google/wiki40b huggingface dataset:
Belarus

Belarus on valkovenäläisen Minskin traktoritehtaan traktorimerkki. Mallinumeron yhteydessä esiintyvä kirjainyhdistelmä MTZ tulee sanoista Minski Traktornyi Zavod, eli Minskin traktoritehdas. Belarus-traktoreita on tuotu myös Suomeen. Niitä on myynyt muun muassa neuvostoliittolaisen maataloustekniikan maahantuontiin erikoistunut Agroma Oy. Belaruksia maahantoi neuvostoliittolaisomisteinen Oy Konela Ab. Traktorit sovitettiin suomalaisiin vaatimuksiin Kouvolassa. Niihin asennettiin muun muassa turvaohjaamot.
Nykyään joitain Belarus-malleja maahantuo kouvolalainen Agri-Kymi Oy. Nykyisin Suomeen tuotavissa malleissakin on varusteena ilmastointia ja moottoreissa Boschin polttoaineenruiskutus, mutta toisaalta osa komponenteista edustaa yhä Neuvostoliiton aikaista suunnittelua eikä halvimmissa malleissa ole edes kabiinia. Suomen maahantuoja korostaa markkinnoissaan Belaruksen edullista hankintahintaa ja pieniä käyttökustannuksia varmatoimisuuden ja yksinkertaisen huoltamisen ohella.
Aiemmin Suomessa on myyty Belaruksen nimellä myös muita traktoreita, jotka ovat alkujaan olleet kotoisin muista neuvostoliittolaisista traktoritehtaista. Esimerkiksi 425 Progress on alkuperäiseltä nimeltään T-40, ja samoin muut Progress-lisänimellä tunnetut Belarukset on valmistettu nykyisen Venäjän alueella eikä Minskissä.

Museotraktoreita

Belarus-gruppa Finljandija on suomalainen Belarus-traktoreihin erikoistunut harrastusyhdistys.  Yhdistys perustettiin 2007 ja se osallistuu näyttelyihin Belarus- ja MTZ-traktoreilla. Yhdistys aloitti näyttelytoiminnan Farmari 2007-maatalousnäyttelyssä Kuopiossa ja osallistui Classic Motorshow:hun 2009 ja 2010 Lahdessa. Yhdistys ylläpitää Belkku.fi -verkkosivustoa.
Hawkins-luokka (risteilijä)

Suunnittelu

Amiraliteetti aloitti uuden risteilijäluokan suunnittelun vuonna 1915 poistamaan Saksan keisarikunnan laivaston aseistettujen saarronmurtajien ja kaappareiden valtameriliikenteelle aiheuttamaa uhkaa. Tämä oli seurausta saksalaisten risteilijöiden jahtaamiseen tarvittujen risteilijöiden hajaantumisesta maailmanmerille elokuusta joulukuuhun 1914 ja samanaikaisesti ei ollut vastaavia aluksia käytettävissä joukkojenkuljetussaattueiden suojaamiseen. Kesäkuussa 1915 Amiraliteetti pyysi suunnitteluvirastolta parannetun Birmingham-luokan piirustuksia. Aluksilla tuli olla mainittua luokkaa raskaampi aseistus, suurempi nopeus ja pidempi toiminta-aika. Suunnitteluvirasto esitti 9 000 tonnin runkoa erilaisilla aseistusvaihtoehdoilla. Vaihtoehtoina olivat kahdeksasta kuuteentoista kappaletta kuuden tuuman tykkejä tai seka-aseistus kaksi 9,2 tuumaa ja kahdeksan 6 tuuman tykkiä. Mutta esityksestä huolimatta alukset aseistettiin 7,5 tuuman tykeillä, joiden ampumatarvike painoi 200 naulaa.
Ánna Karampesíni

