google/wiki40b huggingface dataset:
Sam Cassell

Yliopisto ( –1993)

Cassell opiskeli Paul Laurence Dunbarin high schoolissa Baltimoressa, josta hänet värvättiin DePaulin yliopistoon. Hän ei kuitenkaan pelannut urallaan DePaulin yliopistossa, vaan Floridan osavaltionyliopistossa. Cassell edusti yliopistoa kahden kauden ajan vuosina 1991–1993 ja teki parhaana kautenaan 18,4 pistettä ottelua kohden.

NBA-uran alku (1993–1999)

Cassell osallistui vuoden 1993 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Houston Rockets varasi hänet tilaisuuden 24:ntenä pelaajana. Ensimmäisenä NBA-kautenaan Cassell teki keskimäärin 6,7 pistettä ottelua kohden. Saman kauden päätteeksi seura voitti NBA-mestaruuden. Kaudella 1994–1995 hän pelasi ainoan kerran urallaan kaikki 82 runkosarjaottelua. Kauden päätteeksi Cassell voitti toisen perättäisen NBA-mestaruutensa. Hän ehti edustaa Houstonia kolme kautta, sillä elokuussa 1996 hänet kaupattiin pelaajakaupassa Phoenix Sunsille, jolloin muun muassa Charles Barkley siirtyi Houstoniin.
Cassell pelasi Phoenixissa vain 22 ottelua, sillä hänet kaupattiin joulukuussa 1996 Dallas Mavericksille. Hän edusti Dallasia vain 16 ottelun ajan ja helmikuussa 1997 hänet kaupattiin laajassa pelaajakaupassa New Jersey Netsiin. Cassell pelasi Netsissä yli kaksi vuotta, ja maaliskuussa 1999 hän siirtyi kolmen seuran yhteiskaupassa Milwaukee Bucksiin.

Uran huippuvuodet (1999–2004)

Milwaukeessa Cassell jakoi kauden 1999–2000 aikana keskimäärin 9,0 syöttöä ottelua kohden, jolla hän sijoittui sarjan syöttötilastossa kolmanneksi. Hän edusti seuraa kesään 2003 asti, jolloin hänet kaupattiin Minnesota Timberwolvesille. Pisteiden valossa kausi 2003–2004 oli Cassellin NBA-uran paras, sillä hän teki keskimäärin 19,8 pistettä ottelua kohden. Samana kautena hänet valittiin ainoan kerran hänen urallaan tähdistöjoukkueeseen ja tähdistöotteluun. Cassell pelasi seurassa lopulta kaksi kautta ja elokuussa 2005 hänet kaupattiin Los Angeles Clippersille.

Uran viimeiset kaudet (2004–2008)

Cassell edusti Clippersiä helmikuun 2008 loppuun asti, jolloin seura luopui hänen pelaajaoikeuksistaan. Pian tämän jälkeen hän siirtyi vapaana pelaajana Boston Celticsiin, jossa hän voitti kolmannen NBA-mestaruutensa kauden 2007–2008 päätteeksi. Cassell myös lopetti NBA-uransa tähän kauteen.
Ahlstrom-Munksjö

Ahlstromin ja Munksjön yhdistyminen

Kuitupaperiyhtiö Ahlstrom ja erikoispaperivalmistaja Munksjö tiedottivat vuoden 2016 lopulla yhdistymisestään, joka toteutettiin Ahlstrom Oyj:n sulautumisella Munksjöhön. Jo aiemmin vuonna 2013 Munksjö oli ostanut Ahlstromilta sen erikoispaperitoiminnot. Alustavasti uuden yhtiön nimeksi valittiin Ahlstrom-Munksjö, ja sen kotipaikaksi tuli Suomi pääkonttorin sijaitessa Tukholmassa. Ensisijaiseksi listautumispaikaksi yhtiö valitsi Helsingin pörssin rinnakkaislistautumisen ollessa Tukholman pörssissä. Omistusrakenteeltaan Ahlstrom-Munksjöstä tuli vahvasti suomalainen suurimman omistajan ollessa sijoitusyhtiö Ahlström Capital. Ahlstrom-Munksjön toimitusjohtajaksi nimitettiin Munksjön toimitusjohtaja Jan Åström ja hallituksen puheenjohtajaksi puolestaan Ahlström Capitalin toimitusjohtaja Hans Sohlström.
Hans Sohlström valittiin loppuvuodesta 2017 yhtiön uudeksi toimitusjohtajaksi Jan Åströmin oltua jäämässä eläkkeelle. Sohlström aloitti tehtävässä huhtikuussa 2018. Samalla yhtiö päätti siirtää pääkonttorinsa Suomeen syksyn 2018 aikana.
Ahlstrom-Munksjö tiedotti ostavansa yhdysvaltalaisen Expera-yhtiön 526 miljoonan euron kauppahintaan. Yrityskauppa julkistettiin heinäkuussa 2018 ja se on tarkoitus toteuttaa vuoden loppuun mennessä. Ahlstrom-Munksjölle kaupan arvioitiin tuovan noin kolmanneksen lisää liikevaihtoa ja samalla kasvattavan yhtiön asemaa Yhdysvalloissa, jossa Experalla on neljä paperitehdasta ja kaksi sellutehdasta.

