google/wiki40b huggingface dataset:
Sophie Turner

Nuoruus

Turner syntyi Northamptonissa, mutta perhe muutti Warwickiin hänen ollessaan kaksivuotias. Warwickissa hän liittyi paikalliseen nuorisoteatteriin, Playbox Theatreen, johon hän kuuluu edelleen. Hän kävi koulua Warwick Prep Schoolissa 11-vuotiaaksi asti, kunnes siirtyi tytöille tarkoitettuun King’s High Schooliin. Vuonna 2012 hän suoritti toisen asteen GCSE-kokeet yhdeksässä aineessa saaden viidestä aineesta korkeimman arvosanan ja neljästä toiseksi korkeimman. Hän opiskelee päättökokeisiin kolmea ainetta: psykologiaa, historiaa sekä englannin kieltä ja kirjallisuutta.

Näyttelijänura

Turner sai ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 2009, kun hänet valittiin yhdysvaltalaisen HBO:n tuottamaan televisiosarjaan Game of Thrones. Hän esittää Eddard Starkin vanhinta tytärtä Sansaa. Turnerin koulun draamaopettaja rohkaisi häntä koe-esiintymään rooliin. Hän värjäsi vaaleat hiuksensa punaruskeiksi roolia varten. Sarjaa alettiin esittää keväällä 2011. Turner on saanut roolistaan Young Artist -palkintoehdokkuuden.
Vuonna 2012 Turner valittiin Isabel Coixetin ohjaaman jännityselokuvan Another Me pääosaan. Elokuva sai ensi-iltansa marraskuussa 2013 Rooman elokuvajuhlilla. Vuonna 2013 Turner esiintyi myös Adeline Marchin roolissa BBC:n televisioelokuvassa Kolmastoista kertomus. Turner näyttelee Heatheria vuoden 2015 toimintakomediassa Barely Lethal.
Tammikuussa 2015 ilmoitettiin Turnerin valitsemisesta nuoren Jean Greyn rooliin Bryan Singerin ohjaamassa supersankarielokuvassa X-Men: Apocalypse. Se sai ensi-iltansa toukokuussa 2016.
Taisto Vaetoja

Taisto Vaetoja on suomalainen poliitikko. Hän on ollut Yhteisvastuupuolueen puheenjohtajana sen perustamisesta lähtien.
Ukrainan koripallomaajoukkue

EM-kisoissa

Ukraina esiintyi ensimmäisen kerran Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1997. Tuolloin se pelasi samassa lohkossa Espanjan, Kroatian ja Saksan kanssa. Näistä Ukraina voitti vain Kroatian ja sijoittui lohkonsa viimeiseksi. Sijoitusotteluissa Ukraina voitti Latvian ja Slovenian ja sen lopullinen sijoitus turnauksessa oli kolmastoista.
Vuosien 2001 ja 2003 EM-kisoissa Ukraina sijoittui 14:nneksi. Vuoden 2005 EM-kisoissa joukkue sijoittui viimeiseksi eli 16:nneksi. Vuoden 2011 EM-kisoissa Ukraina voitti kaksi viidestä alkulohko-ottelustaan eikä selviytynyt 12 parhaan joukkoon.
Vuoden 2013 EM-kisoissa Ukraina saavutti toistaiseksi parhaan arvokisasijoituksensa. Se hävisi alkulohkossaan vain Ranskalle ja sijoittui neljällä voitolla lohkossaan toiseksi. Jatkolohkossa Ukraina hävisi Latvialle ja Liettualle mutta voitti Serbian ja pääsi lohkonsa neljänneltä sijalta pudotuspeleihin. Puolivälierissä Ukraina hävisi Kroatialle. Sijoitusotteluissa se voitti Italian ja hävisi Slovenialle. Ukrainan lopullinen sijoitus oli kuudes. Joukkueen paras pistemies oli yhdysvaltalaissyntyinen Eugene Jeter 13,5 pisteen ottelukeskiarvolla.
Vuoden 2015 EM-kilpailuissa Ukraina oli 22:s ja  2017 viidestoista.