Ánna Karampesíni (kreik. Άννα Καραμπεσίνη, o.s. Sarrí, kreik. Σαρρή; 12. kesäkuuta 1923 Antimácheia, Kos – 7. syyskuuta 2018 Kos, Kos) oli kreikkalainen kansanmusiikin laulaja. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen ja lauloi myös siskonsa Éfi Sarrín kanssa. Sisarukset lähtivät vuonna 1947 kotisaareltaan Kosilta Ateenaan, jossa Ánna vuonna 1949 tapasi Charálampos Karampesíniksen, josta tuli hänen aviomiehensä. Pariskunta vietti yhteistä elämää, kunnes mies menehtyi vuonna 1984.
Vuonna 1950 Karampesíni tapasi Símon Karáksen, joka vaikutti vahvasti hänen tulevaan musiikilliseen uraansa. Hän palasi Kosille vuonna 1952, mutta teki usein myös levytysmatkoja Ateenaan. Hän levytti yhdessä siskonsa kanssa 23 albumia uransa aikana ja esiintyi myös televisio-ohjelmissa. Paitsi Kreikassa, Karampesíni esiintyi kreikkalaisyhteisöille Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa. Karampesíni oli esiintymässä Australiassa, kun hänen siskonsa kuoli 68 vuoden iässä vuonna 2001. Karampesíni itse kuoli sairaalassa Kosin kaupungissa 95 vuoden iässä.
David Greenwood

Elämä ja ura

Greenwood pelasi yliopistokoripalloa vuodet 1975–1979 UCLA:n joukkueessa. Chicago Bulls varasi hänet NBA:han toisella vuorolla vuoden 1979 varaustilaisuudessa. Greenwoodin NBA-ura kesti vuodet 1979–1991. Hän edusti NBA:ssa neljää joukkuetta, pisimpään Chicago Bullsia ja San Antonio Spursia. Vuonna 1990 Greenwood voitti Detroit Pistonsissa NBA:n mestaruuden. Tulokaskaudellaan hänet valittiin tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen.
Tunturikurjenherne

Ulkonäkö

Tunturikurjenherneen korkeintaan muutaman kymmenen senttimetrin pituiset varret kasvavat pääjuuresta säteittäin ja haaroittuen eri suuntiin. Varret ovat rentoja, mutta kohenevia. Lehdet ovat parilehdykkäisiä ja päätöparisia. Noin senttimetrin pituisia, pitkänomaisia, soikeahkoja, tylppäkärkisiä lehdyköitä on lehdessä 6-12 paria. Kukinnot on 5-10 cm pitkien, pystyjen, lehtihangoista lähtevien perien päissä olevia terttuja. Terttu on muodoltaan pyörehkö, ja siinä on 5-15 kukkaa. Kukat ovat vajaan puolentoista senttimetrin pituisia. Teriö on enimmäkseen vaalea, mutta terälehtien, varsinkin venhon, kärkiosat sinertavän violetit. Verhiö on mustakarvainen. Palot ovat riippuvia ja mustakarvaisia.

Levinneisyys

Tunturikurjenherne kasvaa pohjoisen pallonpuoliskon tundralla ja havumetsävyöhykkeen pohjoisosassa Skandinaviasta itäisimpään Siperiaan ja Kamtšatkan niemimaalle sekä Pohjois-Amerikassa Alaskasta Newfoundlandiin. Vuoristoissa esiintymisalue ulottuu etelämmäs, Kalliovuorilla jopa New Mexicoon asti. Lisäksi Euraasian eteläisemmissä vuoristoissa Pyreneillä, Alpeilla, Karpaateilla, Kaukasuksella ja Altailta Baikaljärvelle on erillisiä esiintymisalueita.
Suomessa tunturikurjenherne esiintyy yleisenä Keski- ja Pohjois-Lapissa tuntureilla kangasmaastossa, niityillä ja kallioilla, erityisesti paljakan alaosassa ja koivuvyöhykkeellä. Metsävyöhykkeellä se kasvaa hiekkaisilla joen rannoilla. Se kasvaa myös hiekkaharjuilla, ja niillä sitä esiintyy paikoitellen koko Suomessa, paitsi Suomenselällä ja sen länsipuolisilla alueilla Pohjanmaalla, Satakunnassa ja Varsinais-Suomen pohjoisosassa. Myöskään Salpausselän ja Suomenlahden välisellä savikkoalueella sitä ei tavata. Joskus se siirtyy harjuilta hiekkakuoppiin ja tien varsille.
IFK Kungälv

