google/wiki40b huggingface dataset:
Mökkitalkkari

Mökkitalkkari on vapaa-ajan asunnon "talonmies". Termi on käytössä lähinnä markkinoinnissa. Mökkitalkkareita voi tilata kesämökille tekemään erilaisia huolto- ja kunnossapitotöitä. 
Mökkitalkkarin töihin kuuluvat huolto- ja kunnossapitotyöt, kuten  lumityöt ja nurmikonleikkuu, sekä vuosittaiset huoltotehtävät kuten räystäiden tyhjennys tai laitureiden nostot ja laskut. Lisäksi tehtäviin kuuluvat pienet korjaustyöt ja remontit. Mökkitalkkarit saatavat tarjota myös muita palveluja, kuten kaupassa käyntiä, saunan lämmitystä, polttopuiden tekoa tai tarkistusmatkoja mökille. Tavallisimmin mökkitalkkari veloittaa tuntihinnan.Tunti maksaa tyypilisesti 30–46 euroa (vuonna 2018).
Jean Sibelius -viulukilpailu

Kansainvälinen Jean Sibelius -viulukilpailu on yksi maailman arvostetuimmista viulukilpailuista. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1965 säveltäjä Jean Sibeliuksen satavuotisjuhlavuoden kunniaksi. Kilpailun järjestävät Sibelius-Seura ja Sibelius-Akatemia viiden vuoden välein Helsingissä. Kilpailu on avoin kaikkien kansallisuuksien viulisteille, jotka kilpailuvuonna täyttävät korkeintaan 30 vuotta. Kilpailu tuo voittajille maineen ja rahapalkinnon lisäksi konsertointimahdollisuuksia.
Kilpailu on kolmivaiheinen. Ensimmäiseltä kierrokselta enintään 20 soittajaa pääsee välieriin ja vuodesta 2010 alkaen kuusi edelleen finaaliin. Esimerkiksi vuonna 2005 kilpailuun pyrki yhteensä 175 soittajaa, joista 58 hyväksyttiin mukaan ja 52 osallistui itse kilpailuun. Kahdella ensimmäisellä kierroksella kilpailijat soittavat soolosonaatteja ja kamarimusiikkia pianon säestyksellä, finaalissa he soittavat kaksi viulukonserttoa sinfoniaorkesterin säestäminä. Kaikki soittavat finaalissa Sibeliuksen viulukonserton pakollisena ja toisen konserton he saavat valita annetusta listasta.

Palkinnot

Ensimmäisen kilpailun pääpalkinto vuonna 1965 oli 3 000 Yhdysvaltain dollaria. Vuonna 2015 ensimmäisen palkinnon arvo on 25 000 euroa, toinen palkinto 18 000 euroa ja kolmas palkinto 12 000 euroa. Muut finalistit saavat kukin 2 000 euron tunnustuspalkinnon. Kilpailuissa palkitaan myös paras Sibeliuksen viulukonserton tulkinta ja jaetaan muita erikoispalkintoja.
Leandro Damião

Seurajoukkueura

Damião aloitti jalkapalloilu-uransa paikallisista jalkapalloseuroista, joissa hän pelasi keskikenttäpelaajana. Ennen siirtymistään Atlético Tubarãon junioreihin, hän kävi Atlético Ibiraman testeissä, mutta ei tullut vielä tuolloin valituksi seuran junioriakatemiaan. Tässä välissä hän oli myös lähellä lopettaa koko jalkapallouransa, tarkoituksenaan keskittyä enemmän perheensä tukemiseen. Hän onnistui kuitenkin vakuuttamaan peliesityksillään Atlético Tubarãossa ja sai näin toisen mahdollisuuden Atlético Ibiramaan.
Kesällä 2009 Damião siirtyi Internacionalin alle 20-vuotiaiden joukkueeseen, jossa hän voitti kolme pokaalia. Sieltä hän sai kutsun seuran reservijoukkueeseen ja hieman tämän jälkeen edustusjoukkueeseen. Aikuisten tasolla hän voitti ensimmäisen pokaalinsa elokuussa 2010, kun joukkue kaatoi meksikolaisen Guadalajaran Copa Libertadoresin loppuottelussa.

