google/wiki40b huggingface dataset:
Iveco Daily

Ensimmäinen sukupolvi (1978–1990)

Dailyn ensimmäiseen sukupolveen kuului kaksi mallia, 35 ja 50 (kantavuus 3,5 ja 5,0 tonnia). Suuremman mallin (Daily 50) tavaratilan tilavuus oli jopa 17 m³. Vuonna 1980 mallista esiteltiin turbodiesel-versio TurboDaily. Ensimmäistä Dailyä myytiin myös nimellä Alfa Romeo AR8.

Toinen sukupolvi (1990–2000)

Toisen sukupolven Daily julkistettiin vuonna 1990. Sen ohjaamo oli uudistettu ja moottoriin oli tehty parannuksia.
Ford teki Ivecon kanssa yhteistyötä vuodesta 1986 eteenpäin. Tämän vuoksi 3,5 tonnin Daily poistettiin myynnistä Isossa-Britanniassa, sillä se kilpaili Fordin Transitin kanssa. Yli neljän tonnin Dailyjä myytiin kuitenkin yhä.
Mallille tehtiin facelift vuonna 1996. Ulkoinen muutos oli pientä, mutta moottori kasvoi 2,8-litraiseksi. Faceliftin myötä markkinoille tulivat myös muun muassa pikkubussi- ja nelivetoversiot.

Kolmas sukupolvi (2000–2006)

Kolmannen sukupolven Daily julkistettiin vuonna 2000. Tämän mallisukupoven myötä nimestä TurboDaily luovuttiin, sillä kaikki moottorit olivat turbodieseleitä, joissa oli Unijet-teknologia (yhteispaineruiskutus). Dailystä tehtiin kaksi uutta versiota, automaattivaihteinen Agile sekä maakaasukäyttöinen CNG. Kolmas sukupolvi toi mukanaan myös kaksi uutta painoluokkaa: Daily 28 ja Daily 65 (kantavuus 2,8 ja 6,5 tonnia). Iveco Daily sai "Vuoden pakettiauto" -palkinnon vuonna 2000.

Vaihteisto

Alle 120 hevosvoiman moottoreissa oli viisivaihteinen vaihdelaatikko. Sitä tehokkaampia moottoreita myytiin myös kuusivaihteisina. Malliin tarjottiin myös Agile-automaattivaihteistoa.

Neljäs sukupolvi (2006–2011)

Neljännen sukupolven Dailyn suunnitteli Giugiaro, ja sitä alettiin myydä vuonna 2006. Siitä tarjottiin muun muassa pakettiauto-, pikkubussi-, Agile- ja CNG-versioita. Irisbus alkoi valmistaa pikkubusseja neljännen sukupolven Dailystä. Joitakin vähäpäästöisellä moottorilla varustettuja malleja on myyty Euroopassa nimellä Iveco EcoDaily. Vuodesta 2007 lähtien malli oli saatavilla myös nelivetoisena.

Viides sukupolvi (2011–2014)

Viidennen sukupolven Dailyä alettiin myydä syyskuussa 2011.
Ukita Naoie

Ukita Naoie (jap. 宇喜 多直家, 1529 – 1. helmikuuta 1582) oli japanilainen Sengoku-kauden daimio.
Naoie palveli alkujaan Urakami-klaania, ja vuonna 1544 hänelle myönnettiin oma läänitys. Hän suoriutui annetuista tehtävistään menestyksekkäästi ja auttoi Urakamia taistelussa petollisia vasalleja vastaan. Lopulta Naoien vaikutusvalta nousi niin suureksi, että Urakamin vasallit seurasivat mieluummin häntä. Naoie solmikin liittouman voimakkaan Mori-klaanin kanssa Urakamia vastaan ja kukisti Urakamin vuonna 1577.
Vuonna 1578 Mori-klaani päätyi sotaan nousevaa Oda Nobunagaa vastaan ja kutsui Naoien mukaan. Naoie ei kuitenkaan uskonut Morin mahdollisuuksiin ja lähetti vain hieman joukkojaan Kōzukin taisteluun. Naoie kuoli vuonna 1582, ja klaanin johtoon nousi Naoien poika Ukita Hideie.
Ace Attorney

