google/wiki40b huggingface dataset:
Salmin kihlakunta

Salmin kihlakunta (ruots. Salmi härad) oli yksi Viipurin läänin kihlakunnista, joka käsitti läänin pohjoisimman osan Laatokan pohjoispuolelta. Siihen kuuluivat Soanlahden, Suistamon, Korpiselän, Suojärven, Salmin ja Impilahden kunnat. Kihlakunta oli olemassa vuosina 1847–1945.
Salmin kihlakunta muodostettiin vuonna 1847 Käkisalmen pohjoiseen kihlakuntaan aiemmin kuuluneista Salmin, Suojärven ja Suistamon pitäjistä sekä Kitelän ja Korpiselän kappeleista. Kihlakunnan alueessa ei perustamisen jälkeen tapahtunut suuria aluemuutoksia. Kihlakunnan alue laajeni jonkin verran länteen vuonna 1885, kun tuolloin perustettu Salmin kihlakuntaan yhdistetty Soanlahden kunta muodostettiin pääasiassa Sortavalan kihlakuntaan kuuluneesta Ruskealan kunnasta.  Toinen aluemuutos tapahtui vuonna 1935, kun Sortavalan kihlakuntaan kuuluneesta Sortavalan maalaiskunnasta siirrettiin Janaslahden, Purovaaran ja Mäkisalon kylät Impilahden kuntaan. 
Salmin kihlakunta luovutettiin talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa 13. maaliskuuta 1940 lähes kokonaan Neuvostoliitolle, jonka vuoksi kihlakunta lakkautettiin valtioneuvoston asetuksella 9. toukokuuta 1940 ja Suomen puolelle jäänyt Korpiselän kunnan läntisin osa liitettiin Ilomantsin kihlakuntaan ja Kuopion lääniin. Luovutetut alueet vallattiin kuitenkin takaisin seuraavana vuonna alkaneen jatkosodan hyökkäysvaiheessa ja pian tämän jälkeen Salmin kihlakunta perustettiin uudelleen, kun hallinto siirrettiin osittain sotilashallinnolta siviilihallinnolle. Salmin kihlakunnan henkikirjoittajan virkaa ei kuitenkaan perustettu heti uudelleen, vaan se yhdistettiin Sortavalan kihlakunnan henkikirjoittajan viran kanssa, jota hoidettiin Sortavalasta käsin. Salmin ja Sortavalan henkikirjoittajien virat perustettiin kuitenkin uudelleen 1. tammikuuta 1943. Suomen menetettyä alueen uudelleen jatkosodan päättäneessä Moskovan välirauhassa 1944, kihlakunnan henkikirjoittaja evakuoitiin Varpaisjärvelle. Suomen puolelle jäänyt Korpiselän länsiosa siirrettiin valtioneuvoston päätöksellä uudelleen Kuopion läänin Ilomantsin kihlakuntaan 1. tammikuuta 1945, kuten oli tehty talvisodan jälkeenkin. Salmin kihlakunnan henkikirjoittajan virka lakkautettiin valtioneuvoston päätöksellä 1. tammikuuta 1945 alkaen. Salmin kihlakunnan henkikirjoittajan seuraajana toimi Siirtoväen siviilirekisteritoimiston henkikirjoittaja vuosina 1946–1954.
Chris Sanders (animaattori)

Elämäkerta

Sanders syntyi ja kasvoi Coloradossa. Hän kiinnostui animaatioista kymmenvuotiaana nähtyään Ward Kimballin lyhytanimaatioita Disneyn ihmeellinen maailma -televisiosarjassa. Myöhemmällä iällä Sanders ryhtyi harrastamaan piirtämistä ja siirtyi opiskelemaan California Institute of the Artsiin isoäitinsä neuvosta. Hän valmistui hahmojen animoijaksi vuonna 1984.

