google/wiki40b huggingface dataset:
Hino Nacional Brasileiro

Hino Nacional Brasileiro ("Brasilian kansallislaulu") on Brasilian kansallislaulun virallinen nimi. Usein lauluun viitataan myös sen alkusanojen mukaan nimellä Ouviram do Ipiranga. Laulun on säveltänyt Francisco Manoel da Silva jo vuonna 1822, jolloin maa itsenäistyi Portugalista. Vuoteen 1890 maan kansallislauluna oli kuitenkin maan ensimmäisen keisarin, Pedro I:n säveltämä Hino da Independência ("Itsenäisyyden hymni"). Vallankumouksen syöstyä keisarin vallasta ja maan muututtua tasavallaksi 1889 de Silvan isänmaallisesta laulusta tehtiin uusi kansallislaulu. Laulun portugalinkieliset sanat laati Joaquim Osório Duque Estrada. De Silvan alkuperäissävellystä on hieman sovitettu uudelleen. Vaikka laulu koostuu kahdesta osasta, käytetään virallisissa yhteyksissä vain ensimmäistä.
Brasilia on Suomen lisäksi harvoja maita, joilla on käytössä myös erillinen lippulaulu, Hino à Bandeira.
Phở

Phở (IPA:fɤ̌˧˩˧ ,  kuuntele ääntämys) on vietnamilainen riisinuudelikeitto. Keitto valmistetaan maustetusta häränhäntä-, luu- tai kanapohjaisesta lihaliemestä. Mausteina voidaan käyttää muun muassa sipulia, Saigonin inkivääriä, kanelia, tähtianista tai kardemummaa.
Steve Thomas (juontaja)

Palkinnot

Thomas sai 1997–1998 Daytime -palkinnon työstään This Old House -sarjassa sekä lisäksi hän on saanut yhdeksän ehdokkuutta samassa 'Outstanding Service Show Host' -kategoriassa.
Judith Haspel

Judith Deutsch-Haspel (18. elokuuta 1918 Wien – 20. marraskuuta 2004 Herzliya) oli itävaltalainen uimari. Hän oli 1930-luvun menestyksekkäimpiä naisuimareita Itävallassa. Hänen uimauransa Itävallassa päättyi, kun hän kieltäytyi kilpailemasta vuoden 1936 kesäolympialaisissa.
Juutalaisena lapsena Deutschilta evättiin osallistuminen useimpiin itävaltalaisiin urheiluseuroihin. Hän alkoi kilpailla SC Hakoah Wienin, juutalaisen urheiluseuran, riveissä. Deutsch osoittautui hyvin taitavaksi uimariksi, ja vuonna 1935 hänellä oli jo hallussaan jokainen vapaauinnin keskimatkan sekä pitkän matkan ennätys Itävallassa. Samana vuonna hänet valittiin Itävallan parhaaksi naisurheilijaksi ja edustamaan maataan vuoden 1936 kesäolympialaisiin Berliiniin.
Deutsch ei kuitenkaan suostunut osallistumaan Berliinin olympialaisiin. Yhdessä Ruth Langerin ja Lucie Goldnerin kanssa hän jättäytyi kisoista pois Natsi-Saksan juutalaisvainojen vuoksi. Poisjättäytyminen suututti Itävallan urheiluviranomaisia, ja Deutsch asetettiin kilpailukieltoon. Deutsch muutti Palestiinan, ja edusti siitä lähtien Israelia. Itävallan urheiluviranomaiset poistivat tästä suivaantuneina kaikki Deutschin ennätykset uintitilastoista.
Vuonna 1995 Itävallan parlamentti esitti anteeksipyynnön Deutschille ja poistatutti Deutschia vastaan tehdyt sanktiot. Vuoden 2004 dokumentissa Muistoja uima-altaalta ("Watermarks"), joka kertoo SC Hakoah Wienin naisuimajoukkueesta, Haspel muistelee uimauraansa. Dokumentin ilmestymisvuonna Haspel menehtyi 86-vuotiaana Herzliyassa, Israelissa.
Jakšur-Bodja

