google/wiki40b huggingface dataset:
Bror Schöneman

Bror Schöneman (1781 Viitasaari - 11. heinäkuuta 1808 Kokkoneva, Perho) oli Suomen sodan aikana Rautalammin komppanian varusmestari ja vänrikki. Hän kuoli Kokkonevan taistelussa 1808 ollessaan suorittamassa komentajansa everstiluutnantti Otto Henrik von Fieandtin alaisuudessa väkivaltaista tiedustelutehtävää Perhossa. Schönemanille on pystytetty muistomerkki Perhon Kokkonevalle.
The Faceless

Historia

The Facelessin perustivat Kalifornian Encinossa vuonna 2005, kitaristi Michael Keene ja basisti Brandon Giffin. Yhtyeen ensialbumin Akeldama julkaisi vuonna 2006 Sumerian Records. Albumin äänityksen aikana vaihtui rumpali monta kertaa yhtyeen vakiojäsen Brett Batdorfin erottua yhtyeestä. Albumilla soitti neljä rumpalia. 
Loppuvuodesta 2008 julkaistiin yhtyeen toinen albumi Planetary Duality, jolla The Faceless teki debyyttinsä Billboard 200 -listalla. Myyden Yhdysvalloissa noin 5 600 kopiota julkaisuviikollaan albumi oli kyseisellä listalla korkeimmillaan sijalla 119 sekä Billboardin Top Heatseekers -listalla toisena. Albumin julkaisun tiimoilta The Faceless lähti 2009 helmikuussa Pohjois-Amerikan-kiertueelle ruotsalaisen Meshuggahin ja yhdysvaltalaisen Cynicin kanssa. Yhtyeen oli myös mukana 2010 keväällä järjestetyllä Bonecrusher Fest -Europan-kiertueella mm. The Black Dahlia Murderin, 3 Inches of Bloodin, Necrophobicin ja Carnifexin lisäksi.
Huhtikuussa 2011 The Faceless ilmoitti vasta yhtyeestä eronneen basisti Jared Landerin tilalle Animosity- ja Reflux -yhtyeistä tunnetun Evan Brewerin. Brewerin liittymisen aikoihin ilmoitettiin myös hänen tulevasta Alone -sooloalbumista, joka julkaistiin Sumerian Recordsin kautta 28. kesäkuuta 2011. Brewerin omien sanojensa mukaan, hän ei ainoastaan ole ainoa muusikko koko albumilla, vaan joka ikinen ääni albumilla on tuotettu bassokitaran kanssa.
Vain kuukausi Brewerin liittymisen jälkeen The Facelessin kokoonpano muuttui jälleen, kun laulaja Demon Carcass eli Derek Rydquist päätti erota yhtyeestä. Rydquistin väliaikaiseksi tuuraajaksi valittiin Geoffrey Ficco, jonka asema sittemmin vakiintui, kun yhtyeen kitaristi Michael Keene virallisti yhtyeen Facebook-sivulla Ficcon vakituisen paikan yhtyeen laulajana. Ficcon laulua kuultiin yhtyeen esiintymiset poissuljettuna ensimmäistä kertaa uudella "The Eidolon Reality" -demolla.
The Facelessin MySpace-sivu lupailee uutta musiikkia vuoden 2011 aikana. "The Eidolon Reality" -demon lisäksi yhtye on julkaissut videon syksyn studionauhoituksistaan. Täyspitkän albumin arveltu julkaisuajankohta oli vuoden 2011 lopulla tai 2012 alussa, mutta pitkän viivästyksen jälkeen uuden Autotheism -albumin julkaisupäiväksi ilmoitettiin 14. elokuuta 2012. Albumi tullaan julkaisemaan Sumerian Recordsin kautta The Facelessin tehtyä uuden sopimuksen levy-yhtiön kanssa alkuvuodesta 2011. Yhtyeen kaksi edellistä täyspitkää on myös julkaistu Sumerian Recordsin kautta.
Yhtyeellä on yksi musiikkivideo Autotheist Movement III: Deconsecrate -kappaleesta.
Nemanja Nedović

