google/wiki40b huggingface dataset:
Sotke mut

Singlet

Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin levyn avausraita ”Prinsessoja ja astronautteja”. Kappale sai ensisoittonsa YleX:n Uuden musiikin aamuvuorossa 4. huhtikuuta 2013. Virallisesti single julkaistiin 5. huhtikuuta. Kappaleesta on julkaistu myös Sami Joensuun ohjaama musiikkivideo. Kappale sijoittui sekä single- että latauslistalle: Singelistalla parhaimmillaan kolmanneksi ja latauslistalla 12:nneksi.
Toinen single ”Jos mä oon oikee” julkaistiin kesäkuussa 2013. Kappale nousi kahdeksaksi viikoksi Latauslistalle, jossa kappaleen paras sijoitus oli 19. sija.
Kolmas single ”Me ei olla enää me” julkaistiin syyskuussa 2013. Kappaleesta kasvoi yksi syksyn 2013 suurimmista hiteistä. Se sijoittui singlelistalla parhaimmillaan kolmanneksi, latauslistalla kuudenneksi, lisäksi se oli viikolla 49/2013 neljänneksi soitetuin radiokappale.
Neljäs single, ”Dementia”, helmikuussa 2014. Toukokuussa 2014 albumilta julkaistiin vielä viides single ”Hakuna matata”, joka oli ehdolla kesän 2014 viralliseksi kesähitiksi The Voicen äänestyksessä. Lopulta kappale sijoittui äänestyksessä 10:nneksi Kasmirin ”Vadelmavene”-kappaleen voittaessa kesähitin tittelin.
Kiinan Nam Việtin valtaus

Kiinan Nam Việtin valtaus oli Kiinan Han-dynastian keisari Wun vuonna 111 eaa tekemä onnistunut hyökkäys, joka johti Nam Việtin eli Nanyuen valloittamiseen.
Kiinalaiset halusivat Punaisenjoen viljavan suiston haltuunsa tukikohdaksi kiinalaisille laivoille, jotka kuljettivat rahtia Intian ja Indonesian ja Kiinan välillä.
Täplälampikorento

Koko ja ulkonäkö

Täplälampikorento muistuttaa muita lampikorentolajeja, mutta on yleisvaikutelmaltaan näitä rotevampi. Yleisväriltään se on mustan ja tummanpunaisen kirjava. Koiraan takaruumiin yläpinnalla on suuria oransseja laikkuja, jotka tummuvat myöhemmin ja takaruumiin tyvi on punainen. Sukukypsillä yksilöillä takaruumiin seitsemännen jaokkeen yläpinnalla on laaja, kirkkaan sitruunankeltainen täplä. Nuoret naaraat muistuttavat niin paljon isolampikorentoa että niiden varma määritys saattaa vaatia genitaalien tarkastelua. Takaruumiin pituus on 25–27 mm.

Levinneisyys

Täplälampikorento on levinneisyydeltään itäinen laji, jota tavataan Keski-Euroopasta ja Etelä-Skandinaviasta Keski-Aasiaan. Suomessa sitä tavataan etelärannikon tuntumasta sekä monin paikoin maan eteläosista. Se on selvästi harvinaisempi kuin muut lampikorennot. Merkittävimpiä esiintymisalueita ovat Päijät-Häme, Kymenlaakso sekä Suomenlahden rannikko. Levinneisyys painottuu maan kaakkoisosiin.

Elinympäristö ja elintavat

Täplälampikorento on paikoittainen ja harvinainen runsaskasvuisten vesistöjen asukki. Se suosii suojaisia vesiä, joilla on runsaasti vesikasvillisuutta ja erityisesti umpeenkasvavia laajoja vesistöjä. Umpeenkasvun edetessä laji kuitenkin jättää vesialueen ja siirtyy uusille elinpaikoille. Korentojen lento alkaa kesäkuun alkupuolelta ja jatkuu heinäkuun puoleenväliin. Suomessa toukan kehitys kestää ilmeisesti kaksi vuotta, etelämpänä vain vuoden.
Korennon rauhoittaminen luontodirektiivillä edellyttää sen tiukkaa suojelua, joten myös lajin elinpaikkojen hävittäminen ja heikentäminen on kiellettyä. Korento voi kuitenkin hyötyä esimerkiksi järvien niitoista ja ruoppauksista.
Alfred Gomis

