google/wiki40b huggingface dataset:
Harold von Mickwitz

Paul Harald (Harold) von Mickwitz (22. toukokuuta 1859 Helsinki – 12. helmikuuta 1938 Helsinki) oli suomalaissyntyinen Saksassa ja Yhdysvalloissa vaikuttanut konserttipianisti, pianonsoiton opettaja ja säveltäjä. 
Mickwitzin vanhemmat olivat Suomeen sijoitettujen venäläisten joukkojen esikuntalääkäri ja salaneuvos Paul Joakim von Mickwitz (1812–1888) ja hänen toinen puolisonsa Amalia Elisabet Agthe (1831–1895). Mickwitz opiskeli pianonsoittoa Helsingissä 1870–1875 Faltinin, Svärdsjön ja Steinin johdolla ja kävi samalla Helsingin yksityislyseota 1871–1876. Hän opiskeli 1876–1879 Pietarin konservatoriossa van Arkin, Theodor Leschetizkyn ja Brassinin oppilaana ja sen jälkeen Wienissä 1880–1884 Leschetizkyn johdolla. Mickwitz toimi pianonsoiton opettajana Helsingin musiikkiopistossa 1882–1884 ja piti samalla konsertteja Suomessa, Saksassa ja Baltian maissa. Hän oli sitten pianonsoiton opettajana Stuttgartin konservatoriossa 1885–1886 sekä Karlsruhessa 1886–1893 ja Wiesbadenissa 1893–1895. Palattuaan Suomeen 1895 hän oli Hufvudstadsbladet-lehden musiikkiarvostelijana ja toimi konserttipianistina.
Mickwitz muutti 1897 Yhdysvaltoihin. Hänestä tuli samana vuonna Shermanissa Texasissa sijainneen Kidd-Key Collegen musiikkikonservatorion johtaja ja hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 1902. Mickwitz johti Chicagossa sijainneen Bushin musiikkikonservatorion (Bush Conservatory of Music) piano-osastoa 1906–1908 ja uudelleen 1912–1916. Hän oli muun muassa Dallasissa sijaitsevan Southern Methodist Universityn musiikkidekaanina 1916–1918 ja toimi Juilliard Schoolin pianonsoiton pääopettajana. Jäätyään eläkkeelle 1929 Mickwitz palasi Suomeen.
Alla Pavlova

Alla Pavlova (s. 13. heinäkuuta 1952) on nykytaidemusiikin säveltäjä. Hän syntyi, opiskeli ja aloitti uransa Neuvostoliitossa, mutta asettui vuonna 1990 New Yorkiin, Yhdysvaltoihin. Hän on säveltänyt monenlaista musiikkia, jonka joukossa on muun muassa viisi sinfoniaa.
Fargo (televisiosarja)

Kausi 1

Tammikuussa 2006 palkkamurhaaja Lorne Malvo (Billy Bob Thornton) ohittaa Bemidjin (Minnesota) ja saa aikaan väkivallan vyöryn. Tapahtumien keskiöön joutuu tahtomattaan nössö vakuutusmyyjä Lester Nygaard (Martin Freeman). Varaseriffi Molly Solverson (Allison Tolman) ja konstaapeli Gus Grimly (Colin Hanks) naapurikaupunki Duluthista yhdistävät voimansa selvittääkseen joukon murhia joiden he uskovat liittyvän  Malvoon ja Nygaardiin.

Kausi 2

Sarjan luojan Noah Hawleyn mukaan toinen kausi käsittelee tapahtumia 1979 Sioux Fallsissa (Etelä-Dakota), mihin sarjan ensimmäisellä kaudella monesti viitattiin; nuori Lou Solverson ja Mollyn äiti tulevat olemaan siinä.