Liiketoiminta

Ahlstrom-Munksjö on markkinajohtaja maailmanlaajuisesti tai alueellisesti usealla toimialueellaan: yhtiö johtaa maailmanlaajuisesti moottorisuodattimissa, hiekkapaperin taustapaperissa, sähköteknisissä eristepapereissa, pergamenttityyppisessä leivinpaperissa sekä teipeissä. Irrokepaperissa ja koristepaperissa se on Euroopan markkinajohtaja ja teepusseissa maailmanlaajuisesti toisella sijalla. Yhtiö toimii Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa sekä Aasiassa. Suurin osa tuotantolaitoksista sijaitsee Euroopassa.
Ahlstrom-Munksjöllä on asiakkaita muun muassa autoteollisuudessa, huonekalujen valmistuksessa, rakennusteollisuudessa, terveydenhuollossa ja energiateollisuudessa sekä elintarvike- ja juomateollisuudessa.
John Quinn Weitzel

John Quinn Weitzel (s. 10. toukokuuta 1928 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Catholic Foreign Mission Society of American papiksi 11. kesäkuuta 1955 ja nimitettiin Samoa-Pago Pagon hiippakunnan johtoon 9. kesäkuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pio Taofinu'u, jota avustivat Joseph Anthony Ferrario ja Patrick Vincent Hurley.
Weitzel jäi eläkkeelle 31. toukokuuta 2013.
Steidl Verlag

Steidl Verlag  on saksalainen kustantamo, jonka painopistealoja ovat kansainvälinen valokuva ja kaunokirjallisuus. Sen merkittäviä kirjailijoita on Günter Grass. Kustantamon johtaja ja omistaja on Gerhard Steidl.
Gerhard Steidl (s. 22. marraskuuta 1950 Göttingen) perusti pian koulun päätyttyä oman kustannusliikkeen työskenneltyään jonkin aikaa kirjanpainajana ja muotoilijana. Hän sai vaikutteita Andy Warholilta ja Joseph Beuysilta ja ryhtyi 1970 yhteistyöhön Klaus Staeckin kanssa, jonka julisteita Steidl  julkaisi. Ensimmäinen Steidl-Verlagin julkaisema teos oli 1972 ilmestynyt Befragung zur documenta. Vuodesta 1974 alkaen mukaan tuli poliittista kirjallisuutta, 1980-luvun alkupuolella kaunokirjallisuutta, 1989 ensimmäinen taskukirja. Kun Nobel-palkinnon 1999 saanut Günter Grass hylkäsi 1993 siihenastisen kustantamonsa vastalauseena, hän löysi uuden kodin Steidl-Verlagista.
Steidlin kirjailijoita ovat esimerkiksi Erich Loest, John McGahern, A. L. Kennedy, Nobel-kirjailija Halldór Laxness ja myös ajankohtaiskeskustelijat Oskar Negt ja Hans Leyendecker. Vuodesta 1996 Steidl on erikoistunut valokuvaukseen. Yritys julkaisee kansainvälisesti tunnettujen valokuvaajien teoksia, joukossa muun muassa Joel Sternfeld, Richard Serra, Bruce Davidson, Arnold Odermatt, Susan Meisalas, Karl Lagerfeld, Saul Leiter.
Steidl on perustanut yhdessä Karl Lagerfeldin kanssa kirjankustantamon LSD, Lagerfeld Steidl Drückerei. Ensimmäiset kirjat ilmestyivät syksyllä 2010. Ohjelmaan kuuluu muun muassa Coco Chanelin elämäkerta.
Steidl ja muotoilulehti Wallpaper ovat tilanneet parfyymisuunnittelija Geza Schöniltä kirjalle tuoksuvan Steidl-hajuveden nimeltään Paper Passion. Hajuvesi tulee markkinoille syksyllä 2011.
Leipzigin elokuvajuhla käynnistyi 20. lokakuuta 2010 intohimoisen kirjantekijän Gerhard Steidlin muotokuvalla. Müncheniläiset dokumentaristit Gereon Wetzel ja Jörg Adolph toivat ensiesitykseen elokuvansa How to Make a Book With Steidl, 90-minuuttisen tutkielman tästä kustannuskonserneja vierastavasta saksalaisesta kustantajasta. Dokumentaristit olivat vuoden ajan seuranneet Steidlia tämän työssä Göttingenissä, näyttelyissä ja valokuvausstudioilla kautta koko läntisen maailman. 
Göttingeniin on tiettävästi suunnitteilla Günter Grass-Haus. Steidl-Verlagilla on hyvät suhteet museoihin, gallerioihin ja taiteilijoihin, kustannusyhtiön edustaja on sanonut. Siksi Göttingenissä on hyvät mahdollisuudet esittää kansainvälisesti ensiluokkaista taidetta. Gerhard Steidlilla itsellään on laaja kokoelma Joseph Beuysin, Klaus Staeckin ja Marcel Broodthaersin teoksia, ja niitä tulee sinne myös näytteille.
Käsi, joka kehtoa keinuttaa