Animaattorina

Valmistumisensa jälkeen Sanders pääsi töihin Marvel Comicsille ja suunnitteli hahmoja Pikkumuppetit-animaatioon. Vuonna 1987 hän sai töitä Disneyltä ja toimi hahmojen suunnittelijana elokuvassa Bernard ja Bianca Australiassa, minkä myötä Sanders sai enemmän vastuuta Disneyn projekteissa. Hän oli mukana käsikirjoittamassa elokuvia Kaunotar ja hirviö, Aladdin, Leijonakuningas ja Mulan, joista viimeksi mainitusta Sanders voitti Annien käsikirjoittamisesta ja storyboardaamisesta. Menestyksen myötä hän sai olla pääroolissa tekemässä vuoden 2002 Lilo ja Stitch -elokuvaa, joka sai parhaan elokuvan Oscar-ehdokkuuden. Lisäksi Sanders sai kolme Annie-ehdokkuutta elokuvan käsikirjoittamisesta, ohjaamisesta ja hahmojen suunnittelusta. Sanders toimi myös elokuvan pääosassa Stitchin äänenä. Vuotta myöhemmin sarjasta tuotettiin televisiosarja, jossa Sanders jatkoi ääninäyttelemistä ja animaattorina työskentelyä. Lilo ja Stitch -sarjan päätyttyä vuonna 2006 Sanders siirtyi Disneyltä työskentelemään Dreamworks Animationille.
Dreamworksilla hän ohjasi ja käsikirjoitti muun muassa vuoden 2010 elokuvan Näin koulutat lohikäärmeesi. Sanders palkittiin myös elokuvan ohjaamisesta ja käsikirjoittamisesta kahdella Anniella.
Laura Cereta

Laura Cereta (1469–1499 Brescia) oli renessanssin aikainen humanisti ja feministi. Hän kirjoitti ajatuksiaan pääasiassa kirjeinä muille intellektuelleille.

Elämäkerta

Cereta lähetettiin luostariin saamaan oppia. Hän oppi uskonnon periaatteet ja niiden lisäksi lukemaan ja kirjoittamaan. Isä haki hänet kotiin huolehtimaan nuoremmista sisaruksista. Hän on saattanut kärsiä unettomuudesta, ja muun perheen nukkuessa hän keskittyi omiin töihinsä. Isältään hän oppi latinaa ja kreikaa.
Cereta meni viisitoistavuotiaana naimisiin venetsialaisen kauppiaan Pietro Serinan kanssa, joka kuoli kuumeeseen puolitoista vuotta vihkimisen jälkeen. Cereta jäi lapsettomaksi eikä avioitunut enää uudestaan. Miehensä kuoleman jälkeen hän paneutui oppineisi tieteen kysymyksiin ja julkaisi kirjeensä vuonna 1488 nimellä Epistolae familiares. Hänen isänsä kuoli puoli vuotta kirjeiden julkaisemisen jälkeen. Hänen kirjoituksiinsa kohdistui alkuinnostuksen jälkeen kritiikkiä, ja hänen kirjoittamisintonsa loppui siihen.

Feminismi

Kirjeissään Cereta puolusti naisen oikeutta koulutukseen ja taisteli naimisissa olevien naisten sortoa vastaan. Hänen kirjeessään Bibolo Sempronille on yksi harvoja keskiaikaisia mainintoja ensimmäisellä vuosisadalla eläneestä naisrunoilijasta Cornificiasta.
Sosipatra

Sosipatra Efesoslainen (300-luvun alkupuoli) oli antiikin kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Tiedot hänen elämästään ovat peräisin Eunapioksen teoksesta Sofistien elämä.

