google/wiki40b huggingface dataset:
Laulavat sadepisarat

Juoni

Eletään vuotta 1927. Don Lockwood (Gene Kelly) ja Lina Lamont (Jean Hagen) ovat Hollywoodin supertähtiä ja elokuvien lemmenpari. Donin ja Linan välit ovat kuitenkin todellisuudessa kaikkea muuta kuin hyvät, sillä Lina on oikkuileva diiva. Donin paras ystävä on Cosmo Brown (Donald O’Connor), jonka kanssa hän on käynyt läpi kaikki showalan vaiheet. Äänielokuva tekee tuloaan ja uhkaa vanhojen tähtien asemaa. 
Don törmää Kathy Seldeniin (Debbie Reynolds), elokuvia halveksivaan tyttöön joka on aloitteleva laulaja ja teatterinäyttelijä. Kathy esiintyy yhdessä elokuva-alan tapahtumassa ja hänellä ja Donilla alkaa pikku hiljaa kipinöidä. Sitten tulee uutinen, että ensimmäinen äänielokuva on ollut supermenestys ja yleisö janoaa lisää. Mykkäelokuvien teko keskeytetään ja Donin ura näyttää olevan uhattuna. Don, Kathy ja Cosmo keksivät että ruvetaan tekemään musikaalia nimeltään ”The Singing Cavalier”.
Ongelmaksi muodostuu kuitenkin se että Linan puhe- ja lauluääni on läpitunkevan kimittävä ja elokuviin täysin mahdoton. Asiaa pohdittuaan Don, Kathy ja Cosmo keksivät ehdottaa että Kathy toimii Linan äänenä. Onnistuneen illan jälkeen Don astuu ulos sateisella kadulle ja rupeaa tanssimaan sateenvarjonsa kanssa laulaen samalla laulun ”Singin’ in the Rain” (tämä kohtaus on yksi elokuvahistorian kuuluisimmista). 
Lina kuitenkin vaatii kateellisena sopimusta ettei Kathy voi koskaan toimia muuna kuin hänen äänenään, näyttelijän urasta haaveileva Kathy on aivan lyöty, mutta innostuu lopulta elokuvan ensi-illasta. Ensi-illasta tulee loistava menestys ja elokuvaan kuvatut musiikki- ja laulukohtaukset ovat henkeäsalpaavia. Ensi-illassa Lina käyttäytyy entistä diivamaisemmin, vaatien jopa elokuvastudion johtajuutta. Lina päättää myös ensimmäistä kertaa urallaan puhua yleisölleen ja yleisö tyrmistyy kuullessaan Linan kimittävän äänen. Yleisö vaatii Linaa laulamaan ”kauniilla lauluäänellään” ja hätääntynyt Lina kysyy Donilta mitä hän tekee. Don käskee Kathyn laulamaan Linan taakse esiripun taakse Linan aukoessa suutaan ja Kathyn laulaessa ”Singin’ in the Rainia”. Don ja Cosmo nostavat kuitenkin esiripun ylös ja kaikille selviää huijaus tehden Linan urasta lopun. 
Don ja Kathy tähdittävät yhdessä seuraavaa elokuvaa, jonka nimi on ”Singin’ in the Rain”.
Jacques Villeneuve (vanhempi)

Alkuvaiheet

Kilpailu-uransa Vileneuve aloitti vuonna 1976 osallistumalla Kanadan Honda Civic -kilpailuluokassa. Hänet palkittiin vuoden lopuksi vuoden tulokkaana. Samaan aikaan hän osallistui myös Sno-Pro-moottorikelkkakisoihin. Vuonna 1977 hän voitti Honda-luokan mestaruuden.
Vuosina 1979–1981 Villeneuve osallistui Formula Atlantic -luokkaan. Vuonna 1979 hänet palkittiin vuoden tulokkaana ja ensimmäiset neljä voittoa tulivat vuonna 1980. Hän keräsi kyseiseltä ajanjaksolta yhteensä 8 voittoa ja kaksi mestaruutta (1980 ja 1981).

