google/wiki40b huggingface dataset:
Calcio (Italia)

Historia

Alueella on ollut asutusta jo roomalaisten aikaan, mistä todisteena on löydetty arvokas mosaiikki toiselta vuosisadalta. Se on nähtävissä Bergamon arkeologisessa museossa. Ensimmäinen kirjallinen mainita Calciosta on vuodelta 1035.

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyys on vuonna 1880 valmistunut San Vittoren kirkko. Kirkko on 76 metriä pitkä, 36 metriä leveä ja 64 metriä korkea. Se on Lombardian toiseksi suurin kirkko; ainoastaan Milanon katedraali on sitä kookkaampi.
Louis Antoine de Bougainville

Louis Antoine de Bougainville, Bougainvillen kreivi (12. marraskuuta 1729 – 31. elokuuta 1811) oli ranskalainen löytöretkeilijä ja meriupseeri. Hänen mukaansa on nimetty Bougainvillen saari Papua-Uudessa-Guineassa.

Elämäkerta

Bougainville syntyi Pariisissa, Ranskassa notaarin poikana. Hän opiskeli nuorempana lakia mutta luopui pian siitä ja liittyi vuonna 1753 armeijan muskettijoukkoihin. 25-vuotiaana hän julkaisi tutkielman integraalilaskennasta liitteeksi Guillaume François Antoinen, Marquis de l'Hôpital'en tutkielmaan Des infiniment petits.
Vuonna 1755 hänet lähetettiin Lontooseen Ranskan suurlähetystön sihteeriksi, ja hänestä tuli Royal Societyn jäsen. 
Hän lähti vuonna 1756 Kanadaan ja osallistui siellä seitsenvuotiseen sotaan (Suuri siirtomaasota: Ranskan ja intiaanien sota Englantia vastaan). 
1766 Bougainville sai Ludvig XV:ltä tehtäväkseen purjehtia maailman ympäri. Hän onnistui tässä 14:nä purjehtijana maailmassa ja ensimmäisenä ranskalaisena. Suoritus nosti Ranskan arvonantoa seitsenvuotisen sodan häviön jälkeen. Bougainville lähti matkaan 1766 kahdella laivalla: La Boudeuse ja L'Étoile. Hän saapui Tahitille huhtikuussa 1768 lähes ensimmäisenä eurooppalaisena. Hän ei tiennyt että Samuel Wallis oli käynyt saarella HMS Dolphinilla vajaata vuotta aikaisemmin. Maaliskuussa 1769 tutkimusmatkalaiset saivat maailmanympärimatkansa päätökseen ja saapuivat St Malo'lle menetettyään vain seitsemän henkeä lähes kahdestasadasta, mikä oli erittäinen alhainen kuolleiden määrä vastaaviin matkoihin verrattuna. Bougainvillen maailmanympäripurjehdus oli myös ensimmäinen mihin nainen osallistui. Jeanne Baré oli tutkimusmatkan luonnontieteilijän Philibert Commerçonin palvelija.
Hän kuvasi Tahitia vuoden 1771 kirjassaan Voyage autour du monde lähes maanpäälliseksi paratiisiksi, missä miehet ja naiset elävät onnellisina ja viattomina, erossa sivistyksen korruptoivasta vaikutuksesta. Hän kuvasi "ylvään villin" käsitettä ja vaikutti utopististen filosofien kuten Jean-Jacques Rousseaun ajatteluun ennen Ranskan vallankumousta.
Maailmanympärimatkansa jälkeen hän hyväksyi jälleen laivastokomennuksen ja osallistui useisiin meritaisteluihin. Hänestä tuli vara-amiraali 1791, ja vuonna 1792, onnistuttuaan lähes ihmeenomaisesti pakenemaan Pariisin verilöylyjä, vetäytyi eläkkeelle Normandian tilalleen. Bougainvillen vanhoilla päivillä Napoleon I teki hänestä senaattorin, imperiumin kreivin ja Ranskan Kunnialegioonan jäsenen. Hän kuoli Pariisissa 31. elokuuta 1811. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme poikaa, jotka palvelivat Ranskan armeijassa. 
Bougainvillen nimi on annettu suurimmalle Salomonsaarelle ja salmelle joka erottaa sen Choiseul'in saaresta. Se on myös annettu salmelle, joka erottaa Mallicollon ja Espiritu Santon saaret Vanuatulla, samoin on eteläamerikkalainen köynnöskasvi Bougainvillea, jota usein kasvatetaan kasvihuoneissa, nimetty hänen mukaansa. Lisäksi on 13 Ranskan laivaston alusta nimetty hänen kunniakseen.
Pyhä Eugenius I