MM-kisoissa

Ukraina selviytyi MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran Espanjan kisoihin 2014. Se sijoittui alkulohkossaan viidenneksi voitettuaan Dominikaanisen tasavallan ja Turkin sekä hävittyään Suomelle, Uudelle-Seelannille ja Yhdysvalloille. Lopullisessa rankingissa joukkue sijoittui 18:nneksi.
Victor Hartwall

Victor Hartwall (s. 27. lokakuuta 1800 Turku -  8. elokuuta 1857 Helsinki) oli suomenruotsalainen liikemies, filosofian tohtori ja vuorimestari.  Hän perusti Helsingin Hartwallin juomatehtaan vuonna 1832 yhdessä Pehr Adolf von Bonsdorffin kanssa. He aloittivat valmistamalla kivennäisvettä. Bonsdorffin kuoltua vuonna 1839 Victor osti Hartwallin etuoikeuden ja nimesi sen omalle nimelleen.

Lapsuus ja nuoruus

Hartwall oli perheen ainoa lapsi. Jo lapsesta saakka hän oli kiinnostunut tieteellisistä kokeiluista. Tämän vuoksi hän alkoi opiskella kemiaa ja vuonna 1824 hänet nimitettiin dosentiksi Turun akatemiaan. Victor jatkoi opiskeluitaan Uppsalan yliopistossa ja vuonna 1829 hän siirtyi Helsingin yliopistoon, jossa hän jatkoi opiskeluitaan aina vuoteen 1833 asti.

Perhe ja yksityiselämä

Victor meni naimisiin vuonna 1830 ruotsalaissyntyisen Carolina Fredrika af Stenhofin kanssa. He saivat kaksi lasta, Karl Viktorin ja August Ludvigin. Victor Hartwall kuoli vuonna 1857 Helsingissä.
Leppävaaran lukio

Historia

Toukokuussa 1955 valtioneuvosto oikeutti Leppävaaran yhteiskoulun kannatusyhdistyksen perustamaan paikkakunnalle oppikoulun. Samana kesänä rakennettiin koulutalo, joka sijaitsi Lintuvaarantien ja Harakantien risteyksessä. Koulussa aloitti 80 oppilasta 1.9.1955. Päiviö Alaranta valittiin koulun rehtoriksi 1957. 
Vuonna 1958 koulu sai lahjoituksena Leppävaaran kartanon isännältä Kaarlo af Heurlinilta tontin, jolle rakennettiin uudet ja ajanmukaiset koulutilat. Tämä rakennus on nykyinen Leppävaaran lukio. Sen vihki käyttöön piispa Martti Simojoki 22.11.1959. Seuraavana vuonna yhteiskoulu sai luvan perustaa lukion. Ensimmäiset 14 ylioppilasta valmistuivat 1963. 
Yhteiskoulun ylläpito siirtyi kannatusyhdistykseltä Espoon kaupungille vuonna 1972. Peruskoulun tulon myötä yhteiskoulu jakautui Leppävaaran lukioksi ja Leppävaaran kouluksi. 
Vuonna 1987 Päiviö Alaranta siirtyi eläkkeelle ja Leppävaaran lukion uudeksi rehtoriksi valittiin Seppo Sipilä. Lukion saneeraus toteuttiin kolmessa vaiheessa 1995 – 1997. Vuonna 2003 Leppävaaran lukio liittyi Pääkaupunkiseudun urheiluakatemiaan. Sipilän jäätyä eläkkeelle hänen seuraajakseen valittiin nykyinen rehtori Ismo-Olav Kjäldman 2007.

Yleislinja

Lukiossa toimii urheilulinjan lisäksi yleislinja. Yleislinjalle haetaan yhteishaussa päättötodistuksen keskiarvolla.
Oppiaineisiin kuuluu pakollisia, syventäviä ja soveltavia kursseja. Valtakunnalliset pakolliset ja syventävät kurssit ovat samat kaikissa lukioissa. Kunkin aineen oppimäärän arvosana muodostuu näiden kurssien arvosanojen keskiarvosta, ja ylioppilaskirjoitukset perustuvat näihin kursseihin. Näiden lisäksi Leppävaaran lukiossa on omia lukiokohtaisia syventäviä ja soveltavia kursseja. Lukion oppimäärän suorittaminen edellyttää 75 kurssia.