Vastaanotto

Sarja sai yhteensä 18 Emmy-ehdokkuutta muun muassa parhaasta minisarjasta tai televisioelokuvasta, ohjauksesta ja käsikirjoituksesta. Martin Freeman ja Billy Bob Thornton saivat ehdokkuudet parhaasta miespääosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa ja Colin Hanks parhaasta miessivuosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa. Allison Tolman sai ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa. 
Fargo palkittiin parhaan minisarjan tai televisioelokuvan sekä parhaan minisarjan tai televisioelokuvan miespääosan Golden Globella (Billy Bob Thornton).
Brittiläinen 8. panssaridivisioona

Palvelushistoria

Divisioonan esikunta perustettiin 4. marraskuuta 1940 Britteinsaarilla. Siihen liitettiin 7. marraskuuta tukiryhmä ja 22. marraskuuta 23. ja 24. panssariprikaati. Divisioona siirrettiin 7. toukokuuta - 5. heinäkuuta 1942 Egyptiin Pohjois-Afrikkaan, jossa se ei kuitenkaan osallistunut taisteluihin yhtymänä. Divisioonan esikunnan menetettyä kykynsä johtaa yhtymäänsä, se lakkautettiin 1. tammikuuta 1943 Egyptissä.
El Alameinin toisen taistelun jälkeen suunniteltiin divisioonan joukkojen keskittämistä takaa-ajoyksiköksi, mutta suunnitelmasta luovuttiin akselivaltojen joukkojen nopean vetäytymisen vuoksi.
Tenacious D

Historia

Jack Black tapasi 16-vuotiaana silloin 24-vuotiaan Kyle Gassin Edinburghissa, Skotlannissa. Kumpikin kuului teatterikerhoon. Gass ja Black eivät aluksi pitäneet toisistaan, mutta alkoivat ajan kuluessa tulla paremmin toimeen keskenään. Black ja Gass tekivät myös vaihtokaupan: Jos Gass opettaa Blackiä soittamaan kitaraa, opettaa Black Gassiä näyttelemään. Tätä vaihtokauppaa pidetään syynä Tenacious D:n syntymiseen. He soittivat ensimmäisen keikkansa vuonna 1994, esittäen ainoastaan yhden kappaleen, "Tributen".
Kummatkin jäsenet soittavat kitaraa ja laulavat, mutta Black on yhtyeen päälaulaja ja Gass yhtyeen pääkitaristi. Yhtyeen nimi keksittiin urheilutoimittaja Marv Albertin sanomasta lausahduksesta koripallo-ottelussa (tenacious defense).
Carles Gil

Seurajoukkueura

Gil on Valencian nuorisoakatemian kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa ollessaan 17-vuotias. Hän oli mukana edustusjoukkueen harjoituskausilla kesinä 2010–2012, minkä jälkeen hänen kanssaan solmittiin vuoteen 2016 asti ulottuva sopimus.
Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi lainasopimuksella Elcheen. Gil pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa joukkueessa 19. elokuuta 2012 Ponferradinaa vastaan, missä hän onnistui myös maalinteossa.
Gil pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa kasvattajaseurassaan 29. elokuuta 2014 Málagaa vastaan. 28. syyskuuta 2014 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Real Sociedadia vastaan.
Matti Aalto

Matti Aalto (aik. Wuorimäki, 21. heinäkuuta 1876 Seinäjoki – 29. tammikuuta 1950 Helsinki) toimi SDP:n kansanedustajana ensimmäisessä eduskunnassa. Varsinaisen työuransa hän teki Valtionrautateillä. 
Aallon vanhemmat olivat torpparit Matti Wuorimäki (aik. Frisk) ja Susanna Lemponen. Hän avioitui vuonna 1908 Olga Maria Niinivaaran kanssa. Heillä oli kaksi lasta Maija Aalto (s. 1913) ja Arvo Aalto (s. 1915). Matti Aalto kävi kansakoulun.
Ensimmäiseen eduskuntaan vuonna 1907 Matti Aalto valittiin Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli eduskunnan jäsenenä vain tämän eduskunnan istuntoajan, sillä eduskunta hajotettiin ennenaikaisesti jo vuonna 1908. Aalto oli sosiaalidemokraattisen eduskuntaryhmän jäsen. Eduskunnassa hän kuului jäsenenä sivistysvaliokuntaan, talousvaliokuntaan sekä suureen valiokuntaan.
Ennen siirtymistään VR:n palvelukseen Aalto toimi renkinä Nurmossa ja Seinäjoella, oli nahkurin opissa Hämeenlinnassa, jossa toimi myös nahkurina. Valtionrautateillä hän toimi ensiksi Helsingissä työmiehenä ja vuosina 1898–1907 varastonhoitajana, sitten vuodet 1907–1916 konttoriapulaisena, 1916–1917 II luokan kirjurina ja kirjanpitäjänä vuosina 1917–1940. Vuoden 1940–1945 hän toimi I luokan tarkastajana eli rautatiehallituksen painatusjaoston päällikkönä.
Vapaa-aikanaan hän toimi Suomen rautatieläisten raittiusyhdistyksen pääsihteerinä ja esimiehenä sekä VR:n eläkelaitoksen valtuusmiesten puheenjohtajan.
Johnny Nash