Pyhä Eugenius I (k. 657) oli paavina 10. elokuuta 654 – 2. kesäkuuta 657. Hän oli syntyjään roomalainen. Ennen paaviksi tuloaan hän toimi pappina ja tuli tunnetuksi hyväntekeväisyydestä, hurskaudesta ja lempeydestä.
Hänen edeltäjänsä oli syrjäytetty monoteletismiä koskevan kiistan takia, ja myös Eugenius I joutui ottamaan paavina asiaan kantaa. Hän lähetti sopuisan kirjeen Konstantinopoliin, mutta Konstantinopolin patriarkan vastaus ymmärrettiin provokatiiviseksi Roomassa ja kansa vaati paavia julistamaan Konstantinopolin kirkonkiroukseen. Asiasta nousi kiista Bysantin ja Rooman välille, mutta muslimien hyökkäys Rodokselle vuonna 654 ja sitä seurannut murskaava voitto johti Bysantin keisarin Konstans II:n äkilliseen pakoon, ja näin asia jäi sivuun ja Eugenius I säästyi edeltäjänsä kohtalolta.
Peter Elfving

Peter Elfving (12. huhtikuuta 1677 Norrbärke, Ruotsi – 30. kesäkuuta 1726 Turku) oli ruotsalaissyntyinen lääkäri, joka aloitti lääketieteellisen tutkimuksen Suomessa.
Elfvingin vanhemmat olivat kirkkoherra Samuel Elfving ja Kristina Widman. Hän opiskeli lääketiedettä Uppsalassa ja Utrechtissa. Valmistuttuaan 1698 lääketieteen tohtoriksi aiheenaan De motu peristaltico intestinorum hän lähti Alankomaihin jatkamaan opintojaan ja väitteli Utrechtissa toistamiseen 1702 aiheenaan De catameniorum sufflammatione. Samana vuonna hänet nimitettiin Collegium medicumin asessoriksi.
Västmanlandin piirilääkäriksi Elfving tuli 1704 ja Turun akatemian professoriksi 1722, missä virassa hän toimi neljä vuotta. Naantalin terveyslähdettä alettiin käyttää 1723 terveydenhoidollisiin tarkoituksiin hänen ehdotuksestaan.
1724 Elfving suoritti kuninkaan luvalla Turussa tuolloin vielä harvinaisen ruumiinavauksen, yliopiston rehtori selvitti tapauksen harvinaisuuden johdosta sen merkitystä erityisessä ohjelmassa. Tämä ja muutkin Elfvingin toimet osoittavat hänen olleen itsenäinen ja uskaliaskin tutkija.
Elfvingin ensimmäinen puoliso vuodesta 1704 oli Hedvig Hjärne (k. 1720) ja toinen vuodesta 1722 Kristina Flaschsenius.
Jaume Domènech

Seurajoukkueura

Kesällä 2013 Domènech teki sopimuksen Valencian kanssa, jonka jälkeen hänet siirrettiin seuran reservijoukkueeseen. Molemmilla pelaamillaan kausilla reservijoukkueessa hän toimi joukkueen ykkösvahtina.
Kaudella 2015–2016 Domènech nostettiin pysyvästi seuran edustusjoukkueeseen. Maalivahtiosastolla velloneen loukkaantumissuman vuoksi hän sai mahdollisuutensa avauskokoonpanossa 12. syyskuuta 2015 ottelussa Sporting Gijónia vastaan. Hänet palkittiin ottelun päätteeksi parhaan pelaajan palkinnolla. Seuraavana päivänä hän solmi seuran kanssa uuden vuoteen 2018 asti ulottuvan sopimuksen.
Karakorumin maantie