Muut sarjat

Vuosina 1984–1986 Villeneuve nähtiin lähinnä CART-sarjassa, missä hän kolaroi usein mutta saavutti myös kohtuullista menestystä. Tähän päättyi hänen säännöllinen kilpailu-uransa autoissa. 1986–1999 hän ajoi moottorikelkkakisoissa voittaen useita kilpailuja. Lisäksi hänet nähtiin formulaveneen ratissa 1999.

Kunniamaininnat

Villeneuven nimi on lisätty suoritustensa ansiosta Canadian Motorsport Hall of Fameen vuonna 2001.
HMS Audacious (1869)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1894 ja se sijoitettiin varastolaivaksi vuonna 1902. Alus siirrettiin vuonna 1904 Portsmouthin koulutuskeskukseen, jolloin se nimettiin HMS Fisgardiksi. Alus muutettiin vuonna 1914 vastaanottoalukseksi nimettynä HMS Imperieuseksi. Alus oli vuodesta 1920 alkaen varastolaivana. Alus myytiin romutettavaksi 15. maaliskuuta 1927.
Ruokohelpi

Ulkonäkö ja ominaisuudet

Kasvit voivat kasvaa luonnontilassa 1,5–2 metrin korkuisiksi, viljeltynä kasvin korkeus voi olla jopa 3–4 metriä. Sillä on kiemurteleva maavarsi, jonka avulla kasvi leviää tuuheiksi kasvustoiksi. Harmaanvihreät lehdet ovat leveät, litteät ja muistuttavat muodoltaan veitsen terää. Röyhy on varsin tiheä, ja kukinnot kurottuvat sivuille pikkuvarsien päähän.

Levinneisyys ja elinympäristö

Ruokohelpi kasvaa ympäri pohjoista pallonpuoliskoa alueella, joka ulottuu pohjoisessa noin Oulun korkeudelle, etelässä Ranskaan ja Sveitsiin. Suomessa sitä tavataan kaikkialla pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Ruokohelpi kasvaa useimmiten järvien lähellä sekä kosteilla, avoimilla paikoilla.

Käyttö

Ruokohelpeä käytetään Suomessa rehuna sekä energiantuotannossa. Rehukäyttöön on jalostettu lajikkeet Palaton ja Chieflton, joissa on tavallista vähemmän alkaloideja. Niitäkin suositellaan vain lihakarjalle. Ruokohelven ravintoarvot ovat huonommat kuin timotein ja ruokonadan. Energiakäyttöä tutkitaan Pohjoismaissa, muualla maailmassa ruokohelpeä käytetään vain rehuna.
Energiakäyttöön ruokohelpeä on viljelty Suomessa Vapon ja viljelijöiden sopimustuotantona. Ensimmäinen sadonkorjuu tehdään kahden vuoden päästä kylvöstä. Ruokohelpi korjataan keväällä kuloheinänä, jolloin sato on yhtä suuri kuin kasvukaudella, mutta pelto kantaa varmemmin koneita, ja sadon korsipitoisuus suurempi kuin edellisenä kesänä korjatussa helvessä. Hehtaarilta ruokohelpipeltoa saadaan energiaa noin 30 MWh. Ruokohelvellä tuotettu energia on toistaiseksi kalliimpaa kuin metsähakkeiden käyttö. Ruokohelpi on kevyttä tavaraa, joten kuljetuskustannukset ovat merkittävät, eikä sitä yleensä kannata kasvattaa yli 100 km päässä voimalasta. Ruokohelven soveltuvuutta energiantuotantoon on kuitenkin kyseenalaistettu. Energiayhtiö Vapo kokeili ruokohelven käyttöä energiatuotantoon muutaman vuoden ajan, lopettaen kokeilun kuitenkin vuonna 2011 ruokohelven osoittautuessa pettymykseksi. Vapon ja sen sopimusviljelijöiden viimeiset sopimukset päättyvät 2016.
Ruokohelpeä on tutkittu myös turvetuotannon valumavesien suodattajana. Ruokohelvestä voidaan lisäksi valmistaa myös paperia. Vuonna 2000 kaikki Suomessa tuotettu ruokohelpi meni kuitenkin energiantuotantoon. Ruokohelvestä saadaan lyhytkuituista selluloosaa, joka sopii hienopaperin valmistukseen.
Ruokohelven lehdet sisältävät dimetyylitryptamiinia ja 5-MeO-DMT:tä. Tämä rajoittaa kasvin rehukäyttöä, mutta on saanut jotkut ihmiset kokeilemaan huumeiden jalostamista ruokohelvestä. Dimetyylitryptamiini (DMT) on listattu Suomen laissa huumausaineeksi psykotrooppisia aineita koskevan yleissopimuksen luettelo I:ssä.