Amigo Alfred Junior Gomis (s. 5. syyskuuta 1993 Ziguinchor) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut koko ammattilaisuransa Italiassa. Hän kuului pitkään Torinon omistukseen mutta pelasi lainalla useissa eri seuroissa. Viimeisin lainaseura oli ferraralainen SPAL, joka osti hänet omakseen vuonna 2018.
Gomis on pelannut Senegalin maajoukkueessa yhdeksän ottelua marraskuusta 2017 alkaen. MM-kilpailuissa 2018 hän oli varamaalivahtina mutta Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pääsi pelaamaan Senegalin kolmannesta ottelusta alkaen ykkösmaalivahti Edouard Mendyn loukkaannuttua.
Google-syötteenlukija

Vaatimukset

Ilmaisen Google-tunnuksen lisäksi Google-syötteenlukijan käyttö edellyttää selaimelta JavaScript-tukea.
Lucia Berlin

Lucia Berlin (s. Lucia Brown, 12. marraskuuta 1936 Juneau, Alaska – 12. marraskuuta 2004 Marina del Rey, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Elinaikanaan Berlin julkaisi 76 novellia. Niitä ilmestyi yhdysvaltalaisissa aikauslehdissä sekä kokoelmissa. Laajemmin tunnetuksi Berlin tuli kuitenkin vasta kuolemansa jälkeen, kun vuonna 2015 julkaistiin kokoelma valikoituja novelleja. A Manual for Cleaning Women nousi heti New Yorkin bestseller-listalle. Kokoelma on julkaistu suomeksi kahdessa osassa; Siivoojan käsikirja ja muita kertomuksia (2017) ja Siivoojan käsikirja 2: Tanssia ruusuilla ja muita kertomuksia (2018).

Elämä

Lucia Berlin syntyi Alaskassa. Hänen isänsä työskenteli kaivoksilla ja perhe muutti usein. Toisen maailmansodan jälkeen he muuttivat Santiago de Chileen. Vuonna 1955 Berlin aloitti opinnot New Mexicon yliopistossa ja suoritti loppututkinnon 1960-luvun lopulla. Berlin työskenteli elämänsä aikana lukion opettajana, siivoojana, puhelinvaihteen hoitajana, sairaanhoitajana ja lääkärin apulaisena. Asuinpaikka vaihtui usein myös Berlinin aikuisiällä. Vuonna 1994 runoilija Edward Dorn kutsui Berlinin Coloradon yliopistoon Boulderiin, jossa Berlin toimi ensin vierailevana kirjailijana ja sittemmin professorina. Hän oli hyvin suosittu opettaja.
Berlin oli kolmesti naimisissa, ja hän oli neljän pojan äiti. Berlinillä todettiin 10-vuotiaana skolioosi, jonka vuoksi hän joutui käyttämään usein metallista korsettia. Skolioosikorsetti puhkaisi hänen toisen keuhkonsa, ja 1990-luvun puolivälin jälkeen hän kulki aina happisäiliö mukanaan. Ison osan elämästään Berlin oli alkoholisti. Hän kuoli syöpään 68-vuotiaana.

Ura kirjailijana

Berlin sai 24-vuotiaana ensimmäisen kerran tekstejään kirjallisiin aikakauslehtiin Noble Savage ja The New Strand. Myöhemmin novelleja ilmestyi myös muissa lehdissä, kuten Atlantic Monthlyssa ja New American Writingissa. Useimmat Berlinin novelleista on julkaistu kolmessa kokoelmassa Homesick (1991), So Long (1993) ja Where I Live Now (1999). Kokoelma Homesick voitti American Book Award -palkinnon.
Monet Berlinin novelleista perustuvat jollain tavalla hänen omaan elämäänsä. Kirjoitukset eivät ole omaelämäkerrallisia, mutta Berlin luonnollisesti sai aineistoa kirjoituksiinsa värikkäästä elämästään; lukuisista asuinpaikoista eri puolilla Yhdysvaltoja ja Etelä-Amerikkaa, vaihtelevista työpaikoistaan, puolisoistaan ja lapsistaan.
Nelli Hietala

