google/wiki40b huggingface dataset:
Konstruaali

Merkittävimmät teoreettiset mallit

Konstruaalin käsite ei ole uusi ja sen osaset on nähtävissä jo monien menneiden psykologien töissä, mukaan lukien Kurt Lewinin käsityksessä subjektiivisen todellisuuden tärkeydestä ja sen vaikutuksesta henkilön omaan merkittävyyteen; Kurt Koffkan hahmopsykologian teorioissa; ja Maurice Merleau-Pontyn viittauksissa henkilökohtaisiin tilanteisiin. Konstruaaleja pidettiin aiemmin esteinä ihmisen kyvylle havaita maailmaa, mutta nykyisin ne käsitetään mekanismeina selittää miten tai miksi henkilö ajattelee niin kuin ajattelee.
Kognitiivisessa psykologiassa ollaan käsitelty konstruaalien käsitettä ehkä kaikkein tiiveimmin. Tämä näkyy alan painotuksessa ihmisten muodostamiin skeemoihin, "jotka auttavat havainnoijaa selvittämään epämääräisyyksiä, täyttämään aukkoja tiedossaan ja yleisesti ottaen löytämään ennustettavuutta ja selkeyttä." Alalla vaalitaan ideaa, että ihminen on riippuvainen tilanteen ulkopuolisiin tietolähteisiin muodostaessaan käsitystään ympäristöstänsä.
Solomon Asch esitti tärkeän käsitteen konstruaaliteoriassa, todetessaan, "että viestin syvin sisältö voi muuttua siihen yhdistetyn lähteen funktiona." Hänen klassisin esimerkkinsä on lause: "pieni kapina…on hyvä asia." Lauseella on kuulijalle hyvin eri merkitys, kun se on Thomas Jeffersonin sanomaa, suhteessa siihen, kun se on Vladimir Leninin sanomaa. Lauseen merkitys ei kuitenkaan riipu vain sen sanojasta, vaan myös siitä, miten sen kuulija sen tulkitsee.

Empiirinen evidenssi

Vuonna 1946 Solomon Asch toteutti yhden varhaisimmista tunnetuista empiirisistä kokeista ihmisten konstruaaleille. Tässä kokeessa Asch keskittyi ihmistuntemuksen muodostumiseen. Hän pyysi osallistujia perehtymään luetteloon persoonallisuuspiirteistä ja arvostelemaan ja/tai luonnehtimaan jokaisen luetellun piirteen haltijaa. Kokeen tulokset toivat esille kaksi erityyppistä ilmiötä: tietyn tyyppisten sanojen alku– ja suhteettomuusefektit. Alkuefektissä persoonallisuuspiirteet, jotka lueteltiin ensin, näyttivät vaikuttavan enemmän osallistujan mielikuvaan kyseisen piirteen omaavasta henkilöstä. Kuitenkin, Aschin löytämä vaihtelu kategoristen termien vaikutuksessa, kuten "lämpö" ja "kylmyys", viittaavat että nämä luetellut piirteet olivat "herkkiä vaihteleville tulkinnoille tai konstruaaleille–ja täsmällinen kytkeytynyt merkitys riippui osallistujan yleisemmin muodostamista mielikuvista.
Berliner FC Dynamo