Juoni

Bartelin perhe – äiti Claire, isä Michael ja tytär Emma – viettää onnellista elämää. Perheenlisäystä on tulossa, ja Claire menee miespuolisen gynekologin vastaanotolle. Lääkärin tutkimustapa lähentelee seksuaalista ahdistelua ja Claire kertoo asiasta poliisille. Sen jälkeen kymmenet muut naiset ilmoittavat samanlaisesta teosta. Kun lääkäri huomaa ilmiannon uutisissa, hän tekee itsemurhan. Hänen vaimonsa järkyttyy ja menettää tajuntansa, jolloin hän saa keskenmenon. Menetyksiensä seurauksena hän saa hermoromahduksen ja syyttää Clairea tästä kaikesta. Hän hakee Clairelle töihin lapsenvahdiksi vauvan synnyttyä, mistä alkaa hänen terrorisointinsa perheen keskuudessa, sillä hän haluaa pakkomielteisesti anastaa vauvan ja Clairen miehen Michaelin itselleen.
Moto (Prätkähiiret)

Hahmo

Motolla on kaksi veljestä Turbo ja Vinski. Moto on Prätkähiiristä vahvin ja tunteellisin ja hänen perheestään tiedetään eniten. Hänellä on siskonpoika Miihkali, joka on kovaa vauhtia kasvamassa samanlaiseksi vapaustaistelijaksi, kuin enonsa. 
Kuten muut "veljensä", myös Moto haavoittui pahasti Marsissa käydyssä sodassa. Hän menetti oikean kätensä, vasemman silmänsä ja palan oikeanpuoleisesta etuhampaastaan. Tohtori Nuikki asensi hänelle robottimaisen käden, jossa on laserase. Nuikin tarkoitus oli tehdä Motosta, Turbosta ja Vinskistä parhaat sotilaat plutolaisille, mutta he onnistuivat karkaamaan. Koska he pakenivat, ei Nuikki ehtinyt asentaa Motolle tämän toista silmää ja sen takia hänellä on silmälappu. Nuikin säädöksien takia Moton oikean puoleinen silmä alkaa hehkua, kun hän suuttuu.

Tausta ja sukulaiset

Motosta tuli hyvin nuorena Marsin vapaustaistelija, jonka ryhmän perusti Kenraali Rontti, kun Marsin hallituksesta tuli korruptoitunut. Hänestä tuli erityisesti Turbon, Moton ja Vinskin mentori. Moton tunnettuja sukulaisia on muutama, joista hänen harmaaturkkinen äitinsä on lähes joka lauseessa, jonka Moto on sanonut sananlaskuissaan. Äitinsä ei kuitenkaan esiinny kuin kerran 3. kauden viimeisessä jaksossa hetkellisesti. Hänellä on myös isosisko, jonka nimeä ei tiedetä, mutta hänellä on kaksi lasta. Toinen heistä on ruskeaturkkinen ja vaalea hiuksinen tyttö Primer, jonka veli Miihkali on rohkea ja nero tietokoneiden käsittelyssä, sekä tulevaisuuden vapaustaistelija.

