Veikko Palomaa

Tausta ja nuoruus

Kustaa Viktor Vahlsten syntyi Sauvossa 1865. Hänen vanhempansa olivat suutari ja satulaseppä Hemming Vahlsten ja Helena Vahlsten (o.s. Wall). Koti oli köyhä, ja Kustaa joutui käymään kerjuulla, mutta hän pääsi kuitenkin opiskelemaan Turun suomalaiseen lyseoon vuonna 1880. Hän sai rahallista tukea opiskeluun Elias Lönnrotilta, ja lyseon latinanopettaja N. R. af Ursin avusti häntä tarjoamalla ilmaisia aterioita. Kustaan opiskelu päättyi kuitenkin 8. luokalla erottamiseen, koska hän oli tunnustanut aviottoman lapsen.
Opiskelujen jälkeen Vahlsten toimi kotiopettajana ja lähti sitten merille. Hän ehti työskennellä myös kiertelevänä kirjakauppiaana ja sahalla. Vuonna 1886 hän suomalaisti sukunimensä Palomaaksi.

Kääntyminen baptismiin

Palomaa kääntyi baptistiksi 1891 ja kävi saarnaajakoulun. Vuonna 1893 Palomaa meni naimisiin torpparin tyttären Hedvig Sofia Korpisen kanssa. Heille syntyi vuosina 1894–1909 kahdeksan lasta. Palomaa oli mukana perustamassa baptistien lehteä Totuuden Kaikua vuonna 1896, ja hän toimi sen ensimmäisenä toimittajana luoden lehdelle selkeän linjan. Myöhemmin hän matkusteli Saksassa ja Yhdysvalloissa.
Palattuaan Suomeen Palomaa jatkoi työtä toimittajana. Hän pääsi aputoimittajaksi Vaasassa ilmestyneeseen Pohjalaiseen vuonna 1899. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Työmieheen ja avusti myös vuodesta 1902 alkaen Työmiehen Illanviettoa. Palomaa käytti kirjoituksissaan nimimerkkiä Aate. Hän kuului Sörnäisten työväenyhdistykseen. Vuonna 1900 hän koki teosofisen herätyksen ja ryhtyi sen innoittamana pitämään työväenyhdistyksessä teosofisia esitelmiä.
Lehtikirjoittajana Palomaa herätti erityisesti huomiota sukupuolimoraalia koskevilla kannanotoillaan. Vuonna 1902 hän ehdotti avioliitotonta yhteiskuntaa, mihin Agathon Meurman kirjoitti vastustavan kirjoituksen. Omassa elämässäänkin Palomaa toteutti vapaata sukupuolimoraalia: vaimonsa muutettua pois 1902 Palomaa ryhtyi suhteeseen emännöitsijänsä Eeva Liisa Keverin kanssa, ja heille syntyi kolme lasta vuosina 1905–1913. Lisäksi Palomaa hankki vielä lapsia vihityn vaimonsakin kanssa.

Omatunto

Vuonna 1905 Palomaa perusti Pekka Ervastin ja Maria Ramstedtin kanssa teosofisen Omatunto-lehden. Saman vuoden joulukuussa Palomaa erotettiin Työmiehen toimituksesta; jo aikaisemmin teosofisten kirjoitusten julkaiseminen oli kielletty Työmiehen Illanvietossa. Palomaa toimi vuonna 1906 jonkin aikaa Matti Kurikan Elämästä-lehden toimitussihteerinä mutta riitautui Kurikan kanssa ja jätti lehden.
Marraskuussa 1906 Palomaa valittiin komiteaan, jonka tehtäväksi annettiin valmistella Teosofisen seuran Suomen-osaston perustamista. Hän toimi uuden Kalevala Loosin sihteerinä ja kiersi seuran matkapuhujana.

Vapaana kirjailijana

Loppuelämänsä Palomaa toimi vapaana kirjailijana ja julkaisi teosofista kirjallisuutta sekä kaksiosaisen elämäkerran Elämän kourissa (1915–1920). Teos Lemmen salaisuudet (1911) takavarikoitiin oikeuden määräyksestä, mutta siitä ilmestyi uusi painos Yhdysvalloissa 1917. Palomaa kirjoitti myös kuolemaansa asti artikkeleita teologisiin lehtiin. Hyvin kielitaitoisena – Raoul Palmgrenin mukaan Palomaa osasi 17:ää kieltä – hän suomensi myös paljon kirjallisuutta.