google/wiki40b huggingface dataset:
Sammalusjärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 8,6 hehtaaria ja sen pituus on 850 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa noin kaksi kilometriä pitkä Sammalusoja, joka laskee Mouhijärveen. Yksi laskuoja tulee läheiseltä Pirttijärveltä.
Järven rantaviiva on 1,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannalla on kolme loma-asuntoa, joille johtaa tiet valtatieltä 11.
Pertti Koivisto

Pertti Koivisto (s. 8. joulukuuta 1924) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Koivisto nousi Kotkan Kirin edustusjoukkueeseen 1948. Hän siirtyi 1949 Kotkan Työväen Palloilijoihin, jossa hän pelasi vuonna 1957 päättyneen uransa loppuun asti. Koivisto voitti KTP:ssa Suomen mestaruuden 1951 ja 1952. Kaikkiaan Koivisto pelasi 10 kauden aikana 154 pääsarjatason ottelua. 
Koivisto pelasi maajoukkueessa vuosina 1951–1955 kaksi A-maaottelua ja yhdeksän B-maaottelua.
Hans Ramsay

Hans (Joan) Ramsay (k. n. 1649) oli skotlantilaisen Ramsay-suvun suomalaisen ja ruotsalaisen sukuhaaran kantaisä. Hän saapui isänsä kanssa vuonna 1573 Ruotsiin, josta siirtyi Liivinmaalle ja edelleen Suomeen. Hän muutti Ihamäkeen Somerolle 1613, kun sai verovapauden Ihamäen tilalle, jolle rakennutti kartanonsa. Ruotsin armeijassa Ramsay oli vuonna 1631 eversti, ja myöhemmin hänestä tuli kenraalimajuri. Hän taisteli Baltian maissa ja sai palkkioksi tiloja Someron ja Elimäen pitäjistä.
Ramsay naturalisoitiin vuonna 1633, ja hänen sukunsa introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 215 vuonna 1634.
Hans Ramsayn vanhemmat olivat Skotlannista tulleet kapteeni Alexander Ramsay ja everstintytär Matilda Annand. Alexanderilla oli myös toinen poika John (1590-1635) toisen puolisonsa Margaret Crammondin kanssa. Hans Ramsay toimitti kuningas Kustaa II Aadolfille sukuselvityksen vuodelta 1623, jossa hänen isänsä ja äitinsä esivanhemmat mainitaan kolmessa sukupolvessa. Hän oli naimisissa kaksi kertaa: ensin Elin Andersintyttären kanssa, sitten Elin Stålhansken kanssa. Väitetään, että hän kuoli 99-vuotiaana 1649.
Zoël Amberg

Zoël Amberg (s. 25. syyskuuta 1992 Stans) on sveitsiläinen moottoriurheilija.

Ura

Amberg aloitti uransa karting-sarjoissa, joissa hän kilpaili vuoteen 2008 saakka. Vuonna 2009 Amberg kilpaili Italian Formula Renault -sarjassa, Formula Renault West European Cupissa ja Formula Renault Middle European Cup -mestaruussarjassa. Hän sijoittui neljänneksi Italian FR-sarjassa ja viidenneksi Sveitsin FR-sarjassa. Vuonna 2010 Amberg voitti Sveitsin Formula Renault -sarjan mestaruuden. Hän kilpaili myös Formula Abarth -sarjassa, jossa hän voitti yhden kilpailun sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi.
Vuonna 2011 Amberg kilpaili GP3-sarjassa Atech CRS Racing-tallissa, jossa hän ei saavuttanut pisteitä. Samana vuonna hän ajoi European F3 Open -sarjassa kuusi kilpailua voittamalla yhden kilpailun. Vuonna 2012 Amberg siirtyi World Series by Renault-sarjaan saavuttaen kauden aikana yhden pisteen. Amberg jatkoi sarjassa vuonna 2013 saavuttaen kahdeksan pistettä. Vuonna 2014 Amberg jatkoi kolmannen kauden sarjassa saavutaen yhden kakkossijan ja 66 pistettä sijoittuen sarjan 11:ksi. Vuonna 2015 Amberg siirtyi GP2-sarjaan Lazarus -tallin kuljettajaksi.
Saarijärvi (Orivesi, Siikaneva, läntinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,1 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se sijaitsee Siikanevan kaakkoispuolella kohoavalla mäkisellä järvialueella ja se on valuma-alueensa latvajärviä. Järven muoto on kuin kolmella yhdistetyllä lahdella, jonka yhdellä lahdella sijaitsee kolme saarta. Vierekkäin sijaitsevien saarten pituudet ovat 60, 30 ja 20 metriä. Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata. Järvelle on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa sekä etelärannalla sijaitseva pyöreä kota. Niille tulee tiet kantatieltä 66 alkavata tieltä.