Maajoukkueura

Damião sai ensimmäisen kutsunsa Brasilian maajoukkueeseen maaliskuussa 2011 pelattavaan ystävyysotteluun Skotlantia vastaan. Hän teki ensiesiintymisensä maajoukkueessa samaisessa ottelussa, joka päättyi Brasilian 2–0-voittoon. Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa Damião teki 5. syyskuuta 2011 ystävyysottelussa Ghanaa vastaan.
Josh Leivo

Ura

Leivo pelasi kolme kautta OHL:ssä vuosina 2010–2013. Hän pelasi 193 peliä, joissa teki 74 maalia ja yhteensä 176 pistettä. Jäähyminuutteja kertyi 150.
Leivo teki NHL-debyyttinsä kauden 2013–2014 alussa, 10. lokakuuta 2013. Ensimmäisen maalinsa hän teki 17. lokakuuta Carolina Hurricanesia vastaan.
Lautaro Acosta

Lanús

Acosta nousi Club Atlético Lanúsin junioriakatemiasta edustusjoukkueeseen ja hän teki debyyttinsä ammattilaistasolla vuonna 2006. Hänestä tuli nopeasti yksi tärkeä osa joukkuetta. Acosta oli voittamassa muun joukkueen kanssa vuoden 2007 Aperturaa.

Sevilla

29. toukokuuta 2008 Acosta siirtyi Sevillan riveihin 7 miljoonan euron siirtosummalla. Hänen teki joukkueen kanssa viisivuotisen sopimuksen.

Maajoukkue

Vuonna 2007 Acosta valittiin Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuihin, jotka pidettiin Paraguayssa. Hän oli myös mukana vuoden 2007 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa, jotka pidettiin Kanadassa, sekä vuoden 2008 kesäolympialaisten jalkapalloturnauksessa, joista Argentiina voitti kultaa.
Eero Ahola

Eero Pellervo Ahola (s. 10. lokakuuta 1940) on vihtiläisen Karprint-lehtitalon päätoimittaja ja hallituksen puheenjohtaja.
Ahola valmistui toimittajaksi 1962 ja ryhtyi itsenäiseksi yrittäjäksi perustamalla paikallislehden Karkkilaan vuonna 1962. Seuraavana vuonna hän perusti paikallislehtipainon ja laajensi kustannustoimintaansa Helsinkiin 1974. Ensimmäiset hänen perustamansa aikakauslehdet olivat vuonna 1975 Suomen Kiinteistölehti, Talomestari ja Uusi Autokuvalehti mr Motor.
Ahola on kustantanut pitkään paikallislehtiä. Karprint kustansi ja kustantaa niitä myös Lohjalla, Salossa, Suomusjärvellä, Karjaalla, Hangossa, Nurmijärvellä, Lopella sekä Forssassa.
Vuonna 1977 Ahola osti Vihdistä Luoteis-Uusimaa-paikallislehden ja sen kirjapainon. Yrityksen päätoimipaikka siirtyi uuteen toimitaloon eteläiseen Vihtiin Turun väylän ja Porin valtatien risteykseen. 1980-luvulla Ahola omisti myös Etelä-Pohjanmaan Alavudella toimivan kirjapainon ja sen kaksi paikallislehteä: Viiskunta ja Härmät. 2000-luvulle tultaessa Karprint keskittyi valtakunnallisten erikoisaikakauslehtien kustantamiseen. Karprintin 14 lehdestä vanhin on Aholan vuonna 1975 perustama kiinteistöalan ammattilehti Kiinteistö ja Isännöinti.
Ahola jatkaa edelleen kaupallisten kirjapainotuotteiden valmistamista Karprintin kirjapainossa sekä oman ydinalueensa paikallislehtien kustantamista. Ahola on hankkinut tilauspohjaisten paikallislehtien lisäksi, noin neljännesvuosisata sitten, Helsingin alueelle 1960-luvulla perustettuja kaupunkilehtiä, joiden toiminta jatkuu vakaana. Kustannusyhtiön toimitusjohtajana vuodesta 2006 on toiminut Juha Ahola sekä päätoimittajan tehtävissä Mari Ahola-Aalto ja Reetta Ahola.
Vihdin Yrittäjät ry palkitsi Eero Aholan vuonna 1995 Vuoden yrittäjänä.