Johnny Nash (s. 19. elokuuta 1940 Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän esitti uransa huippuvuosina 1960- ja 1970-luvuilla etenkin rhythm and blues-, soul- ja reggae-musiikkia, ja hänellä oli suuri osa jamaikalaisen reggaen tunnetuksi tekijänä 1970-luvulla. Nash tunnetaan parhaiten vuoden 1972 hittisinglestään ”I Can See Clearly Now”.
Nash perusti 1960-luvun lopulla Jamaikalla lyhytikäiseksi jääneen levy-yhtiön JAD yhdessä Danny Simsin kanssa. Jamaikalla levyttäessään vuonna 1972 Nash levytti Bob Marleyn kirjoittaman kappaleen ”Stir It Up”, joka nosti hänet vuosien tauon jälkeen singlelistoille. Sitä seurasi hänen oma sävellyksensä ”I Can See Clearly Now” (1972), joka nousi listojen kärkeen, samoin kuin ”Tears On My Pillow” (1975). 1970-luvun lopulla Nash alkoi keskittyä näyttelijäntyöhön ja musiikin tuottamiseen ja julkaisi 1980-luvulla enää yhden albumin.
Parnasso 1951–2011

Vastaanotto

Jyrki Nummi toteaa esittelyssään, että teoksen arvo on merkittävä, vaikka sillä ei ole tutkimuksellisia tavoitteita: se luo kuvan sotien jälkeisen Suomen kirjallisesta elämästä, palauttaa hetkellisesti niihin sunnuntaitunnelmiin, jolloin ei ollut kiirettä mihinkään.
Hannu Waarala ei arvosta Suurpään teosta kaikilta osin, vaan tarttuu sen luettelomaisuuteen, mutta kiittää kuitenkin esimerkiksi jaksoa, jossa kerrotaan Parnasson unohtamat kirjailijat, kuten Marko Tapio, joka sittemmin Anne Friedin ansiosta on saanut ansaittua huomiota.
Manu Marttinen tiivistää arvionsa, että se vastaa kysymykseen, mitä lukijan tulee tietää, lainaukseen Juhani Salokanteleen kokoaman kirjan otsikosta. Hän toteaa myös, että kirjan avulla voi kohentaa yleissivistystään tiedoilla kuka kukin on ollut – tai halunnut olla – Suomen kirjallisuuspiireissä.
Wasenius (suku)

Wasenius (myös Vasenius) on suomalainen porvarissuku.
Suvun ensimmäinen tunnettu jäsen oli hämeenlinnalainen porvari Matts Eerikinpoika (n. 1695–1743), joka käytti 1740-luvulla sukunimeä Wassén tai Waseen. Hänen poikansa omaksuivat nimen muodossa Wasenius. Suku vaikutti hänen jälkeensä kahden polven ajan porvareina Hämeenlinnassa, mutta 1800-luvun alussa osa hänen pojanpojan pojistaan siirtyi Turkuun ja Helsinkiin. Näihin kuului muun muassa liikemies ja kirjakauppias Gustaf Otto Wasenius. Hänen 1832 rakennuttamansa Annalan huvila Helsingissä oli suvun omistuksessa vuoteen 1940.
Dagbladet (1888)