Luontoarvoja

Järvi kuuluu osana Oriveden kaupungin Iso-Vuorijärven ja Siikajärven kävelyreitteihin, jotka ohittavat järvet: Iso Vuorijärvi, Kirvesjärvet, Salmijärvi, Iso Petäjäjärvi, Siikajärvi, Siikajärvenlakkari ja Saarijärvi. Polku seuraa järven kaakkoispuolen rantoja ja yksi polku tulee järven lounaispään lahdelle, jossa sijaitsee kota, joka ei kuitenkaan kuulu reitistöön.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 176,0 metriä mpy. Järven lounaisrannasta lähtee lyhyt laskuoja Salmijärveen, josta vesireitti jatkaa Isoon Petäjäjärveen.
Valkyria (pelisarja)

Muu media

Ensimmäisen osan suosion myötä pelin pohjalta on tehty myös manga, anime ja draama CD (kuunnelma).
Östran kihlakunta (Småland)

Östran kihlakunta (ruots. Östra härad) oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 298,46 neliökilometriä ja asukasluku 18 473 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Korsberga, Lemnhult, Näshult, Stenberga, Skirö, Nye, Bäckseda, Näsby, Myresjö, Lannaskede, Nävelsjö, Björkö, Vetlandan maalaiskunta, Skede, Alseda, Ökna, Karlstorp ja Kråkshult.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Kråkshult kuuluu nykyään Eksjön kuntaan ja muut Vetlandan kuntaan.
Diakonia-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta

Jaostot

Jokaisella Diakin kampuksella toimii paikallinen jaosto. Nämä jaostot juontavat juurensa vanhoihin eri paikkakuntien opiskelijayhdistyksiin. Ne aloittivat toimintansa vuoden 2013 alussa. Jaostot huolehtivat opiskelijatoiminnan pyörittämisestä eri paikkakunnilla. Niiden vastuulle kuuluvat esimerkiksi paikallinen edunvalvonta, tutorointi sekä paikallisten tapahtumien järjestäminen.
Rosenlewin Urheilijat -38 (jalkapallo)

Historia

RU-38 perustettiin Porissa vuonna 1938 Oy W.Rosenlew Ab:n urheiluseuraksi. Seuran lajivalikoimaan kuului alusta alkaen myös jalkapallo. Sarjatoimintaan seura osallistui ensimmäistä kertaa kuitenkin vasta sotavuosien jälkeen 1947, jolloin edustusjoukkue pelasi kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Maakuntasarjassa. 
Seuran toimintamalliin niin jalkapallossa, jääkiekossa kuin yleisurheilussakin kuului alusta alkaen pelaajien värvääminen muista seuroista. Uusille pelaajille järjestettiin työpaikka yhtiön tehtailta, joka mahdollisti myös harjoittelun työaikana ja teki pelaajista puoliammattilaisia. RU-38:n toiminta oli uutta suomalaisessa amatööriurheilussa ja sitä ei muiden seurojen keskuudessa aina katsottu hyvällä. 
RU-38:n nimekkäimpiä hankintoja olivat seuraan 1950-luvun lopulla siirtyneet maajoukkuepelaajat Aimo Sommarberg (KTP), Stig-Göran Myntti (VIFK), Matti Jokinen (IF Drott) ja Seppo Pelkonen (JoPS).

