google/wiki40b huggingface dataset:
Lenita Toivakka

Ura

Toivakka valmistui ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta vuonna 1980 ja kauppatieteiden maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1988. Hän työskenteli Finnairin lentoemäntänä vuosina 1984–1988. Toivakka on toiminut vuosia yrittäjänä ja oli miehensä kanssa Mikkelin K-Citymarketin kauppiaana vuosina 1994–2005.
Toivakka on ollut Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2004. Eduskuntaan hänet valittiin ensimmäisen kerran Etelä-Savon vaalipiiristä vuoden 2007 vaaleissa. Vuoden 2011 vaaleissa hän sai 5 783 ääntä ollen vaalipiirinsä ääniharava.
Eduskunnassa Toivakka on ollut jäsen suuressa valiokunnassa ja sen työjaostossa, valtiovarainvaliokunnan maatalous- ja liikennejaostoissa, sosiaali- ja terveysvaliokunnassa ja hallintovaliokunnassa. Lisäksi hän oli Kelan valtuuston jäsen vuosina 2008–2011.
Vuosina 2010–2014 Toivakka oli kokoomuksen eduskuntaryhmän ensimmäinen varapuheenjohtaja. Hänet valittiin tehtävään 8. huhtikuuta 2010 Marja Tiuran erottua tehtävästä vaalirahoitus- ja loikkauskohujen seurauksena. Toivakka oli helmikuussa 2010 hävinnyt varapuheenjohtajavaalin Tiuralle arvalla.
Toivakka ei jatkanut ministerinä Petteri Orpon noustua kokoomuksen puheenjohtajaksi. Toivakka ei asettunut ehdokkaaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.

Timo Harakan verosuunnittelusyytökset

Huhtikuussa 2016 kansanedustaja Timo Harakka (sd) väitti eduskunnassa Toivakan olleen osallisena kansainvälisessä verosuunnittelussa Toivakan perheyrityksen perustaessa holding-yhtiön Belgiaan vuonna 2007. Toivakka ei ollut perheyrityksensä operatiivisessa johdossa vaikka olikin yrityksen hallituksessa sen tehdessä päätöksen holding-yhtiön perustamisesta.
Toivakka myös syytti Harakkaa suoraan valehtelusta. Myöhemmin Harakan esitettyä todisteet Toivakan osallisuudesta hän pyysi anteeksi sanojaan, jos oli johtanut eduskuntaa harhaan.
Kokoomuksen puheenjohtaja Alexander Stubb ilmaisi ryhmänsä tukevan Toivakkaa tässä tilanteessa.
Seura-lehden mukaan Toivakan ja hänen miehensä Jukka Toivakan yhtiöt eivät joutuisi maksamaan myyntivoittoveroa jos yhtiöiden omistama mikkeliläinen Kauppakeskus Akseli myydään. Toivakan perheen ja sukulaisten yritysten omistaman belgialaisen holding-yhtiön, Vacca-investin kautta kierrätetty myyntivoittotulo olisi Belgian verolakien mukaan ollut verotonta. Suomen lakien mukaan veroa menisi 20 %.

Yksityiselämä

Toivakka on ollut vuodesta 1987 naimisissa mikkeliläisen yrittäjä Jukka Toivakan kanssa. Heillä on kolme aikuista tytärtä.
Tuomarilan VPK