Elämä

Sosipatra oli kotoisin Efesoksesta. Kerrottiin, että kun hän oli viisivuotias, kaksi miestä tuli töihin hänen isänsä tilalle. He saivat aikaan ennätysmäisen sadon. Tämän jälkeen he suostuttelivat Sosipatran isän luovuttamaan sekä tyttären että tilan heidän hoitoonsa viideksi vuodeksi. Sinä aikana miehet kasvattivat Sosipatran tuntemaan muinaista kaldealaista viisautta. Kun isä palasi, Sosipatra säteili kauneutta ja hänen sanottiin omaavan ihmeellisiä psyykkisiä ja ennustajankykyjä. Kertomus antaa ymmärtää, että miehet olisivat olleet jollakin tavalla yliluonnollisia olentoja.
Myöhemmin Sosipatra meni naimisiin Eustathios Kappadokialaisen kanssa. Vaikutti siltä, että hän tiesi miehensä kuolevan paljon ennen häntä itseään. Eunapios kertoo Sosipatran viisauden saaneen hänen miehensä näyttämään filosofina vähäiseltä ja merkityksettömältä. Eustathioksella ja Sosipatralla oli kolme poikaa, joista yhdestä, Antoninoksesta, tuli merkittävä filosofi ja teurgisti.
Eustathioksen kuoltua Sosipatra vetäytyi Pergamoniin, jossa hänestä tuli yhtä kuuluisa filosofi kuin Aidesios, joka myös opetti kaupungissa. Eunapioksen mukaan oppilaat siirtyivät kuulemaan Sosipatraa oltuaan ensin Aidesioksen luennoilla.
Sosipatran sukulainen nimeltä Filometer rakastui häneen ja yritti voittaa hänen rakkautensa loitsun avulla. Sosipatra kuitenkin tunnusti tunteensa Maksimos Efesoslaista, Aidesioksen oppilasta ja tulevaa Julianuksen opettajaa, kohtaan. Maksimos tunnisti loitsun vaikutuksen ja kumosi sen omalla loitsullaan. Sosipatra antoi Filometerille anteeksi. Myöhemmin ollessaan luennoimassa sielun tuonpuoleisesta elämästä, hän näki näyn Filometeristä joutuneena onnettomuuteen, ja kykeni näin lähettämään tälle apua.
Salvest

AS Salvest on vuonna 1993 tai 1994 perustettu Tartossa sijaitseva yritys, joka valmistaa ja myy elintarvikesäilykkeitä.
Tehtaan edeltäjä on 1946 perustettu Tartu Puu- ja aedviljatehas. Vuonna 1951 tehtaan nimeksi tuli Tartu Konservitehas. Nykyinen tuotantomuoto aloitettiin 1993.
AS Salvestin alue on noin 11 hehtaarin laajuinen, ja se työllistää 150–160 henkeä.
Sukunsa viimeinen

Juoni

Pieni nenetsityttö Neko (Aleksandra Okotetto) viedään vasten tahtoaan kotikodastaan sisäoppilaitokseen venäläiskylään. Vieraaseen kulttuuriin ja uusiin tapoihin pakotettu Neko kapinoi venäläistämistä vastaan, ja hänestä tulee koulutovereidensa kiusan kohde sekä opettajien silmätikku.
Warner Music Finland

Historia

Pörssiin vuonna 1989 listautuneen, monen levymerkin katalogit omistaneen Musiikki-Fazerin osti kansainvälinen suuryritys Warner Music vuonna 1993. Aiempaan uudelleen nimettyyn Warner Music Finland -osakeyhtiöön sulautui mm. 30.11.1994 Fazer Musik Ab -osa. Yhtiön aiemman nimen historia ulottuu 17.01.1933 asti. 
Vuodesta 1994 alkaen Finnlevy on ollut Warner Music Finlandin aputoiminimi. Fazer Finnlevy jatkoi itsenäisenä levy-yhtiönä tuotantoa vielä toukokuuhun 1998 asti mm. Fazer Records -julkaisuilla.
Vuodesta 1995 aina 2000-luvun alkuvuosiin saakka Warner julkaisi katalogista eri artistien 20-raitaisia kokoelmalevyjä (ja C-kasetteja) nimellä 20 suosikkia. Vuosituhannen vaihteessa Warner julkaisi eri artistien kokoelmalevyjä nimellä Musiikin mestareita. 2000-luvun alussa Warner julkaisi eri artistien kokoelmalevyjä nimellä Tähtisarja – 30 suosikkia.
Aiemmin Warnerin ostama Helsinki Music Company sulautui lopullisesti yhtiöön 1.12.2012, minkä myötä Warnerin artisteiksi siirtyivät muun muassa Sturm und Drang, Chisu, Jippu, Suvi Teräsniska, Juha Metsäperä, Neljänsuora ja Antti Tuisku.

