google/wiki40b huggingface dataset:
Farid Jarullin

Farid Zagidullovitš Jarullin (ven. Фарид Загидуллович Яру́ллин, tat. Фәрит Заһидулла улы Яруллин, Fərit Zahidulla uğlı Yarullin, 1. tammikuuta 1914 Kazanin läänin Malyje Sunin kylä – 17. lokakuuta 1943) oli tataarilaissyntyinen neuvostoliittolainen säveltäjä.
Farid Jarullin syntyi muusikon perheeseen. Hän opiskeli sellon ja pianon soittoa Kazanin musiikkiopistossa vuodesta 1930 ja säveltämistä Boris Šehterin johdolla Moskovan konservatoriossa vuosina 1933–1934. Vuosina 1934–1939 hän oli Tatarstanin oopperastudiossa ja vuosina 1939–1940 opiskeli säveltämistä Genrih Litinskin johdolla Moskovan konservatoriossa.
Jarullin on säveltänyt muun muassa keskeneräisen sinfonian, kamariorkesteri-, viulu- ja pianokappaleita, sonaatteja, romansseja ja lauluja sekä laatinut kansanlaulujen sovituksia. Hänen päätyönsä on tataarien ensimmäinen kansallinen baletti Şüräle, jonka libreton on kirjoittanut näytelmäkirjailija Ahmet Faizi. Toisen maailmansodan aikana neuvostoarmeijaan kutsuttu säveltäjä kaatui taistelussa Kurskin luona.
Şüräletä pidetään yhtenä neuvostoajan parhaista baleteista. Sen aiheena on tataarien kansanperinteeseen perustuva Ğabdulla Tuqayn samanniminen runoelma. Paha metsänhaltija Şüräle varastaa linnusta ihmiseksi muuttuneen Söyembikä-neidon siivet. Metsästäjä Ali-Batyr löytää Söyembikän ja menee tämän kanssa naimisiin. Şüräle palauttaa siivet korppien välityksellä ja nämä ajavat Söyembikän metsänhaltijan luolaan. Ali-Batyr pelastaa Söyembikän ja tappaa Şürälen. Baletin musiikki pohjautuu tataarien laulu- ja tanssisävelmiin.
Säveltäjä Fabi Vitatšekin soitintama baletti esitettiin ensimmäisen kerran Kazanissa vuonna 1945 Leonid Žukovin ja Gai Tagirovin ohjaamana. Myöhemmin säveltäjät Vladimir Vlasov ja Vladimir Fere laativat siitä uuden version, joka esitettiin Leonid Jakobsonin ohjaamana nimellä Ali-Batyr Leningradissa vuonna 1950. Tänä versiona Şüräle tunnetaan entisessä Neuvostoliitossa ja Euroopan maissa.
Jarullinille myönnettiin postuumisti Tatarian ASNT:n valtionpalkinto vuonna 1958.
Solomon Grundy

Sarjakuvissa

Solomon Grundy on yli-inhimilliset voimat omaava zombie, joka oli ennen gangsteri, joka tapettiin ja heitettiin suolle. Hän kuitenkin heräsi mystisesti henkiin zombiena, mutta ei muistanut entisestä elämästä mitään. Ensimmäiset kaksi ihmistä, jotka olivat kaksi karannutta rikollista, Grundy tappoi ja varasti heidän vaatteensa. Grundy on toiminut pääosin Vihreän Lyhdyn vihollisena, mutta on ollut myös useiden muiden DC Comicsin sankareiden vihollisena, joista mainittakoon Teräsmies ja Batman. Grundy ei ole kovin älykäs, joten hän toimii yleensä jonkun alaisuudessa tai ryhmässä. Hän myös työskentelee yksin, mutta usein rikokset rajautuvat pankkiryöstöihin. Kerran kun Grundy luuli tappaneensa Vihreän Lyhdyn ensimmäisen taistelunsa jälkeen, hän näki vihreän välähdyksen: josta hän piti ja aloitti murha-aallon toivoakseen nähdä välähdyksen aina, kun tämä tappaa jonkun.

