google/wiki40b huggingface dataset:
Irlantilainen kansanmusiikki

Irlantilainen kansanmusiikki on enimmäkseen tanssimista varten tehtyä musiikkia, mutta siihen kuuluu myös balladien perinne.

Historia

Irlantilaisen kansanmusiikin juuret ovat kelttiläisessä musiikissa, joka tuli Irlannin saarelle 2000 vuotta sitten. Sitä kautta irlantilaisella musiikilla on yhteyksiä itämaiseen musiikkiin, ja esimerkiksi irlantilaisen harpun on arveltu olevan peräisin Egyptistä.
Irlantilainen kansanmusiikki siirtyi sukupolvelta toiselle vain kuulonvaraisesti vuoteen 1762 asti, jolloin lauluja alettiin kerätä ja kirjoittaa virallisesti muistiin. Dublinissa sijaitsevassa Irlannin kansanmusiikin arkistossa on nykyisin maailman suurin kansanmusiikin kokoelma.
Kansanmusiikki on Irlannissa ollut aina tärkeää niin maaseudun kuin kaupunkienkin asukkaille. Kun Irlannin kansallisaate vahvistui 1800-luvun lopulla, kiinnostus maan omaan kansanmusiikkiin lisääntyi entisestään. Uusi suosion kausi alkoi amerikkalaisen folkmusiikin suosion nousun yhteydessä 1960-luvulla ja jatkuu edelleen. Irlantilaisella kansanmusiikilla oli myös oma vaikutuksensa amerikkalaiseen folkiin.
1900-luvun lopun irlantilaiset rock- ja punkmuusikot, kuten The Pogues ja Flogging Molly ovat usein käyttäneet perinteisiä folkelementtejä musiikissaan.
Maailman suurin irlantilaisen kansanmusiikin festivaali on Fleadh Cheoil na hÉireann (‘Irlannin musiikkifestivaali’), jossa vierailee vuosittain yli 400 000 kävijää.

Piirteet

Perinteisiä irlantilaisia soittimia ovat viulu, bodhrán-rumpu, puinen huilu, tinapilli, irlantilainen säkkipilli ja irlantilainen harppu. Niiden lisäksi 1900-luvun aikana suosituiksi tulivat myös harmonikka, kitara, banjo ja busuki.
Irlantilaisessa kansanmusiikissa yleisesti käytettyjä tahtilajeja ovat 12/8 ja 6/8 (jig), 4/4 (reel) ja 9/8, mutta myös polkan 2/4:ää sekä masurkan ja valssin 3/4:ää kuulee. Jokaiseen tahtilajiin liittyy tietty perinteinen tanssi.
Sean nós on perinteinen irlantilainen yhden laulajan balladi ilman säestystä. Sean nós -laulut lauletaan yleensä iiriksi mutta nykyisin joskus myös englanniksi.
Z23

Valmistus

Alus tilattiin 23. huhtikuuta 1938 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä. Sen köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 15. marraskuuta ja alus laskettiin vesille 20. syyskuuta 1939. Alus valmistui 14. syyskuuta 1940.

Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa sen vaurioiduttua korjauskelvottomaksi 21. elokuuta 1944.
Laurinlahden koulu

Laurinlahden koulu on alakoulu, joka sijaitsee Espoossa. Koulussa opiskelee parhaillaan noin 300 oppilasta.
Koulun rehtori on Mari Poikola.
Pikkulurikki

Koko ja ulkonäkö

Pikkulurikin pituus on noin 15 cm ja paino 30–50 g. Kooltaan se on selvästi myskilurikkia pienempi. Sen höyhenpuvun yleisväri on vihreä, naama on punainen. Nokka on musta, iiris oranssinkeltainen ja koivet vihertävän harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun nokka on oliivinruskea ja iiris ruskea, ja naaman punainen väri on himmeämpää.

