google/wiki40b huggingface dataset:
Balochistan

Maantiede ja ilmasto

Balochistan on Iranin ja Afganistanin rajanaapuri, ja sillä on pitkä rantaviiva Arabianmerellä. Maastoltaan Balochistan on enimmäkseen vähäsateista kivikkoerämaata. Eniten sataa maakunnan koillisosassa: 200–500 mm vuodessa. Quettassa on kuuminta kesäkuusta elokuuhun, jolloin keskimääräinen päivän ylin lämpötila on 35–36 celsiusastetta. Marraskuusta helmikuuhun yön keskimääräinen alin lämpötila on pakkasen puolella.

Historia

Kaivaukset Mehrgarhissa ovat paljastaneet asutusta 9 000 vuoden takaa. Nämä ovat vanhimpia jäänteitä ihmisistä, jotka ovat siirtyneet metsästäjä-keräilijäkulttuurista maanviljelykseen.
Aleksanteri Suuren valtakunta ulottui nykyisen Balochistanin alueelle. Sille nimen antaneet belutšit eli baluchit saapuivat seudulle vasta 1300-luvulla.
Balochistan oli brittien vallassa vuosien 1877–1947 ajan osana brittiläistä Intiaa.
Balochistan sai nykyiset rajansa vuonna 1970.
Balochistania ovat koetelleet monet maanjäristykset. Balochistanin maanjäristys vuonna 1945 vaati noin 4 000 ihmisen hengen. Pakistanin maanjäristys 2008 surmasi yli 200 ja Pakistanin maanjäristys 2013 yli 500 henkeä.

Talous ja liikenne

Balochistanissa on maakaasua, öljyä ja kultaa, mutta niitä ei ole juuri hyödynnetty.
Kuivuus rajoittaa maanviljelystä. Vehnää, hirssiä ja riisiä viljellään kotitarpeiksi, hedelmiä myös myyntiin. Lampaankasvatus on laajamittaista. Pienimuotoinen teollisuus tuottaa tekstiileitä, elintarvikkeita ja pieniä koneita.
Quettan lentokenttä palvelee kotimaanliikennettä. Sinne menee rautatie ja maantie Karachin satamakaupungista. Maantieverkko yhdistää suurimpia kaupunkeja, muuten liikenneyhteydet ovat huonot.

Väestö ja koulutus

Tärkeimmät etniset ryhmät ovat belutšit, paštut ja sindhit. Puhutuimmat kielet ovat belutši, brahui, paštu ja sindhi.
Vuonna 2013 vain 41 prosenttia väestöstä laskettiin lukutaitoisiksi. Erityisen huono on naisten lukutaitotilanne. Monet koulurakennuksista ovat rappiolla, kaikissa ei ole sähköä.
Balochistanin yliopisto on perustettu 1970.

Politiikka

Maakunnassa asuvat belutšit eli baluchit ovat tyytymättömiä Pakistanin keskushallintoon. Belutšit vaativat itselleen suurempaa osaa alueen luonnonvaroista. Tyytymättömyys on usein puhjennut väkivaltaisuuksiksi. Keskushallintoa syytetään kidnappauksista ja muista ihmisoikeusrikkomuksista.
Mäntykerttuli

Levinneisyys

Mäntykerttulia tavataan Kanadan eteläosissa, Yhdysvaltain itäosissa sekä Länsi-Intian saaristossa. Lajin populaatio on hyvin suuri, ja sen kannankehitys on nouseva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hind Laroussi

Hind Laroussi Tahiri (s. 3. joulukuuta 1984), taiteilijanimeltään Hind, on hollantilainen laulaja.

Aikaisempi elämä

Hind syntyi Goudassa Alankomaissa 3. joulukuuta 1984. Hänen isänsä on marokkolainen ja äiti hollantilainen.

