google/wiki40b huggingface dataset:
Älä kieltäydy kahdesti

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa kieli poskessa tehdyksi ja Bondia rooliinsa aivan liian vanhaksi ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Suomen Lintutieteellinen Yhdistys

Suomen Lintutieteellinen Yhdistys oli Suomen ensimmäinen lintutieteellinen yhdistys vuosina 1924–2004.
Lintutieteilijä Ivar Hortlingin aloitteesta perustettu Suomen Lintutieteellinen Yhdistys (SLY) aloitti toimintansa keväällä 1924. Hortling oli työskennellyt kuusi viikkoa Helgolandin lintuasemalla Saksassa syksyllä 1923, ja sieltä saamansa esimerkin mukaan halusi kohentaa suomalaisen lintutieteen toimintaa. Hän toimi yhdistyksen puheenjohtajana kaksi ensimmäistä vuotta ja ryhtyi Einari Merikallion kanssa toimittamaan yhdistyksen lintutieteellistä julkaisua Ornis Fennica.
Vuonna 1953 yhdistyksen alaisuuteen perustettiin Nuorisojaosto, joka 20. tammikuuta 1973 muutti nimensä Lintutieteellisten Yhdistyksen Liitoksi, ja josta sittemmin tuli BirdLife Suomi. SLY oli BirdLife Suomen jäsenyhdistys. SLY:n hallitus päätti kokouksessaan 29. joulukuuta 2004 lopettaa yhdistyksen toiminnan. BirdLife Suomi ryhtyi julkaisemaan Ornis Fennicaa vuodesta 2005 alkaen.
SLY ylläpiti Johannes Snellmanin vuonna 1927 perustamaa Signilskärin lintuasemaa Hammarlandissa.
Henrik Lavonius

Henrik Lavonius (19. tammikuuta 1915 Tampere – 31. tammikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen esteratsastaja. Hän kilpaili aktiivisesti esteratsastuksessa vuosina 1929–1955 ja osallistui Helsingin olympialaisiin 1952 hevosella Lassi, joskin tuli olympiaradalla hylätyksi. Muita hänen kilpahevosiaan olivat Javisst ja India Bonita. Olympialaisiin osallistumisen ansiosta Suomen Ratsastajainliitto myönsi vuonna 1992 Lavoniukselle Mestariratsastajamerkin numero 3 ja kutsui hänet liiton kunniajäseneksi. Muihin kilpailusaavutuksiin lukeutuu muun muassa joukkuehopea Pohjoismaisissa mestaruuskilpailuissa vuonna 1937.
Lavonius toimi Ratsastajainliiton varapuheenjohtajana 1953–1956 sekä oman seuransa Suomen Kenttäratsastusseuran puheenjohtajana vuosina 1952–1954.
Lavonius valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1937 Teknillisestä korkeakoulusta ja työskenteli vuodesta 1938 lähtien AGA-konsernissa. Hän toimi Oy AGA Ab:n toimistusjohtajana 1958–1977. Hän oli sotilasarvoltaan merivoimien kapteeni. Ratsastuksen ohella hän kilpaili aktiivisesti myös purjehduksessa.
Lännentie

Lännentie on villiin länteen sijoittuva osittain todenperäisiin tapahtumiin sijoittuva sarjakuvalehti. Lehden tarinat ovat ilmestyneet alun perin italialaisessa Collana Rodeo -lehdessä. Lehteä julkaistiin ensimmäisen kerran 1967 ja viimeisen kerran vuonna 1980, yhteensä 162 numeroa. Suomessa Lännentie alkoi ilmestyä vuonna 1975. Viimeinen tarina ilmestyi vuonna 1988.
Tarinat lehdissä alkavat Brett McDonaldin saapuessa Yhdysvaltoihin 1804. Myöhemmät tarinat kertovat Brettin jälkeläisten vaiheista: Pat ja Brenda sekä näiden lapset Bill Adams, Ben ja Brett vaikuttavat moniin Yhdysvaltain historian tapahtumiin ja tapaavat historiallisia henkilöitä: Cochise, Geronimo, Hurja Bill Hickok, Abraham Lincoln, Wes Hardin, Allan Pinkerton ja monet muut. Varsinaisen Lännentie-sarjan jälkeen (1/1975-8/1981) lehdessä ilmestyi vielä sekalaisia sarjoja.
Vesa Kuokkala