Historia

Vuonna 1949 Stasi perusti seuran nimeltä Sportgemeinschaft der Volkspolizei Berlin, jota pidetään Berliner FC Dynamon edeltäjänä. Seuran edustusjoukkue pelasi aluksi kaupunkisarjaa Stadtliga Berlinissä. Vuonna 1953 Potsdamin ja Volkspolizei Berlinin joukkueet yhdistyivät, jonka jälkeen joukkue seura sai Potsdamin paikan DDR-Ligassa. Samalla joukkue siirtyi pelaamaan SV Dynamon lipun alle. Kaudella 1953–1954 joukkue sijoittui kuitenkin sarjan viimeiseksi ja putosi kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle.
Vuonna 1954 Dynamo Dresden määrättiin siirtymään maan pääkaupunkiin, ja uuden seuran nimeksi otettiin SC Dynamo Berlin. Samalla uusi seura sai Dynamo Dresdenin sarjapaikan. Pian tämän jälkeen seura alkoi saavuttamaan menestystä voittamalla FDGB-Pokalin vuonna 1959. Vuotta myöhemmin SC Dynamo oli DDR-Oberligan toinen. Vuonna 1966 seura päätti eriyttää jalkapallotoiminnan, jolloin syntyi Berliner FC Dynamo. Joukkue pelasi pitkään ilman suurempaa menestysta pääsarjan keskikastissa, mutta putosi kaudella 1966–1967 sarjasta yhden kauden ajaksi.
1970–luvulla Dynamo palasi tauon jälkeen pokaalitaistoihin ja oli vuonna 1971 FDGB-Pokalissa toinen. Kaudella 1971–1972 seura oli ensimmäistä kertaa mukana kansainvälisissä jalkapallosarjoissa. Dynamo eteni heti cup-voittajien cupin välieriin voitettuaan Åtvidabergsin. Välierissä seura hävisi neuvostoliittolaiselle Dynamo Moskovalle rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Vuosikymmenen lopulla joukkue voitti ensimmäisen Itä-Saksan mestaruutensa. Mestaruuskaudella 1978–1979 Dynamo rikkoi myös Dynamo Dresdenin vanhan ennätyksen kauden alusta voitettujen ottelun määrässä. Euroopan Cupissa joukkue voitti kaudella 1979–1980 Nottingham Forestin, jolloin siitä tuli ensimmäinen englantilaisseuran voittanut saksalaisjoukkue. Toisen osaottelun Nottingham tosin voitti maalein 1–3. Myöhemmin Nottingham voitti koko sarjan mestaruuden.
Tämän jälkeen seura hallitsi Itä-Saksan jalkapalloilua voittaen mestaruuden myös vuosina 1980–1988. Kaudella 1982–1983 Dynamo ei hävinnyt ainoatakaan ottelua. 1980–luvulla valtion puuttui useaan otteeseen pelien lopputuloksiin, jotka yritettiin saada Dynamon kannalta myönteisiksi. Itä-Saksan hajoamisen jälkeen seura yritti päästä eroon Stasi-imagostaan hankkimalla sponsoreita. Myös seuran uudeksi nimeksi vaihdettiin FC Berlin. Seura osallistui Bundesliga-karsintoihin, muttei onnistunut ansaitsemaan paikkaansa vaan joutui aloittamaan Oberliga Nordostista. Vuonna 1999 Berlin voitti Berliner Landespokalin ja vaihtoi samana vuonna nimekseen BFC Dynamo. 2000–luvun Dynamo on viettänyt Oberliga Nordissa ja Verbandsliga Berlinissä.
Arsen Sargsyan

Arsen Sargsyan (armeniaksi Արսեն Սարգսյան, s. 13. joulukuuta 1984) on armenialainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja.
Sargsyan karsiutui Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001 pituushypyn ja kolmiloikan loppukilpailuista. Tampereen alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2003 hän oli pituushypyssä 11:s ja karsiutui kolmiloikan loppukilpailusta. Hän karsiutui pituushypyn loppukilpailusta alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Erfurtissa 2005.
Sargsyan karsiutui pituushypyn loppukilpailusta sisäratojen EM-kilpailuissa Torinossa 2009, sisäratojen MM-kisoissa Dohassa 2010 sekä ulkoratojen EM-kilpailuissa Barcelonassa 2010 ja Helsingissä 2012.
Sargsyan hyppäsi pituushyppyennätyksensä 820 cm Artašatissa 8. kesäkuuta 2012. Hallissa hän on hypännyt parhaimmillaan 793 Jerevanissa 24. tammikuuta 2010. Kolmiloikkaennätyksensä 15,91 hän teki Artašatissa 30. toukokuuta 2010.
Sargsyan on voittanut Armenian-mestaruuden pituushypyssä 2005, 2006, 2008, 2010 ja 2012 sekä kolmiloikassa 2008 ja 2010.
Peredolskaja