Urheilulinja

Leppävaaran lukiossa on urheilulinja, jonne voi hakea joukkuelajin tai yksilölajin edustajana. Sisäänpääsyyn vaikuttavat lukuaineiden keskiarvo (vähintään 7,0), liikunnan arvosana ja lajiliittojen urheilijapisteet. Urheilulinjan opiskelijavalinnassa käytetään valtakunnallista urheiluoppilaitospisteytystä. Urheilulinjan opiskelijat voivat suorittaa yhteensä 15 urheiluvalmennuskurssia lukioaikana. Lukion lähistöllä on useita urheilupaikkoja, kuten Leppävaaran liikuntahalli, urheilupuisto, uimahalli ja jäähalli.
Gabriel Milito

Ura

Milito aloitti ammattilaisuransa argentiinalaisesta Club Atlético Independientestä. Siellä hän pelasi vuodet 1997–2003. Hänen veljensä Diego Milito pelasi myös silloin Argentiinassa, Independienten paikallisvastustaja Racing Clubin riveissä, ja täten he joutuivat pelaamaan toisiaan vastaan.
Vuonna 2003 hän oli lähellä siirtoa Real Madridiin, mutta espanjalaisseura perui sen lääkärintarkastuksen jälkeen, todeten että Milito ei ole toipunut täysin polvivaivoistaan. Samana vuonna kuitenkin Real Zaragoza ilmoitti olevansa kiinnostun Militosta, ja oltuaan Espanjassa, hän päätti tehdä sopimuksen Zaragozan kanssa. Diego Milito oli siirtynyt jo aikaisemmin Zaragozaan, täten he pääsivät pelaamaan ensimmäistä kertaa ammattilaisurillaan samaan joukkueeseen.
10. heinäkuuta 2007 Zaragoza hyväksyi Barcelonan tekemän 20,5 miljoonan euron tarjouksen Militosta ja 19. heinäkuuta hän siirtyi Barcelonan riveihin, läpäistyään lääkärintarkastuksen. Hän teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Milito teki ensiesiintymisensä Barcelonassa 2. syyskuuta 2007 ottelussa Athletic Bilbaota vastaan. Barcelona-uran ensimmäinen maali syntyi reilu kaksi kuukautta myöhemmin ottelussa Recreativo de Huelvaa vastaan.
Toukokuussa 2008 Milito kärsi vakavan polvivamman, jonka seurauksena hänen uransa kääntyi laskuun. Vamma piti hänet poissa pelikentiltä koko kauden 2008–2009, paluu kilpaotteluihin onnistui vasta 5. tammikuuta 2010, lähes kaksi vuotta loukkaantumisen jälkeen. Milito pelasi kevätkaudella n. puolet otteluista ja auttoi Barcelonan toiseen perättäiseen Espanjan mestaruuteen.
Kausi 2010–2011 oli Militolle jälleen vaikea. Hän kärsi loukkaantumisista, eikä luottoa juuri herunut silloinkaan kun mies oli pelikunnossa. Barça-uran toisen ja viimeiseksi jääneen maalin hän teki 11. marraskuuta cup-ottelussa AD Ceutaa vastaan. Milito kärsi pohjevamman 30. huhtikuuta ottelussa Real Sociedadia vastaan, joka piti hänet sivussa loppukauden. Kauden päätteeksi Milito pääsi juhlimaan Barcelonan kanssa tuplaa joukkueen voitettua sekä Espanjan mestaruuden että Mestarien liigan.
4. elokuuta 2011 FC Barcelona ilmoitti sivullaan, että Milito on purkanut sopimuksensa katalonialaisseuran kanssa ja siirtyy ilmaisella siirrolla kasvattajaseuraansa Independienteen, joka pelaa Argentiinan pääsarjassa Milito ehti pelata FC Barcelonan paidassa 75 ottelua    - Lähdin Independientestä kahdeksan vuotta sitten ja olen aina haaveillut paluusta, Milito kertoi. Militon Barcelona-sopimuksesta oli vuosi jäljellä.