Esiintyminen

Pikkulurikki elää Kaakkois-Australiassa ja Tasmaniassa. Lajin elinympäristön laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja sen populaation koko on luultavasti yli 100 000 yksilöä. Laji on taantunut metsien hakkuiden seurauksena ja on paikoin uhanalainen. Pikkulurikkia pidetään harvoin Australiassa vankeudessa häkkilintuna.

Elinympäristö

Pikkulurikit asuvat alavilla mailla, sekä metsissä että aukeilla tai puoliaukeilla alueilla kaikkialla siellä missä on kukkivia tai hedelmiä kantavia puita tai pensaita. Ne viihtyvät myös esikaupunkien puistoissa ja kadunvarsien puissa. Pikkulurikit lyöttäytyvät usein myskilurikkien seuraan. Ruokailevat parvet ovat äänekkäitä ja näkyviä.

Lisääntyminen

Pikkulurikin pesintää tapahtuu tavallisesti elokuusta tammikuulle, mutta esiintymisalueen pohjoisosissa se voi alkaa jo toukokuussa. Pesä on joko puunrungon tai paksun oksan kolossa, yleensä veden äärellä kasvavassa eukalyptuksessa. Pesintä tunnetaan vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Naaras munii kolmesta viiteen munaa. Muna on kooltaan 19,5*16,4 mm. Naaras hautoo noin 20 päivää ja pesäpoikasaika on noin kuukausi.

Ravinto

Pikkulurikit syövät pääasiassa eukalyptusten mettä ja siitepölyä, jota ne harjaavat erikoisella kielellään. Ne voivat syödä myös hedelmiä, siemeniä ja hyönteisiä. Ruokaillessaan ne ovat hyvin kesyjä.
Dongit

Historia

Dongin ja zhuangin kielien samankaltaisuuksien perusteella on päätelty, että molemmat ryhmät polveutuvat samasta kantaryhmästä. Kokonaan omana ryhmänään dongit ilmaantuivat historiankirjoihin 900-luvulla Song-dynastian aikana. Nykyisille alueilleen he muuttivat 1200-luvulla mongolien hyökkäyksien sinne ajamana. Kiinan kommunistihallinto loi pyrkiessään parantamaan valtion suhteita suurempiin vähemmistöihin dongille vuonna 1958 latinalaisiin aakkosiin perustuneen kirjaimiston, mutta sen käyttö jäi vähäiseksi. Dongit ovat pohjoisimmilla asuinalueillaan sekoittuneet voimakkaasti han-kiinalaisiin, kun taas etelässä he ovat säilyttäneet omaleimaisuutensa paremmin.

Kulttuuri

Vaikka osa dongien asutuksista ylittääkin useamman tuhannen asukkaan rajan, suurin osa heistä asuu parinkymmenen talon kylissä. Talot ovat tavallisesti kaksikerroksisia yläkerroksen toimiessa perheen asuinalueena. Alakerros toimii puolestaan varastona esimerkiksi polttopuulle sekä karjan suojana. Talojen ohella tavallisia dongien rakennelmia ovat kivestä rakennetut ja tiilikatoin katetut sillat. Dongit ovat maanviljelijöitä, ja he kasvattavat esimerkiksi tupakkaa ja puuvillaa, jota myydään muualle muiden tuotteiden vastineeksi. Omaan käyttöönsä he kasvattavat myös vehnää, maissia ja riisiä. Dongit viljelevät tavallisesti vuoristolaaksoja, kun taas ylempiä rinteitä viljelevät samoilla alueilla miaot.
Suurin osa dongeista harjoittaa edelleen perinteistä animistista uskontoaan. Kiinan hallinto pyrki kitkemään perinteisen uskon harjoituksen kulttuurivallankumouksen aikana, mutta sen päätyttyä uskonnon harjoittamista jatkettiin edelleen.
1. erillinen autokomppania

1. erillinen autokomppania (1ERAUTOK ja aiemmin 1. ErAutoK) on Suomen puolustusvoimien Kainuun prikaatin Kuopion huoltopataljoonaan kuuluva perusyksikkö, joka antaa huollon johtajakoulutusta ja miehistön yhdistelmäajoneuvokoulutusta.

