google/wiki40b huggingface dataset:
Areiopagi

Maantiede

Areiopagin kukkula sijaitsee antiikin aikaisen Ateenan alueen keskellä Akropolis-kukkulan ja Agoran välisellä alueella, Agorasta etelään ja Akropoliista luoteeseen. Areiopagin länsipuolella on Pnyksin kukkula. Kukkulan korkeus on noin 115 metriä. Areiopagi on marmorikiveä ja nykyisin lähes paljas. Kukkulan pohjoisrinne on jyrkkä, ja pääsy ylös on eteläsivulta kallioon kaiverrettuja portaita pitkin. Paikalta on hyvä näköala Akropoliille ja Agoralle.

Mytologia ja historia

Kreikkalaisen mytologian mukaan kukkula sai nimensä siitä, että Ares tuomittiin paikalla tämän surmattua Poseidonin pojan Halirrothioksen. Toisen selityksen mukaan nimi oli peräisin siitä, että amatsonit uhrasivat paikalla Areelle. Aiskhyloksen Eumenideissa Areiopagi oli paikka, johon Orestes joutui tuomittavaksi surmattuaan äitinsä Klytaimnestran, joka oli murhannut hänen isänsä Agamemnonin.
Areiopagin kukkulalla tai sen ympäristössä oli asutusta viimeistään geometrisella kaudella 800-luvulla eaa., jolta ajalta kukkulan rinteestä on löytynyt hautoja. Antiikin aikana kukkulan pohjoisrinteessä olevassa luolassa oli Erinysten eli kostottarien pyhäkkö. Kukkulalla oli myös Boreaksen ja amatsonien kultit, mutta niiden sijaintipaikkaa ei tiedetä. Areiopagin neuvoston tiedetään kokoontuneen paikalla viimeistään 600-luvulla eaa.

Rakennukset ja löydökset

Areiopagilla ei ole säilynyt merkittäviä rakennelmia. Kukkulalla on suorakulmaiseksi hakattuja kiviä, jotka ovat toimineet mahdollisesti joko alttareina tai syytettyjen ja syyttäjien istuimina oikeudenkäynnin aikana. Areiopagilta tehdyt esinelöydöt ovat Antiikin Agoran museossa. Niihin lukeutuu muun muassa haudoista löydettyjä geometrisen kauden koruja.
Areiopagin läheisyydessä sijaitsi lukuisia pyhäköitä ja muita rakennuksia. Näihin lukeutuu muun muassa Amyneion-niminen pyhäkkö kukkulan etelärinteessä.
Palkki (rakennusosa)

Puupalkit

Yleisin puinen palkkityyppi on massiivipuinen palkki, joka on tehty yhdestä kappaleesta. Massiivipuupalkit luokitellaan lujuutensa mukaan neljään luokkaan: T18, T24, T30, T40 (mitä suurempi numero sitä kantavampi palkki). Koneella lajitellut palkit merkitään lisäksi M-kirjaimella (esimerkiksi MT24).
Liimapuupalkki on puulamelleista liimaamalla tehty kerrosrakenne. Palkissa on vähintään neljä lamellia. Palkin ylin ja alin lamelli ovat suurimmassa rasituksessa, joten niiden virheettömyyteen kiinnitetään erityistä huomiota. Liimapuu on yleisimmin lujuusluokkaa L40, joka vastaa eurooppalaista GL32-luokkaa.
Kertopuupalkki on havupuuviiluista liimaamalla koottu palkki. Kertopuupalkki on lujempi ja jäykempi kuin massiivipuupalkki.

Teräsbetonipalkit

Teräsbetonipalkit voidaan valmistaa työmaalla tai tehtaassa. Terästen (harjateräs/teräspunokset) tehtävänä on ottaa vastaan vetojännitys ja betonin puristusjännitys. Betonin vetolujuus on heikko, mutta puristuslujuus sen sijaan erittäin hyvä.
Yksiaukkoisessa palkissa puristus sijoittuu palkin yläreunaan ja veto taas alareunaan, jonka vuoksi harjateräkset on sijoitettu pääosin palkin alapintaan, vähintään 20 mm suojaavan betonikerroksen sisään. Tehdasvalmisteiset teräsbetonipalkit voidaan esijännittää, jolloin niiden kantokyky kasvaa.