Maantiede ja asutus

Peredolskajan kunnan pinta-ala on 437,85 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Batetskin piirin Batetskin ja idässä Moikan kuntiin, etelässä Novgorodin alueen Šimskin piiriin ja lännessä Leningradin alueeseen. Pinta-alasta 72,0 % on metsää, 21,0 % maatalousmaata ja 3,0 % asuinaluetta.
Kuntaan kuuluu 52 kylää: Bolšije Selištši, Bolšoi Terebets, Bolšoi Volok, Bolšoje Voinovo, Bor, Borki, Brod, Dedino, Gluhoi Berežok, Hotšuni, Koroksa, Kositskoje, Krasovitsy, Kševa, Ktšera, Lapušitsy, Lihareva Gorka, Ljožno, Ljubenets, Malyi Terebets, Malyi Volotšok, Melkovitši, Mihailovskoje, Nežatitsy, Novoje Ovsino, Obkoli, Ostrov, Otturitsy, Ožogin Volotšok, Pavšitsy, Peredolskaja, Podberezje, Podgorje, Pokrovka, Pustoški, Radovež, Redbuž, Retška, Smytš, Staroje Golubkovo, Stolbets, Straševo, Štšepino, Svetlaja, Tanina Gora, Tereboni, Tšernovitsy, Unomer, Zapolje, Zaretšnaja ja Zaupora. Kuudessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Batetskin ja Šimskin välinen maantie sekä Pietarin ja Dnon välinen rautatie, jolla on Peredolskajan asema. Kylistä on linja-autoyhteydet Batetskiin ja Novgorodiin.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat maa- ja metsätalous (34 % vuonna 2009), terveydenhuolto (16 %) ja koulutus (11 %). Kunnassa toimii Peredolskojen maatalousyritys. 37 % työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella ja saman verran työikäisistä ei käy ansiotöissä.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Eräitä julkisia palveluja on myös muissa kylissä.

Nähtävyydet

Seudulta on löydetty lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Podgorjen kylän lähellä sijaitseva Šum-gora on yksi Euroopan suurimmista keskiaikaisista kurgaaneista. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Terebonin kirkko, Ožogin Volotšokin, Podberezjen, Radovežin ja Terebonin tsasounat, Podgorjen ja Terebonin kartanoiden puistoalueet sekä Stolbetsin ja Zapoljen vanhat talousrakennukset. Historialliset kohteet liittyvät toiseen maailmansotaan.
Fischerin projektio

Fischerin projektiossa kiraalisen yhdisteen rakenne piirretään niin, että hiilivetyketju kulkee pystysuorassa ja useimmiten 1-hiili (yleensä karbonyylihiili) on ylhäällä. Vaakasuorat sidokset ajatellaan tulevaksi tasosta ulospäin, katsojaa kohti ja pystysuorat sidokset menevät tason taaksepäin. Tätä esitystapaa käytetään erityisesti biomolekyyleistä, kuten monosakkarideista ja aminohapoista ja se sopii erityisesti useita kiraliakeskuksia sisältävien yhdisteiden esittämiseen.  
Fischerin projektiossa rakenteita verrataan glyseraldehydiin, jolla on olemassa D- ja L-enantiomeerit. Monosakkaridien D- ja L-muodot määräytyvät karbonyyliryhmästä kauimmaisena sijaitsevan asymmetrisen hiilen OH-ryhmän orientaation mukaan. Kun tässä hiiliatomissa oleva OH-ryhmä on oikealla puolella, on kysymyksessä D-konfiguraatio (kuten D-(R)-(+)-glyseraldehydillä) ja vastaavasti L-konfiguraatiossa OH-ryhmä on vasemmalla puolella (kuten L-(S)-(-)-glyseraldehydillä).
Myös aminohappojen stereokemia voidaan esittää Fischerin projektiokaaviolla, jossa karboksyyliryhmä on ylhäällä ja aminoryhmä on vasemmalla, kun kysymyksessä on luonnon L-aminohappo. D-aminohapoilla aminoryhmä on oikealla.
Projektio on saanut nimensä nobelisti Hermann Emil Fischerin mukaan.
Kyröskosken voimalaitos