Tuomarilan VPK (Tuomarilan Vapaaehtoinen Palokunta – Domsby Frivilliga Brandkår ry) oli Espoon Tuomarilassa toimiva vapaapalokunta, jonka hälytystoiminta ja palokuntasopimus Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen kanssa päättyi 31.12.2012. Palokunta jatkaa toimintaa rekisteröitynä yhdistyksenä. Kyläläiset ovat perustaneet palokuntayhdistyksen vuonna 1929. Palokunnalla oli esimerkiksi vuonna 2011 viisitoista lähtöä.
Tuomarilan VPK:n talo on vuonna 1950 talkoovoimin valmistunut talo. Se sijaitsee Palotiellä ja on Tuomarilan maamerkki. VPK-talossa toimi vuodesta 1978 elokuun 2011 loppuun asti myös maineikas ja pitkän historian omaava Kino Tuomarila, joka oli yksi Espoon viimeisistä vanhan ajan elokuvateattereista.
VPK:n talossa toimii Etappi-kioski, muuten rakennus oli tammikuussa 2012 lähes tyhjillään, siellä on vain jonkin verran palokunnan kalustoa ja paloauton talli. Juhlasali on aiemmin ollut suosittu tanssipaikka. Rakennuksen lämmityskuluihin kerätään kolehtia, sillä palokunnan varat eivät riitä lämmityksen ylläpitoon.
Rakennuksen kunnostamiskuluiksi on arvioitu 1,5 miljoonaa euroa.
Tuomarilan VPK sekä Pohjola Rakennus Oy Uusimaa ovat vuonna 2014 hakeneet kaavamuutosta kerrostalojen rakentamiseksi tontille. Tuomarilan asukkaat ovat vastustaneet esitettyjä suunnitelmia.
HMS Pelorus (1896)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1920.
Mordvalaiset kielet

Nykytilanne

Vaikka mordvalaiskielten puhujamäärä on melko suuri, niiden puhuma-alue on hajanainen. Venäjään kuuluvassa autonomisessa Mordovian tasavallassa asuu alle kolmasosa mordvalaisista. Venäjän uralilaisista kielistä mordvalaiskielten puhuma-alue on eteläisin. Se muodostuu ryhmästä erillisiä asutuspesäkkeitä, jotka ovat sijoittuneet havumetsävyöhykkeen eteläosaan.  Huomattavia ryhmiä mordvalaisia asuu mm. Samaran, Penzan ja Orenburgin alueella.
Vaikka mordvalaiskielet ovat puhujamäärältään yksi suurimmista uralilaisten kielten ryhmistä, on niiden sosiokulttuurinen asema heikko. Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan mordvalaisten määrä oli Venäjällä 744 200. Mordvalaiskielten puhujien määrä oli 393 000 (vuonna 2002 määrä oli vielä 614 000, vuoden 2010 väestönlaskentatiedot saattavat tosin jonkin verran liioitella kielenpuhujien määrän laskua, koska ei ole tiedossa sisältääkö luku itsensä ersän- (36 700) tai mokšankielisiksi (1 500) ilmoittaneita). Suuri osa kaupungistuneista mordvalaisista ei hallitse kansansa kieltä.

Kirjallisuus

Ensimmäinen mordvalainen kirja lienee 1806 ilmestynyt katekismus. Kansanrunokokoelmia ovat julkaisseet "Oikeauskoisen lähetysseura" (1882, 1883), H. Paasonen (1891, 1894) ja A, A. Šahmatov (1910). Ensimmäisen maailmansodan jälkeen on mordvalaisilla kielillä ilmestynyt kaikenlaista "valistuskirjallisuutta".
Kaukametsän kongressi- ja kulttuurikeskus

Kaukametsän kongressi- ja kulttuurikeskus on vuonna 1988 valmistunut Kajaanin kulttuurikeskus, jossa toimivat mm.  Kainuun musiikkiopisto (laajennus valmistui 1998), kansalaisopisto Kaukametsän opisto ja tanssin opetus. Kaukametsässä järjestetään lukuisia  kulttuuritapahtumia, kuten esimerkiksi Kajaani tanssii, konsertteja, sanataidetapahtumia sekä seminaareja. Kaukametsässä on myös kuvataiteeseen liittyviä harrastusmahdollisuuksia.
Vuonna 2006 Kaukametsässä järjestettiin kokouksia, koulutuksia, konsertteja, tanssinäytöksiä, juhlia ja vastaanottoja yhteensä 329 kpl. Kävijöitä näissä tilaisuuksissa oli yli 51 000 henkilöä.
Kaukametsän kongressi- ja kulttuurikeskuksessa on kolme salia: Kaukametsän sali (486 paikkaa), Kouta-sali (167 paikkaa) ja Leihu-sali (30-80 paikkaa). Lisäksi on 80-paikkainen auditorio sekä pienempiä ryhmätyötiloja ja pienopetusluokkia.
Kaukametsän suunnitelleet arkkitehdit Sinikka Kouvo ja Erkki Partanen saivat onnistuneesta työstään Rakennus- ja yhdyskuntasuunnittelun valtionpalkinnon.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1930