Historia

Seura perustettiin vuonna 1940. Vuonna 1946 se nousi 2. divisioonaan ja vuonna 1963 ensi kertaa pääsarjaan, mistä se kuitenkin putosi heti debyyttikauden jälkeen. Sittemmin samankaltaista hissiliikettä on jatkunut 2000-luvulle saakka.
Barry MacKenzie

Barry MacKenzie (s. 16. elokuuta 1941, Toronto, Ontario, Kanada ) on entinen jääkiekkoilija. Hän edusti Kanadaa vuoden 1968 talviolympialaisissa, joissa joukkue voitti pronssia. Ammattilaiseksi siirryttyään puolustajana pelannut Barry MacKenzie edusti National Hockey League -seuraa Minnesota North Stars. Hänet liitettiin International Ice Hockey Federation Hall of Fame -kunniagalleriaan vuonna 1999.
Hundertwasserhaus

Hundertwasserhaus on vuosina 1983–1986 rakennettu, taiteilija Friedensreich Hundertwasserin ja arkkitehti Joseph Krawinan suunnittelema persoonallinen asuinkerrostalo Wienissä. Yhdeksi Itävallan pääkaupungin maamerkeistä muodostunut rakennus sijaitsee Wienin 3. kaupunginosassa osoitteissa Kegelgasse 34-38 ja Löwengasse 41-43.
Hundertwasser oli modernin arkkitehtuurin teräväsanainen kriitikko. Hänen mukaansa koti oli ihmisen "kolmas iho" varsinaisen ihon ja vaatteiden jälkeen, ja sen tuli mukautua elämään ja uudistua ihmisen mukana. Sen sijaan "viivoittimella murhattu" moderni arkkitehtuuri tukahduttaa ihmisen luovuuden. Hundertwasser sai ainutlaatuisen tilaisuuden toteuttaa persoonallisia ideoitaan, kun Wienin kaupunki antoi hänen suunniteltavakseen suuren tontin aivan keskustassa. Hän ei ottanut suunnittelustaan maksua, koska halusi näin estää "jonkin ruman" rakentamisen samalle paikalle.
Hundertwasserhaus sisältää 52 huoneistoa, neljä toimistoa sekä 16 yksityistä ja kolme yhteistä terassia, jotka ovat kaikki pohjapiirustuksiltaan erilaisia. Talon huoneet ovat eri muotoisia kuten kolmi- ja vinokulmaisia, sen lattiat ja käytävät ovat epätasaisia ja käyriä. Rakennuksen ulkoseinässä eri huoneistot on maalattu eri väreillä, ja asukkailla on "ikkunaoikeus" eli lupa koristella talon julkisivua niin pitkälle kuin he omasta ikkunastaan ylettyvät. Rakennuksen katolla on multaa ja siellä kasvaa ruohoa, lisäksi talossa on yhteensä 250 puuta ja pensasta; Hundertwasser halusi antaa puille ja pensaille takaisin sen tilan, joka niiltä oli viety kun tontti rakennettiin. Lisäksi paikalla aiemmin sijainneesta talosta on jätetty yksi kulma osaksi Hundertwasserhausia, jotta kummitukset voisivat muuttaa vanhasta talosta uuteen.
Hundertwasserhaus on Wienin kaupungin vuokratalo.

