google/wiki40b huggingface dataset:
Murronkylä (Utajärvi)

Murronkylä on kylä Poikajoen varrella Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee noin seitsemän kilometriä länsilounaaseen Utajärven keskustaajamasta.

Historiallinen rakennuskanta

Kylässä sijaitseva Murron tila perustettiin 1700-luvulla ja tämä aloitti tuolloin Murronkylän asutuksen Poikajoen varrelle. 
Kaksi vierekkäin sijaitsevaa pihapiiriä Utajärven  Poikajoen maisemassa. Pihapiirissä vanha aitta/puojirakennus ja muita uudempia talousrakennuksia. Rakennustyyli on muuttunut useiden muutostöiden seurauksena.  Tilan rakennuksia paloi vuonna 1880. Uusi päärakennus rakennettiin omatekoisista tiilistä ja rakennukseen lisättiin myöhemmin puinen kuisti. Tilan pihapiirissä on ilmeisesti 1700-luvulta peräisin oleva kivinavetta, hirsinen savupirtti sekä puojeja. Nykyisin päärakennus on tyhjillään.
Rakennukset maakunnallisesti arvokkaita ja pihapiirit muodostavat yhdessä maakunnallisesti merkittävän kokonaisuuden, jossa perinteistä rakennuskantaa.
Murronkylästä ovat lähtöisin Aitamurron hiihtäjäveljekset Juho, Aapo ja Antti.
Aitamurron tila on edelleen suvun omistuksessa.
Piikkisika

Ulkonäkö

Täysikasvuinen piikkisika painaa 15–30 kg. Se on pituudeltaan noin 70 cm ja korkeudeltaan noin 25 cm. Piikit ovat pitkiä; niitä kasvaa päässä, niskassa ja selässä. Piikkien pituus vaihtelee välillä 15–40 cm. Väriltään piikkisika on valkoruskea. Sillä on kaksi etuhammasta yläleuassa ja kaksi alaleuassa sekä näiden lisäksi takahampaat ylä- ja alaleuassa pureskelua varten.

Käyttäytyminen

Piikkisika pelottaa vihollisia pois ravistamalla häntäänsä saaden aikaan ratinaa. Puolustautuessaan se kääntää takapäänsä vihollista kohti ja heiluttaa piikikästä häntäänsä. Piikeissä on satoja pieniä väkäsiä, jotka vaikeuttavat pistäneen piikin irroittamista.

Muuta

Piikkisikoja pyydystetään ruoaksi sen elinalueilla. Laji myös tuhoaa ihmisten viljelyksiä syömällä kasvustoja, niin juuria kuin varsiakin.
Pisimpään elänyt piikkisika kuoli vankeudessa 28-vuotiaana.
Nimestään huolimatta piikkisika ei ole sukua sioille. Nimi lienee käännöslaina jostakin eurooppalaisesta kielestä, joihin sen uskotaan siirtyneen latinan ilmauksesta porcus spinus, joka tarkoittaa piikikästä sikaa.
Nisäkäsnimistötoimikunta ehdotti, että piikkisian suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin "piikikäs".
Carin Göring

Carin Axeline Hulda Göring (synt. Fock, myöh. von Kantzow; 21. lokakuuta 1888 Tukholma, Ruotsi – 17. lokakuuta 1931 Tukholma, Ruotsi) oli natsijohtaja Hermann Göringin ruotsalaissyntyinen ensimmäinen vaimo.