Musiikkiura

Hind osallistui Alankomaiden Idols-kilpailuun vuonna 2002 ja eteni finaaleihin. Hänen debyyttialbuminsa Around The World (2003) sisältää pop- ja R&B–lauluja. Hän laulaa myös portugaliksi ja arabiaksi. Albumi Around The World myi yli 40 000 kappaletta.

Eurovision laulukilpailu 2008

Hind valittiin edustamaan Alankomaita Euroviisuihin Belgradiin 2008.
K-On!

Juoni

Neljä lukion aloittanutta tyttöä liittyy musiikkikerhoon ja yrittää pelastaa sen lakkauttamiselta. Tämä ei suju ongelmitta, sillä kerhobändin kitaristiksi valitaan hieman yksinkertainen tyttö, Yui Hirasawa, jolla ei ole aluksi mitään kokemusta musiikista. Tytöt viettävät paljon aikaa kerholuokassa, muun muassa syöden herkkuja ja juoden teetä. Kerho on vaarassa useammin kuin kerran. Ensin sitä uhkaa Yuin heikko koulumenestys: ellei hän suorita hyväksytysti reputtamaansa koetta, kerho lakkautetaan. Seuraavaksi todetaan, ettei kerho voi olla virallinen ilman ohjaajaa, mutta tytöt saavat suostuttelulla ja kiristyksellä opettaja Sawako Yamanakan ryhtymään tehtävään. Kerho tarvitsee säilyäkseen myös uusia jäseniä, eikä niiden hankinta suju hyvin.
Aution saaren levyt

Aution saaren levyt on Jake Nymanin vuonna 1997 ilmestynyt kirja. Teos esittelee luettelon populaarimusiikin albumeista, jotka suomalaiset musiikkitoimittajat kyselyn perusteella ottaisivat mukaansa autiolle saarelle.
Aarno Walli

Aarno Rafael Waldemar Walli (26. lokakuuta 1920 Helsinki – 16. elokuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen kapellimestari ja pianisti. Hän valmistui ekonomiksi vuonna 1947 ja toimi muun muassa Musiikki-Fazerin palveluksessa vuoteen 1958, jolloin tuli Yleisradion tuottaja-ohjaajaksi ja musiikkiohjelmien toimittajaksi.
Walli oli mukana vuonna 1942 uudelleen kootussa Rytmi-pojat-orkesterissa Eugen Malmsténin kanssa Helsingin-konserteissa, joilla kerättiin rahaa sotainvalidien hyväksi, ja Erik Lindströmin yhtyeessä, joka voitti jazz-kilpailut vuonna 1945.
Yleisradion viihdetoimituksessa toimiessaan Walli oli taustahahmona Suomen osallistuessa Eurovision laulukilpailuihin.
Aarno Wallin lapsia ovat kitaristi Hasse Walli sekä tämän vuonna 1995 kuollut pikkuvelipuoli, Kingston Wall -yhtyeen keulahahmo Petri Walli.
Mary Seymour

Mary Seymour (30. elokuuta 1548 – vuoden 1550 jälkeen) oli Thomas Seymourin, Sudeleyn paroni Seymourin ja Katariina Parrin, Henrik VIII:n lesken ainoa tytär. Synnytyksenjälkeiset komplikaatiot Maryn syntyessä veivät hänen äitinsä hengen 7. syyskuuta samana vuonna. Tämän jälkeen Maryn elämästä on yhä vähemmän merkkejä. Hänen isänsäkin teloitettiin alle vuoden kuluttua Maryn syntymästä, syytteenä maanpetos kuningas Edward VI:ta vastaan.
Hänen äitinsä omaisuus jäi hänen isälleen. Isän teloituksen jälkeen pieni Mary siirtyi asumaan äitinsä läheisen ystävän ja Suffolkin herttua Charles Brandonin toisen vaimon Catherine Willoughbyn luo. Puolitoista vuotta myöhemmin Maryn omaisuus vietiin häneltä parlamentin lain nojalla.
Viimeinen löydetty maininta Marysta on hänen toisesta syntymäpäivän vietostaan 30. elokuuta 1550. Sen jälkeen ei ole olemassa yhtään kirjattua merkintää hänestä, ei kuolinmainintaakaan. Vaikka jotkut tarinat kertovat Maryn menneen naimisiin ja perustaneen perheen, useimmat historioitsijat uskovat hänen kuolleen lapsena.
Mary Seymour saattoi olla nimetty Henrik VIII:n tyttären Maryn mukaan.