Jakšur-Bodja (ven. Якшу́р-Бо́дья, udmurtiksi Якшур-Бӧдья, Jakšur-Bödja) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Ižin sivujoen Selytškan varrella 41 kilometriä Iževskistä pohjoiseen. Kylä on Jakšur-Bodjan piirin keskus. Asukkaita on 6 900 henkeä (vuonna 2002).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1710. Sen asukkaat ovat etupäässä udmurtteja, venäläisiä ja tataareja.
Jakšur-Bodjan kautta kulkee Iževskin ja Glazovin välinen maantie, josta haarautuvat tiet Šarkaniin ja Kekoranin asemalle. Kylässä toimii maatalousyritys, puunjalostuslaitoksia, turvetuotantoyritys, leipomo ja meijeri. Siellä on kaksi keskikoulua, taidekoulu, kulttuuritalo, kirjasto, kotiseutumuseo ja piirisairaala.
Tommy Oar

Seurajoukkueura

Oar aloitti ammattilaisuransa A-Leaguen Brisbane Roarissa, jota hän edusti vuodet 2008–2010 pelaten 26 ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa kahdesti. Heinäkuussa 2010 Oar siirtyi Alankomaiden Eredivisien FC Utrechtiin. Hän debytoi seuran paidassa saman vuoden elokuussa NAC Bredaa vastaan. Kaudella 2010–2011 Oar pelasi myös tähänastisen uransa ainoan ottelun Eurooppa-liigassa. Avausmaalinsa Eredivisiessä Oar teki elokuussa 2011 Roda JC:n verkkoon.

Maajoukkueura

Oar pelasi vuosina 2008–2011 33 ottelua Australian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän oli mukana muun muassa vuosien 2009 ja 2011 MM-kilpailuissa, joista jälkimmäisessä hän teki kaksi maalia, muun muassa vapaapotkun 30 metristä Ecuadoria vastaan. Tuo maali valittiin myös turnauksen hienoimmaksi maaliksi.
Australian jalkapallomaajoukkueessa Oar debytoi maaliskuussa 2010 ystävyysottelussa Indonesiaa vastaan. Avausmaalinsa maajoukkueessa hän teki kesäkuussa 2013 MM-karsintaottelussa Japanin verkkoon. Oar kuului Australian joukkueeseen myös itse vuoden 2014 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi Australian kaikissa kolmessa ottelussa. Oar oli mukana myös voittamassa Aasian mestaruutta alkuvuodesta 2015.
Ni (kana)

Alkuperä

Hiragana に johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 仁 ja katakana 二 kanjista 二, joka on sen kanssa käytännössä identtinen.

Latinisaatio

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « ni ».
Mr. & Mrs. Smith

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula harmittelee, miten elokuva tuhlaa kaiken aineistonsa loppuun jo ensimmäisen tunnin aikana niin, ettei loppuun riitä edes humoristisia kevennyksiä: ”Sadomasokistinen lemmenpari nauttii täysin siemauksin harjoittaessaan seksiä verta valuen tai pukeutuessaan luodinkestäviin liiveihin ja rynnätessään seulaksi ammutusta huushollistaan lahtaamaan tusinoittain hampaisiin asti aseistettuja pahiksia.”
Dúbravka (Bratislava)

Dúbravka on Bratislavan osa-alue, joka kuuluu Bratislava IV -piiriin. Se sijaitsee kaupungin länsiosassa Devínska Kobyla -kukkulan itärinteellä. Dubravkan alue on ollut asutettuna 1300-luvulta asti, ja kuului silloin Devínin linnan maihin. Se on ollut osa Bratislavaa vuodesta 1946. Kylän huomattavin nähtävyys on barokkikirkko vuodelta 1723.
Leena Huovinen

Leena Marketta Huovinen, o.s. Hiltunen  (s. 19. elokuuta 1963 Savonlinna) on suomalainen yliopisto- ja kisapappi.
Huovinen syntyi postivirkamies Risto Huovisen ja korvauskäsittelijä Helvi Käyhkön perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1988 on toimittaja Timo Huovinen. Ylioppilaaksi Leena Huovinen tuli 1983 ja valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1992. Hän toimi Helsingin yliopiston Lahden tutkimuskeskuksen opintosihteerinä 1993–1994, Helsingin NMKY:n projektisihteerinä 1995–1997 ja Helsingin hiippakunnan ja kirkkopalvelujen hiippakunnallisena opintosihteerinä 1997–1998. Helsingin seurakuntayhtymän yliopistopappi Helsingin yliopistossa hän on ollut vuodesta 1998. Huovinen valittiin Vuoden papiksi 2007. Kirkkohallituksen nimittämäksi kisapapiksi hän tuli vuonna 2004. Hänen edeltäjänsä tässä tehtävässä, Suomen ensimmäinen kisapappi vuodesta 1972, oli Göran Hellberg.
Frakki