Nelli Vilhelmiina Hietala (s. 18. marraskuuta 1981 Lieksa) on suomalainen kirjailija.
Hietala valmistui ylioppilaaksi vuonna 2000, humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 2008 ja filosofian maisteriksi vuonna 2010. Hän on opiskellut kirjallisuutta ja informaatiotutkimusta ja tehnyt kirjastovirkailijan ja tarjoilijan töitä.
Vuonna 2008 Hietala sai kunniamaininnan J. H. Erkon kirjoituskilpailussa. Vuonna 2009 ilmestyi Hietalan esikoisromaani 39⁰ luoteeseen. Novellikokoelma Lintujen käytännöllisyydestä sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2011. Vuonna 2014 ilmestynyt Käsipohjaa oli ehdolla Tiiliskivi-palkinnon saajaksi  ja nuortenromaani Miia Martikaisen kärsimysviikko Topelius-palkinnon saajaksi.  
Hietala asuu Hämeenlinnassa.
Saarisjärvi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,9 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125 metriä mpy.
Turun Pyrkivä

Turun Pyrkivä (aiemmin Maarian Pyrkivä) on vuonna 1906 perustettu turkulainen urheiluseura. Sen lajeja ovat nykyisin jalkapallo, kaukalopallo, koripallo, telinevoimistelu, sulkapallo, pöytätennis, yleisurheilu ja joukkuevoimistelu. Seuran perustivat alun perin telinevoimistelijat.

Voimistelu

Turun Pyrkivän telinevoimistelijat ovat sittemmin menestyneet sekä valtakunnallisella että kansainvälisellä tasolla varsin hyvin. Kaino Lempinen kuului Suomen joukkueeseen, joka voitti Helsingin olympialaisten joukkuekilpailussa olympiapronssia. Lähihistorian menestynein Pyrkivää edustanut telinevoimistelija on Annukka Almenoksa, joka voitti urallaan 18 Suomen mestaruutta vuosina 1998–2004. Hän on edelleen ainut suomalaisnainen, joka on saavuttanut arvokisoissa finaalipaikan (EM-kisat 2002).
Joukkuevoimistelun puolella viime vuosina Turun Pyrkivä on menestynyt kansainvälisesti hyvin. Sanix-joukkue on ollut lajin MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Nuoremmat joukkueet ovat pärjänneet hyvin kotimaassa sekä kansainvälisissä kilpailuissa. Lisäksi Turun Pyrkivän Sudenkorennot -joukkue edusti vuonna 2005 Suomea IFAGG:n historian ensimmäisissä nuorten MM-kilpailuissa (juniorisarja) Tshekeissä.

Jääurheilu

Kaukalopallossa Pyrkivä pelasi kauden 2007–2008 loppuun asti pääsarjatasolla Kaukalopalloliigassa. Seuralla on ollut aikoinaan toimintaa myös jääkiekossa ja jääpallossa, josta sillä on myös 11 TUL:n mestaruutta. SM-sarjassa joukkue pelasi kaudella 1945. Vuosina 1948–1952 se pelasi SM-otteluissa Palloliiton mestaria vastaan mutta hävisi kuitenkin jokaisella kerralla.

Jalkapallo

Pyrkivä on pelannut jalkapallon mestaruussarjassa kahteen otteeseen: viisi kautta vuosina 1952–1956 sekä kaudet 1978 ja 1979. Seura voitti jalkapallon Suomen mestaruuden vuonna 1954 ja SM-pronssia vuonna 1952. Pyrkivä on lisäksi pelannut 17 kautta jalkapallon I divisioonassa.
Turun Pyrkivän naisten joukkue on esiintynyt pääsarjatasolla vuosina 1979–1984 sekä 1986–2000. Seura saavutti yhteensä kuusi naisten SM-mitalia sekä Suomen Cupin voiton 1994. Suomen Cupin ja SM-hopean voittanutta vuoden 1994 joukkuetta valmensi turkulainen Harri Ekroos. Joukkueen nuori tähti oli myöhemmin Suomen maajoukkuetta menestyksekkäästi johtanut Anna-Kaisa Rantanen.