Urheilu-ura

Tampereen NMKY:n kasvatti Kuokkala kuului Pyrbasketin kokoonpanoon kaksi kautta vuosina 2002–2004. Ensimmäisellä kaudellaan 2002–2003 hän kuului Pyrbasketin kokoonpanoon 19 ottelussa, joissa pääsi kentälle kerran, 20. marraskuuta 2002 hävityssä ottelussa Äänekosken Huimaa vastaan. Ensiensiintymisessään pääsarjatasolla Kuokkala pelasi tasan minuutin ilman tilastomerkintöjä. Pyrbasket ei selviytynyt kyseisellä kaudella pudotuspeleihin sijoituttuaan 14 joukkueen sarjassa 12:nneksi.
Kaudella 2003–2004 Kuokkala kuului Pyrbasketin kokoonpanoon 12 ottelussa. Kentälle hän pääsi 29. lokakuuta 2003 vierasottelussa Namika Lahtea vastaan. Pyrbasketin selvään tappioon päättyneessä ottelussa Kuokkala heitti tasan kuudessa minuutissa kerran ohi kahden ja kolmen pisteen heitot, otti yhden puolustuspään levypallon ja riiston sekä teki kolme virhettä. Pyrintö paransi runkosarjassa edelliskauden sijoitustaan oltuaan yhdeksäs 14 joukkueen sarjassa mutta karsiutui ensimmäisenä joukkueena pudotuspeleistä.

Ura markkinoinnissa

Kuokkala työskenteli Pyrinnön miesten koripallon edustusjoukkueen markkinointipäällikkönä kuuden vuoden ajan. Hän on koulutukseltaan tradenomi ja kauppatieteiden maisteri. Kuokkala asuu Helsingissä.
Herman Witte

Herman Witte (1666–1728) toimi Turun piispana vuosina 1721–1728.
Witte oli kotoisin Baltiasta ja opiskeli Saksassa. Hän oli Stettinin kirkkoherra, kun hän sai vuonna 1707 Saarenmaan superintendentin viran. Ruotsi menetti Baltian suuressa Pohjan sodassa ja Witte siirtyi vuonna 1710 hovisaarnaajaksi. Vuonna 1721 hänet nimitettiin Turun piispaksi. Hän vastusti tiukasti pietismiä ja pyrki puhdasoppisuuteen.
Harmaakaulusbulbuli

Levinneisyys

Harmaakaulusbulbulia tavataan laikuttaisesti Intian lounaisosissa. Se on vähenemässä metsien tuhoutumisen takia. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

Elinympäristö

Harmaakaulusbulbuli elää pesimäaikaan metsissä 700–1 400 metrin korkeudella merenpinnasta. Pesimäajan jälkeen se siirtyy alempiin korkeuksiin.

Elintavat

Harmaakaulusbulbuli pesii maalis-heinäkuussa ja naaras munii yksi tai kaksi munaa. Harmaakaulusbulbuli käyttää ravinnokseen marjoja, hedelmiä ja hyönteisiä. Se etsii ravintoa usein yksin tai pareittain, mutta joskus 4–8 yksilön parvissa.
Red Shoe Diaries

Red Shoe Diaries on yhdysvaltalaisella Showtime-kanavalla esitetty eroottinen televisiosarja ja siihen perustuva elokuva. Sarjaa esitettiin vuosina 1992–1997. Kertojan osassa oli David Duchovny.
Eija Timonen

Eija Timonen (s. 1954) on suomalainen mediatutkija, folkloristi, lastenkirjailija ja Lapin yliopiston mediatieteen professori. Hän on akateemiselta oppiarvoltaan taiteen tohtori ja filosofian lisensiaatti.