Maajoukkueura

Milito pelasi Argentiinan maajoukkueessa 42 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 2000–2011. Hän oli mukana vuoden Maanosaliittojen cupissa 2005, MM-kilpailuissa 2006 pelaten vain jatkopaikan kannalta merkityksettömässä alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan sekä vuosien 2007 ja 2011 Copa Américassa.
Aleksandr Lurija

Aleksandr Romanovitš Lurija (ven. Александр Романович Лурия; 16. heinäkuuta (J: 3. heinäkuuta) 1902 Kazan, Venäjän keisarikunta – 14. elokuuta 1977 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen aivotutkija ja neuropsykologi sekä tiedemies. Hän oli yksi kolmesta ("troika") merkittävimmästä psykologian kulttuurihistoriallisen koulukunnan ja toiminnan teorian (activity theory) sekä kulttuurihistoriallisen psykologian perustajasta yhdessä Lev Vygotskin ja Aleksei Leontjevin rinnalla.
Lurija syntyi Kazanissa. Hän opiskeli paikallisessa yliopistossa ja perusti opintoaikanaan Kazanin psykoanalyyttisen yhdistyksen. Hän sai viran Moskovasta ja tapasi Lev Vygotskin, jolla oli Lurijaan suuri vaikutus. Tavattuaan Lev Vygotskin hän esimerkiksi pitkälti hylkäsi psykoanalyysin, koska Vygotskin mukaan sekä psykoanalyysi että behaviorismi olivat kaksi vallalla ollutta hyvin epätyydyttävää psykologista teoriasuuntausta, joilla ihmistoimintaa ja psyykkistä toimintaa yritettiin selittää.
1930-luvulla Lurija teki tutkimusmatkoja Keski-Aasiaan ja tutki muun muassa havaitsemista, muistia ja ongelmanratkaisua sekä kaksosia. Vuosikymmenen lopulla Lurija siirtyi lääketieteelliseen kouluun (osaksi paetakseen Stalinin vainoja), erikoistui afasian tutkimukseen ja keskittyi kielen ja ajattelun välisen yhteyden tutkimiseen. Toisen maailmansodan alku nosti arvoonsa Lurijan laajat tiedot ja kokemuksen kognitiosta. Työskennellessään hallituksen hyväksi Lurija saattoi tutkia lukuisia aivovauriopotilaita, joita etenkin "suuri isänmaallinen sota" tuolloin tuotti.
Sodan jälkeen Lurija jatkoi tutkimustyötään. Antisemitismin voimistuessa hänet erotettiin psykologisesta instituutista. Lurija tutki kehitysvammaisia lapsia ja palasi instituuttiin 1950-luvun lopulla ja työskenteli siellä kuolemaansa saakka.
Marjut Rimminen

Marjut Rimminen (s. 1944) on suomalainen animaatiotaiteilija, joka on työskennellyt Lontoossa vuodesta 1974.
Rimminen opiskeli graafista suunnittelua Helsingin Taideteollisessa oppilaitoksessa, josta valmistui 1968. Hän alkoi pian tehdä animoituja mainoselokuvia, joista Vivante-vaahtokylpyä mainostanut piirroselokuva voitti parhaan mainoksen palkinnon Zagrebin kansainvälisillä animaatiofestivaaleilla 1972. Seuraavana vuonna Rimminen kutsuttiin työhön Halas and Batchelor -animaatiostudioon Englantiin.
Vuodesta 1974 Rimminen on työskennellyt itsenäisesti Lontoossa ja tehnyt tv-mainoksia Suomen markkinoille ja lyhytelokuvia muun muassa Channel Four -televisiokanavalle. Yhdessä Liisa Helmisen kanssa hän teki Yleisradiolle lastenanimaatiosarjan Urpo ja Turpo. Hänen nukkeanimaatioitaan on esitetty useilla kansainvälisillä filmifestivaaleilla, joilla hän on monesti toiminut myös tuomariston jäsenenä, kuten vuonna 2008 Hiroshiman animaatiofestivaaleilla. Vuonna 1997 Rimmisen animaatio Many Happy Returns voitti pääpalkinnon Fantoche-animaatiofestivaaleilla Sveitsissä ja lyhytelokuvafestivaaleilla Tampereella.
Marjut Rimminen toimii vierailevana opettajana National Film & Television Schoolissa, the Royal College of Artissa ja Surrey Institute of Art & Design -oppilaitoksessa. Hän on vetänyt animaatiotyöpajoja eri puolilla maailmaa.
Rimminen oli naimisissa brittiläisen animaattorin Dick Arnallin (1944–2007) kanssa. Marjut Rimmisen veli oli elokuvaohjaaja Sakari Rimminen.
Rimmisen töiden retrospektiivinäytökset pidettiin 1998 Tampereen elokuvajuhlilla ja Stuttgartin kansainvälisillä animaatiofestivaaleilla.
Pimeyden armeija