Työsuojelujupakka

Tammikuussa 2015 Länsi-Uudenmaan käräjäoikeus tuomitsi Eero Aholan neljän kuukauden ja toimitusjohtaja Juha Aholan kolmen kuukauden ehdollisiin vankeusrangaistuksiin työturvallisuusrikoksesta. Karprint tuomittiin maksamaan yhteisösakkoa 40 000 euroa. Tuomioiden taustalla olivat Karprintin tiloissa Vihdissä pitkään jatkuneet homeongelmat. Lisäksi johto oli kohdellut työntekijöitä epäasiallisesti. He olivat muun muassa painostaneet työntekijöitä tulemaan sairauslomaltaan töihin sekä haukkuneet ja vähätelleet heitä. Aholat ja Karprint määrättiin maksamaan 13 työntekijälle yhteensä lähes 70 000 euron korvaukset.

Jäsenyydet

Paikallislehtien Liiton puheenjohtaja, Pienteollisuuden keskusliiton varapj, Helsingin kauppakamarin hallituksen jäsenyys, Paikallisradioliiton hallituksen jäsenyys.

Monista luottamustehtävistä seurasi erilaisiin työryhmiin osallistumiset, joista voidaan mainita yhtenä valtioneuvoston asettaman postimaksulautakunnan jäsenyys. Lautakunnan tehtävänä oli valtionvarainministeriön postilaitoksen, sekä kolmen eri lehtijärjestön kesken vuosittain postilaitoksen perimien lehtien jakelupalkkiot.
Onnelin ja Annelin talo

Juoni

Onneli ja Anneli ovat parhaat ystävät. Ensimmäinen kouluvuosi on päättynyt, ja tytöt viettävät kesälomaa. Eräänä päivänä he löytävät kadulta kirjekuoren, joka on täynnä rahaa. Kuoressa lukee, että "rehellinen löytäjä saa pitää". Kuin sattumalta rouva Ruusupuulla on myynnissä talo, joka on aivan kuin kahdelle pienelle tytölle tehty. Onneli ja Anneli ostavat talon löytämillään rahoilla. 
Annelin vanhemmat ovat eronneet, ja hän on välillä isänsä ja välillä äitinsä luona. Kumpikin vanhemmista on tahollaan lähtenyt lomamatkalle ja kuvittelee Annelin olevan toisen mukana. Onnelilla puolestaan on kahdeksan sisarusta ja heidän kotonaan on niin hirmuinen vilske, ettei kukaan oikeastaan huomaa Onnelin puuttumista. Tytöt saavat siis viettää kesän ihan kahdestaan omassa talossaan.
Kesän aikana tytöt tutustuvat uusiin naapureihinsa Ruusukujalla. Oikeanpuoleisessa naapurissa asuvat sisarukset Tingelstiina ja Tangelstiina Vappunen. Heillä on hyvin erikoinen puutarha, jossa kasvaa muun muassa vappuhuiskuja, ilmapalloja ja kuusenkoristeita. Heillä on myös kanoja, jotka munivat kirjavia pääsiäismunia. Toisessa naapurissa, korkean aidan takana asuu rouva Rosina Rusina. Hän on hyvin epäluuloinen eikä pidä uteliaista pikkutytöistä.
Haihdunta

Haihdunta on haihtumiseen liittyvä suure. Se ilmaistaan yleensä millimetreinä: tunnissa (mm/h), vuorokaudessa (mm/d) tai vuodessa (mm/a).
Haihdunnan määrittäminen ei ole yhtä yksinkertaista kuin esimerkiksi sademäärän. Haihduntaa voidaan mitata lysimetrien ja haihtumisastioiden avulla. Lysimetri on maalla täytetty ja tutkittavalla kasvipeitteellä peitetty astia, jonka vesitaseesta haihdunta lasketaan. Haihtumisastia taas on yksinkertaisesti vedellä täytetty astia, josta haihtumista voidaan seurata. Haihdunnan suoralle laskemiselle on kehitetty useita kaavoja (esimerkiksi Penmanin kaava), jotka perustuvat muun muassa pystysuorien kosteuserojen mittaamiseen. Se voidaan myös määrittää epäsuorasti esimerkiksi vesitaseyhtälön jäännösterminä eli ainoana tuntemattomana tai vastaavasti lämpöenergiataseesta.
Maan alueiden erilaiset haihtumiset johtuvat erilaisista energiamääristä eli Auringon säteilyn erilaisesta jakautumisesta Maan pinnalle, mutta myös käytettävissä olevan veden määrästä. Yleisesti aavikoilta haihdunta on vähäistä meristä ja päiväntasaajan lähettyvillä olevilta runsassateisilta alueilta suurta. Suomessa haihdunnat ovat etelässä luokkaa 400-500 mm/a ja pohjoisessa 200-250 mm/a.
Christoffer H. Ericsson