Työ

Timonen työskentelee mediatieteen professorina Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnassa. Timonen valittiin Taideteolliseen korkeakoulun Elokuvataiteen ja lavastustaiteen osaston dosentiksi helmikuussa 2008. Nimitys oli historiallinen, sillä Timonen on osaston elokuvakoulutuksen ensimmäinen dosentti. Timosen dosentuuri Taideteollisessa korkeakoulussa on tieteellinen dosentuuri, ja sen aihealueena on narratiivisuuden mediamuotojen tutkimus. Timosella on myös taiteellinen dosentuuri Lapin yliopistossa. Sen aihealueena on lasten mediakulttuuri.
Timonen on ollut mukana useissa yliopistollisissa hankkeissa. Hän on mm. Suomen Akatemian rahoittaman Taideteollisen korkeakoulun johtaman nelivuotisen Aristotle in Change -käsikirjoitushankkeen tutkimusjohtaja.  Lisäksi hän on toiminut audiovisuaalisen alan tutkijakouluissa Elomedia III (v. 2005-2009) varapuheenjohtajana ja Elomedia IV (2009-2013) puheenjohtajana.
Yliopistouran ohella Timonen on kirjoittanut useita lastenkirjoja, laatinut yhteensä yli 80 pienoisnäytelmän ja piirrostarinan käsikirjoitusta Yleisradiolle (Yle TV2, Lastenohjelmat) sekä joitakin multimediateoksia. Leimallista hänen tuotannolleen on suomalaisen kansanperinteen ja mytologian hyödyntäminen.
Viime vuosina Timonen on tutkinut jään erilaisia ilmentymiä taiteessa videon ja valokuvan keinoin.

Tutkimus

Timosen väitöskirja vuodelta 2004 Perinne käsikirjoittajan työkaluna on ensimmäinen taiteellinen väitöskirja kirjailijan työstä. Väitöskirja sijoittuu mediatutkimuksen, perinteentutkimuksen ja taiteentutkimuksen välimaastoon. Timosen väitöstutkimuksen aiheena on siis kansanperinteen, erityisesti kansantarinoiden muuttaminen osaksi nykypäivän lastenkulttuuria. Tutkimuksessa selvitetään miten perinnearkistojen tarinoista muovautuu nykypäivän lapsiyleisölle ja eri medioihin soveltuvia esityksiä – kirjoja, audiovisuaalisia esityksiä ja vuorovaikutteista mediaa. 
Väitöksen jälkeinen tutkimus on painottunut taiteelliseen jäätutkimukseen (ks. näyttelyt ja julkaisut). Lisäksi Timonen on ollut tutkimusjohtajana useissa tutkimushankkeissa, kuten HIDE- Helsinki-identiteettejä– elokuvakerronta kaupunginosien suunnittelutyökaluna (2014-2016. Innovatiivinen kaupunki), Äärisää - Äärimmäiset sääilmiöt toiminnan mahdollistajana (Tekes 2015-2016) Aristotle in Change (2009-2012, Akatemia), EeMobilArt (2007-2009, EU).
Sebastian Lybeck

Sebastian Lybeck (s. 3. elokuuta 1929 Kauniainen) on suomenruotsalainen kirjailija. Hän aloitti kirjoittamisen kouluaikanaan kirjoittamalla artikkeleita ja runoja koulehteensä. Valmistuttuaan hän koetti useita eri ammatteja ja viimein vuonna 1957, kymmenen vuotta valmistumisensa jälkeen alkoi kirjailijaksi. Usein käyttämänsä Latte-siili-hahmon hän keksi työskennellessään Hufvudstadsbladetilla.
Nykyään Lybeck asuu Tyresössä Ruotsissa. Hänellä on kaksi tytärtä ja viisi lastenlasta. Hän on kirjoittanut myös lyriikkaa lastenkirjojen ohella.
Springer Undergraduate Mathematics Series