Viiruhelpi koristekasvina

Koristekasvina kasvatettava ruokohelven lajike viiruhelpi (Phalaris arundinacea 'Picta') on ruokohelven lajike. Se kasvaa auringossa tai puolivarjossa, mieluiten kostealla paikalla mutta kestää kuivuuttakin. Kasvin lehdet ovat koristeellisesti pitkäraitaiset. Viiruhelpi kasvaa 70–100 cm korkeaksi.
Emil Ketterer

Emil Ketterer (6. elokuuta 1883 Titisee-Neustadt, Saksa – 23. joulukuuta 1959 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen yleisurheilija, joka kilpaili kesäolympialaisissa Tukholmassa vuonna 1912. Myöhemmin hänestä tuli myös kiihkeä natsi ja SA-Obergruppenführer. Ketterer työskenteli lääkärinä ja töihinsä kuului muun muassa eutanasian hyväksyminen ja edistäminen natsihallinnon aikana.
Ketterer syntyi Neustadtissa ja opiskeli sisätauteja ja liikuntalääketiedettä Ludwig Maximilianin yliopistossa Münchenissä. Kesäolympialaisissa 1912 hänet hylättiin 100 metrin kilpailun ensimmäisellä kierroksella, koska hän ei voinut loukkaantumisen vuoksi viedä suoritusta loppuun.
Ketterer osallistui ensimmäiseen maailmansotaan yleislääkärinä Baijerin armeijassa. Sodan jälkeen hän liittyi Bayerische Volksparteihin (BVP, Baijerin kansanpuolue) ja osallistui Freikorpsin yhteenottoihin Münchenin neuvostotasavallan kukistamiseksi. Reichskriegsflaggen-järjestön jäsenenä hän osallistui myös Hitlerin oluttupavallankaappaukseen, ja siitä hänet palkittiin Verisellä ansiomerkillä. Vuonna 1931 hän liittyi natsipuolueeseen (nro 697) ja vuonna 1931 SA:han, jossa hän työskenteli sen terveyspalvelujen johtajana vuoteen 1937 asti.
Ketterer kuoli 1959 Münchenissä 76-vuotiaana. Hänen tyttärensä Waltrude Schleyer (1916–2008) avioitui SS-upseeri Hanns Martin Schleyerin, joka kohosi sodan jälkeen Saksan liittotasavallan työnantajaliiton puheenjohtajaksi ja joutui Punaisen armeijakunnan kaappaamaksi ja surmaamaksi 1977.
Salibandyn Suomen Cup (naiset)