Palkinnot

Warner Music Finland palkittiin vuosien 2009 ja 2010 Radio Gaalassa kategoriassa Vuoden levy-yhtiö promootio (Ramona Forsström) sekä vuoden 2010 gaalassa kategoriassa Vuoden levy-yhtiö.
Markku Salo (asianajaja)

Markku Salo (5. helmikuuta 1953 Pietarsaari – 28. heinäkuuta 2012 Turku) oli varatuomari ja asianajaja.
Salo valmistui Turun yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta ja perusti oman asianajotoimistonsa vuonna 1984. Hän oli opiskellessaan aktiivinen Akateemisessa sosialidemokraattisessa yhdistyksessä ja oli perustamassa turkulaista urheiluseura Pontevaa. Lisäksi hän oli vuonna 1985 perustetun paikallisradio Auran Aaltojen ensimmäinen toimitusjohtaja.
Salo kirjoitti kaksi tietokirjaa ja toimi Narsistien uhrien tuki ry:n varapuheenjohtajana.
Ennen kuolemaansa Salo työskenteli Hilkka Ahteen asianajajana tämän työpaikkakiusaamisjutussa. Salo menehtyi pitkäaikaiseen ja vaikeaan sairauteen 59-vuotiaana.
City-Center

City-Center oli Viljo Revellin vuosina 1958–1960 Helsinkiin laatima yleissuunnitelma, joka käsitti kokonaisuudessaan Kaivokadun, Keskuskadun ja Aleksanterinkadun rajaaman korttelin. Tarkoitus oli luoda yhtenäinen arkkitehtoninen ja toiminnallinen kokonaisuus. Revellin kuoltua 1964 Heikki Castrén jatkoi City-Centerin suunnittelutyötä.
Sen toteuttaminen täydellisenä olisi edellyttänyt vanhan rakennuskannan purkamista ja näin ollen merkittäviä kaupunkikuvallisia muutoksia. Suunnitelmasta toteutettiin vain 1967 valmistunut Makkaratalo Kaivokadun ja Keskuskadun kulmaan. Siinä on nykyisin Citycenter -niminen kauppakeskus. Tontilta purettiin Theodor Höijerin 1870 suunnittelema kulmatalo, Skohan talo, jossa aikoinaan oli toiminut Suojeluskuntain kauppa Oy, sekä pieni yksikerroksinen liikerakennus Keskuskadulta. Muita suunnitelman purettavaksi edellyttämiä, mutta siltä välttyneitä rakennuksia ovat Tallbergin talo (1899) Aleksanterinkatu 21:ssä ja Hermeksen talo (1898) Aleksanterinkatu 19:ssa, Keskuskadun kulmassa.
Nikolai Basov

