google/wiki40b huggingface dataset:
Ivan Maiski

Ivan Mihailovitš Maiski (ven. Ива́н Миха́йлович Ма́йский, ent. Jan Lachowiecki tai Ljukovetski 19. tammikuuta 1884 – 3. syyskuuta 1975) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, historioitsija ja poliitikko. Maiski oli lähettiläänä Helsingissä vuosina 1929–1932 ja suurlähettiläänä Lontoossa 1933–1943. Helsingissä ollessaan hän allekirjoitti Suomen ja Neuvostoliiton välisen hyökkäämättömyyssopimuksen.

Elämäkerta

Ivan Maiskin alkuperäinen nimi oli Jan Lachowiecki, ja hän syntyi venäläistyneeseen puolanjuutalaiseen perheeseen Venäjän keisarikunnassa. Valmistuttuaan historioitsijaksi Moskovan yliopistosta vuonna 1903 Maiski liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen menševikkien puolelle. Vuonna 1908 Maiski lähti Venäjältä Länsi-Eurooppaan, jossa hän oppi englantia ja ranskaa. Kun Venäjän sisällissota alkoi, Maiski palasi Venäjälle ja asettui asumaan Samaraan. Hän liittyi heinäkuussa 1918 oma-aloitteisesti ministeriksi sosialistivallankumouksellisten johdolla perustettuun antibolševistiseen Samaran hallitukseen eli Komutšiin, minkä seurauksena hänet erotettiin menševikkipuolueen keskuskomiteasta. Hän erosi lopulta Venäjän sosiaalidemokraattisesta työväenpuolueesta ja liittyi vuonna 1921 bolševikkipuolueeseen.
Vuonna 1922 Maiskin diplomaattiura alkoi ensin Suomessa, sitten Japanissa ja lopulta Lontoossa, jossa hän oli vuoteen 1943. Maksim Litvinovin läheisenä työtoverina hän oli mukana toteuttamassa maansa politiikkaa Espanjan sisällissodan aikana.
Toisen maailmansodan aikana Maiski oli suurlähettiläänä Lontoossa ja yhdisti liittoutuneiden voimat diplomaattina. Hän muun muassa allekirjoitti vuonna 1941 Sikorski–Maiski-sopimuksen, jolla vapautettiin satojatuhansia puolalaisia Neuvostoliiton gulageilta, ja sanoi irti Molotov–Ribbentrop-sopimuksen.
Vuonna 1943 hän sai kutsun Moskovaan ulkoministeriöön, ja hänestä tuli 1943 varaulkoministeri. Hän oli Neuvostoliiton delegaatiossa Jaltan ja Potsdamin konferensseissa. Vuonna 1945 Maiski jäi eläkkeelle diplomaattiuralta ja alkoi kirjoittaa historiaa.
Hän oli Neuvostoliiton edustajana YK:ssa vuosina 1945–1946 ja Intian-suurlähettiläs 1947–1949. Vuodesta 1946 hän oli Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen. Stalinin kuoleman jälkeen vuonna 1953 Maiski pidätettiin ja tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankilaan. Hänet kuitenkin vapautettiin vuonna 1955 ja rehabilitoitiin.
Ivan Maiski toimi Kansainliiton neuvoston 105. kokouksessa puheenjohtajana.  eikä osallistunut kansainliiton neuvoston 107. kokoukseen, jossa Neuvostoliiton todettiin tulleen erotetuksi Kansainliitosta.
Timo Kokkonen

Timo Kokkonen (s. 1963 Brisbane, Australia) on suomalainen balettitanssija ja balettipedagogi. Hän työskenteli Suomen Kansallisbaletissa vuodet 1982–2007 ja The Australian Ballet’n ensitanssijana vuosina 1991–1993. Kokkosen näyttämöuraan kuuluu monien klassisten balettien pää- ja solistitehtäviä. Tanssijan uransa jälkeen hän on opettanut Suomen Kansallisoopperan balettioppilaitoksessa.
Kokkonen syntyi vuonna 1963 Australian Brisbanessa, jossa hänen isänsä Urpo Kokkonen toimi viimeisenä suomalaisena merimiespappina. Nelivuotiaana hän muutti perheensä kanssa Suomeen ja aloitti Kansallisoopperan balettikoulussa kymmenvuotiaana vuonna 1973. Valmistuttuaan vuonna 1982 Kokkonen sai kiinnityksen Kansallisbalettiin, mutta otti virkavapautta ja hakeutui 1990-luvun alussa pariksi vuodeksi Australian balettiin.
Timo Kokkoselle on myönnetty Philip Morris -palkinto vuonna 1987. Suomen Kulttuurirahaston Edvard Fazer -palkinnon hän sai vuonna 2006. 
Myös Timo Kokkosen sisar Tiiu Kokkonen on balettitanssija.
Nurmikkorastas