Vuodet huipulla

1950-luvun alun ja puolivälin joukkue pelasi vaihtevalla menestyksellä toisella ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla. 
Pelaajahankintojensa ansiosta RU-38 onnistui nousemaan vihdoin Mestaruussarjaan kaudeksi 1959. Ensimmäinen kausi oli heti menestys ja joukkue sijoittui sarjassa toiseksi. Hopeaa saavuttaneessa joukkueessa pelasivat: Aulis Järvinen, Aimo Sommarberg, Alpo Tall, Toivo Johansson, Altti Grönlund, Viljo Vainio, Olavi Leskinen, Seppo Pelkonen, Eino Wessman, Lasse Häyhä ja Rainer Mäkelä. 
Seuraavana vuonna joukkue kärsi loukkaantumisista. Erityisesti puolustaja Aimo Sommarbergin puuttuminen näkyi kentällä ja lopulta sijoitukseksi 12 joukkueen sarjassa tuli kymmenes. Seura putosi sarjaporrasta alemmaksi. Hieman lohtua pettymykseen toi joukkueen selviytyminen Suomen Cupin finaaliin. Helsingin olympiastadionilla pelatussa loppuottelussa Valkeakosken Haka oli parempi maalein 3-1.
Putoamisen jälkeen seura pelasi vielä seitsemän kautta Suomensarjassa. Vuonna 1965 nousu takaisin pääsarjaan oli lähellä. TPS kukisti RU:n nousun ratkaisseessa uusintaottelussa viime hetken rangaistuspotkumaalilla. Ottelua seurasi Herralahdessa RU-38:n kaikkien aikojen ennätysyleisö, 5 214 maksanutta katsojaa.
Viimeiseksi jäänellä kaudellaan 1967 RU-38 onnistui nousemaan takaisin SM-sarjaan. Sarjapaikka siirtyi kuitenkin seurafuusion myötä syntyneen uuden joukkueen Porin Ässien nimiin.

Fuusio

Rosenlew päätti luopua vuonna 1967 kalliiksi tulleesta urheilutoiminnastaan ja seura yhdistyi Porin Karhujen kanssa. Uusi seura sai nimekseen Porin Ässät. Karhut oli myös itse fuusioseura, joka oli syntynyt vuonna 1960 Porin Palloilijoiden ja Porin Kärppien yhdistyessä. 
Viimeisenä sarjakautena sekä RU-38 että Karhut pelasivat samassa Suomensarjan lohkossa, vaikka seurojen yhdistyminen oli jo yleisessä tiedossa. Tämä johti erikoisiin tilanteisiin. Epäiltiin esimerkiksi Karhujen hävinneen tahallaan loppukauden keskinäisen kohtaamisen, jotta RU-38 olisi selviytynyt SM-karsintaan.
RU-38 pääsi lopulta karsintoihin ja lunasti paikan Mestaruussarjaan kaudeksi 1968. Sarjapaikan perinyt Ässät pelasi kaksi kautta korkeimmalla sarjatasolla ennen putoamistaan Suomensarjaan.
NOT-portti

Muuta

Jos EI-portti kytketään toiseen EI-porttiin negaatio kumoutuu eli:
Niinivaara (Joensuu)