The New 52

The New 52 -sarjakuvissa Solomon Grundy on Vihreä Lyhty Alan Scottin vihollinen. Hän työskenteli teurastamolla 1898. Tuolloin hänen työnjohtaja raiskasi vaimonsa, joka teki pian itsemurhan. Työnjohtaja laittoi työntekijänsä syöttämään ruumiin osat krokotiileille piilotellakseen todistusaineistoa. Grundy ei pitänyt tästä ja raivostui. Hän tappoi työnjohtajansa ja kaikki teurastamolla olleet työntekijät. Grundy teki lopulta itsemurhan.
Grundyn palattua takaisin maan päälle hän muun muassa hyökkäsi Washington DC:hen saadakseen arkkivihollisensa Alan Scottin huomion. Hän joutui kuitenkin sitä vastoin taistelemaan Atomia vastaan.

Superystävät

Grundy esiintyi vuonna 1978 Superystävissä, jossa hahmon äänenä toimi Jimmy Weldon. Grundy oli yksi Lex Luthorin alaisista johtamassa Tuomion Legioonassa. Grundy oli sarjakuvaansa nähden älykkäämpi versio.

Superman/Batman: Public Enemies

Grundylla oli pienirooli elokuvassa Superman/Batman: Public Enemies, jossa hahmon äänenä oli Corey Burton. Se oli Gorilla Groddin mielenhallinnassa ja yritti hukuttaa Batmanin hengiltä.
Hakojärvi (Ruovesi, Siikalahti)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Paloveden lähialueeseen (35.321) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,6 metriä mpy.
Ruutana

Koko ja ulkonäkö

Ruutanat ovat nuorina tasaisen harmahtavia, mutta vanhetessaan ne saavat kyljilleen kuparin tai kullan hohdon. Ruutanalla on yksi pyöreäreunainen selkäevä, joka sijaitsee lähellä pyrstöä. Suomessa erotetaan kaksi ruutanamuotoa: "järvi"- ja "lampiruutana". Vähähappisissa lammissa ruutanat kasvavat vain 10–15 cm pitkiksi ja ovat matalaruumiisia ja isopäisiä. Järvissä ruutanat ovat korkearuumiisia ja pienipäisiä ja kokoa kertyy 1–3 kg verran.
Lampiruutanan ja järviruutanan eroaville ruumiinmuodoille on pyritty löytämään selityksiä. Ruutanan uskotaan kasvattavan korkeuttaan, kun saalistusriski on suuri. Pienissä lammissa ei ole petokaloja, joten ruumiinmuoto jää matalaksi. Toinen varsin ilmeinen tekijä on ravintotilanne. Pienissä lammissa kalat kääpiöityvät ravinnonpuutteen vuoksi.
Karpin ja ruutanan erottaminen on joskus hankalaa, mutta ruutanalla ei ole viiksiä, kuten karpilla. Toinen tuntomerkki on suun muoto. Karpin suu on torvimainen, ruutanalla suu on eteen- tai jopa hieman ylöspäin suuntautunut. Ruutana muistuttaa myös hopearuutanaa. Hopearuutanasta ruutanan erottaa paitsi värin, myös hieman pienempien suomujen perusteella.
Termi lutakala lienee syntynyt viittauksena lutakoissa elävään lampiruutanaan.

Alkuperä

Ruutanaa elää Länsi-Euroopasta aina Siperian Lenajoen vesistöalueelle saakka. Euroopassa se elää kaikkialla aivan pohjoisinta ja eteläisintä kolkkaa lukuun ottamatta. Suomessa ruutana elää kaikkialla rannikolla ja sisävesissä, joissakin vähähappisissa lammissa ainoana kalalajina. Pohjoisimmat ruutanat löytyvät Suomessa Sodankylän ja Kittilän seudulta.