Muut Hunderwasserhausit

Samantyyppisiä rakennuksia on rakennettu ainakin Plochingeniin (1992), Wittenbergiin (1999), Darmstadtiin (1999) ja Magdeburgiin (2004).
Kuš

Kuš (myös Kush) oli kuningaskunta Nubiassa, nykyisen Sudanin alueella Koillis-Afrikassa vuosina 1069 eaa. – 350 jaa. Kušin pääkaupunkeja olivat Napata ja Meroë.
Nimeä Kuš käyttivät Ylä-Nubiasta jo muinaiset egyptiläiset 18. dynastian aikana.
Kušilaisvaltio syntyi, kun Egyptin uusi valtakunta sortui 1080 eaa. Voimakas Kuš hyökkäsi heikentyneeseen Egyptiin vuonna 728 eaa. kuninkaansa Pijen johtamana ja perusti sinne nubialaisdynastian. Kuš noudatti egyptiläisiä perinteitä, palvoi Amonia ja rakensi pyramidihautoja. Dynastia hallitsi Egyptiä vuoteen 666 eaa. saakka kunnes assyrialaiset hyökkäsivät maahan.
Egyptin faarao Psammetikus II hyökkäsi vuonna 590 eaa. Kušin pääkaupunki Napataan, minkä jälkeen pääkaupunki siirrettiin Meroëen.
Kušin kuningaskunta lakkasi olemasta vuonna 350 jaa. sen jälkeen kun aksumilaiset olivat hyökänneet sinne 20 vuotta aiemmin ja tuhonneet pääkaupunki Meroën. Jo ennen hyökkäystä kuningaskunnan viljelysmaat ja metsät olivat kärsineet liikakäytöstä ja ehtyneet.
Minnetonka (Minnesota)

Historia

Minnetonka oli Amerikan alkuperäisväestön pyhää metsästysmaata, jonne syntyi ensimmäistä asutusta 1850-luvulla intiaanien kanssa tehdyn sopimuksen myötä. Väestöä saapui Yhdysvaltojen itärannikolta ja Euroopasta saapuvien siirtolaisten myötä lisää. Deephaven, Wayzata, Hopkins ja St. Louis Park itsenäistyivät Minnetonkan townshipista, minkä johdosta Minnetonkan pinta-ala pieneni 93 neliökilometristä nykyiseen 73 neliökilometriin. Vuonna 1940 Minnetonkan väkiluku oli 6466 asukasta, mutta se kasvoi toisen maailmansodan jälkeen kovalla vauhdilla. Vuonna 1956 Minnetonka muuttui virallisesti kyläksi (village), mikä juridisesti pysäytti myös järjestäytymättömän townshipin pilkkomisen. Minnetonkan väkiluku oli vuonna 1956 jo 15 600 ja 25 000 vuonna 1960. Kylä kasvoi ja sen myötä myös hallinnon tehtävät. Yli 30 000 asukkaan Minnetonkasta tulikin kaupunki vuonna 1968. Väkiluku jatkoi kasvamistaan 1990-luvun alkuun, jolloin se asettui noin 50 000 kohdalle.
Cité Soleil

Cité Soleil ((haitiksi Site Soley, "Aurinkokaupunki") on yksi Haitin pääkaupunki Port-au-Princen slummeista. Valoisasta nimestään huolimatta Cité Soleil on yksi Haitin köyhimmistä ja vaarallisimmista slummialueista. Cité Soleil'stä puuttuvat lähes kaikki peruspalvelut kuten vesi ja viemäri, sähkö, terveydenhuolto, kaupat ja poliisi.
Alueella asuu arviolta 200 000 – 300 000 ihmistä, joista suurin osa äärimmäisessä köyhyydessä. Rikolliset käyttävät tilannetta hyväkseen tuomalla pääkaupungin vauraammilta alueilta siepattuja ihmisiä Cité-Soleiliin panttivankeina, joista voidaan vaaditaan lunnaita.
E. I. Uotila

Erkki Ireneus Uotila (s. 11. joulukuuta 1907 Lieto) on suomalainen näytelmäkirjailija.
Natalia Zeta

Natalia Zeta (myös Natalia Z, Natalia Sport; s. 29. joulukuuta 1983 Santander, Kantabria) on espanjalainen pornonäyttelijä. Hänet palkittiin parhaan espanjalaisen naissivuosan esittäjän Ninfa-palkinnolla Festival Internacional de Cinema Eròtic de Barcelonassa 2006.
Awadagin Pratt