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut pidettiin vuonna 1930 Kuopiossa.
Keftatsidiimi

Ominaisuudet ja käyttö

Keftatsidiimi kuuluu niin kutsuttuihin kolmannen sukupolven kefalosporiineihin. Sen antibioottinen teho perustuu muiden saman ryhmän lääkeaineiden tavoin bakteerien soluseinän peptidoglykaanikerroksen synteesin estoon. Keftatsidiimi ei juurikaan tehoa grampositiivisiin bakteereihin. Gramnegatiivisiin bakteereihin se on tehokkaampi ja tehoaa erityisesti Pseudomonas aeruginosa-bakteeria vastaan ja tehoaa myös muun muassa kolibakteeriin ja Klebsiella-suvun bakteereihin. Keftatsidiimia voidaan antaa yhdistelmävalmisteena beetalaktamaasien inhibiittoreihin kuuluvan avibaktaamin kanssa. Avibaktaami parantaa keftatsidiimin tehoa ja laajentaa vaikutuskirjoa esimerkiksi eräisiin stafylokokkeihin. Tämä yhdistelmä hyväksyttiin markkinoille vuonna 2016. Tälle yhdistelmälle on kuitenkin ilmennyt vastustuskykyisiä Klebsiella-kantoja.
Keftatsidiimi annostellaan ruiskeena laskimoon tai harvemmin lihakseen. Lääkeainetta voidaan käyttää muun muassa keuhkokuumeen, iho- ja pehmytkudostulehdusten, niveltulehdusten, endokardiitin ja vaikeiden virtsatietulehdusten hoitamiseen. Eläinlääketieteessä sitä voidaan käyttää muun muassa koirien ja kissojen Pseudomonas-infektioiden hoidossa.

Haittavaikutukset

Tyypillisimmät keftatsidiimin aiheuttamat haittavaikutukset ovat huonovointisuus, oksentelu ja ripuli. Harvinaisempana on havaittu keskushermostoperäisiä oireita kuten huimausta. Keftatsidiimi voi aiheuttaa kefalosporiineille allergisille ihottumaa.
Montélimar

Nähtävyyksiä

Kaupungin nähtävyyksiä on alkuperältään 1000-luvulta peräisin oleva renessanssilinna Château des Adhémar. Nykyään linnassa on nykytaiteen näyttelykeskus. Toinen historiallinen nähtävyys on 1400-luvulta oleva torni Tour de Narbonne.

Ruokakulttuuri

Montélimar on tunnettu nougatistaan. Maaperätutkija Olivier de Serres istutti alueelle mantelipuita vuonna 1694. Tästä sai alkunsa nougatin suosio joka levisi läpi koko valtakunnan. Kaupungissa erikoistuttiin sen valmistukseen ja nykyään se on kaupungin symboli.
Seix

Nähtävyyksiä

Kunnan tärkein elinkeino on hiipuneen kaivostoiminnan jälkeen muuttunut matkailuksi. Alueella on runsaasti loma-asutusta. Kunnan nähtävyyksiä ovat linnat Château de la Garde ja Château de Seix, joista jälkimmäinen on muutettu museoksi.
Beppo Levin lause

Lause

Olkoon  mitallinen ja   mitallisia s.e. . Tällöin
Toisin sanoen, positiivistermisen sarjan saa integroida termeittäin.
Güyük-kaani