Ura

Nedović pelasi juniorina italialaisessa Ascoli Picenossa. Kauden 2004–2005 hän pelasi KK Zlatarissa, joka oli joukkue Nova Varošissa. Tämän jälkeen hän pelasi myös KK Šampionissa. Vuodesta 2006 lähtien hän edusti KK Crvena Zvezdan juniorijoukkueita. Nedović debytoi seuran edustusjoukkueessa kauden 2008–2009 lopulla. Kesäkuussa 2012 hän siirtyi liettualaiseen BC Lietuvos Rytasiin.
Nedović osallistui vuoden 2013 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Phoenix Suns varasi hänet. Välittömästi tämän jälkeen hänen pelaajaoikeutensa kaupattiin edelleen Golden State Warriorsille. Heinäkuussa 2013 Nedović teki Warriorsin kanssa pelaajasopimuksen.
Susan Strasberg

Susan Strasberg (22. toukokuuta 1938 – 21. tammikuuta 1999 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen; hän oli kuuluisan ohjaajan ja opettajan Lee Strasbergin ja näyttelijän Paula Strasbergin tytär. 
Strasberg syntyi ja kasvoi Manhattanilla. Hän aloitti uransa Broadway-näyttelijänä jo 14-vuotiaana.
Strasberg kuoli 60-vuotiaana sairastettuaan syöpää.
Mitsubishi Pajero

Historia

Mitsubishillä on pitkäaikainen kokemus maastoautojen valmistamisesta. Mitsubishi kehitteli vuonna 1934 maailman ensimmäisen dieselkäyttöisen nelivetoisen henkilöauton, joka tunnetaan mallinimellä PX-33. Siinä oli 4,4 litrainen 6-sylinterinen dieselmoottori ja jatkuva neliveto.
Vuonna 1953 Mitsubishi aloitti Mitsubishi Jeep-maastoautojen valmistamisen Jeepin lisenssillä Japanin markkinoille. 
Syksyllä 1981 esitelty Pajero oli aikanaan varsin henkilöautomainen maasturi. Pajeroa on sen 25-vuotisen historian aikana valmistettu yli 2,5 miljoonaa kappaletta. Nykyään sitä myydään yli 170 eri maassa.
Amerikassa ja Espanjassa Pajero tunnetaan nimellä Mitsubishi Montero. Joillain markkinoilla (mm. Iso-Britannia) käytetään myös nimeä Mitsubishi Shogun. Amerikassa Pajeroa on myyty myös nimella Dodge Raider. Vaihtoehtoiset nimet on otettu käyttöön pääasiassa sen takia, että espanjan kielessä sana pajero on itsetyydytyksen harjoittajaa tarkoittava alatyylinen ilmaisu.

Ensimmäinen sukupolvi (1981–1991)

Pajero tuli aluksi markkinoille vain lyhyenä korimallina, ja pitkäakselivälinen Wagon esiteltiin vuonna 1984. Moottori oli Euroopassa joko 2,6-litrainen bensakone tai Galantissakin käytetty 2,3-litrainen turbodiesel. Turbodieselmalli nousi Japanissa muutamassa kuukaudessa eniten myydyksi maasturiksi. Vuonna 1986 diesel kasvoi 2,5-litraiseksi ja vuonna 1989 siihen lisättiin välijäähdytin, ja takaveto galantin vaihteisto vaihdettiin huomattavasti kestävämpään Canter vaihteistoon. Samaan aikaan tuli myyntiin 3,0-litraisella V6-moottorilla varustettu Pajero. Ensimmäisen sukupolven Pajeroa valmistettiin Koreassa vielä vuoteen 2003 asti nimellä Hyundai Galloper.
Ensimmäisissä lyhyissä Pajeroissa oli 21 senttimetrin maavara, 2,35 metrin akseliväli ja pienet korinylitykset, koska korin pituus on alle neljä metriä. Maasturiksi Pajero oli kevyt, omapainoltaan 1 520 kg.
Vuonna 1987, Mitsubishi ja Suomi juhlivat 70-vuotisjuhlia. Näiden kunniaksi Mitsubishi toi Suomeen Pajero EXE Finlandia juhlamallisia autoja hyvin rajoitetun erän. Autojen erikoisvarusteisiin kuuluivat mm. sähkötoimiset ikkunat, laadukas verhoilu, keskuslukitus ja juhlava ulkonäkö sävylaseineen, erikoisvanteineen ja juhlateippauksineen.