Kyröskosken voimalaitos on Hämeenkyrössä Pappilanjoen Kyröskoskessa sijaitseva voimalaitos, jonka omistaa Metsä Board Kyro. Vanhempi voimalaitos on valmistunut 1912, ja sitä on laajennettu 1926. Sen putous on 22 metriä. Uudempi, tunnelivoimalaitos, otettiin käyttöön 1998
Igor Vahros

Igor Vahros (vuoteen 1942 Vahroméjev; 7. tammikuuta 1917 Pietari – 23. kesäkuuta 1996 Helsinki) oli kieli- ja kirjallisuustieteilijä. Hän oli Helsingin yliopistossa venäjän kielen ja kirjallisuuden professori 1967–1980. Hän oli tuolloin Suomen ainoa venäjän kielen ja kirjallisuuden professori ja toimi Urho Kekkosen epävirallisena tulkkina.
Venäjällä syntynyt Vahros muutti lapsena isänsä kanssa Suomeen. Hän suomensi talvisodan aikana  sotasaalisasiakirjoja ja kuulusteli sotavankeja. Jatkosodan alettua Vahros sijoitettiin Päämajan liikkuvaan tiedustelukeskukseen Osasto Raskiin jonka tehtävänä oli agenttitiedustelun järjestäminen. Vahros toimi kouluttajana Äänislinnan Tiedustelijainkoulussa. Hän opetti koulussa psykologiaa, piti maailmanpolitiikkaan liittyviä tilannekatsauksia, kirjoitti vakoojien käyttämät peitetarinat ja johti myös koulun orkesteria ja kuoroa. Kirjailija Mikko Porvali käytti teoksensa Salainen tiedustelija lähdemateriaalina Vahroksen sotavuosien päiväkirjoja ja rintamalta kotiin kirjoittamia kirjeitä.
Rauhan tultua Vahros oli YYA-valtuuskunnan sihteeri ja tulkki vuonna 1948. 
Vahros oli yksi kansainvälisen Dostojevski-seuran perustajista ja seuran johtokunnan pitkäaikainen jäsen. Hän suomensi Aleksei Tolstoin romaanitrilogian Kärsimysten tie. Vahros palkittiin Pushkin-mitalilla neuvostoliittolaisen kulttuurityön edistämisestä.  
Vahrosin tytär Muusa Savijärvi (s. 1936) on Joensuun yliopiston venäjän kielen emeritusprofessori.
Segré

Nähtävyyksiä

Kaupungin nähtävyyksiä on vuonna 1838 valmistunut uusbysanttilainen Sainte-Madeleinen kirkko sekä 1500-luvulta peräsin oleva silta.
Ethelwulf

Ethelwulf oli Wessexin kuningas vuosina 839-856.
Noustuaan valtaistuimelle Ethelwulf antoi puolet valtakunnastaan – Kentin, Surreyn, Sussexin ja Essexin – vanhimmalle pojalleen Ethelstanille. 851 Ethelwulf voitti tanskalaisten suuren armeijan Surreyn Acleassa. Tämän jälkeen hän yhdisti Wessexin ja Mercian kuninkaalliset suvut naittamalla tyttärensä Ethelswithin Mercian kuninkaalle Burgredille vuonna 853. Samana vuonna Ethelwulf lähetti poikansa Alfredin Roomaan ja seurasi itse perässä 855 jättäen kuningaskuntansa poikansa Ethelstanin huostaan. Palatessaan Roomasta yli viisikymmenvuotias Ethelwulf avioitui 12-vuotiaan Judithin kanssa, joka oli länsifrankkien kuninkaan Kaarlen tytär. Saapuessaan Englantiin hänen poikansa Ethelstan oli kuollut ja valtakuntaa hallitsi hänen toinen poikansa Ethelbald. Ethelbald oli mukana salaliitossa, jonka päämääränä oli syöstä vallasta Ethelwulf. Ethelwulf pakotettiin luopumaan Wessexin kruunusta poikansa hyväksi. Ethelwulf säilytti kuitenkin asemansa Kentin kuninkaana kuolemaansa vuonna 858 saakka.
Tiedotusoppi