Muu toiminta

Syksyllä 1956 Turun Pyrkivä järjesti Turun konserttitalossa Suomen ensimmäisenä rock and roll -konserttina mainostetun nuorisotapahtuman. Esiintyjät kuten Erik Lindströmin yhtye ja Gusse Rössi soittivat kuitenkin lähinnä itselleen tutumpaa jazzia, ja musiikki peittyi yleisön vihellykseen.
AVRO-turnaus

AVRO-turnaus oli vuonna 1938 pelattu shakkiturnaus. Turnauksen nimi tulee sen sponsorilta, joka oli hollantilainen Algemeene Vereeniging Radio Omroep (AVRO). Turnaukseen osallistui sen ajan kahdeksan parasta pelaajaa, ja turnaus olikin aikansa vahvin.
Sonic Advance 3

Juoni

Joskus ennen Sonic Advance 3:n tapahtumia, Dr. Eggman on rakentamassa häntä palvelevaa robottia joka käyttää osia Emerlistä, nimetty Gemerliksi, suunniteltu olemaan uskollinen, Emerlin kuuliainen kopio. Hän voi oppia uusia hyökkäyksiä ja yhdistää itseään saumattomasti ihan minkä tahansa mekaanisen laitteen kanssa. Eggman tekee sille testin Chaos Controlilla kunnes se menee pieleen, Sonic on erotettu Knucklesista, Amysta ja Creamista ja ainoastaan Tails on jäänyt Sonicin luo. Kaksikko lähtee etsimään heidän ystäviään ja ongelman lähdettä (joka on Chaos Emeraldien erottaminen). Mutta kuten aina, Eggman valmistaa kaikenlaisia omia robotteja ja laitteita ja yrittää kukistaa Sonicin lopullisesti.

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.4/10.
Kent Henry

Kent Henry (synt. Henry Plischke) (5. huhtikuuta 1948 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat – 18. maaliskuuta 2009 Portland, Oregon, Yhdysvallat) oli amerikkalainen kitaristi, joka parhaiten muistetaan Blues Imagen ja Steppenwolfin kitaristina.
Aulis Lehtikangas

Aapo Aulis Lehtikangas (16. marraskuuta 1917 Ruotsinpyhtää – 26. joulukuuta 1998 Hamina) oli Mannerheim-ristin ritari numero 173. Jalkaväkirykmentti 4:ssä joukkueenjohtajana toiminut Lehtikangas nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä ylikersantti. Sotien jälkeen Lehtikangas työskenteli maanviljelijänä.
Kari Lehtola (onnettomuustutkija)

Kari Sulevi Lehtola (18. marraskuuta 1938 Helsinki – 1. syyskuuta 2019 Siuntio) oli suomalainen varatuomari, joka tuli tunnetuksi toimiessaan suuronnettomuustutkijana ja Onnettomuustutkintakeskuksen johtajana.
Kari Lehtola kirjoitti ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta vuonna 1958 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1968. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1974. Lehtola toimi vuodesta 1967 Kälviän nimismiehenä. Vuonna 1973 hän siirtyi lainsäädäntöneuvokseksi oikeusministeriöön. Lehtola oli lainsäädäntöneuvoksena keskeinen henkilö esitutkinta- ja pakkokeinolakeja valmisteltaessa. 
Lehtola siirtyi vuonna 1988 Kilpailuviraston johtajaksi ja vuonna 1990 suuronnettomuustutkinnan suunnittelukunnan puheenjohtajaksi.  Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi autolautta Estonian onnettomuuden tutkimuslautakunnan johtajana. Onnettomuustutkintakeskus perustettiin vuonna 1996, ja Lehtolasta tuli sen ensimmäinen johtaja. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2001.
Lehtola toimi vuosina 1996–1999 Julkisen sanan neuvoston puheenjohtajana. Hänen muihin luottamustehtäviinsä kuului muun muassa Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenyys. Lehtola aloitti kaupunginvaltuutettuna vuonna 2001 ja erosi valtuustosta vuonna 2008 muutettuaan Karjalohjalle. Hän kuului SDP:n valtuustoryhmään. Lehtola oli myös SDP:n eduskuntavaaliehdokkaana vuonna 1999.
Bambuleski

Levinneisyys

Tiikeripeippoleskeä tavataan Kamerunissa, Etiopiassa, Gambiassa, Ghanassa, Guineassa, Guinea-Bissaussa, Nigeriassa, Etelä-Sudanissa ja Sudanissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Inga & Anush