Moton moottoripyörä

Moton ensimmäinen moottoripyörä oli kaksipyöräinen, johon on asennettu useita erikoisuuksia, joita normaalissa prätkässä ei ole. Se sisältää useita laseraseita, rakettimoottorit, köyden ja tekoälyn, jonka avulla se pystyy tulemaan omistajansa luoksen, kun sitä kutsutaan. Vuoden 2006 sarjassa Moton uudistettu prätkä on kolmipyöräinen.
Ultrasuodatus

Ultrasuodatus on kalvosuodatusmenetelmä, jossa suodatettava liuos johdetaan puoliläpäisevän kalvon läpi suurella paineella. Kalvon läpi kulkeutuvat tyypillisesti vain pienet molekyylit suodokseen ja kalvolle pidättyvät ja konsentroituvat molekyylit, jotka ovat kooltaan 1–100 nm ja joiden massa on 1–1000 kDa. Ultrasuodatusta käytetään useisiin tarkoituksiin muun muassa veden puhdistamiseen, elintarviketeollisuudessa ja bioprosessiteollisuudessa.

Kalvojen materiaalit

Ultrasuodatuksessa suodattimena toimii pieniä reikiä sisältävät puoliläpäisevät kalvot. Aikaisemmin kalvojen materiaalina käytettiin nitroselluloosaa, mutta nykyään käytetään seluuloosaa tai muita sen johdannaisia, polyeetterisulfonia, polyvinyylialkoholia, polyamideja, fluorattuja polymeerejä kuten polyvinylideenifluoridia tai epäorgaanisia materiaaleja. Selluloosakalvojen etuna on hydrofiilisyys ja tukkeutumattomuus, mutta huonona puolena on herkkyys lämpötiloille ja mirobeille. Polyeetterisulfonilla ja fluoratuilla polymeereillä ei ole näitä ongelmia, mutta haittapuolena on niiden hydrofobisuus, mikä heikentää veden virtausta läpi ja liian korkea pH voi vaurioittaa niitä. Epäorgaanisten materiaalien etuna on stabiilius useita liuottimia ja olosuhteita kohtaan, mutta ne ovat hauraita ja kalliita.

Käyttökohteita

Ultrasuodatusta käytetään useissa eri tarkoituksissa, tyypillisesti suodattamaan kolloidisia seoksia. Juomaveden puhdistuksessa sitä käytetään poistamaan vedestä bakteereja ja muita riittävän kookkaita epäpuhtauksia. Elintarviketekniikassa menetelmää käytetään mehujen kirkastamiseen, viinin sterilisointiin, vehnän proteiinien erottamiseen sekä juuston ja jogurtin valmistusprosesseissa. Bioprosesseissa sitä käytetään veren puhdistamiseen, teollisuusentsyymien konsentrointiin, antibioottien ja muiden arvokkaiden komponenttien erottamiseen ja puhdistamiseen sekä suodattamaan bakteerit ja virukset pois liuoksesta.
Uinnin pitkän radan Suomen-mestaruuskilpailut 2005

Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 2005 järjestettiin Jyväskylässä 30. kesäkuuta-3. heinäkuuta 2005. Kilpailujen järjestävänä seurana toimi Swimming Jyväskylä. Kilpailut käytiin pitkässä altaassa (50m).
5. jääkärirykmentti

5. jääkärirykmentti oli valkoisten itäarmeijan 3. jääkäriprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli jääkärimajuri Hugo Viktor Österman (11. huhtikuuta 1918 alkaen).
Rykmentistä muodostettiin sodan jälkeen  Kuopion jalkaväkirykmentti N:o 4 ja edelleen Tampereen Rykmentti.