Awadagin Pratt (s. 6. maaliskuuta 1966 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen pianisti. Hän vietti lapsuutensa Illinoisissa, koska hänen perheensä muutti Pennsylvaniasta sinne, jotta vanhemmat voisivat ottaa vastaan työpaikat Illinoisin osavaltionyliopistosta. Pratt aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana; hänen toinen instrumenttinsa on viulu, jota hän ryhtyi soittamaan yhdeksän vuoden iässä. Hän menestyi myös tennispelaajana.
Pratt opiskeli Illinoisin yliopistossa, Urbana-Champaignissa. Hän kieltäytyi tennisstipendeistä toisiin oppilaitoksiin voidakseen ottaa vastaan viulustipendin Illinoisin yliopistossa, Urbana-Champaignissa, josta hän myöhemmin siirtyi Peabodyn musiikkikonservatorioon Baltimoreen. Hän valitsi kyseisen koulun, koska se tarjosi hänelle mahdollisuuden kouluttautua sekä pianistina että viulistina. Hän oli oppilaitoksen historian ensimmäinen henkilö, joka pätevöityi sekä pianistina että viulistina ja valmistui lisäksi diplomilla orkesterinjohdosta. 
Ensimmäistä kertaa Pratt sai tunnustusta voittamalla Kansainvälisen Naumburg-pianokilpailun vuonna 1992 ensimmäisenä afroamerikkalaisena kilpailijana. Hän piti samana vuonna 40-50 ja seuraavana vuonna jo 70 konserttia. Sitten vuoden 1992 Pratt on esiintynyt lähes jokaisen huomattavan yhdysvaltalaisen orkesterin kanssa. Vuonna 1994 Pratt esiintyi ensimmäistä kertaa Lincoln Centerissä New Yorkin filharmonikkojen kanssa. Vuonna 1993 hän sai sopimuksen IMG Artistsilta, ja seuraavana vuonna hän julkaisi ensimmäisen albuminsa (A Long Way From Normal). Sittemmin hän on julkaissut kaksi muuta albumia, jotka koostuvat Ludwig van Beethovenin pianosonaateista sekä live-esityksestä Etelä-Afrikan Kapkaupungista. Prattilla on siteitä Afrikan mantereelle, sillä hänen isänsä Theodore syntyi Sierra Leonessa.
Syksyllä 2004 Pratt otti vastaan pianonsoiton avustavan professorin ja nimikkotaiteilijan paikan Cincinnatin yliopiston musiikkikonservatoriosta. Opettajan töihin siirtymisestään huolimatta hän jatkoi kymmenien vuosittaisten konserttien pitämistä. Vuonna 2005 hän teki ensiesiintymisensä resitalistina Cincinnatin yliopistossa. Hänen ohjelmistoonsa kuuluu muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Johannes Brahmsin, César Franckin, Franz Lisztin, Edvard Griegin ja Sergei Rahmaninovin teoksia.
Georges Marcel Émile Nicolas Perron

Georges Marcel Émile Nicolas Perron (s. 12. tammikuuta 1925 Chemillé) on ranskalainen, Djiboutissa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi kapusiineihin 8. syyskuuta 1945 ja sai pappisvihkimyksen 29. kesäkuuta 1951. Hänet nimitettiin 21. marraskuuta 1992 Djiboutin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 14. maaliskuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi Jean Cuminal, jota avustivat Jean Pierre Marie Orchampt ja Giovanni Bernardo Gremoli.
Perron jäi eläkkeelle 13. maaliskuuta 2001.
Alex Band