Muu media

Takarazuka Revue on tehnyt musikaalin sarjasta. Musikaali esiintyi loppuunmyydyille näytöksille kuukauden pituisen esityskautensa aikana ja on julkaistu myös DVD:llä.
Gyakuten no Spotlight on teatterinäytelmäsovitus vuodelta 2013.
Mie Takasen kirjoittama kirja nimeltä Gyakuten Saiban - Gyakuten Idol (Ace Attorney - Turnabout Idol) on julkaistu Japanissa vuonna 2016.
Peleistä on tehty myös elokuva Ace Attorney, anime-sarja Ace Attorney, manga-sarjakuva, Draama CD, ääniraitaalbumi ja oheismateriaalia.
Mehmet Ali Talat

Elämäkerta

Talat syntyi Kyproksen pohjoisosassa sijaitsevassa Kyreniassa. Suoritettuaan toisen asteen opinnot Kyproksella, hän opiskeli Lähi-idän teknillisessä yliopistossa, Turkissa. Talat oli jo opiskeluaikanaan mukana poliittisessa toiminnassa. 
Palattuaan Kyprokselle hän oli mukana turkkilaisten ammattiliittojen ja Kyproksen turkkilaisten opiskelijoiden liiton (KOGEF) perustamisessa. Talat osallistui Turkkilaisen republikaanipuolueen nuorisotoimintaan ja oli mukana lukuisissa valiokunnissa.

Poliittinen ura

Talat toimi opetus- ja kulttuuriministerinä joulukuusta 1993. Myöhemmin hän toimi muun muassa varapääministerinä. 
14. tammikuuta 1996 Talat valittiin Turkkilaisen republikaanipuolueen puheenjohtajaksi. Joulukuussa 2003 hän muodosti presidentti Rauf Denktaşin käskystä hallituksen, kun virassa ollut pääministeri Derviş Eroğlu oli kykenemätön siihen.
Talat voitti presidentinvaalit helmikuussa 2005. Hän toimi pääministerinä presidenttiyden alkuun asti, jonka jälkeen uudeksi pääministeriksi tuli varapuheenjohtaja Ferdi Sabit Soyer.
Attikan murre

Attikan murre (attikalainen kreikka, m.kreik. ἡ Ἀττικὴ διάλεκτος, hē Attikē dialektos) oli yksi muinaiskreikan murteista. Se muodosti yhdessä joonialaisten murteiden kanssa attikalais-joonialaisten murteiden ryhmän, ja sitä puhuttiin Attikan alueella, merkittävimpänä Ateenassa. Ateenan suuren kulttuurisen merkityksen vuoksi murteella on ollut suuri vaikutus kreikan kielen myöhempään kehitykseen.

