google/wiki40b huggingface dataset:
Tommi Roininen

Tommi Roininen (s. 1. helmikuuta 1984) on suomalainen lentopalloilija, joka on pelannut kaudesta 2009-2010 lähtien Tampereen Isku-Volleyn väreissä, Lentopallon Mestaruusliigassa. Roininen debytoi miesten A-maajoukkueessa Kiinaa vastaan toukokuussa 2011.

Ura

Roininen aloitti lentopallouransa Lempäälässä seitsemänvuotiaana. Nopeasti hän kehittyi ja nousi pelaamaan entistä vanhempien pelaajien kanssa. 16-vuotiaana hän muutti Kuortaneelle harjoittelemaan ja opiskelemaan maan parhaiden poikajuniorien kanssa. Kuortaneelta kotiseuduilleen palattuaan Roininen nousi huippujoukkue Isku-Volleyn liigarinkiin, ja sitä kautta SM-liigajoukkueen vakiopelaajaksi. Roininen sai mukavasti peliaikaa tähtijoukkueessa. Kolmas kausi Isku-Volleyn paidassa (2005-2006) päättyi Roinisen uran ensimmäiseen suomenmestaruuteen. Kauden jälkeen hän siirtyi Isku-Volleysta pelaamaan Raision Loimuun. Hänen tarkoituksena oli alkaa pelaamaan Loimun liberona, mutta hän pelasi kauden kuitenkin yleispelaajan roolissa.
Roininen on harrastanut myös beach volleyta, jossa hän on voittanut B-junioreissa SM-pronssia ja A-junioreissa suomenmestaruuden. Hän on myös suorittanut asepalveluksensa Hämeen rykmentissä, Lahden urheilukoulussa 2003-2004.
Kaudella 2007-2008 Roininen pääsi viimein liberon rooliin. Hän pelasi Loimun kanssa vaihtelevan kauden, joka päättyi puolivälierissä tappioon suomenmestaruuteen edenneelle Rovaniemen Santasportille. Kauden kohokohta oli kun Loimu voitti Pohjoismaiden seurajoukkueiden mestaruuden Raisiossa.
Kaudesta 2009-2010 lähtien hän on pelannut jälleen Tampereen Isku-Volleyn riveissä. Jälleen liberona aloittanut Roininen vaihdettiin kesken kauden loukkaantumisten siivittämänä yleispelaajan tontille, jolla loppukauden pelasi. Kaudella 2010-2011 lentopallon Mestaruusliigassa Roininen pelasi jokaisen pelin Isku-Volleyn liberona. Kauden päätteeksi hänet valittiin miesten maajoukkueryhmään. Hän devytoi maajoukkueessa 21. toukokuuta 2011 Kiinaa vastaan.  Maailmanliigassa hän pelasi päätösottelun Portugalia vastaan, missä hän oli yksi Suomen parhaista.
Sorbus (viini)

Sorbus oli halpa, väkevä ja makea pihlajanmarjaviini, jota Alko myi vuosina 1935–2010. Sana sorbus tarkoittaa pihlajaa. Sorbus, lempinimeltään ”soppa”, oli yhdessä toisen Alkon tuotteen Gambinan kanssa erityisesti laitapuolen alkoholistien suosiossa. Viimeiset Sorbus-pullot myytiin elokuussa 2010, kun merkki poistui Alkon valikoimista heikon kysynnän vuoksi.
Kotojärvi (Iitti, Perä-Mankala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 106 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä, se on 2,3 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 3,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0037 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,5 metriä ja suurin syvyys on 11,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 9,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Heikkolanjoen valuma-alueeseen (14.125) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 75,6 metriä mpy.
Borat (elokuva)

Dokumentti

Hollantilainen Mercedes Stalenhoef ohjasi dokumentin Kun Borat tuli kaupunkiin Borat-filmin vaikutuksesta ja vastaanotosta kuvauspaikkana toimineessa Glodin kylässä.
Afromeksikolaiset