Rykmentissä palvelleita Saksan jääkäreitä

Adjutanttina jääkärivänrikki Karl-Vilhelm Emil Jürgen Grünn, muonitus- ja rehumestarina jääkärivääpeli Paavo Jalmari Haanpää, lähettiupseerina rykmentin esikunnassa jääkärivänrikki Taito Juho Nurminen, adjutanttina jääkäriluutnantti Erkki Johannes Raappana, täydennyskomppanian päällikkönä huhtikuun lopulta jääkärivääpeli Mikko Rossi (siirrettiin 2. toukokuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Karjalan 2. rykmentin 5. pataljoonan 2. komppaniaan).
Raitaposkibulbuli

Levinneisyys

Raitaposkibulbulia tavataan Keniassa, Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa ja Zimbabwessa. Lajin on kuvattu olevan melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Naisen asema

Naisen asema (alkuteos The Subjection of Women) on filosofi ja taloustieteilijä John Stuart Millin vuonna 1869 ilmestynyt teos sukupuolten välisestä tasa-arvoisesta asemasta lain edessä. Millin puoliso Harriet Taylor Mill avusti kirjan kirjoittamisessa.
Teos ilmestyi suomeksi vuonna 1910 nimellä Naisen asema, ja sen on suomentanut Lyyli Vihervaara. Alkuteoksen nimeä vastaisi paremmin nimi "Naisten alistamisesta". Näköispainos teoksesta on ilmestynyt vuonna 2004.
Dance 2 Trance

Dance 2 Trance on Dag Lernerin ja Rolf Ellmerin yhtye, joka oli eräs ensimmäisistä trance-yhtyeistä. Yhtyeen kappale We Came In Peace on joidenkin mielestä ensimmäinen trance-kappale. Yhtye on luonut myös hitin Power Of American Natives.
HMS Emerald (1757)

Palvelus

HMS Southampton valtasi L'Emerauden 21. syyskuuta 1757, ja alus saapui vielä syyskuun aikana Portsmouthiin. Amiraliteetti antoi 25. lokakuuta määräyksen liittää vallattu alus laivaston vahvuuteen, joten satamassa maannut alus tarkastettiin 12. marraskuuta ja liitettiin Kuninkaalliseen laivastoon 14. joulukuuta. Aluksesta maksettiin valtausrahoja 4 288 puntaa. Alus sai uuden nimen HMS Emerald 26. joulukuuta. Se oli 16. maaliskuuta – 8. heinäkuuta 1758 kunnostettavana ja varustettavana.
HMS Emerald otettiin palvelukseen huhtikuussa 1758 kapteenina Thomas Cornwall. Se liitettiin samana kesänä osaksi amiraali George Ansonin laivasto-osastoa. Alus purjehti 23. tammikuuta 1759 Leewardsaarille. Se valtasi 12. heinäkuuta kaappari Le Postillonin.
Aluksen päälliköksi tuli heinäkuussa 1760 Leewardsaarilla Charles Middleton. Alus valtasi 20. marraskuuta kaapparilaivat Le Conquérantin ja Le Parfaitin. Alus oli tarkastettavana 26. syyskuuta 1761, ja tarkastuksen seurauksena se poistettiin palveluksesta lokakuussa. Alus myytiin romutettavaksi 7. lokakuuta annetun Amiraliteetin päätöksen mukaisesti marraskuussa Portsmouthissa.
Kasvot

Kasvot ovat ihmisen pään etuosan alue otsasta leukaan, jossa sijaitsevat myös silmät ja kulmakarvat, nenä, suu ja posket.
Kasvot ovat tärkeä osa sekä ihmisen verbaalista että nonverbaalista kommunikaatiota: paitsi että puhe muodostetaan osin suulla ja huulilla, myös kasvojen muilla lihaksilla muodostetut ilmeet vaikuttavat viestin tulkintaan. Ilmeet myös vaikuttavat suoraan ääneen: ihminen tunnistaa äänen perusteella hymyilevän ihmisen ilmeen. Ilmeet voivat olla hallittavissa, mutta koska ne ovat lajityypillisiä ja syntyvät usein suorina reaktioina, niillä on usein samoja merkityksiä koko maailmassa.
Karl Wilhelm Sulin