Dagbladet oli Helsingissä vuonna 1888 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Dagbladetin julkaisija ja päätoimittaja oli edellisenä vuonna lakannutta Helsingfors Dagbladia pitkään toimittanut Anders Herman Chydenius. Lehti ajoi edeltäjänsä liberaalisten aatteiden lisäksi myös suomen kielen asiaa. Seitsemästi viikossa ilmestynyt Dagbladet sai 3 000 kappaleen levikin. Vähäisten ilmoitustulojen takia lehti osoittautui kannattamattomaksi, ja jo kolmen kuukauden kuluttua sen korvasi vanhojen dagbladilaisten julkaisema uusi Helsingfors Dagblad. Tämäkin lehti lakkasi vuoden kuluttua.
HMS Aurora (F10)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1990.
Punameritähti

Koko ja ulkonäkö

Punameritähdellä on pieni ja litteä keskiruumis, josta lähtee yleensä viisi sädehaaraa – joskus niitä on vain neljä, joskus kuusi tai useampiakin. Sädehaarat voivat kasvaa 26 senttimetrin mittaisiksi, vaikka ovatkin tavallisesti huomattavasti lyhyemmät. Meritähti kykenee kasvattamaan uuden sädehaaran jopa neljän katkenneen tilalle. Sen suu sijaitsee alapinnalla keskellä ruumista, ja sädehaarojen päässä on valoa aistivat silmätäplät.
Muiden piikkinahkaisten tavoin punameritähdellä on vesiputkilosto, joka muodostuu nielua ympäröivästä rengaskanavasta ja siitä säteittäin erkanevista sädekanavista. Sädekanaviin liittyy imujalkoja, joita meritähti käyttää hengittämisessä, tarttumisessa sekä liikkumisessa – nopeimmillaan se ryömii 15 senttimetriä minuutissa. Rengaskanavasta johtaa ruumiin pintaan kivikanava, jonka suulla on siivilämäinen madreporilevy.
Punameritähdellä on kalkkilevyistä muodostuva ihonalainen tukiranka, jonka joustavan rakenteen ansiosta sen iho on pehmeä ja kimmoisa. Ihon väri vaihtelee oranssista vaaleanruskeaan ja purppuranpunaiseen ja siinä on runsaasti erilaisia piikkejä ja nystyjä, joista erikoisimpia ovat ihon puhdistuseliminä toimivat pienet pihtipiikit eli pedikellaariot. Yläpinnan suurimmat piikit muodostavat sädehaarojen suuntaisia jonoja, joiden välissä on runsaasti sormimaisia pullistumia eli papuloita, tavallisesti kolmen ryppäissä. Papulat ulottuvat meritähden ruumiinonteloon ja osallistuvat hengitykseen ja kuonaneritykseen.

Levinneisyys

Punameritähteä tavataan Atlantin valtameren itäosissa mutta ei Välimeressä. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Islannin rannikolle sekä Vienanmerelle ja etelässä Senegalin rannikolle.

Elinympäristö

Punameritähti elää yleensä kiinteällä merenpohjalla vuorovesivyöhykkeellä tai sen alapuolella 400 metrin syvyyteen saakka. Yksittäisiä meritähtiä on löydetty jopa 650 metrin syvyydestä.

Lisääntyminen

Punameritähti on yksineuvoinen eläin. Sen sädehaarojen alapinnalla sijaitsee sukurauhasia, joista sukusolut siirtyvät veteen sukuaukkojen kautta. Naaraat voivat tuottaa yhdellä kertaa jopa 2,5 miljoonaa munaa, jotka koiraat hedelmöittävät meriveteen vapauttamillaan siittiöillä. Hedelmöityneestä munasta kehittyy bipinnaria, kaksikylkinen toukka, joka ui vapaasti vedessä kolme viikkoa ennen kuin se laskeutuu merenpohjaan ja muuttuu aikuiseksi.