Karakorumin maantie (Karakoramin maantie) on maailman korkeimmalla sijaitseva kansainvälinen maantie. Se yhdistää Kiinan ja Pakistanin Karakorum-vuoristossa sijaitsevan Khunjerabin solan kautta, joka on 4 693 metrin korkeudessa. Maantie kulkee 1 200 kilometriä Kiinan Kašgarista Pakistanin Abbottabadin kaupunkiin. Karakorumin maantie on rakennettu kiistellyn Kashmirin alueen läpi ja sillä on merkittävä strateginen ja poliittinen merkitys.
Kiinan ja Pakistanin valtiot rakensivat maantien yhteisprojektina. Se valmistui vuonna 1978 yli kahdenkymmenen rakennusvuoden jälkeen. Rakennustöiden aikana useita satoja kiinalaisia ja pakistanilaisia työntekijöitä sai surmansa työmaalla.
Lentävä hollantilainen

Tarinan versioita

Kapteeni Hendrick van der Deckerin (joko Decker tai Decken) kerrotaan suutuspäissään laukaisseen aseensa kohti Etelän ristin tähtikuviota ja vannoneen, ettei koskaan lakkaisi yrittämästä Kap Hornin kiertämistä. Tästä ilkityöstä johtuen hänen täytyy loputtomasti risteillä meriä. 
Toisinaan taas sanotaan erinäisten ihmisten kieltäneen Deckeriä yrittämästä Kap Hornin kiertämistä, ja lopulta itse enkelin ilmestyneen Deckeriä varoittamaan. Decker vastasi: ”Kierrän Kap Hornin, vaikka joutuisin purjehtimaan tuomiopäivään asti!” 
Kolmannen tarun mukaan aavelaivan kapteeni oli Barent Fokke, joka kuljetti mukanaan mustaa koiraa ja oli myynyt sielunsa paholaiselle. Hänen kohtalokseen koitui ikuinen risteily merillä vailla sataman löytymistä.

Tarinoita havainnoista

Huhun mukaan Lentävä hollantilainen on saaristossa Etelä-Amerikan liepeillä (14°31′N, 43°17′W ), mutta saaria ei ole etsinnöistä huolimatta löydetty. Toiseen maailmansotaan mennessä Lentävä hollantilainen on sanottu nähdyn ainakin kymmenen kertaa. Vuonna 1939 Etelä-Afrikan False Baylla kuusikymmentä rantalomailijaa näki aavelaivaksi kuvaamansa ilmiön.
Lentävän hollantilaisen legendaa vastaa maalla Jerusalemin suutari eli vaeltava juutalainen. Lentävää hollantilaista on tehnyt tunnetuksi säveltäjä Richard Wagner samannimisellä oopperalla (1843).

Viihteessä

Elokuvassa Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu (2006) esitetään uusi näkemys Lentävän hollantilaisen legendasta: siinä komennossaan kyseistä laivaa pitää naisen takia sydämensä kirstuun lukinnut Davy Jones. Hänen tehtävänsä on saattaa merellä kuolevat manalaan, jolloin hän saisi kymmenen vuoden välein vierailla maissa päivän ajan. Kohtaloonsa pettyneenä hän on kuitenkin laiminlyönyt tehtävän ja purjehtii pitkin meriä keräämässä kuolevien merimiesten sieluja laivalleen satavuotiseen palvelukseen ja lykkää näin näiden joutumista manalaan. Davy Jonesin voi surmata vain lävistämällä hänen sydämensä, mutta surmatyön tekijän on otettava Jonesin paikka Lentävän hollantilaisen kapteenina.
Aku Ankka -piirtäjä Carl Barks on esitellyt Lentävän hollantilaisen samannimisessä sarjakuvassaan.
Kirjailija Brian Jacques on kirjoittanut kaksi Lentävä hollantilainen -aiheista kirjaa. Piirrossarjassa Paavo Pesusieni esiintyy vihreänhohtoinen haamu, jota kutsutaan Lentäväksi hollantilaiseksi.
Mauri Kunnaksen Hui kauhistus! -kirjassa on pieni runonpätkä ja kappale tarinaa lentävästä hollantilaisesta kirottuine miehistöineen.
Lentävä hollantilainen esiintyy myös One Piece -mangassa, ja sen kapteeni on Vander Decken.
Valto Tynnilän ja Martti Jäppilän säveltämä ja sanoittama foxtrot Lentävä hollantilainen, jonka Ville Alanko ja Dallapé-orkesteri levyttivät vuonna 1930, oli oman aikansa menestyslevyjä. Myöhemmin laulusta ovat tehneet omat tulkintansa muun muassa Teijo Joutsela ja Kullervo Linnan Humppa-Veikot, Tapio Rautavaara sekä Mikko Järvinen.
Fredrik August II (Saksin kuningas)