Vesiolot ja ravinto

Ruutana on kaikkiruokainen kala. Tärkeimmäksi ravinnoksi on kuitenkin osoittautunut surviaissääskien toukat. Ruutanalle kelpaa eläinplankton, hyönteisten toukat, kalojen mäti (jopa ahvenen mäti, jonka muut kalat yleensä jättävät rauhaan) ja jopa kalanpoikaset.
Laji tulee toimeen kaikenlaisissa elinympäristöissä, jopa pohjaan jäätyvissä lammikoissa, jotka ovat hapettomia monien talvikuukausien ajan. Parhaiten ruutana elää kuitenkin lämpimissä ja rehevissä vesissä. Hapettomissa vesissä ruutanan selviytymisen selittää kyky tuottaa energiaa alkoholikäymisellä. Siksi ruutanaa kutsutaan myös "kännikalaksi". Verestään ruutanat erittävät alkoholin kidusten kautta veteen. Syyskuun lopulla maksan paino koko kalan painosta voi olla jopa 15 %.
Ruutana suosii yli viisimetrisiä vesiä.
Tilanjoki

Joen kulku ja jokimaisema

Joki virtaa ensi Jorvasjärvestä lounaaseen, pääosan etelään ja lopuksi Kiiminginjoen lähellä kaakkoon. Joen varteen on helppo päästä jokea seurailevien metsäautoteiden takia, Koirakankaalle itään menevä metsäautotie ylittää joen sen keskivaiheilla Jokikynnäksen kankaan tienoilla. Joki on kapea ja koskipaikoista hyvin matala. Vesi on tummaa, joki virtaa useiden soiden ja rämeiden ohi, vaikka koskipaikat ovatkin kovaa kangasmaata.

Käyttö

Joki sopii kalastukseen ja melontaan. Joen yläosassa entisen Virtalan talon paikasta alaspäin on pitkä koskijakso, samoin alavirralla Tilankankaasta alaspäin. Keskijuoksu on suvantoa, mutta samalla erämaista ja asumatonta. Joessa on sekä taimenta että harjusta, samoin kuin ahventa ja haukea. Varsinkin alajuoksulla on useita kesäasuntoja.
Merijärven vaakuna

Merijärven vaakuna on Merijärven kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa aikaan, jolloin kirkkoveneitä vielä käytettiin kirkolle saapumiseen. Kun Merijärven kirkko valmistui 1781, se oli vielä molemmin puolin järvien ympäröimä, ja vaakunassa kuvatunkaltaisia rautarenkaita, joita vieläkin on jäljellä kirkon läheisyydessä muistona tästä ajasta, käytettiin veneiden kiinnittämiseen rantaan.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kaarikoroisesta tyviöstä nousevaan sinkilään kiinnitetty rengas, kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Merijärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 25. helmikuuta 1967. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 27. huhtikuuta samana vuonna.
Vratislav Lokvenc

Vratislav Lokvenc (s. 27. syyskuuta 1973 Náchod, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi vuonna 2008 Sveitsin pääsarjassa FC Baselin voittoisassa joukkueessa ja lukeutui aikanaan myös Tšekin maajoukkueen vakiomiehistöön.
Lokvenc pelasi vuosina 1992–1994 Hradec Královéssa, 1994–2000 Sparta Prahassa, 2000–2004 Kaiserslauternissa, 2004–2005 VfL Bochumissa ja 2005–2008 FC Red Bull Salzburgissa.  Baselissa hän pelasi vain yhden vuoden ja siirtyi sen jälkeen  vuodeksi Saksaan FC Ingolstadt 04:iin.
Maansa maajoukkueessa hän on pelannut EM-kisoissa sekä vuonna 2000 että 2004. Hän pelasi myös vuoden 2006 MM-kisoissa. Kaikkiaan hän pelasi 74 maaottelua ja teki niissä 14 maalia vuosina 1995–2006.
Edmond Kapllani