Perustaminen

Ennen talvisodan alkua keskitettiin 15. lokakuuta 1939 Ouluun 38. autokomppania osaksi Pohjois-Suomen ryhmää. 38. komppaniaan liitettiin vuonna 1941 Hanhikoskella perustettu 40. autokomppania. Komppania nimettiin 67. autokomppaniaksi vuonna 1941.
Porissa perustettu 13. autokomppania keskitettiin 18. lokakuuta Nuijamaalle Taliin. 13. autokomppaniaan liitettiin Lappeenrannassa perustettu 1. erillinen autokomppania, joka oli nimetty 47. autokomppaniaksi vuonna 1941. 
1. autokomppania perustettiin Lapin sodan lopulla 4. joulukuuta 1944 yhdistämällä Aunukseen sijoitettu 13. autokomppania sekä 67. autokomppania.

Historia

1. autokomppania nimettiin 10. maaliskuuta 1952 puolustusvoimien organisaatiomuutosten yhteydessä 1. erilliseksi autokomppaniaksi.
Yksikkö siirrettiin 1. tammikuuta 1997 Oulusta Kainuun prikaatiin.
Vuorinen (Savitaipale)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 30 hehtaaria, se on 1,4 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Matalajärven valuma-alueeseen (14.194) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 80,9 metriä mpy.
Tim Conway

Ura

Conway opiskeli Bowling Greenin osavaltionyliopistossa, jossa hän erikoistui puheeseen ja radioon. Hän aloitti uransa viihdeteollisuudessa radiossa. Hän otti tuolloin käyttöönsä etunimen ”Tim”, koska asemalla oli jo ennestään töissä Tom Conway -niminen näyttelijä. Palveltuaan armeijassa Conway palasi Clevelandiin, missä hän työskenteli Ernie Andersonin kanssa vuosina 1958–1962.
Conway nousi tunnetuksi toiseen maailmansotaan sijoittuneesta tilannekomediasta McHale’s Navy, jossa hän näytteli vuosina 1962–1966. Siitä hän sai myös vuonna 1963 uransa ensimmäisen Emmy-ehdokkuutensa. Komediasarjassa The Carol Burnett Show Conway näytteli vuosina 1967–1978. Hän oli vuodesta 1975 lähtien Carol Burnettin komediaryhmän keskeisimpiä jäseniä. Ohjelmasta hän voitti näyttelijänä kolme Emmyä ja käsikirjoittajana yhden.
Conway näytteli 1970-luvulla useissa Walt Disney Picturesin perhe-elokuvissa. Hänen ensimmäinen Disney-elokuvansa oli vuonna 1973 ensi-iltansa saanut Nanu – villimies viidakosta. Sitä seurasivat Omenapiiras-jengi, Gus – kaikkien aikojen aasinpotku ja Takkuturkki. Conwayn myös käsikirjoitti komediat They Went That-A-Way & That-A-Way ja The Prize Fighter. Hänellä oli 13-osainen sarja The Tim Conway Show vuosina 1980–1981 ja lyhytkestoinen Ace Crawford, Private Eye vuonna 1983.
Conway oli 1990-luvulla muun muassa säännöllinen vieras komediasarjassa Pulmuset. Vierailustaan sarjassa Coach Conway palkittiin Emmyllä. Hän vieraili myös televisiosarjoissa The Larry Sanders Show, Hei, olen Susan, The Drew Carey Show ja Hulluna sinuun. Samon katon sarjassa hän esiintyi säännöllisesti vuosina 2001–2005. Conway voitti uransa kuudennen Emmyn vierailustaan televisiosarjassa 30 Rock (2008). Tämän jälkeen hän näytteli vielä muun muassa sarjoissa C.S.I., Hot in Cleveland, Miehen puolikkaat ja Glee.