Niinivaara on Joensuun suurimpia kaupunginosia. Se sijaitsee korkealla mäellä (korkein kohta 107 metriä merenpinnan yläpuolella) 1-2 kilometrin päässä kaupungin keskustasta, Pielisjoen toisella puolella. 
Niinivaaran tärkeimpiä maamerkkejä on Pohjois-Karjalan keskussairaala (1953)  ja Pielisensuun kirkko (Veikko Larkas, 1960), jotka sijaitsevat vaaran laella. Kallion sisällä on iso väestönsuoja. Niinivaaraan kuuluu myös Joensuun kantakaupungin ainoa lampi, Varaslampi.
Kaupunginosan keskus on Suvikadun ja Niinivaarantien risteyksen tuntumassa. Siellä on muun muassa liikekeskus, terveysasema ja koulu.   
Asukkaita Ninivaaralla on noin 4 400. Alue rajautuu Pielisjokeen, Karsikkoon, Penttilään ja Hukanhautaan.
Karelia-ammattikorkeakoulun Tikkarinteellä toimiva sosiaali- ja terveysalan sekä Wärtsilä-talossa toimiva tekniikan ja liiketalouden kampukset ovat Niinivaaralla.
Memorial address

Tekijätiedot

Kappaleet 1 ja 8 on säveltänyt Tetsuya Yukumi. Kappaleet 2, 3, 4 ja 6 on säveltänyt BOUNCEBACK. Kappaleet 5 ja 7 ovat säveltäneet CREA ja D・A・I.
Kappaleet 1, 2, 3 ja 6 on sovittanut HΛL. Kappaleet 4 ja 7 on sovittanut CMJK. Kappaleet 5 ja 8 on sovittanut tasuku.
Tahltaninkarhukoira

Ulkonäkö

Tahltaninkarhukoira oli rungoltaan kuin pystykorvan ja paariakoiran välimuoto. Sen rakenteen tuli olla ennen kaikkea atleettinen ja ketterä. Se oli ulkonäöltään kettumainen. Sen häntä oli lyhyt, tuuhea, pystyssä kannettu ja erilainen kuin muilla koirilla, ja sitä on kuvailtu partasudiksi ja pölyhuiskuksi. Sen karvapeite oli lyhyttä, tiheää ja kovaa. Väri vaihteli paljon, mutta yleisin oli musta valkoisin merkein. Kuten muillekin samantyyppisille roduille, tahltaninkarhukoiralle oli tyypillistä erikoinen jodlaava ääni. Säkäkorkeus oli 30-40 cm ja paino 7 kg.

Luonne ja käyttäytyminen

Tahltaninkarhukoiralla oli rohkeutta kohdata karhu, mutta se oli ystävällinen ja lempeä pienemmille eläimille ja ihmisille. Se oli omanarvontuntoinen ja omistajaansa helposti kiintyvä. Sen ominaispiirteisiin kuului mm. basenjille ja muutamalle muulle alkukantaiselle rodulle tyypillinen jodlaus. Se eli teltassa perheen kanssa ja jakoi heidän sänkynsä ja pöytänsä. 17. vuosisadalla jesuiitta kuvaili intiaanien yhteistaloja talvella ja totesi, että hän "ei osaisi päättää mikä oli pahinta -savu, kirput vai koirat".

Alkuperä

Tahltan-intiaanit olivat jalostaneet tahltaninkarhukoiran karhunmetsästykseen, minkä vuoksi sillä oli pienestä koostaan huolimatta mahtavat voimat. Ennen metsästystä koirilta vuodatettiin seremoniassa verta pistämällä niitä takaraajoihin ketun tai suden pohjeluulla. Metsästyspäivän aamuna kahta koiraa kannettiin säkissä intiaanin olkapäällä kunnes ne olivat paikantaneet tuoreet karhunjäljet. Päästyään vapaiksi nämä pikkukoirat liikkuivat kevyesti lumihangen yli samalla kun syvät nietokset hidastivat karhun pakoa. Niiden kettumainen, katkonainen haukunta rasitti karhua alistumiseen asti tai hämmensi sen kunnes intiaanit saattoivat tulla tarpeeksi lähelle tappaakseen sen. Koiraa valmennettiin taisteluun suuria kissaeläimiä vastaan merkitsemällä sen kasvot kuolleen ilveksen kynnellä.
Tahltaninkarhukoira polveutui paariatyyppisistä koirista, jotka olivat saapuneet alueelle esihistoriallisten vaellusten aikaan. Se eli lähinnä Brittiläisen Kolumbian luoteisosien ja Etelä-Yukonin syrjäisillä vuoristoalueilla. Sen ruokavalio koostui tavallisesti pienistä linnun-, lihan- ja kalanpaloista, ja se pärjäsi myös purevan kylmässä. Alkuperäisen elinympäristönsä ulkopuolella rotu sairastui herkästi penikkatautiin, lämpöhalvaukseen ja ruokavalion muutoksen aiheuttamiin ongelmiin. Valkoisten löytöretkeilijöiden tuodessa mukanaan muita koiria se alkoi harvinaistua. Rotu ehdittiin tunnustaa Kanadan Kennelliitossa, mutta rekisteröintien hiivuttua se poistettiin viralliselta rotulistalta.
Denis Fonvizin