Elämänvaiheet

Carin Göringin vanhemmat olivat ruotsalainen eversti ja vapaaherra Carl Alexander Fock sekä irlantilaissyntyinen Huldine Beamish. Hän nai vuonna 1910 ruotsalaisen kapteenin, vapaaherra Nils von Kantzowin, ja heille syntyi vuonna 1912 yksi poika, Thomas. Carinin sisko Mary oli naimisissa kreivi Eric von Rosenin kanssa. Carin tutustui vuonna 1920 Ruotsissa siviililentäjänä työskennelleeseen saksalaiseen lentäjä-ässäveteraani Hermann Göringiin ja he rakastuivat. Vuonna 1923 Carin otti eron miehestään ja meni naimisiin Göringin kanssa, minkä jälkeen he asettuivat Saksaan. He asuivat vuoden 1923 oluttupavallankaappauksen jälkeen neljä vuotta maanpaossa eri puolilla Eurooppaa Göringistä annetun pidätysmääräyksen vuoksi. Göringin noustua yhdeksi kansallissosialistisen puolueen johtajista Carinia alettiin kutsua ”kansallissosialismin maskotiksi”. Hän kärsi sydämen vajaatoiminnasta ja kuoli sydäninfarktiin Ruotsissa lokakuussa 1931 päivää äitinsä hautajaisiin osallistumisen jälkeen. Carin ja Hermann eivät saaneet yhteisiä lapsia.

Hauta ja jäännökset

Carin Göring haudattiin alun perin perhehautaan Lovönin saarelle Ekerön kuntaan lähelle Tukholmaa. Noustuaan yhdeksi Saksan mahtavimmista miehistä Hermann Göring rakennutti Berliinin lähelle Carinin mukaan nimetyn Carinhall-nimisen kartanon ja siirrätti tämän haudan sinne vuonna 1934. Muun muassa Adolf Hitler osallistui uudelleenhautajaisiin Carinhallissa. Carinille rakennettiin hautamausoleumi, jossa hänen alkuperäinen puuarkkunsa oli sisäkkäisissä sinkki- ja peltiarkuissa. Kartano tuhottiin Göringin omasta määräyksestä toisen maailmansodan lopussa vuonna 1945.
Vuonna 1951 Carinhallin alueelta kaivettiin ylös Carin Göringiksi oletetut jäännökset, jotka tuhkattiin Berliinin ruotsalaisessa kirkossa ja haudattiin perhehautaan Lovöhön. Vuonna 1991 metallinetsijät löysivät Carinhallin läheltä toisen, sinkkiarkkuun haudatun naisen luurangon, joka myös toimitettiin Ruotsiin. Tätä luurankoa tutkittiin vuosina 2009–2012 Uppsalan yliopiston Rudbeck-laboratoriossa. Luista otetut DNA-näytteet tukivat 99,5 prosentin varmuudella oletusta, että kyseessä on Carin Göring. Hänet haudattiin uudelleen alkuperäiseen hautapaikkaansa Lovöhön. Vuonna 1951 virheellisesti Carinina tuhkatun vainajan henkilöllisyys on jäänyt arvoitukseksi.
Ei mikään naurun asia

Sisältö

Joseph Heller hakeutui sairaalaan vuoden 1981 joulukuussa vakavien nielemiseen ja lihaksien hallintaan liittyvien oireiden vuoksi. Hänellä todettiin Guillain–Barrén oireyhtymä, joka on vakava hermostosairaus. Samaan aikaan hänellä oli menossa avioeroprosessi, ja hän oli muuttanut omaan asuntoon New Yorkissa. Speed Vogel saa luottamustehtävän asettua asumaan Hellerin asuntoon ja vastaamaan tämän postiin Hellerin käsialalla. Heller ja Vogel kertovat kirjassa vuorotellen sairaudesta ja siitä toipumisesta.   
Heller kertoo myös vakavia asioita kuoleman pelosta sairauden alkuvaiheessa. Enimmäkseen hän tuntuu sairaudessaankin olevan oma vitsaileva itsensä, ja hänestä ovat enemmän huolissaan ne, jotka käyvät häntä katsomassa. Tähän joukkoon kuuluu myös useita julkisuuden henkilöitä kuten Mario Puzo, Dustin Hoffman, Mel Brooks ja Kinky Friedman.
ANZAC-päivä

Historia

Päivää alettiin virallisesti nimittää ANZAC-päiväksi 1916. 1920-luvulla päivä muodostui veteraanien juhlapäiväksi.