Kuolema

Conway kuoli  14. toukokuuta 2019 kotonaan Los Angelesissa.
Vincent Delerm

Vincent Delerm (s. 31. elokuuta 1976 Évreux, Ranska) on ranskalainen muusikko. Hän on kirjailija Philippe Delermin poika. Delerm tunnetaan humoristisista ja leikittelevistä sanoituksistaan ja kepeistä pianolla säestämistään pop-melodioista.
Secret Love

”Secret Love” on Sammy Fainin säveltämä ja Paul Francis Websterin sanoittama vuoden 1953 elokuvasta Tarkk’ampujatyttö. Kappaleen esitti elokuvassa Doris Day ja siitä tuli hitti elokuvan ilmestymisen jälkeen. Dayn nauhoitus nousi Billboardin listan kärkeen ja kappaleesta tehtiin lukuisia menestyneitä cover-versioita. Seuraavan vuoden Oscar-gaalassa se palkittiin parhaan laulun Oscarilla. 1950-luvun lopulla kappale nousi jazzartistien suosioon ja sen nauhoittivat muun muassa Ahmad Jamal, Count Basie, Maynard Ferguson ja Toots Thielemans. Nykyisin ”Secret Lovea” pidetään jazzstandardina.
Lil’ Cease

Populaarikulttuurissa

Marc John Jefferies esitti Lloydia vuoden 2009 elämäkertaelokuvassa Notorious.
Kesäesikko

Ulkonäkö ja koko

Kesäesikko kasvaa 60–120 cm korkeaksi ja 30–60 cm leveäksi. Sen vana on tukeva ja lehdet ovat maata vasten ruusukkeena. Lehdet ovat noin 20 cm pitkiä, ja lehtilapa on yleisesti soikea, pitkänomainen ja soikeahko sekä karvaton. Kukinto on pitkän vanan päässä oleva rento sarja, ja sen kellomaiset kukat ovat tuoksuvia. Kukkien väri on oranssista keltaiseen. Verhiö on vaaleanvihreä sekä suippoliuskainen ja teriö keltainen sekä 15–30 mm leveä.

Kasvupaikka

Kesäesikko kasvaa perennana parhaiten hyvin viileässä ja kosteassa, niin kuin muutkin esikot.

Käyttö

Kesäesikko ei kasva Suomessa luonnonvaraisena, mutta sitä käytetään koristekasvina. Kesäesikko kukkii kesä-heinäkuussa. Juurakkoa voidaan jakaa aikaisin keväällä.
Saaristokaupunki

Saaristokatu

Saaristokatu on Saaristokaupungista kaupunkiin kulkeva katu. Sen rakennustyöt aloitettiin keväällä 2006 ja katu avattiin liikenteelle lokakuussa 2008. Saaristokadun takia esimerkiksi matka Keilankanavalta kaupungin keskustaan lyheni 15:stä 5,5 kilometriin. Useiden saarten, kuten Pölhönsaaren ja Kalliosaarten pohjoisrantoja myötäilevä katu on toteutettu osittain pengerryksillä ja osittain silloilla. Kuopion seudun joukkoliikenteen linjat 5, 6 ja 29 kulkevat Saaristokadun kautta.
Aberlleiniogin linna

Rauniot

Mäen päällä on Aberlleiniogin linnasta jäljellä olevat rauniot. Se rakennettiin puolivälissä Englannin sisällissotaa. Se on neliön muotoinen, ja sen kulmissa oli neljä tornia, neljä metriä halkaisijaltaan, ja kunkin seinissä on kolme ampuma-aukkoa. Muureissa on pilastereita tukemassa niitä, kolme kullakin sivulla, lukuun ottamatta kaakkoispuolta, jossa on ollut portti.
Linnalla oli käyttöä vielä toisessa maailmansodassa, kun kodinturvajoukot käyttivät sitä.
Erkki Jokela

Erkki Markus Pietari Jokela (3. kesäkuuta 1924 Rovaniemi – 1. joulukuuta 2011 Oulu) oli pohjoissuomalainen kirkonmies.