Juoni

Päähenkilö Ash (Bruce Campbell) törmää metsämökillään ihmisnahasta tehtyyn kuolleiden kirjaan, joka yllättäen muuttuukin pahuuden pyörteeksi. Ashin toinen käsi myrkyttyy pahaksi mutta hän katkaisee sen moottorisahalla – ja samassa hän autoineen ja muine varusteineen sinkoutuu menneisyyteen.
Tästä alkaa huikea fantasia, jossa Raimi marssittaa miekkailevat luurangot tappavine maagisine voimineen kohtaamaan Ashin moottorisahan, haulikon, jota hän sanoo pum-kepiksi ja muut 20. vuosisadan keinot. Ash voittaa pelin ja pahuus katoaa.
Vaihtoehtoisessa lopussa taikuri antaa hänelle maagisen uninesteen jolla pääsisi takaisin omaan aikaansa – ja varoittaa visusti että tippoja on otettava kuusi, ei yhtään enempää. Ash telkeytyy varusteineen luolaan ja ottaa lääkkeen – mutta tietenkin tunaroi tipanlaskussa ja herää kaukana tulevaisuudessa!
Teatteriversiossa Taikuri sanoo Ashille että hänen on sanottava sanat "klaatu baratu nikto" muttei muistakkaan niitä ulkoa ja sanoo ne "periatteessa" oikein jolloin herää nykyajassa jossa on samanlaisia olentoja joita Ash tapasi menneisyydessä. Loppukohtauksessa Ash sanoo pelastamalleen naiselle luultavasti kuuluisimman repliikkinsä "Hail to the King baby".

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa ylilyönteihin taipuvaiseksi sarjakuvavisualisoinniksi, jonka kauhu lähinnä naurattaa. Hän antaa Pimeyden armeijalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Christine Cavanaugh

Elämäkerta

Cavanaugh syntyi Utahissa, josta hän muutti Los Angelesiin tullakseen näyttelijäksi mutta päätyikin tekemään enemmän äänirooleja. 1980-luvulla hän oli Cathyn ääniroolissa kolmessa eri CBS:n erikoisanimaatiojaksossa. Cavanaughin ensimmäinen suuräänirooli oli vuonna 1991, jolloin hän ääninäytteli Mimosa Aivohanhea Disneyn animaatiossa Varjoankka. Samaan aikaan Cavanaugh oli Nickelodeonilla esitetyssä Ipanat-animaatiossa Jaskan äänenä. Myöhemmin 2000-luvulla hän teki myös muutamiin videopeleihin Jaskan äänirooleja.
Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuodelta 1995 elokuvassa Babe – urhea possu, jossa hän ääninäytteli elokuvan nimikkohahmoa. Cavanaugh ei kuitenkaan enää ollut elokuvan jatko-osassa Babe suurkaupungissa, jolloin Baben äänirooli annettiin Ipanoista tutulle Elizabeth Dailylle. Elokuvan jälkeen Cavanaugh sai merkittävimmän ääniroolinsa animaatiossa Dexterin laboratorio, jossa hän toimi neron pojan äänenä nimeltä Dexter. Cavanaugh ehti olla hahmon äänenä yhteensä 3. tuotantokautta, ja hänet palkittiin roolistaan vuonna 2000 Annie-palkinnolla.
Cavanaugh teki vierailevia rooleja televisiosarjoissa, kuten Wings, Salaiset kansiot, Kaikki rakastavat Raymondia ja Teho-osasto.
Hän lopetti uransa vuonna 2001 henkilökohtaisten syiden vuoksi.
Cavanaugh kuoli 22. joulukuuta 2014 kotonaan Cedar Cityssä, Utahissa 51-vuotiaana.
Zdeněk Růžička