Sarjajärjestelmä

Kaudella 2017-2018 TEHO Sport Suomen Cupissa pelataan 4 kierrosta, jonka jälkeen pelataan finaalit. Ensimmäiset kaksi kierrosta pelataan turnausmuotoisesti.
Kierrokset 1.-2.
II-IV -divisioonien joukkueet aloittavat Cupin 1. kierrokselta ja osa I divisioonan joukkueista 2. kierrokselta. Molemmilla kierroksilla joukkueet jaetaan neljän joukkueen lohkoihin. (Poikkeuksena 
lohko A, joka pelataan viiden joukkueen yksinkertaisena sarjana.) Lohko jaetaan kahteen pariin. Otteluparien voittajat kohtaavat finaalissa ja häviäjät pelaavat ns. toisesta mahdollisuudesta. Finaalin voittaja jatkaa seuraavalle kierrokselle. Finaalin häviäjä ja alakaavion otteluparin voittaja pelaavat ottelun, jonka voittaja selviää seraavalle kierrokselle.
Kierrokset 3.-4.
3. kierroksella (puolivälierissä) mukaan tulevat liigajoukkueet ja loput I divisioonan joukkueista. Puolivälierien voittajat 4. kierrokselle (välieriin). Välierien voittajat kohtaavat finaalissa. Pronssiottelua ei pelata.
Finaalit
5. kierroksen otteluparien (välierien) voittajat kohtaavat Suomen Cupin finaalissa. Lisäksi pisimmälle edenneet I-IV -divisioonien joukkueet kohtaavat pikkufinaalissa (voittosumma 750 €). Finaalit pelataan samana päivänä samalla paikkakunnalla miesten finaalien kanssa.
Mikrokliini

Mikrokliini (KAlSi₃O₈) on tärkeä magmakiviä muodostava tektosilikaattimineraali. Se on runsaasti kaliumia sisältä kalimaasälpä. Mikrokliini sisältää usein pieniä määriä natriumia. Se on yleinen graniiteissa ja pegmatiiteissa, ja mineraalia muodostuu ortoklaasin hitaan jäähtymisen aikana, sillä se on ortoklaasia vakaampi alhaisimmissa lämpötiloissa.

Ominaisuudet

Sanidiini on kolmas kalimaasälvän polymorfi, joka on vakaa ortoklaasia korkeammissa lämpötiloissa. Mikrokliini voi olla väriltään kirkas, valkoinen, vaaleankeltainen, tiilenpunainen tai vihteä, ja sille on luonteenomaista risuaitakaksostuminen, joka on seurausta monokliinisen ortoklaasin muutoksesta trikliiniseksi mikrokliiniksi.
Mikrokliini on kemiallisesti samanlainen monokliinisen ortoklaasin kanssa, mutta koska se kuuluu trikliiniseen järjestelmään, särmäkulma on aavistuksen suoraa kulmaa pienempi. Mineraali on täysin säännöllinen kaliummaasälvän trikliininen muunnos ja on ortoklaasin kanssa dimorfinen eli kaksimuotinen.

Mikrokliinin muunnokset

Mikrokliini ja ortoklaasi ovat monelta fyysiseltä osaltaan identtisiä, mutta mikrokliini voidaan erottaa röntgensäteillä tai optisella tutkimuksella. Polarisoivalla mikroskoopilla tutkittaessa mikrokliinissä näkyy pikkuruista kertauskaksostumista, joka muodostaa ristikkomaisia rakenteita, joista ei voi erehtyä.
Pertiitti on joko mikrokliiniä tai ortoklaasia, jossa esiintyy ohuita suotautuneen albiitin lamelleja.
Amatsonikivi eli amatsoniitti on kaunis, mikrokliinin vihreä muunnos. Sitä ei löydy Amazonin altaan alueelta, mutta sen nimenneet espanjalaiset tutkijat ilmeisesti sekoittivat sen toiseen alueelta löytyvään vihreään mineraaliin.
Myös natriumia sisältävää anortoklaasiksi nimettyä kalimaasälpää esiintyy. Se on kiteinen KAlSi₃O₈:n ja NaAlSi₃O₈:n kiinteä liuos, jossa kalium-alumiinisilikaatti on hallitsevassa osassa.
Elaine Kellett-Bowman

Dame Mary Elaine Kellett-Bowman, DBE (8. heinäkuuta 1923 – 4. maaliskuuta 2014) oli brittiläinen Konservatiivipuolueen poliitikko. Hän kouluttautui juristiksi.
Kellett-Bowman istui parlamentin jäsenenä Lancasterista vuosina 1970–1997. Hän oli myös europarlamentaarikkona vuosina 1975–1984.
Kellett-Bowmanilla oli neljä lasta ensimmäisen miehen kanssa. Tämän kuoltua hän meni uusiin naimisiin poliitikko Edward Kellett-Bowmanin kanssa.
Yhdystie 2810