Tiedotusoppi on yhteiskuntatieteiden alaan kuuluva tieteenala, joka tutkii tiedonvälitystä, varsinkin joukkotiedotusta. Tiedotusopin juuret ovat 1800–1900-luvun vaihteen Saksassa, jossa alettiin tutkia lehdistöä. Sen jälkeen tiedotusoppia kehitettiin etenkin Yhdysvalloissa 1920-luvulta alkaen, ja tutkimuksen painopiste oli sosiologinen. Varhaisiin tunnettuihin tutkijoihin kuuluvat Paul Lazarsfeld, Theodor W. Adorno ja Herbert Marcuse.
Belait (Brunei)

Belait on Brunein läntisin piirikunta. Piirikunta on saanut nimensä alueella asuvan belait-kansan mukaan. Piirikunnan pääkaupunki on Kuala Belait.
Belait rajoittuu pohjoisessa Etelä-Kiinan mereen, idässä Tutongin piirikuntaan ja Malesiaan etelässä ja lännessä. Piirin pinta-ala on 2 727 km², mikä on noin puolet Brunein valtion pinta-alasta. Vuonna 2011 piirikunnassa oli 73 200 asukasta.
Hääväki saapuu

Taustaa

Albumin ensimmäinen single "Soutaa huopaa" julkaistiin 19. tammikuuta 2012 ja siitä on julkaistu myös musiikkivideo. Kappale nousi parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan toiselle sijalle ja on pysynyt listalla yhteensä 16 viikkoa. 5. huhtikuuta julkaistiin musiikkivideo Elokuun toisesta singlestä "Saatilla". Se on taas puolestaan noussut Suomen virallisen singlelistan 11. sijalle. Itse albumin paras sijoitus Suomen virallisella albumilistalla on toinen sija. Albumin kolmantena singlenä julkaistiin kappale "Kullankaivaja". Myös siitä on julkaistu musiikkivideo.
Three Wise Girls

Juoni

Three Wise Girls kertoo nuoresta naisesta nimeltään Cassie (Harlow), joka on saapunut New Yorkiin ja rupeaa malliksi, jossa myös hänen ystävänsä Gladys (Clarke) työskentelee. Hän rakastuu varakkaaseen nuoreen Jerryyn (Walter), joka on jo naimisissa. Gladysilla on sama ongelma miehensä, Phelpsin (Thomas) kanssa.
Likolammi (Lahti)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alue (Päijänne)ella (14.24), jonka Vesijärven lähialueeseen (14.241) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 148 metriä mpy.
Mojo Magazine

Mojo Magazine on brittiläinen musiikkilehti. Se on alallaan yksi arvostetuimmista ja menestyneimmistä julkaisuista.
Lehti on ilmestynyt kerran kuukaudessa vuodesta 1993 saakka. Ensimmäisen Mojon kannessa olivat Bob Dylan ja John Lennon. Lehti sai alkunsa kustannusyhtiö EMAPin aloitteesta. Brittiläinen musiikkilehti Q oli ollut useamman vuoden ajan myyntimenestys ja yhtiö alkoi etsiä toimitusta uuteen rock-painotteiseen musiikkilehteen. Näin syntyi Mojo. Mojon numeroissa on joskus mukana lehden teemaan kuuluva cd.
Lehti on julkaissut monia "Top-100"-listoja, joissa sen musiikkitoimitus on valinnut eri aikakauden tai kaikkien aikojen parhaita levyjä ja singlejä. Yksi tällainen lista on nimeltään Top 100 Albums of Mojo's Lifetime.
Ukba ibn Nafi