Alexander Max Band (s. 8. kesäkuuta 1981) on Los Angelesista kotoisin oleva laulaja, joka on tunnettu The Calling-yhtyeen keulakuvana ja vokalistina. Alex on puolijuutalainen ja kasvatettu juutalaiseksi. Band nai näyttelijätär Jennifer Skyn heinäkuussa 2004 ja erosi vuonna 2008.
Alexin johtama yhtye, The Calling, on julkaissut kaksi albumia: Camino Palmero (levyn hittejä mm. "Wherever You Will Go", "Adrienne" sekä "Could It Be Any Harder"), sekä Two (levyn hittejä mm. "Our Lives", "Things Will Go My Way" ja "Anything", jonka videolla nähdään myös Alex Bandin vaimo, Jennifer Sky).
Hänen isänsä on pienen budjetin kauhuelokuvien ohjaaja, Charles Band. Kun Alex oli pieni, hän liikkui yhdessä Demi Mooren kanssa, joka näytteli Alexin isän aikaisemmissa elokuvissa. Hänen perheensä omistaa linnan Giovessa, Italiassa.
Alexin ääntä käytettiin 'The Tonight Show With Jay Leno'-nimisessä ohjelmassa sen jälkeen kun Leno soitti Bandille ja nämä puhuivat puhelimen välityksellä. Band myös oli Carlos Santanan singlellä, "Why Don't You and I". Kappale on alun perin Chad Kroegerin kirjoittama ja laulama Santana's Shamanille. Kuitenkin, kun Arista päätti julkaista laulun singlenä kesällä 2003, Kroegerin levy-yhtiö, Roadrunner, perui luvan perustelemalla sen sillä, että Kroegerin esiintyminen tällä "korkeaprofiilisella singlellä" veisi jännityksen Nickelbackin seuraavan levyn julkaisulta. Kroeger suositteli The Callingin Alex Bandia, toista Arista artistia, tilalle singlen uudelleennauhoituksiin.
Band on viime aikoina ilmoittanut hänen aikeistaan lähteä soolouralle laittamalla The Callingin tauolle joksikin aikaa. Hän on kirjoittanut lauluja hänen debyyttisooloalbumilleen, ja suunnittelee kiertuetta vuodelle 2006 tukeakseen albumiaan. Hänen kiertueensa tulee sisältämään uutta materiaalia, mutta Alex on myös vahvistanut, että The Callingin materiaalia tullaan vielä kuulemaan.
Westboron baptistikirkko