Historia

Afromeksikolaiset ovat espanjalaisten Afrikasta maahan tuomien orjien jälkeläisiä. 1600-luvun alussa Meksikossa oli suurempi afrikkalaistaustainen väestö kuin missään muussa Amerikan osassa. Koko siirtomaavallan ajan afrikkalaisia oli maassa enemmän kuin espanjalaisia. Yhteensä maahan tuotiin arviolta 200 000 afrikkalaista orjaa. Vuoden 1810 väestönlaskennan mukaan afromeksikolaiset muodostivat 10 % väestöstä. Meksikoon muodostui myös karanneiden orjien vapaita yhteisöjä, joista tunnetuimman, San Lorenzo de los Negrosin, perusti Gaspar Yanga 1570-luvulla. Meksikon itsenäisyyssodassa mustia palveli kapinallisten puolella Espanjaa vastaan. Yksi heistä oli Vicente Guerrero, josta tuli maan itsenäistyttyä sen toinen presidentti. Meksikon itsenäistyttyä afromeksikolaiset vaikuttivat voimakkaasti maan talouden kehitykseen toimiessaan muun muassa hopeakaivoksilla ja sokeriruokoviljelmillä.

Nykypäivä

Suurin osa afromeksikolaisista elää köyhyydessä. Esimerkiksi teiden puute haittaa Costa Chican taloudellista kehitystä ja monet ovatkin muuttaneet alueelta pois. Pois muuttaneita erehdytään usein pitämään Kuubasta tai Belizestä tulleina siirtolaisina. Afromeksikolaista kulttuuria on pyritty ylläpitämään muun muassa näyttelyin, elokuvin ja yhteisöjen tapaamisin. Vaikka afromeksikolaiset ovat esimerkiksi televisiossa lähes näkymättömiä, he ovat vaikuttaneet voimakkaasti meksikolaiseen kulttuuriin. Esimerkiksi kuuluisalla meksikolaisella kappaleella La Bamballa on afromeksikolainen tausta. Afromeksikolaisten marginalisointia pidetään kuitenkin suurena ongelmana.
Juho Kustaa Kyyhkynen

Juho (Johan) Kustaa Kyyhkynen (24. lokakuuta 1875 Kemijärvi – 27. lokakuuta 1909 Rovaniemi) oli yksi Suomen ensimmäisiä Lapin luontoa kuvanneita taidemaalareita.

Elämänvaiheet

Kyyhkynen syntyi Kemijärven Levärannalla maanviljelijäperheeseen. Hänen vanhempansa olivat alun perin Sallasta kotoisin ollut Matti Kyyhkynen (Isola) ja Anna Greta Kursu.
Taiteilijakoulutuksensa Kyyhkynen sai Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1894–1897 ja 1902. Kyyhkysen ensiesiintyminen taiteilijana oli 1896 Suomen Taiteilijain näyttelyssä. Hänet palkittiin dukaattikilpailussa vuosina 1896 ja 1897. Vuosisadan vaihteessa Kyyhkynen oleskeli valtion matkastipendillä ja Hovingen matka-avustuksella Pariisissa. Vuonna 1902 hän palasi Helsinkiin suorittamaan opintonsa loppuun, mutta muutti sitten pysyvästi asumaan kotiseudulleen Kemijärvelle, jossa aloitti ateljeetalon rakentamisen. Ateljeensa rahoittamiseksi hän maalasi tuolloin tavallisista lapinaiheistaan poiketen runsaasti myös muotokuvia.
Kyyhkynen sai lokakuussa 1909 metsästysmatkalla osuman olkapäähänsä itseaiheutetusta vahingonlukauksesta ja kuoli haavakuumeeseen kymmenen päivää myöhemmin. Tapaukseen liitettiin myös mustasukkaisuudesta ja vanhoista kaunoista johtunutta tahallista huonoa hoitoa, mutta tätä ei ole pystytty todistamaan.