Frakki eli hännystakki (saksan sanasta Frack, joka tulee muinaissaksan sanasta frok, lieve) on länsimaisessa kulttuurissa juhlallisin ja muodollisin käytössä oleva miesten juhlapuku. Frakki oli alkujaan 1700-luvun lopulla miesten arkipuku ja muusikot käyttivät frakkia työasunaan. Nykyään frakkia käytetään akateemisissa tilaisuuksissa ja toimituksissa (esimerkiksi karonkka), muodollisissa valtiollisissa tilaisuuksissa, arvokkaiden vierailujen yhteydessä ja häissä. Iltaan painottuvissa tanssiaisissa frakki voi olla väriltään yön sininen.
Frakkiin kuuluu musta, edestä avoin hännystakki ja mustat housut, valkea liivi ja valkea frakkipaita sekä valkea rusetti. Mustaa rusettia frakin kanssa käyttävät perinteisesti vain tarjoilijat ja muu henkilökunta. Frakkipaitaan kuuluvat yleensä valkeat helmiäisnapit sekä kultaiset kalvosinnapit. Takin rintataskussa tulee olla valkoinen taiteltu liina paitsi käytettäessä suuria kunniamerkkejä. Kengät ovat mustat ja mielellään lakeriset. Päällysvaatteina käytetään pitkää mustaa takkia tai viittaa, valkoista kaulaliinaa ja valkeita käsineitä sekä silinterihattua. Etiketin mukaan frakin kanssa ei käytetä rannekelloa, vaan taskukelloa, jonka ketjun pää on toisessa liivin taskussa

Juhlapukeutuminen

Frakkia käytetään pääasiassa arvokkaissa iltajuhlissa ja tanssiaisissa sekä virallisilla vastaanotoilla. Myös kouluratsastuskilpailuissa ratsastaja voi käyttää Vaativa A -tasolta lähtien frakkia kuten myös tanssikilpailujen kilpatanssi vakiotanssiosuuksilla miehet D- ja sitä ylemmissä taitoluokissa. Suomessa tunnetuin frakkijuhla on epäilemättä Itsenäisyyspäivän vastaanotto. Frakkia käytetään pukuna akateemisissa seremonioissa, kuten promootioissa ja väitöstilaisuuksissa, joissa käytetään poikkeuksellisesti valkeiden sijasta mustia liivejä. Juhlallisissa häissä sulhanen ja virallisen aseman vuoksi morsiamen isä (appi) ja bestman voivat käyttää frakkia. Frakkia käyttävät esiintymisasunaan klassisen musiikin soittajat, mieskuorojen laulajat ja kapellimestarit. Frakki on myös yleinen miesten puku lukion vanhojen tansseissa.
Kun kutsussa lukee juhlapuku, se tarkoittaa tummaa pukua tai frakkia, ei esimerkiksi smokkia. Juhlapuvun voi korvata tumman puvun lisäksi myös kansallispuvulla tai juhlaunivormulla. Tämä tarkoittaa klo 18.00 jälkeisiä tilaisuuksia esim. juhlatanssiaiset, suuret päivälliset, häät, juhlakonsertit, juhlanäytännöt ja Suomessa tasavallan presidentin itsenäisyyspäivä-vastaanotot.  Kun pukukoodina on frakki, nainen pukeutuu täysipitkään juhlapukuun, vain kengän kärjet saavat näkyä puvun alta.
Vuoden positiivisin suomalainen

Vuoden positiivisin suomalainen on vuodesta 1993 lähtien Positiivareiden ja Nuorkauppakamarin jakama kunniamaininta. Vuoden positiivisin suomalainen -kunniamaininnan lisäksi jaetaan elämäntyöpalkintoa sekä palkitaan alueellisesti positiivisimpia suomalaisia. Kunniamaininnan saajat palkitaan kajaanilaisen kuvanveistäjän Esko Määtän suunnittelemalla patsaalla. Positiivarit on myönteistä asennoitumista edistävä konsulttiyritys, joka valitsee Vuoden positiivisimman suomalaisen.
Ihmisyydenpuolue