Historia

Anush Arshakyanner syntyi 24. joulukuuta vuonna 1980 Jerevanissa. Hän opiskeli ja valmistui S.Aslamazyanin musiikkikoulun pianoluokalla. Vuonna 1994 hän ansaitsi ensimmäisen sijan ja valittiin yleisö palkinnolla "Sointuvat äänet" kilpailussa, joka järjestettiin Omskissa Tällöin hän alkoi edistää toimintaansa säveltäjänä/lauluntekijänä. Myöhemmin hänen luomuksensa menestyivät hyvin. Vuonna 1999, hän debytoi solistina yhdessä Armenian philharmonikko-orkesterin ja kuoron kanssa. Vuodesta 2001 vuoteen 2005 hän opiskeli ja valmistui Jerevanin konservatorion jazzluokalta.
Inga Arshakyanner syntyi 18. maaliskuuta vuonna 1982 Jerevanissa. Myös hän valmistui S.Aslamazyanin musiikkikoulusta ja A.Babajanyanin musiikkilukiosta, viululuokalta vuonna 1997. Koulun ohella hän soitti G.Achemyanin viulistien yhtyeessä. Hän teki kiertueita yhdessä yhtyeen kanssa Armenian maakunnissa. Vuodesta 1998 hän edisti toimintaansa yhdessä Anushin kanssa. Vuonna 2002 valmistuttuaan musiikkilukiosta hän seurasi siskonsa jalanjälkiä ja liittyi Jerevanin konservatorioon, josta hän valmistui vuonna 2005.

Eurovision laulukilpailu 2009

Arshakyanit valittiin Armenian edustajiksi Eurovision laulukilpailuun Moskovaan vuoden 2009 helmikuussa. Heidän kappaleensa oli "Jan Jan".
"Laulumme Euroviisuissa on folk-henkinen kappale, jossa on nykymusiikin vaikutteita", sanoi Anush lehdistötilaisuudessa ennen Moskovan matkaa. Laulun on säveltänyt Mane Akopyan, sanoittanut Avet Barseghyan (armeniankielinen osa) ja Vardan Zadoyan(englanninkielinen osa), ja sovittanut Ara "Murzik" Torosyan. Sanoituksilla heidän on tarkoitus esittää armenialainen folk-musiikki uudella tavalla.
"Pienien maiden, kuten Armenia, tulisi aina ottaa osaa sellaisiin kilpailuhin kuin Eurovision, esittääkseen kulttuuriaan muulle maailmalle", sanovat laulajat.
"Kilpailussa menestyminen ei riipu pelkästään artistista, mutta yritämme kaikkemme saavuttaaksemme voiton Moskovassa", sanoi Anush, lisäten, että he aloittavat valmistelut välittömästi.
Kappale pääsi mukaan toukokuun 16. päivä pidettäviin finaaleihin, saatuaan paikan kymmenen joukossa toukokuun 12. päivä. Lopulta he päätyivät 92 pisteellä sijalle 10, joka oli siihen mennessä Armenian kaikkien aikojen huonoin sijoitus Euroviisuissa.
Eeva-Liisa Isomaa

Eeva-Liisa Isomaa  (s. 10. lokakuuta 1956 Ylitornio) on suomalainen taidegraafikko.
Eeva-Liisa Isomaa syntyi pankinjohtaja Paavo Isomaan ja liikkeenharjoittaja Kaija-Liisa Niilosen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1986 on valokuvaaja Jouko Leskelä. Isomaa tuli ylioppilaaksi 1976 ja suoritti Taideteollisen korkeakoulun tutkinnon 1984 ja Kuvataideakatemian taidegraafikon tutkinnon 1986. Hän toimi Kuvataideakatemiassa opettajana 1990–1992 ja on opettanut siellä vielä vuodesta 2001. Isomaa on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla vuodesta 1987 ja osallistunut yhteisnäyttelyihin. Hänen teoksiaan on esillä kotimaisissa ja ulkomaisissa museoissa, samoin kuin kaupunkien ja yritysten  kokoelmissa ja muun muassa Europarlamentissa. Isomaa sai Ars Arctican tunnustuspalkinnon 1986, Pro Graphican jaetun ensimmäisen palkinnon  1989, Prahan grafiikkatriennaalin ensimmäisen palkinnon  1989, Unkarin taidegraafikkojen palkinon 1999 ja unkarilaisen Győrin taidemuseon palkinnon 2009. Valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha hänelle myönnettiin 1994, 2002 ja 2010.  Isomaa on opiskellut Tampereen ammattikorkeakoulussa myös videotaidetta 2008–2009 ja valokuvausta 2009–2010.
Manfred Stahnke