Christoffer Henry Ericsson (5. maaliskuuta 1920 Helsinki – 6. elokuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen meri- ja taidehistorioitsija, professori ja kapteeniluutnantti.
Ericssonin vanhemmat olivat taiteilijat Henry Ericsson ja Mariquita Björnberg. Hän jäi orvoksi 13-vuotiaana vanhempen kuoltua auto-onnettomuudessa vuonna 1933 ja kasvoi sitten sukulaisten luona Suomessa ja Italiassa. Hän aloitti jo tällöin antiikkiesineiden keräilyn päästyään tutustumaan kreikkalais-roomalaiseen antiikin maailmaan. Ericsson valmistui ylioppilaaksi vuonna 1940. Hän suoritti asepalveluksen vuosina 1939–1944 ja haavoittui kaksi kertaa sotien aikana.
Sotavuosien jälkeen Ericsson toimi veneenveistäjänä, venetelakan johtajana ja muissa merenkulkualan tehtävissä vuosina 1948–1963. Hän oli Anchor Shipping Co Ab:n toimitusjohtajana 1951–1960. Ericsson oli valtion arkeologisen toimikunnan, myöhemmin Museoviraston, merihistorian toimiston päällikkönä 1968–1979 ja oli tällöin perustamassa Suomen merimuseota Helsingin Hylkysaareen. Ericsson valmistui filosofian kandidaatiksi 1967, maisteriksi 1968 ja lisensiaatksi 1977. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1980 ja hänen väitöskirjansa käsitteli Rooman renessanssin arkkitehtuuriluonnoksia. 
Ericsson oli Jyväskylän yliopiston taiteentutkimuksen apulaisprofessorina 1979–1984 ja tämän jälkeen hän toimi vielä klassillisen arkeologian dosenttina Helsingin yliopistossa 1985–1987 ja Åbo Akademissa 1982–1988. Hän oli myös Suomen Ateenan instituutin säätiön hallituksen jäsen ja instituutin ystäväyhdistyksen lehden Helikonin päätoimittaja.
Christoffer Ericssonn Helsingin yliopiston taidehistorian laitokselle lahjoittama antiikkesinekokoelma on Helsingin yliopistomuseossa. Hän lahjoitti grafiikkakokoelmansa ja antiikin aikaisten rahojen kokoelmansa Jyväskylän yliopistolle.
Ericsson kirjoitti myös meriaiheisia romaaneja ja esseekokoelmia.  
Christoffer H. Ericsson oli naimisissa Harriet Clayhillsin kanssa 1942-1949, Rita Molanderin kanssa 1951-1963 ja Kristin Olsonin kanssa 1968-1972. Hänellä oli avioliitoista kolme lasta.
Vihreä Lyhty (Hal Jordan)