Elämä ja ura

Erkki Jokelan vanhemmat olivat puuseppä, kunnallisneuvos Pekka Aapo Jokela ja Iida Maria Mölläri. Heillä oli kaikkiaan kahdeksan lasta, joihin kuuluivat muun muassa päätoimittaja, opetusneuvos Eila Jokela ja varatuomari, kansanedustaja Mikko Jokela. Erkki Jokela oli vuodesta 1952 naimisissa kotitalousopettaja Kyllikki Tuovilahden kanssa. Avioliitosta on viisi poikaa, Timo (1953), Olli Pekka (1955), Heikki (1957), Eero (1961) ja Hannu (1964).
Erkki Jokela tuli ylioppilaaksi rintamalla 1943, virallisesti Rovaniemen yhteislyseosta. Hän aloitti teologian opintonsa jo sodan aikana 1944 ns. Viipurin teologisessa seminaarissa ja valmistui teologian kandidaatiksi 1951 Helsingin yliopistossa ja vihittiin papiksi samana vuonna. Seuraavina vuosina hän toimi seurakuntatehtävissä Haukiputaalla ja Turtolassa. Oulun tuomiokirkkoseurakunnan virallisena apulaisena hän työskenteli 1955–63. Tällöin Oulun tuomiorovastina oli L. P. Tapaninen, josta tuli Erkki Jokelan hyvin läheinen työtoveri ja opastaja. Tapaninen valittiin 1963 Oulun hiippakunnan piispaksi, ja Erkki Jokela katsoi, että oli aika hakeutua muihin tehtäviin. Hänet äänestettiin vuonna 1963 Haukiputaan kirkkoherraksi. Tämän jälkeen hän johti 1974–88 Oulun Diakonissalaitosta ja kehitti voimakkaasti sen toimintaa.
Erkki Jokelalla oli lukuisia, lähinnä kirkollisia luottamustehtäviä. Hän toimi kirkolliskokousedustajana vuosien 1965–81 aikana ja kirkkohallituksen jäsenenä 1982–88. Tärkeä tehtävä oli toiminta nelijäsenisessä työryhmässä, jonka piispainkokous asetti 1977 pohjustamaan naispappeuskysymyksen käsittelyä. Oulussa Erkki Jokela oli muun muassa seurakuntayhtymän kirkkovaltuuston puheenjohtajana vuosina 1975-1990.
Erkki Jokela oli vanhoillislestadiolaisesta kodista, ja hänen isänsä oli aikanaan herätysliikkeen johtavia maallikkoja. Kun vanhoillislestadiolaisuus hajaantui 1960-luvun alussa, Erkki Jokela jäi runsaasti pappeja sisältäneeseen muun muassa elämänsanalaisuudeksi kutsuttuun ryhmään, joka joutui erilleen Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen vallanneesta enemmistöstä. Oulussa vaikuttanut heinoslaisuudeksi kutsuttu uskonnollinen liike yritti 1967 taivuttaa Erkki Jokelaa keulakuvakseen siinä onnistumatta.
James Ward