Levinneisyys

Nurmikkorastasta tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vikunja

Ulkonäkö

Vikunja on pienin kamelieläimistä; sen ruumiin pituus on 120 cm ja säkäkorkeus 90 cm. Sen paksu villaturkki on vaaleanruskeaa, vatsapuolelta valkoista. Hienon villansa takia vikunja metsästettiin lähes sukupuuttoon. 1500-luvulla kanta oli useita miljoonia, mutta 1960-luvun loppuun tultaessa alle 10 000. Vikunja on nykyisin kokonaan rauhoitettu, ja kanta on kääntynytkin nousuun, vaikka salametsästys onkin edelleen ongelma. Vikunjoita on nykyisin jo noin 350 000.

Elinympäristö

Vikunjaa tavataan Etelä-Amerikan Andien ruohostomailla 3 200–4 800 metrin korkeudessa. Se on sopeutunut hyvin vuoristoelämään. Vikunja käyttää tehokkaasti vuoriston vähän hapen ja pystyy juoksemaan ohuessa vuoristoilmassakin 47 km/h.

Elintavat

Vikunja käyttää ravintonaan matalia ruohoja. Saadakseen suolaa se nuolee suolapitoisia kiviä ja juo suolavettä.
Vikunjat elävät laumoissa, jotka koostuvat koiraasta, 5–15 naaraasta ja poikasista. Laumalla on keskimäärin noin 18 neliökilometrin suuruinen asuinalue, jolta ne saavat ruokansa ja jota koiras suojelee.
Vikunjoiden pariutuminen tapahtuu maalis–huhtikuussa. Naaras on tiineenä 330–410 vuorokautta, jonka jälkeen se synnyttää yhden poikasen, jota se hoitaa kymmenen kuukautta. Poikanen tulee itsenäiseksi 12–18 kuukauden ikäisenä. Nuoret koiraat muodostavat omia ryhmiä, ja naaraat etsivät lauman, johon liittyä.
Ali Hasan al-Majid

Vangitseminen ja tuomio

Hänen uutisoitiin aluksi kuolleen liittouman pommituksissa Basrassa keväällä 2003. Liittouman joukot vangitsivat hänet 21. elokuuta 2003. Hän sai syytteen sotarikoksista, rikoksista ihmisyyttä kohtaan ja joukkotuhonnasta eli kansanmurhasta.
Irakilainen oikeusistuin tuomitsi 24. kesäkuuta 2007 al-Majidin, Irakin entisen puolustusministerin Sultan Hashim Ahmadin ja entisen armeijan komentajan Hussein Rashid al-Tikritin hirtettäviksi liittyen Al-Anfal-kampanjaan, jossa vuoteen 1988 mennessä Irakin armeija oli tuhonnut 4 000 kurdikylää, arvioiden mukaan 180 000 ihmistä tapettu ja 1,5 miljoonaa karkotettu. Irakin korkein oikeus vahvisti tuomiot 4. syyskuuta 2007, josta aikaa tuomion täytäntöönpanoon oli 30 vuorokautta. Teloituksia kuitenkin lykättiin ramadanin vuoksi. Hänet oli tarkoitus teloittaa 16. lokakuuta 2007, mutta sitä siirrettiin jälleen, koska teloitusmääryksen allekirjoittajasta ei oltu yksimielisiä.
Joulukuussa 2008 Al-Majid tuomittiin toistamiseen kuolemaan osallisuudestaan šiiamuslimien kapinan murskaamiseen Persianlahden sodassa, ja maaliskuussa 2009 hän sai kolmannen kuolemantuomionsa Bagdadin Sadr Cityn alueen šiiamurhista vuodelta 1999. Al-Majidin kuolemantuomio pantiin käytäntöön 25. tammikuuta 2010.
Puhveli