Sarjakuva

Sarjakuvien toimittaja Julius Schwartz halusi enemmän science fiction painotteisen Vihreän Lyhdyn toisin kuin edellinen Vihreä Lyhty Alan Scott, joka sai voimansa Tähtisydän-nimisestä pienestä meteoriitista. Hän värväsi käsikirjoittaja John Broomen ja kuvittaja Gil Kanen luomaan uuden Vihreän Lyhdyn. Kaksikon luoma sankari esiteltiin vuonna 1959 Showcase-sarjakuvan numerossa 22.
Toinen Vihreä Lyhty sai nimekseen Harold "Hal" Jordan. Hän oli toisen sukupolven koelentäjä, joka seurasi isänsä Martin Jordanin jalanjälkiä. Yhdysvaltain ilmavoimissa työskennellyt Jordan löysi erään harjoituslennon aikana autiomaahan pudonneen avaruusaluksen. Avaruusaluksen sisällä oli Abin Sur -niminen avaruusolento, joka lähetti ennen kuolemaansa sormuksensa etsimään korvaajaansa, joka olisi täysin rehellinen ja peloton. Abin Sur luovutti lopulta Jordanille kantamansa voimasormuksen ja patterin, jolla hänen täytyi ladata sormus 24 tunnin välein. Jordan suhtautui vakavasti uuteen tehtäväänsä ja auttoi supersankarina niin apua tarvitsevia ihmisiä kuin Vihreän Lyhdyn Joukkojakin. Hänet kutsuttiin myöhemmin myös Oikeuden Puolustajiin varajäseneksi.
1990-luvulla Jordanista tuli kuitenkin superrikollinen, kun hänen kotikaupunkinsa Coast City tuhoutui Mongulin hyökkäyksessä. Aikaisemmin Jordan oli voittanut Mongulin taistelussa huolimatta siitä, että Mongulin iho oli keltainen. Voimasormus kun ei tehoa keltaiseen väriin. Jordan lähetti superrikollisen vankilaan, mutta Mongul onnistui kuitenkin karkaamaan vankilassa vellonneen mellakan ansiosta. Hautoessaan kostoa Vihreälle Lyhdylle Mongul matkasi kohti Yhdysvaltojen länsirannikkoa välittämättä siitä, että Hal Jordan ei ole enää se Vihreä Lyhty, joka päihitti hänet. Mongul taistelee uutta Vihreää Lyhtyä Kyle Rayneria vastaan ja yllättyy täysin, kun tämän voimasormus kykenee vahingoittamaan häntä. Kaupungin tuhoutuessa surun murtama Jordan hyökkäsi Oa -planeetalle, riisti itselleen lisävoimia planeetalla sijainneesta keskusvoimalähteestä ja tappoi useita Vihreitä Lyhtyjä. Hän muuttui Parallax-nimiseksi viholliseksi, joka yritti useasti palauttaa Coast Cityn kuolleet ihmiset henkiin joutuen useasti taistelemaan entisiä liittolaisiaan vastaan. Jordan kuoli kuitenkin sankarina pelastaessaan Maan The Final Night-lehden numerossa 4 (marraskuu 1996).
Kuolemansa jälkeen kosminen Aaveen henki antoi Jordanille mahdollisuuden sovittaa syntinsä. Tämän myötä hänestä tuli Jim Corriganin jälkeen Aaveen seuraava ihmisisäntä. Aaveena toimiessaan Jordan käytti uusia lähes rajattomia voimiaan auttaakseen muita. Lopulta Jordanin katsottiin sovittaneen syntinsä ja hänet palautettiin takaisin Vihreäksi Lyhdyksi, sekä elävien kirjoihin vuonna 2004 6-osaisessa sarjakuvassa Green Lantern: Rebirth.
Orskoi

Orskoi (ven. Рже́вка, Rževka) on historiallinen kaupunginosa ja Krasnogvardeiskin piiriin kuuluva kunnallishallintoalue Pietarin kaupungissa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Ohtajoen vasemmalla rannalla.
1730-luvulla paikalle syntyi Rževskaja sloboda -niminen asutus, joka sai nimensä omistajansa kapteeni V.F. Rževskin mukaan. 1800-luvulla seudulle perustettiin tykistön harjoitusalue. Toisen maailmansodan alussa rakennettiin sotilaslentokenttä, jolla oli suuri merkitys Leningradin piirityksen aikana. Alueella on teollisuutta ja eri aikoina rakennettuja asuinkortteleita. Pietarin ja Laatokan välisellä rautatiellä on Orskoin asema.
Boris Bažanov