Elämäkerta

Basov syntyi Usmanissa nykyisellä Lipetskin alueella vuonna 1922. Hänen isänsä Gennadi Fedorovitš Basov oli Voronežin yliopiston professori, joka tutki metsävyöhykkeiden vaikutusta maanpinnan alaisiin vesiin ja maanpinnan kuivumiseen. 
Basov valmistui lukiosta Voronežissa vuonna 1941, minkä jälkeen hän suoritti asepalveluksensa Kuibyševin (nyk. Samara) sotilaslääketieteellisessä akatemiassa. Kahden vuoden jälkeen hän oli pätevöitynyt sotilaslääkärin apulaiseksi. Toisen maailmansodan ollessa käynnissä hänet lähetettiin palvelemaan ensimmäiselle Ukrainan rintamalle.
Kotiuttamisensa jälkeen joulukuussa 1945 hän muutti Moskovaan ja pääsi opiskelemaan fysiikkaa Moskovan fysiikan ja teknologian instituuttissa. Vuodesta 1950 lähtien hän oli kirjoilla P. N. Lebedevin fysiikan instituutissa, jossa hän valmisteli Mihail Leontoitšin ja Aleksandr Prohorovin ohjaamana väitöstyötä. Samaisessa instituutissa hän johti kvanttiradiofysiikan osastoa. Moskovan fysiikan ja teknologian instituutissa hänellä oli samanaikaisesti kiinteän olomuodon fysiikan professuuria. Fysiikan ja teknologian instituutista hän sai tieteiden kandidaatin tutkinnon (kandidat nauk)1953 ja Lebedev-instituutista ylemmän tohtorintutkinnon vuonna 1956 aiheena molekulaariset värähtelijät. Väitöstyö antoi teoreettisen ja kokeellisen pohjan maserin valmistamiseksi.
Ennen väitöstyönsä julkaisemista hän oli Prohorovin kanssa julkaissut artikkelin jatkuvan koherentin mikroaaltosäteilyn valmistamisesta molekyylitasolla. Charles Townes oli oppilaidensa kanssa onnistunut valmistamaan vuonna 1953 toimivan maserin, mutta se ei kyennyt lähettämään jatkuvaa säteilyä. Prohorovin ja Basovin ajatus perustui Albert Einsteinin vuonna 1917 esittämään ajatukseen stimuloidusta emissiosta. 
Basov oli Lebedev-instituutin johtaja vuosina 1973-1988. Akateemikko hänestä tuli 1966.
Basov avioitui venäläisen fyysikon Ksenija Тihonovna Nazarovan kanssa vuonna 1950 ja sai kaksi poikaa.
Sansone

Juoni

Nimestään huolimatta elokuvan sankarilla ei ole juurikaan yhteistä Raamatun henkilöhahmon kanssa. Simson saapuu Sullaniin, jossa paha neuvontantaja Warkalla on vanginnut kuningatar Milan ja asettanut tämän paikalle Romildan. Simson vangitaan, mutta hän pakenee ja liittyy Warkallaa vastustaviin kapinallisiin. Warkalla kiduttaa kapinallisjohtajan sisarta Janinea saadakseen tämän paljastamaan veljensä olinpaikan. Simson pelastaa Janinen, mutta joutuu jälleen vangiksi. Simson kohtaa Warkallan gladiaattorit, voittaa nämä ja saa kansan nousemaan kapinaan. Warkalla surmaa Romildan ja pakenee ryöstösaaliin kanssa, mutta Simson saa hänet kiinni. Mila palaa Sullanin valtaistuimelle ja Simson lähtee kohti uusia seikkailuja.

Tuotanto

Sansone on kaikkine peplumkliseineen hyvin tyypillinen lajityyppinsä edustaja. Se kohoaa keskitason yläpuolelle Gianfranco Parolinin ohjauksen ja näyttävän lavastuksen ansiosta. Brad Harris on voimamies, joka osaa myös näytellä, ja hänen rinnallaan nähdään toinenkin peplumfilmien sankari, Sergio Ciani alias Alan Steel. Elokuvan varsinainen tähti on kuitenkin ranskalainen Serge Gainsbourg, joka tekee erinomaisen suorituksen vastenmielisenä ja läpeensä pahana Warkallana.
Elokuvan saksalaisessa julkaisussa Herkules im Netz der Cleopatra (”Herkules Kleopatran verkossa”) päähenkilö kantaa nimeä Herkules ja ranskalaisessa versiossa Samson contre Hercule (”Simson vastaan Herkules”) Herkuleeksi on nimetty Sergio Cianin esittämä Macigno eli ”Järkäle”. Seuraavana vuonna ilmestyi samojen tekijöiden La furia di Ercole, joka käytännössä on Sansonen uudelleenfilmatisointi.