Taiteellinen tuotanto

Kyyhkynen oli ensimmäinen merkittävä suomalainen taiteilija, joka kiinnostui Lapin maisemista ja saamelaisesta kansanelämästä. Lappilaiset aiheet olivat hänen tuotannossaan keskeisiä jo ennen Pariisin opintomatkaa, minkä jälkeen hänen kiinnostuksensa suuntautui erityisesti saamelaiseen elämänmuotoon. Kyyhkynen kuvasi töissään luontoa ja kansanelämää, rakennuksia ja ihmisiä. Eläinaiheista tavallisimpia ovat porot ja linnut. Kyyhkysen saamelaisaiheisissa teoksissa elettiin yleensä talvea, joskus myös kesää. Lappiaiheisissa maalauksissa merkittävän sijan myöhemmin saavuttanut ruska-aihe hänen tuotannostaan kuitenkin puuttuu. Kyyhkysen realistisen tyylin katsotaan saaneen vaikutteita impressionismista. Pariisin opintomatkalta saadut impressionistiset vaikutteet näkyvät hänen tuotannossaan selkeimmin värien käytössä ja valon kuvaamisessa. Taidekriitikot suhtautuivat Kyyhkysen elinaikana hänen teoksiinsa jossain määrin ristiriitaisesti. Omalta osaltaan Kyyhkynen on kuitenkin vaikuttanut merkittävästi Etelä-Suomessa asuneiden ihmisten käsitykseen Lapista. Jo vuonna 1908 hänen yksityisnäyttelynsä Helsingissä herätti suurta huomiota. Hänen töistään järjestettiin muistonäyttely 1911–1912.
Tuija Hautala-Hirviojan kirjoittama kirja taiteilijasta julkaistiin vuonna 1993 Kyyhkysen suuren näyttelyn yhteydessä Torniossa Aineen taidemuseossa ja Rovaniemen taidemuseossa. Näyttelyjä varten Hautala-Hirvioja teki kattavan kartoituksen taiteilijan teoksista useilla lehti-ilmoituksilla ja tiedusteluilla. Teoksia dokumentoitiin 156 kappaletta eri puolilla Suomea, pääosin pääkaupunkiseudulta. Kyyhkysen tuotannon kokonaismääräksi on arvioitu 250–300 teosta, mutta kaikkia ei ole löydetty ja osa on kadonnut muun muassa sodan melskeisiin.
Ylivertaisuusvinouma

Ylivertaisuusvinouma on kognitiivinen vinouma, jossa yksilö yliarvioi itsensä jossakin suhteessa kuten vaikkapa jonkin taidon hallinnassa. Lisäksi tyypillisesti mitä huonompi yksilö on kyseisessä taidossa sitä enemmän hän yliarvoi osaamistaan. Tämän voi katsoa johtuvan siitä, että kun yksilö ei hallitse taidon suorittamista, ei hän osaa myöskään arvioida osaamistasoa. Kyse on siis metakognitiivisesta vajavuudesta eli kyvyttömyydestä arvioida oikein omaa taitotasoaan. Aihetta tutkineen David Dunningin mukaan palautteen puute on eräs merkittävimmistä vääriin luuloihin johtavista tekijöistä.
Erityisesti tiedollisia taitoja koskeva ylivertaisuusvinouma tunnetaan myös nimellä Dunning-Kruger-vaikutus sitä tutkineiden psykologien David Dunningin ja Justin Krugerin mukaan. Dunning ja Kruger testasivat ihmisten käsitystä omasta huumorintajustaan, kielioppiosaamisestaan ja loogisesta päättelykyvystään. Tästä havainnosta Cornellin yliopiston David Dunningille ja Justin Krugerille myönnettiin vuonna 2000 psykologian Ig Nobel -palkinto.
Reijo Hottola

Reijo Hottola  (1937 Pertunmaa – 1987) oli suomalainen Polvijärvellä asunut opettaja ja kirjailija.
Hottola valmistui kansakoulunopettajaksi 1960 Kajaanin opettajaseminaarista.
Ivan Barkov