Metallipalkit

Metalleista yleisin valmistusmateriaali on teräs. Myös alumiinista tehdään nykyisin kantavia rakenteita käyttämällä laserhitsausta ja hitsaamalla alumiinilevyt kotelorakenteiksi, jolloin saadaan merkittävästi lisää kantavuutta.

Muut materiaalit

Muista materiaaleista lähinnä muovin käyttö on lisääntynyt rakentamisessa, ja nykyisin myös kantavia rakenteita on valmistettu muovista. Kuitenkin vasta tulevaisuudessa nähdään, yleistyykö se.
Ennen palkkeja tehtiin myös kivestä, mutta nykyään kivenkäyttö perustuu enemmänkin ulkonäköön kuin sen kykyyn kantaa kuormia (pl. puristus)

Sillat

Silloissa palkkia käytetään usein pääkannattimena, jonka tehtävä on siirtää sillan kuormat maatuille. Siltoja nimetään usein palkkityypin mukaan kuten kotelopalkkisilta, ulokekotelopalkkisilta ja teräspalkkisilta.
Puupalkkien käyttö on ollut yleistä vanhoissa silloissa, ja puupalkkien käyttö erityisesti kevyen liikenteen silloissa on lisääntymässä.
Semper fidelis

Semper fidelis on latinankielinen fraasi, joka suomennettuna tarkoittaa "Aina uskollinen". Se on muun muassa Yhdysvaltain merijalkaväen (usein lyhennetyssä muodossa Semper fi) sekä useiden muiden sotilasyksiköiden, sukujen ja kaupunkien motto.
”Semper Fidelis” on myös Yhdysvaltain merijalkaväen marssi, jonka sävelsi John Philip Sousa.
Hyvinkään sairaala

Kelnet-mielenterveystalo

Kelnet-mielenterveystalo, nykyisin tunnettu Mielenterveystalo on Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin tuottama aikuisväestölle suunnattu verkkosivusto, joka antaa tietoa mielenterveyden ongelmista, itsehoidosta, ja tarjolla olevista mielenterveyspalveluista.
Palvelu on kaikille avoin ja se on erityisesti suunnattu ihmisille, jotka kärsivät yleisistä mielenterveysongelmista.
Palvelun avulla voi etsiä tietoa ja mielenterveyspalveluita oireiden perusteella tai kartan avulla. Mielenterveystalo sisältää uuden innovatiivisen oirenavigaattorin, joka ohjaa käyttäjän lisäkysymysten avulla sopivan tiedon ja palveluiden ääreen. Ammattilaiset voivat hakea tarjolla olevaa tietoa tai palveluita myös diagnoosipohjaisesti. Palvelu kokoaa vaikeasti hahmotettavat mielenterveyden häiriöt yhteen virtuaaliseen mielenterveystaloon
George Milne