Manfred Stahnke (s. 1951 Kiel) on saksalainen säveltäjä. Hän valmistui musiikin teorian ja sävellyksen opinnoistaan Freiburgissa vuonna 1973 ja sai tohtorinarvonsa Hampurissa vuonna 1979 Constantin Florosin ohjauksessa. Hänen väitöskirjansa aiheena oli Pierre Boulez'n kolmas pianosonaatti. Stahnken sävellysopettajina toimivat Wolfgang Fortner, Klaus Huber, Brian Ferneyhough, Ben Johnston, John Chowning ja vuodesta 1974 ensisijaisesti György Ligeti.
Stahnke on työskennellyt Hampurin musiikki- ja teatteriyliopistossa sekä Stanfordin yliopistossa, Yhdysvalloissa. Hän on kansainvälisesti pitänyt luentoja, osallistunut symposiumeihin, johtanut seminaareja ja kirjoittanut teoreettisia esseitä. Hänen musiikkitieteellisten julkaisujen aiheina ovat olleet hänen itsensä ohella sellaiset säveltäjät kuin Harry Partch, Ligeti, Boulez ja Gérard Grisey. Hän on saanut useita palkintoja, kuten vuoden 1989 Ligeti-palkinnon. 
Vuonna 1991 Stahnke perusti Peter Niklas Wilsonin kanssa Hampurin uuden musiikin seuran ja vuonna 1992 Ligetin johdolla opiskelleiden ystäviensä kanssa Chaosma-kokoonpanon. Vuonna 1999 hänestä tuli Goethe-instituutin musiikin neuvoa-antavan lautakunnan jäsen, ja samana vuonna hänet valittiin Hampurin vapaan taideakatemian jäseneksi.
Stahnke on käyttänyt avukseen tietokoneita mikrotonaalisen musiikin tekemisessä. Hänen teoksiinsa kuuluu kolme oopperaa, joista kaksi on mikrotonaalisia (Usher, 1981; Heinrich, 1987) ja yksi (Orpheus Kristall, 2001) toteutettu kahtaa mediaa eli näyttämöä ja internetiä käyttäen. Hänen muita teoksiaan ovat lukuisat kamarimusiikkisävellykset ja orkesteriteokset, joista jälkimmäisiin kuuluvat Der Mandelbrotbaum (1992), Trace des sorciers (1997) ja De Danzbodnlock (2006).
Chris Wilson

Christopher John Wilson (1956 – 16. tammikuuta 2019) oli australialainen blues-muusikko. Hän soitti monilla festivaaleilla ympäri maailman. Hän myös soitti muun muassa Bob Dylanin ja Paul Kellyn kanssa. Tuoreempaa oli yhteistyö Jimmy Littlen kanssa, mikä tuotti vanhan afroamerikkalaisen työlaulun Cottonfields australialaisversion.
CJ Fish

Kappaleet

Kappaleet on kirjoittanut Joe McDonald ellei toisin mainita.
Pieni-Petäjä

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Veitojan valuma-alueeseen (14.185) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 82 metriä mpy.
Kyösti Auer

Gustaf (Kyösti) Fabian Auer (sukunimi aik. Tappura; 15. joulukuuta 1865 Lempäälä – 15. helmikuuta 1929) oli suomalainen juristi ja senaattori.
Auerin vanhemmat olivat tilan- ja talonomistaja Kaarlo Kustaa Fridolf Tappura (Vehoniemi) ja Maria Wilhelmina Kukkola. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1887 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Auer valmistui filosofian kandidaatiksi 1892, maisteriksi 1894, suoritti oikeustutkinnon 1895 ja sai varatuomarin arvon 1898.
Auer toimi vuodesta 1904 Turun hovioikeuden asessorina. Hänet erotettiin 1906 ja asetettiin lakkautuspalkalle 1907. Auer oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1912–1917, mutta joutui erotetuksi Suomen itsenäistyttyä, koska häntä pidettiin tsaarinvallan yhteistoimintamiehenä ("bobrikoffarina"). Viimeksi hän toimi asianajajana Jyväskylässä ja Tampereella.
Kyösti Auer oli naimisissa vuodesta 1894 Maria Kristina Heleniuksen kanssa. Geologi, maantieteilijä, suontutkija ja tutkimusmatkailija Väinö Auer oli heidän poikansa.
Markku Kaskela