Fredrik August II (18. toukokuuta 1797 Dresden – 9. elokuuta 1854 Tiroli, Itävalta) oli Saksin kuningaskunnan kuningas vuosina 1836–1854.
Fredrik August II oli Saksin ensimmäisen kuninkaan, Fredrik August I:n veljenpoika. Hänen isänsä oli prinssi Maksimilian. Fredrik August opiskeli nuorena sota-, oikeus- ja luonnontieteitä. Vuosina 1830–1836 hän toimi toisen setänsä, kuningas Antonin kanssahallitsijana. Fredrik August II oli aluksi uudistusmielinen ja vuoden 1831 perustuslaki oli osin hänen käsialaansa. Hän pyrki esiintymään poliittisten uudistusten puolesta myös noustuaan valtaistuimelle 6. kesäkuuta 1836, mutta ei saanut sillä saralla aikaan paljoakaan.
Vuoden 1848 vallankumous muodostui vedenjakajaksi, joka käänsi Fredrik Augustin politiikan taantumukselliseksi. Hän suhtautui aluksi myönteissti Frankfurtin kansalliskouksen pyrkimykseen yhdistää Saksa, mutta ei hyväksynyt kansalliskouksen laatiman liberaalin Saksan perustuslain sisältöä. Hänen kieltäytymisensä vahvistamasta kyseistä perustuslakia Saksissa johti toukokuussa 1849 kuuluisaan Dresdenin kansannousuun, joka saatiin kukistettua vasta Preussin lähettämien apujoukkojen avulla. Frerik August oli Dresdenin kumousyrityksen jälkeisinä vuosina yhä enemmän syrjässä valtakuntansa hallitusasioista. Vuodesta 1849 Saksin politiikkaa ohjasi vanhoillinen pääministeri Friedrich Ferdinand von Beust. Beust oli Preussin vastustaja ja teki Saksista siksi Itävallan liittolaisen.
Fredrik August oli innokas harrastelijakasvitieteilijä ja kiersi kasvienkeruuretkillä eri puolilla Eurooppaa. Hän kuoli yhdellä tällaisella retkellä vuonna 1854 Tirolissa pudottuaan. Hän oli kuollessaan lapseton, joten uudeksi kuninkaaksi tuli hänen veljensä Juhana.
Harri Rantanen (taiteilija)

Harri Rantanen (s. 27. joulukuuta 1954 Tampere) on suomalainen heraldikko. Hän on suunnitellut muun muassa Martti Ahtisaaren ja Tarja Halosen vaakunat. Hätäkeskuslaitoksen vaakuna, virka-asematunnukset ja Pelastustoimen viranomaistunnukset ovat myös hänen tekemiään. Mitaleista mainittakoon Suomen Olympiakomitean ansioristi, -ansiomitali, Ilmavoimien kiltaliiton ansioristi ja -mitali, Pro Pirkanmaa mitali, Pelastajatutkintomerkki, Puolustusvoimien Kansainvälisen Keskuksen mitalisarja. Hän on toiminut usean vuoden ajan sijaistuntiopettajana eri oppilaitoksissa, aiheena heraldiikka.
Hän on pitänyt useita taidenäyttelyitä kotimaassa sekä ulkomailla.
Hän on tämänhetkinen Suomen Heraldisen Seuran hallituksen jäsen ja vaakunarekisterin hoitaja.
Vanuatunkottarainen