Tennisura

Vuonna 2009 Ward pelasi Britannian Davis Cup -karsinnoissa maanmiestään, Chris Eatonia vastaan epävirallisen kaikkien aikojen pisimmän ammattilaistennisottelun. Ottelu kesti kuusi tuntia ja 40 minuuttia. Eaton voitti ottelun lopulta 6–3, 6–7, 7–2, 2–6, 21–19. Nykyään pisin ottelu on kuitenkin John Isnerin ja Nicolas Mahut'n välinen ottelu Wimbledonin tennisturnauksessa 2010, joka kesti 11 tuntia ja viisi minuuttia.
Vuonna 2010 Ward eteni puolivälieriin Eastbournen ATP-turnauksessa voitettuaan Feliciano Lópezin ja Rainer Schüttlerin. Puolivälierissä hän hävisi Aleksandr Dolgopoloville. Kesäkuussa 2011 maailmanlistan sijalla 216 ollut Ward selviytyi puolivälieriin AEGON Championships -turnauksessa voitettuaan toisella kierroksella neljänneksi sijoitetun Stanislas Wawrinkan ja kolmannella kierroksella turnauksen hallitsevan mestarin, Sam Querreyn luvuin 3–6, 6–3, 6–4. Puolivälierissä hän voitti maailmanlistan sijalla 54 olleen Adrian Mannarinon luvuin 6–2, 6–7(14), 6–4. Myös toisen brittiläisen, Andy Murrayn päästessä välieriin, tämä oli ensimmäinen kerta vuonna 1968 alkaneella avoimella aikakaudella, kun Queensissa kaksi brittiläistä pelaajaa selviytyi välieriin. Välierissä Ward hävisi Jo-Wilfried Tsongalle luvuin 6–3, 7–6(6). Wimbledonissa Ward hävisi ensimmäisellä kierroksella Michaël Llodralle luvuin 3–6, 6–7(4), 3–6.
Volskit

Volskit (lat. Volsci) olivat muinainen itaalinen kansa. Volskit puhuivat volskin kieltä, joka oli sukua umbrille, oskille ja latinalle. Volskien tärkeimpiä keskuksia olivat Antium, Tarracina (volskiksi Anxur), Circeii, Satricum, Velitrae, Sora, Arpinum ja Atina.
Volskit olivat roomalaisten sitkeimpiä vastustajia Italian niemimaalla. He asuivat aluksi Apenniinien niemimaan keskiosassa, mutta hyökkäsivät 400-luvun eaa. alussa mäkiselle ja soiselle Etelä-Latiumin alueelle ja asettuivat sinne asumaan. 400-luvun eaa. alussa volskit sotivat usein yhdessä eekvien kanssa roomalaisia vastaan, mutta heidät voitettiin vuonna 431 eaa. Myöhemmin 300-luvulla eaa. roomalaiset kukistivat volskit uudelleen ja valloittivat heidän alueensa. Sen jälkeen valloitetulle alueella perustettiin useita roomalaisia kolonioita, joilla oli latinalaisoikeudet, ja volskit roomalaistuivat. Roomalainen sotapäällikkö Marcus Furius Camillus kukisti volskit vuonna 367 eaa.
Millvina Dean

Elizabeth Gladys ”Millvina” Dean (2. helmikuuta 1912 Lontoo, Englanti – 31. toukokuuta 2009 Hampshire, Englanti) oli viimeinen elossa ollut RMS Titanicin haaksirikosta pelastunut. Hän oli Titanicin upotessa kahden kuukauden ikäinen ja aluksen nuorin matkustaja.
Deanin perhe matkusti kolmannessa luokassa tarkoituksenaan muuttaa Wichitaan, Kansasiin. Millvina pelastui äitinsä Georgetten ja vanhemman veljensä Bertramin kanssa. Isä kuitenkin kuoli. Jäljellä ollut perhe ei muuttanut Yhdysvaltoihin, vaan palasi välittömästi Englantiin.
Dean kävi Greggsin koulun Southamptonissa. Hän sai tietää selviytyneensä Titanicin onnettomuudesta vasta 8-vuotiaana. Dean ei ollut naimisissa eikä hänellä ollut lapsia.
Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli hallituksen palveluksessa. Myöhemmin hän työskenteli muun muassa kartanpiirtäjänä, sihteerinä ja tupakkakauppiaan apulaisena.
Huutokaupassa joulukuussa 2008 myytiin haaksirikosta selviytyneen Deanin muistoesineitä, koska hänellä ei olisi ollut muuten varaa asua palvelutalossa. Dean oli toivonut saavansa tavaroistaan noin 4 000 euroa, mutta summa nousi lopulta lähes 40 000 euroon. Tarjolla oli muun muassa matkalaukku, jossa oli newyorkilaisten lahjoittamia vaatteita. Kiinnostusta herättivät myös korvauskirjeet ja muut Titanic-asiakirjat. Lisäksi Titanic-elokuvan tähdet Kate Winslet, Leonardo DiCaprio sekä elokuvan ohjaaja James Cameron lahjoittivat yhteensä 30 000 dollaria Deanille.
97-vuotias Millvina Dean menehtyi brittiläisessä hoitokodissa Hampshiressa 31. toukokuuta 2009. Titanic oli laskettu vesille samana päivänä vuonna 1911.
Abu Omar al-Shishani