Toinen sukupolvi (1991–1999)

Toisen sukupolven Pajero esiteltiin vuoden 1991 alussa. Ulkomuoto oli hyvin lähellä edeltävää mallia, mutta kulmia oli hieman pyöristetty. Useimmissa malleissa oli Super Select -neliveto, joka yhdisti jatkuvan ja kytkettävän nelivedon etuja. Vuonna 1993 esiteltiin tehokkaampia moottoreita: 3,5-litrainen V6 ja 2,8-litrainen turbodiesel. Syksyllä 1997 mallia uudistettiin ja 3,5-litrainen moottori sai suorasuihkutuksen. Toisen sukupolven Pajero säilyi monissa maissa kolmannen sukupolven rinnalla nimellä Pajero Classic.
Sykloadditio

Sykloadditio on perisyklinen kemiallinen reaktio. IUPACin määritelmän mukaan sykloadditio on reaktio, jossa kaksi tai useampi tyydyttymätöntä molekyyliä tai saman molekyylin osaa reagoivat muodostaen syklisen eli rengasrakenteisen tuotteen, jonka sidosten kokonaismäärä on vähentynyt.
Sykloadditioissa alkeeni reagoi sopivan yhdisteen kanssa muodostaen rengasmaisen tuotteen. Reaktion voi aktivoida joko lämmön tai valon energia. Näistä käytetään nimityksiä terminen ja fotokemiallinen sykloadditio. Sykloadditiossa kaikki sidosten katkeamiset ja muodostumiset tapahtuvat yhdessä vaiheessa eikä muodostu välituotteita.

Fotokemiallinen [2+2]-sykloadditio

Fotokemiallisessa [2+2]-sykloadditiossa kaksi alkeenia reagoivat muodostaen tuotteen, jossa on neljän hiilen muodostama rengas. Fotonin energia virittää yhden toisen alkeenin sitovalla π-orbitaalilla sijaitsevista elektroneista korkeammalla energiatasolla sijaitsevalle hajottavalle π*-orbitaalille. Tällöin alkeenit voivat reagoida ja muodostaa sykloadditiotuotteen.

Terminen [2+2]-sykloadditio

Terminen [2+2]-sykloaditio tapahtuu vaikeammin kuin fotokemiallinen sykloadditio. Tässä alkeeni reagoi toisen aineen, jonka rakenteessa samasta hiiliatomista lähtee kaksi kaksoissidosta. Toinen kaksoissidoksista on usein happeen. Tällaisia yhdisteitä ovat muun muassa orgaaniset isosyanaatit ja keteenit.

1,3-dipolaarinen sykloadditio

1,3-dipolaarisessa sykloadditiossa alkeeni reagoi kolmiatomisen molekyylin kanssa. Tämä molekyyli on polarisoitunut eli 1- ja 3-asemissa sijaitsevilla atomeilla on muodollinen sähkövaraus. Varaus on kummallakin atomilla erimerkkinen. Tällaisia rakenteita sisältäviä aineita ovat muun muassa otsoni, jolloin reaktiota kutsutaan otsonolyysiksi, nitronit, nitriilioksidit, atsidit ja nitroyhdisteet. Mekanismiltaan tämä reaktio on samankaltainen Diels–Alder-reaktion kanssa.
Aarne S. Avela