George Francis Milne (5. marraskuuta 1866 Aberdeen, Skotlanti – 23. maaliskuuta 1948 Lontoo) oli brittiläinen sotamarsalkka, joka toimi Britannian pääesikunnan päällikkönä vuosina 1926–1933.
Milne valmistui Woolwichin kuninkaallisesta sotilasakatemiasta vuonna 1885 ja Camberleyn yleisesikuntakoulusta vuonna 1897. Hän osallistui tykistöupseerina Omdurmanin taisteluun vuonna 1898. Buurisodan aikana vuosina 1899–1902 Milne toimi everstiluutnanttina Herbert Kitchenerin esikunnan tiedusteluosastolla. Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa Milne oli neljännen divisioonan komentajana, ja hän johti sitä sodan alussa Le Cateaun, Marnen ja Aisnen taisteluissa. Hänet ylennettiin lokakuussa 1914 prikaatinkenraaliksi ja seuraavana vuonna kenraalimajuriksi, ja siirrettiin sen jälkeen Balkanille Salonikin rintamalle 27:nnen divisioonan komentajaksi. Tammikuusta 1916 alkaen Milne oli kaikkien Salonikiin sijoitettujen brittiläisten joukkojen komentaja ranskalaisen ylipäällikön, Maurice Sarrailin alaisuudessa. Britannian armeijan esikuntapäällikkö William Robertson ei kuitenkaan halunnut hyökkäyksiä käynnistettävän Salonikin rintamalla, mikä rajoitti Milnen toimintamahdollisuuksia. Tilanne muuttui kun Sarrail korvattiin uudella ylipäälliköllä, ja saatuaan luvan Milne komensi huhtikuussa 1917 joukkonsa hyökkäykseen Dojran-järvellä. Operaatiossa malariasta kärsineet brittijoukot kokivat suuria tappiot ilman merkittävää menestystä. Ympärysvallat eivät tämän jälkeen toteuttaneet Salonikin rintamalla hyökkäysoperaatiota ennen syksyn 1918 menestyksekästä Vardarin offensiivia.
Turkin taivuttua aselepoon maailmansodan lopussa Milnen joukot miehittivät Konstantinopolia vuoteen 1920. Samana vuonna hänet ylennettiin kenraaliksi. Vuodesta 1922 Milne toimi itäisen joukko-osaston komentajana, kunnes hänet 1926 nimitettiin imperiumin pääesikunnan (Imperial General Staff) päälliköksi vuonna 1926. Hän jäi eläkkeelle 1933 sotamarsalkan arvoisena. Milne aateloitiin ja hänestä tuli paroni Milne of Salonika and Rubislaw. Toisen maailmansodan aikana hän palveli vielä kodinturvajoukoissa.
Suuri yhtenäisteoria

Suuri yhtenäisteoria (engl. Grand Unified Theory eli GUT) on fysiikassa yksi lukuisista yhtenäiskenttäteorioista, joilla pyritään yhdistämään kolme neljästä perusvuorovaikutuksesta eli heikko vuorovaikutus, vahva vuorovaikutus ja sähkömagnetismi. Teoria ennustaa näiden vuorovaikutusten sulautuvan yhdeksi kentäksi \scriptstyle 10^{14} GeV suuremmilla energioilla.
Toistaiseksi on pystytty yhdistämään sähkömagnetismi ja heikko vuorovaikutus sähköheikoksi vuorovaikutukseksi. Vahvaa vuorovaikutusta kuvaa kvanttikromodynamiikka eli QCD. Suuren yhtenäisteoria tarkoituksena olisi yhdistää sähköheikko vuorovaikutus ja vahva vuorovaikutus toisiinsa. Vielä tästäkin pidemmälle menee nk. kaiken teoria, jossa kaikki neljä perusvuorovaikutusta yhdistettäisiin samaan teoriaan.
Adam Carroll

Ura

Hän ajoi kausina 2005 ja 2006 GP2-sarjassa Super Nova International ja Racing Engineering talleissa. Vuonna 2005 hän sijoittui pisteissä viidenneksi ja 2006 hän sijoittui yhdeksänneksi.
Kaudeksi 2007 Carroll siirtyi DTM-vakioautosarjaan, mutta kyllästyi autonsa heikkoon kilpailukykyyn ja palasi takaisin GP2-sarjaan kesken kauden Petrol Ofisi FMS International-talliin. Hän korvasi vasta kolmannen kisaviikonlopun jälkeen tallista erotetun Antonio Pizzonian. Hän saavutti vain yhden pisteen ja hänet korvattiin Marko Asmerilla.
Ennen GP2-uraansa Carroll on ajanut muun muassa Britannian Formula 3 -sarjaa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2002. Carroll kilpaili A1 Grand Prix sarjassa kaudella 2008-09 edustaen Irlantia. Hän saavutti viisi voittoa ja voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 2010 Carroll kilpaili yksittäisissä IndyCar kilpailuissa. 
Vuonna 2011 Carroll kilpaili muun muassa Auto GP-sarjassa ja World Series by Renault-sarjassa. Samana vuonna Carroll teki paluun GP2-sarjaan tuuraamaan Luca Filippiä Super Nova Racing-tallissa. Hän keräsi 6 pistettä.

