Mart Laar

Ensimmäinen kausi

Laarin ensimmäinen pääministerikausi alkoi 21. lokakuuta 1992. Hänen hallituksensa merkittävimmäksi saavutukseksi on pidetty venäläisjoukkojen vetäytymistä Virosta. Hallitus kuitenkin kaatui syksyllä 1994, mihin vaikutti niin sanottu "ruplakriisi". 3,5 miljardia Neuvostoruplaa katosi, kun Viro otti käyttöön kruununsa heinäkuussa 1992, mutta niitä ei palautettu Venäjälle. Yleisimmän selityksen mukaan ruplat oli myyty Džohar Dudajevin hallitsemalle Itškerian tšetšeenitasavallalle, jonne sotilaskone vei ne Itä-Virosta. Ruplista saadut dollarit ilmestyivät keskuspankkiin vuoden kuluttua. Pääministeri Laar ja tuolloinen keskuspankin johtaja Siim Kallas jäivät syytteittä. Laarin avustaja Tiit Pruuli ja kaksi liikemiestä joutuivat oikeuteen, ja uudelleen pääministerinä ollut Laar ja valtiovarainministeri Kallas joutuivat todistamaan, mutta ketään ei tuomittu tapauksesta.
Hallitus ajautui kuitenkin kriisiin, kun sosiaalidemokraatit lähtivät hallituksesta ja Riigikogu antoi Laarille epäluottamuslauseen. Hallituskoalitio kuitenkin pysyi koossa jouluun saakka sosiaalidemokraattien Andres Tarandin johdolla.

Toinen kausi

Vuonna 1999 Laar palasi pääministeriksi vastuualueenaan talouden nostaminen lamasta ja maan johtaminen Euroopan unioniin. Laarin toisessa hallituksessa istuivat Reformipuolueen ja Isänmaaliiton lisäksi Kansanpuolue Maltilliset. Hallituksessa ilmeni nopeasti sisäisiä ristiriitoja, varsinkin Reformipuolueen ja Isänmaaliiton välillä. Isänmaaliiton ajama laki kommunismin kriminalisoinnista ei ollut edennyt Riigikogussa. Isänmaaliiton ja Reformipuolueen hallituskoalitiot Tallinnassa ja Tartossa olivat kaatuneet erimielisyyksiin. Vuoden 2001 presidentinvaalissa hallituspuolueet eivät päässeet sopuun presidenttiehdokkaasta, ja voiton veikin Kansanliittoa edustanut Arnold Rüütel. Epäonnistuneen presidentinvaalin jälkeen Laar ilmoittikin eroavansa. Lopullinen isku hallitukselle oli Siim Kallaksen johtaman Reformipuolueen liittoutuminen Tallinnan kunnallispolitiikassa oppositiossa olleen Keskustapuolueen kanssa. Lopulta Laar erosi tammikuun alussa 2002.

Tunnustuksia

Laaria kiitetään nopeista talousuudistuksista, (mm. yritysveron poisto) jotka johtivat nopeaan taloudelliseen kasvuun ja Euroopan unionin jäseneksi hyväksymiseen. Hän myös yhdessä Lennart Meren kanssa luotsasi maan Nato-jäseneksi. Toisaalta hänen politiikkaansa on syytetty yltiöliberaaliseksi. Laar ehdotti muun muassa prostituution laillistamista ja euron käyttöönottoa ennen unioniin hyväksyntää. Hänen hallituksensa nosti puolustusbudjetin Naton suosittamaan kahteen prosenttiin bruttokansantuotteesta, mikä tarkoitti tuolloin yli kuutta prosenttia valtion budjetista.
Laar on itse ollut kahden koulukirjan tekijäkaartissa. Tämän takia häntä on joissakin yhteyksissä syytetty oman merkityksensä korostamisesta Viron uudelleen itsenäistymisessä.
Vuonna 2006 Laar otti vastaan yhdysvaltalaiselta Cato-instituutilta "Milton Friedman Prize for Advancing Liberty" -palkinnon ansioistaan markkinaliberalismin edistämisestä. Perusteluina palkinnolle mainitaan, että Laarin ansiosta Viro on esimerkki taloudellisen vapauden hyödyistä. Muun muassa Viron tasavero on omaksuttu useissa entisissä kommunistivaltioissa.