google/wiki40b huggingface dataset:
This War Is Ours

Deluxe Edition

This War Is Ours (Deluxe Edition) sisältää kaksi uutta kappaletta, ”Bad Blood” ja ”Behind The Mask”, videot kappaleista ”The Flood”, ”Something”, ”10 Miles Wide” ja ”This War Is Ours” sekä livemateriaalia. Se julkaistiin 27. huhtikuuta 2010.
Joutsenprinsessa

Juoni

Leskeksi jääneet kuningas Vilhelm ja kuningatar Alberta hallitsevat valtakuntiaan tahoillaan. Vilhelmin perillinen on hänen tyttärensä, prinsessa Odette, ja Albertalla on poika, prinssi Derek. He yrittävät kihlata lapsia toisilleen jotta valtakunnat yhdistyisivät. Vuosien mittaan Odette ja Derek tapaavat toisensa joka kesä ja heidät yritetään saada rakastumaan. Suunnitelma ei kuitenkaan onnistu, sillä kaksikko vain välttelee ja kiusaa toisiaan. Yllättäen, aikuisiksi kasvaneet Derek ja Odette ihastuvat toisiinsa. Odette kuitenkin uskoo Derekin rakastuneen häneen vain ulkonäkönsä vuoksi eikä häitä järjestetä.
Kotimatkalla metsässä Vilhelm ja Odette kohtaavat ilkeän Rupert-velhon, jonka Vilhelm on karkottanut valtakunnastaan vallankaappausaikaiden vuoksi. Rupert muuttaa itsensä Suureksi eläimeksi ja sieppaa Odetten. Vilhelm ehtii ennen kuolemaansa kertoa Derekille, että heidän kimppuunsa hyökännyt peto ei ole se, miltä se näyttää. Kaikki muut uskovat Odetten kuolleen, mutta Derek ei suostu antamaan periksi vaan aikoo löytää hänet ja harjoittelee jousiammuntaa Suuren eläimen tuhoamiseksi.
Rupert-velho vie Odetten lammelle, jossa hän on langettanut tämän päälle loitsun ja muuttanut tämän joutseneksi. Lumous raukeaa aina kuunvalon aikaan ja kun kuutamo häipyy lammelta, Odette muuttuu takaisin joutseneksi. Odette pelastuu kiroukselta vain, kun hänelle vannotaan ikuista rakkautta ja se todistetaan maailmalle. Velho-Rupert itse suostuu murtamaan kirouksen, jos Odette suostuu hänen vaimokseen ja he hallitsevat valtakuntaa yhdessä.

Vastaanotto

Joutsenprinsessa sai ensi-iltansa amerikkalaisissa elokuvateattereissa 18. marraskuuta 1994. Elokuva ei ollut yleisömenestys, sillä se keräsi lipputuloina vain alle 10 miljoonaa dollaria. Yhtenä syynä huonoon menestykseen pidettiin Disneyn päätöstä laittaa uudelleen teatterilevitykseen jo kesällä ensi-iltansa saanut Leijonakuningas. Elokuvan kappale ”Far Longer Than Forever” (suomeksi Ain täältä ikuisuuteen) oli ehdolla parhaan laulun Golden Globe -palkinnon saajaksi, mutta palkinnon vei lopulta Leijonakuninkaan ”Can You Feel the Love Tonight”.
Nur Otan