Australia

Australiassa päivää pidetään merkittävänä kansallisena juhlapäivänä, ja se on kansallinen vapaapäivä. Päivän aikana aamunkoitteessa, jolloin Gallipolin maihinnousu alkoi, pidetään juhlajumalanpalveluksia. Myöhemmin päivällä suurimmissa kaupungeissa sotaveteraanit osallistuvat seremoniallisiin marsseihin. Varsinaisia virallisempia juhlaseremonioita vietetään ympäri maan sotamuistomerkeillä.

Uusi-Seelanti

Uudessa-Seelannissa Anzac-päivä on ollut kansallinen vapaapäivä vuodesta 1921. Juhlallisuuksia vietetään samaan tapaan kuin Australiassa. Sotaveteraanit marssivat aamunkoitteessa sotamuistomerkeille, joilla pidetään lyhyt jumalanpalvelus. Myöhemmin päivällä järjestetään sotilasparaateja, johon myös puolustusvoimat osallistuvat. Paraatit päättyvät muistomerkeille, jossa esitetään puheita ja muistelmia.
Prem Tinsulanonda

Prem Tinsulanonda (thaiksi เปรม ติณสูลานนท์, 26. elokuuta 1920 Songkhla, Siam – 26. toukokuuta 2019 Bangkok, Thaimaa) oli thaimaalainen kenraali evp., joka toimi maan pääministerinä 1980–1988.
Syrjäytetty pääministeri Thaksin Shinawatra ja hänen tukijansa syyttävät häntä vuoden 2006 sotilasvallankaappauksen suunnittelusta ja sen jälkeisen Surayud Chulanontin hallituksen valtaannostosta.
Prem oli kuningas Bhumibol Adulyadejin valtaneuvoston puheenjohtaja ja kuninkaan kuoltua 13. lokakuuta 2016 hän toimi maan valtionhoitajana 1. joulukuuta asti, jolloin parlamentti nimitti prinssi Maha Vajiralongkornin virallisesti uudeksi kuninkaaksi.

Pääministerinä

Premin edeltäjä pääministerinä oli kenraali Kriangsak Chomanan, joka johti sotilasvallankaappausta 1977. Kriangsak luopui vallasta vapaaehtoisesti helmikuussa 1980, jolloin armeijan komentaja Premista tuli pääministeri.
Huhtikuussa 1981 "Nuorten upseerien klubi" -niminen ryhmittymä, lempinimeltään "nuorturkkilaiset" (the Young Turks) kapinoi ja hallitsi kaksi päivää pääkaupunkia, muttei saanut kuninkaan hyväksyntää vallankaappaukselleen. Toinen vallankaappausyritys vuonna 1985 kesti vain kymmenisen tuntia.
Hägnanin ulkoilmamuseo

Rakennuksia

Museon alueella olevia kulttuurihistoriallisesti arvokkaita rakennuksia ovat muun muassa 1700-luvulta peräisin oleva, Lillpiten kylästä Piitimestä tuotu Storgården, Sunderbynistä tuotu Peri-Hanschagården, Piitimen Norrfjärdenistä tuotu 1700-luvun sotilastorppa sekä Kainuusta tuotettu 1800-luvulla rakennettu ja 1940-luvun kauppapuotia autenttisesti dokumentoiva Lanthandeln-kaupparakennus. Kauppapuodissa on myös myynnissä vanhanaikaisia tavaroita sekä matkamuistoja vanhanajan tyyliin järjestettynä. Peri-Hanscha-kartanorakennus on suunnattu erityisesti lapsille, ja siellä on muun muassa puusepän paja sekä heinäsuova, johon lapset voivat hyppiä.