Historia

Attikan murre oli kehittynyt joonialaisista murteista, joiden alkuperäistä pääaluetta oli Euboian saari Attikan lähistöllä. Ne muodostivat itäisten kreikkalaismurteiden ryhmän yhdessä arkado-kyproslaisten murteiden ja varhaisemman mykeneläisen murteen kanssa.
Attikan murteen pääaluetta oli Attika eli Ateenan kaupunkivaltion muodostanut alue. Alkuperäisen alueen suhteellisen pienen koon vuoksi murre oli varsin yhtenäinen erityisesti kirjallisessa muodossaan. Ateenan poliittisen järjestelmän ja koulutusmahdollisuuksien ansiosta murre oli kirjoitettuna myös laajempien piirien käytössä kuin monissa muissa kaupunkivaltioissa. Murre levisi myös Ateenan perustamiin siirtokuntiin, kuten Lemnoksen siirtokunnat sekä Sigeion ja Amfipolis. Koska Ateenassa oli suhteellisen paljon ulkomaalaisia eli metoikkeja, myös tämä levitti murretta muualle; toisaalta attikaan tuli tätä kautta vaikutteita muista murteista.
Ateenan kaupunkivaltion noustua klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Kreikan merkittävimmäksi, myös Attikan murteesta tuli arvostetuin kreikan murteista ja lopulta yksi tärkeimmistä koko myöhemmän kreikan kielen kehitykseen vaikuttaneista murteista. Filippos II otti attikalaisen kreikan 300-luvulla eaa. Makedonian valtakunnan viralliseksi kielimuodoksi. Hellenistisellä kaudella attikalaisesta kreikasta tuli Makedonian valloitusten myötä puolestaan Lähi-idän ja Egyptin hellenististen valtakuntien käyttämä kielimuoto, ja se muodosti pohjan aikakauden yleiskieleksi muodostuneelle koinee-kreikalle.
Attikalainen kreikka oli kreikkalaisen tragedian kielimuoto yhdessä doorilaisesta murteesta tulleiden vaikutteiden kanssa, sekä kreikkalaisen komedian kielimuoto. 400-luvulta eaa. lähtien siitä tuli myös kreikkalaisen proosakirjallisuuden hallitseva kieli, missä se syrjäytti joonialaisen murteen, ja sitä käyttivät muun muassa Thukydides, Ksenofon, Platon, Aristoteles, Lysias, Isokrates, Demosthenes ja Gorgias.
Roomalaisella kaudella kehittyi attikismi eli kirjallisuuden tyylisuuntaus, jossa pyrittiin palaamaan klassisen kauden attikalaiseen kreikkaan aikakauden koinee-kreikan sijasta. Attikisteja olivat muun muassa Plutarkhos ja Lukianos. Attikismi vaikutti myös keskiajalla bysantin kreikassa.
Eino Haipus

Eino Haipus (30. tammikuuta 1910 Oulu – 2. maaliskuuta 2004) oli suomalainen kapellimestari, alttoviulisti, säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän teki monipuolisen musiikkiuran ensin Helsingissä ja vuodesta 1953 lähtien Vaasassa. Haipus toimi Vaasan kaupunginorkesterin kapellimestarina 1953–1974, Kuula-opiston johtajana 1953–1975, Vaasan naiskuoron johtajana 1954–1964 ja mieskuoro Pohjan Miesten johtajana 1954–1969 ja 1973–1984. Hän sai musiikkineuvoksen arvonimen 1977.
Haipus opiskeli Helsingin konservatoriossa viulunsoittoa 1927–1934. Vuosina 1933–1953 Haipus toimi Helsingin kaupunginorkesterin alttoviulistina ja vuodesta 1946 alttoviulujen äänenjohtajana. Haipus antoi ensikonserttinsa alttoviulistina Helsingissä 1945 ja jatkoi Sibelius-Akatemiassa teoria- ja sävellysopintoja sekä kävi kapellimestarikurssin Leo Funtekin johdolla. Hän suoritti sävellysdiplominsa 1949 ja opiskeli orkesterinjohtoa vielä Salzburgissa Igor Markevitchin johdolla vuonna 1952.
Vuosina 1952–1954 Haipus toimi viulunsoiton opettajana ja alkeistason kamariorkesterin johtajana Sibelius-Akatemiassa. Sitä ennen hän opetti musiikkia Kallion yhteiskoulussa ja Helsingin V yhteiskoulussa 1940-luvun lopulta 1950-luvun alkuvuosiin ja johti Malmin orkesteria 1951–1953. Vuosina 1950–1953 hän oli Fennia-jousikvartetin jäsen.
Vuodesta 1953 Haipus tunnettiin keskeisenä henkilönä Vaasan musiikkielämässä. Hän johti kaupunginorkesteria vuoteen 1974 asti. Hän yhdisti kolme vaasalaista musiikkioppilaitosta Kuula-opistoksi ja toimi yli kaksi vuosikymmentä sen rehtorina ja opettajana. Haipus myös johti kahta vaasalaista kuoroa, Pohjan Miehiä ja Vaasan Naiskuoroa, sekä lähes kaksi vuosikymmentä Vaasan Oopperan esityksiä. Hänen puolisonsa Elsa Haipus toimi pianonopettajana ja avusti kaupunginorkesterin konserteissa.
Haipukselta on julkaistu nuotteina jousikvartetto D-duuri sekä kuorosävellyksiä ja kansanlaulusovituksia.
Kenneth Fuchs