Güyük-kaani (noin 1206–1248) oli Mongolivaltakunnan kolmas suurkaani (1246–1248). Hän oli Ögödein poika ja Tšingis-kaanin pojanpoika.
Ennen suurkaaniuttaan Güyük toimi muiden mongolidynastian perillisten tapaan sotilasjohtajana Tšingis-kaanin ja etenkin Ögödein alaisuudessa. Hän osallistui Batun johtamaan hyökkäykseen Venäjälle ja Eurooppaan vuosia 1236–1241. Sen aikana hän riitautui Batun kanssa ja kutsuttiin kerran takaisin Mongoliaan.
Ögödein kuoleman jälkeen Güyükin äiti Töregene käytti sijaishallitsijavaltaansa tehokkaasti ja onnistui nostamaan Güyükin suurkaaniksi Batun ohi huolimatta siitä, että Batu keskeytti jopa Euroopan valloitusretkensä päästäkseen suurkaaniksi. Vuonna 1248 Güyük määräsi Batun tulemaan Mongoliaan tapaamaan häntä, minkä ainakin jotkut tulkitsivat pidättämisaikeeksi. Batu lähtikin matkaan, mutta suuren armeijan kanssa. Myös Güyük valmistautui taisteluun ja sisällissota näytti väistämättömältä. Sitä ei koskaan tullut, sillä Güyük kuoli hallittuaan vain kaksi vuotta, kenties kihdin ja alkoholismin yhteisvaikutukseen.
Güyükin aikaisella kuolemalla oli merkittävät poliittiset vaikutukset. Güyük olisi halunnut suunnata valloitukset Eurooppaan, kun taas hänen seuraajansa suosivat eteläistä Kiinaa. Güyükin aika myös osoitti että Jotšin perillisten ja muun dynastian välinen juopa oli hajottamassa valtakuntaa.
Karlheinz Lemken

Karlheinz Lemken (s.1946, Oberhausen, Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan tv-sarjoista Etsivä Lea Sommer, Kahden keikka, Tatort ja Derrick. Hänen tyttärensä on näyttelijä Julia Dahmen.
Taddeuksen luostari

Historia

Taddeuksen luostarin rakennusajasta ei ole varmaa tietoa, mutta legendan mukaan apostoli Taddeus perusti luostarin vuonna 66 vanhan pakanallisen temppelin paikalle. Historialliset lähteet kertovat, että Taddeuksen luostarissa oli Armenian hiippakunnan piispanistuin 900-luvulla. Rakennus kesti 1200-luvulla mongolien valtauksen. Seuraavien vuosisatojen ajan luostari oli sellaisen ryhmittymän hallussa, joka kannatti Armenian kirkon ja katolisen kirkon yhdistämistä.
Rakennus tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 1319 ja nykyisen ulkoasunsa luostari on saanut 1600- ja 1800-luvun kunnostustöissä. Persialainen Qajarin dynastia vahingoitti luostaria 1700-luvun lopussa. Luostarista tuli osmanien valtaa vastustavan liikkeen keskus 1800-luvun lopussa.
Kuumuus ja kiihko

Juoni

Elokuva vuorottelee 1980-luvun ja 1920-luvun välillä. 1980-luvun nykyhetkessä tapahtuvassa kehyskertomuksessa englantilainen Anne (Christie) alkaa tutkia Olivia-tätinsä vaiheita 1920-luvun Brittiläisessä Intiassa perimiensä kirjeiden avulla ja haastattelemalla tätinsä vanhaa ystävää. Olivia (Scacchi), brittivirkamiehen vaimo, oli kokenut tuhoisan romanssin intialaisen prinssin (Kapoor) kanssa. Anne lähtee itsekin Intiaan saadakseen Olivia-tädistä lisää tietoa ja ajautuu asumaan samaan taloon missä Olivia ja tämän mies Douglas (Cazenove) aikoinaan elivät onnettomassa avioliitossaan.