Formula E

Carroll siirtyi kilpailemaan Formula E -sarjaan kaudeksi 2016–2017. Hän debytoi Hongkongin ePrix'issä uudessa Jaguar Racing -tallissa.
Simon Silvén

Simon Silvén (aiemmin Jylkkä) (11. elokuuta 1747 Kalajoki – 29. huhtikuuta 1798 Kalajoki) oli rakennusmestari, maanviljelijä ja kirkonrakentaja. Kirkonrakentaja Matti Jylkkä on hänen isänsä. Silvénin ensimmäinen itsenäinen työ on Nurmeksen kirkon tapuli vuodelta 1773. Pohjalaistyylinen kolmikerroksinen tapuli on edelleen pystyssä. Ensimmäinen Silvénin rakentama kirkko on Sievin kirkko, joka valmistui 1775, mutta purettiin 1860-luvulla. Vuonna 1771 valmistunutta Piippolan kirkkoa sanotaan myös Silvénin rakentamaksi, mutta asiasta ei olla yksimielisiä.
Virkkuukoukku

Virkkuukoukku (myös virkkauskoukku) on noin 15 cm pitkä puikko, jonka toisessa päässä on koukku. Yleensä koukuissa on puolivälissä levennys paremman otteen saamiseksi. Virkkuukoukkua käytetään virkkaamiseen. Koukkuja on saatavilla monia eri kokoja, pienimmät ovat kooltaan 0,6 ja suurimmat 15. Koko ilmaisee koukun paksuutta millimetreinä. Yleensä pienimmät virkkuukoukut valmistetaan alumiinista, mutta isommat (yli 5) valmistetaan yleensä muovista. Nykyään on saatavilla myös puu- ja bambukoukkuja. Bambukoukut on valmistettu hienosyisestä bambusta ja ovat hyvin kevyitä. Bambukoukkuja on saatavilla rajoitettuja kokoja 3,5 mm:stä 6 mm:iin. Puiset koukut on usein valmistettu käsityönä erilaisista kovista puulajeista, ja ne ovat usein koristeellisia. Puisissa koukuissa koot alkavat 3,5 mm:stä ylöspäin.
Euroopan ulkopuolella valmistetuissa koukuissa kokomerkinnät ovat erilaisia kuin Euroopassa valmistetuissa koukuissa. Esimerkiksi Yhdysvalloissa käytetään kirjaimia numeroiden sijaan ja englantilaiset numerot kulkevat vastakkaiseen suuntaan.

Koukkuamiskoukku

Koukkuamiskoukku muistuttaa muuten virkkuukoukkua, paitsi että se on pitempi ja siinä on toisessa päässä este, joka estää silmukoiden putoamisen. Koukkuamiskoukkuja on myös kaksipäisiä malleja, jotka muistuttavat pyöröneulepuikkoa, jossa vaijerin molemmissa päissä on virkkuukoukut. Koukkuamiskoukkua käytetään koukkuamiseen, jota kutsutaan myös tunisialaiseksi virkkaukseksi tai kaksisuuntaiseksi virkkaukseksi.
Kauttuan paperitehdas

Kauttuan paperitehdas on Eurassa sijaitseva paperitehdas. Sen omistaa japanilaiseen Nippon Paper Industriesiin kuuluva Jujo Thermal. Aiemmin koko tehdas oli Ahlströmin omistuksessa ja vuoteen 2015 saakka Ahlstrom Tampere Oy:llä oli Kauttuan paperitehtaalla yksi paperikone ja Jujo Thermal Oy:llä kaksi paperikonetta. Ahlstromin paperikone suljettiin juhannusviikolla 2015. Kauttuan paperitehtaan tuotantokapasiteetti on yhteensä noin 82 000 tonnia erikoispapereita. Tehtaalla työskentelee yhteensä noin 309 henkilöä. Työntekijöitä edustaa Paperiliiton Kauttuan osasto n:o 7 r.y.