Elämä

Fonvizin syntyi Moskovassa ja vietti siellä lapsuutensa. Kolmetoistavuotiaana hän pääsi opiskelemaan Pietarin yliopistoon. Hän oli otettu koulutuksen tasosta ja opiskeli ahkerasti seuraavat kaksi vuotta. Nuori Fonvizin oli erityisen hyvä venäjän ja saksan kielissä. Pietarin yliopistossa hän näki ensimmäisen teatteriesityksensä, ja sillä oli suuri vaikutus häneen. Fonvizin palasi Moskovaan jatkaen siellä opintojaan. Hän opiskeli intensiivisesti ranskaa tietäen, että se oli kaikkien suurien dramaturgien, filosofien sekä kirjailijoiden kieli Euroopassa. Opinnoissa menestymisen johdosta hän sai yliopistolta paikan kääntäjänä, ja pian tämän jälkeen hänen ensimmäinen näytelmänsä julkaistiin.
Vuonna 1764 Fonvizin sai valmiiksi psykologisen komedian Korionin, joka on venäläinen muunnelma Jean-Baptiste-Louis Gressetin Sidneystä (1745). Suoraan kääntämisen sijaan Fonvizinin metodi oli asettaa näytelmät venäläiseen yhteiskuntaan, johon yleisö saattoi samaistua. Vaikka Korion ei ollut Fonvizin originaali teos, vaan vapaa muunnelma Sidneystä, se oli hyvää harjoitusta imitoida ulkomaisia klassikoita ja samalla yhdistää venäläistä yhteiskuntaa osaksi kirjallisuuden traditiota. Muita Fonvizin aikaisempia tuotoksia ovat mm. Kirje palvelijoilleni, Kirje Yamshchikoville ja Mielelleni. Suosituin hänen aikaisimmista originaaleista teoksistaan oli Kettusaarnaaja. Vuonna 1769 valmistui Fonvizin ensimmäinen mestariteos Brigadir ja myöhemmin valmistui Nedorosl'. Näitä pidetään hänen suurimpina teoksinaan. 
Fonvizin sairasti viimeiset viisi vuotta elämästään. Terveydellisistä syistä Fonvizin ja hänen rikas vaimonsa tekivät runsaasti matkoja Ranskaan Fonvizinin viimeisinä elinvuosina. Hän kuoli Pietarissa 1.12.1792.

Saavutukset

Denis Fonvizin loi uuden suunnan satiirisille näytelmille 1700-luvun Venäjällä. Aiemmin Venäjällä toteutetut näytelmät olivat suurimmaksi osaksi kopioita ranskalaisten ja muiden maiden suurien näytelmäkirjailijoiden teoksista. Dialogit, ympäristö ja tyyli eivät vastanneet venäläistä yhteiskuntaa, minkä vuoksi näytelmät tuntuivat teennäisiltä. Fonvizin muokkasi näytelmänsä klassisten periaatteiden mukaisesti, mutta käytti venäläistä miljöötä, henkilöhahmoja ja dialogia. Näytelmillä oli suuri vaikutus Venäjän yhteiskuntaan.
Rajahaudan venesatama