Boris Georgijevitš Bažanov (1900 Mogiljev, Podolian kuvernementti (nyk. Mohyliv-Podilskyi, Ukraina) – 1982 Pariisi, Ranska) oli neuvostoliittolainen kommunistisen puolueen virkailija, joka toimi 1920-luvulla Josif Stalinin ja puolueen politbyroon sihteerinä, kunnes loikkasi länteen vuonna 1928. Hän tuli kuuluisaksi julkaistuaan muistelmansa ajastaan Stalinin sihteerinä.
Lääkäriperheeseen syntynyt Bažanov opiskeli Kiovan yliopistossa ja valmistui 1920 Moskovan ylimmästä teknillisestä koulusta. Hän liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1919 ja työskenteli vuodesta 1922 puolueen keskuskomitean hallinto-osastolla, jossa hän avusti Lazar Kaganovitšia. Bažanov siirtyi 1923 keskuskomitean Orgbyroon sihteeriksi ja toimi elokuusta 1923 alkaen puolueen pääsihteerin Josif Stalinin henkilökohtaisena sihteerinä. Vuonna 1926 hän siirtyi valtiovarainkansankomissariaatin julkaiseman Finansovoi gazety -lehden toimittajaksi. Bažanov loikkasi 1. tammikuuta 1928 rajan yli Persiaan (nyk. Iran), josta hän jatkoi Länsi-Eurooppaan. Turvallisuuspoliisi GPU lähetti agentteja hänen peräänsä. Bažanov asui myöhemmin Ranskassa. Hän julkaisi vuonna 1930 suurta kiinnostusta herättäneen ranskankielisen muistelmateoksen Avec Staline dans le Kremlin, jossa kuvattiin yksityiskohtaisesti Stalinin ja hänen sisäpiirinsä päätöksentekoa. Muistelmista julkaistiin laajennettu versio vuonna 1980. Neuvostoliitossa Bažanovin muistelmat julkaistiin ensimmäisen kerran vasta 1990.
Talvisodan aikana tammikuusta maaliskuuhun 1940 Bažanov oli Suomessa, jossa hän Suomen sotilasjohdon antamalla luvalla kokosi neuvostoliittolaisista sotavangeista vapaaehtoista ”Venäjän kansanarmeijaa”, jonka oli tarkoitus liittyä sotaan Suomen armeijan rinnalle ja operoida sissijoukkona puna-armeijan selustassa. Hän onnistui värväämään muutamia satoja vapaaehtoisia, joiden kouluttajiksi saatiin valkoisia emigranttiupseereita, mutta joukkoja ei ehditty lähettämään taisteluun ennen sodan päättymistä.
Yorkshiren kapina 1489

Tausta

Parlamentti myönsi Henrik VII:lle 100 000 punnan avustuksen Bretagnen tukemiseen. Englanti ja Bretagne taistelivat yhdessä Ranskaa vastaan. Henrik lähetti Northumberlandin neljännen jaarlin Henry Percyn keräämään veroja tätä tarkoitusta varten. Monet Northumberlandin ja Yorkshiren asukkaat väittivät jo maksaneensa oman osansa veroista. Asukkaat eivät suostuneet maksamaan ylimääräisiä veroja Bretagnen puolustamiseksi, koska tilanteesta ei ollut heille maantieteellisesti uhkaa sillä Bretagne oli lähempänä Cornwallia ja Lontoota.

Kapina

Kapina alkoi huhtikuussa 1489. Jaarli tapasi kapinalliset, mutta kahakassa hän sai surmansa. Kapinalliset pyysivät anteeksi, mutta kuningas hylkäsi anteeksipyynnön ja lähetti Surreyn jaarlin Thomas Howardin johtaman 8 000 miehen armeijan pohjoiseen. Kapinalliset hajaantuivat, ja heidän johtajansa John à Chambre hirtettiin maanpetturina. Kapinalliset löysivät uudeksi johtajaksi Sir John Egermontin. Egermont osoittautui kuitenkin epäluotettavaksi, ja hän pakeni Burgundin kreivittären Margaretin tuomioistuimeen.

Seuraukset

Kapinan seurauksena kapinalliset saivat kuninkaalta anteeksipyynnön, eikä heiltä kerätty lisää veroja, eikä Henrik siten saanut tarpeeksi varoja Bretagnen puolustamiseen. Hän tuli myös tietoiseksi pohjoisenglantilaisten luonteesta.
Surreyn jaarli Thomas Howard taisteli kapinallisia vastaan, ja hänet ylennettiin Henrikin luutnantiksi.
Moose Goheen

Francis Xavier "Moose" Goheen (8. helmikuuta 1894 White Bear Lake, Minnesota – 13. marraskuuta 1979 White Bear Lake, Minnesota) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hyökkääjänä pelannut Moose Gohen valittiin Hockey Hall of Fameen 1952 ja United States Hockey Hall of Fameen 1973.
Kristian Pulli

Kristian Henri Mikael Pulli (s. 2. syyskuuta 1994 Jämsä) on suomalainen yleisurheilija. Hänen lajejaan ovat pituushyppy ja kolmiloikka. Pullia valmentaa hänen isänsä Seppo Pulli ja hän edustaa Kaipolan Virettä.