Vastaanotto

The New York Timesin Vincent Canbyn mielestä Jhabvalan tarina on täynnä herkullisia hahmoja, ja kirjailijan sovitus omasta romaanistaan korostaa tarinan humoristisia seikkoja. Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti elokuvaa herkkänä mutta vähän latteana.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Kathleen Garman

Kathleen Garman (myös Lady Epstein; 1901 Wednesbury, Staffordshire, Englanti – 1979 Lontoo) oli kolmas seitsenjäsenisessä Garman-sisarussarjassa joka seurusteli aikansa brittiläisen kulttuurieliitin kanssa ja tunnettiin kauneudestaan ja skandaalinkäryisestä käytöksestään.
Kathleen Garmanin isä oli kuuluisa lääkäri. Hän opiskeli aluksi musiikkia ja kuvataiteita yhdessä Mary-sisarensa kanssa. Vuonna 1919 he päättivät muuttaa omin lupinensa Lontooseen. Kathleen sai työtä Harrodsin tavaratalosta ja työskenteli myös taidemallina. Tytärtensä tempauksesta järkyttynyt isä päätti kuitenkin tukea heitä taloudellisesti ja vuokrasi heille asunnon hyvältä paikalta ja ilmoitti heidät yksityiseen taidekouluun. Tyttäret olivat aktiivisia yöelämässä ja Kathleen tapasi yökerhossa tuolloin 40-vuotiaan Jacob Epsteinin joka heti pyysi tätä mallikseen.
Epstein oli naimisissa kun aloitti suhteen Garmanin kanssa. Tämä oli Garmanin isälle liikaa ja hän ei antanut testamentissaan tyttärelleen mitään. Vuonna 1923 Epsteinin vaimo, Margaret, pyysi Kathleenin asunnolleen vierailulle ja ampui tätä olkapäähän. Epstein maksoi Garmanin hoitokulut sairaalassa ja teki kaikkensa, jotta asia ei menisi julkisuuteen eikä tuomioistuinten käsiteltäväksi.  
Skandaalinkäryisten tapahtumien jälkeen Margaret ehdotti Kathleenille Garmanille ja Jacob Epsteinille järjestelyä. Garman ja Epstein saisivat jatkaa suhdettaan ja koska Epsteinien suhde oli lapseton, sivusuhteesta syntyneet lapset kasvatettaisiin yhdessä. Margaretilla oli jo lapsia edellisestä suhteestaan. Garman ja Epstein saivat kolme lasta: Theodore vuonna 1924, Kitty vuonna 1926 ja Esther vuonna 1929.
Garman ja Epstein jatkoivat tapailuaan ja solmivat avioliiton kahdeksan vuotta Margaretin kuoleman jälkeen vuonna 1955 maistraatissa, yksityisessä tilaisuudessa. Kathleen Garmanista tuli avioliittonsa myötä Lady Epstein. Miehensä kuoleman jälkeen hän lahjoitti tämän töitä Israelin museolle, Jerusalemiin.
USS North Carolina (SSN-777)

Palveluskäyttö

Alus lähti 6. helmikuuta 2013 Point Lomasta korjausten päätyttyä.
Patrick Stump

Patrick Martin Stumph, tunnetaan myös artistinimellä Patrick Vaughn Stump (s. 27. huhtikuuta 1984 Glenviewissä, Illinoisissa) on yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten pop-punkyhtye Fall Out Boyn laulajana ja rytmikitaristina. Fall Out Boyn jäsenet Pete ja Joe tapasivat Patrickin paikallisessa kirjakaupassa. Alun perin Stump tuli bändiin rumpaliksi, mutta hänen laulutaitonsa huomattiin pian, vaikkei hänellä ollutkaan aiempaa kokemusta laulamisesta. Aluksi Stump toimi vain yhtyeen laulajana, mutta kun kaksi yhtyeen jäsentä jätti bändin ennen Fall Out Boy's Evening Out With Your Girlfriendin julkaisua, Stump alkoi myös soittaa kitaraa. Tässä vaiheessa nykyään Fall Out Boyn rumpalina toimiva Andy Hurley liittyi yhtyeeseen.
Stump kirjoittaa suurimman osan Fall Out Boyn musiikista, kun taas Fall Out Boyn basisti Pete Wentz kirjoittaa suurimman osan sanoituksista. Yhtyeen kitaristi Joe Trohman on sanonut Stumpista: "Luulen, että Patrick on oikea musiikin ihmelapsi - hän on oikea hullu tiedemies".
Stump on itse kertonut että hän pitää kiertueista ja keikoista, mutta ei usein ehdi katsoa keikoilla muualle kuin kitaraansa, koska on tarkkaa että soittaa oikein.
Stum meni naimisiin Elisa Yaon kanssa vuonna 2012. Heidän esikoisensa syntyi vuonna 2014. Lapsen nimeksi annettiin Declan Stump.
Jānis Cakuls