Spekulaatioita

Kirjailija Agnes Strickland väittää kirjoittamassaan Katariina Parrin elämäkerrassa, että Mary Seymour selviytyi aikuiseksi asti, ja meni naimisiin Edward Bushelin, kuningatar Anna Tanskalaisen hovin jäsenen kanssa, mutta todisteita asiasta ei ole.
Maryn on myös uskottu muuttaneen Wexfordiin, Irlantiin, ja kasvaneen protestanttisen perheen, Hartien huomassa, jolla oli jonkinlaisia yhteyksiä Thomas Seymouriin.
Vinoneliön muotoisen sormuksen, johon oli kaiverrettu "What I have I hold" eli (vapaa suomennos) "Mitä minulla on minä pitelen" uskotaan olleen aikainen lahja Thomakselle hänen veljeltään Edwardilta ja sen on uskottu kulkeneen jälkeläiseltä jälkeläiselle Seymour-Hart -suvussa ainakin vuoteen 1927 asti.
Kuvitteellinen tarina The Red Queen's Daughter, kirjoittaja Jacqueline Kolosov, keskittyy Mary Seymouriin, ja spekuloi elämää, jonka aikana hän ei koskaan mennyt naimisiin ja hänestä tuli kuningatar Elisabet I:n hovinainen.
Maria Kraftman

Maria Kristina Kraftman (22. huhtikuuta 1812 Oulu – 28. syyskuuta 1884 Turku) oli suomalainen kauppias ja ruotsiksi kirjoittanut kirjailija.
Kraftmanin vanhemmat olivat Oulun kaupunginvouti Petter Kraftman ja Maria Elisabet Parve. Maria Kraftman oli kesäisin ravintolan pitäjänä vuonna 1839 Pohjanlahden liikenteeseen tulleella Uleåborg-laivalla ja talvisin hän avusti värjäri Mikael Imbergin vaimoa tyykimyssyjen valmistamisessa, kirjanpidossa ynnä muussa. Kraftman muutti 1849 Oulusta Hämeenlinnaan ja vuoden 1855 paikkeille edelleen Turkuun.
Kraftman toimi kauppiaana Turussa. Hän perusti 1850-luvulla Turun ensimmäisen ajurinliikkeen, omisti kangaskaupan (Kestilän Pukimo Oy:n edeltäjä) ja harjoitti voin ja viljan vientikauppaa. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu vain yksi 1848 ilmestynyt romaani.
Kyynärä

Kyynärä on vanha pituusmitta, joka osapuilleen vastaa kyynärpään ja keskisormen pään välistä etäisyyttä. Kyynärän tarkka määritelmä on vaihdellut eri kulttuureissa ja sen pituus on vastannut yleensä 45–70 senttimetriä.

Kyynärän pituuksia

Vanha suomalainen, alkujaan ruotsalainen Tukholman kyynärä (ruots. aln) on  59,34 cm = ¹⁄₃ syltä = 2 jalkaa = 4 korttelia = 24 (Ruotsin) tuumaa.
Autonomian aikaan Suomessa käytettiin venäläiseen kyynärään eli arsinaan perustuvaa pituusmittajärjestelmää. Arsina on 71,12 cm eli 28 (Venäjän tai Englannin) tuumaa.
Egyptissä kyynärä vastasi etäisyyttä kyynärpäästä keskisormen päähän.  Kyynärän jakautui seitsemään kämmeneen, ja kukin kämmen vielä neljään sormeen. Mittojen vakioimiseksi Egyptissä otettiin käyttöön kaksi standardikyynärää: kuninkaallinen kyynärä oli 52,30 cm ja lyhyt kyynärä 45,01 cm. Raamatussa puolestaan mainitaan kyynärä, johon sisältyi kyynärän pituuden lisäksi kämmenen leveys (Hesekiel 40:5).
Kreikkalainen kyynärä oli noin 46,28 cm pitkä.
Roomalainen kyynärä oli noin 44,37 cm pitkä.
Taavi Arola