Ravinto

Muiden meritähtien tavoin punameritähti on ahkera saalistaja, joka käyttää ravinnokseen simpukoita, kotiloita ja taskurapuja. Se avaa simpukan kiertymällä sen kuoren puoliskoiden ympärille ja vetämällä ne auki imujaloillaan. Sen jälkeen se työntää mahalaukkunsa etuosan ulos suustaan simpukan pehmeiden osien ympärille ja sulattaa ne erittämillään ruoansulatusnesteillä. Kun simpukan liha on pehmennyt riittävästi, meritähti vetää mahalaukun takaisin sisälleen.
Il ritorno d'Ulisse in patria

Il ritorno d'Ulisse in patria (SV 325, suom. Odysseuksen paluu kotimaahan) on italialaisen säveltäjän Claudio Monteverdin ooppera (dramma per musica), jossa on prologi ja kolme näytöstä. Oopperan libreton on kirjoittanut Giacomo Badoaro, ja se perustuu Homeroksen teoksen Odysseia loppuosaan. Ooppera sai ensi-iltansa Venetsiassa Teatro SS Giovanni e Paolo -teatterissa helmikuussa 1641.

Historia

Tämä teos oli Monteverdin ensimmäinen teos Venetsiassa, ja se saavutti siellä valtaisan menestyksen. Samana vuonna teosta esitettiin myös Bolognassa, ja se saavutti siellä yhtäläisen menestyksen kuin Venetsiassakin. Näissä molemmissa esityksissä lauloivat samat laulajat keskeisiä rooleja, eli Giulia Paolelli oli Penelope, Maddalena Manelli oli Minerva ja Francesco Manelli oli Odysseus.
Tapahtuma-aika sijoittuu Troijan sodan jälkeiseen historialliseen aikaan. Tapahtumat sijoittuvan Antiikin Kreikkaan ja siellä Ithakan saarelle, josta Odusseys oli tarun mukaan kotoisin.
Alghazanth

Musiikki

Alghazanthin black metal yhdistelee tyylin melodisempaa ja primitiivisempää puolta. "Sirkkelikitaroiden" vastapainoksi koskettimilla on sijansa yhtyeen musiikissa. Sanoittaja-rumpali Gorath Moonthorn on sanonut Alghazanthin uskovan pelkän "runnomisen" sijaan tunnelmoinnin ja jylhyyden voimaan.
Rumpali Gorath Moonthorn vastaa yhtyeen sanoituksista, jotka käsittelevät black metallille ominaisesti ihmisen pimeitä puolia, satanismia sekä yleistä okkultismia. Moonthorn on tehnyt sanoituksia myös muille yhtyeille, kuten Sotajumalalle ja Obscurantille.
Punarintapyy

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan punarintapyy voi kasvaa noin 28 cm pitkäksi. Laji on selästään ja siivistään harmaa punaruskein kuvioinnein. Selkeä tuntomerkki on oranssi pää ja rinnan leveä punaruskea juova. Punarintapyyn vatsa ja alarinta ovat väriltään harmaat punaruskein juovin. Linnun nokka on musta ja jalat punertavat.

Levinneisyys

Punarintapyytä tavataan Intian pohjoisosista Länsi-Bengalin, Sikkimin ja Arunachal Pradeshin osavaltioista, Bhutanista ja Kiinasta. Lajin elinympäristöä ovat ainavihantien vuoristometsien, kuten bambumetsien aluskasvillisuus tyypillisesti noin 350–2 500 metrin korkeudessa. Tällä hetkellä punarintapyykannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä. Lajin kantaa uhkaa elinympäristöksi sopivien metsien hakkuut erityisesti Intiassa. Muita uhkia ovat metsästys ja karjankasvatus. Lajin lisääntymisaika on keväällä.
Flutamidi

Ominaisuudet ja käyttökohteet

Flutamidi on niin kutsuttu antiandrogeeni. Yhdiste on aihiolääke, joka metaboloituu vaikutuksiltaan voimakkaammaksi 2-hydroksiflutamidiksi. Se sitoutuu androgeenireseptoreihin ja estää täten androgeenien kuten testosteronin sitoutumista niihin. Näin testosteroni ei pääse stimuloimaan syöpäsolujen kasvua. Flutamidi sitoutuu androgeenireseptoreihin hieman heikommin kuin spironolaktoni tai syproteroniasetaatti. Flutamidia käytetään erityisesti etäpesäkkeitä muodostavien eturauhassyöpien hoidossa. Yhdistettä voidaan käyttää myös naisilla hirsutismin hoitoon.