Edmond Kapllani (s. 31. heinäkuuta 1982 Durrës, Albania) on albanialainen 184 senttimetriä pitkä jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Karlsruher SC:n joukkuetta. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Kapllani siirtyi nykyiseen joukkueeseensa vuonna 2004. Sitä ennen hän oli edustanut Orijent Rijekaa ja NK Rijekaa Kroatiassa sekä KF Partizani Tiranaa ja Besa Kavajea kotimaassaan.
Hän on pelannut Albanian maajoukkueessa 18 ottelua.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1997

Järjestyksessään 29. hiihdon MM-kilpailut järjestettiin 21. helmikuuta – 2. maaliskuuta 1997 Trondheimissa, Norjassa.
Mighty Morphin Power Rangers (videopeli)

Pelattavuus

Pelissä voi pelata alustasta riippuen noin seitsemällä eri tasolla taistellen Rita Ripulsan kätyreitä vastaan. Pelaaja voi pelata viidellä eri Rangerilla; punaisella, vaaleanpunaisella, sinisellä, mustalla ja keltaisella. Ryhmän kuudennen sankarin Vihreän Rangerin saa bonushahmona Segan versiossa. Lisäksi pelissä pääsee pelaamaan Megazordilla.
Wilhelm Klingspor

Wilhelm Klingspor (1880–1963), oli ruotsalainen diplomaatti ja yritysjohtaja. Hän perusti Kinnevikin yhdessä Hugo Stenbeckin ja Robert von Hornin kanssa.
Colin Miller

Ura

Miller pelasi kolme kautta 2010–2013 OHL-joukkue Sault Ste. Marie Greyhoundsissa tehden 174 pelaamassaan ottelussa 31 maalia ja yhteensä 105 tehopistettä. Jäähyminuutteja hänelle kertyi 201 minuuttia. Kauden 2012–2013 päätteeksi hän vastaanotti Mickey Renaud Captain's Trophyn, joka annetaan OHL:n parhaiten jään ulkopuolella johtaajuutta omanneelle kapteenille.
29. heinäkuuta 2013 Los Angeles Kings teki Millerin kanssa kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen.
Cobra Kai

Juoni

Alkoholisoitunut ja perheestään eronnut Johnny Lawrence etsii uutta alkua itselleen perustamalla aikoja sitten kertaalleen jo lopetetun karate dojon "Cobra Kai". Tämä ei jää vanhalta veriviholliselta Daniel LaRussolta huomaamatta ja heidän keskinäinen kilpailu paremmuudesta alkaa uudestaan, yli 30 vuotta ensimmäisen kohtaamisen jälkeen.

Tuotanto

Elokuussa 2017 ilmoitettiin YouTuben tilanneen 10-osaisen ensimmäisen kauden Cobra Kai sarjalle. Samalla vahvistettiin William Zabkan ja Ralph Macchion palaavan elokuvista tuttuihin hahmoihin. Saman vuoden lokakuussa sarjaan kiinnitetiin myös näyttelijät Xolo Maridueña, Mary Mouser, Tanner Buchanan ja Courtney Henggeler.
10. toukokuuta 2018 YouTube Red vahvisti tilanneensa 10-osaisen toisen tuotantokauden.
Davide Simoncelli

Davide Simoncelli (s. 30. tammikuuta 1979 Rovereto, Italia) on italialainen alppihiihtäjä.
Simoncelli laski ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa vuonna 1999 Madonna di Campigliossa. Palkintokorokkeelle hän ylsi ensimmäisen kerran vuonna 2002 Alta Badiassa sijoituttuaan toiseksi suurpujottelussa. Hän on voittanut urallaan kaksi suurpujottelun maailmancupin osakilpailua: vuonna 2003 Alta Badiassa ja 2006 Yongpyongissa. Simoncelli on menestynyt erityisesti Alta Badiassa, koska hän on ollut siellä voiton lisäksi neljä kertaa toinen.
Kaudella 2003–2004 Simoncello oli suurpujottelun maailmancupin kokonaiskilpailussa viides ja kausilla 2005–2006 ja 2009–2010 neljäs.
Arvokilpailuissa Simoncelli on ollut suurpujottelussa yhdestoista Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 ja kuudes Schladmingin MM-kisoissa 2013. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli suurpujottelun 19:s ja Sotšissa 2014 17:s.
Marcel Schäfer