Otan 1999

Nur Otanin edeltäjä, Isänmaa-puolue, Otan, perustettiin 12. helmikuuta 1999. 1. maaliskuuta 1999 pidettiin ensimmäinen Tasavaltalainen poliittinen puolue Otanin puoluekokous, johon osallistui lähes neljäsataa edustajaa Kazakstanin alueilta, kaupungeista ja piireistä. Mukana oli muun muassa 17 kansallisuuden edustajat, 104 yrittäjää ja liikemiestä sekä 67 julkisella sektorilla työskentelevää ja 122 valtiolla työssä olevaa. Kokous valitsi yksimielisesti Kazakstanin presidentti Nursultan Nazarbajevin puolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.
Puoluetta tukivat Kazakstanin kansan yhtenäisyyden liitto, Kazakstanin demokraattinen puolue ja Kazakstanin liberaali liike, jotka järjestivät yhteisen kokouksen. Lopuksi Otaniin liittyivät Oikeudenmukaisuuden puolue, Kansan osuuskuntapuolue ja Tasavaltalainen työn poliittinen puolue.
Ensimmäisissä mažiliksen vaaleissaan 2004 neljästä puolueesta yhdistyneenä Otan sai 60,6 % äänistä ja 42/77 paikkaa. Tuolloin mažilikseen valittiin kymmenen valtiopäiväedustajaa suhteellisella menetelmällä yhdessä koko maan kattavasta vaalipiiristä ja 67 edustajaa enemmistövaalilla pienistä vaalipiireistä.

Nur Otan 2006

25. syyskuuta 2006 siihen liittyi Dariga Nazarbajevan johtama Asar, mikä lisäsi puolueen paikkamäärää neljällä. Joulukuussa 2006 ilmoitettiin kansalaispuolueen ja maaseudun puolueen liittyvän Otaniin ja sen paikkamäärä lisääntyi 57 paikkaan. Joulukuun puoluekokouksessa 22. joulukuuta 2006 muutettiin nimeksi Nur Otan.
De Dietrich (Lunéville)

Historia

De Dietrich -automerkin juuret juontavat Saksan ja Ranskan rajamaiden kiistanalaisella Elsass-Lothringenin, ranskaksi Alsace-Lorraine, yli 300 vuotta vaikuttaneen De Dietrich -suvun teollisuustoimintaan. Vuonna 1896 yhtiön silloinen johtaja, paroni Adrien de Turckheim päätti laajentaa yhtiön tuotantoa rautatiekaluston valmistuksesta maantieajoneuvojen tuotantoon, hankkimalla Amédée Bolléen valmistuslisenssin. De Dietrich -nimisten autojen valmistus Lorrainen Lunévillessa aloitettiin vuonna 1897. Aluksi tuotevalikoima oli samanlainen De Dietrichin Niederbronnissa (Niederbronn-les-Bains (saksaksi: Bad Niederbronn)) sijainneen tehtaan kanssa. Niederbronn sijaitsi tuolloin Saksan puolella rajaa. Ajoneuvojen valmistus De Dietrich -nimellä päättyi vuonna 1905 ja niiden valmistusta Lorraine-Dietrich-nimisinä jatkoi Société Lorraine des Anciens Établissements De Dietrich et Cie -niminen yhtiö.

Ajoneuvot

Ensimmäinen tuotantomalli oli Amédée Bollée -lisenssillä valmistettu kaksisylinterinen, iskutilavuudeltaan joko 2300 cm³ tai 3000 cm³ malli. Näitä valmistui vuoden 1898 aikana 72 kappaletta ja vuonna 1900 107 kappaletta. Näillä autoilla osallistuttiin myös vuoden 1901 Pariisi–Berliini-kilpailuun, mutta ne eivät olleet kovin kilpailukykyisiä.
Myöhemmin yhtiö valmisti autoja marseillelaisen Turcat-Méryn lisenssillä. Näissä malleissa kaksi- tai nelisylinterinen moottori oli asennettu auton etuosaan ja voimansiirto taka-akselille oli ketjuvälitteinen. Vuonna 1902 yhtiö valmisti 253 ajoneuvoa. Vuonna 1903 mallitarjontaan kuului nelisylinterisiä malleja 3000 cm³:n, 4100 cm³:n tai 5400 cm³:n iskutilavuuksisilla moottoreilla.
Arkadi Volski