Ivan Semjonovitš Barkov (ven. Ива́н Семёнович Барко́в, 1732 – 1768 Pietari) oli rivoista runoistaan tunnettu venäläinen kirjailija.
Ivan Barkov syntyi papin perheeseen. Hän opiskeli Aleksanteri Nevskin luostarin seminaarissa, josta hänet vuonna 1748 siirrettiin Venäjän tiedeakatemian valmistavaan kymnaasiin. Vuonna 1751 Barkov erotettiin huonon käytöksen takia ja hänet määrättiin tiedeakatemian kirjapainoon latojan oppipojaksi. Myöhemmin hän toimi tiedeakatemian kirjurina avustaen muun muassa Mihail Lomonosovia.
Barkovin ensimmäiset teokset ilmestyivät vuonna 1762. Hän työskenteli tiedeakatemian julkaisujen kääntäjänä ja toimittajana laatien muun muassa Antioh Kantemirin satiirien ja runojen kokoelman. Vuonna 1763 hän julkaisi Horatiuksen satiirien ja vuonna 1764 Phaedruksen eläinsatujen käännökset, jotka olivat alkuperäisteksteille uskollisina myös tyyliltään moitteettomat. Barkov erotettiin tiedeakatemiasta lopullisesti vuonna 1766, eikä hänen viimeisistä vuosistaan ole luotettavia tietoja.
Barkovin kirjallinen maine perustuu karkeiden eroottisten ja satiiristen runojen kokoelmaan, joka tunnetaan nimillä Sotšinenija gospodina Barkova (”Herra Barkovin teoksia”) ja Devitšja igruška (”Neitosen leikkikalu”). 1800-luvun puoliväliin saakka käsikirjoituksina levinneen teoksen runoista vain osa lienee Barkovin itsensä kirjoittamia. Sen rivouksilla höystetyt burleskit ja travestiat vaikuttivat muun muassa Vasili Maikovin, Ivan Krylovin, Aleksandr Puškinin, Aleksandr Poležajevin ja Mihail Lermontovin tuotantoon ja synnyttivät lukuisia jäljitelmiä. Venäjällä tästä runouden lajista käytetään nimityksiä barkoviana tai barkovštšina.
Berberikielet

Berberikielet ovat ryhmä Afrikan luoteiskulmassa, varsinkin Marokossa ja Algeriassa puhuttuja, berberikansojen käyttämiä kieliä. Joitakin niistä puhutaan Afrikassa etelämpänäkin, muun muassa Malissa ja Nigerissä. Berberikieliin kuului todennäköisesti myös Kanariansaarten alkuasukkaiden kieli guanchi. Se kuoli 1500-luvulla, ja siitä tunnetaan vain yksittäisiä sanoja ja muutamia lauseita.
Berberikielet ja sen murteet muodostavat oman haaransa afroaasialaisessa kielikunnassa. Berberikieliin on paljon vaikuttaneet arabia ja hieman ranska. Nykyään tavoitellaan Marokon Atlasvuorilla puhuttujen murteiden yhdistämistä yhdeksi kirjakieleksi (vakioitu tamazight), jolla olisi arviolta 7 miljoonaa puhujaa. Kabylen ja zenatin kielillä Algeriassa on myös miljoonia puhujia. Saharan berberiä (tamasheq) puhuvia tuaregeja on noin 1,2 miljoonaa. Kolmas ryhmä on Mauritaniassa puhuttu berberin muoto (zenaga) joka on uhanalainen, sillä on vain noin 300 puhujaa. Pienillä Saharan keitailla Libyassa ja Egyptissä asuvilla yhteisöillä on omia murteitaan, jotka voivat poiketa suuresti muista berberikielten muodoista.
Vanhalla ajalla berberikielet olivat vallitsevina suurimmassa osassa Pohjois-Afrikkaa, eivät kuitenkaan Egyptissä eivätkä myöskään Karthagossa, jossa puhuttiin seemiläistä puunin kieltä. Berberikieliin kuuluneesta numidian kielestä on säilynyt lyhyitä piirtokirjoituksia. Sen jälkeen kun arabit valloittivat Pohjois-Afrikan 600-luvulla, arabian kieli on vähitellen syrjäyttänyt berberikielet suurimmasta osasta aluetta. Marokossa ja Algeriassa berberikielillä on yhä miljoonittain puhujia, mutta he ovat kummassakin maassa vähemmistönä.
Oulu 187

Oulu 187 oli alakulttuurin festivaali, joka järjestettiin Oulussa 18. heinäkuuta vuosina 2009–2012. Musiikkityylejä löytyi aina reggaesta rapiin. Festivaali kokosi yhteen artisteja, kaupunkitaidetta ja aktivismia. Oulu187 oli varsinkin nuorison suosiossa.
Festivaalia mustamaalattiin mediassa huumemyönteiseksi tapahtumaksi. Vaikka huumepidätyksiä tapahtui, ne kaikki tapahtuivat kuitenkin tapahtumapaikan ulkopuolella.
Tapahtumassa on esiintynyt muiden muassa Asa, Julma-Henri ja paljon muita underground-artisteja.
Louise Bourgeois (kirjailija)