Springer Undergraduate Mathematics Series on Springer-kustantamon kirjasarja, joka on tarkoitettu matematiikan opiskeluun korkeakouluissa. Kirjat on kirjoitettu perustutkinto-opiskelijoita. Sarjassa on panostettu moderniin lähestymistapaan ja runsaisaisiin seikkaperäisiin esimerkkeihin. Yhden kirjan laajuus on yhden-kahden lukukauden kurssi, mutta ne soveltuvat myös itseopiskeluun. 
Sarjassa on ilmestynyt 67 julkaisua. 
Sarjan editoijat ovat Chaplain, M.A.J., Erdmann, K., MacIntyre, A., Süli, E., Tehranchi, M.R. ja Toland, J.F.
Maaneuvos

Maaneuvos (ruots. lantråd) on Ahvenanmaan maakuntahallituksen johtaja.
Mäkijärvi (Kouvola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 74 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä. Sillä on kolme saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,78 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 3,0 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0030 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,0 metriä ja suurin syvyys on 12,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 8,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Pato-ojan valuma-alueeseen (14.134) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 88,1 metriä mpy.
Jarno Mällinen

Jarno Mällinen (s. 22. tammikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen muusikko ja kirjailija. Parhaiten hänet tunnetaan oululaisen Radiopuhelimet-yhtyeen lauluntekijänä ja kitaristina. Mällinen on soittanut myös muun muassa Kansanturvamusiikkikomissiossa. Hän on työskennellyt toimittajana Kaleva-sanomalehdessä sekä freelancer-toimittajana. Mällinen on syntynyt Helsingissä ja muuttanut yhdeksänvuotiaana Ouluun. Hänen isänsä oli Kalevan pitkäaikainen päätoimittaja Teuvo Mällinen.
Mällisen esikoisromaani Kieroonkasvukertomus ilmestyi vuonna 2011. Se perustuu osittain Radiopuhelimien ja teatteriohjaaja Juha Hurmeen yhdessä toteuttamaan musiikkinäytelmään Tommi, jota esitettiin Nälkäteatterin ja Oulun kaupunginteatterin yhteistuotantona vuonna 2005. Mällisen tekstejä on julkaistu myös Like Kustannuksen Radiopuhelimet-kirjassa, joka ilmestyi 2006. Hänen toinen romaaninsa Hiekkaan piirretty hirviö sijoittuu lehdistömaailmaan. Kolmas romaani Kotirintama kertoo leski-isän ja tämän pojan elämästä jatkosodan aikaisessa Pohjois-Suomessa. Teos sai erittäin positiivisen vastaanoton.
Svenska Handelsbanken

Historia

Handelsbankenin perustamisen taustalla oli keväällä 1871 kärjistyneet ristiriidat silloisen Stockholms Enskilda Bankenin sisällä, minkä seurauksena Stockholms Enskilda Bankenista erosi kahdeksan hallituksen jäsentä, jotka päättivät uuden Stockholms Handelsbankin perustamisesta. Ensimmäisen konttorin toiminta alkoi 1. heinäkuuta 1871 Tukholman vanhassakaupungissa. Pankki listautui Tukholman pörssiin vuonna 1873, ja se on vanhin pörssissä listattu osake.
Frank Vang-Jensen aloitti vuonna 2015 Handelsbankenin toimitusjohtajana, mutta hänet erotettiin vain runsaan vuoden jälkeen elokuussa 2016. Vang-Jensenin seuraajaksi nousi Handelsbankenilla pitkän työuran tehnyt ja vuodesta 2002 varatoimitusjohtajana ollut Anders Bouvin.
Bouvinin aika pankin johdossa ei kestänyt pitkään hänen ilmoitettua lokakuussa 2018 jäävänsä eläkkeelle seuraavana vuonna. Handelsbanken oli tätä ennen ollut jo muutaman vuoden vaikeuksissa kustannusten kanssa, minkä lisäksi pankin Britannian-toiminnot olivat saaneet kritiikkiä sekä Britannian että Ruotsin valvontaviranomaisilta. Julkisuudessa oli myös esiintynyt väitteitä pankin sisällä tapahtuneesta naistyöntekijöiden seksuaalisesta ahdistelusta. Dagens Industrin lähteiden mukaan Bouvin oli pakotettu jättämään tehtävänsä, mutta Bouvin itse sanoi että kyseessä oli hänen oma päätöksensä.
Handelsbankenin varatoimitusjohtajana ollut Carina Åkerström valittiin Bouvinin seuraajaksi pankin uudeksi toimitusjohtajaksi helmikuussa 2019. Åkerströmistä tuli Handelsbankenin ensimmäinen naispuolinen toimitusjohtaja.