Ulkoilmamuseo matkailukohteena

Ulkoilmamuseo on ollut suosittu matkailukohde etenkin lapsiperheille. Alueelle on sijoitettu keskikesästä elokuuhun tavallisimpia ruotsalaisia kotieläimiä, kuten lehmiä, lampaita, vuohia, kanoja ja kaniineja. Alueella järjestetään erilaisia paikallisille ihmisille ja matkailijoille suunnattuja tapahtumia. Hägnanin juhannusjuhla on jokakesäinen tapahtuma, kuten myös viikkoa ennen juhannusta järjestettävä Gammelstadin pelimannitapahtuma, jossa esiintyy useita paikallisia ja vierailevia kansallispukuihin pukeutuneita kansanmuusikkoja. Joulukuussa alueella järjestetään joulumarkkinat. Kesäaikoina alueella on myös ajanmukaisiin asuihin pukeutuneita "piikoja" ja "renkejä", jotka esittelevät museovieraille Ruotsin rannikkoseudun ihmisten historiallista elämää.
Ryhmät voivat tilata erikseen käsityöläisnäytöksiä ja muutakin historiallisesti sävytettyjä ohjelmapalveluita erillistä maksua vastaan. Museoalueen palveluihin kuuluu myös kahvila Kafé Fägnan. Alueelle on yleensä vapaa pääsy, paitsi juhannuksena ja erityistapahtumien yhteydessä. Museon alueelta lähtee myös ”Muinaisajalta nykyaikaan” -niminen vaellusreitti, joka kulkee Gammelstadin lahden luonnonsuojelualueen laitaa ja yhdistää kirkkokylän Luulajan teknilliseen yliopistoon. Noin kilometrin kävelymatkan päässä sijaitsee ns. Linnén lähde, joka yhdistetään usein Carl von Linnén kuvailemaan historialliseen vierailuun Gammelstadissa vuonna 1732.
Hägnanin ulkoilmamuseo valittiin Ruotsin museoyhdistyksen jäseneksi vuonna 2011.
Teenage Mutant Ninja Turtles: The Manhattan Missions

Pelattavuus

Valittavana on kaikki neljä Turtlesia, Leonardo, Michelangelo, Donatello ja Rafaello, joilla jokaisella on myös omat vahvuudet ja heikkoudet. Pelin edetessä tietyn hahmon saavuttaessa tietyn voimakkuustason se saa lisää erikoishyökkäyksiä.
Pelissä on yhteensä 16 tasoa, joiden aikana pelaajan pitää estää Silppurin aikeet vallata New York 48 tunnissa ja estää samalla pikku rikollisia pitkin katuja.
The Keeper: The Legend of Omar Khayyam

Juoni

The Keeper: The Legend of Omar Khayyam kertoo 12-vuotiaasta Kamran-nimisestä pojasta, joka saa tietää polveutuvansa 1000-luvun alussa eläneestä persialaisrunoilija, -matemaatikko ja -tähtitieteilijä Omar Khaijamista. Tarina tästä Khaijamin elämästä on kulkeutunut Kamranin suvussa sukupolvelta toiselle, ja nyt on hänen vuoronsa pitää huolta tarinan kulkeutumisesta tuleville sukupolville. Elokuvan juoni menneessä, 1000-luvun alussa, kertoo kuinka Omar Khaijamin, Hassan-i Sabbahin ja heidän yhteinen rakkautensa kauniiseen naiseen erottavat heidät ikuisesta ystävyydestään.

Tuotanto

Alun alkaen The Keeper: The Legend of Omar Khayyam -elokuvan hanke aloitettiin ja lopetettiin kahteen kertaan rahoituksen puutteen takia. Syksyllä 2001 elokuvan hanke keskeytettiin syyskuun 11. päivän terroritekojen takia, koska kaikki rahoittajat vetäytyivät projektista. Tämän jälkeen kukaan ei halunnut puhua Mashayekhin kanssa elokuvaprojektista vuoteen.
The Keeper: The Legend of Omar Khayyam kuvattiin työnimillä Omar ja The Keeper lähes kokonaan Uzbekistanin Bukharan ja Samarkandin kaupungeissa. Elokuvan muita kuvauspaikkoja olivat Santa Clarita Kaliforniassa, Houston Texasissa ja Lontoo Englannissa. Guide Company Films Inc. oli elokuvan tuotantoyhtiönä.