Louise Bourgeois (1563-1636) oli pariisilainen kuningattaren kätilö, joka julkaisi kolmiosaisen teoksen Observations Diverses, joka käsitteli raskautta, synnytystä ja sen jälkihoitoa sekä lapsettomuutta ja niin vastasyntyneiden kuin naistenkin sairauksia.
Pesäjärvi (Kuhmoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,3 metriä mpy.
Ektenia

Ektenia (kreikaksi ekténia eli verkkaisuus) on ortodoksisessa jumalanpalveluksissa vuorolukuna lausuttava rukoussarja, joka koostuu lyhyistä anomuksista. Anomusten välillä lauletaan rukous "Herra armahda" tai "Anna Herra". Ektenian anomukset lausuu yleensä diakoni. Ajatuksena on että seurakunta rukoilee yhdessä esilukijan - papin tai diakonin - lausumin sanoin.
Ehtoollisjumalanpalveluksen alussa oleva suuri ektenia muistuttaa etäisesti messun Kyrie-osaa.
Suuren eli Rauhan ektenian ohella on olemassa useita muitakin: pieni ektenia, hartauden ektenia, anomusektenia ja litanian ektenia. Suuren ektenian lisänimi tulee siitä, että sen ensimmäisessä osiossa rukoillaan rauhaa korkeudesta ja sieluille pelastusta. Toisessa osiossa rukoillaan rauhaa koko maailmalle.
Joshua Norris

Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Norris on kahden suunnan sentteri, jolla on erinomainen lähtönopeus. Norrisilla on myös hyviä pelintekijän ominaisuuksia ja hänellä on myös jonkin verran ratkaisukykyä. Norrisin tulisi kuitenkin käyttää kokoaan paremmin hyväksi ja kehittää kokonaisvaltaista pelaamistaan. Hänellä on potentiaalia olla myös vielä parempi hyökkäyspään pelaaja.

Seuraura

Norris pelasi C-juniorina Oakland Jr. Grizzliesin joukkueessa, kunnes Niagara IceDogs varasi hänet 110. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän ei kuitenkaan siirtynyt CHL:ään, vaan vietti vuodet 2015–2017 Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana. Kaudella 2016–2017 Norris pelasi myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
San Jose Sharks varasi Norrisin ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 Michiganin yliopistojoukkueeseen. Syyskuussa 2018 Sharks kauppasi Norrisin pelaajaoikeudet, hyökkääjät Chris Tierneyn ja Rūdolfs Balcersin, puolustaja Dylan DeMelon sekä kesän 2019 toisen kierroksen ja kesän 2020 ensimmäisen kierroksen ehdolliset varausvuorot Ottawa Senatorsiin vaihdossa puolustaja Erik Karlssoniin ja hyökkääjä Francis Perroniin.

Muuta

Norrisin isoveli Coale pelaa Ferris State Universityn yliopistojoukkueessa. Veljesten kanadalainen isä Dwayne Norris pelasi omalla urallaan 20 NHL-ottelua ja osallistui Lillehammerin olympiakisoihin 1994. Myös heidän setänsä Warren Norris pelasi jääkiekkoa ammattilaisena.
Mahlatikka

Tuntomerkit

Mahlatikka on 18–21 senttimetriä pitkä. Sillä on pääosin mustavalkea höyhenpuku. Päälaki ja koiraalla myös kurkku ovat punaiset, mutta naaraan kurkku on valkoinen. Päänsivulla on mustavalkeaa pitkittäisjuovitusta. Kurkkua ympäröi musta reuna, joka laajenee laikuksi kurkun alle. Siivellä on valkoinen kolmionmuotoinen laikku. Vatsassa ja rinnansivuilla mahlatikalla on heikkoa keltaista sävyä.

Levinneisyys

Mahlatikka pesii Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosissa. Talvehtimisalueet sijaitsevat etelämpänä Yhdysvalloissa ja Väli-Amerikassa. Harhailijoita on tavattu Islannissa, Irlannissa ja Isossa-Britanniassa.
Tegetthoff-luokka