Tien kulku

Tie saa alkunsa Kosken keskustasta Koskelta Marttilaan johtavan, niin ikään Hämeen Härkätien reittiin kuuluvan yhdystien 2264 ja Koskelta Mellilään johtavan yhdystien 2260 risteyksestä. Sieltä se kulkee Kosken keskustaajamassa Tuimalan kylän halki, ylittää Paimionjoen Patakosken luona ja ohittaa Kosken kartanon ja Vähäsorvaston kylän, jonka luona siitä erkanee yhdystie 2805 Ypäjälle. Tämän jälkeen tie seuraa Paimionjoen etelärantaa Kosken Värmälässä.  
Someron alueella tie kulkee Pitkäjärven kylässä ja ylittää Paimionjoen uudelleen Hovirinnan sillalla Hovirinnankosken luona Pitkäjärven länsipäässä lähellä Långsjön kartanoa. Pitkäjärven jälkeen tie seuraa Paimionjoen pohjoisrantaa ja sivuuttaa Åvikin kartanon Someron Sillanpään kylässä, kulkee edelleen jokea seuraten Someron Pyölin ja Lahden ja Pusulan kylien kautta Pusulanjärven pohjoisrantaa, läpi Rautelan kylän Rautelanjärven ja Saarentaanjärven pohjoispuolitse Someron Pappilan ja Jaatilan kylien kautta, ylittää Someron Kirkkojärveen laskevan Jaatilanjoen Someron Ruunalassa ja yhtyy kantatiehen 52 Someron Joensuussa. Jatkona sille Hämeen Härkätien reitillä on Somerolta Tammelan suuntaan johtava Yhdystie 2802.
Ennen nykyisen valtatien 10 valmistumista 1960-luvulla tie oli osa Turun ja Hämeenlinnan välistä valtatietä 10.

Tienvarren kohteita

Kosken keskustassa tienvarren nähtävyyksiä ovat muun muassa vuonna 1935 valmistunut uusklassistinen Kosken kirkko, kuvanveistäjä Yrjö Liipolan museo, Paimionjoen partaalla sijaitseva vuonna 1777 rakennettu puinen kellotapuli, vieressä seurakunnan vanhassa lainamakasiinissa sijaitseva Museokahvila Kahviaitta sekä EU-hankkeena kunnostettu Myllyrannan koskialue Paimionjoen Patakosken luona. Santion nummella Vähänsorvaston kylässä tien varrella on Koskelaisseuran pystyttämä Marttilan taisteluun liittyneen Santion taistelun muistomerkki.
Somerolla tienvarren nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Långsjön kartanon vaahterakuja Härkätiellä Pitkäjärvellä ja Somero-seuran vuonna 1963 pystyttämät kuninkaankivet tien varren kievareissa ja kartanoissa yöpyneiden hallitsijoiden ja muiden merkkihenkilöiden muistoksi. Yhdystien 2801 osuudelle näistä osuvat muistokivet Långsjön kartanon, Hovirinnan kievarin, Åvikin kartanon, Lahden kartanon ja Someron Isopappilan risteyksissä. Vierailijoina ovat olleet muun muassa Ruotsin kuninkaat Juhana III, Kaarle-herttua, Kustaa II Aadolf, Aadolf Fredrik, Kustaa III ja kruunuprinssi Kustaa, Venäjän keisari Aleksanteri I, kenraalikuvernööri Platon Rokassovski, Hämeen läänin kuvernööri Otto Carl Rehbinder ja kenraali Carl Gustaf Armfelt. Someron museoista tien varrelle tai sen läheisyyteen osuvat Mäkilän traktorimuseo Someron Kärilän kylässä Pyölistä Kimalan suuntaan vievän tien varrella ja Someron torppamuseo Jaatilan kylässä Härkätien varressa Jaatilanjoen rannassa.
Regoliitti

Regoliitti on kivipintaisen taivaankappaleen pinnassa olevaa hienojakoista pölyn kaltaista ainesta. Sitä on tavattu muiden muassa Maassa, Kuussa, Marsissa ja joillain asteroideilla.