Historia

Paperinvalmistus Kauttualla alkoi vuonna 1907. Tiilisen tehdasrakennuksen suunnitteli porilainen arkkitehtitoimisto Fagerholm & Nordman.

Paperitehdas teki laajaa yhteistyötä Ahlströmin omistaman Euran Paperi nimisen jalostustehtaan kanssa. Jalostustehtaan eräs tärkeimmistä tuotteista oli Neuvostoliittoon toimitettu vahattu karamellipaperi, jonka raakapaperi tehtiin Kauttuan paperitehtaalla. Karamellipaperin valmistus paperitehtaalla aloitettiin vuonna 1944 ja loppui se kun PK3 tuhoutui vuonna 1993.

Taidepainopaperi Kaubelart oli Suomen ensimmäinen päällystetty kiiltävä paperi, josta tuli myöhemmin hyvän laadun standardi päällystetyille papereille.

Lämpöherkän paperin tuottajana Kauttuan paperitehdas on ainoa tuotantolaitos Pohjoismaissa.

Tehtaille on myös rautatieyhteys, mutta rautatiekuljetukset on lopetettu ja osa rataa purettu viennin päätyttyä Neuvostoliittoon.
Transkriptio

Transkriptio on biologinen tapahtuma, jossa RNA-polymeraasi kopioi DNA:ssa olevaa geneettistä koodia RNA:ksi. Transkriptio on proteiinisynteesin ensimmäinen vaihe, mutta transkriptiossa syntyy myös t-RNA-, r-RNA- ja s-RNA-molekyylejä.

Transkription yleinen kulku

Transkription alussa RNA-polymeraasi kiinnittyy DNA-molekyyliin. Tämä prosessi vaatii tuekseen promoottoreita sekä avustavia proteiineja. Eukaryooteissa transkriptiota säätelevät myös vahvistajat (engl. enhancer).
RNA-polymeraasi kulkee DNA:ta pitkin ja avaa sen kaksoiskierteen. RNA-polymeraasi käyttää toista juostetta mallinaan RNA:n valmistamiseen.

Transkription aloitus

Eukaryooteissa transkriptio alkaa transkriptiofaktoreiden liittymisellä DNA:han. Transkriptiofaktorit tunnistavat geenissä promoottoreita ja vahvistajia. Usein ensimmäisenä transkriptiofaktorit sitoutuvat geeniä edeltävän TATA-sekvenssin kohtaan ja muodostavat geenin säätelyalueella transkription aloituskompleksin. Transkriptiofaktoreiden aktiivisuuden säätely on merkittävä proteiinisynteesin säätelykohta. Transkriptiofaktorit vaikuttavat myös transkription käynnistymiseen, sillä RNA-polymeraasi kiinnittyy DNA:han transkriptiofaktoreiden avulla. Jotta faktorit voisivat kiinnittyä DNA:han, niiden täytyy ensin poistaa DNA:ssa kiinni olevat histonit tai muuttaa nukleosomien järjestäytymistä.
Transkription aloitusta voidaan säädellä myös kromatiinin tasolla. Transkriptio ei onnistu kromosomin heterokromatiiniksi järjestäytyneellä alueella. Myös histonien deasetylointi deaktivoi geenin.

Transkription eteneminen

Transkriptiokoneisto liikkuu geeniä pitkin valmistaen RNA-ketjua. RNA-polymeraasiin on kiinnittyneenä useita elongaatiotekijöitä, jotka avustavat etenemistä. Sekä geenin eksonit että intronit valmistetaan RNA:ksi, joskin introneja poistetaan myöhemmin. RNA-ketjua muokataan sen tuottuessa: muun muassa ketjun päähän valmistetaan muunnelluista guaniininukleotideistä koostuva "hattu" (engl. 5' cap, koska se on ketjun ns. 5'-päässä).
Dorotean kunta

Kuntajaon kehitys

Dorotean pitäjä erotettiin kappeliseurakunnaksi Åselen pitäjästä vuonna 1795. Vuoden 1862 kuntauudistuksessa pitäjästä perustettiin Dorotean maalaiskunta. Vuoden 1952 kuntauudistus ei muuttanut aluejakoa, ja vuoden 1971 kuntauudistuksessa maalaiskunta muutettiin Dorotean kunnaksi. Vuonna 1974 se liitettiin Åselen kuntaan, mutta jo vuonna 1980 Dorotea erotettiin siitä jälleen omaksi kunnakseen.