Puhveli on nimitys, jota käytetään eräistä vankkarakenteisista, käyräsarvisista nautaeläimistä. Sana perustuu pohjimmiltaan kreikan sanaan boúbalos, joka on voinut tarkoittaa myös jonkinlaista antilooppia. Suomeen sana on tullut 1800-luvulla ruotsista. Vielä Carl Heleniuksen sanakirjassa vuodelta 1838 ruotsin buffel-sanan vastineena on suomeksi hiidenhärkä tai hiidenlehmä.
Pakkahuoneenkatu

Historiaa

Pakkahuoneenkatu (ruots. Packhusgatan) on ollut olemassa jo Ruotsin vallan aikana. Nimensä katu on saanut kauppatorilla sijainneesta pakkahuoneesta.
Vedenväki

Vedenväki on suomalaisessa mytologiassa veden alla asuvien olentojen joukko sekä tämän joukon taikavoima. Kalevalan mukaan vedessä on paljon väkeä. Vedenväkeen kuuluivat esimerkiksi vesihiidet, vetehiset, veden neidot ja pienet merestä nousevat miehet, jotka toisinaan ilmestyivät ihmisten avuksi suurine voimineen. Veden luona pelästyvä tai asiattomasti käyttäytyvä saattoi saada vedenväen vihat päälleen ja sairastua.
Vedenväkeen kuuluivat myös yksilöidyt ja nimetyt vedenhaltijat, kuten Ahti, Vellamo ja Iku-Turso.
Vedenväen avulla voitiin parantaa joitain sairaita, myös mielenvikaisia. Kun vedenväkeä tarvittiin taikuuksiin, sitä etsittiin paikoista, joissa sitä uskottiin olevan eniten. Tällaisia paikkoja olivat varsinkin veden pyörteet ja vaahto. Kun väkeä otti, piti usein uhrata vuolemalla hopeaa samaan paikkaan. Vedenväkeä sai avukseen varsinkin, jos otti vettä mukaansa. 
Vedenväellä kerrottiin olevan karjaa, joka öisin saattoi nousta järvistä laiduntamaan. Tällöin vedenkarjan pystyi erottamaan tavallisista naudoista vatsapuolella olevan kalamaisen evän perusteella. Vedenkarjan maidolla kerrottiin olevan arvokkaita ja parantavia ominaisuuksia.
Kalliojärvi (Padasjoki, Kaurattu)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,2 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Lummenen alueeseen (14.254) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123 metriä mpy.
Kaarina Staudinger-Loppukaarre

Kaarina Staudinger-Loppukaarre (10. lokakuuta 1911 Haapavesi – 1. maaliskuuta 2013 Savonlinna)  oli suomalainen taidemaalari ja omaperäinen mystikko. Hänet tunnetaan varsinkin mielikuvitusolentoja, olevaisia esittävistä töistään. Olevaiset ovat salaperäisiä olentoja, jotka ovat esimerkiksi ihmisen, linnun tai muun eliön hahmossa. Olevaiset asuvat omassa maailmassaan. Staudinger-Loppukaarre piirsi olevaisia jo lapsena. Staudinger-Loppukaarre ei omien sanojensa mukaan osannut piirtää kouluoppien mukaan, vaan hänen taitonsa ja näyt olevaisista tulivat hänen sisältään.

Elämä

Staudinger-Loppukaarre aloitti opintiensä vuonna 1918 Haapaveden kansakoulussa ja opiskeli Haapaveden kotitalousopistossa. Hän aloitti 22-vuotiaana opiskelun kartanpiirtäjäkurssilla Helsingissä. Sen jälkeen hän toimi kartanpiirtäjänä. Sotavuodet Staudinger-Loppukaarre toimi lottana kansanhuollon palveluksessa eri paikkakunnilla Pohjois-Savossa. Hän avioitui 1945 ja aloitti perhe- ja työelämän Kiuruvedellä.
Sotien jälkeen Staudinger-Loppukaarre jatkoi taideopintoja Kiuruveden kansalaisopistossa. Maalaaminen oli ollut siihen asti säännöllistä arjen ja työn ohella. Vuosien myötä maalaamisesta tuli kuitenkin sisäinen palo ja pakko, sekä lopulta elämäntyö.
Vuonna 1974 Staudinger-Loppukaarre muutti Savonlinnaan, jossa hän uppoutui maalaamiseen täysipainoisesti, ajoin jopa ammattimaisesti.