Jānis Cakuls (s. 4. heinäkuuta 1926 Rudzati) on latvialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Riian arkkihiippakuntaan Peter Strods 18. syyskuuta 1949. Hänet nimitettiin 9. marraskuuta 1982 Riian ja Liepājan apostoliseksi koadjuuttorihallitsijaksi sekä Tinistan titulaaripiispaksi.
Cakulsin konsekroi 11. joulukuuta 1982 Julijans Vaivods, jota avustivat Kazimirs Dulbinskis ja Valerians Zondaks.
23. toukokuuta 1990 Cakulsista tuli Riian ja Liepājan apostolinen hallitsija. 8. toukokuuta 1991 hän sai uuden nimityksen Riian vihkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 18. kesäkuuta 1993.
Peter Reynolds (poliitikko)

Peter Reynolds (s. 12. syyskuuta 1957) on brittiläinen kirjailija ja Cannabis Law Reform -puolueen (CLEAR) johtaja. Hänet valittiin Legalise Cannabis Alliancen johtoon jäsenten äänestyksellä helmikuussa 2011, minkä jälkeen ryhmän nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa. Se rekisteröitiin poliittisena puolueena tuona vuonna.
Reynolds on toiminut mainosalalla. Hän on oikeistolibertaristi ja on kuulunut Britannian konservatiivipuolueeseen. Hän on lähettänyt teini-ikäisestä alkaen kannabisaiheisia kirjeitä lehtiin ja parlamentaarikoille. Hän on tullut tunnetuksi Press Complaints Commissioniin lähettämistään valituksista, jotka ovat liittyneet hänen epäasianmukaisina pitämiinsä kannabiskirjoituksiin lehdistössä.
Reynolds kirjoitti 1990-luvulla On Your Bike -nimistä kolumnia The Independentiin. Hän aloitti Life and Times of Peter Reynolds -blogin kirjoittamisen vuonna 2007; muun muassa kannabista käsittelevä blogi herätti niin laajaa mielenkiintoa, että Reynolds päätti hakeutua Legalise Cannabis Allianceen, joka valitsi hänet johtoonsa. Reynolds julkaisi netissä ensimmäisen valmistuneen romaaninsa (London Games) vuonna 2011.
Reynolds syntyi viidestä lapsesta vanhimpana Newportissa, Walesissa. Hän kävi Englannissa Rickmansworth Schoolia. Hän asui kahden vuoden ajan Amsterdamissa. Ensimmäisen avioliittonsa Reynolds solmi ollessaan 19-vuotias. Puoliso oli viisitoista vuotta vanhempi Christine Mary Theresa; avioliitto kesti viisi vuotta ja päättyi eroon. Siitä syntyi lapsi, Thomas, johon isä ei kuitenkaan ole yhteydessä. Reynolds meni uusiin naimisiin vuonna 1985; hän sai toisen puolisonsa, Sharron Myra Janen, kanssa kaksi lasta, Richardin ja Evenin. Pari erosi vuonna 2000. Nykyisin Reynolds asuu Weymouthissa.
Riboosi

Riboosin synteettinen valmistus

Riboosia ja muita sokereita voidaan valmistaa kuumentamalla formaldehydin ja glykoaldehydin seosta sopivien katalyyttien kanssa yli 100 asteessa.

