Indian Airlinesin lento 814

Kaappaus

Indian Airlinesin lennon 814 kaapparit tunnistettiin pakistanilaisiksi henkilöiksi nimeltä Ibrahim Athar, Shahid Akhtar Sayed, Sunny Ahmed Qazi, Mistri Zahoor Ibrahim ja ”Shakir”. Lennon stuertti Anil Sharma kertoi myöhemmin että aseistuneet miehet uhkasivat räjäyttää koneen, ellei lentokapteeni Devi Sharan lentäisi länteen, kuten he vaativat.
Kaapparit halusivat koneen Lucknow’n yläpuolelle ja lentää sieltä Lahoreen. Pakistanin viranomaiset eivät halunneet ottaa konetta vastaan, ja kapteeni Sharan vakuutti, ettei polttoaine riitä Lahoreen saakka, joten koneen piti laskeutua Intian Amritsariin. Amtritsarissa henkilökunta toivoi, että kaappaus loppuisi pian. He pyysivät tarkka-ampujia lentokentälle ampumaan lentokoneen renkaat tyhjiksi. Pyyntöön ei suostuttu tuntemattomasta syystä. Amritsarin poliisia pyydettiin odottamaan Intian erikoisjoukkoja. Kaapparit pyysivät polttoainetäydennystä. Ensin Intian hallitus ei suostunut, mutta kun 25-vuotias Rupin Katyal puukotettiin, täydennykseen suostuttiin, kuitenkin niin ettei se tapahtuisi aivan heti. Katyal kuoli myöhemmin vammoihinsa. Kaapparit uhkasivat tappaa kaikki matkustajat, ellei kapteeni nousisi 30 sekunnin kuluessa. Intian erikoisjoukot olivat saapumassa, mutta joutuivat liikenneruuhkaan Amtritsarissa. Polttoaineen vähyydestä huolimatta Airbus A300 nousi kohti Lahorea.
Kun kone lähestyi Lahorea, lennonjohto ei suostunut antamaan sille laskeutumislupaa. Valot ja muut navigointivälineet sammutettiin. Toimintaa kritisointiin jälkeenpäin etenkin Ison-Britannian ja Yhdysvaltain hallituksia myöten pelkuruutena. Kun kone lähestyi Lahorea, varapilotti huomasi omituisia valoja. Hän tajusi, ettei kone laskeutuisi kiitotielle vaan maantielle. Kapteeni onnistui lisäämään korkeutta ja välttämään onnettomuuden. Lennonjohto salli lopulta koneen laskeutumisen Lahoren lentoasemalle. Muutaman sekunnin kuluttua laskeutumisesta kone päästi loput polttoaineesta ulos. Kone tankattiin välittömästi. Pakistanin viranomaiset eivät sallineet koneen jäämistä, koska eivät halunneet sekaantua kriisiin, jotta heitä ei leimattaisi terrorismin tukijoiksi. Lahoresta kaapattu kone lensi Dubain kansainväliselle lentoasemalle, Yhdistyneisiin arabiemiraatteihin. Dubain lentoasemalla 25 matkustajaa vapautettiin ja puukotetun Katyalin ruumis luovutettiin viranomaisille. Dubaista kone matkasi kohti pohjoista ja laskeutui Kandahariin Talibanin hallitsemaan islamistiseen Afganistaniin.

Kandahar

Taliban kieltäytyi yhteistyöstä Intian hallituksen kanssa ja otti koneen mielellään vastaan. He eivät sallineet Intian erikoisjoukkojen saapumista vapauttamaan konetta, koska eivät halunneet vieraita joukkoja maaperälleen. He eivät suostuneet vapauttamaan konetta myöskään itse. Myöhemmin saatiin selville, että Taliban ja Al-Qaida tukivat kaappausta. Taliban saartoi koneen tankeilla ja sotilailla peläten Intian erikoisjoukkojen yllätyshyökkäystä. Neuvottelut alkoivat Intian Kabulin-suurlähetystön ja kaappareiden välillä.
Vasta viikon kuluttua Intian hallitus lähetti Kandahariin neuvottelijaryhmän. Media Intiassa rupesi tukemaan tätä patrioottista päätöstä ja vaati pikaisia poliittisia neuvotteluita.
Vaatimuksena oli, että kolme pakistanilaista muslimiterroristia vapautettaisiin Intian vankiloista. Lopulta tähän suostuttiinkin. Vapautetut terroristit olivat Maulana Masood Azhar, Mushtaq Ahmed Zargar ja Ahmed Omar Saeed Sheikh. Intian ulkoministeri Jaswant Singh meni henkilökohtaisesti Kandahariin vankeineen, sai vaihdettua heidät kaapatun koneen matkustajiin ja salli sen jälkeen kaappaajille vapaan pääsyn koneesta. 31. joulukuuta vuonna 1999 vapautetut koneen panttivangit lensivät takaisin Intiaan erikoiskoneella. Kaapparit katosivat tuntemattomaan paikkaan Afganistanissa Talibanin antamalla linja-autolla.