Seurajoukkueura

Schäfer debytoi Bundesliigassa ensimmäisen ammattilaisseuransa TSV 1860 Münchenin paidassa marraskuussa 2003 VfL Bochumia vastaan. Ottelu jäi hänen kauden ainoakseen. Seura putosi kauden jälkeen 2. Bundesliigaan ja Schäfer pelasi kausien 2004-2005, 2005-2006 ja 2006-2007 aikana sarjassa yhteensä 90 ottelua tehden kolme osumaa. Münchenissä viettämänsä neljän vuoden aikana hän teki siis 91 ottelussa kolme maalia.
Heinäkuussa 2007 Schäfer siirtyi Bundesliigan VfL Wolfsburgiin. Hän debytoi seuran paidassa elokuussa 2007 Arminia Bielefeldiä vastaan ja avausmaali syntyi VfL Bochumia vastaan saman vuoden marraskuussa. Kaudella 2008-2009 Schäfer ja Wolfsburg voittivat Bundesliigan mestaruuden ja selviytyivät kaudeksi 2009-2010 Mestareiden liigaan, jossa Schäfer pelasi täydet minuutit Wolfsburgin jokaisessa lohkovaiheen ottelussa saaden kaksi syöttöpistettä. Viime aikoina Schäfer on ollut pääosin Ricardo Rodríguezin varavaihtoehtona vasemman laitapuolustajan paikalle. Hän on pelannut kuitenkin jokaisella Wolfsburg-kaudellaan yli 20 ottelua Bundesliigassa.

Maajoukkueura

Schäfer debytoi Saksan jalkapallomaajoukkueessa marraskuussa 2008 ystävyysottelussa Englantia vastaan. Vuosina 2008-2010 hän pelasi maajoukkueessa yhteensä kahdeksan ottelua ilman maaleja.
The Hottie and the Nottie

The Hottie and the Nottie on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut romanttinen komediaelokuva. Sen pääosia esittävät Paris Hilton, Joel David Moore, Christine Lakin, Greg Wilson, Marianne Muellerleile, Johann Urb, Scott Prendergast, Karley Scott Collins, Caleb Guss, Kurt Doss ja Alessandra Daniele. Elokuvan on ohjannut Tom Putnam. Elokuva oli taloudellinen pettymys ja voitti kaksi Razzie-palkintoa huonoimmasta naispääosasta ja huonoimmasta parista.
Lyijykammiomenetelmä

Lyijykammiomenetelmä eli lyijykammioprosessi on teollinen menetelmä rikkihapon tuottamiseen. Menetelmän kehitti brittiläinen lääkäri John Roebuck vuonna 1746. Nykyään lyijykammiomenetelmän on korvannut parempisaantoisempi kontaktimenetelmä.