Taavi Vihtori Arola, vuoteen 1896 Gröndahl (22. maaliskuuta 1881 Turku – 6. kesäkuuta 1947 Tampere) oli suomalainen diplomi-insinööri, kauppaneuvos ja Keskusosuusliike Hankkijan toimitusjohtaja 1919–1947.

Henkilöhistoria ja ammattiura

Arola kävi kansakoulun Mietoisissa ja tuli ylioppilaaksi 1900 Turun suomalaisesta lyseosta. Koneinsinööriksi hän valmistui Helsingin Polyteknillisestä opistosta 23-vuotiaana 1904 ja työskenteli sen jälkeen vuoden ajan konetehtaassa Pietarissa. Arolaa pidetään yhtenä Suomen maataloudellisen osuustoiminnan uranuurtajista. Hän oli tullut Hankkijan palvelukseen jo liikkeen aloittaessa toimintansa vuonna 1905, jolloin hän toimi meijerikone- ja tarvikeosaston johtajana neljän vuoden ajan. Toimittuaan vuodesta 1909 valtion konekonsulenttina, samoin kuin Helsingin yliopiston maanviljelysopin professorin apulaisena, Arola palasi Hankkijaan koneosaston johtajaksi vuonna 1916. Arolan toimitusjohtajakauden on katsottu olleen Hankkijan historian vakavaraisinta aikaa.
Taavi Arolan vanhemmat olivat muurari Kustaa Gröndahl ja Mathilda Rindell ja puoliso vuodesta 1907 Anna Tihverä.
Mannakoski

Mannakoski on koski Muonionjoessa Enontekiön kunnassa. Se sijaitsee viisi kilometriä Kaaresuvannosta pohjoiseen Käsivarrentien varrella. Paikka on perhokalastajien tuntema matala koski, jossa on paljon harjusta.
Kategorinen arvostelma

Kantin kategoriset arvostelmamuodot

Immanuel Kant esitti teoksessaan Puhtaan järjen kritiikki arvostelmamuotojen luettelon, joka kuvasi perinteisen logiikan täydellisimmässä muodossaan. Kantin järjestelmän mukaisesti jokaisella arvostelmalla on neljä momenttia, yksi kustakin kolmen momentin ryhmästä:
Kvantiteetti:

universaalinen (Jokainen S on P)

partikulaarinen (Joku S on P)

singulaarinen (Tietty S on P)
Kvaliteetti:

affirmatiivinen (S on P)

negatiivinen (S ei ole P)

ääretön (S on ei-P)
Relaatio:

kategorinen (S on P)

hypoteettinen (Jos S, niin P)

disjunktiivinen (S tai P)
Modaliteetti:

assertorinen (S on P)

apodiktinen (S on välttämättä P)

problemaattinen (S voi olla P)
Arvostelma voi siis olla esimerkiksi universaalinen, negatiivinen, kategorinen ja problemaattinen: "Jokainen S ei voi olla P".
Curt Meyer-Clason