Markku Matti Tapani Kaskela (s. 20. maaliskuuta 1960 Helsingin pitäjä) on suomalainen kirjailija ja toimittaja.
Kaskela on koulutukseltaan ylioppilas ja on työskennellyt terminaalityöntekijänä Helsinki-Vantaan lentoasemalla. Hänen esikoisrunokokoelmansa Alusta ilmestyi vuonna 1990. Kaskelan runoja on ilmestynyt suomeksi muun muassa Parnassossa ja viroksi Asko Künnapin kääntämänä. Hän on myös kirjoittanut sanoituksia Pauli Hanhiniemelle ja Luunelonen-yhtyeelle.
Kaskela oli Kirjailija-lehden toimittaja vuosina 2002–2009. Vuonna 2008 hän sai Arvid Lydecken -palkinnon lastenkirjasta Puistolan vihreät kunnaat.
Deputaatio

Deputaatio eli lähetystö on ryhmä henkilöitä, jotka on valittu puhumaan tai toimimaan valitsijoidensa nimissä ja puolesta. Valitsijana voi toimia jokin kokous, yhdistys, kunta tai kansalaisryhmä. Deputaatio voi viedä esimerkiksi tervehdyksen merkkihenkilölle tai juhlatilaisuuteen, se voi viedä adressin hallitsijalle tai edustaa valitsijoitaan jonkin seuran kokouksessa.
Deputaatioksi kutsuttiin myös valtiopäivävaliokuntaa Ruotsin valtiopäivillä vapaudenajalla eli vuosina 1719–1772. Poikkeuksena oli salainen valiokunta, jonka eri osastot olivat deputaatioita.
Saksassa toimi vuoteen 1806 asti valtakunnan deputaatioksi kutsuttu valiokunta, joka kokoontui valtiopäivien väliaikoina. Saksan kaupungeissa toimi aiemmin myös pysyviä kunnallisia deputaatioita (Verwaltungsdeputationen), jotka hoitivat eri hallinnonalojen tehtäviä.
Lyyra (soitin)

Lyyra on ikivanha näppäilemällä soitettava kielisoitin. Lyyran kaikukoppa on leikkaukseltaan maljan muotoinen. Soitinta käytettiin Etu-Aasiassa ja Kreikassa. Myytin mukaan antiikin Kreikan jumalten sanansaattaja Hermes keksi lyyran heti synnyttyään ja rakensi sen kilpikonnan kilvestä. Lyyra esiintyy usein antiikin Kreikan taideteoksissa, mm. ennustamisen, lääkintätaidon, runouden ja musiikin jumala Apollon pitelee lyyraa kädessään.
Salajärvi (järvi Hartolassa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 606 hehtaaria eli 6,1 neliökilometriä, se on 4,9 kilometriä pitkä ja 3,7 kilometriä leveä. Sillä on 47 saarta, joiden yhteispinta-ala on 29,28 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 18,9 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0189 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,1 metriä ja suurin syvyys on 21,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 42,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,4 metriä mpy.
Edwin Herbert Hall

Elämä

Hall syntyi Great Fallsissa, Mainen osavaltiossa vuonna 1855. Hall valmistui Bowdoin Collegesta vuonna 1875 ja viisi vuotta myöhemmin hänestä tuli filosofian tohtori Johns Hopkinsin yliopistosta. Hän löysi Hall-ilmiön vuonna 1879.
Hall nimitettiin Harvardin yliopiston fysiikan professoriksi vuonna 1895. Harvardin yliopistossa Hall työskenteli vuoteen 1921 asti, milloin hän jäi eläkkeelle. 17 vuotta myöhemmin Hall kuoli Cambridgessä, Massachusettsissa, Yhdysvalloissa.