Taajamat

Kunnassa on 1 taajama, jonka osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 53,6 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 1 335 asukasta. Kunnan ainoa taajama on sen keskustaajama Dorotea, jossa oli 1 543 asukasta.
Leikkipaikka

Leikkipaikka on leikkimiseen tarkoitettu alue, joita voi olla sekä ulkona että sisällä. Leikkipaikalla voi olla leikkikaluja tai leikkimiseen tarkoitettuja esineitä. Leikkipaikkoja on usein koulujen ja päiväkotien pihoilla. Niitä on myös monissa kaupoissa ja ravintoloissa ("leikkinurkka"), joissa osassa on järjestetty myös ulkopuolinen valvoja. Ulkona olevia julkisia kaikille koko ajan avoimia leikkipaikkoja kutsutaan useimmiten nimillä leikkipuisto tai leikkikenttä.

Leikkipuistot tai -kentät

Leikkipuisto on joko valvottu tai valvomaton, yleensä lasten tai varhaisnuorten yleiseen käyttöön ajanviettopaikaksi tarkoitettu puisto tai puiston osa, johon on sijoitettu lapsille ja joskus myös aikuisille suunniteltuja palveluja, leluja tai laitteita. Usein leikkipuiston suunnittelussa pyritään ottamaan perheet huomioon ja tästä syystä leikkipuistosta saattaa löytyä esimerkiksi pöydät eväiden nauttimista varten.
Leikkipuiston yhteydessä saattaa toimia myös esimerkiksi koulu, päiväkoti, kahvio, nähtävyys tai yritys. Joidenkin leikkipuistojen tai -kenttien yhteydessä voi olla välineetön hiekka- tai sora-alue sekä koirien ulkoiluttamisalue.
Leikkipuisto voi olla esimerkiksi kaupungin, kunnan tai yksityisen tahon ylläpitämä. Leikkipuistot yleisesti ottaen pyritään suunnittelemaan turvallisiksi myös pieniä alueen käyttäjiä varten sekä kestämään vaihtelevia sääolosuhteita ja ilkivaltaa.
Grillikioski

Grillikioski (puhek. grilli, nakkikioski, snagari ja snägäri)  on kioski, jossa myydään valmistettua pikaruokaa. Grillikioskeja sijaitsee usein kaupunkien, kaupunginosien ja kuntien keskustoissa sekä paikoin maanteiden varsilla. Ne ovat useimmiten yksityisomisteisia, omalla konseptillaan ja nimellään toimivia, vastakohtana hampurilaisravintoloissa ja pizzerioissa yleisemmälle ravintolaketju- tai franchising-toiminnalle.
Tavanomaisia grillikioskeissa myytäviä tuotteita ovat hampurilaiset, lihapiirakat, nakkisämpylät, grillimakkarat, porilaiset ja erilaiset ruoka-annokset, kuten makkaraperunat tai lihapullat muusilla lisukkeineen. Grillikioskeilla on myös usein omia erikoisuuksiaan ja nimikkoannoksia, kuten paikkakunnan tai esimerkiksi sijaintiin liittyvän teeman mukaan nimettyjä tuotteita.
Helsingissä katukuvaan sijoitettujen grillikioskien ulkonäkö on tarkkaan säädetty , käytössä on tyyppikioskeja eri aikakausilta. Uusinta mallia edustaa kioskimalli, joka muodostuu kahdesta sisäkkäisestä kuutiosta joista yksi on lasinen ja toinen verhoiltu kiiltävällä teräslevyllä. Edelliset kioskit olivat kuutionmuotoisia lujitemuovikoppeja ja niitä vanhemmat lasi-ikkunoin varustettuja kojuja.
Audiofiili