Kenneth Fuchs (s. 1956) on säveltäjä. Hän valmistui kandidaattina Miamin yliopistosta ja maisterina sekä tohtorina Juilliard Schoolista. Häntä opettivat muiden muassa Milton Babbitt, David Del Tredici, David Diamond, Vincent Persichetti ja Alfred Reed. Nykyisin Fuchs toimii itse sävellyksen professorina Connecticutin yliopistolla.
Albany Records julkaisi vuonna 2001 menestyneen CD:n, joka sisältää Fuchsin jousikvartetot 2, 3 ja 4. Myös Naxos on levyttänyt hänen tuotantoaan. Naxoksen levy, joka sisältää Fuchsin teokset An American Place (orkesterille), Eventide (konsertto englannintorvelle, harpulle, lyömäsoittimille ja jousiorkesterille) ja Out of the Dark (kamariorkesterille), sai vuonna 2005 kaksi Grammy-ehdokkuutta.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1927

Vuoden 1927 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Roomassa 22. toukokuuta - 5. kesäkuuta. Kilpailut olivat 24. maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa olivat vapaakivääri, vapaapistooli ja sotilaskiväärikilpailut.
Rahvas

Rahvas eli säädyttömät oli väestöryhmä, jonka edustajia Suomessa oli 1800- luvulta 1900-luvun alkuun, jolloin Suomi irtautui Venäjän keisarikunnasta, noin 70 prosenttia koko maan väestöstä. Säädyttömät eivät kuuluneet mihinkään neljästä säädystä, jotka olivat aateli, papisto, porvaristo ja talonpojat. Säädyttömillä ei ollut edustusta Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivillä. 
Rahvas oli yleisesti käytettynä nimityksenä väestön alaluokalle 1500-luvulta lähtien. Sääty-yhteiskunnan alkaessa murtua 1800-luvulla muutti myös rahvaan määritelmä merkitystä, ja sillä alettiin tarkoittaa ennemmin eräänlaista roskaväkeä.

Toimeentulo

Säädyttömät tulivat toimeen vuokraamalla viljelysmaata, toimimalla työläisinä, palvelijoina kaupungeissa tai palkollisina maaseudulla.
Rahvas oli yleisesti ottaen köyhin kansanryhmä. He olivat niin köyhiä, että joillain heistä ei ollut edes mahdollisuutta elättää perhettä.
Rutakko

Toive paikallishallinnosta

Vuonna 1854 perustettiin Rutakon rukoushuonekunta osaksi Iisalmen maaseurakuntaa. Rukoushuonekuntaan kuuluivat silloiset Rutakon, Kilpisaaren, Sonkajärven, Oinasjärven ja Petäjäjärven kylät. 556 seurakuntalaista anoi oman kappeliseurakunnan perustamista, mutta anomus hylättiin 1862.
Rutakkolaiset jatkoivat taistelua oman paikallishallinnon puolesta suunnittelemalla omaa itsenäistä seurakuntaa. Hanke raukesi 1866 saarnaajan muutettua pois paikkakunnalta.

Kunnallishallinto

Uuden mahdollisuuden omaan paikallishallintoon tarjosi vuoden 1865 kunnallisasetus. Siihen nojautuen perustettiin 1872 Rutakon kunta, vaikka Rutakko ei ollutkaan asetuksen edellyttämä kappeli- tai itsenäinen seurakunta. Perustettuun kuntaan liittyi kyliä myös rukoushuonekunnan ulkopuolelta.
Rutakon kunta toimi kunnallisasetusten mukaisesti. Se keräsi asukkailtaan veroja, järjesti kunnallishallinnon, perusti lainajyvästön ja kunnallisrahastoja (vaivaiskassa, äyrikassa, koiraverokassa, köyhäin lasten opetuskassa, Englannin ystäväin lahjarahasto, hätäapukassa, lainamakasiinin tili- ja manttaalikassa jne). Lisäksi perustettiin kouluja (Sukeva 1887, Jyrkkä 1888 ja Rutakko 1896) ja lainakirjasto.
Samaan aikaan rutakkolaiset talolliset osallistuivat kuitenkin Iisalmen maalaiskunnan kuntakokouksiin. Viimein 1900-luvulle tultaessa iisalmelaiset valittivat Rutakon omalaatuisen kunnan olemassaolosta valtiolle. Kuvernööri totesi 1902 Rutakon kunnan olevan laiton. 34 vuotta toimittuaan kunta lakkautti itsensä 1906.