Kirkon lausuntoja

Westboron baptistikirkko sai julkisuutta Suomessa vuonna 2000 uhattuaan tehdä Suomeen ekskursion, jossa Suomen lippu olisi poltettu Helsingin keskustassa. Taustalla oli se, että eräs suomalainen oli väittänyt kirkon kotisivuilla vastavalitun presidentin Tarja Halosen olevan lesbo. Lipunpolttonäytöstä ei kuitenkaan koskaan pidetty.
Vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksen jälkeen Phelps julisti tsunamin olleen Luojan rangaistus siveetöntä elämää viettäneille ruotsalaisille (jotka olivat myös tuominneet pastori Åke Greenin kiihotuksesta kansanryhmää vastaan vankilaan, tosin hänet vapautettiin myöhemmin). Westboron baptistikirkko syytti Ruotsin kuningashuonetta moraalittomuudesta 2007. Järjestö lähetti Ruotsin kuningashuoneelle viestin otsikolla ”Ruotsi – sodomian, eläimiin sekaantumisen ja insestin maa”. Mitä ilmeisimmin taustalla oli taas tapaus Åke Green.
Westboron baptistikirkko järjesti mielenosoituksia Yhdysvaltain Irakin sodassa kuolleiden sotilaiden hautajaisissa, joissa se piti esillä homoutta vastustavia kylttejä, koska sen mukaan Jumala salli kuolemat, koska Yhdysvalloissa siedetään homoja. Osa Yhdysvaltain osavaltioista kielsi ryhmän toiminnan vuoksi lailla mielenosoitukset muutamien satojen metrien päässä hautajaisista, mitä Westboron baptistikirkko pitää sananvapauden rajoittamisena ja on ryhtynyt oikeustoimiin. Myös Yhdysvaltain kongressi hyväksyi toukokuussa 2006 Respect for America's Fallen Heroes Actin, joka kielsi mielenosoitukset sodissa kaatuneiden hautajaisissa. Kirkko tuomittiin lokakuun 2007 lopussa 11 miljoonan dollarin korvauksiin henkisen kärsimyksen aiheuttamisesta Albert Snyderille, jonka Irakissa kuolleen pojan hautajaisissa kirkon jäsenet olivat osoittaneet mieltä maaliskuussa 2006.
Hautajaisten mielenosoituskiellot kaatuivat maaliskuussa 2011 korkeimmassa oikeudessa, koska perustuslaki takaa sananvapauden.
Jokelan koulusurmien jälkeen kirkko kiitti Jumalaa yhdeksästä kuolleesta suomalaisesta ja ilmoitti sen olevan Jumalan kosto homoagendaa ajaville ateistiskandinaaveille. Samankaltaisen lausunnon kirkko antoi myös kymmenen uhria syyskuussa 2008 vaatineen Kauhajoen koulusurmien jälkeen. Tiedotteessaan kirkko sanoo Jumalan vihaavan Suomea sekä sen ”alter-egoa” Ruotsia ja lähettäneen ampujan muun muassa kostona homomyönteisyydestä.
Tammikuussa 2008 kirkko ilmoitti osoittavansa mieltä näyttelijä Heath Ledgerin hautajaisissa. Ledger näytteli useita homorooleja.
Homopiireissä on oltu myös sitä mieltä, että Phelpsin kirkko on itse asiassa tehnyt homoseksuaalien oikeuksien hyväksi enemmän kuin useimmat aktivistit tekemällä homofobiat julkisesti naurunalaisiksi.
Vuonna 2012 kirkon edustaja kertoi kirkon järjestävän mielenilmauksen Newtownin kouluammuskelutapauksen uhrien hautajaisissa, koska tapaus oli rangaistus homouden sallivalle kansakunnalle.
Gillingham FC

Historia lyhyesti

Seura perustettiin vuonna 1893 nimellä New Brompton FC. Vuonna 1912 seuran nimi päätettiin vaihtaa Gillinghamiksi. Seura liittyi vuonna 1920 Football Leagueen, josta joukkue pudotettiin kauden 1937–1938 jälkeen. Gillingham palasi uudelleen Football Leagueen vuonna 1950. Gillingham pelasi vuoteen 1959 asti 3. divisioonassa, josta se putosi kauden 1958–1959 päätteeksi 4. divisioonaan. Gillingham vuorotteli tämän jälkeen useiden vuosikymmenten ajan kolmannen ja neljännen divisioonan välillä. Talousongelmat varjostivat välillä seuran toimintaa. Kaudella 1999–2000 Gillingham eteni 2. divisioonassa aina nousukarsintoihin Wigan Athleticia vastaan. Ottelun varsinainen peliaika päättyi tasan 1–1. Jatkoajan jälkeen Gillingham voitti ottelun 3–2 ja eteni ensimmäistä kertaa seuran historiassa Englannin 1. divisioonaan. Gillingham putosi mestaruussarjasta vasta kauden 2004–2005 päätteeksi. Kauden 2007–2008 päätteeksi Gillingham putosi ykkösliigasta Englannin kakkosliigaan. Viimeisten vuosien aikana Gillingham on vuorotellut ykkösliigan ja kakkosliigan välillä mutta kaudesta 2013–2014 alkaen se on pysynyt ykkösliigassa.
Svenska Clartéförbundet