Rajahaudan venesatama on Oulussa Rajahaudan kaupunginosassa sijaitseva veneilysatama. Satama sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä keskustasta pohjoiseen, Perämeren sivulahdesta Kuivasmerestä itään pistävällä Rajahaudan lahdella, Letonniemen suojelualueen kaakkoispuolella. 
Satamassa on  253 venepaikkaa, nosto- ja huoltolaituri sekä veneluiska. Satama on venepaikkojen määrällä mitattuna Pateniemen suuralueen suurin venesatama. Venesataman pohjoispuolella sijaitsee myös Rajahaudan yleinen uimaranta. Satamaan johtaa nimellissyvyydeltään 1,8 metrin syvyiseksi luodattu viitoitettu veneväylä.
Himanka

Historia

Himangan kirkonkylän vanhin alue on nimeltään Raumankari. Tätä aluetta kutsuttiinkin vielä vuonna 1809 Raumaksi. Raumankari oli vanha markkinapaikka, josta nykyiset jokakesäiset Raumankarin markkinat saivat alkunsa.
Raumankarista länteen Pohjanlahden rannalla sijaitsi ennen saha, josta on jäljellä kookas punatiilinen piippu ja tulipesä. Paikkaa kutsutaan vieläkin Sahanmäeksi. Sahanmäellä sijaitsee Sautinkarin leirintäalue, missä järjestetään vuosittain kansainvälinen moottoripyöräilijöiden Kokko-treffen kokoontumisajo.
Himangan saaristoon kuuluvat muun muassa Iso- ja Pikku-Mansikka, Somero sekä Laitapauha. Rautilan kylällä on Kuninkaankivi muistuttamassa Ruotsin kuninkaan käynnistä paikalla. Perimätiedon mukaan kuningas pysähtyi paikalla matkalla pohjoiseen.
Paikallisia urheiluseuroja ovat Himangan Urheilijat, Himangan Roima sekä Himangan Pallo.
Ahti Pöyhtäri, vuonna 1999 kuollut kunniamerkein palkittu sotaveteraani ja paikallispoliitikko, on kirjoittanut seudun historiasta. Hän oli syntynyt Himangalla 11. elokuuta 1918.
Himanka on myös eräs Suomen merkittävimmistä ruokaperunan tuottajakunnista. Himangan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla lakslooja eli lohilaatikko ja ohrarieska.

Pääelinkeinot

Himangan kunnan alueen pääelinkeinoja ovat maatalous, turkistuotanto, metalliteollisuus, mekaaninen puunjalostus sekä historiallisesti veneenrakennus. Kunnan suurin yksityinen työnantaja on Kensapuu Oy.
HMS Cassandra (R62)