Ihmisyydenpuolue (IPU) (ruots. Mänsklighetspartiet) oli suomalainen 1990-luvulla toiminut puolue, jota johti taiteilija ja ihmissuhdekonsultti Lauri Kojo. IPU osallistui kerran eduskunta- ja kunnallisvaaleihin, mutta sen listoilta ei valittu edustajia. Järjestö oli puoluerekisterissä vuosina 1991–1995.
Ihmisyydenpuolue perustettiin alkuvuonna 1990. Kesäisin puolue järjesti muun muassa yli tuhat osanottajaa keränneitä Beach party -juhlia Hietarannassa. Syyskuussa 1990 IPU järjesti Iso Roobertinkadulla katukarnevaalin. Lokakuussa 1992 IPU organisoi ravintola Piikkisiassa näyttelyn puolueen perustamisen vaikeudesta.
Eduskuntavaaleissa 1991 IPU sai 2 831 ääntä (0,10%). Puolue osallistui vaaleihin kaikissa manner-Suomen vaalipiireissä. Kannatus oli suurinta Helsingissä ja Uudellamaalla, joissa IPU sai 0,2 prosenttia äänistä. Puolue ei solminut yhtään vaaliliittoa. IPU osallistui vuoden 1992 kunnallisvaaleihin neljässä kunnassa (Helsinki, Espoo, Vantaa, Suomussalmi). Puolueen listat saivat yhteensä 732 ääntä (0,03%).
Tammikuussa 1995 IPU liittyi Vapaan Suomen Liiton kannatusjäseneksi eikä IPU asettanut omia listojaan vuoden 1995 eduskuntavaaleihin. Puheenjohtaja Kojo oli VSL:n ehdokkaana Uudellamaalla. Puolueita yhdisti vaatimus Suomen EU-jäsenyyden mitätöimisestä.
Mustatattiainen

Koko ja ulkonäkö

Mustatattiainen on helposti tunnistettava kiiltäväpintainen, lähes täysin musta lyhytsiipinen, jolla on pituutta 7–10 mm. Ruumis on roteva ja suuressa päässä on huomattavan kookkaat leuat. Mustasta yleisväristä poiketen tuntosarvet ja raajojen nilkat ovat ruskeat.

Levinneisyys

Levinneisyydeltään mustatattiainen on eurosiperialainen laji. Sitä tavataan laajalti Venäjällä Siperiaan saakka, mutta Euroopassa levinneisyys rajoittuu Suomeen ja Baltiaan. Lajia tavataan myös Itä-Puolassa. Suomessa lajin levinneisyys näyttää nykyisin rajoittuvan Keski-Suomeen sekä idässä Nuijamaalta Kuusamoon ulottuvalle vyöhykkeelle. Vanhoja havaintoja on jopa Varsinais-Suomesta, mutta elinalueensa länsi- ja lounaisosissa laji on taantunut selvästi.

Elinympäristö ja elintavat

Sekä toukat että aikuiset kuoriaiset elävät sienten itiöemillä, erityisesti lehmäntatilla ja punikkitateilla, mutta sitä on tavattu myös puusta kasvavilta helttasieniltä. Muuten lajin elintavat tunnetaan hyvin heikosti. Mustatattiaista pidettiin pitkään ikimetsien lajina, mutta nykyisin sitä on tavattu myös koivikoissa, männiköissä ja jopa kulttuuriympäristöissä, kunhan sieniä on saatavilla. Löydöt ovat kuitenkin lähes poikkeuksetta yksittäisiä yksilöitä. Löytöpaikat ovat harvapuustoisia, mikä viittaa lajin suosivan valoisaa metsäympäristöä.
Mustatattiaisen esiintymistä Suomessa vain osa on suojelluilla alueilla. Elintapojen tuntemattomuus kuitenkin vaikeuttaa suojelutarpeen arviointia.
Kaj Holmberg

Kaj Holmberg (s. 1950) on suomalainen elokuvatuottaja.
Tunnetut elokuvat mm.
1980 luku: Palava enkeli, Niskavuori, Huomenna, Harmageddon, Linna, V.y.-Vihdoinkin yhdessä, Jäähyväiset Presidentille, Jään kääntöpiiri.
1990 luku: Error 2000, Baltic Storm, (osa puuttuu, täydennystä pyydetään)
Rintamaa