Sonkajärveksi

Anomus oman seurakunnan perustamisesta hyväksyttiin viimein 1897. Ilmeisesti oma-aloitteinen kunnallishallinto kuitenkin viivytti sen toiminnan aloittamista aina vuoteen 1921 saakka.
Plauen

Historia

Plauenin perustivat slaavit 1100-luvulla. Se siirtyi Böömille vuonna 1327 ja Saksille vuonna 1466. Myöhäisellä 1800-luvulla Plauenista muodustui tekstiiliteollisuuden keskus, ja se erikoistui erityisesti pitsin valmistukseen. Menestyvässä teollisuuskaupungissa oli kaikkein eniten asukkaita vuonna 1910, kun sen väkiluku nousi yli 100 000 asukkaaseen. Kansallissosialisteilla oli merkittävä kannatus Plauenissa jo 1920-luvun puolivälissä. Plauen selvisi toisen maailmansodan aikana pitkään pommituksilta, mutta sodan loppuvaiheessa kaupunki valittiin kohteeksi Dresdenin tavoin ja noin kaksi kolmasosaa kaupungin rakennuksista tuhoutui. Vuonna 1945 Plauenista tuli osa Neuvostoliiton miehitysaluetta Saksassa, ja vuosina 1949–1990 se oli osa Saksan demokraattista tasavaltaa eli DDR:ää.
Perniön puku

Perniön puku on muinaispuku, joka on vuonna 1925 tehty rekonstruktio Perniön Yliskylän kalmistosta löytyneestä puvusta. Puku on ollut käytössä ristiretkiaikana 1100-luvulla.
Sami Trabelsi

Pelaajaura

Trabelsi vietti koko uransa synnyin kaupungissaan Sfaxissa, pelaten aluksi Sfax Railways Sportsissa, josta hän siirtyi vuonna 1993 CS Sfaxieniin. Hän pelasi myös yhden kauden Qatarin pääsarjassa Al-Rayyanissa. Trabelsi toimi myös Tunisian maajoukkueen kapteenina ja pelasi vuoden 1998 MM-kisoissa Ranskassa.

Valmennusura

Vuonna 2009 hänet nimitettiin Välimeren kisojen jälkeen Tunisian olympiajalkapallojoukkueen päävalmentajaksi. Hän toimi myös vuoden 2010 Afrikan kisojen apuvalmentajana. Sittemmin Trabelsi erotettiin molemmista tehtävistä sopimuksensa päätyttyä.
Afrikan kisojen jälkeen Trabelsi nimitettiin Tunisian A' maajoukkueen päävalmentajaksi, jossa hänellä on käytössään vain Tunisian pääsarjassa pelaavia pelaajia. Samaan aikaan hän toimi väliaikaisena valmentajana Tunisian maajoukkueessa ja valmensi maata yhdessä harjoitusottelussa Ranskaa vastaan. 30. toukokuuta 2010 pelattu ottelu päättyi 1–1. Sittemmin Kesäkuusta 2010 lähtien hän toimii Tunisian A' maajoukkueen lisäksi toistamiseen Tunisian maajoukkueen apuvalmentajana. Helmikuussa 2011 Trabelsi johdatti Tunisian CHAN-turnauksen mestariksi. Turnauksessa pelasivat vain kotimaan sarjoissa pelaavat pelaajat.
Maaliskuussa 2011 Tunisian jalkapalloliitto ilmoitti Trabelsi ottavan Tunisian maajoukkueen päävalmentajan tehtävät jäljellä olevien Afrikan mestaruuskisojen karsintojen ajaksi. Trabelsi onnistui myös johdattamaan maansa vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin Tunisian voitettua päätösottelussa Togon maalein 2–0. Samalla, kun pahin uhkaaja Malawi pelasi vierasottelussa Tšadia vastaan tasan 2–2. Kisoissa Trabelsi onnistui valmentamaan Tunisian puolivälieriin saakka, jossa joukkue hävisi Ghanalle jatkoajalla maalein 2–1. Kisojen jälkeen Tunisian jalkapalloliitto vahvisti Trabelsin jatkavan maajoukkueen valmentajana vuoteen 2013 saakka. Trabelsi valmensi maansa toistamiseen kisoihin, kun Tunisia voitti vierasmaalisäännöllä Sierra Leonen karsinnoissa, joka päättyi 2–2. Tunisian Afrikan kisat päättyivät kuitenkin alkulohkoon, kun se pelasi ratkaisevassa ottelussa 1–1 tasapelin Togoa vastaan. 6. helmikuuta 2013 Trabelsi ilmoitti eronneensa tehtävistään heikon menestyksen vuoksi.
8. kesäkuuta 2013 Trabelsi allekirjoitti monivuotisen sopimuksen qatarilaisen Al-Sailiyan kanssa.
Ted 2