Ukba ibn Nafi (myös Uqba ibn Nafi, Sidi Okba; kuoli 683) oli arabialainen sotapäällikkö, joka valtasi suuren osan Pohjois-Afrikkaa.
Ukba ibn Nafi oli Egyptin valloittajan Amr ibn al-Asin sisarenpoika. Hän tunkeutui vuonna 642 Fezzaniin ja valtasi Zawilan kaupungin. Vuosina 662–663 tai 666–667 hän osallistui Tripolin eteläpuolella asuneiden heimojen vastaiseen sotaretkeen valloittaen garamantien entisen pääkaupungin Djarman. Libyasta hänen kerrotaan edenneen Sudaniin ja vallanneen Kawarin alueen. Vuonna 670 Ukban johtama kymmenen tuhannen miehen ratsujoukko valloitti Ghadamesin ja Gafsan kaupungit sekä Kastiliyan alueen, jonne perustettiin Kairouanin kaupunki. Vuonna 673 omaijadikalifi Muawija I erotti Ukban Ifriqiyan käskynhaltijan virasta peläten ehkä tämän vaikutusvallan kasvua.
Muawijan kuoltua vuonna 680 hänen seuraajansa Jazid I nimitti Ukban jälleen Ifriqiyan käskynhaltijaksi. Vuonna 681 hän lähti sotaretkelle kohti Atlantin valtamerta. Ukban armeija eteni Maghrebin keskiosaan, löi berberit ja bysanttilaiset Zabvuoristossa, valloitti Tiaretin kaupungin ja eteni Tangeriin asti. Sieltä hän kääntyi etelään, valtasi Volubilisin kaupungin, ylitti Atlasvuoriston ja tunkeutui aina Sousin alueen Taroudantiin saakka. Paluumatkalla Kairouaniin berberien päällikkö Kusaila (Kasila) löi arabien joukot Biskran kaakkoispuolella Maghrebin keskiosassa. Ukba sai surmansa taistelussa.
Ukba oli loistava sotapäällikkö, mutta hän ei ymmärtänyt berberien merkitystä Bysantin vastaisessa taistelussa. Pohjois-Afrikan pysyvä valloitus jäi hänen seuraajiensa tehtäväksi. Ukbaa koskevat kertomukset sisältävät paljon legendaarisia aineksia, joita on vaikeaa erottaa historiallisista tapahtumista.
Laura Secord

Laura Secord (13. syyskuuta 1775 – 17. lokakuuta 1868) oli kanadalainen vuoden 1812 sodan sankari. Hän varoitti brittijoukkoja amerikkalaisten lähestymisestä ja siten pelasti nämä joutumasta yllätyshyökkäyksen uhriksi Beaver Damsin taistelussa 24. kesäkuuta 1813. Secordin ansiosta britit pääsivätkin yllättämään amerikkalaiset ja voittivat taistelun.