Haittavaikutukset

Flutamidi on yleensä kohtalaisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimpiä haittavaikutuksia ovat vatsavaivat ja ripuli. Yhdiste voi aiheuttaa myös ihon herkistymistä valolle ja harvinaisissa tapauksissa se on myrkyllinen maksalle.
Pyhä

Pyhä eli sakraali on arjen ja maallisen, profaanin, vastakohta. Pyhällä tarkoitetaan yleensä jotakin asiaa ja paikkaa, joka on muusta erillään ja jolle on annettu erityisasema uskonnollisessa ajattelussa ja käyttäytymisessä. Pyhä on jotakin jumalille tai muille hengille erotettua tai niille kuuluvaa.

Pyhät luonnonkohteet

Animistisen maailmankuvan mukaan kaikkialla on henkiolentoja, joiden toiminta pitkälti määrää maailman tapahtumat. Animisteille koko luonto on pyhä. Silti jotkut kohteet ovat erityisen pyhiä; niitä palvotaan ja niille käydään uhraamassa. Palvotuimmissa paikoissa on läsnä jokin erityisen merkittävä henkiolento, kuten esi-isä tai yhteisön suojelija. Muun muassa vesialueita ja lähteitä, kosteikkoja, rotkoja, puita, isoja kiviä, lehtoja ja korkeita mäkiä ja vuoria on pidetty pyhinä. 
Saamelaisten pyhät järvet ovat Saivo-järviä ja pyhät maakohteet, kuten kivet seitoja.
Vindelfjällen

Vindelfjällen on tunturialue Ruotsissa Sorselen ja Storumanin kuntien alueella. Alueella sijaitsee Vindelfjällenin luonnonsuojelualue. Se on yksi Euroopan suurimmista suojelluista alueista, josta osa kuuluu Natura 2000:een ja osa on suojeltu muuta kautta.
Johannes Heikkonen