Historiaa

Ennen lyijykammiomenetelmän kehittämistä rikkihappoa valmistettiin hauraisiin lasiastioihin. Ne Roebuck korvasi puurakenteisilla kammioilla, joiden sisäseinät oli päällystetty lyijylevyillä, mistä tuli prosessin nimitys. Lyijy oli tuohon aikaan yksi harvoista rikkihappoa sietävistä halvoista materiaaleista. 
Alkuperäisessä Roebuckin lyijykammiomenetelmässä rikkihaponvalmistuksessa tarvittavat kaasut rikkidioksidi ja typen oksidit saatiin aikaan kuumentamalla rikin ja nitraattisuolojen seosta. Kammion lattialla oli vettä, johon reaktiossa syntyvät kaasut liukenivat. Tällä menetelmällä saatiin aikaiseksi rikkihappoliuosta, joka oli väkevyydeltään 35–45-prosenttista. Väkevämpää rikkihappoa tuotettiin haihduttamalla. 
Lyijykammiomenetelmää parantelivat monet henkilöt. Ranskalaiset Charles Bernard Desormes ja Nicolas Clément osoittivat vuonna 1793, että tarvittavaa nitraattimäärää voitiin huomattavasti pienentää päästämällä reaktiokammioon myös happea. Vuonna 1803 Charles Tennant rakensi reaktiotilasta erillisen rikinpolttouunin.  Tärkeimmät tekniset parannukset tekivät Joseph-Louis Gay-Lussac ja John Glover. Gay-Lussac suunnitteli vuonna 1827 nimeään kantavan tornin, jota käytetään reaktiossa syntyvien typen oksidien keräämiseen ja niiden käyttämiseen uudelleen. Keksintö ei levinnyt laajalle ennen vuotta 1859, jolloin Glover rakensi toisen tornin, jossa voitiin ottaa talteen vielä enemmän typen oksideja. Tämä vähensi edelleen reaktiossa tarvittavan nitraattien määrää.  Myöhemmin typen oksidit tuotettiin lähinnä polttamalla ammoniakkia. Vuodesta 1818 alkaen rikin poltto korvattiin pyriitin ja muiden rikkiä sisältävien mineraalien kuumentamisella. Malmit olivat alkuainerikkiä halvempia ja lisäksi niistä syntyvä metallijäte voitiin käyttää hyödyksi muun muassa raudan ja kuparin valmistuksessa.
Jean-Louis Fournier

Jean-Louis Fournier (19. joulukuuta 1938 Calais, Ranska) on ranskalainen kirjailija ja televisio-ohjaaja. 
Calais'ssa syntynyt Fournier on asunut pitkään Arrasissa. Hänen vanhempansa olivat lääkäri Paul Léandre Emile Fournier (k. 1954) ja toimittaja Marie-Thérèse Françoise Camille Delcourt (k. 1998). 
Fournier on kirjoittanut parikymmentä teosta, mutta kansainvälistä julkisuutta hän on saanut teoksellaan Où on va, papa? (Isi, mihin mennään), joka oli Ranskassa vuoden kirjatapaus ja myyntimenestys. Sille myönnettiin yksi Ranskan merkittävimmistä palkinnoista, Prix Femina. Teos käsittelee kirjemuodossa hänen kahta kehitysvammaista poikaansa.
Ohjaajana Fournier on tehnyt animaatioita ja dokumentteja.
RN Vega

Palvelus

Alus upotettiin 10. tammikuuta 1941.
Tulilampi (Virrat, Tulijoki)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,9 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Sulkavanjoen valuma-alueeseen (35.425) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,8 metriä mpy.
Daniel Craig