Tapahtumat

Laura Secord asui pienessä kylässä miehensä Jamesin Secordin kanssa Kanadan puolella, Yhdysvaltojen rajan tuntumassa Queenstonissa, Niagara-joen yläjuoksulla. Vaikka Laura Secord oli syntynyt Amerikassa, hän oli uskollinen Britannian kruunulle sekä paikallisia asukkaita suojelleille brittijoukoille.  
Kesäkuussa 1813 amerikkalaiset upseerit tulivat Secordin kotiin ja nähdessään hänen valmistavan ruokaa he pyysivät saada aterioida hänen luonaan. Oletettavasti Secord kuuli amerikkalaisten hyökkäyssuunnitelmista upseerien keskustelusta ruokailun aikana.
Secord halusi varoittaa brittejä amerikkalaisten yllätyshyökkäyksestä. Secordin mies James oli haavoittunut suuressa Queenston Heightin taisteluissa ja oli siksi liian sairas varoittamaan brittejä. Jos britit eivät saisi varoitusta, he menettäisivät strategisesti erittäin tärkeän Niagaran niemimaan alueen, joka antaisi amerikkalaisille sillanpääaseman Kanadaan. Matka brittien luo olisi vaarallinen, koska sen varrella olevissa metsissä oli vaarallisia intiaaneja, soita, vuoria sekä petoeläimiä ja käärmeitä.
Secordin kertoman mukaan hän oli matkalla vähällä upota suohon pimeässä. Secordin onneksi muutama mohawk-intiaani oli matkalla kotiinsa myöhään ja he pelastivat hänet suosta. Secord kertoi intiaanipäällikölle uhkaavasta vaarasta, jolloin intiaanit saattoivat hänet Beaver Damsiin.
Secordin matka kesti 18 tuntia. Hänen piti ylittää Niagara-vuoret, mihin yksinään meni kuusi tuntia. Secord käveli kaikkiaan 32 kilometriä. Eräiden arvioiden mukaan Secord joutui kävelemään osan matkastaan paljain jaloin. Lopulta hän pääsi perille varoittamaan brittien komentajaa luutnantti Fitzgibbonia. Britit laativat vastasuunnitelman ja toteuttivat itse yllätyshyökkäyksen amerikkalaisia vastaan. Ainoastaan kuusi amerikkalaista pääsi pakenemaan.

Nykyään

Kanadassa myydään Laura Secordin mukaan nimettyjä suklaakonvehteja.
Niagara Fallsin hautausmaalla on muistomerkki Laura Secordille.
Naisvuoren uimahalli

Historiaa

Mikkelin keskustaan Naisvuoren kallion sisään rakennettu uimahalli on osa 1970-luvun alussa louhittua kalliosuojaa, jonka tiloja on muussakin käytössä. Kalliosuojan kantavat ja suojaavat rakenteet tehtiin kallion ohella ruiskubetonista ja betonista sekä välipohjat betonista. Yleisö- ja henkilökuntatilojen alla on toinen kerros allastekniikan laitteille.
Peruskorjauksessa 2016–2017 uimahallin huonejärjestyksiä muutettiin ja kaikki pinnoitteet, talotekniikka, kalusteet ja varusteet uusittiin, samoin kuin vedenkäsittely- ja allaslaitteet. Kevythissien ansiosta uimahalliin on nyt esteetön pääsy myös liikuntarajoitteisille ilman avustajaa. Rakennukseen tehtiin myös kuntosali.Peruskorjausta hidastivat asbestinpurkutyöt ja kallion odotettua suuremmat korroosiovauriot. Yli kolmen miljoonan euron peruskorjaukseen saatiin 800 000 euroa veikkausvaroja.
Naisvuoren uimahallin pääallas on 25-metrinen ja viisiratainen, lastenallas kooltaan 4,5 × 7,1 metriä. Lisäksi hallissa on kuuden hengen poreallas ja kylmäallas. Aiemman kolmen pikkusaunan sijasta hallissa on nyt kaksi isompaa saunaa, erikseen naisille ja miehille.
Muita sisäuimapaikkoja Mikkelissä ovat Rantakeitaan viihdeuimala Rantakylässä, Anttolanhovi ja Kalevankankaan koulun terapia-allas.
Zonaras

Johannes Zonaras (kreik. Ἰωάννης Ζωναρᾶς, noin 1075–1150) oli bysanttilainen hovimies, historioitsija, teologi ja munkki, joka eli Konstantinopolissa. Hän kirjoitti teologisten teostensa ohella laajan maailmanhistoriaa käsittelevän teoksen (Epitome historion). Teos ulottuu maailman luomisesta vuoteen 1118 ja se on yhdistelmä kreikkalaisten, hellenistisen maailman, roomalaisten ja juutalaisten historiasta. Zonaras käytti teosta kirjoittaessaan myöhemmin kadonneita lähteitä, muun muassa Dio Cassiuksen kirjoituksia.
Teratornis