Levinneisyys

Vanuatunkottaraista tavataan Vanuatussa ja Salomonsaarilla. Sen kannan uskotaan olevan pieni ja vähenevä johtuen elinympäristöjen tuhoutumisesta, joten se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

Elinympäristö

Vanuatunkottarainen elää pienemmillä saarilla alankometsissä ja suuremmilla saarilla ylänköjen metsissä. Se on havaittu usein myös puutarhoissa.
Chagain ydinkokeet

Chagain ydinkokeet eli Chagai-I ja Chagai II olivat 6-7 ydinkokeen sarja Pakistanissa toukokuussa 1998. Ensimmäinen viiden kokeen sarja tehtiin 28. toukokuuta. Sitä seurasi yksi tai kaksi räjäytystä kaksi päivää myöhemmin.
Koe oli Pakistanin vastaus naapurimaansa Intian pari viikkoa aiempiin ydinkokeisiin.
Pakistanilaiset tekivät Ras Kohin alueella 28. toukokuuta 1998 2–3 ydinkoetta, jotka tuottivat yhteensä 4,6 Richterin maanjäristyksen. Räjähdys tapahtui noin kilometrin mittaisen tunnelin päässä, noin 185 m vuoren alla. Vuoren huippu järisi ja pöllysi. Pakistanilaiset väittivät räjähdystehoksi 18–40 kilotonnia. Ydinohjelman johtajan Abdul Qadeer Khanin mukaan tehtiin 5 ydinkoetta, joista suurin noin 35 kt ja muut pienempiä.
Kharanin alueella tehtiin 30. toukokuuta 1998 testi, jossa pakistanilaiset sanoivat räjäyttäneensä 18 kilotonnin pommin.
Yhdysvallat tuomitsi kokeet jyrkästi.
Tony Zale

Nyrkkeilyura

Zale syntyi Garyssä, Indianassa. Hän työskenteli nuoruudessaan kotikaupunkinsa terästehtaalla ennen kuin ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 1934. Terästehtaalla vietetystä ajasta Zale sai myös "Man of Steel" kutsumanimen. Tammikuussa 1940 hän otteli NBA-liiton keskisarjan maailmanmestaria Al Hostakia vastaan, mutta ottelussa ei ollut panoksena titteliä. Zale voitti kamppailun ja pääsi samana kesänä ottelemaan uudelleen Hostakia vastaan, tällä kertaa mestaruudesta. Ottelussa Zale tyrmäsi Hostakin 13. erässä ja voitti mestaruuden. Zale otteli samana vuonna vielä lukuisia muita otteluita ja puolusti seuraavana vuonna mestaruuttaan Steve Mamakosia ja Hostakia vastaan. Vuoden 1941 marraskuussa hän voitti Georgie Abramsin ja sai tämän ansiosta mestaruudelleen kiistattoman tunnustuksen. Seuraavassa ottelussaan helmikuussa 1942 hän hävisi ei-titteliottelussa Billy Connille. Tämän jälkeen hän lähti Yhdysvaltain laivastoon, missä palveli toisen maailmansodan loppuun saakka.
Sodan loputtua 33-vuotias Zale oli yhä yleisesti tunnustettu maailmanmestari. Syyskuussa 1946 hän puolusti mestaruuttaan ensimmäisen kerran Rocky Grazianoa vastaan. Kumpikin ottelija kävi lattiassa kahden ensimmäisen erän aikana ja keskivaiheilla Graziano vaikutti hallitsevan tapahtumia, mutta kuudennessa erässä Zale yllättäen tyrmäsi hänet. Voittonsa ansiosta Zale valittiin muun muassa Ring Magazinen ja amerikkalaisten nyrkkeilytoimittajien taholta vuoden nyrkkeilijäksi.
Graziano ja Zale kohtasivat uudelleen 26. heinäkuuta 1947. Tällä kertaa Graziano voitti tyrmäyksellä kuudennessa erässä. Miesten kolmannessa kohtaamisessa 10. kesäkuuta 1948 Zale tyrmäsi Grazianon jo kolmannessa erässä ja otti mestaruuden takaisin itselleen. Kolmen kuukauden kuluttua Zale puolusti mestaruuttaan Marcel Cerdania vastaan ja hävisi teknisellä tyrmäyksellä viimeisessä erässä. Ottelun jälkeen hän lopetti uransa.
Zale valittiin nyrkkeilyn Hall of Fameen vuonna 1991.