Audiofiili (lat. audire, kuulla, kreik. philos, rakastaa) on henkilö, joka arvostaa musiikin toiston äänenlaatua, erityisesti Hifi-äänentoistoa. Termiä käytetään pääosin High End -äänentoistojärjestelmiä harrastavista henkilöistä. Eräs tavoite heillä on se että toistettava ääni vastaisi mahdollisimman tarkasti esim. yhtyeen live-esitystä. Audiofiilit saattavat valita äänitteitä sen perusteella onko äänitteen tuottaja arvostettu laadukkaiden äänitteiden tuottajana. Akustointiakin voidaan tehdä jotta huoneakustiikka ei värittäisi ääntä.
Termiä käytetään myös halventavasti myös merkityksessä, että henkilö pyrkii hyvään äänentoistoon, jonka laatua hän ei voi kuvailla muilla kuin subjektiivisilla termeillä, tarkoittaa että henkilö on vakuuttunut pelkästään omiin tuntemuksiinsa pohjaten siitä, että jokin tietty äänentoistojärjestelmä kuulostaa paremmalta kuin toinen.Esimerkiksi monet hyvän äänentoiston ystävät pitävät LP-levyjä CD-levyjä parempina; voidaan osoittaa että ääni toistuu eri järjestelmissä eri tavalla, mutta "paremmuutta" ei voida osoittaa, voidaan vain esittää mielipide. Lisäksi joidenkin pitkälle erikoistuneiden laitteiden ja äänenlaatua parantavien laitteiden (esimerkiksi kalliiden kaapelien) vaikutusta äänen laatuun on vaikea osoittaa tieteellisin keinoin.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1952 – naisten puomi

Naisten puomivoimisteluun Helsingin olympiakisoissa 1952 osallistui 134 urheilijaa ja he edustvat 18 eri kansakuntaa. Kilpailu käsitti kaksi suoritusta, pakolliset ja vapaavalintaiset liikkeet. Pisteet vaikuttivat osaltaan myös henkilökohtaiseen 8-otteluun ja joukkuekilpailuun.
Eero Ainesmaa

Historia

Ainesmaan ura lähti käyntiin oululaisista gospel-ympyröistä, josta hän siirtyi joksikin aikaa musiikin ammattilaiseksi Pro Fide -yhtyeeseen. Hän tutustui Mikko Kuustoseen joka myös oli Pro Fide -yhtyeessä mukana. Nykyään Ainesmaa tekee lauluja Pro Fide -yhtyeelle, esimerkiksi yhtyeen Tarina-levyllä on Ainesmaan tekemä kappale ”Kaikki tämä”. Mikko Kuustonen perusti vuonna 1987 Q.Stone-yhtyeen johon myös Ainesmaa liittyi. Q.Stone-yhtyeessä hän esiintyi nimellä Eppu Ainesmaa. Lisäksi hänen käsialaa on kappale ”You did it for me”.
Ainesmaa opiskeli Oulussa arkkitehdiksi. Oulussa hänellä oli yhtye Gregory ja Vähän valoo jossa hän esiintyi Gregori V.-salanimellä (myös Gregori Vaara tai Gregory Vaara).
1990-luvulta lähtien hän on tehnyt lauluja myös muille artisteille, ensimmäiset kappaleet olivat Perjantai-nimisen gospel-folkyhtyeen kappaleet sekä Aikakoneen kappale ”Odota”. Perjantai-yhtyeessä hän toimi myös kitaristina. Hän vieraili myös Kimakka Tatsi- ja Avoin Lähde -yhtyeiden levyillä. 
Vuonna 2003 Ainesmaa oli mukana Sammakon malja-levyllä joka sisälsi Eero Pokelan runoihin sävellettyjä kappaleita.   Levyllä hän soitti kitaraa ja lisäksi hän myös teki muutaman sävellyksen levylle. 
Vuonna 2004 Ainesmaa julkaisi vaimonsa Minna Ainesmaan kanssa Pienet syyt-levyn.  Vuonna 2011 ilmestyi single ”Kaikki tiet vie Berliiniin”. 
2010-luvulla Ainesmaa asui Äänekoskella ja hänellä oli oma yritys joka toimi arkkitehtitoimistona sekä Toisinpäin-levyn kustantajana. Nykyään hän on yrittäjänä Mikkelissä. 
Vuonna 2013 Ainesmaa perusti yhtyeen nimeltään Kapteeni Ainesmaa ja uusi soololevy on tekeillä.  Seuraavana vuonna hän julkaisi kappaleen "Ruutitynnyri ja rikkitikku".
Ainesmaa on myös toiminut käsikirjoittajana muun muassa Pikku posteljooni -ohjelmalle sekä teatteriesityksille. Ainesmaa kirjoitti myös Tero Seppäsen kanssa Äänekosken 100-vuotisjuhlanäytelmän. Ainesmaa on parhaillaan tekemässä ensimmäistä romaania.
Metsämaan kirkko