Aarne Sakari Avela (19. maaliskuuta 1885 Oulu – 6. toukokuuta 1966 Turku) oli suomalainen insinööri, yliopettaja ja teknillisen alan oppikirjojen tekijä.
Avelan vanhemmat olivat lyseonrehtori Sakari Westerlund (1858–1925) ja Sofie Lindborg. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1903 ja valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1908.
Avela oli konepajainsinöörinä teollisuuden ja rautateiden palveluksessa 1912–1925. Hän oli Tampereen teknillisen oppilaitoksen koneenrakennusopin lehtorina 1926–1945 ja yliopettajana 1945–1953. 
Avela oli naimisissa 1914–1955 musiikinopettaja Saima Maria Snellmanin (k. 1955) kanssa.  Avelan sisar filosofian maisteri Alli Avela oli naimisissa kansanedustaja ja Maanmittaushallituksen pääjohtaja Kyösti Haatajan kanssa.
Citroën Xantia

Tekniset tiedot

Xantiassa käytettiin Citroënin kuuluisaa kaasu-nestejousitusta. Vuonna 1998 Xantia sai faceliftin ja sen keula muuttui pyöreämmäksi. V6-moottori tuli valikoimiin vuonna 1997 ja farmarimalliin faceliftin yhteydessä vuonna 1998. Xantiasta valmistetussa Activa-mallissa oli aktiivinen kallistuksenestojärjestelmä, joka esti auton ”nojaamisen” ulospäin kaartaessa.
Salakka

Ulkonäkö ja elintavat

Salakka on tavallisesti 10–15 cm pitkä. Painoa on harvoin yli 40 g. Väriltään se on yleensä kiiltävän hopea. Se liikkuu parvissa lähellä vedenpintaa. Salakka syö hyönteisiä veden pinnalta sekä eläinplanktonia. Salakka muistuttaa jossain määrin Suomessa esiintyvistä kalalajeista allikkosalakkaa, muikkua ja seipiä.

Levinneisyys

Salakka esiintyy luonnostaan suuressa osassa Eurooppaa Pyreneiden, Alppien, Kaukasuksen ja Kaspianmeren pohjoispuolella, ei kuitenkaan Irlannissa ja suurimmassa osassa Englantia. Idässä levinneisyys jatkuu Ural- ja Embajokien vesistöihin saakka. Italiassa, Espanjassa ja Portugalissa salakka elää istutettuna.
Suomen sisävesissä salakkaa esiintyy miltei koko maassa Lapin pohjoisosaa ja Kuusamon aluetta lukuun ottamatta.

Lisääntyminen

Salakan kutuaika vaihtelee samassakin vesistössä siten, että se saattaa jaksottua kolmeenkin eri ajanjaksoon. Useimmiten kuulee mainittavan kutuajoiksi toukokuun loppu, juhannuksen seutu sekä noin heinäkuun toinen viikko. Kutuaikaan koirailla on päässä ja kyljissä pieniä kutukyhmyjä, jotka tekevät ihon karkeaksi. Kutupaikan pohja on kova, kivikkoa tai soraa. Kutu tapahtuu kollektiivisesti ns. parvikutuna, missä kalat eivät muodosta pareja tai reviirejä. Parvi kutee lähellä soraista kutualustaa, johon mäti takertuu.

Kalastus ja käyttö

Ruokakalana salakkaa ei arvosteta, mutta täkykalaksi se kelpaa jopa niin hyvin, että syöttikaloista maksetaan. Salakan suomut ovat tiukassa verrattuna moniin muihin täkyinä käytettäviin kaloihin, joten sitä voi käyttää hyvin myös vetouistelussa. Salakka soveltuu syötiksi myös onkeen, jolloin saaliiksi saadaan pääasiassa suuria ahvenia.
Aikoinaan salakan suomuista on valmistettu keinotekoisten helmien päällystämiseen käytettyä ainetta.
PeukaLoiset (performanssiryhmä)