Curt Meyer-Clason (s. 19. syyskuuta 1910 Ludwigsburg – 13. tammikuuta 2012 München ) oli pitkän uran luonut saksalainen kirjailija ja kielenkääntäjä. 
Meyer-Clason vietti osan nuoresta aikuisiästään Etelä-Amerikassa. Hän aloitti kirjallisuustoimittajan työn pian palattuaan Saksaan vuonna 1955; hän on myöhemmin kääntänyt saksaksi varsinkin espanjalaisten, portugalilaisten ja latinalaisamerikkalaisten kirjailijoiden teoksia. 
Meyer-Clason sai uransa aikana huomattavia palkintoja. Niistä keskeisiä ovat Bundesverdienstkreuz (1. luokan kunniamitali, 1996) ja Deutsche Akademie für Sprache und Dichtungin kääntäjänpalkinto (1972).
New York, New York

Juoni lyhyesti

Japanin antautumispäivänä vuonna 1945 saxofonisti Jimmy Doyle (Robert De Niro) ja laulaja Francine Evans (Liza Minnelli) tapaavat sodan loppumisen kunniaksi järjestetyssä tilaisuudessa. Alussa heidän välinsä ovat viileät, mutta ennen pitkää heille kehkeytyy suhde. Ennen pitkää pari menee naimisiin ja Francine tulee raskaaksi. Parin välit alkavat kuitenkin pian säröillä ja lapsen synnyttyä Jimmy jättää Francinen ja lapsen. Tämän jälkeen Francinesta tulee suosittu näyttelijä ja laulaja, ja vuosien päästä Jimmy ja hän tapaavat jälleen eräässä tilaisuudessa. Samassa tilaisuudessa Jimmy tapaa poikansa ja haluaisi päästä takaisin Francinen ja lapsen elämään, mutta Francine ei ole siihen valmis.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 New York, New York saa täydet viisi tähteä. Kati Sinisalo kuvaa sitä tyylikkääksi, viihdyttäväksi ja todenmakuiseksi.
Fosfolipaasi C

Fosfolipaasi C on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi fosfolipidien hydrolyysiä orgaanisiksi alkoholifosfaateiksi ja rasvahappojohdannaisiksi. Erityisesti entsyymi katalysoi fosfatidyyli-inositoli-4,5-bisfosfaatin hydrolyysiä inositolitrisfosfaatiksi ja diasyyliglyseroliksi. Entsyymi osallistuu useissa eliöissä signaalinvälitykseen ja biologisten toimintojen kuten välittäjäaineiden vapautumiseen, ionien kuljetukseen sekä lihasten toimintaan. Fosfolipaasi C:tä esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissa eliöissä. Fosfolipaasi C:n EC-numero on EC 3.1.4.3.

Rakenne ja toiminta

Fosfolipaasi C on solukalvoon kiinnittynyt entsyymi. Ihmisen fosfolipaasi C on rakenteeltaan monomeeri, jonka molekyylimassa on noin 83–85 kDa. Entsyymin substraatteja ovat monet fosfolipidit esimerkiksi fosfatidyyli-inositoli-4,5-bisfosfaatti ja fosfatidyylikoliini. Entsyymi tarvitsee toimiakseen kalsiumioneja. Fosfolipaasi C katalysoi fosfodiesterisidoksen katkaisua siten, että tuotteina muodostuu rasvahappojohdannainen ja fosforyloitu alkoholijohdannainen.
Fosfolipaasi C:n toimintaa aktivoi eräs G-proteiini nimeltään Gαq. Kun tämä proteiini sitoutuu fosfolipaasi C:en, aktivoi se entsyymin. GTP-molekyyli aktivoi puolestaan Gαq-proteiinin sitoutuessaan siihen. Fosfolipaasi C:n katalysoiman reaktion tuotteilla inositolitrifosfaatilla ja diasyyliglyserolilla on useita tärkeitä tehtäviä soluissa. Inositolitrifosfaatti muun muassa aktivoi kalsium-ionien kuljetusta ja diasyyliglyseroli aktivoi proteiinikinaasi C-entsyymin.
Tundraurpiainen

Koko ja ulkonäkö

Urpiaisten erottaminen toisistaan on vaikeaa. Tundraurpiainen muistuttaa urpiaista, mutta on normaalisti hieman pieninokkaisempi, vaaleampi ja hienommin kuvioitu. Vanhoilla linnuilla on valkea, viiruton yläperä.