Arkadi Volski (1932 – syyskuu 2006) oli Venäjän industrialistien ja yrittäjien liiton puheenjohtaja. Volski loi kytköksiä teollisuuden ja valtion välille Neuvostoliiton ja Venäjän aikana toimien hallinnon talousneuvonantajana. Volski oli mukana myös joidenkin kansallisuuskiistojen rauhanneuvottelijana. Eräässä vaiheessa Volskilla oli Kansalaisliitto-niminen oma puolue. Joidenkin mielestä Volski loi oligarkit. Putinin aikana Volski edusti oligarkeille päin valtiota. Jotkut kytkevät Volskin salaiseen poliisiin ja korruptioon.

Arkadi Volski

Volski aloitti autotehtaan työntekijänä ja nousi tehtaanjohtajaksi. Lopulta hän toimi muun muassa maan johtajan Juri Andropovin talousneuvonantajana ja perusti vuonna 1991 maahan teollisuusjohtajien ja liikemiesten etuja ajavan liiton, josta kehittyi myöhemmin oligarkkien lobbausryhmä.
Volski jatkoi talousneuvonantajan roolissaan Gorbatšovin, Jeltsinin ja Putinin kaudelle asti. Jeltsinin kauden alussa Volskin "Teollisuusliitto" näyttäytyi uusrikkaiden liikemiesten vastustajana, koska sen jäsenien alkuperä oli kommunistipuolueessa. Volski perusti parlamenttiin oman Kansalaisliitto-puolueensa. Yksityistämisen edetessä Volski lähestyi rikkaita oligarkki-liikemiehiä, ja Volskin liitto edisti lopulta suurkaivos- ja energiayrityksiä. Volskin korkeasta asemasta kertoo se, että häntä veikattiin vuoden 1993 alussa Jegor Gaidarin seuraajaksi Venäjän talouteen eniten vaikuttavana henkilönä. Volskin sijasta etualalle nousi kuitenkin Anatoli Tšubais. Putinin kauden alussa vuonna 2001 monet oligarkit liittyivät Volskin liittoon, koska halusivat pitää välinsä kunnossa presidentti Putiniin. Volskin sanojen mukaan valtion piti vakiinnuttaa suhteensa liike-elämään ja puuttua aktiivisesti talouden tapahtumiin
Volski oli luonteeltaan joustava ja ystävällinen. Gorbatšovin aikana Volski neuvotteli rauhaa Vuoristo-Karabahiin. Volski muun muassa aloitti neuvottelut tšetšeenikapinallisten kanssa, vaikka toiset miehet veivät neuvottelut päätökseen.
Ylijättiläinen

Ylijättiläinen on hyvin suuri ja kirkas tähti, jonka säde on jopa 1 000 Auringon sädettä ja massa 10–50 Auringon massaa. Niiden luminositeettiluokka on Ia tai Ib. Niiden kirkkaus on 5 000–100 000 kertainen Aurinkoon verrattuna. Ylijättiläisiä kirkkaampia ovat vain luokan 0 hyperjättiläiset. Ylijättiläisen absoluuttinen kirkkaus on aina yli −4 magnitudia.
Ylijättiläiset ovat lyhytikäisiä mutta näkyvät melko kauas: tämän vuoksi monta ylijättiläistä on kirkkaimpien tähtien joukossa. Ylijättiläiset ovat yleensä korkeintaan 10–50 miljoonan vuoden sisällä lopustaan, supernovaräjähdyksestä. Monien ylijättiläisten kirkkaus vaihtelee, ja niissä tapahtuu kaasua sinkoavia purkauksia.
Kirkkaita luokan Ia ylijättiläisiä ovat sininen Saiph ja Aludra sekä sinivalkoinen Rigel ja valkoinen Deneb ja keltainen Wezen. Himmeämpiä ylijättiläisiä, jotka kuuluvat luokkaan Ib, ovat mm. Canopus, Mirfak, Pohjantähti, Enif, Suhail, Antares ja Betelgeuze.
Valkoisen Denebin absoluuttinen kirkkaus on noin −7,2 magnitudia ja kirkkaus 60 000–250 000 Auringon kirkkautta. Tähden etäisyyttä ei ole pystytty tarkkaan arvioimaan. Deneb on 200–300 kertaa Aurinkoa suurempi, ja sen massa on 20–25-kertainen Auringon massaan verrattuna. Orionin päätähden Betelgeusen säde on noin 400 Auringon sädettä, kirkkaus 20 000 Auringon kirkkautta.
Nada Surf