Luvaton kirkko

Kirkon rakentamiseen pyydettiin lupaa vuonna 1767, mutta sitä ei myönnetty. Vuonna 1777 kirkon rakentaminen alkoi ilman lupaa, kunnes työhön tuli viranomaisten määräämä keskeytys ja vaatimus selvityksestä. Talonpoikien selvitys tyydytti maaherraa, joka antoi luvan saattaa rakentamisen loppuun.

Kappeliseurakunta

Kirkko on aiemmin kuulunut Metsämaan seurakunnalle. Seurakunta liittyi ensin vuoden 2000 alussa Kanta-Loimaan ja vuoden 2005 alussa Loimaan seurakuntaan. Metsämaan seurakunta säilyi kappeliseurakuntana.
Aimo Minkkinen

Aimo Minkkinen (s. 22. marraskuuta 1947 Hankasalmi) on Tampereen Lenin-museon pitkäaikainen johtaja. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi Moskovan yliopistossa. Jäätyään vuonna 2014 eläkkeelle hän on kirjoittanut V. I. Leninistä kirjan Lenin – Helmirasia.
Seksiorjuus

Seksiorjuus tai pakkoprostituutio on henkilön alistamista pitkäksi ajaksi erilaisia keinoja hyödyntämällä ja käyttäen tätä seksuaalisesti hyväkseen. Seksiorjuuteen liittyy usein ihmiskauppa.
Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännön mukaan "raiskaus, seksuaalinen orjuus, pakkoprostituutio, pakkoraskaus, pakkosterilisaatio tai muu yhtä törkeä seksuaalisen väkivallan muoto" on rikos ihmisyyttä vastaan silloin, kun se tehdään osana siviiliväestöön kohdistuvaa laajamittaista tai järjestelmällistä hyökkäystä ja hyökkäyksestä tietoisena.
Poikkeusaikoina, kuten sodassa, valloitetun alueen naisväestöä saatetaan käyttää miehitysjoukkojen viihdytykseen. Japani perusti laajenemissotansa aikana eri puolille Aasiaa bordelleja, joissa harjoitettiin pakkoprostituutiota. Japanin miehityksen aikana seksiorjuuteen pakotettuja korealaisia naisia kutsutaan nimellä chongshindae, ja muualla termillä jugunianfu.
Zoo Tycoon: Dinosaur Digs

Zoo Tycoon: Dinosaur Digs on vuonna 2002 julkaistu lisäosa peliin Zoo Tycoon. Se sallii pelaajien käyttää eläintarhassa monia esihistoriallisien teemojen mukaisia asioita mukaan lukien ravintoloita, skenaarioita ja rakennuksia. Se myös sallii pelaajan laittaa puistoon dinosauruksia ja jääkauden aikaisia eläimiä.
Dinosaur Digs sisältyy myös Marine Maniaan.