Levinneisyys

Tundraurpiainen elää tundralla Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa sekä Grönlannissa, missä sillä on oma alalajinsa. Suomen pesimäkanta vaihtelee 1 000 – 5 000 parin välillä, vuodesta riippuen.

Elinympäristö

Tunturikoivikot ja -pajukot.

Lisääntyminen

Pesimäbiologia tunnetaan puutteellisesti, mutta se lienee samantapainen kuin urpiaisella. Se myös risteytyy urpiaisen kanssa, eikä ole varmaa, ovatko lajit erilliset.

Ravinto

Tundraurpiainen syö siemeniä, etenkin koivun siemeniä. Vierailee myös lintulaudoilla auringonkukan siemeniä syöden.
Elinkeinoelämän keskusliitto

EK:n tehtävät

EK:n tarkoituksena on edustaa jäseniään elinkeino- ja työmarkkinapoliittisissa asioissa sekä yhteiskunnallisessa päätöksenteossa. Järjestön tavoitteita ovat myös mm. yritys- ja elinkeinotoiminnan kilpailukyvyn varmistaminen sekä yrittäjyyden, markkinatalouden, terveiden liiketoiminnan muotojen ja kansainvälistymisen tukeminen.
EK:n toimitusjohtaja on Jyri Häkämies vuodesta 2012.

EU-edunvalvonta

Noin 70 % elinkeinoelämää koskevasta lainsäädännöstä on lähtöisin EU:sta ja valtaosa EU lainsäädännöstä vaikuttaa yritystoimintaan. 
EK seuraa ja vaikuttaa EU-hankkeisiin, jotka koskettavat yritystoimintaa. EK:lla on toimisto Brysselissä. Sen lisäksi EK:n asiantuntijat Suomessa vastaavat oman alansa EU-vaikuttamisesta.
Brysselin toimisto tuottaa ja välittää lainsäädännön valmistelijoille ja päätöksentekijöille tietoa suomalaisten yritysten näkemyksistä ja tiedottaa EU-hankkeista Suomen elinkeinoelämälle.
Ek pitää yhteyttä elinkeinoelämän eurooppalaisiin sisarjärjärjestöihin ja on jäsen Euroopan elinkeinoelämää ja työnantajia edustavassa järjestössä BusinessEuropessa.

Vaalituki

Vuoden 2012 presidentinvaaleissa EK tuki TT-säätiön kautta Kokoomuksen Sauli Niinistön kampanjaa 30 000 eurolla sekä Keskustan ehdokkaan Paavo Väyrysen kampanjaa 30 000 eurolla
Intian tunnus

Intian tunnus on suunniteltu Sarnathissa, kuningas Ašokan kaupungissa. Siitä on olemassa toinenkin versio, jonka alalaidassa on lehmä, koska lehmä on pyhä eläin Intiassa. Vaakunassa lukee "Intian tasavalta" hindillä. Tämän vaakunan alalaidassa kuvatut norsu ja leijona kuvaavat Intian metsiä. Intian tunnusta käytetään mm. passeissa ja diplomaattisissa oloissa.
Arne Erlandsen