Nada Surf on yhdysvaltalainen vuonna 1992 New Yorkissa perustettu rockyhtye. Yhtyeen jäsenet ovat Matthew Caws (laulu ja kitara), Daniel Lorca (basso ja taustalaulu) sekä Ira Elliot (rummut ja taustalaulu). Yhtyeen läpimurto tapahtui vuoden 1996 debyyttialbumin singlellä Popular.
Ampex

Historia

Ampexin perusti venäläissyntyinen keksijä Alexander M. Poniatoff (1892–1980) vuonna 1944. Yrityksen nimen alku on hänen nimikirjaimistaan. Yritys valmisti Bing Crosbyn rahoittamana ja John T. Mullinin (1913–1999) suunnittelemana vuonna 1948 ääninauhureita tuotenimellä Ampex 200/200A. Yrityksen menestys alkoi näistä nauhureista.
John T. Mullin oli Yhdysvaltain armeijan viestijoukkojen majuri, joka osallistui Normandian maihinnousuun. Hän kuunteli yövuoroissa saksalaisten radioasemien nauhoitettuja musiikkilähetyksiä ja huomasi niiden äänenlaadun olevan paljon parempi kuin yhdysvaltalaisten tai englantilaisten nauhoitusten. Saksan antautumisen jälkeen Mullin lähetettiin Saksaan tutkimaan Saksan armeijan salaista elektroniikkaa. Tällä matkalla hän kävi Frankfurtin lähellä radioasemalla ja näki saksalaisia magnetofoneja. Mullin hankki neljä tällaista magnetofonia, joista kaksi tuli Yhdysvaltain valtiolle ja kaksi hänelle itselleen. Kaliforniassa Mullin kokosi laitteet ja teki niihin parannuksia ja alkoi esitellä niitä vuonna 1946. Vuonna 1947 hän esitteli laitteita Bing Crosbylle. Crosby oli stressaantunut suorista radiolähetyksistä ja hän innostui uudesta laitteesta. Crosby palkkasi Mullinin kaudeksi 1947–1948 nauhoittamaan ja edistämään Crosbyn esityksiä. Myöhemmin Crosby sijoitti 50 000 dollaria ensimmäisen yhdysvaltalaisen kelanauhurin kehittämiseen. Vuosina 1946–1948 Mullin käytti nauhureissa saksalaista IG Farbenin rautaoksidinauhaa, mutta vuodesta 1948 alkaen Ampex-nauhureissa käytettiin yhdysvaltalaisen 3M-yhtiön valmistamaa gamma-rautaoksidipäällystettyä asetaattinauhaa Scotch 111.