Svenska Clartéförbundet on Ruotsissa toimiva sosialistinen organisaatio. Se perustettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1921 osaksi Ranskassa syntynyttä Clarté-liikettä. Ennen toista maailmansotaa 1930-luvulla Clarté oli sosialistien kokoontumispaikka ja antifasistinen organisaatio. Toisen maailmansodan jälkeen organisaatiosta muodostui sosialistien ja kommunistien yhteisjärjestö, jolla oli merkittävä asema yliopistojen ja korkeakoulujen vasemmistoliikkeessä. Keskeisiä teemoja olivat opiskelijajärjestöjen asiat, työväenluokan tukeminen sekä imperialismin vastustaminen.
Nykyään organisaatio määrittelee itsensä puolueista riippumattomaksi sosialistisen yhteiskuntajärjestyksen edistäjäksi.
Organisaation ensisijaisena tehtävänä on 1980-luvun alusta lähtien ollut Clarté-lehden toimittaminen. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa (2011).
Tunnettuja Clartén toiminnassa mukana olleita jäseniä ovat mm. Karin Boye ja Jan Guillou. Clarté on myös yksi Säpon valvonnan alaisena olleista järjestöistä.
Grimsby Town FC

Grimsby Town FC on vuonna 1878 perustettu englantilainen jalkapalloseura. Sen kotipaikka on Yorkshiren ja Humberin hallintoalueella Grimsbyssä sijaitseva Cleethorpes. Grimsby Town FC pelaa kaudella 2019–2020 Englannin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla kakkosliigassa. Vuodet 2010–2016 se pelasi viidennellä sarjatasolla konferenssissa.
Grimsby Town nousi kauden 1900–1901 päätteeksi Englannin 1. divisioonaaan. Se putosi takaisin 2. divisioonaan kaksi vuotta myöhemmin. Tällöin Grimsby jäi 1. divisioonan toiseksi viimeiseksi 25 pisteellä ja jätti taakseen vain Bolton Wanderersin, joka keräsi 19 pistettä. Parhaimmillaan Grimsby pelasi 1930- ja 1940-luvulla pääsarjatasolla 1. divisioonassa. Seuran paras sijoitus oli viides kaudella 1934–1935. Grimsby Town on päässyt myös FA Cupin välieriin 1936 ja 1939.
Carl Rosenkampff

Carl Rosenkampff (17. lokakuuta 1793 Lain linna (Laiuse), Liivinmaan kuvernementti, Venäjä – 17. syyskuuta 1846 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja kenraalimajuri. Hänestä käytettiin nimitystä "koskiparoni".
Rosenkampffin vanhemmat olivat majuri, kollegineuvos Kasper Henrik Rosenkampff ja Anna Karolina Louisa von Ceumern. Rosenkampff aloitti virkamiesuransa 1808 Liivinmaalla ja hän opiskeli 1810–1811 Venäjän tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnan tie- ja vesikulkuliikenneopistossa. Rosenkampffista tuli vänrikki 1811, luutnantti 1814, kapteeni 1819, majuri 1820, everstiluutnantti 1826, eversti 1832 ja kenraalimajuri 1842. Hänet aateloitiin 1817.
Rosenkampff oli Suomen koskenperkaus- ja kanavatöiden tarkastaja vuodesta 1817 ja koskenperkausjohtokunnan päällikkö vuodesta 1827. Hän johti järvien pinnan laskemistöitä ja kulkureittien avaamisia ja kanavanrakennusta (muun muassa Längelmäveden lasku Kaivannon kanavan avulla 1820, Taipaleen ja Konnuksen kanavat 1835–1839). Hän oli suunnittelemassa Saimaan kanavaa, ja vuodesta 1844 hän oli toinen rakennustyön valvoja. 
Hänen setänsä oli liiviläissyntyinen virkamies Gustaf Adolf Rosenkampff.
Ristiaallokko (elokuva)

Arviot

Esifeministiseksi melodraamaksi Martta Kaukosen (Helsingin Sanomat) arviossa luonnehditussa elokuvassa edustusrouvasta kehittyy uranainen.
Peral (1888)

Valmistus

Aluksen köli laskettiin 7. lokakuuta 1887. Alus laskettiin vesille 8. syyskuuta 1888 ja otettiin palvelukseen 1889.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1890 ja se on nykyään museoituna Cartagenan laivastomuseossa.