Liiketoiminta

Handelsbankenilla on maanlaajuinen konttoriverkosto kotimaansa Ruotsin lisäksi Britanniassa, Tanskassa, Suomessa, Norjassa ja Alankomaissa. Nämä maat se lukee sen kotimarkkinoiksi. 1970-luvulta lähtien pankin toiminta-ajatuksena on ollut organisaation hajauttaminen, millä on pyritty päätöksenteon tapahtumiseen lähellä asiakasta.
Suomeen Handelsbanken perusti vuonna 1985 edustuston, joka muuttui suomalaiseksi pankiksi vuonna 1991. Vuonna 1995 Handelsbanken hankki omistukseensa terveen osan SKOP:n luottokannasta ja SKOP-rahoitus Oy:n, jonka nimi muutettiin Handelsbanken Rahoitus Oy:ksi.
Handelsbankenilla on matala organisaatiorakenne, jossa on vain kolme päätöksentekotasoa. Pankki on yksi kustannustehokkaimmista pankeista. Siellä ei ole harjoitettu budjetointia 1970-luvun alun jälkeen.
Vince Bellissimo

Ura

Bellissimo pelasi viimeisen juniorikautensa USHL-liigan Toledo Scarecrowsissa 2001–2002. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan parhaaksi hyökkääjäksi, ja hän sijoittui sarjan pistepörssissä toiseksi tehtyään 76 pistettä 61 ottelussa. Florida Panthers varasi Bellissimon NHL:ään vuoden 2002 varaustilaisuudessa 158. varauksena. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi NCAA-yliopistosarjaan Länsi-Michiganin yliopiston joukkueeseen. Bellissimo pelasi lopulta yliopistosarjassa kolme kautta, ja siirtyi ammattilaiseksi yliopistokauden 2004–2005 jälkeen, kun teki loppukauden mittaisen sopimuksen AHL:n San Antonio Rampagen kanssa maaliskuussa 2005.
Syyskuussa 2005 Bellissimo teki kahden vuoden sopimuksen NHL-joukkue Carolina Hurricanesin kanssa. Hän ei Carolinassa päässyt pelaamaan, vaan pelasi farmissa sekä AHL:ssa että ECHL:ssä. Kausi 2005–2006 meni osaksi AHL:n Lowell Lock Monstersissa ja ECHL:n Florida Everbladesissa, ja kauden 2006–2007 Bellissimo pelasi kokonaisuudessa ECHL:ssa.
Bellissimo siirtyi kaudeksi 2007–2008 Saksan DEL-liigaan ERC Ingolstadtin joukkueeseen. Saksassa Bellissimo oli DEL-liigan neljänneksi eniten maaleja tehnyt pelaaja, kun hän viimeistei 55 ottelussa 31 maalia. SM-liigajoukkue KalPa hankki Bellissimon joukkueeseensa kaudeksi 2008–2009. Hän sai potkut kuitenkin joukkueesta heikosti sujuneen alkukauden jälkeen marraskuussa. Loppukaudeksi hän siirtyi Itävallan pääsarjaan HC Innsbruckiin.
Bellissimo palasi kaudeksi 2009–2010 Saksan liigan Ingolstadtiin. Tammikuussa 2010 hän kuitenkin vapautettiin sopimuksestaan, ja hän siirtyi Seria A:ssa pelaavaan Asiagoon.
World of Warcraft: Battle for Azeroth