Etymologia

Nimitys regoliitti tulee kreikan sanoista Rego (peitto) ja lith (kivi).
Mother’s Spiritual

Kappaleet

Kaikki kappaleet Laura Nyro.
Grand Slam (pommi)

Grand Slam oli brittien toisessa maailmansodassa käyttämä erikoisraskas lentopommi. Tallboysta kehitetty pommi painoi 9 979 kiloa eli 22 000 paunaa (lbs).
Tämän tyypin superraskaita ilmapommeja luonnehdittiin ”maanjäristyspommeiksi”, koska pommin tuhovaikutus oli miltei yhtä suuri kohteen läheisyyteen osuttaessa kuin suoraan kohteeseen osuttaessa. Pommit olivat hyvin aerodynaamisia, joten ne kiihtyivät lähelle 1 Machia. Miinapommien nopeuden liike-energia muodosti suuren törmäysenergian, minkä turvin ne upposivat syvälle maahan ennen räjähtämistä. Pommien suunnittelija oli Barnes Wallis.
Avro Lancaster -pommikoneesta kehitettiin Grand Slamia varten oma erikoistyyppi B.Mk I Special, jota valmistettiin 33 kappaletta. Specialissa pommiruuman ovet oli poistettu ja pommi kiinnitetty varmuusketjulla alapuolitse. Torjunta-aseistus oli vain taka-ampumossa, eikä siinä ollut ylä- eikä etuampumoa. Syynä tähän menettelyyn oli sekä ilmanvastuksen väheneminen että lentopainon keventyminen. Avro Lancaster -pommikone ei ollutkaan alun perin suunniteltu näin järeän pommityypin käyttämiseen. Erikoismallilla operoi RAF:n 617. raskas erityispommilaivue. Pommituslaivue pudotti menestyksekkäästi 41 Grand Slamia, muun muassa Saksan sukellusvenetukikohtiin ja liikenteen solmukohtiin. 617. erikoispommilaivueen eräitä johtajia olivat Guy Gibson, Harold Brownlow Martin sekä Leonard Cheshire.
Asetyyppi oli aktiivissa käytössä vasta maaliskuusta 1945 lähtien, minkä takia sitä käytettiinkin vain vähän. Grand Slam -miinapommia käytettiin ensi kertaa hyökkäyksessä Bielefeldin siltaa vastaan, jonka kaaren se murskasi. Saksa oli tuolloin jo muutoinkin luhistumassa, ja se antautui liittoutuneille 8. toukokuuta 1945.
Nimi grand slam tarkoittaa kirjaimellisesti suurta jysäystä, mutta se viittaa myös bridgessä peliin, jossa otetaan kaikki tikit kotiin.
Sverre Fehn

Sverre Olav Fehn (14. elokuuta 1924 Kongsberg, Buskerudin lääni – 23. helmikuuta 2009) oli norjalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Oslossa vuonna 1949. Matkusteltuaan vuosina 1952–1953 Marokossa Fehn työskenteli kaksi vuotta Pariisissa arkkitehti Jean Prouvén arkkitehtitoimistossa. Tuolloin hän myös tutustui Le Corbusierin töihin. Palattuaan takaisin Norjaan Fehn perusti oman arkkitehtitoimistonsa. Vuosina 1971–1995 hän toimi professorina Oslon arkkitehtikorkeakoulussa (Arkitekthøgskolen i Oslo). Arvostetulla arkkitehtuurin Pritzker-palkinnolla Fehn palkittiin vuonna 1997.
Iharuusu