Elämäkerta

Tarkhan Batirashvili syntyi Birkianin kylässä Georgian Pankisin solassa vuonna 1986. Al-Shishani kuului Pankisin solassa Georgiassa elävään kistien tšetšeeniheimoon melkhien klaaniin ja hänen isänsä on kristitty georgialainen Teimuraz Batirashvili äidin ollessa muslimi ja kisti. Hän suoritti varusmiespalveluksen Georgian armeijassa vuosina 2006–2007 ja jäi sinne töihin sotamiehenä. Venäjän–Georgian sodan aikana vuonna 2008 hän yleni Georgian armeijan tiedusteluyksikön kersantiksi ja otti osaa Tskhinvalin taisteluun. Vuonna 2010 hän sai tuberkuloosijn ja hänet todettiin kyvyttömäksi palvelukseen. Hänet erotettiin armeijasta ja muutamaa kukautta myöhemmin hänet pidätettiin aseiden laittomasta ostamisesta ja varastoinnista. Hän sai kolmen vuoden vankilatuomion, mutta hänet vapautettiin etuajassa huonon terveydentilan takia.
Vapautumisensa jälkeen Batirashvili matkusti Syyriaan, jossa hän nousi sotakokemuksiensa avulla nopeasti kapinallisten joukossa. Hän komensi aluksi al-Qaidaan liitettyä Jaysh al-Muhajirin wa al-Ansar -nimistä ryhmittymää, joka koostui lähinnä ulkomaalaisista taistelijoista ja heistä osa oli Batirashvili tavoin tšetšeenejä. Batirashvilin saama salanimi Shishani tarkoittaa arabiaksi tšetšeeniä. Vuoden 2013 puolivälissä hän liittyi Isis-järjestöön, jonka johtaja Abu Bakr al-Baghdadi nimitti hänet järjestön pohjoisalueiden komentajaksi.
Yhdysvallat teki 4. maaliskuuta 2016 ilmaiskun Shaddadiin kaupungin lähistöllä Koillis-Syyriassa. Isku kohdistui autokolonnaan, jonka kyydissä al-Shishani oli. Ensimmäisten tietojen mukaan al-Shishani ei kuitenkaan saanut surmaansa välittömästi. Syrian Observatory for Human Rights -järjestön lähteiden mukaan häntä hoidettiin iskun jälkeen haavoittuneena raqqalaisessa sairaalassa. Saman järjestön mukaan hän oli ollut iskun jälkeen useamman päivän ajan kliinisesti kuollut. Pentagon vahvisti pitävänsä al-Shishania kuolleena 15. maaliskuuta. Isis vahvisti heinäkuussa 2016 al-Shishanin kuolleen, muuta järjestön uutisjulkaisu Amaqin mukaan al-Shishani kuoli Irakin Shirqatin kaupungissa.
Rubén García Santos

Seurajoukkueura

García on valencialaisseura Levanten kasvatti. Hän nousi seuran reservijoukkueeseen vuonna 2010, joka pelasi maan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa. Tammikuussa 2012 hän teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa, joka ulottui vuoteen 2016 asti.
García pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa 2. syyskuuta 2012 Espanyolia vastaan.
André Schubert