Uudet alueet

Kalimdorin ja Itäisten kuningaskuntien välissä olevalle Suurelle merelle ilmestyy kaksi uutta aluetta: Kul Tiras, yksi Azerothin ihmisten seitsemästä valtakunnasta, ja Zandalar, Azerothin peikkojen alkuperäinen kotisaari. Kul Tiras on ainoastaan Liittouman hahmoille ja se jakautuu kolmeen alueeseen: Tiragarde Sound, Drustvar ja Stormsong Valley. Zandalar on ainoastaan Lauman hahmoille ja sekin jakautuu kolmeen alueeseen: Zuldazar, Naz'mir ja Vol'dun.
Kul Tirasin ja Zandalarin lisäksi peliin lisättiin useita ennestään kartoittamattomia saaria. Saarille voi astua vain kolmen pelaajan ryhmissä, jotka joutuvat myös kilpailemaan vastakkaisen ryhmittmän pelaajien kanssa saarten luonnonvarojen keräämisestä.

Liittolaisrodut

Liittolaisrodut (engl. allied races) olivat aiemmin Azerothissa täysin neutraaleja. Suorittamalla tiettyjä värväämistehtäviä, joiden jälkeen pelaaja voi luoda uuden kyseistä rotua edustavan hahmon. Liittouman liittolaisrotuihin kuuluvat tyhjiöhaltiat (engl. void elves) (Alleria Windrunnerin värväämät varjotaikuutta käyttävät korkeahaltiat), Lightforged-draeneit (Valon armeijaan kuuluneet Argusilla taistelleet draeneit), Dark Iron -klaanin kääpiöt (jotka olivat aiemmin sodassa Bronzebeard-klaanin kanssa) sekä Kul Tirasin ihmiset. Lauman liittolaisrotuihin kuuluvat Yösyntyiset (engl. Nightborne) (Suramarin entiset yöhaltiat), Highmountainin taureenit (joilla on Mulgoren taureeneista poiketen hirvimäiset sarvet), Zandalari-heimon peikot (Azerothin peikkojen alkurotu) sekä mag'har -örkit (vaihtoehtoisen menneisyyden Draenorin örkit, jotka eivät juoneet Mannorothin verta). Lisäpäivityksessä 8.3 tulevat uusina liittolaisrotuina Liittoumalle mechamaahiset (engl. Mecha Gnomes) sekä Laumalle kettumaiset vulperat.

Tarina

Azerothin asukkaat joutuivat maksamaan kalliin hinnan tehdäkseen lopun Palavan Legioonan hyökkäyksestä, kun titaani Sargeras ehti ennen vangitsemistaan iskeä miekkansa Azerothiin ja haavoittaa sen maailmansielua. Mutta sitäkin vaikeampi haaste on korjata Liittouman ja Lauman särkynyt luottamus toisiaan kohtaan, kun kumpikin osapuoli havittelee sota-aseeksi maailmansielun verta, ”azeriittia”. Konflikti eskaloituu entisestään, kun Lauma saa Kalimdorin kokonaan hallintaansa polttamalla maailmanpuu Teldrassiliin ja Liittouma Itäiset kuningaskunnat valtaamalla Lordaeronin pääkaupungin rauniot. Azerothin tulevaisuus riippuu tästä pitkään kestäneestä sodasta kahden ryhmittymän välillä.
Arvi Oksala