Taide

Esimmäisen kerran Staudinger-Loppukaarteen töitä oli julkisesti esillä Kiuruveden kansalaisopiston kevätnäyttelyssä vuonna 1967. Yhteis- ja yksityisnäyttelyitä karttui kaikkiaan noin 200.
Staudinger-Loppukaarre sai kutsun Suomen nykytaiteen museon ja Maaseudun Sivistysliiton Kiasmassa järjestämään kansainväliseen ITE-taiteen näyttelyyn vuonna 2005. Sen jälkeen hänen töitään oli kutsunäyttelyissä Moskovassa ja Bratislavassa sekä yksityisnäyttelyissä useissa maissa Euroopassa ja Meksikossa.
Hän maalasi ensisijaisesti itselleen, vapaana opeista ja vaatimuksista. Viivan tarkkuus, värien taju ja omintakeinen tekniikka synnyttivät maailmoja, joissa hän koki itse olevansa mukana. Staudinger-Loppukaarre maalasi elämänsä loppuun asti lähes poikkeksetta joka yö ja korkeasta iästä huolimatta hänet tapasi näyttelyidensä avajaisissa. Elinvoimaista taiteilijaa kuvailtiin yhdeksi maailman vanhimmista aktiivisista taiteilijoista. Kaarina Staudinger-Loppukaarre kuoli kotonaan Savonlinnassa 101-vuotiaana maaliskuun alussa vuonna 2013.
Autoradio

Autoradio on autoissa käytettävä radiovastaanotin, minkä lisäksi siinä on usein myös paikallinen ohjelmalähde: C-kasettisoitin, CD-levysoitin tai muistikorttipaikka. Autoradio liitetään autoon yleensä ISO 10487 -standardin mukaisilla liittimillä.
Autoradiovastaanotin on yleensä stereovastaanotin, joka sisältää vahvistimen kahdelle kaiutinparille. Useimmiten kaiutinjärjestelmä koostuu ainakin etuoviin sijoitetuista kaiuttimista. Stereokaiutinpari saattaa olla sijoitettuna myös takaoviin tai hattuhyllylle. Kaiutinjärjestelmään voi kuulua myös erillinen bassokaiutin.
Autoradioissa käytetään usein RDS-järjestelmää, jonka avulla radio osaa etsiä ja vaihtaa valitun aseman aina vahvimman signaalin lähettävälle radiotaajuudelle. Näin kun autolla ajetaan radiomaston lähetysalueen rajamaille, RDS vaihtaa ohjelmalähteen kuulumaan uudelta paremmin kuuluvalta radiomastolta sen taajuudelta. Autossa istuva kuuntelija kuulee aseman lähetystä jatkuvasti riippumatta auton sijainnin muutoksista. RDS sisältää muitakin vähemmän käytettyjä ominaisuuksia, mm. liikennetiedotukset.
Nykyaikaisissa autoradioissa on esivalittuja asemien pikanäppäimiä ja automaattinen aseman etsimistoiminto. Nämä parantavat liikenneturvallisuutta vähentämällä kuljettajan huomiokyvyn siirtymistä ajamisesta radion asemien etsimiseen.
Varkauksia pyritään vähentämään varustamalla autoradiot irrotettavalla hallintapaneelilla. Auton käyttäjä voi ottaa hallintapaneelin taskuun poistuessaan autosta. Se on laitettavissa helposti ja nopeasti takaisin paikoilleen tultaessa seuraavan kerran autoon ja haluttaessa kuunnella autoradiota. Ilman yksilöllistä hallintapaneelia radio on toimintakyvytön ja varastettuna arvoton. Joissakin autoradioissa on myös ominaisuus, joka lukitsee radion, mikäli se irrotetaan akusta. Lukituksen voi avata ainoastaan syöttämällä oikean tunnusluvun, kun akkujännite on kytketty takaisin. Varkauksia ehkäisee myös tehdasasennettu kojelautaan integroitu autoradio, sillä se on yleensä malli- tai merkkikohtainen, sen käyttökytkimet ovat osa autoa tai sitä ei voi käyttää tietyn auton ulkopuolella lainkaan. Tämä pienentää huomattavasti varkaan kiinnostusta laitteeseen.
Nykyään C-kasettisoittimen sijasta autoradioissa on usein CD-soitin, jolla voi kuunnella myös MP3- tai WMA-tiedostoja sisältäviä CD-ROM-levyjä tai USB-muistiin talletettua ääntä. Joissain malleissa on AUX-IN-liitäntä, minkä ansiosta niihin voi liittää toisen äänilähteen. Kylmissä lämpötiloissa saattaa C-kasettisoittimessa nauhan huojunta olla suurta ja kuumissa lämpötiloissa C-kasetin magneettinauhat saattavat vaurioitua. Korkeita paikallisia lämpötiloja voi tuottaa niin auton oma tehokas lämmityslaite kuin myös kesällä aurinkoiselle paikalle pysäköiminen, mikä nostaa matkustamon lämpötilan.
Autoradioiden vahvistimet käyttävät akun jännitettä, jolloin niistä ei saada kovin isoa tehoa muodostettua, siksi autokaiuttimien impedanssi onkin pienempi jotta ne soisivat voimakkaammin pienemmällä jännitteellä. Lisätehoa saadaan sillastamalla kaksi vahvistinta ja myös siten, että vahvistin käyttää hakkurivirtalähdettä, jolla akun jännitettä on saatu nostettua.
Larri Leeger