Johannes Heikkonen (2. lokakuuta 1892 Muolaa – 6. marraskuuta 1938 Leningrad) oli suomalainen kivityömies joka toimi Karjalan Autonomisen Sosialistisen Neuvostotasavallan sotakomissaarina.
Muolaan Kuusaan kylässä syntyneen Johannes Heikkosen vanhemmat olivat Edvard ja Hetti Heikkonen. Johannes oli työssä 9-vuotiaasta ensin nahkurinverstaassa ja sitten metsätöissä ja paimenena sekä suutarin oppipoikana. Hän lähti sitten Viipuriin jossa hän työskenteli kivenhakkaajana. Heikkonen muutti 1910 Venäjälle jossa hän työskenteli tehtaissa ja rakennustyömailla muun muassa Moskovassa, Kostromassa, Kiovassa, Räävelissä ja Sevastopolissa.
Vuonna 1917 Heikkonen asui Pietarissa jossa hän osallistui bolševikkien joukoissa lokakuun vallankumoukseen. Heikkonen liittyi marraskuussa 1917 suomalaisten kansalliseen vapaaehtoisosastoon ja hän oli Suomen sisällissodan aikana punaisten joukoissa komppanianpäällikkönä osallistuen taisteluihin Kämärässä, Helsingissä, Vilppulassa, Enorannassa ja Pekkalassa. Heikkonen haavoittui kevätätalvella 1918 ja hän palasi Pietariin 7. maaliskuuta 1918.
Heikkonen oli toukokuusta 1918 alkaen aluksi yleisvenäläisen erikoiskomission määräämissä tehtävissä ja hän osallistui sitten tykistökurssille ja jalkaväen komentajakursseille. Huhtikuun lopulla 1919 Heikkonen lähti Kansainvälisen sotakoulun kurssilaisryhmän mukana Aunuksen rintamalle, jossa hän toimi ensimmäisen suomalaisen rykmentin komissaarina ja heinäkuusta 1919 alkaen 6. suomalaisen rykmentin komissaarina. Rykmentti taisteli Suomen puolelta tulleita Aunuksen retkeläisiä vastaan aina syksyyn 1919 saakka. Heikkonen palasi syksyllä Pietariin, mutta lähti sieltä pian kansainvälisen sotakoulun suomalaisoppilaista kootun pataljoonan komentajana Arkangelin rintamalle, jossa vastassa olivat englantilaiset ja amerikkalaiset joukot. Taistelut päättyivät helmikuussa 1920 Arkangelin valtaukseen ja tämän jälkeen suomalainen kurssilaispataljoona siirrettiin Puolan rintamalle. Maaliskuussa 1921 Heikkosen johtama kansainvälisen sotakoulun oppilaista muodostettu pataljoona oli mukana kukistamassa Kronstadtin kapinaa. Vajaa vuosi myöhemmin tammikuussa 1922 Heikkonen oli Itä-Karjalan kansannousun aikana Kiimasjärvelle hyökkäyksen tehnyttä kansainvälisen sotakoulun osastoa johtaneen Toivo Antikaisen apulaisena ja komppanianpäällikkönä.
Heikkonen toimi sitten Pietarissa kansainvälisen sotakoulun opettajana ja myöhemmin hän siirtyi Neuvosto-Karjalaan jossa hän oli muodostamassa Karjalan jääkäripataljoonaa sekä toimi ensin joukkojen aluehallinnon poliittisen sihteeristön päällikkönä ja sen jälkeen aluehallinnon päällikkönä.
1930-luvulla Heikkonen toimi Mujejärven piirin puolusihteerinä ja hän osallistui muun muassa uitto-, metsä- ja toukotöiden organisointiin. Heikkonen joutui Stalinin puhdistusten uhriksi ja hänet kidutettiin kuoliaaksi Leningradin tutkintavankilassa 6. marraskuuta 1938. Hänen maineensa palautettiin 1955. Petroskoissa Drevljankan kaupunginosassa sijaitsee Heikkosen mukaan nimetty katu.
Suomen Salibandyliitto

Päätöksenteko

Salibandyliiton ylin päättävä elin on liittokokous, joka kokoontuu parillisten vuosien loka-marraskuussa. Liittokokousten välillä ylintä päätösvaltaa käyttää liittokokouksen valitsema valtuusto, joka koostuu salibandyalueiden seurojen edustajista. Salibandyalueita on seitsemän ja ne ovat maantieteellisesti jaettu Sisä-, Kaakkois-, Etelä- ja Pohjois-Suomen sekä Pohjanmaan, Savo-Karjalan ja Länsirannikon alueisiin. Liiton asioita hoitaa liittokokouksen valitsema hallitus, jonka puheenjohtajana toimii Risto Kauppinen.
Magnus Arvedson