Tyylilaji

PeukaLoiset soittaa VoodooPunkia. VoodooPunk on PeukaLoisten kehittämä metodi, joka heidän omien sanojensa mukaan "parantaa nykyihmisen rahan- ja vallanhimosta, sekä näiden kääntöpuolena olevasta ahdistuksesta ja yksinäisyydestä. VoodoPunk on vapautumista rakenteellisesta väkivallasta, talouden kahleista ja yksisilmäisestä ihmiskuvasta."
Krasnodarin aluepiirin lippu

Krasnodarin aluepiirin lippu koostuu trikolorista ja alueen vaakunasta. Trikolorin värit ovat sininen, purppura ja vihreä. Lipun purppuraosa täyttää lipusta puolet sen keskellä, sininen neljäsosan ylhäältä ja vihreä neljäsosan alhaalta.
Kai Häggman

Ura

Häggman valmistui Helsingin yliopistosta maisteriksi 1987 ja Suomen ja Skandinavian historian tohtoriksi 1994. Hänen väitöskirjansa Perheen vuosisata käsittelee perheen ihannetta ja sivistyneistön elämäntapaa 1800-luvun Suomessa.
Häggman toimi 1988–1992 tutkijana Suomen Akatemiassa, 1992–1995 Renvall-instituutissa ja 1996–1997 Kansaneläkelaitoksella. Vuonna 1998 hän aloitti Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian historian dosenttina.
Häggman oli 1998–2003 WSOY:n historiankirjoittaja. Hän julkaisi tuona aikana kaksiosaisen WSOY:n 125-vuotishistorian. Siitä hän sai Lauri Jäntin säätiön erityismaininnan. Vuosina 2004–2007 Häggman oli päätoimittamassa Suomalaisen arjen historia -kirjasarjaa. Hänet palkittiin siitä vuonna 2008 WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnolla.
Suomalaista kustannustoimintaa ja kirjakauppaa 1800-luvulta 2000-luvulle käsitteli Häggmanin vuonna 2008 julkiastu teos Paras tawara maailmassa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran historiikkia hän kirjoitti 2008–2014. Historiikki julkaistiin kahdessa osassa (2012 ja 2014). Ensimmäisestä osasta Sanojen talossa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1890-luvulta talvisotaan hän oli ehdokkaana Kanava-tietokirjatunnustuspalkintoon. Häggman aloitti vuonna 2015 Suomen kirjailijaliiton historiankirjoittajana. Samana vuonna hänet palkittiin Suomen tietokirjailijoiden Tietokirjailijapalkinnolla.
Viihdekirjallisuus

Viihdekirjallisuus, myös populaarikirjallisuus on kirjallisuutta, joka pyrkii tavoittamaan monia lukijoita ja viihdyttämään. Perinteisesti ajanvietekirjallisuus on jaettu rakkauskertomuksiin, seikkailu- ja jännityskertomuksiin sekä huumoriin. Kaikista näistä muodoista haetaan siirtymistä todellisuudesta unelmiin sekä hetken huvia. Ero taide- ja viihdekirjallisuuden välillä on kuitenkin liukuva.

Viihdekirjallisuuden piirteitä

Viihdekirjallisuudessa käytetään periaatteessa samoja kirjallisia aineksia kuin niin sanotussa korkeakirjallisuudessa, ja viihdekirjallisuudella on omat klassikkonsa. Raja muuhun kirjallisuuteen on siten liukuva. Viihdekirjallisuudessa pyritään kuitenkin juonen suurempaan ennustettavuuteen ja se myös jaetaan sukupuolen mukaan. Miestenviihde on ollut pitkään arvostetumpaa, mutta naisille suunnattua viihdettä on alettu tutkia 1980-luvulta alkaen.
Nykyajan viihdekirjallisuus alkoi saada muotoaan 1700-luvun goottilaisessa romaanissa, jonka aineksina olivat erotiikka, mystiikka, kauhu ja jännitys. Tästä versoivat kauhukirjallisuus, jossa goottilaisia aineksia on jäljellä runsaimmin, jännitysviihde ja rakkausromaanit. Viihteelliset historialliset romaanit ovat suosiossa, samoin osa tieteiskirjallisuudesta katsotaan viihteeksi.
Jo 1800-luvulla jännitysviihde jakautui rikosromaaneihin, ja villin lännen tarinoihin, joita leimaa mennyt kulta-aika ja selkeä käsitys miehuudesta. Sotaromaanit alkoivat yleistyä toisen maailmansodan jälkeen.
Rakkausromaaneissa syntyi 1800-luvulla malli, jossa rakkaus ja avioliitto oli onnen edellytys. Rakkausromaaniin kuului myös onnellinen loppu ja kainous seksin suhteen.