Kuolema

Zale kuoli 82 vuoden iässä Parkinsonin taudin seurauksena. Zalella oli myös imusolmukesyöpä.
Axel Bosin

Ura

Axel Bosinin vanhemmat olivat Karl Knut Bosin ja Betty Augusta Dorph. Bosin työskenteli vuosina 1863–1883 useissa teattereissa ja teatteriseurueissa, mukaan luettuna ohjaajan työ Helsingin Svenska Teaternissa 1872–1874. Vuosina 1883–1889 Bosin johti yhdessä R. Wagnerin kanssa tukholmalaisia Södra teaternia ja Djurgårdsteaternia. Vuosina 1889–1891 Bosinilla oli oma teatteriseurue.  Vuosina 1894–1904 hän työskenteli ohjaajana Tukholman teatterikuninkaaksi kutsutun Albert Ranftin teattereissa. Vuodesta 1906 uransa loppuun Bosin työskenteli ohjaajana Ranftin johtamassa Oscarsteaternissa.
Näyttelijänä Bosin ei päässyt loistamaan. Itse hän piti parhaina rooleinaan muun muassa seuraavia: Prosper Coindet (näytelmässä På vift), Hugo Berger (En kinkblåsa), von Fjesken (Hofvet i Abdera) ja Pihlén (Det skadar inte).
Ohjaajan työssään Bosin menestyi paremmin. Hänen huomattaviin ohjaustöihinsä kuuluu kappale Jorden rundt på åttio dagar, joka sai ensi-iltansa Djurgårdsteaternissa 12. kesäkuuta 1876. Lilla helgonet oli niin ikään menestys: se esitettiin yli kaksi sataa kertaa. Vuonna 1906 avatussa Oscarsteaternissa Bosin ohjasi muun muassa näytelmät Den glada änkan ja Dollarprinsessan.
Ketogeeninen ruokavalio

Ketogeeninen ruokavalio sisältää vain vähän hiilihydraatteja, riittävästi proteiineja mutta runsaasti rasvaa, jolloin elimistö menee ketoosiin ja aivot käyttävät energianlähteenä ketoaineita glukoosin sijaan. Ketogeenista ruokavaliota käytetään erityisesti vaikean epilepsian hoidossa ja joskus myös lasten ja aikuisten lihavuuden hoitokeinona.

Käytäntö

Ketogeenisessa ruokavaliohoidossa käytetään useimmiten muunneltua Atkinsin dieettiä. Siinä energiasta noin 65 % saadaan rasvoista, ja hiilihydraatteja nautitaan 10–15 g/vrk. Dieetin aikana potilas luopuu useimmista hiilihydraattipitoisista ruoka-aineista kuten leivästä, perunasta, kasviksista, hedelmistä, marjoista, nestemäisistä maitotaloustuotteista (kermaa ja kermaviiliä lukuun ottamatta) sekä kaikista sokereista. Niiden sijaan hän syö lähinnä öljyä, kermaa, kananmunia ja lihaa.

Historiaa

Ketogeeninen ruokavaliohoito otettiin hoitokäyttöön 1920-luvulla, mutta lääkehoito syrjäytti sen 1930-luvun jälkeen useiksi vuosikymmeniksi. 1990-luvulla yhdysvaltalaisen elokuvatuottajan Jim Abrahamsin vaikeasti sairaan epileptikkopojan kohtaukset saatiin loppumaan vasta ketogeenisella ruokavaliohoidolla. Abrahams perusti Charlie Foundation -järjestön tuodakseen hoidolle julkisuutta ja teki aiheesta televisioelokuvan Kamppailu elämästä (1997). Järjestön rahoituksen tuella ruokavaliohoidosta saatujen useiden myönteisten hoitotulosten seurauksena ketogeeninen ruokavaliohoito palasi hoitokäyttöön vuoden 1996 jälkeen.