Pelaajaura

Arvedson oli Färjestads BK:n kasvatti. Hän siirtyi jo juniorina pelaamaan Örebro IK:hon, jossa Arvedson teki debyyttinsä miesten peleissä kaudella 1990–1991, kun hän pelasi I-divisioonassa. Kolmen siellä vietetyn kauden jälkeen Arvedson palasi kasvattajaseuraansa Färjestadiin pelaamaan Elitserieniä kaudeksi 1993–1994. Hän pelasi joukkueessa neljä kautta, joista kausina 1995–1996 ja 1996–1997 Arvedson teki yhden kauden piste-ennätyksensä 24 pisteellään. Noista jälkimmäinen kausi päättyi Ruotsin mestaruuteen keväällä 1997. 
Ottawa Senators varasi Arvedsonin 25-vuotiaana numerolla 119 NHL:n varaustilaisuudessa 1997. Hän siirtyi NHL:ään heti varauksensa jälkeen ja teki kaudella 1997–1998 61 ottelussa tehopisteet 11+15=26. Toisella kaudellaan 1998–1999 Arvedson teki pisteillä 21+26=47 yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä. Hän oli Senatorsin kolmanneksi paras maalintekijä maanmiehensä Andreas Johanssonin kanssa sekä neljänneksi paras pistemies. Kauden päätteeksi Arvedson oli ehdokkaana NHL:n parhaalle puolustavalle hyökkääjälle annettavan Frank J. Selke Trophyn saajaksi, mutta palkinnon vei lopulta Dallas Starsin Jere Lehtinen äänin 23-19.
Kausina 1999–2000 ja 2000–2001 Arvedson kärsi loukkaantumisista ja oli molempina kausina sivussa noin 30 runkosarjan ottelua. Niistä huolimatta hän pelasi molempina keväinä pudotuspeleissä. Arvedson pelasi Senatorsissa kuusi kautta kevääseen 2003 saakka. Syyskuussa 2003 hän siirtyi vapaana agenttina Vancouver Canucksiin. Arvedson pelasi lähinnä samassa ketjussa maanmiestensä Sedinin kaksosten Daniel ja Henrikin kanssa. Hänen kautensa kuitenkin päättyi jo uuden vuoden aattona 31. joulukuuta 2003, kun Arvedson loukkasi polvensa ottelussa Washington Capitalsia vastaan. Hän pelasi kauden 2003–2004 aikana yhteensä 41 ottelua tehoin 8+7=15.
Kesällä 2004 Arvedson teki sopimuksen kasvattajaseuransa Färjestadin kanssa, mutta harjoituskaudella 2004 hän loukkasi selkänsä, eikä pelannut kauden aikana otteluakaan runkosarjassa. Arvedson lopetti uransa 11. lokakuuta 2004 32-vuotiaana.

Valmentajaura

Kaudella 2006–2007 Arvedson valmensi Ruotsin II-divisioonassa pelaavaa Forshaga IF:ää. Maaliskuussa 2007 hänet nimettiin Elitserien-joukkue Mora IK:n päävalmentajaksi. Arvedson valmensi joukkuetta noin puoli kautta, kunnes hänet erotettiin 26. joulukuuta 2007. Arvedsonin korvasi Pär Djoos.
Huhtikuussa 2008 Arvedson siirtyi valmentamaan HockeyAllsvenskanissa pelaavaa Bofors IK:ta, mutta hänet erotettiin jo marraskuussa 2008 joukkueen peräsimestä.
Star (vene)

Star-luokka olympialaisissa

Vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisista alkaen Star on ollut miehille ja naisille avoin olympialuokka. Ainoastaan vuonna Montrealin olympialaisissa 1976 sen korvasi Tempest-luokka. Star-luokka varattiin vain miehille 2004, jolloin olympialaisiin perustettiin naisille oma köliveneluokka eli Yngling. Yhdysvallat on Star-luokan menestyksekkäin maa seitsemällä olympiakullallaan, joista viimeisin tuli Mark Reynoldsin kipparoimalle veneelle Sydneyn olympialaisista vuonna 2000.
Rion olympialaisissa 2016 Star-luokkaa ei enää ole.
Macadoshis

Macadoshis on yhdysvaltalainen rap-artisti ja Tupac Shakurin ystävä. Hänen esiintyi 2Pacin ryhmässä Thug Life yhdessä 2Pacin, Big Syken, Mopreme Shakurin ja Rated R:n kanssa.
Vuonna 2007, 13 vuotta Thug Life Vol. 1:n jälkeen, Macadoshis julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Tha Come Up.
Sabino Cuadra

Sabino Cuadra Lasarte (s. 24. toukokuuta 1949 Amurrio, Araba, Baskimaa) on baskimaalainen poliitikko ja Espanjan edustajainhuoneen jäsen vuodesta 2011 alkaen. Hän edustaa Baskimaan itsenäistymistä tavoittelevaa vasemmistolaista Amaiur-puoluetta.