Historiaa Suomessa

1900-luvun alun kansanvalistushenki piti laajalle lukijakunnalle suunnattua viihdekirjallisuutta roskana. Sekä porvarillinen kirjallisuusarvostelu että työväenlehdistö jättivät viihdekirjat yleensä arvostelematta. Viihdekirjallisuus nousi samaan aikaan työväenkirjallisuuden kanssa ja kilpaili osin samasta yleisöstä. Työväenkirjoittajien mielestä ”roskakirjallisuus” vei lukijoita aatteelliselta tai hyvältä kirjallisuudelta tai oli voitontavoittelun väline.
Asai entito

Asai entito on maasaiden rituaali, joka vastaa länsimaisten naimisiinmenoa. Häissä mies saapuu morsiamen luo miespuolisen kaverin kanssa ja morsiamen isän siunattua pari pirskottamalla maitoa heidän päälleen, hän vie upeasti koristellun vaimonsa uuteen kotiin. Perillä vaimo saa lahjoja niin kauan, että on tyytyväinen. Hän ei saa harrastaa seksiä miehensä kanssa ainakaan kahteen päivään saapumisestaan. Maasaimiehellä saa olla niin monta naista kuin hän pystyy pitämään huolta.
Maasaikulttuuriin kuuluu vanhempien (käytännössä isän) järjestämä pakkoavioliitto. Morsian näkee tulevan miehensä vasta häissä. Tytöt ovat noin 11–15-vuotiaita ja heidät naitetaan vähintään 25-vuotiaiden miesten kanssa. Sulhasella ei ole yläikärajaa .
Suisto

Suisto eli delta on virtauksen kuljettaman maa-aineksen muodostama viuhkanmuotoinen alue joen laskukohdassa. Tämän ohella nimitystä delta voidaan käyttää myös nykyisistä tai entisistä jäätikköjokien suistoista, joita esiintyy joko nykyään tai aiemmin jäätiköityneillä alueilla.

Jokisuistot

Suistoalueella joki haarautuu useiksi suuhaaroiksi, koska joki tuo mukanaan hiekkaa ja lietettä, jota se kasaa paksuiksi kerrostumiksi. Kasautuminen estää joen juoksua. Joen tuoma maa-aines siirtää rantaa suistoalueella yhä kauemmaksi. Suisto koostuu savesta, hiekasta ja mudasta, ja sen kuivaneet lähialueet sopivat erittäin hyvin viljelysmaaksi.
Delta voi muodostua myös sisämaahan päätymättä mereen tai muuhun sellaiseen. Suurin tällainen on Botswanassa eteläisessä Afrikassa, Okavangojoen suisto: Okavangon suot.
Suiston kasvunopeuteen vaikuttavat veden syvyys ja joen kuljettaman lietteen määrä. Suisto syntyy, mikäli merialueessa, johon joki laskee, ei esiinny vuorovesi-ilmiötä. Mikäli vuorovesi on läsnä, syntyy suppilomainen estuaari.

Suistoja Suomessa

Suomen ja Pohjoismaiden laajin jokisuisto on Kokemäenjoen suisto Porissa. Siellä joen suuhaaroista käytetään nimitystä juopa, ja näiden väliin jäävät saaret ovat nimeltään luotoja, kuten esimerkiksi Kirjurinluoto ja Pormestarinluoto. Myös Kymijoki muodostaa suiston Kotkan-Ruotsinpyhtään alueelle.