Ura valmentajana

Erlandsen aloitti valmennusuransa Bærum Sportsklubbissa 1990-luvun alkupuolella, mutta ensimmäisen todellisen kokeen valmentajana hän sai siirryttyään 1998 Lillestrøm SK:n peräsimeen. Erlandsen luotsasi seuraa kaikkiaan seitsemän kautta, minä aikana joukkue oli varsin tasaisesti Tippeligaenin sijoilla 4–7. Kausi 2001 oli poikkeus Lillestrømin vietyä liigahopeaa.
Kaudeksi 2005 Erlandsen siirtyi IFK Göteborgin päävalmentajaksi. Debyyttikausi meni hyvin ja IFK taisteli mestaruudesta joutuen kuitenkin taipumaan Djurgårdens FF:lle ja tyytymään hopeaan. Pohjoismaisessa Royal Leaguessa Erlandsen johdatti IFK:n finaaliin, jossa FC Kööpenhamina oli lopulta rangaistuspotkukilpailun jälkeen parempi. Pilkkukisa meni tanskalaisille 12–11.
Kausi 2006 sujui edelliskautta kehnommin ja IFK putosi mestaruuskamppailusta. Erlandsen erosi tehtävistään syyskuussa 2006. Saman vuoden marraskuussa hän palasi kotimaahansa tehtyään sopimuksen Adeccoligaenissa pelanneen Hamarkameratenen kanssa. Erlandsenin johdolla Ham-Kam oli Adeccoligaen kakkonen ja nousi takaisin Tippeligaeniin kaudeksi 2008. Erlandsen sai potkut Ham-Kamista kesäkuussa 2009 kehnojen esitysten vuoksi.
Heinäkuussa 2010 Erlandsen palasi valmennustehtäviin Norjan kolmannella sarjatasolla pelaavan Ullensaker/Kisa IL:n päävalmentajana. Alun perin Erlandsenin oli tarkoitus siirtyä kauden jälkeen Nigeriaan Rangers International of Enugun päävalmentajaksi, mutta sopimus kariutui syyskuussa rahakiistoihin. Erlandsen jätti Ullensakerin kauden 2012 jälkeen.
Heinäkuussa 2013 Erlandsenista tuli Norjan kolmannella sarjatasolla pelaavan Mossin päävalmentaja. Erlandsenin johdolla seura säilytti sarjapaikkansa Norjan 2. divisioonassa ja kaudella 2014 konkarivalmentaja luotsasi seuran samalla sarjatasolla kolmanneksi. Hän jätti seuran kauden päätteeksi.
Toukokuussa 2015 Erlandsenista tuli Fredrikstad FK:n päävalmentaja. Erlandsenin johdolla FFK onnistui lopulta viimeisellä kierroksella säilyttämään sarjapaikkansa Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla OBOS-liigassa. Kauden jälkeen Erlandsen jätti tehtävänsä.
Syyskuussa 2016 Erlansen palasi Lillestrøm SK:n päävalmentajaksi 12 vuoden tauon jälkeen. Kaudella 2017 LSK:n peliesitykset liigassa olivat vaisuja ja kausi päättyi lopulta sijalle 12. Sarjapaikka säilyi viiden pisteen turvin. Norjan cupissa LSK eteni loppuotteluun saakka, jossa kaatoi Sarpsborgin 3–2 ja juhli cupin mestaruutta 10 vuoden tauon jälkeen.
Kesäkuun lopussa 2018 Erlandsen sai potkut Lillestrømin vajottua Norjan liigan putoamiskamppailuun sijalle 13.
Danny Mills

Daniel "Danny" John Mills (s. 18. toukokuuta 1977, Norwich) on entinen englantilainen jalkapallopelaaja.
Mills aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa joukkueessa Norwich Cityssä kaudella 1995–1996, jolloin hän pääsi kentälle 14 pelissä. Mills pelasi Norwich Cityssä kaksi ja puoli kautta, kunnes siirtyi kesken kauden joulukuussa 1997 Charlton Athleticiin. Puolentoista Charltonissa pelaamansa kauden aikana Mills sai tililleen yhteensä 45 peliä ja kolme sarjamaalia.
Kausiksi 1999–2003 Mills siirtyi pelaamaan Leeds Unitediin. Tänä aikana hän pääsi pelaamaan myös UEFA Champions Leaguessa (kaudella 2000–2001 välierissä asti) ja UEFA Cupissa. Leeds United ajautui kuitenkin pahoihin talousvaikeuksiin, ja kauden 2003–2004 Mills pelasikin Middlesbroughissa. Kaudet 2004–2006 Danny Mills on ollut Manchester Cityn pelaajalistoilla.
7. elokuuta 2009 hän ilmoitti lopettavansa jalkapalloilun vakavan polvivamman vuoksi, joka on pitänyt hänet poissa pelikentiltä jo puolentoista vuoden ajan.
Nestor Niemelä

