjallisuus on omalta osaltaan ollut valistusaatteen ja vapautta korostavien kertomusten avulla myös vaikuttamassa siirtomaiden vapautumiseen.
Said aloitti suuntauksen, jota kutsutaan jälkikoloniaaliseksi kritiikiksi. Se on saanut monia merkittäviä kannattajia niin idässä kuin lännessä, mutta ilmestymisestään lähtien Saidin Orientalismi on saanut osakseen myös ankaraa arvostelua.
Hapteeni

Hapteeni eli epätäydellinen antigeeni on molekyyli, joka aiheuttaa immuunivasteen ainoastaan silloin, kuin se on sitoutuneena kantajamolekyyliin, esimerkiksi proteiiniin. Se ei siis vapaana ole antigeeni, vaikka voi sitoutuakin vasta-aineeseen. Esimerkki hapteenista on dinitrofenoli.
Termin hapteeni esitti itävaltalainen lääkäri Karl Landsteiner. Hapteeni sitoutuu kovalenttisesti kantajamolekyyliin, esimerkiksi proteiiniin. Elimistö reagoi tähän kompleksiin muodostamalla vasta-aineita. Toinen vasta-aineista on spesifinen hapteenin suhteen ja toinen reagoi kantajaproteiiniin. Hapteenin sähkövaraus on merkittävä tekijä siinä, minkälaisia vasta-aineita muodostuu.
Esterházyn linna

Esterházyn linna (saks. Schloss Esterházy) on linna Burgenlandin osavaltion pääkaupungissa Eisenstadtissa, Itävallassa. Se on nykyisin Esterházyn suvun omistuksessa. Linna tunnetaan muun muassa sen Haydnsaal-salista, joka on nimetty linnassa työskennelleen itävaltalaisen säveltäjän Joseph Haydnin mukaan.

Historia

Nykyisen linnan paikalla on sijainnut linna jo 1200-luvulta lähtien. Tuolloinen linna oli Gutkeledin suvun omistuksessa, kunnes se siirtyi Kanizsain suvun hallintaan vuonna 1364. Kanizsait teettivät linnassa suuria uudistustöitä. Unkarin kuninkaan Ludvig I:n luvalla suku rakennutti koko Eisenstadtin kaupungin ympärille muurin, jonka keskeinen osa linna oli.
Vuonna 1445 linna siirtyi koko kaupungin ohella Habsburgin suvun hallintaan. Vuonna 1622 siitä tuli Esterházy-suvun, jonka mukaan se on myös nimetty, omaisuutta. 1600-luvulla, linnan siirryttyä Esterházyjen hallintaan, linna sai barokin tyylisuuntaa edustavan ulkonäön. Linnan muutostyöt kestivät kymmenisen vuotta. 1700-luvulla puolestaan pääasiassa vain linnan interiööriä muutettiin, muun muassa pääportaikot vaihdettiin uusiin.
Ruhtinas Nikolaus II Esterházyn aikana linnalle luotiin klassistinen ilme ranskalaisten arkkitehtien piirustusten pohjalta. Taloudellisten ongelmien vuoksi linnaa ei kuitenkaan uudistettu niin runsaasti kuin alun perin suunniteltiin. 1800-luvun lopulla linnaa uudistettiin jälleen, mutta linnan ulkonäkö ei juurikaan muuttunut tuolloisesta.
Toisen maailmansodan jälkeen Itävallan miehityksen aikana linnassa kokoontui kymmenen vuoden ajan Burgenlandin osavaltiohallitus ja oikeus. Vuonna 1969 osavaltiohallitus vuokrasi suuria osia linnasta käyttöönsä.
Kawar

Kawar (myös Kaouar) on kalliorinne ja sen länsipuolella sijaitseva keidasryhmä Nigerin koillisosassa Bilman departementissa.
Noin 150 kilometrin pituinen pohjois-eteläsuuntainen kalliojono suojaa keitaita idästä puhaltavalta hiekalta. Sen pohjoisosassa sijaitsee 576 metriä korkea Pic Zoumri. Lännessä levittäytyy Saharaan kuuluva Ténérén hiekka-aavikko, pohjoisessa Djadon ylänkö ja etelässä Bilman hiekka-aavikko.
Kawarin tärkeimmät keitaat ovat Bilma, Dirkou ja Aney. Niiden asukkaat ovat keskenään sekottuneita kanureja, teda-heimoon kuuluvia tubuja ja tuaregeja. Kanurien ja tubujen sekoituksesta käytetään Kawarissa nimitystä guézibida. Seudun pääkieli on kanuri.
Ukba ibn Nafin johtamien arabien kerrotaan valloittaneen Kawarin vuonna 666. 1200-luvulta lähtien se kuului Kanem-Bornun valtakuntaan. Keskiajalla seudun läpi kulki Fezzanin ja Tšadjärven välinen tärkeä kauppareitti. 1700-luvulta lähtien se kärsi tuaregien ja tubujen hyökkäyksistä. Ensimmäiset eurooppalaiset tutkimusmatkailijat kävivät Kawarissa 1800-luvulla. Ranskalaiset valtasivat sen vuonna 1906.
Nykyään Agadezista Kawarin kautta kulkeva autiomaareitti haarautuu Siguedinessa Madaman kautta Libyan Tumun raja-asemalle sekä Chirfan kautta Algerian Djanetiin. Keitailla kasvatetaan taatelipalmuja sekä viljellään vihanneksia, sinimailasta ja ohraa. Bilmassa tuotetaan myös suolaa.
Janjaweed

Janjaweed (arab. جنجويد‎) tarkoittaa Sudanissa toimivia arabien, pääasiassa baggara-paimentolaiskansan ihmisistä koostuvia aseellisia joukkoja. Tarkkaa määritelmää siitä, ketkä kuuluvat janjaweediin, ei ole. Vuodesta 2003 janjaweed-joukot ovat olleet eräs Darfurin konfliktin merkittävimmistä toimijoista. Sudanin hallitus tukee janjaweedien toimintaa, samoin EU niin sanotun Khartoumin prosessin kautta. Janjaweedit ovat raiskanneet laajamittaisesti alueen naisia ja täten saaneet väestössä aikaan sekasortoa ja hajaannusta.