Rintamaa on vanha sana, joka tarkoittaa Suomessa lähinnä maanviljelijä-yhteisöjen asuttamaa tai asutuksen läheistä aluetta vastakohtana asumattomalle tai vain harvaan asutulle erämaalle, jonka luonnonvaroja yhteisö kuitenkin hyödynsi. Kaskiviljelyseudut lukeutuivat kuitenkin yleensä erämaihin, sillä kaskiviljely oli liikkuvaa. 
Muinaisaikoina Suomessa asutut ja pysyvästi viljellyt rintamaat sijaitsivat yleensä rannikoilla ja jokien suistoissa, kun taas erämaat olivat sisämaissa. Eri heimoilla tai asutuksilla oli omat erämaansa. Eränkävijät pääsivät erämaihinsa useimmiten vesistöjä pitkin. Tämän vuoksi erämaat olivat usein saman vesireitin varrella kuin rintamaatkin.
Kylän ja jakokunnan tasolla vastaava käsitepari on ollut kotitilukset (ruots. inägor) ja ulkotilukset (ruots. utägor), joista puhuttaessa myös on voitu käyttää käsitettä rintamaa (ruots. bröstmark) kotitilusten synonyyminä. Kotitilukset koostuivat aidatuista kotipelloista ja niihin mahdollisesti liittyvistä niityistä ja laitumista. Ulkotilukset olivat tämän aidatun alueen ulkopuolella sijainneita metsiä, niittyjä ja laitumia.
Sanan rinta tästä merkityksestä ovat peräisin etenkin Pohjanmaalla esiintyvät monet Rinta-alkuiset talonnimet ja niistä johtuvat sukunimet. Etuliitteen eräs vastinpari on Latva-.
Joskus sanan rintamaa vastinparina esiintyy sanan erämaa ohella myös takamaa.
Lac de la Gruyère

Järven tiedot

Järven pinta-ala on 9,6 neliökilometriä ja valuma-alue 952 neliökilometriä. Se on 13 kilometriä pitkä ja leveimmillään noin kilometrin levyinen. Järven pinnankorkeus vaihtelee vuoden mittaan jopa 25 metriä: maksimikorkeus 677 metriä, minimikorkeus 652 metriä.

Vesistö

Järven laskujoki on Sarine. Lac de la Gruyèreen laskevia jokia ovat Jogne ja Sionge.

Rossensin pato

Lac de la Gruyèren olemassaolo perustuu Rossensin kylän itäpuolelle Sarinejokeen vuonna 1948 valmistuneeseen patoon (ransk.  Barrage de Rossens). Padon korkeus on 83 metriä. Järven korkeusvaihtelu on 25 metriä.

Rossensin voimalaitos

Rossensin padon yhteydessä on pieni vesivoimala, jonka kautta vettä virtaa jatkuvasti 2,5–3,5 kuutiometriä sekunnissa. Voimalaitoksen nimellisteho on 2,3 megawattia.

Hauteriven voimalaitos

Pääosin tekojärven vesi käytetään hyväksi Hauteriven voimalaitoksessa (ransk.  Barrage de Rossens) viitisen kilometriä Rossensin padolta pohjoiseen Sarinen itärannalla Marlyn kunnassa. Voimalaitoksen teho on 70 megawattia ja vuosituotanto keskimäärin 230 gigawattituntia.
Samsung Galaxy A8 (2018)

Muotoilu

Samsung Galaxy A8 (2018) -älypuhelimessa on 5,6-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.

Fyysiset osat

Laitteesta löytyy Samsungin oma Exynos 5 Octa 7885-prosessori. Laitteessa on 4 Gigatavua RAM-muistia ja 64 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 256 Gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia

Laitteessa on 16 Megapikselin takakamera. Laitteessa olevasta kaksois-etukamerasta löytyy 16 + 8 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.

Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 7.1 "Nougat".
Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 8.0 "Oreo" -versioon.
Torsten Nordström

Torsten Edvin Nordström (20. toukokuuta 1897 Vaasa – 1. huhtikuuta 1989 Vaasa) oli Pohjanmaan ruotsinkieliseltä rannikkoseudulta kotoisin ollut TVH:n piiri-insinööri joka toimi RKP:n kansanedustajana 1930-luvun lopulta 1960-luvun lopulle. Hän toimi ministerinä V. J. Sukselaisen lyhytikäiseksi jääneessä I hallituksessa. 
Nordströmin vanhemmat olivat asemapäällikkö Erik Wilhelm Nordström ja Emilia Sofia Smulter. Hän pääsi ylioppilaaksi 1915 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1920. Nordström oli TVH:n palveluksessa ylimääräisenä insinöörinä 1921–1925, nuorempana insinöörinä 1925–1930 ja vanhempana insinöörinä 1930–1934. Hänen uransa jatkui Vaasan tie- ja vesirakennuspiirin vt. piiri-insinöörinä 1934–1953 ja viimeksi hän oli piiri-insinöörinä 1953–1964.
Nordström oli RKP:n kansanedustajana vuosina 1936–1939, 1951–1962 sekä 1966–1970 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli reilun kuukauden ajan II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Sukselaisen I hallituksessa 1957, mutta menetti salkkunsa RKP:n jättäessä hallituksen. Nordström toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa ja oli myös Vaasan kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen sekä Suomen ruotsalaisten kansankäräjien jäsen ja valtuutettu.
Husband E. Kimmel

Husband Edward Kimmel (26. helmikuuta 1882 Henderson, Kentucky – 14. toukokuuta 1968 Groton, Connecticut) oli yhdysvaltalainen amiraali, joka toimi Yhdysvaltain Tyynenmeren-laivaston komentajana toisen maailmansodan aikana vuonna 1941. Hänet erotettiin Japanin hyökättyä Pearl Harborin laivastotukikohtaan joulukuussa 1941.
Kimmel valmistui Yhdysvaltain laivastoakatemiasta vuonna 1904. Vuonna 1915 hänet nimitettiin apulaislaivastoministerinä toimineen Franklin D. Rooseveltin sotilasadjutantiksi, ja hän palveli useilla taistelulaivoilla ensimmäisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen. Kimmel yleni vuoteen 1937 mennessä kontra-amiraaliksi ja toimi muun muassa Tyynenmeren laivaston hävittäjien komentajana. Helmikuussa 1941 Kimmel nimitettiin Tyynenmeren laivaston komentajaksi amiraali James O. Richardsonin tilalle. Presidentti Roosevelt erotti Richardsonin, koska tämä vastusti laivaston päätukikohdan siirtämistä Kalifornian rannikolta Havaijin Pearl Harboriin, jossa se olisi altis Japanin hyökkäykselle. Kimmel sen sijaan ei pitänyt iskua Havaijille todennäköisenä, eikä sen vuoksi ryhtynyt Pearl Harborissa erityisiin varotoimiin. Hän oletti Japanin iskevän korkeintaan Wakesaarelle tai Midwaysaarille. Varautumista mahdolliseen vihollisen iskuun hankaloitti myös Kimmelin ja Havaijille sijoitettujen maajoukkojen komentajan, kenraaliluutnantti Walter Shortin huonosti sujunut yhteistyö.
Japanin 7. joulukuuta 1941 Pearl Harboriin tekemässä ilmaiskussa Yhdysvallat menetti 18 sotalaivaa, 288 lentokonetta ja yli 2 400 miestä. Kimmel erotettiin jo kymmenen päivän kuluttua, 17. joulukuuta. Tyynenmeren laivaston uudeksi komentajaksi tuli tilapäisesti amiraali William S. Pye ja myöhemmin amiraali Chester W. Nimitz. Pearl Harborin tapahtumia koskeneessa tutkinnassa Kimmelin todettiin syyllistyneen laiminlyönteihin ja häntä uhkasi mahdollisesti jopa sotaoikeuteen joutuminen, minkä hän kuitenkin vältti pyytämällä helmikuun lopussa 1942 eroa laivastosta. Ero myönnettiin toukokuussa samana vuonna. Kimmel työskenteli tämän jälkeen sodan loppuun asti Frederick R. Harris -telakkayhtiölle, joka rakensi kuivatelakoita laivastolle. Erottamisensa yhteydessä Kimmel alennettiin neljän tähden amiraalista takaisin kontra-amiraaliksi.
Kimmel yritti loppuelämänsä ajan puhdistaa mainettaan, sillä hänen mielestään Rooseveltin hallinto oli tehnyt hänestä syntipukin pelastaakseen omat kasvonsa. Kimmel väitti vuonna 1955 julkaistussa elämäkerrassa, että Roosevelt tiesi etukäteen Pearl Harborin iskusta ja uhrasi hänet. Eräät  sotahistorioitsijat ovat myös huomauttaneet, että Kimmelille ja Shortille ei toimitettu kaikkia tarpeellisia tiedustelutietoja japanilaisten toiminnasta. Yhdysvaltain kongressi hyväksyi vuonna 1999 aloitteen täyden amiraalin arvon palauttamisesta Kimmelille postuumisti, mutta yksikään presidentti ei ole vahvistanut päätöstä.
The Strand Magazine