Ulkonäkö ja käyttäytyminen

Teratornis merriamin siipien kärkiväli oli 3,5–3,8 metriä, ja T. woodburnensisin jopa yli neljä metriä. Kalasääksen tavoin Teratornisien ravinto koostui suurelta osin kalasta. Ne saalistivat myös muun muassa muita lintuja, kaniineja ja muita pikkunisäkkäitä. Myös haaskat kelpasivat. Teratornis pystyi repimään saalistaan paloiksi, muttei käyttämään samanlaista voimaa kuin esimerkiksi kotkat.
Ricardo Martinelli

Elämäkerta

Martinellin sukujuuret ovat italialais-espanjalaiset. Hän vietti lapsuutensa pääosin Sonássa. Hän valmistui merkonomiksi Colegio de La Salle de Ciudad de Panamásta. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon Staunton Military Academyssa Virginiassa Yhdysvalloissa. Vuonna 1973 hän sai BBA:n University of Arkansasista. Ylemmän kaupallisen alan tutkinnon hän suoritti INCAE:ssa San Joséssa Costa Ricassa. 
Martinelli aloitti uransa Citibankissa ja meni 1981 hallintotehtäviin Almacén 99 -tavarataloon, jonka hän myöhemmin osti omistaja Wong Changin perheeltä. Martinellin johtama Super 99 -markettiketju kasvoi vähitellen Panaman suurimmaksi  ja hän toimii edelleen sen johtokunnan puheenjohtajana. Martinellilla on liiketoimia myös muovialalla, pankkitoiminnassa ja mediassa.
Martinelli lähti alun perin mukaan Partido Solidaridadin toimintaan, mutta lähestyi myös sosiaalidemokraattista Partido Revolucionario Democrático -puolueetta ja tuki sitä vaalirahalla.
Martinelli nimitettiin 1994 sosiaaliturvakassan johtoon PRD:n Ernesto Pérez Balladaresin virkakauden aikana. Hän johti maan sairaalauudistusta. Hän ehdotti myös julkisen palvelun osien yksityistämistä, mikä kohtasi vastarintaa. Martinellin välit PRD:hen katkesivat 1996, kun Pérez Balladares erotti hänet sosiaaliturvakassan johtajan paikalta.
Vuonna 1998 hän perusti Cambio Democrático -puolueen ja liittoutui oikeistolaisen Partido Panameñistastan ja Movimiento Liberal Republicano Nacionalistan kanssa. Martinelli kampanjoi korruptiota ja rikollisuutta vastaan, sosiaaliturvan parannuksen ja infrastruktuurin kehityksen puolesta.
Hän oli tukemassa Mireya Elisa Moscoson valintaa presidentiksi ja vuosina 1999–2003 hän oli Panaman kanavan johtokunnan puheenjohtajana ja kanavasta vastaavana ministerinä. Martinelli pyrki presidentiksi vuoden 2004 vaaleissa, jolloin hän sai noin 5 % äänistä.
Vuoden 2009 vaaleihin hän lähti ennakkosuosikkina. Suurin konservatiivipuolue Panameñista ei halunnut tukea häntä, vaan halusi asettaa ehdokkaakseen puolueen uuden johtajan Juan Carlos Varelan, jota Martinelli syytti Moscoson sätkynukeksi. Varelan kannatus jäi kuitenkin kyselyissä alle 15 %:n ja Varelasta tuli Martinellin varapresidenttiehdokas. Martinelli-Varela-lista sai yli 60 % äänistä voittaen selvästi päävastustajansa, hallitsevan PRD:n Balbina Herreran. Martinellin voitto päätti demokratian palaamisesta, vuodesta 1989 vuorotellen lähtien vuorotellen hallinneiden arnulfista-panameñista-konservatiivien ja PRD:n sosiaalidemokraattien vallan.
Martinelli sopi syksyllä 2009 Yhdysvaltain kanssa kahden sotilastukikohdan avaamisesta maahan. Yhdysvaltalaisjoukot olivat poistuneet maasta 1999, kun Panaman kanavan vuokrasopimus päättyi.