Ura

Pulli voitti SM-kultaa pituushypyssä Kuopion Kalevan kisoissa 2014 tuloksella 781 cm ja Lappeenrannan Kalevan kisoissa 2019 tuloksella 789, hopeaa Oulun Kalevan kisoissa 2016 tuloksella 765 cm sekä pronssia Jyväskylän Kalevan kisoissa 2018 tuloksella 768 cm. Kolmiloikassa hän on saavuttanut hopeaa Lahdessa 2012 ja Vaasassa 2013.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Pulli voitti kolmiloikassa kultaa vuonna 2013 ja pronssia 2012 sekä pituushypyssä kultaa 2015 ja hopeaa 2014 ja 2018.
Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Rietissä 2013 Pulli sijoittui kolmiloikassa toiseksi ennätyksellään 15,88 m. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kolmiloikassa yhdeksänneksi ja karsiutui pituushypyn loppukilpailusta. Elokuussa 2018 Berliinin EM-kisojen pituushypyn karsinnassa Pulli hyppäsi 768 cm, jolla tuloksella hän ei selvinnyt loppukilpailuun.
Pulli voitti 22-vuotiaiden pituushypyn Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2014 silloisella ennätyksellään 789 cm. Hän edusti Suomea vuosien 2013 ja 2014 Suomi–Ruotsi-maaotteluissa sekä pituushypyssä että kolmiloikassa ja vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2019 pituushypyssä.

Ennätykset

Pullin ennätys kolmiloikassa on ulkoradoilla 16,07 m (13.7.2014) ja sisäradoilla 15,81 m (28.1.2017). Pituutta hän on hypännyt ulkoradoilla 807 cm (7.7.2017) ja sisäradoilla 783 cm (11.2.2018). 100 metrin juoksussa Pullin ennätys on 10,63 s (30.6.2019).

Yksityiselämä

Pulli valmistui ylioppilaaksi Jämsän lukiosta keväällä 2013. Hän suoritti asepalveluksensa Lahdessa Hämeen Rykmentin Urheilukoulussa. Pulli opiskelee Tampereen teknillisessä yliopistossa.
Yleisurheilun lisäksi Pulli on harrastanut jääkiekkoa, jalkapalloa, suunnistusta ja hiihtoa.
Josephine Bornebusch

Leyla Jerrie Josephine Bornebusch (s. 12. syyskuuta 1981) on ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja ja juontaja. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Onnea onkimassa (Solsidan).
Vuonna 2014 Bornebusch esiintyi ruotsalais-yhdysvaltalaisessa sarjassa Tervetuloa Ruotsiin!, jota hän oli myös mukana käsikirjoittamassa. Ruotsissa sarjaa esitti TV4, Yhdysvalloissa NBC ja Suomessa AVA.
Bornebuschin ensimmäinen ohjaus on lastenelokuva Lasse-Maijan etsivätoimisto, joka sai ensi-iltansa elokuussa 2018.

Yksityiselämä

Bornebusch meni naimisiin vuonna 2010. Hänen esikoispoikansa syntyi elokuussa 2014.
Baldi's Basics in Education and Learning

Pelaaminen

Pelaajan täytyy kerätä ystävänsä unohtamat kotitehtävät Baldin koulusta ja tämän jälkeen paeta rakennuksesta. Tehtäviä on yhteensä seitsemän, jonka aikana pelaaja saa ratkaistavakseen helppoja matematiikan yhtälöitä. Yhtälöistä viimeinen on aina mahdotonta ratkaista, ja vastatessaan väärin pelaaja suututtaa Baldia entisestään. Vain ensimmäisessä vihkossa kaikki kolme laskutoimitusta on mahdollisia ratkaista. Pelaajan täytyy edetä rakennuksessa tarkkaillen omaa hengästymistään juoksemisesta, sekä Baldin liikkeitä. Rakennuksessa on muitakin hahmoja jotka tavalla tai toisella estävät pelaajan etenemistä.
Pelaaja voi ostaa limonadiautomaateista soodaa, jolla estää hetkellisesti vihollisten pääsyn lähelle. Tämä voi myös lukita ovia lukoilla.
Mustalampi (Ähtäri, Eteläperä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Niemisveden alueeseen (35.472) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 193,9 metriä mpy.