Seuraura

Leeger on EHC Bülachin kasvatti, mutta hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä GCK Lionsissa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalliga B:ssä kaudella 2005–2006, jolloin tulokaskausi toi siellä 40 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7 ja neljässä playoff-ottelussa yhden maalin. Kaudella 2006–2007 Leeger nousi sarjatasoa ylemmäs Nationalliga A:han ZSC Lionsin joukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 42 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Kausi 2007–2008 päättyi Sveitsin-mestaruuteen.
Kaudeksi 2008–2009 Leeger palasi NLB:hen ja siirtyi HC Lausannen riveihin. Hän voitti sarjan mestaruuden vuosina 2009 ja 2010. Leeger teki neljännellä kaudellaan 2011–2012 NLB:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+19=26, joilla hän jakoi sarjan puolustajien pistepörssin neljännen sijan EHC Vispin Beat Heldstabin kanssa. Leeger pelasi sekä kaudella 2010–2011 että kaudella 2011–2012 myös muutaman ottelun lainalla NLA-joukkue Genève-Servette HC:n paidassa. Kauden 2012–2013 päätteeksi hän voitti Lausannessa taas NLB:n mestaruuden ja oli tällä kertaa myös nostamassa joukkuetta NLA:han.
Leeger nousi kaudella 2013–2014 Lausannen varakapteeniksi ja hän teki NLA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 2+7=9. Huhtikuussa 2014 Leeger teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.

Maajoukkueura

Leeger on pelannut Sveitsin A-maajoukkueessa 12 ottelua ilman tehopisteitä.

Muuta

Leegerin pikkuveli Lasse pelaa maalivahtina II-divisioonassa Riihimäen Kiekko-Nikkareissa.
Idänverijuuri

Ulkonäkö ja koko

Idänverijuuri on monivuotinen ja kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pitkäkarvainen. Päätöparisessa lehtilavassa on kolmesta neljään lehdykkäparia. Lehdykät ovat kärkiosiltaan isohampaisia, vastapuikeita, suippotyvisiä ja vain alapuolelta suonia pitkin karvaisia. Noin puolen senttimetrin levyiset kukat ovat kalpeankeltaisia ja muodostavat latvaan pitkän, hoikan tähkän. Idänverijuuri kukkii heinä-elokuussa. Kasvi leviää eläimiin ja ihmisiin tarttuvien koukkupiikkisten kukkapohjusten avulla. Syysväritykseltään kasvi on loistavan punainen.

Levinneisyys

Idänverijuuren levinneisyys on laaja, itäinen ja mantereinen. Sitä tavataan Baltian maista ja Itä-Euroopasta Kaakkois-Aasiaan ja Japaniin saakka. Pohjoismaissa lajia tavataan vain Suomessa. Suomen levinneisyysalue on suppea, sillä sitä tavataan vain Etelä-Hämeestä Hollolasta, Asikkalasta, Padasjoelta sekä Keski-Suomesta Kuhmoisista. Lähimmät Suomen ulkopuoliset esiintyvät löytyvät Karjalankannakselta ja Laatokan Karjalasta. Suomessa idänverijuuri on muiden verijuurien tapaan muinaistulokas.