Historia

George Newnes perusti The Strand Magazinen vuonna 1890. Se oli tarkoitettu suuren yleisön perhelehdeksi. Lehti julkaisi asia-artikkeleita, novelleja ja jatkoromaaneja. Newnes halusi myös julkaista kuvia joka sivulla, mikä oli lehden perustamisajankohtana suuri myyntivaltti. Lisäksi lehden hinta oli puolet kilpailijoiden hinnoista.
Kun Doylen Kuningas pulassa -novelli julkaistiin Strandissa heinäkuussa 1891, lehden levikki nousi välittömästi. Doyle julkaisi kaikki 56 Sherlock Holmes -novellia Strandissa 1891–1927. Suurimman osa niistä kuvitti Sidney Paget, jonka Holmes-kuvitukset ovat tulleet yhtä kuuluisiksi. Kun Baskervillen koira julkaistiin jatkokertomuksena 1901–1902, lehden levikki kasvoi 30 000 kappaleella. Strand julkaisi myös muita Doylen artikkeleita ja kaunokirjallisuutta, ja vuosina 1891–1930 lähes joka numerossa oli jotain Doylelta.
Doylen myötä lehdestä oli tullut hyvin suosittu ja siinä ilmestyi myös muiden merkittävien kirjailijoiden, muun muassa P. G. Wodehousen, H. G. Wellsin ja Somerset Maughamin, teoksia. Doylen jalanjäljissä Strand julkaisi myös monien muiden rikoskirjailijoiden novelleja – heitä olivat muun muassa Agatha Christie, Dorothy L. Sayers, Georges Simenon ja Edgar Wallace.
Sota-aika vaikeutti pahasti lehden toimitusta. Paperisäännöstelyn takia lehden koko jouduttiin pienentämään. Kustannukset nousivat ja levikki laski. Rahapulan takia lehti lopetti vuonna 1950.

Uusi Strand Magazine (1998–)

The Strand Magazine perustettiin uudelleen 1998. Se on erikoistunut jännitys- ja rikoskirjallisuuteen.
Tarki

Tarki (ven. Тарки́, kumykiksi Таргъу, Tarğu) on Mahatškalaan kuuluva kaupunkimainen taajama Dagestanissa Venäjällä. Se sijaitsee Tarkitau-vuoren juurella kolme kilometriä Mahatškalan rautatieasemasta etelään. Asukkaita on 10 100 henkeä (vuonna 2010).
Legendan mukaan 600–900-luvuilla paikalla oli Semenderin kaupunki, joka toimi kasaarien pääkaupunkina noin vuoteen 723 saakka. 1400-luvun lopulta 1800-luvun alkuun Tarki oli kumykkien asuinalueen käsittäneen šamhalikunnan keskus. Sen kautta kulki Euroopan ja Iraniin välinen tärkeä kauppareitti. 1600-luvun loppupuolelta lähtien Tarkin šamhalikunta oli useaan otteeseen Venäjän vasallivaltiona. Lopullisesti se liitettiin Venäjään Gulistanin rauhassa vuonna 1813.
1800-luvun lopulla Tarki oli 1800 asukkaan kylä, jossa kumykkien lisäksi asui myös vuoristojuutalaisia. Sen nähtävyyksiä ovat kolme vanhaa moskeijaa, venäläisten Tarkitaun laelle vuonna 1821 rakentaman Burnajan linnoituksen jäännökset sekä linnoitusta vastaan vuonna 1831 hyökänneen imaami Gazi-Muhammedin ensimmäinen hautapaikka.