Kuvanauhuritekniikka

Yhtiö valmisti toimintansa alkuaikoina ääninauhureita koti-, radio- ja levytysstudiokäyttöön ja jatkaa niiden valmistusta nykyäänkin. Eniten mainetta Ampex niitti maailmalla ottamalla kuvanauhoitustekniikkaan pyörivät magneettipäät (kuvarumpu). Kuvanauhoitustekniikka onkin ollut yhtiön suurin toimiala. Siihen on kuulunut myös muitakin tuotteita, kuten televisiovastaanottimia ja magneettinauhoihin perustuvia tietokoneiden massamuistitallentimia.
Ampexin merkitys televisiokuvan tallennustekniikan kehitystyössä on ollut maailmalla hyvin merkittävä. Yhtiö on kehittänyt kuvarummun lisäksi alalla useita muitakin erinomaisia ratkaisuja, esimerkiksi magneettilevylle tallentavan videotallentimen, jonka avulla urheilulähetyksissä käytettävät hidastukset tulivat mahdollisiksi jo ennen kuin se tuli mahdolliseksi videonauhuritekniikalla.
Parhaiten Ampex tunnetaan ensimmäisestä televisiokäyttöön suunnitellusta videonauhuriformaatistaan Quadruplexista, joka oli kiistattomana markkinajohtajana noin kolme vuosikymmentä, ja tähän tallennusmenetelmään perustuvista studionauhureista, joita ainoastaan Ampex itse valmisti.
Leukemia

Oireet

Leukemian oireet ovat usein hyvin epämääräisiä, ja niitä tavataan myös tavallisissa, täysin vaarattomissa taudeissa. 
Tyypillisiä potilaiden kuvaamia ongelmia ovat väsymys, kalpeus ja pitkittyneet tai toistuvat infektiot. Verihiutaleiden vähyydestä johtuen vuoto-oireita (mm. pienet pistemäiset verenpurkaumat ja yleinen mustelmataipumus) saattaa esiintyä. Luusärky (jalkakivut, selkäkivut) on myös tavallinen johtuen syöpäsolujen pakkautumisesta luuydinonteloon. Lääkärin tutkimuksessa todetaan usein suurentunut perna tai maksa (suurentuneet imusolmukkeet kaulassa, kainaloissa, nivusissa sekä vatsan alueella ovat mahdollisia), mikä voi lapsilla aiheuttaa vatsan pömpötyksen. 
Leukemiaepäilyä vahvistaa verikokeessa nähtävä kahden solutyypin (punasolut, valkosolut tai verihiutaleet) epänormaali määrä, poikkeava valkosolujen erittelylaskennan tulos tai epänormaalien solujen näkyminen erittelylaskennassa. Leukemiadiagnoosin lopulliseen varmistamiseen vaaditaan kuitenkin aina luuydintutkimus.

Alatyypit

Leukemiat jaetaan alatyypeiksi sairaiden solujen ilmiasun, erilaistumisasteen ja genetiikan mukaan. Päätyyppejä on neljä: akuutti myelooinen leukemia, akuutti lymfaattinen leukemia, krooninen myelooinen leukemia ja krooninen lymfaattinen leukemia. Akuutti lymfaattinen on lasten ja krooninen lymfaattinen aikuisten yleisin leukemia. 
Akuutit leukemiat puhkeavat äkisti ja etenevät nopeasti. Ne vaativat välitöntä hoitoa ja ovat tavallisimpia lapsilla, nuorilla ja nuorilla aikuisilla. Kroonisen leukemian ennuste ei ole hyvä, mutta sairaus etenee hitaasti. Yleensä potilaat ovat elossa vielä 5–10 vuoden kuluttua sairauden toteamisesta.

Hoito

Leukemiaa hoidetaan tavallisimmin solunsalpaajilla. Hoitoon voidaan liittää myös sädehoito ja joskus harvinaisissa tapauksissa (esimerkiksi leukemiasolujen muodostaman kasvaimen tai poistettavan pernan kyseessä ollessa) leikkaus. 
Hoitotapa vaihtelee huomattavasti leukemiatyypistä riippuen. Aikuisen hitaasti etenevää, kroonista lymfaattista leukemiaa voidaan aluksi vain seurata ja myöhemmin oireiden ilmaantuessa hoitaa nostaen lääkeannoksia asteittain, kun taas nuorten potilaiden aggressiivisesti etenevän taudin aktiivinen, monen lääkkeen yhdistelmistä koostuva hoito aloitetaan yleensä parin päivän sisällä. Nuorehkojen (alle 50-55 vuotta) potilaiden uusiutuneiden tai muuten huonoennusteisten tautien kohdalla tulee kyseeseen myös luuydinsiirto. 
Akuuttien leukemioiden hoitoaika on keskimäärin 6 kuukaudesta vuoteen (akuutti myelooinen leukemia) tai 2-3 vuotta (akuutti lymfaattinen leukemia). Aktiivihoidon loputtua kaikkia potilaita seurataan vähitellen harvenevin sairaalakäynnein 5-10 vuotta taudin mahdollisen uusiutumisen ja hoidon mahdollisesti aiheuttamien myöhäisvaikutusten toteamiseksi.
Alfred Haapanen