Elinympäristö

Idänverijuuri on kulttuurin seuralaiskasvi, joka on hyötynyt erityisesti karjan laidunnuksesta. Laji viihtyy kuivilla ja tuoreilla niityillä, valoisissa metsänreunoissa ja polkujen varsilla. Idänverijuuren siemenet tarvitsevat itääkseen rikkoutunutta maanpintaa. Perinteisen karjanlaidunnuksen taantuminen ja kasvupaikkojen umpeenkasvu ovat harvinaistaneet lajia. Niinpä idänverijuuren kantoja hoidetaan raivaamalla kasvupaikkoja ja rikkomalla maanpintaa siementen itämisen turvaamiseksi.

Käyttö

Idänverijuurta on aikaisemmin käytetty lääkkeenä, sillä kasvilla on uskottu olleen verenvuotoa tyrehdyttävä vaikutus. Lajin suomenkielinen nimi saattaa juontua tästä käyttötarkoituksesta.
Dark Blue (elokuva)

Juoni

Dark Bluen tarina sijoittuu huhtikuuhun 1992, hieman ennen kuin neljä valkoista poliisia saavat vapauttavan tuomion mustan Rodney Kingin pahoinpitelystä, mistä sitten seurasivat Los Angelesin mellakat 1992. Roturistiriidoin ladattuna ajankohtana LAPD:n erikoisryhmä saa selvittääkseen neloismurhan. Kovaotteinen veteraanirikosetsivä Eldon Perry (Kurt Russell) saa suojatikseen nuoren Bobby Keough’n (Scott Speedman) ja antaa tälle ensituntuman poliisin korruptoituneeseen maailmaan. Perry saa vastaansa apulaispoliisipäällikkö Hollandin (Ving Rhames), joka haluaa tehdä lopun Perryn omavaltaisille toimintatavoille.
Scalextric

Scalextric on sähköllä toimiva autorata, jota ohjataan liipasinta painamalla. Joissakin Scalextric -autoradoissa (Scalextric Digital), on myös nappi, jota painamalla auton voi kääntää viereiselle kaistalle, mikäli kaistalla on liittymä toiselle kaistalle. Alkuperäisissä Scalextric -radoissa kumpikin kaista on erillinen, eli kaistalta ei voi hypätä toiselle, vaikkakin joskus kaistat saattavat mennä toistensa yli.
Verhnjaja Salda

Verhnjaja Salda (ven. Ве́рхняя Салда) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Saldajoen rannalla 195 kilometriä Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupunki on Verhnjaja Saldan piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Tagilin ja Alapajevskin välinen rautatie. Kaupungissa on vuoden 2007 tietojen mukaan 49 000 asukasta.
Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1778 perustetun rautatehtaan asuintaajamasta. Vuonna 1931 sinne rakennettiin suuri metallirakennetehdas. Verhnjaja Saldasta tuli kaupunki vuonna 1938. Nykyään siellä on metalliteollisuutta, josta merkittävin on maailman suurimman titaanivalmistaja VSMPO-AVISMA (pääkonttori kaupungissa).
Ludomir Różycki

Ludomir Różycki (18. syyskuuta 1883 Varsova – 1. tammikuuta 1953 Katowice) oli puolalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän kuului Mieczysław Karłowiczin, Karol Szymanowskin ja Grzegorz Fitelbergin kanssa Nuorena Puolana tunnettuun säveltäjien ryhmään. 
Różycki opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Varsovan konservatoriossa, jossa hänen isänsä toimi professorina. Hän valmistui erinomaisin arvosanoin ja täydensi opintojaan Berliinissä Engelbert Humperdinckin johdolla. Hän aloitti uransa johtamalla oopperaa ja toimimalla Lvivissä pianonsoiton professorina.
Różyckin teos Pan Twardowski oli ensimmäinen suurimuotoinen puolalainen baletti, joka esitettiin Puolan ulkopuolella. Sen lisäksi, että teos esitettiin yli 800 kertaa Varsovassa, näytöksiä järjestettiin myös Kööpenhaminassa, Prahassa, Brnossa, Zagrebissa, Belgradissa ja Wienissä. Różyckin muihin teoksiin lukeutuu Jerzy Żuławskin librettoon sävelletty ooppera Eros i Psyche, joka kantaesitettiin Wrocławissa vuonna 1917.
Chase the Express