Julkaisu ja vastaanotto

The Keeper: The Legend of Omar Khayyam sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 10. kesäkuuta 2005, jolloin se pääsi rajoitettuun teatterilevitykseen. Elokuvaa esitettiin 14:ssä Yhdysvaltain kaupungissa yli vuoden ajan. Arrival Pictures vastasi elokuvan teatterilevityksestä Yhdysvalloissa. Houstonin,  New Yorkin ja Lontoon elokuvan voittoa tavoittelemattomissa esityksissä elokuva keräsi melkein 200 000 dollaria lasten syöpäsäätiöiden hyväksi. The Keeper: The Legend of Omar Khayyam esitettiin myös Moskovan elokuvajuhlilla 17. kesäkuuta 2005.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 41% kriitikoista on antanut The Keeper: The Legend of Omar Khayyam -elokuvalle positiivisen arvosanan 5,3/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 22 arviointiin. 153 käyttäjästä 43% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 12 arvostelun perusteella elokuva on saanut 43 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 15 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,9/10. Internet Movie Databasen 532 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,9/10. Arrival Pictures julkaisi elokuvan DVD:nä 5. syyskuuta 2006.
Anne Karjalainen

Anne Karjalainen (o.s. Nykänen, s. 24. heinäkuuta 1970 Kaarlelassa) on keravalainen kaupunginvaltuutettu vuodesta 1993 ja kaupunginhallituksen 1. varapuheenjohtaja. Hän on sosialidemokraattisen puolueen jäsen ja Uudenmaan sosiaalidemokraatit ry:n varapuheenjohtaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri ja valmistunut Helsingin yliopistosta matemaattis-luonnontieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1996. Hän on ollut eduskuntavaaliehdokkaana Uudenmaan vaalipiirissä vuonna 2007, mutta ei tullut valituksi.
Vuonna 2009 Anne Karjalainen valittiin Euroopan Unionin Alueiden komiteaan ja hänet valittiin jatkamaan Alueiden komiteassa vuosille 2010-2014. Hän kuuluu komitean Talous- ja sosiaalivaliokuntaan, ECOS ja Alueellinen yhteenkuuluvuus valiokuntaan, COTER. Hän kuuluu EU Alueiden komitean sosialidemokraattiseen PES-ryhmään.
Pentyyni

Pentyyni on alkyyneihin kuuluva hiilivety. Sen kemiallinen kaava on C₅H₈. Pentyynin moolimassa on 68,12 g/mol. Pentyyni ei liukene veteen. Pentyyni on myös tyydyttymätön hiilivety, koska yhdiste sisältää kolmoissidoksen kahden hiiliatomin välillä.
Beth

Vastaanotto

Kun single julkaistiin, ”Beth” oli aluksi kappaleen ”Detroit Rock City” B-raitana. Silti radioasemilla ”Beth” sai enemmän soittoa kuin A-raita ja oli muutenkin radioasemien suosikki, joten KISS ja Casablanca Records päättivät vaihtaa ”Bethin” A-raidaksi ja ”Detroit Rock Cityn” B-raidaksi ja siten se menestyi vielä paremmin.
Vuonna 1977 kappale voitti People’s Choice Award -palkinnon.