Riboosin biosynteesistä

Periaatteessa riboosi syntyy glukoosista ottamalla yksi HOCH-ryhmä pois. Riboosin tuotto soluissa tapahtuu hieman mutkikkaammin. Riboosin biosynteesi vaatii glukoosia, jonka niin kutsuttuun kuutoshiileen on esteröitynyt fosforihappo. Tällöin lähtöaine on Beta-D-glukoosi-6-fosfaatti. Lisäksi tarvitaan vettä (H₂O), NAD⁺- ja NADPH-molekyylejä sekä H⁺- ja Mg²⁺-ioneja. Magnesiumionit sijasta eliöt voivat käyttää myös Ca²⁺- tai Mn²⁺-ioneja. Itse riboosin tuotto 8 reaktion ketjussa vaatii ainakin 5 entsyymiä, joista yksi on fosfotransferaasi. Riboosin tuottoketju haarautuu ja jotkut haarat tarvitsevat myös tiamiinia transketolaasin avuksi. Eräs ei-riboosiin vievä haara tuottaa glyseraldehydi 3-fosfaattia, joka lienee fosfolipidien tuotantoketjun yksi vaihe.
Tulipäähippiäinen

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 9–10 cm ja paino 5–7 g. Ulkonäöltään ja kooltaan muistuttaa hippiäistä. Eroina ovat selkeä valkoinen silmäkulmajuova ja musta silmäjuova sekä kaulan ruskehtava laikku. Koiraan päälaki on kirkkaan oranssi, naaraan tavallisesti keltainen. Äänet ja laulu muistuttavat jonkin verran hippiäistä. Kesäinen nuori lintu on hailakan vihertävä, ja siltä puuttuvat pään kirkkaat kuviot.
Lajista tunnetaan 4 alalajia: itäinen ignicapillus ja läntinen balearicus, sekä Kanariansaarilla ja Madeiralla esiintyvät alalajit. Madeiran alalaji on erotettu omaksi lajikseen madeiranhippiäiseksi (Regulus madeirensis)
Vanhoilla tulipäähippiäisillä on täydellinen sulkasato kesällä. Syksyiset nuoret linnut ovat puvultaan kuluneempia kuin vanhat.

Esiintyminen

Keski- ja Etelä Eurooppa, Pohjois-Afrikka sekä Atlantin isot saaret. Euroopassa pesii 3–5 miljoonaa paria. Suomessa laji on tavattu 25 kertaa enimmäkseen touko-kesäkuussa. Ensihavainto tehtiin 19.12.1968–6.1.1969 Lemlandin Lågskärillä, jossa tavattiin koiras. Laji on muuttolintu pohjoisimmissa osissa esiintymisaluetta, ja se muuttaa Välimerenmaihin.
Ensimmäinen Suomessa pesivä lintu nähtiin kesällä 2017. Vielä ei tiedetä pesiikö löydettu koiraslintu lajikumppanin vai tavallisen hippiäisnaaraan kanssa.

Elinympäristö

Pesii etupäässä lehti- ja sekametsissä, myös havumetsissä. Muuttoaikoina tavataan moninaisemmissa paikoissa.

Lisääntyminen

Pesä sijaitsee puussa. Munia on 7–9, haudonta-aika 2 viikkoa ja pesäpoikasaika lähes 3 viikkoa.