Pelaaminen

Pelattavuus on hyvin samanlainen kuin Resident Evil -pelisarjassa. Pelissä on valmiita kamerakulmia, jotka seuraavat päähahmoa sivusta tämän liikkuessa junan käytävillä. Aseella ampuessa ensin tähdätään yhdestä napista, ja tämän jälkeen ase laukaistaan toisesta napista. Suurin osa pelin ajasta kuluu esineitä keräillessä, puzzleja ratkoessa, vihollisia kukistaessa ja junan käytävillä juoksennellessa. Pelin voi tallentaa junan vessoista löytyvissä tallennuspisteissä, joista löytyy myös säilöntäpiste, jonne voi sulloa tarpeettomia tavaroita säilöön.
Peli on jaettu eri tasoihin, jotka vaihtuvat aina tietyn tavoitteen täyttyessä. Yhdessä tasossa päämääränä voi olla esimerkiksi avaimen löytäminen ja oven aukaiseminen kyseisellä avaimella, kun taas toisessa kentässä tavoitteena voi olla yllättäen pomovastuksen kukistaminen ja pomminpurkaminen.
Latausruutujen aikana näkyvä teksti  ilmoittaa pelaajalle, missä paikassa juna kyseisellä hetkellä liikkuu. Ruudussa vilahtaa valtion ja kaupungin nimi. Kaupunkien ja valtioiden nimet vaihtuvat, kun tasotkin vaihtuvat.

Lt. Jack Morton

Jack Morton on pelin päähahmo, jonka tehtävänä on pelastaa suurlähettiläsperhe ja samalla estää koko maailmaa uhkaava ydinhyökkäys.

Billy McGuire

Jackin toveri, joka onnistui selviytymään Jackin kanssa terroristien hyökkäyksestä. Billy on kuitenkin vakavasti loukkaantunut, joten hän tarvitsee Jackin apua. Billylle pitää mm. suorittaa verensiirto, sekä etsiä hänelle luotiliivit. 
Mikäli pelaaja ei onnistu verensiirrossa/luotiliivien etsinnässä, Billy kuolee ja pelaaja saa huonon arvosanan pelin lopussa.

Christina Wayborn

Terrorihyökkäyksestä henkiinjäänyt agentti, joka on yksi suurlähettilään suojelijoista. Christina osaa käsitellä aseita, ja pystyy luonteensa ansiosta selviytymään tiukoistakin tilanteista.

Pierre Simon

Ranskan suurlähettiläs, joka välittää omasta perheestään enemmän kuin mistään muusta koko maailmassa. Ikä 53.

Catherine Simon

Suurlähettilään vaimo. Ikä 45.

Jane Simon

Suurlähettilään tytär. Ikä 11.

Philip Mason

Suurlähettilään sihteeri, jolla ei ole täysin puhtaita jauhoja pussissaan. Ikä 39.

Boris Zugoski

Pelin pääpahis, joka on junaan kohdistuneen terrori-iskun takana. Hän pitää ranskan suurlähettiläsperhettä panttivankinaan ja vaatii lunnaiksi 20 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja vapaan pakoreitin Ranskaan. Muussa tapauksessa hän teloittaa suurlähettiläsperheen ja suorittaa ydinhyökkäyksen.

Juoni

Luutnantti Jack Morton on Nato-sotilas, joka joukkoinensa on vartioimassa Blue Harvest -nimistä junaa tämän tehdessä matkaa kohti Ranskaa. Terroristit hyökkäävät ja tuhoavat puolustusjoukot perusteellisesti. Morton jää joukostaan ainoana henkilönä henkiin, ja hänen on yksin pelastettava Ranskan suurlähettiläsperhe terroristien kynsistä sekä pysäytettävä samalla maailmaa uhkaava ydinhyökkäys.
Lip sync

Lip sync (lip synchronization, ”huulisynkkaus”, playbackina laulu) 
tarkoittaa sitä, että  henkilö liikuttelee huuliaan niin, että hän näyttää puhuvan tai laulavan ääntä, joka tulee toisesta lähteestä.
Esimerkiksi laulaja voi jäljitellä suullaan kaiuttimesta tulevaa musiikkia. Tätä kutsutaan monesti playbackina lauluksi. Lip synciä on esiintynyt elokuvissa ja musiikki-estityksissä. Tunnetuin klassinen lip sync -tapaus lienee 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun Milli Vanilli -yhtyeen harjoittama lip sync, joka poiki huijaussyytöksiä.
Playbackina laulu on nykyään yleistynyt.  Playbackilla pyritään luomaan näyttävä esitys.