Alfred Haapanen (1874–1961) oli amerikansuomalainen teologi. Hän toimi pappina useissa amerikansuomalaisissa seurakunnissa ja oli vuosina 1922–1950 Amerikan suomalaisen evankelis-luterilaisen kirkon johtaja.
Fernet-Branca

Fernet-Branca on italialainen, katkeroiden ryhmään kuuluva alkoholijuoma. Fernet-Brancan väri on voimakkaan tummanruskea ja sen tuoksu aromaattinen. Fernet-Brancan valmistamiseen käytetään 27 eri yrttiä ja maustetta, muun muassa mirhaa, raparperia, kamomillaa, kardemummaa, aloeta ja sahramia. Fernet-Brancaa valmistaa milanolainen Fratelli Branca -yhtiö.
Juoman kehitti Bernardino Branca vuonna 1845. Siitä tuli aluksi suosittu juomasekoitusten osa. Myöhemmin sitä on nautittu sellaisenaan digestiivinä.
Vukovar

Historia

Historiansa aikana Vukovar on kuulunut Kroatian, Bulgarian ja Ottomaanien valtakuntiin. Kaupungin nimi tulee Vuka-joesta sekä unkarin kielen linnaa tarkoittavasta sanasta vár. Kroatian sodassa serbijoukot hävittivät kaupungin lähes maan tasalle ja tappoivat runsaasti siviileitä Vukovarin piirityksessä.

Väestö

Koko kunnan asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennassa 31 670. Asukkaista kroaatteja oli 57,46 prosenttia ja serbejä 32,88 prosenttia. Lisäksi kaupungissa asuu runsaasti muita kansallisuuksia.
Saarijärvi (Rautajoki)

Maantiede

Järven pinta-ala on 15,8 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 400 metriä. Siihen laskee soilta muutama tulo-oja ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa kilometrin mittainen ja metsään päättyvä laskuoja. Järvestä valuvat vedet päättyvät Pikku-Poikkelukseen, joka laskee Poikkelusojaa myöten Rautajokeen.
Järven rantaviiva on 2,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Osa rannoista ovat soistunutta metsää. Järvellä on yksi saari ja se on kasvamassa umpeen siten, että toinen saari muodostuu turpeesta. Loppukesästä umpeenkasvu jakaa järven kahteen altaaseen. Viereinen Saarilammin erottaa tästä ojaton suokannas.
Maria Kahelin

