Ragnar Nordström

Jääkäri ja heimosoturi

Nordström liittyi Jääkäripataljoona 27:ään joulukuussa 1915 ja taisteli sen riveissä maailmansodan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella (Gauja) 1916–1917. Nordström oli Saksassa saksalaisia kouluttajia vastaan suuntautuneen jääkärikapinan johdossa.
Palattuaan Suomeen jääkäriluutnanttina jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918 hänet komennettiin komppanianpäälliköksi 1. jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonaan. Sisällissodassa Nordström taisteli Lempäälän, Vuohiniemen ja Kukon taisteluissa ja haavoittui vakavasti Lempäälässä Kelhon taistelussa 7. huhtikuuta 1918. Koko päivän jatkuneen ankaran taistelun jälkeen hän pelastui vain vaivoin yön pimeyden turvin Mäyhäjärven jään yli takaisin valkoisten puolelle Sotavaltaan. Hän valitsi oikean käsivartensa amputoinnin muiden hoitomuotojen ollessa liian hitaita hänen ehtiäkseen Viipurin taisteluihin. Vamma ei kuitenkaan estänyt hänen myöhempiä sotilaallisia seikkailujaan ja sotilaallista kehitystään.
Sodan jälkeen Nordström oli armeijan palveluksessa komppanianpäällikkönä Laatokan jalkaväkirykmentissä 1918–1919 ja ylennettiin kapteeniksi 1919. Hän suunnitteli yhdessä jääkärimajuri Gunnar von Hertzenin kanssa vuoden 1919 Aunuksen retkeä ja osallistui siihen myös itse.

Liikemies ja harmaa eminenssi

Aunuksesta vetäytyessään Nordström tapasi Salmissa tulevan vaimonsa Ninan, jonka isä oli myös retkellä mukana ollut myöhempi kansallissosialisti Jaakko Seise. Vuonna 1924 Nordström perusti Loviisaan laivavarustamon Ab R. Nordström & Co Oy. Hänen konsernissaan työskenteli 1 700 työntekijää ja Nordströmillä oli yhteensä 60 alusta. Laivasto koostui valtaosin yli-ikäisistä, halvalla ostetuista huonokuntoisiksi tiedetyistä höyryaluksista, tästä johtuu nimitys Nordströmin second hand -laivasto.
Nordström harjoitti 1930-luvulla Petsamossa kalastus- ja kalanjalostustoimintaa perustamiensa Petsamon kala Oy:n ja Petsamon öljy- ja kalajauhotehdas Oy:n nimissä. Liiketoimintansa tuotoilla hän rahoitti muun muassa Lapuan liikettä ja kuului tämän kansanliikkeen taustavaikuttajiin ja -johtajiin. Nordström kuitenkin vastusti laillisen hallituksen kaatamista ja Mäntsälän kapinaa.
Talvisodan sytyttyä Ragnar Nordström hankki kenttäarmeijalle aseistusta. Ehdoksi aseistuksen luovutukselle puolustusvoimille hän pani sen, että aseistus on käytettävä Lapin rintaman vahvistamiseen.Hänen ostamillaan aseilla, muun muassa tykistöllä, oli suuri merkitys vihollisen hyökkäyksen pysäyttämiseen pohjoisella rintamaosuudella. Sen jälkeen hän takasi Suomen ja Saksan asekauppoja sekä osallistui itärintamalle lähetetyn suomalaisen SS-pataljoonan kustannuksiin, vaikka oli alun perin koko joukko-osaston luomista vastustanut. Suomen otettua jatkosodassa haltuunsa Itä-Karjalan Ragnar Nordström sijoitti varoja miehitetyn alueen karjalaislasten koulunkäyntiin. Hänet nimitettiin Väinö Kotilaisen avustajaksi Itä-Karjalan sotilashallintoon. Nordström myös vastusti Mannerheimin päätöstä olla hyökkäämättä Leningradiin.
Sodan jälkeen Nordström tuki siirtokarjalaisten asuttamista ja rakennutti asevelitaloista kaupunginosan Loviisaan. Hän vastusti sodasta irtautumista ja Paasikiven politiikkaa sekä osallistui Stella Polaris -operaatioon. Nordström kirjoitti muistelmansa vuosina 1945–1948 ollessaan vapaaehtoisessa maanpaossa Tukholmassa. Ruotsiin hän oli siirtynyt syyskuussa 1945 Ylitornion Ainolan kodistaan, paeten metsien läpi yönselkään punaisen Valpon jahtaamana. Muistelmat julkistettiin ja painettiin vasta viitisenkymmentä vuotta myöhemmin hänen poikansa toimittamana kirjana.
Valpo jahtasi häntä kolme vuotta asekätkennän, kommunismin vastaisen toiminnan ja saksalaissuhteiden takia. Hänen jahtaamisensa kuitenkin päättyi Valtiollisen poliisin lakkauttamiseen vuonna 1948.
Sodan jälkeen hän oli merkittävä sijoittaja Suomen yrityselämässä. Hän omisti osakkeita muun muassa Fenniasta, Enso-Gutzeitista ja Kansallis-Osake-Pankista. 1950-luvulla hänen laivanvarustustoimintansa joutui suuriin vaikeuksiin ja lopulta vararikkoon. Nordström kuoli jouluyönä 1982.