DVD-julkaisut

Elokuvasta on saatavilla italialaisen RHV:n hyvälaatuinen DVD, joka sisältää myös englanninkielisen ääniraidan. Amerikkalainen Alphan julkaisu on erittäin heikkotasoinen.
Kosti Lahti

Kosti Harald Lahti (10. heinäkuuta 1899 Pori – 6. joulukuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Salim Aliyow Ibrow

Salim Aliyow Ibrow on somalialainen professori ja poliitikko, joka toimi maan väliaikaishallituksen pääministerinä vuonna 2007. Ibrow on myös UNESCOn Somalian komissaari. Pääministeriyden jälkeen hänet nimitettiin oikeus ja uskontoasioiden ministeriksi.
Magnesiumkarbonaatti

Esiintyminen ja ominaisuudet

Magnesiumkarbonaattia esiintyy luonnossa magnesiittimineraalina. Kidevedettömän magnesiitin lisäksi magnesiumkarbonaatista tunnetaan kidevedellisiä mineraaleja, joita ovat muun muassa barringtoniitti (MgCO₃·2H₂O), nesquhoniitti ((MgCO₃·3H₂O) ja lansfordiitti (MgCO₃·5H₂O). Suurimmat magnesiumkarbonaattimineraalivarannot ovat Venäjällä, Pohjois-Koreassa ja Kiinassa.
Huoneenlämpötilassa magnesiumkarbonaatti on valkoista kiinteää ainetta. Se on veteen liukenematonta, mutta liukenee happoliuoksiin. Kuumennettaessa magnesiumkarbonaatti alkaa hajota noin 350 °C lämpötilassa ja reaktion lämpötila nousee tämän jälkeen hyvin nopeasti noin 550 °C lämpötilaan.
Skåne

Maantiede

Skånen maisemille ovat ominaisia laajat, metsättömät ja tasaiset pelto- ja laidunaukeat, jotka tuovat mieleen Keski-Euroopan. Viljavan maaperänsä ja leudon ilmastonsa ansiosta Skåne on Ruotsin tärkeimpiä maatalousalueita. Skåne on hedelmällistä viljelysseutua edullisen ilmaston ansiosta. Alueella on hyvin merkittävää viljan, öljykasvien ja sokerijuurikkaan sekä vihannesten ja hedelmien viljelyä. Skånea onkin kutsuttu Ruotsin vilja-aitaksi. Alue on tunnettu myös hevosmaakuntana, koska kesäisin maakunnassa on runsaasti hevostapahtumia.

Liikenne

Juutinrauman yli Tanskaan on vilkas lauttaliikenne, jonka merkitys on vähentynyt Juutinrauman sillan myötä.

Kaupungit

Maakunnan suurin kaupunki on Malmö. Jo viikinkiajalla perustettu Lund on tunnettu yliopistokaupunki. Helsingborg on yksi pohjoismaiden vanhimmista kaupungeista; nimi mainitaan Tanskan kuninkaan 21. toukokuuta 1085 kirjoittamassa kirjeessä. Malmössä ja Helsingborgissa ovat suurimmat satamat.

Historia

Vuonna 800 Skåne liitettiin Tanskaan, johon se kuului lyhyitä väliaikoja lukuun ottamatta vuoteen 1658, jolloin se siirtyi Ruotsille Roskilden rauhassa monien sotien jälkeen. Skåne on tunnettu merkittävistä muinaismuistoistaan (muun muassa Uppåkran kylä), kuten lukuisista linnoista ja kartanoista sekä sadoista keskiaikaisista kirkoista ja muinaishaudoista. Maakunnan pitkästä historiasta kertovat yhtä lailla kivikautiset megaliittihaudat, pronssikauden suuret hautakummut, viikinkien monumentit kuin keskiaikaiset kirkot, linnanrauniot ja herraskartanotkin.