Palvelus

HMS Cassandra aloitti 26. heinäkuuta 1944 vastaanottotestit, joiden päättymisen ja varustamisen jälkeen alus siirtyi elokuussa Scapa Flowhun koulutukseen osana Kotilaivastoa. Se liittyi Kotilaivaston 7. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana alus suojasi raskaita pinta-aluksia ja valvoi luoteisen reitin (engl. North West Approaches) sekä Pohjanmeren merenkulkua.
Alus suojasi 23. lokakuuta lentotukialus HMS Implacablea ja risteilijä HMS Bellonaa yhdessä HMS Venuksen, HMS Scourgen, HMS Savagen, HMS Verulamin, HMS Capricen, HMS Zambesin ja HMS Cambrianin kanssa tukialuskoneiden iskiessä Sørreisaan ja Bardufossiin ja Tromssan lähistöllä piileskelevän Saksan laivaston taistelulaivan Tirpitzin kuvatiedustelun aikana. HMS Cassandra erkani 31. lokakuuta osastosta saattaakseen SS Empress of Australiaa, joka kuljetti liittoutuneiden Normandiassa vangitsemia neuvostokansalaisia Neuvostoliittoon.
Alus kohtasi 2. marraskuuta SS Empress of Australian ja sitä suojanneet HMS Berwickin, HMS Campanian, HMS Cambrian, HMS Capricen, HMS Saumarezin, HMS Scourgen ja HMS Serapiksen. Osasto muodosti saattueen JW61A. Alus aloitti 11. marraskuuta kotimatkan Kuolan niemimaalta Clydeen saman osaston mukana.
HMS Cassandra liittyi 1. joulukuuta Kuolaan matkanneeseen saattueeseen JW62 HMS Bellonan, HMS Campanian, HMS Nairanan, HMS Caesarin, HMS Cambrianin, HMS Capricen sekä 17. hävittäjälaivueen HMS Onslow’n, HMS Offan, HMS Onslaughtin, HMS Oribin ja HMS Orwellin kanssa. Alus teki 10. joulukuuta sukellusveneentorjuntamatkan sukellusveneiden kokoontumispaikalle ja liittyi sen jälkeen palaavaan saattueeseen RA62. Seuraavana päivänä alukseen osui Saksan laivaston sukellusveneen U-365 laukaisema torpedo, joka tuhosi aluksen keulaosan ja surmasi miehistönjäseniä. Fregatti HMS Bahamas hinasi vaurioituneen aluksen takaisin Kuolaan.
Alus siirrettiin 5. tammikuuta 1945 telakalle Murmanskissa. Huhtikuussa se aloitti matkan Britteinsaarille, jossa se siirrettiin telakalle. Alus palasi palvelukseen vasta Japanin antauduttua ja toisen maailmansodan päätyttyä.
Alus palveli Välimerellä ja Intian valtamerellä ennen paluutaan Britteinsaarille, jossa se poistettiin palveluksesta. Se oli reservissä, kunnes alus päätettiin modernisoida. Palvelukseen palattuaan HMS Cassandra siirrettiin Kaukoitään ja Välimerelle, joissa se palveli vuoden 1966 palveluksesta poistoonsa saakka.
Alus oli Portsmouthin reservissä, kun se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin BISCOlle romutettavaksi. Alus saapui 28. huhtikuuta 1967 hinattuna T. W. Wardille Inverkeithingiin romutettavaksi.
Worldcon 2017

Worldcon 2017 on järjestyksessä 75. Worldcon-tapahtuma, joka järjestetään 9.-13. elokuuta 2017 Suomessa, Helsingin Messukeskuksessa.
Worldconin puheenjohtaja on Jukka Halme.
Johanna Sinisalo vastaanottaa Prometheus-palkinnon tapahtumassa teoksesta Auringon ydin.
Fiat Croma

Croma Suomessa

Suomessa Croma oli markkinoilla vuosina 1986–1991, joskin verrattain harvinaisena. Valikoimaan kuuluivat aluksi 2-litraiset Croma CHT (90 hv), Croma i.e. (120 hv) ja Croma Turbo i.e. (155 hv) sekä 2,8-litraiset dieselit Croma D (75 hv) ja Croma Turbo D (100 hv). Pienintä moottorivaihtoehtoa, Lancia Prisman moottorista kehitettyä 1,6-litraista (83 hv), ei Suomeen tuotu. Vuonna 1987 mallivalikoima laajeni kahdella halvemman pään varusteluversiolla, 2000 CHT ja 2000 CHT Super, joissa molemmissa oli sitkeäksi kuvattu 90 hevosvoiman kaksilitrainen bensiinimoottori.
Croma voitti Tekniikan Maailman kärkimerkkien vertailutestin vuonna 1986.´Cromat olivat hyvin varusteltuja erityisesti hintaansa nähden sekä tarjosivat tilaan matkustajille ja heidän tavaroilleen runsaasti. Parin ensimmäisen vuoden malleissa esiintyi jonkin verran sähköongelmia, mikä oli Fiateille tyypillistä noihin aikoihin. Vuoden 1991 facelift-mallissa ongelmista päästin eroon lähes tyystin.
Lauri Lamminpää

Lauri Veikko Lamminpää (s. 13. elokuuta 1919 Lavansaari) on suomalainen sotakirjailija.
Jätkä (animaatiohahmo)