Hoitokäytössä

Lääketieteessä ketogeenista ruokavaliota käytetään erityisesti vaikean epilepsian hoitoon lapsilla. Käypä hoito neuvoo harkitsemaan ketogeenista ruokavaliota yhteistyössä ravitsemusterapeutin kanssa vaikean epilepsian hoidossa silloin, kun epilepsialääkkeet eivät käy eikä kirurgisen hoidon mahdollisuutta ole. Ketogeenista ruokavaliota on käytetty myös lasten lihavuuden hoidossa.
Ketogeenistä ruokavaliota on viime aikoina kokeiltu myös syövän hoidossa. Siinä ketogeenisen ruokavalion tehon oletetaan perustuvan siihen, että ilman tarvitsemaansa glukoosia syöpäsolut kuolevat toisin kuin terveet solut, jotka voivat käyttää energiakseen myös ketoneita, tai siihen, että ketogeeninen ruokavalio pysäyttää kasvaimen kasvun vähentämällä kasvutekijähormonin vaikutusta sekä vähentää tulehdusta ja nesteen kertymistä kasvaimessa.
Ketogeenisen ruokavalion tarkkaa vaikutusmekanismia epilepsian hoidossa ei vielä tunneta. Ruokavalion sivuvaikutuksina saattaa esiintyä munuaiskiviä, kolesteroliarvojen kohoamista, kasvun hidastumista ja luuston haurastumista.

Tutkimuksia

Epilepsia-lehdessä vuonna 2010 julkaistun tutkimuksen mukaan 79 prosenttia ketogeenisella ruokavaliolla olleista 2–26-vuotiaista epileptikoista pysyi erossa kaikista tai useimmista epileptisista kohtauksistaan hoidon jälkeenkin. Kreikkalaisen tutkimuksen (2012) mukaan ketogeeninen ruokavalio antoi lihavien lasten painonpudotuksessa ja metabolisissa arvoissa parempia tuloksia kuin vähäkalorinen ruokavalio.
Loxocemuspyton

Ulkonäkö ja koko

Loxocemuspyton on keskikokoinen käärme, yleensä alle metrin pitkä, mutta suurimmat yksilöt saavuttavat 1,5 metrin pituuden. Käärmeellä on lieriömäinen, lihaksikas ruumis. Sen silmät ovat pienet ja pupillit pystysuorat ja elliptiset. Loxocemuspytonilla on pieni suu ja lyhyt häntä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Loxocemuspyton elää matalilla ja kohtalaisilla korkeuksilla lounaisessa Meksikossa, Guatemalassa, Hondurasissa, El Salvadorissa, Nicaraguassa ja luoteisessa Costa Ricassa.
Sen elinympäristöön kuuluvat kosteat ja kuivat trooppiset metsät.

Elintavat

Loxocemuspyton elää osittain maan alla. Se kaivaa päivisin koloja löysässä maaperässä tai mätänevissä lehdissä ylöspäin kääntyneellä kuonollaan. Öisin ja sateisina päivinä se hakeutuu maanpinnalle.

Luokittelu

Loxocemuspytonin luokittelusta on kiistelty kauan. Suku luettiin aiemmin joko pytonkäärmeisiin, jättiläiskäärmeisiin tai välkekäärmeisiin, mutta nykyään sen katsotaan muodostavan oman heimonsa Loxocemidae. Molekyylitutkimukset ovat osoittaneet, että loxocemuspyton on läheisintä sukua pytonkäärmeille ja välkekäärmeille.
Chorus Cathedralis Iuniorum

Chorus Cathedralis Iuniorum on Turun tuomiokirkon poikakuoro.

Tausta

Turun evankelis-luterilaisen seurakuntayhtymän musiikkitoimikunta perusti kuoron vuonna 1987. Kuoron suojelija on arkkipiispa Tapio Luoma.