Tausta

Italian kuninkaallisen laivaston aloitettua ensimmäisen dreadnoughttaistelulaivansa valmistuksen, ilmoitti Itävalta-Unkarin asevoimien ylipäällikkö Montecuccoli 20. helmikuuta 1908, että maa voisi valmistaa uuden sukupolven 18 000-19 000 tonnin taistelulaivan. Saksan keisarikunta laski vesille vuonna 1908 ensimmäisen dreadnoughttaistelulaivansa SMS Nassaun, mikä samalla kiihdytti laivastokilpailua suurvaltojen välillä. Italian hyväksyttyä Lontoon laivastosopimuksen taistelulaivan valmistusta viivytettiin, vaikka virallisena selityksenä oli aluksen uudelleen suunnittelun aiheuttama viivytys.
Itävallan laivastoesikunta antoi lokakuussa 1908 määräyksen suunnittelun aloittamisesta ja teki esityksen avoimesta suunnittelukilvasta laivastoinsinööreille. Kummankin toimenpiteen tuloksia arvioitiin seuraavan puolen vuoden aikana. Triesten telakka esitteli maaliskuussa 1909 viisi erilaista suunnitelmaansa, kun kävi ilmi italialaisten päättäneen ottaa Dreadnought A:ssa (nimetty RN Dante Alighieriksi) käyttöön kolmitykkiset tornit. Italialaisten suunnitelma muutti suunnitteluperusteita ja uusien alusten pääaseiksi valittiin kolmitykkiset tornit ja pyydettiin Saksasta tietoja Kaiser-luokan alusten piirustuksista.
Saksasta saatiin pyydetyt tiedot huhtikuussa, mutta niiden vaikutusta alusten suunnitteluun voitaneen pitää rajallisena. Uusien taistelulaivojen piirustukset hyväksyttiin jo 27. huhtikuuta.

Suunnittelu

Alusten propulsiojärjestelmään kuului kaksitoista Yarrow-kattilaa lukuun ottamatta Szent Istvania, jossa oli kaksitoista Babcock-kattilaa. Alusten neljään akseliin oli kytketty Parsons-turbiinimoottorit paitsi Szent Istaniin, jossa oli kahteen akseliin kytketty AEG-turbiinit. Järjestelmä tuotti akseleihin 25 000 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 20 solmun nopeuden. Alusten toimintamatka oli 10 solmun nopeudella 4 200 merimailia.
Alusten pääaseistuksena oli kaksitoista Skodan 30,5 senttimetrin 45 pituuskaliiperin tykkiä asennettuina kolmeen torniin, joista kaksi oli etukannella ja kolmas takakannella. Apuaseina oli kaksitoista 15 senttimetrin 50 pituuskaliiperin ja kahdeksantoista Skodan 6,6 senttimetrin 45 pituuskaliiperin tykkiä. Aseistuksen täydensivät neljä 53 senttimetrin torpedoputkea. Vuonna 1915 kuusi tykkitornien B ja Y päälle asennettua 6,6 senttimetrin tykkiä korvattiin kahdella 6,6 senttimetrin 45 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykillä. Ilmatorjuntatykit vaihdettiin vuodesta 1917 alkaen neljällä uudella 6,6 senttimetrin 50 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykillä.
Bitcoin-automaatti

Bitcoin-automaatit ovat Bitcoinin välitykseen tarkoitettuja automaatteja. Näissä automaateissa asiakas voi ostaa tai myydä bitcoin-valuuttaa. Automaatista ostaminen tapahtuu valtiollisella setelirahalla tai luottokortilla. Monipuolisemmissa automaateissa bitcoineja voi myös myydä ja saada automaatista seteleitä ulos. Tällä hetkellä noin 70 % automaateista on ostoautomaatteja ja 30 % automaateissa voi sekä ostaa ja myydä bitcoineja.

Bitcoin-automaatit maailmalla

Maailmalla on tällä hetkellä noin 1800 Bitcoin-automaattia. Suurin osa automaateista on Pohjois-Amerikassa (65,72 %), Euroopassa (24,29 %) ja Aasiassa (5,81 %).