Jäätikköjokisuistot

Jäätiköityneillä alueilla, kuten Suomessa, myös nykyään kuivana olevalla maalla voi esiintyä jäätikön sulamisvesistä jääkauden aikana syntyneitä suistoja, joiden materiaali on yleensä harjuainesta, kuten soraa tai hiekkaa. Näitä jäätikköjokien suistoja nimitetään deltoiksi, jos ne ovat kerrostuneet alun perin veteen ja sandureiksi, jos ne ovat kerrostuneet alun perin kuivalle maalle. Jos veteen kerrostuvan deltan pinta saavuttaa vedenpinnan ja jatkaa kerrostumistaan, kyseessä on sandurdelta.
Fredrik IV

Elämäkerta

Fredrikin hallintokausi alkoi sodalla Ruotsia vastaan. Tanskan liittolaisina olivat Puola ja Venäjä, ja tämä suureksi Pohjan sodaksi nimetty sota kesti yli 20 vuotta. Tanskan tavoitteena oli vallata Ruotsilta Skåne, ja Ruotsin liittolaiselta Holstein-Gottorpin herttuakunnalta oli tarkoitus ottaa Slesvig. Tanskan sotaretki loppui kuitenkin lyhyeen, sillä Fredrikin serkku, Ruotsin kuningas Kaarle XII, pakotti tanskalaiset rauhaan jo vuonna 1700, sodan ensimmäisenä vuonna. 
Fredrik ei lannistunut vuoden 1700 tappiosta, vaan odotti sopivaa hetkeä liittyäkseen sotaan uudelleen. Tällainen hetki tuli vuonna 1709, kun Ruotsi kärsi Pultavan taistelussa suuren tappion Venäjää vastaan. Tanskan joukot tekivät maihinnousun Skåneen, mutta heidän armeijansa suoritukset olivat jälleen kehnonlaisia. Tanskan liittolainen Venäjä ajoi kuitenkin Ruotsin niin ahtaalle, että lopulta Tanskakin saattoi esiintyä sodan voittajana. Frederiksborgin rauhassa 1720 Tanska sai Ruotsilta sotakorvauksia. Holstein-Gottorpin herttuakunnalta se sai Slesvigin. Saalis jäi melko pieneksi, kun ottaa huomioon, että suuri Pohjan sota oli Tanskalle erittäin raskas koettelemus.
Sotimisen ohella Fredrik ehti tehdä kaikenlaista muutakin, sillä hän oli älykäs ja aikaansaava kuningas. Maaorjuus lakkautettiin Sjællandissa vuonna 1702, kouluja rakennettiin ja gregoriaaninen kalenteri otettiin käyttöön. Fredrik oli myös innokas kristinuskon levittäjä. Hänen aloitteestaan lähetyssaarnaajia lähetettiin muun muassa Intiaan ja Grönlantiin. Fredrik harrasti myös kulttuuria ja oli erityisen kiinnostunut arkkitehtuurista.
Fredrik avioitui vuonna 1695 Luisa zu Mecklenburgin kanssa. Fredrik piti useita rakastajattaria ja solmi kahden rakastajattarensa kanssa morgnanaattisen "vasemman käden" avioliiton. Kuningatar Luisan kanssa hänellä oli viisi lasta, ja kolmen muun naisen kanssa yhteensä kahdeksan lasta. Vanhetessaan Fredrik tosin alkoi katua syntejään. Hän koki pietistisen herätyksen.
Fredrik kuoli tuberkuloosiin vuonna 1730 Odensen linnassa, ja hänet haudattiin Roskilden katedraaliin.
Nalle Österman