Nykyään

Kuoron tämänhetkinen johtaja on tenori Director Cantus Heikki Rainio. Hän on toiminut taiteellisena johtajana vuodesta 1996. Kuorossa laulaa kahtisenkymmentä 8–20-vuotiasta poikaa ja miestä. Harjoituksia on kahdesti viikossa; erilliset stemmaharjoitukset sekä yhteisharjoitus. Ohjelmaan kuuluu muutamia viikonloppuleirejä ja erilliset talvi- ja kesäleirit. Vuonna 2012 kuoro täytti 25 vuotta.

Ohjelmisto

Kuoro esittää a cappella -ohjelmistoa ja muun muassa Mozartin, Schubertin ja Bachin kuoroteoksia.
Nanchangin tähti

Nanchangin tähti (kiin. 南昌之星) on maailman kolmanneksi korkein maailmanpyörä. Se on korkeudeltaan 160 metriä. Nanchangin tähti sijaitsee Nanchangin kaupungissa Kiinan kansantasavallassa. Maailmanpyörä avattiin yleisölle toukokuussa 2006. Maailmanpyörän rakentaminen maksoi 57 miljoonaa Kiinan yuania.
George Gordon

Lapsuus ja nuoruus, sisällissodan aika

Gordon syntyi Pulaskissa Tennesseessä. Hän valmistui Läntisestä sotilasinstituutista Nashvillesta Tennesseestä 1859. Ennen sisällissodan alkua hän harjoitteli siviili-insinööriksi. Hän liittyi vapaaehtoisena konfederaation armeijaan 11. Tennesseen jalkaväkirymenttiin ennen ylenemistään prikaatinkenraaliksi.
Gordon johti Vaughnin prikaatia kenraalimajuri John C. Brownin alaisena Franklinin taistelussa 30. marraskuuta 1864. Monia hänen johtamistaan miehistä on haudattu McGavockin konfederaation hautausmaahan Frankliniin Tennesseehen.

Gordonin myöhemmät vaiheet

Sodan jälkeen Gordon harjoitti lakimiehen tointa Memphisissä Tennesseessä vuoteen 1883. Hänet nimitettiin yhdeksi rautatiekomission jäsenistä Tennesseehen. Hän sai nimityksen sisäministeriöltä 1885, salaisena intiaaniagenttina Arizonassa ja Nevadassa, jossa hän palveli vuoteen 1889. Hän palasi Memphisiin Tennesseehen ja jatkoi lakimiehen toimensa harjoittamista. Hän oli Memphis cityn koulujen ylitarkastaja vuosina 1889–1907.
Suullisen raportin mukaan hän meni kenraali Nathan Bedford Forrestin luo Memphisissä, ja kertoi hänelle äskettäin muodostetusta Ku Klux Klanista, mihin Forrest vastasi: "Se on hyvä asia; Se on helkkarin hyvä asia. Me voimme käyttää sitä näyttääksemme neekereille heidän paikkansa." Forrestista tuli ensimmäinen maanlaajuisen klaanin johtaja.
Historiallisena todisteena järjestön tavoitteista on vuoden 1868 Gordonin julistus. Siinä Gordon varoittaa että "klaani on syttynyt kolme kertaa," ja että jos mustat "aloittavat sodan meitä vastaan, heidän täytyy kestää hirveä kosto joka seuraa." Hän myös väitti että klaani oli rauhallinen organisaatio, ja että jotkut henkilöt olivat klaanin nimissä tehneet väkivallantekoja.
Gordon valittiin demokraattina kaksi kertaa kongressiin, jossa palveli 4. maaliskuuta 1907 lähtien kuolemaansa saakka Memphisissä. Hänet on haudattu Elmwoodin hautausmaahan.
Montmorillon

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on sen vanha silta Vieux pont sekä uskonnollisia rakennuksia kuten kappeli Octogone de Montmorillon, kirkko Notre-Dame de Montmorillon sekä kuolleiden lyhty Lanterne des morts de Moussac.