Bondina

Daniel Craig valittiin Pierce Brosnanin seuraajaksi James Bondin rooliin vuonna 2005. Bond-elokuva Casino Royale tuli ensi-iltaan marraskuussa 2006. Craig on Roger Mooren jälkeen toinen englantilainen näyttelijä, joka esittää James Bondia. Craigin toinen Bond-elokuva, 007 Quantum of Solace, sai ensi-iltansa marraskuussa 2008 ja kolmas, 007 Skyfall, lokakuussa 2012. Marraskuussa 2015 ensi-iltansa sai Craigin neljäs Bond-elokuva 007 Spectre.
Kuten Bondia aiemmin vuosina 1986–1994 näytellyt Timothy Dalton, Craig toi Bondin rooliin vakavuutta ja syvyyttä. Huumori jäi vähemmälle toiminnan lisääntyessä ja Bondin esiintyessä haavoittuvampana. Craigia ja Daltonia yhdistää lisäksi lordi Asrielin rooli: kumpikin on esittänyt Philip Pullmanin Universumien tomu -trilogian hahmoa, Craig vuoden 2007 elokuvaproduktiossa Kultainen kompassi ja Dalton Royal National Theatren näytelmäsovituksessa vuonna 2003.
Casino Royale on tähän asti parhaiten menestynyt Bond-elokuva. Elokuvan ensi-iltaa edeltäneiden kritiikkivyöryjen laannuttua ne ovat muuttuneet kehuiksi. Osa kansainvälisestä lehdistöstä pitää Craigia jopa parhaana Bondina. Miehen toinenkin Bond-tähditys 007 Quantum of Solace menestyi ja paikoin jopa rikkoi Casino Royalen saavuttamia ennätyksiä. 007 Skyfall tuotti lipputuloillaan yli miljardi dollaria ja on yksi eniten tuottaneista elokuvista.
Daniel Craigin ilmoitettiin tehneen sopimuksen seuraavasta neljästä Bondista lokakuussa 2007. Craig kuitenkin ilmoitti pian, ettei väite pidä paikkaansa ja että hänellä on sopimus vain seuraavasta Bondista. Craig kertoi aiemmin, ettei aio näytellä viidessä James Bond -elokuvassa, mutta on sittemmin muuttanut lausuntojaan ja kertonut haluavansa esittää kuuluisaa agenttia niin pitkään kuin mahdollista. 007 Skyfall -elokuvan jälkeen on todettu, että Craigilla on sopimus esittää Bondia vielä kahdesti. Vuonna 2015 näyttelijä on kuitenkin todennut toivovansa 007 Spectren jäävän hänen viimeiseksi Bond-elokuvakseen.
Daniel Craig on parhaiten palkattu Bond-näyttelijä kautta aikojen.
Daniel Craig esiintyi Bondina myös kesäolympialaisten 2012 avajaisissa.

Yksityiselämä

Craig oli naimisissa näyttelijä Fiona Loudonin kanssa ja parilla on yksi lapsi, vuonna 1992 syntynyt Ella. Kesäkuussa 2011 Craig avioitui näyttelijä Rachel Weiszin kanssa, ja he saivat tyttären elokuussa 2018.
Craig on näyttelijä Mark Strongin esikoispojan kummisetä.
Lady Felicia

Lady Felicia on perunan yksi jalostettu viljelymuoto eli lajike, joka on kotoisin Hollannista. Lajiketta viljellään myös Suomessa. Lady Felicia on melko kiinteämaltoinen ruokaperuna, joka sopii erinomaisesti kuorimoiden ja suurkeittiöiden käyttöön.
Huygensin periaate

Huygensin periaate tai Huygensin–Fresnelin periaate on aallon etenemisen kuvailuun käytetty tarkastelutapa. Sen mukaan jokainen etenevän aaltorintaman piste toimii uuden aallon, ns. alkeisaallon lähteenä. Periaate on nimetty alankomaalaisen fyysikon Christiaan Huygensin ja ranskalaisen Augustin Jean Fresnelin mukaan.
Huygensin periaate tarkoittaa sitä, että etenevää aaltoa voidaan pitää jokaisesta aaltoliikkeen jo läpäisemästä väliaineen pisteestä lähteneiden alkeisaaltojen summana. Tämä näkökulma auttaa ymmärtämään useita aaltoliikkeen ilmiöitä kuten diffraktiota. Sen avulla voidaan johtaa muun muassa taittumis- ja heijastumislait.
Huygensin periaate esitetään usein antamalla aaltojen törmätä seinään, jossa on aallonpituuteen verrattuna pienikokoinen reikä. Jos esimerkiksi vedessä kulkevat tasoaallot osuvat tällaiseen seinään, havaitaan toisella puolella reiästä lähteviä puoliympyräaaltoja. Samaa ilmiötä kuvaa tilanne, jossa kahden huoneen välissä on avoin ovi. Jos ääniaalto lähtee liikkeelle huoneen etäisimmästä nurkasta, toisessa huoneessa oleva henkilö kuulee äänen ikään kuin se tulisi ovesta. Hänen näkökulmastaan värähtelevä ilma oviaukossa on äänen lähde.
Abarth