Ravinto

Hyönteissyöjä, joka syö myös hämähäkkieläimiä.
Ystad

Historia

Ystad on perinteisesti ollut Pohjoismaiden yksi tärkeimmistä yhdyskaupungeista Manner-Eurooppaan. Jo Tanskan vallan aikana yhteydet olivat vilkkaat, mutta erityisesti Ruotsin suurvaltakauden aikaan Ystad oli tärkeä linkki Ruotsin alusmaihin Pommerissa. Aina 1800-luvulle saakka Ystad oli yksi Ruotsin tärkeimmistä satamista, mutta kun rautatie Södra Stambanan vedettiinkin Ystadin sijaan Malmöhön, menetti Ystad nopeasti merkitystään. Toisaalta tämä kehitys merkitsi sitä, että ajanjaksona, jolloin usein vanhat rakennukset kaupunkien keskustoista hävitettiin uusien tieltä, Ystad ei kasvanut, eikä tämä kehitys päässyt kaupungissa vauhtiin. Siksi Ystadin keskustassa on edelleen suuri määrä hyvin vanhaa rakennuskantaa, joka juontaa juurensa aina keskiajalle saakka. Ystadin kaupunkikuvaa ristikkotaloineen arvostetaan niin, että esimerkiksi vuonna 2017 kaupunki oli 20 ehdokkaan joukossa Arkitekturupproret-blogin (suom. arkkitehtuurikapina) yleisöäänestyksessä Ruotsin kauneimmasta kaupungista.
Nykyään Ystad on satamakaupunki, josta on säännölliset matkustajayhteydet Bornholmille ja Puolaan.

Ystad fiktiossa

Henning Mankellin Kurt Wallander -sarjan romaanit tapahtuvat pääasiassa Ystadissa tai sen lähiympäristössä.
Painoasiain ylihallitus

Painoasiain ylihallitus oli vuosina 1865–1919 toiminut suomalainen keskusvirasto, joka valvoi ennakkosensuuria Suomessa. Sen edeltäjä oli 1828–1865 toiminut Sensuuriylihallitus.
Viraston tehtävä oli ennaltaehkäistä kielletyn tai sopimattoman materiaalin julkaiseminen ennakkotarkistamalla kaikki Suomessa julkaistu tai maahan tuotu kirjallisuus sekä valvomalla kirjastoja ja kirjakauppoja. Sillä oli painoasiamiehiä kaikissa kaupungeissa, joissa sijaitsi kirjapainoja tai joissa julkaistiin sanomalehtiä. Kaikkeen julkaisutoimintaan sekä kirjakauppojen ja -painojen perustamiseen tuli pyytää Painoasiain ylihallituksen lupa, ja se myös rankaisi mahdollisista rikkomuksista.

Historia

Ennakkosensuuri oli Suomessa lakkautettuna vuodet 1865–1867, mutta käynnistyttyään uudelleen se kuului Painoasiain ylihallituksen valvontaan. Vuoden 1919 painovapauslaki kielsi ennakkosensuurin lopullisesti, jolloin viraston toiminta päättyi ja painovapauden valvonta siirtyi oikeusministeriölle.
Rannikkomaa

Rannikkomaa (saks. Küstenland) oli 1849–1918 toiminnassa ollut Itävallan kruununmaa eli ruhtinassuvun perintömaa. Siihen kuuluivat Gorizia (saks. Görz), Gradisca, Istria ja Trieste. Hallintopaikka ja aluetta johtaneen käskynhaltijan asuinpaikka oli Triestessä.
Ma Baker

Julkaisu ja vastaanotto

Single ilmestyi 2. toukokuuta 1977. Suurimmassa osassa painoksista B-puolella oli The Yardbirds -yhtyeen tuotantoa oleva ”Still I’m Sad”. Kuitenkin muutamissa painoksissa kääntöpuolella oli ”A Woman Can Change a Man”. ”Ma Baker” nousi listaykköseksi yhtyeen kotimaassa Länsi-Saksassa kolmen viikon ajaksi. Se oli ykkönen myös Norjassa (9 viikkoa), Alankomaissa (6 viikkoa), Ruotsissa (3 viikkoa), Sveitsissä (3 viikkoa), Ranskassa (4 viikkoa), Belgiassa ja Itävallassa.
Kappaleesta on julkaistu myös suomennosversio nimellä ”Maan vaiva”. Suomennoksen on tekstittänyt Jukka Kuoppamäki ja levyttänyt Leni vuonna 1977. Kappale julkaistiin Kuoppamäen johtaman Satsanga Recordsin kokoelmalla Mitä Suomi soittaa 12 sekä Lenin omalla kokoelmalla Parhaat.