Murre

Skånelaiset eli skoonelaiset ovat säilyttäneet tanskaa muistuttavan murteensa, jota muut ruotsalaiset usein pitävät vaikeaselkoisena. Joissakin yhteyksissä murretta pidetään jopa erillisenä skoonen kielenä (ruots. skånska). Skånessa elää myös melko voimakas kotiseututunne, ja skånelaiset väittävät usein eroavansa muista ruotsalaisista (”uppsvenskar”) kielellisin, kulttuurisin ja historiallisin perustein.

Skåne ja Skandinavia

Skåne on latinaksi Scania. Sanoilla Scania ja Skandinavia katsotaan olevan etymologisesti sama alkuperä. Roomalaiset kutsuivat nykyisen Ruotsin eteläkärkeä Scaniaksi. Tästä sanasta, tai sitä vastaavasta Scandiasta, katsotaan Skandinavia johdetun

Väestö lääneittäin

Skånessa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 1 250 673 asukasta, jotka asuivat kaikki Skånen läänissä. Läänistä kuuluu osia myös muihin maakuntiin.
M/S Genca

Käyttöhistoria

28. lokakuuta 2006 alus kastettiin. 14. huhtikuuta 2007 Gencalla tehtiin koematka ja toukokuussa se luovutettiin Spliethoffin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Amsterdam. Kesäkuun alussa alus siirtyi Transfennican liikenteeseen.
Filip Langhoff

Filip Langhoff (s. 1980 Helsinki) on suomalainen keittiömestari ja ravintoloitsija. Hän kiinnostui ruuanlaitosta jo pienenä. 
Hän opiskeli kokiksi ravintolakoulussa Karjaalla ja Maarianhaminassa. Valmistuttuaan vuonna 1999 hän muutti Norjaan, jossa työskenteli Brasserie Hanskenissa ja Holmen Fjordhotellissa. Hän jatkoi sitten  Espanjan Barcelonaan, ja työskenteli Comerc24 ja El Bulli -ravintoloissa. Hänelle tarjottiin pääkokin töitä yhden oslolaisesta Michelin-tähden ravintola Spisestedet Feinschmeckeristä, mutta Langhoff päätti muuttaa vaimonsa kanssa takaisin Suomeen yli kymmenen ulkomalla vietetyn vuoden jälkeen.
Helsingissä Langhoff työskenteli kahden Michelin-tähden Chez Dominiquen pääkokkina. Samaan aikaan hän perusti konsultointi/catering yrityksensä nimeltään Cibus by Langhoff. 
Elokuussa 2012 Laghoff avasi ravintola Askin yhdessä sommelierinä toimivan vaimonsa Linda Stenman-Langhoffin kanssa. Maaliskuussa 2014 ravintola sai ensimmäisen Michelin-tähtensä, jonka on pitänyt sen siitä asti.Joulukuussa 2016 pariskunta avasi Askin lisäksi ravintola Jordin Kampin kauppakeskuksen viidenteen kerrokseen.
Keittiömestari Langhoffin ruoka on saanut paljon kehuja. Hän etsii puhtaita raaka-aineita, ja pyrkii nostamaan niiden makuja esille.
Työjärvi (Hollola)

Maantietoa

Lampi sijaitsee ojitetun Laavionsuon koillisreunalla valtatien 12 eteläpuolella. Sen pinta-ala on 2,1 ha ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat kokonaan suota. Lampi on autio.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Pääjärven alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,2 metriä mpy. Monet suon johto-ojista on johdettu lampeen. Sen laskuoja lähtee kohti koillista ja se alittaa valtatien 12 ennen kuin se putoaa harjun reunaa alas pelloille. Se laskee Pääjärven etelärantaan. Saman laskuojan puoliväliin yhtyy etelästä Kalliolammin oja.
Aarno Kahma