Nestor Niemelä (12. syyskuuta 1862 Punkalaidun – 23. toukokuuta 1889 Punkalaidun) oli suomalainen kirjailija. Niemelä julkaisi teoksia myös nimimerkillä N. Niemelä.
Niemelä oli kotoisin Punkalaitumen Koskioisten kylässä sijainneesta Heinämäen torpasta.
Niemelä ei saanut mitään kouluoppia mutta hän kartutti tietojaan itseopiskelun avulla ja harjoitteli myös kirjoittamista. Hänellä oli aikaa kirjallisille harrastuksille koska hän ei heikon terveytensä takia kyennyt maatöihin. Viimeiset neljä vuotta elämästään Niemelä sairasti keuhkotautia ja hän kuoli 26-vuotiaana veljensä omistamassa torpassa.
Eduard Erdmann

Eduard Erdmann (5. maaliskuuta 1896 Wenden, Liivinmaa [nykyisin Cēsis, Latvia] – 21. kesäkuuta 1958, Hampuri, Länsi-Saksa) oli saksalainen pianisti, pianopedagogi ja säveltäjä. Hän opiskeli musiikkia Riiassa H. Creutzburgin johdolla ja 1915–1918 Berliinissä sävellystä Heinz Tiessenin ja pianonsoittoa Conrad Ansorgen oppilaana. Pedagogin uransa hän aloitti 1925–1935 Kölnin musiikkikorkeakoulun pianonsoiton solistiluokan johtajana ja hän toimi vuodesta 1950 Hampurin musiikkikorkeakoulun professorina.
Kansainvälisellä solistiurallaan Erdmann esiintyi sekä yksin että yhdessä australialaisen viulistin Alma Moodien kanssa. Erdmann erikoistui oman aikansa musiikin esittämiseen. Hän soitti muun muassa Tiessenin ja Arnold Schönbergin sävellyksiä Etelä-Amerikan kiertueillaan. Kolmannen valtakunnan alkaessa rajoittaa esitettävien sävellysten valintaa Erdmann alkoi soittaa romantiikan ajan musiikkia, kuten esimerkiksi postuumisti julkaistuja Schubertin sonaatteja. Hän konsertoi ja opetti pianokursseilla myös Suomessa.
Säveltäjänä Erdman valitsi oman tyylinsä. Hänen ensimmäinen sinfoniansa vakiinnutti hänen maineensa ekspressionismin esitaistelijana. Pianokappaleitaan hän esitteli Berliinin uuden musiikin seuran (Neue Musikgesellschaft) tilaisuuksissa ja jousikvartettojaan Donaueschingenin musiikkipäivillä, jossa hän niiden alkuvaiheessa toimi ohjelmavaliokunnan jäsenenä. Teoksiaan hän esitteli myös Salzburgin musiikkijuhlilla 1923, Prahassa 1924 ja Wienissä 1931. Kolmannen valtakunnan aikana Erdmannin sävellysten esittäminen kiellettiin niiden ”epäsaksalaisuuden” vuoksi ja niitä esitettiin uudelleen vasta 1946.
Toima

Toima (ven. То́йма, udmurtiksi Туймы, Tuimy, tataariksi Туйма, Tuima) on Volgan vesistöön kuuluvan Kaman sivujoki Udmurtiassa ja Tatarstanissa Venäjällä. Sen pituus on 121 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 1450 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaama Gusevkan kylän luona on 6,3 kuutiometriä sekunnissa.
Joen varrella sijaitsevat Jelabugan ja Mendelejevskin kaupungit sekä Alnašin piirikeskus. Sitä käytetään vesilähteenä, virkistyskalastukseen ja retkeilyyn.