Arvid (Arvi) Adiel Oksala, vuoteen 1906 Tapper (2. tammikuuta 1891 Jyväskylä – 23. heinäkuuta 1949 Helsinki) oli uittoon ja lauttaukseen erikoistunut diplomi-insinööri sekä kokoomuslainen poliitikko ja kansanedustaja, joka toimi Suomen puolustusministerinä viisi vuotta 1930-luvulla. 
Oksalan vanhemmat olivat liikemies Sakari Tapper ja Maria Oksanen ja puoliso vuodesta 1917 Xenia Thekla Feldmann. Lääkäri, professori Arvo Oksala oli heidän poikansa. 
Oksala kirjoitti ylioppilaaksi Heinolan lukiosta 1910 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1914. Ennen poliittista uraansa hän toimi apulais- ja osastoinsinöörinä rautatierakennuksilla 1914-1916 ja 1918-1919, Ahvenanmaan linnoitustöissä 1916-1917 sekä Metsähallituksen palveluksessa 1919-1920. Lauttauskalusto Oy-nimisen yhtiön toimitusjohtajana 1920-1937 toimiessaan hän oli samalla Jänisjärven lauttaus- ja Salmin uittoyhdistyksen uittopäällikkö 1922-1937. 
Oksala julkaisi käsikirjan Uitto ja lauttaus sekä uittorakenteet 1926, joka ilmestyi uusittuna nimellä Uittoteknologia vuonna 1936. Sahateollisuuskoulun uittoteknologian opettajana Oksala toimi 1924-1932 ja Suomen Uittajainyhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 1928. Suomen Puunjalostusteollisuuden keskusliiton yliasiamies hänestä tuli 1937 ja Keskuskauppakamarin asiamies 1940. Oksala oli myös Suomen ja Venäjän välisen rajauittokomitean jäsen 1920-1922 ja kuului moniin muihinkin valtiollisiin komiteoihin ja neuvottelukuntiin.
Oksala toimi Sortavalan kaupunginvaltuustossa ja -hallituksessa 1926-1936, eduskuntaan hänet valittiin 1930 Viipurin vaalipiiristä. Puolustusministerinä Oksala toimi Kivimäen ja Kallion IV hallituksissa vuosina 1932–1937. Oksala kuoli kesken kansanedustajakauttaan kesällä 1949 ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Jussi Saukkonen.
Porthos

Porthos (joskus myös Portos) on kirjailija Alexandre Dumas vanhemman luoma kuvitteellinen hahmo. Porthos esiintyy useissa Dumas'n kirjoissa.
Romaanissa Kolme muskettisoturia Porthos ja kaksi muuta muskettisoturia Athos ja Aramis ovat kirjan päähenkilön D'Artagnanin parhaimmat ystävät.
Porthos on joukon ilonpitäjä, joka rakastaa viiniä, laulua ja naisia. Porthoksen hahmon esikuvana on ollut todellinen muskettisoturi Isaac de Portau.
Suomen elokuvakontakti

Suomen elokuvakontakti ry oli elokuvantekijöiden vuonna 1970 perustama yhdistys, joka levitti ja promotoi lyhyt- ja dokumenttielokuvia Suomessa. Yhdistys vuokrasi elokuvia pääasiallisesti järjestöjen, kuntien kulttuuritoimien, koulujen ja elokuvatapahtumien esityksiin, mutta myös yksityisille henkilöille. Yhdistyksen valikoimissa oli yli tuhat elokuvaa. 
Vuokrauksen lisäksi Suomen elokuvakontakti ry järjesti elokuvatapahtumia, kuten Helsingin lyhytelokuvafestivaali -tapahtuman (aiemmin Kettupäivät), jossa esiteltiin joka marraskuu uusimmat lyhytelokuvat. 
Yhdistyksellä oli myös lyhyt- ja dokumenttielokuviin erikoistunut verkkokauppa.
Vuonna 2016 yhdistyksen hallitus haki yhdistyksen konkurssiin. Syynä oli se, että opetus- ja kulttuuriministeriö lopetti yhdistyksen vuosittaisen toiminta-avastuksen epämääräisen taloudenpidon takia. Ministeriö perii yhdistykseltä takaisin 137 000 euroa avustuksia, joiden käytöstä on raportoitu puutteellisesti tai joita ei ole käytetty haettuihin tarkoituksiin. Suomen Kuvalehden elokuva-alaan erikoistuneen toimittaja Kalle Kinnusen mukaan konkurssi tuli alalle täysin yllätyksenä ja alan ammattilaisten "kismitys oli käsinkosketeltavaa". Yhdistyksessä oli sählätty taloudenpidon kanssa jo aiemminkin: esimerkiksi eräänä vuonna Elokuvakontaktilla yksinkertaisesti unohdettiin hakea festivaalitukea Helsingin lyhytelokuvafestivaalin järjestämiseen.
Kesäkuussa 2017 Helsingin Sanomat uutisoi, että Helsingin poliisi tutkii mahdollista avustuspetosta järjestössä.
Gravitar