Maria Kahelin (20. helmikuuta 1867 Jyväskylä – 21. heinäkuuta 1936 Jyväskylä) oli kuurojen koulun opettaja ja johtaja.
Kahelinin vanhemmat olivat Jyväskylän lyseon rehtori Karl Henrik Kahelin ja Anges Charlotta Aejmelaeus. Kahelin valmistui tyttökoulusta 1883, Jyväskylän opettajaseminaarista 1889 ja suoritti kasvatusopin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1897 sekä tietopuoliset ja käytännölliset kokeet kuuromykkäinkoulujen opettajan ja johtajattaren virkoja varten 1897. Hän auskultoi kuurojen opetusta sen jälkeen 1899 Tukholmassa, Gävlessä, Karlskronassa ja Kööpenhaminassa.
Kahelin toimi kansakoulunopettajana Petäjävedellä 1889–1890, valmistavassa koulussa Jyväskylässä 1890–1895, pastori Ernesti Luoman ja Helena Luoman perustamassa valtion Jyväskylän kuuromykkäinkoulussa 1895–1899. Sen jälkeen hän oli Pietarsaaren ruotsinkielisen kuuromykkäinkoulun johtajattaren Anna Heikelin kuoltua vuodesta 1899 koulun johtajatar.
Kahelinilla oli useita luottamustehtäviä. Hän oli Östensön turvakodin johtokunnan jäsen vuodesta 1910, NNKY:n johtokunnan jäsen Jyväskylässä 1897–1909, Pietarsaaressa 1903–1919. Suomen NNKY:n pääjohtokunnan jäsen hän oli 1905–1911. Hän oli Kuuromykkäin Auttajayhdistyksen Pietarsaaren piirin puheenjohtajana sen alusta alkaen, vuodesta 1904. Jäätyään Pietarsaaresta eläkkeelle Kahelin palasi Jyväskylään ja toimi siellä Kuuromykkäin yhdistyksen puheenjohtajana.
Lasse Saxelin

Lasse Saxelin (28. maaliskuuta 1922 Helsinki –  10. lokakuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Saxelin tunnettiin kuitenkin paremmin järjestäjänä Pekka Puupää -elokuvissa. Saxelin näytteli vielä sen jälkeen muutamassa elokuvassa. Saxelin omisti myös lyhytelokuvafirman kollegansa Armand Lohikosken kanssa. Saxelin oli myös mukana lyhytpiirretyissä.
Sonic Rivals

Pelattavuus

Graaffisesti peli näyttää samankaltaiselta kuin Sega Dreamcast aikaiset Sonic-pelit, mutta itse pelattavuus muistuttaa enemmän Sega Mega Drive aikaisia 2D-Sonic pelejä. Pelattavien hahmojen täytyy kisata kuuden eri Alueen (Zones) joissa on kolme eri Näytöstä (Act). Aina kolmannen Näytöksen lopussa pelihahmot kohtaavat tason pomovastuksen.

Juoni

Pelin alussa tohtori Eggman muuntaa Sonicin ystävät ja Knucklesin Mestarismaragdin erikoisiksi korteiksi upouudella laitteellaan. Sonic ja Knucles saapuvat selvittämään tilannetta. Knuckles, joka oli lähtenyt matkaan pelastaakseen Mestarismaragdin, kertoo Sonicille, että tiimityöskentely ei tule kysymykseenkään ja haluaa löytää Eggmanin ensiksi. Sillä välin Shadow saa etäisen signaalin Eggmanilta. Yllättäen mysteerinen siili nimeltä Silver saapuu tulevaisuudesta. Hän kertoo Shadowille, että hänen (Silverin) täytyy löytää Eggman ensin. Lukuisten yhteenottojen jälkeen paljastuukin, että tohtori Eggman olikin oikeasti Eggman Nega. Lopullisen taistelun jälkeen kaikki palautuu taas normaaliksi ja Silver palaa tulevaisuuteen mukanaan Eggman Nega.
Nesara

Nesara (National Economic Security And Reformation Act, Laki kansantalouden turvasta ja uudistuksesta) on presidentti Bill Clintonin ja Yhdysvaltain kongressin salassa laatimaksi väitetty laki.
Geoff Emerick

Geoffrey Emerick (5. joulukuuta 1945 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 2. lokakuuta 2018 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli englantilainen studiotyöntekijä, joka tunnetaan parhaiten työstään äänittäjänä The Beatlesin albumeilla Revolver, Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band, The Beatles ja Abbey Road.