Muuta

Suomalainen hiphop-yhtye Nuera samplasi Bethiä kappaleeseensa ”Don’t Touch the Mike”, joka löytyy yhtyeen vuonna 2000 julkaistulta albumilta Honesty.
Pultseila

Pultseila oli ennen kylähallintoalue Prääsän piirin lounaisosassa Pitkärannan piirin rajalla Karjalan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 2006 se yhdistettiin Vieljärven maalaiskuntaan. 
Pultseilan kylähallintoalue  rajoittui pohjoisessa Kolatselän kylähallintoalueesen, idässä Vieljärven kylähallintoalueeseen ja etelässä Kinalahden kylähallintoalueeseen. Kylähallintoalueen keskuskylä oli Koivuselkä, ja kyliä oli kaikkiaan kaksi (Uusi ja Vanha Koivuselkä). Alueella oli 400 asukasta 1996.
Barbentane

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 1365 Anglic de Grimoardin rakennuttama torni La tour Anglica. Hän oli paavi Urbanus V:n veli. Vuonna 1664 rakennettu renessanssilinna Château de Barbentane on säilynyt alkuperäisenä. 1600-luvulta peräisin oleva talo Hôtel du Baron de Chabert on nykyään kaupungintalo. Kaupungin keskustassa oleva ritareiden talo La Maison des Chevaliers on kaupungin näyttävimpiä rakennuksia.
Mitja Fomin

Dmitri ”Mitja” Anatoljevitš Fomin (ven. Дмитрий ”Митя” Анатольевич Фомин; s. 1974, Novosibirsk, Neuvostoliitto) on venäläinen poplaulaja, joka lauloi vuosina 1998–2009 yhtyeessä Hi-Fi. Nykyään Fomin on soolouralla ja hänen esikoisalbuminsa sooloartistina Так будет julkaistiin vuonna 2010. Tunnetuin hitti on "Всё будет хорошо".
Fominin kappaleissa on aina ollut naistaustalaulaja.
Fredrik Bajer

Fredrik Bajer (21. huhtikuuta 1837, Vesteregede – 22. tammikuuta 1922, Kööpenhamina) oli tanskalainen kirjailija ja poliitikko. Hänen alkuunpanostaan vuonna 1882 syntyi Tanskan rauhanyhdistys. Hän teki aloitteen, jonka perusteella perustettiin Maailman rauhantoimisto Berniin 1891 ja Pohjoismaiden parlamenttienvälinen liitto 1907. Hän sai yhdessä Klas Pontus Arnoldsonin kanssa Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1908. Bajer edisti myös naisasiaa.
Antero Lindgren

Antero Lindgren (s. 1980 Lohja) on suomalainen laulaja, kitaristi ja säveltäjä-sanoittaja, joka julkaisi ensimmäisen albuminsa, Mother, helmikuussa 2012. Lindgren julkaisi toisen albuminsa Talking with the Dead 3. toukokuuta 2013. Lindgren äänestettiin YleX:n ja Rumban Tulevaisuuden tusina 2013 -asiantuntijaäänestyksessä vuoden lupaukseksi vuonna 2012.
Mother-albumiin Lindgren sävelsi ja sanoitti kaikki kappaleet itse. Albumin ensipainos oli 1000 kappaletta ja se on myyty loppuun. Albumin "Cigarette stump" sekä "Mother" -kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. Kriitikot ovat ylistäneet Mother-albumia.
Levyillä sekä keikoilla soittaa joitakin tunnettuja muusikoita, kuten Joensuu 1685 ja Siinai-yhtyeissä vaikuttava Risto Joensuu sekä soolouraa luova Topi Saha. 
Antero Lindgren asuu Helsingissä vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa.
Drotsi

Drotsi (ruots. drots tai riksdrotsen) oli keskiajalta vuoteen 1809 käytössä ollut ruotsalainen arvonimi ja korkea virka, jonka haltija vastasi valtakunnan oikeusasioista.