Pelin kulku

Pelaaja kontrolloi pientä sinistä alusta ja peli alkaa kuvitteellisessa aurinkokunnassa, jossa pelaajalla on valittavanaan useampia erilaisia planeettoja. Kun pelaaja ohjaa aluksen valitsemaansa planeettaan, hänelle avautuu sivusta kuvattu maasto, jossa on sekä punaisia tykkitorneja, että sinisiä bensiiniyksiköitä. Peli-ideana on tuhota tykkitornit ja pitää yllä aluksen polttoainevarastoa. Jos polttoaine pääsee nollaan, peli loppuu heti.
Planeetan vetovoima vetää alusta kohti planeetan pintaa. Planeetat, jotka eivät zoomanneet, vetivät alusta kohti planeetan keskipistettä. Kun ensimmäinen kierros planeettoja (11 kappaletta) on pelattu läpi, vetovoima muuttuu hylkiväksi, eli käänteiseksi. Kolmannessa vaiheessa maasto muuttuu näkymättömäksi ja viimeisessä, neljännessä, vaiheessa sekä näkymättömäksi, että hylkiväksi. Tämän jälkeen peli alkaa uudelleen alusta.
Gravitarin jokaisessa aurinkokunnassa oli myös reaktori, joka toimi linkkinä seuraavaan tasoon. Reaktorin ytimen ampuminen ja onnistunut pako tuottaa bonuspisteitä ja 7500 yksikköä polttoainetta. Kahden ensimmäisen tason jälkeen reaktori muuttui erittäin vaikeaksi, ja myöhemmissä tasoissa käytännössä mahdottomaksi läpäistä, pakoajan jatkuvasti vähentyessä.
Pelin suunnittelijat Mike Hally ja Rich Adam kuvittelivat suunnitteluvaiheessa näkymättömien kenttien olevan pelaajille niin vaikeita, että kukaan ei koskaan pystyisi pelaamaan peliä läpi. Tämä kuvitelma osoittautui nopeasti vääräksi.

Ennätykset

Yhdysvaltalainen Dan Coogan teki 12. joulukuuta 2006 uuden Gravitarin maailmanennätyksen tuloksella 8 029 450 pistettä. Pelin kesto oli 23 tuntia ja 15 minuuttia. Edellinen maailmanennätys, joka kesti 24 vuotta, oli Ray Muellerin nimissä joulukuulta 1982.

Trivia

Gravitarin prototyypi oli nimeltään Lunar Battle. Gravitar käytti samanlaista viiden napin ohjaussysteemiä kuin kolme muutakin Atarin peliä, Asteroids, Asteroids Deluxe ja Space Duel.
Tuotantomäärä oli 5420 yksikköä.
Gravitarissa oli ainutlaatuinen ennätyslista. Se tallensi kolme ensimmäistä tulosta pelin muistiin ja riippuen ennätyksen suuruudesta, listan nimi muuttui. Ennätyslistoja oli kahdeksan: FLUNKY LIST, GUNNER LIST, CO-PILOT LIST, PILOT LIST, ACE PILOT LIST, KILLER PILOT LIST, PONTIUS PILATE LIST, GOTTA-BE-LUCKY LIST.

Populaarikulttuurissa

Gravitar-arcadepeliä on käytetty rekvisiittana seuraavissa elokuvissa: James Bond 007: Älä Kieltäydy Kahdesti, Väkivallan Vihollinen 4 ja Sotaleikit.

Vaikutteet

Gravitarin inspiroimia pelejä on ollut lukuisia. Tunnetuimpia ovat Thrust ja Oids.