Fiktiivinen historia

Jätkä joutui hallituksen "vankilaan", koska hänellä oli Muovimiehen tapaiset erikoisvoimat, joita hallitus halusi testata. He saivat suostuteltua Jätkän tulemaan ehdoilla, josta hän ei voinut kieltäytyä. Myöhemmin Jokeri ilmestyi autiolla paikalla olleeseen vankilaan ja vapautti Jätkän sekä muut mutantit. Jokeri päätti perustaa Royal Flush Gang -nimisen ryhmän, jossa Jätkä ja muut mutantit ovat pukeutuneet pelikorteiksi.
Kultainen pääsylippu – P, NP ja mahdottoman tavoittelu

Kultainen pääsylippu – P, NP ja mahdottoman tavoittelu on Lance Fortnowin kirjoittama kirja, joka käsittelee P=NP-ongelmaa. Fortnow kirjoitta alun perin katsauksen kyseisestä ongelma tietokonelaskennan ammattilaisille. Tästä artikkelista tuli todella suosittu ja hän päätti laajentaa sen suurelle yleisölle tarkoitetuksi kirjaksi. Kirja alkaa kauppamatkustajan ongelman käsittelyllä ja tämän jälkeen Fortnow kuvaa sitä, millaista arkielämä olisi, jos tietokone voisi laskea kaiken. Kirjan nimi viittaa englantilaiseen sananlaskuun. Kirjan on suomentanut Kimmo Pietiläinen ja julkaissut suomeksi Terra Cognita. Siinä on 186 sivua.
A. J. Allmendinger

Anthony James "AJ" Allmendinger (s. 16. joulukuuta 1981) on yhdysvaltalainen autourheilija, joka kilpailee sekä avopyöräisillä että vakioautoilla. Nykyisin Allmendinger kilpailee NASCARin pääluokassa Sprint Cup Seriesissä. Hän on voittanut urallaan mm. Champ Car Atlanticin ja Barber Dodge Pro Seriesin mestaruudet.

Ura

Allmendinger voitti nuorempana kahdesti International Kart Federationin mestaruuden. Vuonna 2002 hänet kruunattiin Barber Dodge Pro Seriesin voittajaksi ja seuraavana vuonna Champ Car Atlanticin mestariksi. Seuraavana vuonna Allmendinger siirtyi tallinsa RuSportin kanssa Champ Car-sarjaan. Hän kilpaili sarjassa kolme kautta, saavuttaen viisi voittoa, 14 palkintosijaa ja kaksi paalupaikkaa. Parhaimmillaan Allmendinger oli sarjassa kolmas vuonna 2006. Vuonna 2006 hän siirtyi NASCARin Craftsman Truck Seriesiin. Tässä sarjassa Allmendinger sijoittui urallaan kolme kertaa kymmenen joukkoon. 2006 asti hän on kilpaillut NASCARin eri luokissa, nykyisin sen pääluokassa Sprint Cup Seriesissä. Hän on ajanut urallaan NASCARissa 232 kisaa, kolme paalupaikkaa ja on sijoittunut 38 kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Nykyisin hän kilpailee Chevrolet SS:llä numerolla 47 JTG Daugherty Racing-tallissa.
Lelystad

Matkailu

Vaikka Lelystadissa ei ole vanhaa kaupunkia tai historiallista keskustaa, siellä on turistihoukutuksia kuten vuonna 1628 rakennetun Batavia-purjelaivan jäljennös ja Kansallinen ilmailumuseo, Aviodrome.
Kaupungissa on monia yhden päivän tapahtumia, kuten lentonäytöksiä, vesifestivaaleja, kansallinen vanhanajanpäivä, speedwaykisoja, arkkitehtuuripäivä ja lukuisia urheilutapahtumia. Rannikon lukuisista pienvenesatamista voi vuokrata huvipurren, jolla voi osallistua esimerkiksi moniin purjehdustapahtumiin.