Drotsin arvo Ruotsissa

Ruotsissa drotsi oli, jaarlin aseman lakkaamisen jälkeen, kuninkaan jälkeen arvossa korkein, ’Hirdin’ eli kuninkaan neuvoston ja hovin esimies sekä sijaishallitsija 1200-luvulle, mutta 1300-luvulta lähtien pelkkä arvonimi. Vuodesta 1614 drotsiksi nimitettiin Svean hovioikeuden presidenttiä, ja vuodesta 1634 myös oikeuslaitoksen ylintä valvojaa. 
Magnus Gabriel de la Gardien kuoleman 1686 jälkeen drotsia ei nimitetty ennen Carl Axel Trolle Wachtmeisteria vuonna 1787. Wachtmeister oli paitsi drotsi myös kaikkien maan hovioikeuksien ylipresidentti (överpresident) ja siten koko oikeuslaitoksen päällikkö. Ruotsin vuoden 1809 vallankumouksen yhteydessä titteli drotsi lakkautettiin Ruotsissa ja oikeusministeristä tuli oikeuslaitoksen johtaja. Suomi joutui samana vuonna Venäjän tsaarin vallan alle Suomen sodan (1808–1809) seurauksena. Suomessa drotsin tilalle tuli prokuraattori, myöhemmin oikeuskansleri.
Suomessa tunnetuimpia drotseja olivat Pietari Brahe sekä Bo Joninpoika Grip. Bo Joninpojan läänityksenä oli koko Suomi ja kolmannes Ruotsia. Hänen perintöriitansa johti Albrekt Mecklenburgilaisen ja aatelin väliseen sotaan, jossa aateli turvautui Tanskan kuningatar Margaretaan, mikä taas johti Ruotsin valloitukseen ja Kalmarin unionin syntyyn. Bo Joninpojan aikana (1362) Suomi sai oikeuden lähettää edustajansa kuninkaanvaaliin ja tuli siten täysivaltaiseksi osaksi Ruotsia.
Aasianleijona

Ulkonäkö ja koko

Aasianleijona on pienempi kuin afrikkalaiset leijonat. Tyypillisesti naaras painaa 110–120 kilogrammaa ja uros 160–190 kilogrammaa. Aasianleijonan harja on keskimäärin pienempi kuin afrikkalaisilla lajitovereilla, joten sen korvat ovat koko ajan näkyvissä. Vatsapuolella on alalajille tyypillinen ihopoimu.

Aasianleijonan ravinto

Aasianleijona saalistaa sambarhirviä, aksishirviä, antilooppeja, villisikoja ja muita suhteellisen suurikokoisia kasvinsyöjänisäkkäitä. Sillä on vahvat leuat ja erityisesti saaliin surmaamiseen ja raateluun soveltuvat kulmahampaat.

Levinneisyys

Aasianleijonia elää luonnossa enää Girin kansallispuiston alueella Intiassa. Vuonna 2015 Girissä laskettiin olevan yhteensä 523 leijonaa. Määrä oli kasvanut vuodesta 2010, jolloin leijonia laskettiin 411. Arviolta 40 prosenttia leijonista elää varsinaisen Girin metsäalueen ulkopuolella. Ihmisen toiminnan vuoksi sen elinalue on pienentynyt viimeisten 200 vuoden aikana huomattavasti. Aasianleijonan levinneisyys on aiemmin ulottunut Bulgariasta Intiaan ja Pakistaniin. Girin ulkopuolella leijonia eli vielä 1930-luvulla Iranissa. Turkissa eli leijonia vielä 1800-luvun lopulla. Viimeiset havainnot Iranista ovat vuodelta 1942, Irakista vuodelta 1918.
Suomessa aasianleijonia on Korkeasaaren eläintarhassa Helsingissä.
Suomen teollisuus