Aarno Assar Kahma (6. toukokuuta 1914 Kuopio – 15. maaliskuuta 2004 Espoo) oli suomalainen geologi, professori ja malminetsintämenetelmien kehittäjä. 
Kahma toimi Geologian tutkimuskeskuksen malmiosaston johtajana vuosina 1946–1977. Hänen johdollaan Suomesta löydettiin lukuisia uusia kaivoksia, joista merkittävin on Elijärven kaivos eli Kemin kromikaivos. 1940-luvulla Kahma yhdessä kollegansa kanssa kehitti ja patentoi sähkömagneettiseen induktioon ja pyörrevirtoihin perustuvan, lentokoneesta suoritettavan malminetsintämenetelmän, joka käänteentekevänä menetelmänä otettiin sittemmin käyttöön kaikkialla maailmassa.
Kahman vanhemmat olivat Kuopion kuuromykkäinkoulun rehtori Uuno Kahma ja Maria Häll. Kahma väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1951. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1962. Kahman poika on professori Kimmo Kahma.
Puerto Rico (Gran Canaria)

Puerto Rico on matkailukohde Mogánin kunnassa Espanjan Kanariansaariin kuuluvalla Gran Canarian saarella. Sen nimi tarkoittaa rikasta satamaa. Satama on suojassa tuulilta aallonmurtajan takana. Vuonna 2005 Puerto Ricossa oli 2561 asukasta. 1970-luvulta alkaen sinne on rakennettu hotelleja ja asuntohotelleja sekä vuokrattavia huviloita. Paikka on ennen kaikkea perhelomailijoiden suosiossa, ja tunnettu kahdesta hiekkarannastaan. Uudempi Amadoreksen ranta sijaitsee kylän länsipuolella. Puerto Ricossa on huomattavia korkeuseroja.
Puerto Ricosta on tiheästi liikennöidyt bussiyhteydet Las Palmasiin ja Maspalomasiin. Saaren eteläreunaa myötäilevä GC-1 -moottoritie Las Palmasista kulkee kylän ohitse länteen jatkuen aina Puerto de Mogániin asti. Puerto Ricossa on kaksi suurempaa ostoskeskusta, Puerto Rico ja Europa.
Puerto Ricossa on matkaoppaiden mukaan Kanariansaarten varmin aurinko.
Stan Richards

Nuoruus ja ura

Richards syntyi Barnsleyssa vuonna 1930. Käytyään koulun hän työskenteli ensin kaivosmiehenä ja sen jälkeen työministeriön virkailijana ja tanssibändin pianistina. Myöhemmin Richards ryhtyi stand-up-koomikoksi.
Esiintyessään stand-up-keikalla Richards tapasi elokuvaohjaaja Ken Loachin, joka tarjosi hänelle kaivosmiehen roolia BBC:n televisiodraamasta The Price of Coal vuonna 1977. Roolista tuli Richardsin ensimmäinen menestysrooli. Tämän jälkeen Richards nähtiin muun muassa elokuvassa Agatha vuonna 1979 sekä televisiosarjoissa Coronation Street, Vielä virtaa ja Kaikenkarvaiset ystäväni.
Vuonna 1978 Richards aloitti Seth Armstrongin roolissa saippuasarjassa Emmerdale. Hänen oli alun perin tarkoitus olla sarjassa vain kuukauden ajan, mutta rooli venyi lopulta 25 vuoden mittaiseksi. Hahmosta tuli suosittu, ja sille perustettiin jopa faniklubi. Richards jatkoi roolissa vuoteen 2003, jolloin hän joutui jättämään sarjan heikon terveytensä vuoksi. Hänet nähtiin kuitenkin sarjassa vielä kerran jouluaattona 2004.

Yksityiselämä

Richardsilla oli vaimonsa Susannahin kanssa kuusi lasta. Hän jäi leskeksi vuonna 1994, ja vuonna 2001 hänen nuorin poikansa Irvin kuoli moottoripyöräonnettomuudessa.
Richards kuoli keuhkoahtaumatautiin 74-vuotiaana 11. helmikuuta 2005, alle kaksi kuukautta viimeisen Emmerdale-esiintymisensä jälkeen. Muutaman kuukauden kuluttua Richardsin kuolemasta myös hänen roolihahmonsa Seth kuoli.