Björn "Nalle" Österman (s. 20. kesäkuuta 1973 Helsinki) on suomalainen vapaa musiikkitoimittaja. Hän on vuodesta 1989 lähtien avustanut suomalaisia lehtiä, kuten Rumbaa, Suosikkia, Soundia, Rytmiä, Suomi Finland Perkele -lehteä, Tuhmaa, Hymyä, Hufvudstadsbladetia, Turkulainen -lehteä ja Iltamakasiinia.
Österman on myös sivutoiminen muusikko. Hän on levyttänyt Gandalfin, Chaosbreedin ja Sonic Rootsin rumpalina. Tämän lisäksi hän on vaikuttanut yhtyeissä Dropzone, Lullacry, Mannhai ja Sininen Hevonen.
Österman vastaanotti "Keskustelu jatkuu" -palkinnon Femmagaalassa vuonna 2015.

Keikka-arvostelu johti pahoinpitelyyn

Syyskuussa 2010 Nalle Österman joutui kirjoituksensa vuoksi pahoinpitelyn uhriksi. Österman oli ollut laivaristeilyllä, jolla oli mukana myös laulaja Ville Tuomi (muun muassa Suburban Tribe). Tuomi oli Östermanin mukaan uhkaillut häntä laivalla. Tuomen ärtymyksen syynä oli Östermanin kirjoittama, Rumbassa julkaistu blogiteksti, jossa Österman kirjoittaa Leningrad Cowboysien keikasta Järvenpäässä. Tällä keikalla Tuomi esiintyi ensimmäistä kertaa Cowboysien laulajana. Risteilyn jälkeen kumpikin vietti iltaa helsinkiläisessä baarissa. Syytteen mukaan, kun Österman lähti baarista kotiin, Tuomi seurasi perässä ja pahoinpiteli Östermanin. Tammikuussa 2011 Tuomelle määrättiin 80 päiväsakkoa rangaistukseksi pahoinpitelystä. Syyttäjä oli vaatinut vankeustuomiota.
Nikolai Kari

Nikolai Kari (sukunimi aik. Christersson; 14. helmikuuta 1852 Pietari – 26. syyskuuta 1876 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Kari kävi aluksi Pietarin suomalaista alkeiskoulua ja vuodesta 1864 Jyväskylän lukiota päästen ylioppilaaksi 1870. Hän lähti sitten opiskelemaan Helsingin yliopistoon.
Kari julkaisi ensimmäisen Saima-nimisen novellinsa 1869 Aallotar-kalenterissa. Helsinkiin muutettuaan hän julkaisi muutamia runoja Hämäläisten albumissa sekä kirjoitti myös Suomen Kuvalehteen. Hän suomensi myös G. von Moserin huvinäytelmän Yhdistysjuhla (Das Stiftungsfest).
Karin oli tarkoitus lähteä talvella 1877 kansatieteelliselle tutkimusmatkalle Pohjois-Siperiaan yhdessä professori August Ahlqvistin kanssa mutta hän sairastui ja kuoli 24-vuotiaana syksyllä 1876.
Sukiyaki (kappale)

Sukiyaki (jap. 上を向いて歩こう, Ue o muite arukō) on Hachidai Nakamuran säveltämä, Rokusuke Ein sanoittama ja Kyū Sakamoton esittämä japanilainen iskelmä vuodelta 1961.
Suomeksi kappaleen ovat esittäneet Brita Koivunen, Riki Sorsa ja In The Mood - yhtye.
Finnlamelli

Timberkoti

Finnlamelli Oy:n tuotemerkillä Timberkoti myydään pilari-palkki-runkoisia rakennuksia. Tuotevalikoimaan kuuluvat omakotitalot, lomarakennukset ja saunat. Suurimpia Timberkoti- kohteita tähän mennessä ovat Punkaharjun lomakeskuksen 400-neliöinen paviljonki-ravintola sekä Venäjälle toimitettu 500-neliöinen lomarakennus.
Ilja Kasafutdinov

Ilja Kasafutdinov on venäläinen kirjailija. Suomeksi häneltä on julkaistu Punainen susi vuonna 1984 WSOY:n Neuvostokirjallisuutta-sarjassa.