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä jatko-osa Ted 2 ei yllä onnistuneen ykkösosan tasolle, vaikka törkyturpanallen ja tämän ystävän Johnin sekoilut jatkuvat siinä entiseen malliin. ”Meno on roisia ja vitsit epäkorrekteja kuten viimeksikin, mutta uutuuden viehätys jatko-osasta uupuu. Herttaiseksi mielletty lapsuuden pehmolelu, joka sattuukin rivoilemaan, ei enää yllätä. Kestoa on liikaa, pitkästyttävältä tyhjäkäynniltä ei vältytä.”
Wataniya Airways

Historia

Taloudellisten vaikeuksien seurauksena Wataniya Airways joutui lopettamaan toimintansa 16. maaliskuuta 2011. Lentoyhtiö ilmoitti, ettei se kykene korvaamaan jo varattujen lippujen hintoja asiakkailleen. Yhtiön omistajat keskustelevat parhaillaan yhtiön omistuksista ja tulevaisuudesta.
Elli Ansas

Elin (Elli) Ammy Augusta Ansas, o.s. Åkerberg (23. joulukuuta 1872 Kristiinankaupunki – 26. joulukuuta 1950 Vaasa) oli Vaasaan käytännöllisen naisopiston perustaja ja johtaja.
Ansaksen vanhemmat olivat värjärimestari Reinhold Emil Åkerberg ja Selma Augusta o.s. Fontell. Hän kävi Helsingin jatko-opiston ja avioitui toimittaja Frans Ossian Ansaan kanssa 26.4.1894. Vuoteen 1916 hän toimi saksankielen ja piirustuksen opettajana Vaasan suomalaisessa ja ruotsalaisessa tyttökoulussa. Ossian Ansas kuoli 1916, ja samana vuonna Elin Ansas perusti Vaasaan käytännöllisen naisopiston, jonka johtajana hän toimi sen lakkauttamiseen, vuoteen 1948, saakka. Koulun idea syntyi, kun hän ensimmäisen maailmansodan sytyttyä joutui jäämään Saksaan ja seurasi siellä samanlaisen koulun toimintaa.
Ansas kävi jatko-opiston, josta hän valmistui 1894. Hän teki 1892 ja 1914 opintomatkoja Saksaan, 1922 Saksaan, Itävaltaan ja Italiaan ja jälleen 1923 Saksaan. Hän työskenteli valmistavan koulun opettajana Vaasassa 1890–1893 ja jatkoi opetustyötä solmittuaan 1894 avioliiton. Vuosina 1900–1910 ja 1911 hän työskenteli Vaasan suomalaisen ja ruotsalaisen tyttökoulun saksan kielen opettajana. Hän oli Martta-piiriliiton sihteeri Vaasassa 1911–1926. Hän osallistui Helsingissä järjestettyyn kolmanteen pohjoismaiseen naisasiakongressiin.
Virpi Alanen