Ulkonäkö ja koko

Iharuusu kasvaa 50–150 cm korkeaksi. Sen varsi on harvahaarainen. Suorat, hennohkot piikit ovat pareittain ja niitä on harvassa. Lehden korvakkeet ovat leveäkärkisiä ja tavallisesti sisäänpäin käyriä. Lehti on kerrannaislehti. Pyöreähköt lehdykät ovat tylppiä, toissahaisia, pehmeäkarvaisia ja tuoksuvat hartsille. Punaiset kukat ovat 1–3 kukan ryhmissä. Kukkaperä on noin 1 cm:n pituinen ja nystykarvainen. Verholehdet ovat kapeita ja liuskaisia tai ehyitä. Iharuusu kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Hedelmä on 1–1,5 cm pitkä, pallomainen ja usein nystykarvainen kiulukka. Kiulukat kypsyvät ja pehmenevät jo elokuussa.
Suomessa tavattavista ruusuista iharuusu muistuttaa eniten okaruusua (R. sherardii).

Levinneisyys

Iharuusun levinnäisyysalue Euroopassa on hajanainen. Yleisimmin sitä tavataan Britteinsaarilla, Norjassa rannikkoalueilla Lofooteille saakka, Etelä- ja Keski-Ruotsissa, Tanskassa ja Kaukasuksella. Lisäksi lajia tavataan satunnaisesti eri puolelta Eurooppaa ja Turkkia. Suomessa iharuusua tavataan lähinnä Etelä-Suomen rannikkoseudulla, missä se on paikoin yleinen.

Elinympäristö

Iharuusu kasvaa lehtojen reunuksissa, kivikkorinteillä, laidunmailla ja tienreunuksilla. Se suosii kalkkipitoista maaperää.
Hietama

Hietama on noin 500 asukkaan kylä Äänekoskella. Kylässä on yksi Äänekosken kirkoista, Hietaman kirkko.
Kylän läpi virtaavan, Kiimasjärven ja Naarajärven välisen Suojoen Hietamankoskessa on vesivoimalaitos, jonka rakennutti G. A. Serlachius Oy vuonna 1965. Voimala on otettu käyttöön elokuussa 1966. Teholtaan laitos on 7 MW. Putous on 13,5 metriä, vesistön keskivirtaama 64 m³/s. Turbiinina on rakentamisaikansa tavallisin tyyppi eli pystysuuntainen Kaplan-turbiini.
Hietamalla sijaitsee myös Kartanon Kievari, joka on paikallinen tanssipaikka. Kesällä Teatteri Eurooppa Neljä esittää siellä näytelmiä.
Hietamalla olevalla Suojoen sillalla tapahtui vuonna 1973 laulaja Sammy Babitzinin kuolemaan johtanut auto-onnettomuus.
Tragus

Tragus (kreik. Τράγος, tragos, 'vuohi') on korvalehden etuosassa korvarustossa oleva "nipukka", joka osoittaa taaksepäin. Ihmisellä se on liikkumaton, mutta esimerkiksi monilla lepakoilla se tarvittaessa sulkee korvakäytävän.
Tähänkin nipukkaan voidaan tehdä lävistyksiä, kuten alempana olevaan lobuleen.
Tragusta vastapäätä on antitragus. Kissalla siinä on tasku, joka toimii suuntakuulon apuna.
Roomalainen kalenteri

Roomalainen kalenteri muuttui useita kertoja Rooman perustamisen ja Länsi-Rooman tuhon välillä.

Varhainen kalenteri

Ennen juliaanista kalenteria Roomassa käytettiin varhaisesta historiasta periytyvää kymmenkuukautista kalenteria. Vuosi alkoi maaliskuussa kevätpäiväntasauksena ja päättyi syksyllä. Talvi ei varsinaisesti kuulunut vuoteen. Vuodessa oli 304 päivää ja kuukausien pituudet vaihtelivat 20 päivästä 35 päivään tai jopa yli. Kuukaudet oli aluksi nimetty järjestysnumeroilla, mutta sitten niitä alettiin omistaa jumalille. 
Ensimmäinen kuukausi omistettiin Marsille, koska sotilaallinen toiminta alkoi talven mentyä. Toinen kuukausi omistettiin Venukselle, mutta se sai nimensä luonnon heräämisestä. Kolmas kuukausi omistettiin kasvun jumalatterelle Maialle ja neljäs Juppiterin vaimolle Junolle. Loppujen nimet jäivät toistaiseksi järjestysnumeroiksi.