Suurimpia aloja

Metalliteollisuus voidaan jakaa seitsemään alaan: kaivostoiminta, metallien perusteollisuus, metallituoteteollisuus, koneteollisuus, sähkö- ja elektroniikkateollisuus sekä kulkuneuvoteollisuus. Suomalaisen metalliteollisuuden tuotteista noin puolet menee vientiin.
Metalliteollisuuden osa-alueista meriteollisuus on yksi Suomen keskeisistä teollisuudenaloista. Suomalaisella laivanrakennuksella on pitkä historia. Meriteollisuus muodostuu telakoista, meriteknisen alan kokonaistoimittajista, suunnittelutoimistoista, järjestelmä-, laite- ja materiaalitoimittajista sekä offshore-teollisuudesta. Offshore-teollisuus valmistaa esimerkiksi merenalaisille öljy- ja kaasukentille etsintä- ja tuotantokalustoa. Meriteollisuuden liikevaihto on lähes kuusi miljardia euroa ja ala työllistää 20 000 suomalaista.
Kemianteollisuuden osuus Suomen teollisuustuotannosta ja teollisuuden tavaraviennistä vuonna 2014 oli lähes neljännes. Kemianteollisuus työllistää Suomessa suoraan noin 34 000 henkilöä.
Metsäteollisuus tuottaa nykyisin noin viidesosan Suomen vientituloista, hiukan pienemmän osan koko teollisuustuotannosta ja noin 15 % teollisuuden työpaikoista. Sen osuus Suomen taloudesta on pienentynyt 1960-luvun jälkeen merkittävästi.
Alexander de Seversky

Alexander de Seversky (ven. Александр Николаевич Прокофьев-Северский, Aleksandr Nikolajevitš Prokofjev-Severski; 7. kesäkuuta 1894, Tbilisi, Venäjän keisarikunta – 24. elokuuta 1974 New York City) oli venäläissyntyinen yhdysvaltalainen lentokonesuunnittelija. 
De Seversky oli Venäjän laivaston lentäjä ensimmäisessä maailmansodassa, jossa hän menetti toisen jalkansa. Hän jatkoi lentämistä sodassa saavuttaen kaikkiaan 13 ilmavoittoa saksalaisista. Vuonna 1917 hän oli Yhdysvalloissa osana Venäjän laivaston lentojoukkojen vierailua. Hän jäi tuolloin Yhdysvaltoihin. Hän toimi koelentäjänä, ja hänestä tuli kenraali Billy Mitchellin avustaja. Mitchell oli douhetisti, eli hän uskoi niin sanottuihin strategisiin lentopommituksiin.   
De Seversky sai vuonna 1921 patentin lentokoneen ilmatankkaukseen. Vuonna 1927 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden.
De Seversky perusti Seversky Aircraft Corporation yhtiön vuonna 1931. Hän sai useita hyviä tilauksia Yhdysvaltain liittovaltiolta, mutta yhtiön talous oli heikoissa kantimissa niistä huolimatta. Hänet savustettiin omasta yhtiöstään. Hän perusti Republic Aviation Companyn, joka toimi itsenäisenä vuoteen 1965 asti, jolloin Fairchild osti sen.
De Severskyä on kutsuttu showmieheksi, joka viihtyi julkisuudessa. Toisen maailmansodan aikaan vuonna 1942 The New York Times julkisti uutisen: "Airplane Designer Rents Apartment: Major Seversky One of Seven New Tenants in 40 Central Park South."
De Seversky kirjoitti vuonna 1942 kirjan Victory Through Air Power, josta sotapropagandaa tehnyt The Walt Disney Company teki samannimisen elokuvan. Kirja pyrki edistämään strategista pommittamista aikana, jolloin Yhdysvaltain maavoimien ilmavoimat (USAAF) ei pystynyt iskemään Japaniin ja Saksan taivaalla oli saatu tuta, mitä ilmatorjunta tekee pommikoneille. Vaikka hänen yhtiönsä valmisti hävittäjiä, hän kehotti hallitusta keskittymään suurten pommikoneiden valmistukseen. Vuonna 1946 de Seversky oli ajamassa Yhdysvaltain Strategic Air Commandin perustamista.
Vuonna 1964 hän kirjoitti ionipropulsiolla lentävän lentokoneen puolesta. Kun hän kuoli vuonna 1974, The New York Times julkisti asian hyvin poikkeuksellisesti etusivullaan.