Ura

Schubert pelasi urallaan Saksan alemmilla sarjatasoilla, mutta ura ei koskaan edennyt pidemmälle. Pelaamisen ohessa Schubert opiskeli germanistiikkaa ja liikuntatieteitä Kasselin yliopistossa. Valmentamisen Schubert aloitti KSV Baunatalissa, jossa hän toimi pelaamisen ohella juniorivalmentajana vuosina 2000–2002. Hän toimi Saksan jalkapalloliiton aluekoordinaattorina Nordhessenissä vuosina 2002–2006 ja suoritti samalla valmentajan tutkinnon.
Maaliskuussa 2006 Schubert aloitti SC Paderbornin II-joukkueen päävalmentajana ja vastasi myös seuran juniorivalmennuksen koordinoinnista. Toukokuussa 2009 hän nousi seuran päävalmentajaksi. Schubertin johdolla Paderborn pelasi loistavan loppukauden ja nousi karsintojen kautta 2. Bundesliigaan. Schubert teki seuran kanssa hyvää tulosta kaudella 2009/10, kun Paderborn oli peräti viides ja lähellä jopa nousua Bundesliigaan. Kaudella 2010/11 sijoitus painui sarjan keskikastiin.
Kesällä 2011 Schubert jätti Paderbornin ja siirtyi FC St. Paulin päävalmentajaksi. Kausi 2011/12 oli St. Paulilta hyvä, mutta nelossijan myötä nousu takaisin Bundesliigaan jäi saavuttamatta. Kausi 2012/13 alkoi heikosti ja Schubert sai potkut lokakuussa 2012.
Marraskuussa 2013 Schubert jatkoi uraansa KSV Hessen Kasselin johtotehtävissä. Valmennustehtäviin hän palasi kesällä 2014 Saksan alle 15-vuotiaiden maajoukkuevalmentajana. Vuotta myöhemmin hän siirtyi Borussia Mönchengladbachin II-joukkueen peräsimeen.
Syyskuussa 2015 Schubertista tuli Mönchengladbachin päävalmentaja Lucien Favren erottua tehtävästään. Marraskuussa seura jatkoi Schubertin sopimusta kesään 2017 saakka. Schubertin johdolla Gladbach pelasi nousujohteisen kauden ja kipusi lopulta putoamisviivan alapuolelta neljänneksi. Sijoituksen myötä Gladbach pääsi mukaan Mestarien liigan karsintoihin ja raivasi tiensä lohkovaiheeseen kaatamalla BSC Young Boysin yhteismaalein 9–2. Lohkovaiheessa Gladbach pelasi vaihtelevasti. Se hävisi Manchester Citylle ja FC Barcelonalle vieraissa 4–0, mutta venyi kotikentällään 1–1 tasapeliin Cityn kanssa. Lopulta seuran ainoaksi voitoksi jäi 0–2 vierasvoitto Celticistä, mikä riitti kolmanteen sijaan. Bundesliigassa menestys oli vaatimatonta ja Gladbach voitti vain neljä syyskauden 16 ottelusta. Lopulta pitkän spekuloinnin jälkeen Gladbach purki Schubertin sopimuksen joulukuun lopussa 2016. Gladbach päätyi hänen johdollaan talvitauolle sijalla 14.
Lokakuun alussa 2018 Schubert palasi valmennustehtäviin, kun hänestä tuli 3. Ligan jumboksi vajonneen Eintracht Braunschweigin päävalmentaja. Schubertin johdolla Eintracht nousi putoamisviivan alapuolelta kevätkauden viimeisten kierrosten turvin sijalle 16 ja säilytti sarjapaikkansa maalierolla ennen Energie Cottbusia. Kauden jälkeen Schubert siirtyi 2. Bundesliigaan Holstein Kielin päävalmentajaksi. Schubertin johdolla Kiel aloitti kauden 2019/20 vaisusti. Kuuden kierroksen jälkeen joukkue oli voittanut vain yhden ottelun ja 0–3 tappio 1. FC Heidenheimille johti Schubertin potkuihin syyskuun puolivälissä 2019.