Abarth & C. S.r.l

Ennen oman yrityksensä perustamista Carlo Abarth työskenteli monien kuuluisien nimien, kuten Ferdinand Porschen ja Tazio Nuvolarin, kanssa. Abarth tuotti kilpa-autoja myös Simcan kanssa ja valmisti ohessa myös pakosarjoja ja -putkistoja. Myöhemmin yritys valmisti erilaisia virityssarjoja katuautoihin, pääasiassa Fiatille.

Fiat & Abarth

Vuonna 1971 Abarth myytiin Fiatille ja kilpa-auto-osasto Enzo Osellalle. Oston jälkeen kilpa-auto-osastosta muodostui Fiatin kilpaosasto, jota johti kuuluisa moottorisuunnittelija Aurelio Lampredi. Myös Fiatin kuuluisat ralliautot Fiat 124 Abarth ja Fiat 131 Abarth kantoivat Abarthin nimeä. Myöhemmin 1980-luvulla Abarth-nimeä käytettiin esim. Fiat Ritmo Abarthissa. Abarth oli vastuussa myös menestyksekkään Lancia Integralen suunnittelusta. Abarth rakensi ja toimitti myös Lancia Martini Racingin kilpa-autot, vastaten myös niiden virityksestä sekä ylläpidosta. Ennen Lancioiden aikakautta Abarth huolehti myös Fiatin kilpatallin autoista. Myös muita Fiatin merkkejä, kuten Lancian ja Autobianchin, valmistamia autoja nimettiin uudelleen Abarth-nimen alle. Näistä malleista kuuluisin oli Autobianchi A112 Abarth.
Viime vuosina Abarth-nimellä on merkitty lähinnä kori- ja varustelusarjoja, kuten esim. Fiat Stilo Abarth.
Vulcano, figlio di Giove

Juoni

Tyttärensä Venuksen seikkailuihin kyllästynyt Juppiter päättää naittaa hänet joko sodan jumalalle Marsille tai aseseppä Vulcanukselle. Nämä ajautuvat riitaan, ja Juppiter karkottaa kaikki kolme Olymposvuorelta maan päälle. Mars hakeutuu Venuksen kanssa Traakian kuninkaan luokse ja alkaa suunnitella Juppiterin kukistamista. Pluton juonittelun takia mereen pudonnut Vulcanus rakastuu Neptunuksen tyttäreen Aetnaan ja tekee monien seikkailujen jälkeen Marsin suunnitelmat tyhjäksi.

Tuotanto

Emimmo Salvin ensimmäinen ohjaustyö edustaa camp-henkistä peplum-hulluutta aidoimmillaan. Pikkurahalla tehdyn elokuvan juoni on kummallinen ja sekava, näyttelijäsuoritukset amatöörimäisiä ja kulissit pahvista. Sen kliseisiin kuuluvat vähäpukuiset naiset, keskenään nahistelevat muskelimiehet, naurettavat hirviöt sekä humoristinen kääpiö. Lähes ilmeettömän Iloosh Khoshaben vastapainona toimii roimasti ylinäyttelevä Gordon Mitchell. Annie Gorassini on silmiään pyörittelevä lunttu ja Bella Cortez testosteronipurkauksia aiheuttava seksipommi. Absurdin mielikuvituksen ja huonosti motivoidun toiminnan ystäviin vetoavan elokuvan ulkokohtaukset on kuvattu Iranissa.

Julkaisut

Elokuvasta on liikkeellä surkea yhdysvaltalainen public domain -kopio, jonka värit ovat kauhtuneet lähes kokonaan. Kirkasväristä laajakangasversiota on esitetty ainakin Espanjan televisiossa.