Karl Wilhelm Sulin (18. syyskuuta 1839 Rauma – 8. helmikuuta 1897 Ikaalinen) oli suomalainen juristi ja porvarissäädyn valtiopäivämies.
Sulinin vanhemmat olivat kirkkoherra Benjamin Sulin ja Lovisa Emilia Forsinius. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1863 ja lakitieteen kandidaatiksi 1867. Toimittuaan ensin Turun hovioikeudessa Sulin siirtyi Viipurin hovioikeuden sihteeriksi 1878 ja seuraavana vuonna hänestä tuli hovioikeuden asessori. Vuonna 1882 hänestä tuli Turun hovioikeuden asessori ja 1889 Ikaalisten tuomiokunnan tuomari. Sulinin erikoisalaa oli rikosoikeus, 1878 hänestä tuli sotaväen rikoslakien valmistelleen komitean jäsen ja sihteeri ja 1880 taas vuoden 1875 rikoslakiehdotusta tarkastavan komitean jäsen.
Sulin toimi porvarissäädyn edustajana vuoden 1888 valtiopäivillä, toimien niiden rikoslakivaliokunnassa. Jo vuonna 1872 Sulin julkaisi Karl Kristian Sjörosin kanssa ruotsiksi vuoden 1734 lain lisäyksineen, muutoksineen ja selityksineen, mistä hän toimitti yhteensä viisi myöhempää painosta. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran 1877 julkaisema suomenkielinen lakiteos perustui mainittuun kirjaan.
Sulinin puoliso vuodesta 1895 oli Maria Sofia Andersson (k. 1945).
Hasdrubal Gisco

Hasdrubal Gisco (k. 202 eaa.) oli karthagolainen kenraali, joka taisteli Rooman tasavaltaa vastaan Hispaniassa ja pohjois-Afrikassa toisessa puunilaissodassa. Hasdrubal Giscoa ei pidä sekoittaa toiseen karthagolaiseen kenraaliin, Hasdrubal Barkaan.
Hasdrubal Gisco lähetettiin vuonna 215 eaa. Iberiaan (Hispania), jossa hän Mago Barkan ja Masinissan kanssa voitti Rooman armeijan Castulon lähellä käydyssä taistelussa.
Roomalainen kenraali Publius Cornelius Scipio voitti Hasdrubal Giscon johtaman karthagolaisarmeijan Ilipan taistelussa 206 eaa.
Hasdrubal Gisco teki itsemurhan Karthagossa vuonna 202 eaa.
Maarit Karppinen

Maarit Karppinen (s.1959) on epäorgaanisen kemian professori ja kemian laitoksen johtaja Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulussa. Vuodesta 2009 hänet nimitettiin akatemiaprofessoriksi. Karppinen tutkii erityisesti niin sanottuja funktionaalisia oksidimateriaaleja.   
Karppinen väitteli tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1990. Saman vuonna hän aloitti myös apulaisprofessorina Teknillisessä korkeakoulussa. Vuodet 1991–1992 Karppinen toimi vierailevana tutkijana Japanissa International Superconductivity Technology Centerissä. Vuodet 1995 ja 1996 hän toimi vierailevana apulaisprofessorina Tokion teknillisessä yliopistossa, jonne hän palasi vierailevaksi professoriksi 2001 ja oli siellä vuoteen 2006. Teknillisen korkeakoulun epäorgaanisen kemian professoriksi hänet nimitettiin 2001. Akatemiaprofessuurin Karppinen sai vuonna 2009 ja siinä tehtävässä hän toimii vuoden 2013 loppuun. Huhtikuussa 2010 hänellä myönnettiin Suomen Tiedeakatemian jäsenyys. Karppinen on myös yksi epäorgaanisen materiaalikemian tohtoriohjelman (EMTKO) professoreista. Maarit Karppiselle myönnettiin 6.12.2011 Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki.
Joice Heth

Joice Heth (n. 1766—1836) oli negridi orja Yhdysvalloissa. Elämänsä loppupuolella hän oli sokea ja lähes täysin liikuntakyvytön, mutta pystyi puhumaan ja liikuttamaan hieman oikeaa kättään. Viimeisenä elinvuotenaan P. T. Barnum osti hänet ja laittoi näytteille omaan kummajaisnäyttelyynsä valehdellen ihmisille, että hän oli ollut George Washingtonin sairaanhoitaja ja yli 160 vuoden ikäinen. Heth kertoi yleisölle tarinoita "pikku Georgesta" ja lauloi lauluja. Kuollessaan Heth oli noin 70-vuotias.
Satu Lidman