Augustuksen kalenteri

Augustus katsoi olevansa Juliuksen arvoinen ja nimesi Sextiliksen itsensä mukaan Augustus. Muuten kalenteri pysyi kaikkialla Euroopassa vielä Rooman valtakunnan hajottuakin samankaltaisena aina gregoriaaniseen kalenteriin asti, paitsi että tällä välin kristinuskon vakiinnuttua oli otettu käyttöön Kristuksen syntymästä lasketut vuosiluvut.
Roomalaiset kuukausien nimetkin ovat vielä nykyisin käytössä vain vähän muuntuneina useimmissa Euroopan kielissä, eivät kuitenkaan suomessa.

Vuosien numerointi

Rooman tasavallan aikaan vuosia ei numeroitu, vaan ne nimettiin hallinneiden konsulien mukaan. Tasavallan myöhäisvaiheessa oppineet alkoivat numeroida vuosia Rooman myyttisestä perustamisesta alkaen (ab urbe condita). Heidän laskelmiensa mukaan Rooma oli perustettu 21. huhtikuuta vuonna 753 eaa., kun Romulus ja Remus perustivat uuden kaupungin paikalle, josta heidät kasvattanut naarassusi löysi heidät.  Tämän mukaisesti esimerkiksi vuosi 1 eaa. oli roomalaisille vuosi 753 ab urbe condita ja vuosi 1 jaa. vuosi 754, sillä tuohon aikaan vuosi vaihtui jo nykyisinkin noudatetun käytännön mukaisesti tammikuun alussa.
Vapaat suunnat

Vapaat suunnat -nimitystä käytetään protestanttisista kristillisistä liikkeistä, jotka eivät halua muodostaa läheistä suhdetta valtioon, vaan eroa kirkon ja valtion välillä pidetään luontevana. Suomessa vapaisiin suuntiin kuuluvat muun muassa baptistiyhdyskunnat, Helluntaiherätys, Metodistikirkko, Vapaakirkko, Adventtikirkko, Raamattu Puhuu, Majakka-seurakunta ja Pelastusarmeija. Kaikilla vapaisiin suuntiin kuuluvilla liikkeillä on omat opilliset korostuksensa. Pääasiallisesti ne pohjautuvat opillisesti reformoituihin ja kalvinistisiin uskonpuhdistuksen haaroihin. Kuitenkin arminiolaisuus näyttää olevan vahvasti edustettuna esimerkiksi helluntailaisuudessa Suomessa.
Suomessa vapaiden suuntien yhteistyöelimenä toimii Suomen vapaakristillinen neuvosto.
Super Meat Boy

Juoni

Tarina kertoo elävästä lihakuutiosta sekä tämän siteistä koostuvasta tyttöystävästä, Tohtori Fetuksen kidnapattua sidetytön lihakuutio lähtee tämän perään pelastaakseen hänet.
Von Jordan

Von Jordan oli ruotsalainen aatelissuku. Se on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneeseen sukuna numero 914. Suvun kerrotaan olevan alkuaan skotlantilainen. Suku sammui 1700-luvulla.
Katrin Sjögren

Katrin Sjögren (s. 2. helmikuuta 1966 Maarianhamina) on ahvenanmaalainen poliitikko, joka kuuluu paikalliseen liberaalipuolueeseen. 
Sjögrenistä tuli Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen vuonna 2003, ja hän oli sosiaali- ja ympäristöministeri maakunnan hallituksessa 2007–2011. Hän on ollut Ahvenanmaan liberaalien puheenjohtaja vuodesta 2012, ja kun puolue oli voittanut vuoden 2015 vaalit, hänet valittiin Ahvenanmaan maaneuvokseksi.