Ura

Emerick aloitti työnsä EMI-levy-yhtiössä apulaisäänittäjänä 15-vuotiaana. Toisena työpäivänään hän pääsi seuraamaan Beatlesin ensimmäistä äänityssessiota, jossa yhtye taltioi ensisinglensä ”Love Me Do”. Varsinaisena äänittäjänä toimi tuolloin Norman Smith. Emerick työskenteli apulaisäänittäjänä myös monilla muilla Beatlesin alkuajan levytyksillä. Näiden lisäksi hän osallistui myös monien muiden EMI:n artistien, muun muassa Judy Garlandin levytyksiin.
Saatuaan ylennyksen äänittäjäksi Emerick toimi äänittäjänä Manfred Mannin vuonna 1966 ilmestyneellä ”Pretty Flamingo” -singlellä, joka nousi Iso-Britannian listaykköseksi. Samana keväänä Emerickistä tuli tuottaja George Martinin pyynnöstä Beatlesin äänittäjä. Ensimmäinen Beatles-albumi, jolla Emerick työskenteli äänittäjänä, oli samana vuonna ilmestynyt Revolver, jonka päätöskappaleen ”Tomorrow Never Knowsin” lauluosuudet äänitettiin Emerickin ehdotuksesta Leslie-kaiuttimen kautta, jotta kappaleeseen saatiin John Lennonin haluama eteerinen äänimaisema. Seuraavana vuonna ilmestyneen Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band-albumin johdosta hänelle myönnettiin Grammy-palkinto parhaasta äänitystyöstä. 
Emerick ilmoitti heinäkuussa 1968 lopettavansa työt Beatlesin äänittäjänä The Beatles -albumin sessioissa väsyneenä jatkuvaan riitelyyn. Hän palasi vielä yhtyeen äänittäjäksi seuraavana vuonna ilmestyneelle Abbey Road-albumille, voittaen jälleen Grammyn parhaasta äänitystyöstä.  1969 hän siirtyi Beatlesin Apple Corps Ltd. -yhtiön palvelukseen valvomaan yhtiön äänitysstudion rakentamista äänitystöiden ohessa.
The Beatlesin hajoamisen jälkeen Emerick työskenteli muun muassa Paul McCartneyn, Elvis Costellon, Badfingerin, Supertrampin ja Cheap Trickin kanssa. 
Beatlesin jälkeen Emerick palkittiin Grammy-palkinnolla vielä kahdesti, vuonna 1974 äänitystyöstään McCartneyn Band on the Run -albumilla ja vuonna 2003 elämäntyöstään.
Vuonna 2006 Emerick julkaisi Howard Masseyn kanssa koostamat muistelmansa Here, There, and Everywhere: My Life Recording the Music of The Beatles (Gotham Books, ISBN 1-59240-179-1).
Emerick kuoli 2. lokakuuta 2018 sydänkohtaukseen 72-vuotiaana.
Vaasan Osake-Pankki

Vaasan Osake-Pankki (Wasa Aktie-Bank) oli vuonna 1879 Vaasassa perustettu liikepankki. Pääkonttorin lisäksi sillä oli 23 sivukonttoria, joista yksi sijaitsi Helsingin Eteläesplanadilla Wasa Aktiebankin talossa. Wasa Aktie Bankilla oli 160 miljoonan markan talletukset vuonna 1920.

Historia

Pankkihankkeen alullepanija oli Joachim Kurtén, joka järjesti vaasalaisten kauppiaiden ja liikemiesten kanssa alustavan osakemerkinnän syksyllä 1878. Pankin perustava kokous pidettiin joulukuussa 1878. Yleisölle pankki avasi ovensa 4.8.1879.
Vaasan Osake-Pankki oli erityisesti pohjalaisten viljakauppiaiden pankki.
Vuonna 1920 Vaasan Osake-Pankki, helsinkiläinen Landtmannabanken ja Turun Osakepankki yhdistyivät Suomen Liittopankiksi. Se sulautui 1931 osaksi Helsingin Osakepankkia, jonka puolestaan Yhdyspankki osti vuonna 1986.