Virpi Alanen (s. 15. marraskuuta 1978) on Helsingissä asuva runoilija, aforisti, kriitikko ja taidejournalisti. Hänen runoutta ja aforistiikkaa yhdistelevä esikoisteoksensa Ystävätär K ilmestyi vuonna 2012. Alasella on monitaiteinen runoblogi Peilit ja antikvaarinen löytörunoblogi Löytöretkue.
Poeettisia eläimiä on Alasen visuaalisen runouden teossarjan nimi. Se oli vuonna 2018 esillä Turun Kirjakahvilassa ja Antikvariaatti Sofiassa, Helsingissä. Yksi teos julkaistiin vuonna 2017 runoussivusto Nokturnossa.
Alanen toimi Suomen aforismiyhdistyksen puheenjohtajana 2013–2014.
Kansallisarkiston Hämeenlinnan toimipaikka

Kansallisarkiston Hämeenlinnan toimipaikka on yksi Suomen Kansallisarkiston toimipaikoista. Se oli aiemmin Hämeenlinnan maakunta-arkisto, yksi Suomen seitsemästä maakunta-arkistosta, jotka yhdessä Kansallisarkiston kanssa muodostivat Arkistolaitoksen. Vuoden 2017 alussa maakunta-arkistot sulautuivat osaksi Kansallisarkistoa. Niistä tuli Kansallisarkiston toimipaikkoja ja vanhan arkistolaitoksen rakenteet purettiin. Arkisto sijaitsee Keinusaaren kaupunginosassa Viipurintien varrella.

Aineistot

Toimipaikalla säilytetään asiakirjoja runsaat 21 hyllykilometriä, joista valtaosa on valtion viranomaisten luovuttamia asiakirjoja. Toimipaikka säilyttää valtion alue- ja paikallishallinnon pääosin yli 40 vuotta vanhemmat pysyvästi säilytettävät asiakirjat. Niiden osalta kokoelmat kattavat entisen Hämeen läänin ja Uudenmaan läänin alueet. Lisäksi kokoelmiin sisältyy talletuksina muun muassa ev.lut. seurakuntien asiakirjoja sekä yksityisten henkilöiden, järjestöjen, yhdistysten, talojen ja kartanoiden arkistoja. Asiakirjojen lisäksi arkiston kokoelmissa on tuhansia mikrokortteja ja rullafilmejä, joista suurin osa on nykyisin digitoitu. Vanhimmat asiakirjat ovat 1500-luvulta. Aineistomäärältään Hämeenlinnan maakunta-arkisto oli Suomen suurin maakunta-arkisto.
Toimipaikan suurin käyttäjäryhmä on sukututkijat. Alueen seurakuntien kirkonkirjoista on laadittu helposti käytettävät kylä- ja taloluettelot, jotka helpottavat aloittelijankin tutkimustyötä. Erilaiset hakemistot ja kortistot auttavat myös tutkijoita. Esimerkiksi hämeenlinnalaisen Arvo Nikon laatima aakkosellinen korttihakemisto Hämeenlinnan käsityöläisistä kattaa koko kaupungin olemassaolon ajan. Lisäksi Hämeen lääninhallituksen arkistosta on laadittu useita erikoisluetteloita, jotka helpottavat tiedonhakua ko. arkistosta. 
Toimipaikalla on myös oman toimialansa tueksi kattava kirjasto, joka on tutkijoiden käytössä.
Lippumäen uima- ja jäähalli

Lippumäen uima- ja jäähalli sijaitsee Kuopiossa, Petosen kaupunginosassa. Jäähallin puolelta löytyy 25 x 56 metrin kokoinen kaukalo ja 200 henkilön katsomo, sekä neljä pukuhuonetta. Uimahallin puolelta löytyy myös kuntosali.
Nykyisen Lippumäen jäähallin kaukalo on suunniteltu muutettavan sisäliikuntatilaksi, kunnes uusi kahden kaukalon harjoitusjäähalli valmistuu Lippumäen suuremmalle urheilualueelle.
Steerinen este

Steerinen este eli steerinen vaikutus on atomien ja atomiryhmien koosta aiheutuva kemiallisen reaktion nopeutta alentava tekijä. Steerinen este johtuu repulsiovoimista molekyyliorbitaalien elektronien välillä. Molekyylin geometriasta johtuva steerinen este kohottaa reaktion tapahtumiseen tarvittavan aktivoitumisenergian määrää, minkä vuoksi reaktio tapahtuu hitaammin tai ei ollenkaan. Steerinen este on suuri varsinkin silloin, jos yhdiste sisältää useita kookkaita atomiryhmiä.