Bitcoin-automaatit Suomessa

16. joulukuuta 2013 Levykauppa Äx otti tiloihinsa Euroopan ensimmäisen Bitcoin-automaatin, jolla voi vaihtaa käteistä rahaa bitcoineiksi.
Suomessa on 22 Bitcoin-automaattia ja useita automaattioperaattoreita. Automaatit on asennettu yleensä jonkin kivijalkakaupan yhteyteen tai ostoskeskuksen yleisiin tiloihin.
Andrei Mihailov

Andrei Aleksejevitš Mihailov (ven. Андре́й Алексе́евич Миха́йлов, 1773–1849) oli venäläinen klassismin ajan arkkitehti. Hänestä käytetään usein nimitystä ”Mihailov Toinen” erotuksena veljestään, arkkitehti Aleksandr Mihailovista.
Andrei Mihailov opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuosina 1779–1794. Vuonna 1800 hänet nimitettiin akateemikoksi, vuodesta 1808 lähtien hän toimi akatemian professorina ja vuosina 1823–1831 sen rehtorina. Mihailovin tärkeimpiä töitä Pietarissa ovat Pyhän Katariinan kirkko Vasilinsaarella, Sadovaja-kadun komendantinvirasto sekä Jusupovin ja Bobrinskin palatsien uudelleen rakentaminen. Vuosina 1821–1825 Mihailov osallistui Iisakinkirkon suunnitteluun.
Finlaysonin kirkko

Historia

Finlaysonin tehtaan työntekijöiden käyttöön rakennettu kirkko valmistui vuonna 1879. Kirkko rakennettiin ensisijaisesti hartaustilaksi, mutta siellä myös aloitettiin vuoden ensimmäinen työpäivä jumalanpalveluksella aina 1970-luvulle asti. Finlaysonin tehtaan työntekijät muodostivat oman seurakuntansa vuosina 1846–1860. Tehtaalla oli oma pappi, tehtaansaarnaaja 1846–1880. Hänen tehtävänsä oli huolehtia tehtaalaisten hengellisestä hyvinvoinnista ja vastata suomenkielisestä jumalanpalvelustoiminnasta. Viran lakattua Tampereen papit huolehtivat myös Finlaysonin kirkon tilaisuuksista. Tehdas luovutti kirkon vastikkeetta tontteineen Tampereen evankelis-luterilaisille seurakunnille vuonna 1981. Luovutuksen ehtona oli, että kirkkoa tulee jatkossakin kutsua Finlaysonin kirkoksi.

Arkkitehtuuri

Kirkon suunnittelusta vastasi Tampereen silloinen kaupunginarkkitehti F. L. Calonius. Kirkko on yksilaivainen ja goottilaistyylinen. Kirkon julkisivun materiaalina on puhtaaksi muurattu punatiili. Se muistuttaa englantilaista kongregationaalikirkkoa siten, että kirkon saarnatuoli ja urut sijaitsevat tavanomaisesta poiketen alttarin takana. Urkujen päällä arkkienkeli Mikaelia kuvaava patsas katselee kohti vanhaa tehdasaluetta. Kirkossa ei ole minkäänlaista alttaritaulua tai -veistosta. Aluksi kirkossa oli yhtenäiset penkkirivistöt, jotka erotettiin keskikäytävällä vasta myöhemmin. Ulkopuolta koristavat useat huiput ja ristit.
Kirkon urut on rakentanut urkurakentamo William Hill & Son 1850-luvulla, ja Finlaysonin kirkkoon ne hankittiin Pietarista 1879.
Kirkkoa korjattiin syyskuusta 2007 loppukesään 2008. Lautalattia korvattiin laattalattialla. Samalla kirkon väritystä tummennettiin aiempaan verrattuna. Naapuritontilta saadun lisätilan ansiosta kirkkoon saatiin rakennettua puuttuvat sakastitilat. Ne yhdistettiin lasikäytävillä kirkkoon.

Toiminta nykyisin

Nykyisin kirkon omistaa Tampereen evankelis-luterilainen seurakuntayhtymä. Kirkossa on istumapaikat 280 henkilölle.
Finlaysonin kirkkoa on käytetty vuodesta 1996 Suomen ainoana lasten kirkkona eli lasten katedraalina. Lasten alttareilla on nähtävillä Lasten Raamattu, ja vieressä on kutakin tapahtumaa ilmentävät asetelmat. Takaosassa olevalla lasten alttarilla lapset voivat itse leikkiä. Vuodesta 1998 lähtien se on toiminut kesäisin lasten tiekirkkona. Koska kirkko on rakennettu rukoushuoneeksi, siellä ei pidetä säännöllistä sunnuntaijumalanpalvelusta. Kirkko on keskeisen sijainnin, pienehköön koon ja viehättävän arkkitehtuurin takia Tampereen suosituimpia vihkikirkkoja. Samoista syistä sekä hyvän akustiikan ansiosta se on myös suosittu konserttikirkko.