Satu Lidman (s. 1973) on suomalainen historioitsija, väkivaltatutkija ja tietokirjailija. Lidman väitteli tohtoriksi Itä-Suomen yliopistosta vuonna 2008. Saksankielinen väitöskirja analysoi Baijerin herttuakunnan rikosoikeusjärjestelmää, erityisesti julkista häpäisemistä 1500- ja 1600-lukujen taitteessa. Tutkimuksessaan hän on kiinnostunut erityisesti sukupuolen ja väkivallan suhteista sekä historian että ajankohtaisten yhteiskunnallisten kysymyksien näkökulmista. 
Satu Lidman on toiminut  Historioitsija ilman rajoja ry:n hallituksessa vuodesta 2016.
Pikkukissankita

Ulkonäkö

Pikkukissankita kasvaa 5–30 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat pituudeltaan yhdestä kolmeen senttimetriä. Niiden lavat ovat tasasoukkia – pitkulaisen puikeita ja tylppiä. Pitkäperäiset pienet kukat kasvavat yksittäin lehtihangoissa. Kukan vaaleanvioletti teriö on kooltaan kahdeksan millimetriä ja siinä on lyhyt kannus. Hedelmänä on reikäluomainen kota, johon aukeaa kaksi reikää.

Levinneisyys

Pikkukissankitaa esiintyy alkuperäisenä Euroopassa ja Turkissa. Se on levinnyt myös muihin maanosiin. Yhdysvalloissa ja Kanadassa se on laajasti levinnyt tulokas.
Suomessa pikkukissankita on harvinainen mutta 2000-luvulla paljon yleistynyt uustulokas. Se kasvaa vakiintuneena tai satunnaisena tulokkaana Etelä- ja Keski-Suomessa. Laji kasvaa erityisesti liikennealueilla kuten satamissa ja ratapihoilla. Alun perin se on levinnyt maahan satamien kautta. Pikkukissankita pystyy kasvamaan poikkeuksellisen niukoillakin paikoilla, kuten sepelissä, kiviportaiden raoissa ja kivetysten väleissä.
Pitkäpartamesikko

Levinneisyys

Pitkäpartamesikkoa tavataan pienellä ja hajanaisella alueella Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannaksi on arvioitu 3 500–15 000 yksilöä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi. Elinynpäristöjen tuhoutuminen ja ilmastonmuutos saattavat olla sille uhkia.
Eljas Pölhö

Heimo Heikki Eljas Pölhö (s. 14. kesäkuuta 1949 Haukivuori) on suomalainen tietokirjailija ja rautatiehistoriallisten julkaisujen toimittaja. Oppiarvoltaan Pölhö on filosofian lisensiaatti. Hän on raideliikenneharrastuslehti Resinaan perustaja ja ensimmäinen toimittaja.
Korppiluu

Korppiluu (coracoideum) on hartianluu, joka yhdessä lapa- ja solisluiden kanssa muodostaa monilla eläinlajeilla eturaajojen kannatinluuston. Sellaisia eläimiä ovat linnut, nokkaeläimet, raajalliset matelijat ja sammakkoeläimet. Nokkaeläimiä lukuun ottamatta korppiluu on nisäkkäillä sulautunut lapaluuhun siten, että se muodostaa korppilisäkkeen (processus coracoides).
Ranskanpuoliverinen

Ranskanpuoliverinen (myös ranskanratsuhevonen, ransk. (Cheval de) Selle Français, Anglo-Norman) on ranskalainen puoliverinen ratsuhevosrotu. Rotu tunnustettiin vasta 1950-luvulla, mutta nykyään se on Ranskan tärkein ratsuhevonen.

Ominaisuudet

Ranskanpuoliverinen on luonteeltaan rohkea ja helposti koulutettava. Väriltään ranskanpuoliverinen on yleisimmin rautias tai ruunikko, mutta kaikkia värejä esiintyy. Säkäkorkeudeltaan ranskanpuoliverinen on noin 163-168cm.

Historia

Ranskanpuoliverisen kantakirja avattiin vuonna 1965. Ranskanpuoliverinen polveutuu muun muassa arabianhevosista, ranskanravureista ja englannintäysiverisistä. Tärkein hevosrotu, joka vaikutti ranskanpuoliveriseen, on kuitenkin anglonormanni. Ranskanpuoliverisen kantaisiksi voidaan nimetä orit Orange Peel ja Ibrahim. Lisäksi nykyiseen ranskanpuoliveriseen ovat vaikuttaneet suuresti Furioso, Rantzau ja Ultimate.
Nykyään ranskanpuoliveristä jalostetaan puhtaana, mutta sitä edelleen risteytetään ahkerasti muihin rotuihin.