Vaikutukset reaktiivisuuteen

Steerinen este vaikuttaa molekyylien reaktiivisuuteen. Tämä tulee esiin esimerkiksi aldehydien ja ketonien kyvyssä reagoida nukleofiilisella substituutioreaktiolla. Nukleofiili hyökkää karbonyyliryhmän hiiliatomiin. Aldehydi, jossa tähän hiileen on kiinnittynyt hiilivetyryhmän lisäksi vain pieni vetyatomi reagoi herkemmin, koska sen steerinen este on pienempi kuin ketonilla, jossa karbonyyliryhmän hiiliatomiin kiinnittyneet hiilivetyketjut aiheuttavat steeristä estettä. Tämän vuoksi reaktiossa syntyvä välituote on jännittynyt ja heikommin pysyvä.
Abbas El Fassi

Abbas El Fassi (arab. عباس الفاسي‎; s. 18. syyskuuta 1940) on marokkolainen poliitikko ja entinen pääministeri. Hän on Istiqlal-puolueen jäsen.
Kuningas Muhammad VI nimitti El Fassin pääministeriksi 19. syyskuuta 2007, Driss Jettoun seuraajaksi. El Fassi on toiminut maansa suurlähettiläänä Tunisiassa ja Arabiliitossa vuosina 1985–1990 sekä Ranskassa 1990–1994. Suurlähettiläsuransa jälkeen hän toimi kotimaassaan eri ministerinviroissa.
USS Converse (DD-509)

Almirante Valdés

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä Almirante Valdés.
Emil Wilhelm Stenius

Emil Wilhelm Stenius  (27. marraskuuta 1851 Juuka – 16. toukokuuta 1918 Pieksämäki) oli suomalainen maaherra. Hän oli Kuopion läänin kuvernööri 1905–1911.
Stenius kävi Haminan kadettikoulun 1866–1874. Hän yleni everstiksi ja oli 7. Hämeenlinnan tarkkampujapataljoonan komentaja vuodesta 1901 vuoteen 1902 jolloin hän jäi lakkautuspalkalle. Hän oli sitten Tampereella konepajan isännöitsijänä kunnes hänet nimitettiin vuonna 1905 Kuopion läänin kuvernööriksi, jossa virassa hän oli vuoteen 1911.
Steniuksen puoliso oli 1879 Agnes Alexandra Nymalm ja heillä oli neljä lasta.
Pistinhait

Anatomia

Pistinhailajit ovat pieniä tai keskikokoisia haita ja niiden pituus vaihtelee alle metristä hieman vajaaseen kahteen metriin. Selkäeviä on kaksi ja molemmissa on terävä piikki. Pyrstöevä on epäsymmetrinen ja peräevä puuttuu. Osalla lajeista kuono on pitkä ja litteä. Hampaat ovat yläleuassa huomattavasi pienemmät kuin alaleuassa ja hammasrivejä on 26–42.

Levinneisyys ja elintavat

Pistinhaiden heimon lajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Suurin osa lajeista on trooppisia, mutta eräät elävät Islannin rannikolle asti. Kalat elävät syvässä vedessä, ja niitä on tavattu aina 2 400 metrin syvyydestä, joissa ne elävät parvina. Pistinhaiden ravinto koostuu pienistä luukaloista ja selkärangattomista eläimistä kuten äyriäisistä ja mustekaloista. Lajit ovat ovovivipaarisia, ja naaras synnyttää 1–12 poikasta. 
Pistinhailajeja kalastetaan siimalla ja trooleilla. Niistä hyödynnetään liha sekä maksa, jonka öljyt sisältävät suuren määrän skvaleenia.