Zdeněk Růžička (s. 15. huhtikuuta 1925 Ivančice) on tšekkoslovakialainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Růžička osallistui kolmiin olympialaisiin. Lontoossa 1948 hän saavutti pronssia permannolla ja renkailla. Lisäksi hän sijoittui joukkuekilpailussa kuudenneksi, henkilökohtaisessa moniottelussa ja nojapuilla seitsemänneksi, rekillä 17:nneksi, hevosella 30:nneksi sekä hypyssä 46:nneksi. Kaksissa seuraavissa kisoissa hän ei enää yltänyt mitaleille. Helsingissä 1952 hän sijoittui joukkuekilpailussa seitsemänneksi, moniottelussa 30:nneksi, renkailla 14:nneksi, hevosella 15:nneksi permannolla 34:nneksi, rekillä 47:nneksi, nojapuilla 71:nneksi ja hypyssä 87:nneksi. Melbournessa 1956 hän sijoittui joukkuekilpailussa neljänneksi, moniottelussa 26:nneksi, rekillä kymmenenneksi, renkailla 22:nneksi, permannolla 29:nneksi, nojapuilla 33:nneksi, hevosella 38:nneksi ja hypyssä 39:nneksi.
Valkeavuoren koulu

Valkeavuoren koulu on koulu Kaarinassa. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–9, ja se on samalla Kaarinan suurin koulu. Koulu perustettiin syksyllä 2006, kun Ylikylän koulu ja Veitenmäen koulu yhdistyivät yhdeksi kouluksi. Rehtorina toimii Kaj Kanervavuori. Koulussa toimivat myös musiikkiluokat ja musiikkiluokkien nuorisokuoro.
Nicole Haislett

Nicole Lea Haislett (s. 16. joulukuuta 1972) on entinen yhdysvaltalainen uimari. Hän voitti kolme kultamitalia vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Lajit olivat 200 metrin vapaauinti sekä 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviestit.
Vuoden 1991 maailmanmestaruuskilpailuissa Haislett voitti kolme kultamitalia 100 metrin vapaauinnista sekä 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteistä. Vuonna 1994 hän sai lisäksi 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä hopeaa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestistä pronssia.
Heikki Koskelo (laulaja)

Heikki Koskelo (s. 4. toukokuuta 1983 Kajaani) on suomalainen iskelmälaulaja ja Taivaankaari-yhtyeen solisti. Hän osallistui Tangomarkkinat 2011 -kilpailuun, jossa sijoittui toiseksi eli valittiin tangoprinssiksi.
Koskelo oli vuosina 2016–2017 kihloissa laulaja Heidi Pakarisen kanssa ja on seurustellut tanssikoulun omistavan Clara Blomqvistin kanssa vuodesta 2017 lähtien.
Julius Caesar (kriketinpelaaja)

Julius Caesar (25. maaliskuuta 1830 Godalming, Surrey – 6. maaliskuuta 1878 Godalming) oli englantilainen kriketinpelaaja, joka pelasi 194 first-class -krikettiottelua vuosina 1849–1867.
Julius Caesar syntyi 25. maaliskuuta 1830 Benjamin Caesarille ja hänen vaimolleen Annelle (o.s. Bowler), joilla oli kaikkiaan seitsemän lasta. Julius kasvoi Godalmingissa, Englannissa.
Krikettiuransa aikana Caesar oli muun muassa mukana ensimmäisessä Britteinsaarilta merentakaisella pelikiertueella käyneessä joukkueessa. Ensimmäisen kerran hän edusti Englantia 1853.
8. ja 9. elokuuta 1850 käytiin suurta ennakkohuomiota kerännyt ja kuriositeettiarvonsa takia luultavasti Julius Caesarin uran parhaiten muistettu ottelu: hän ja hänen yksitoista sukulaistaan pelasivat paikallisia amatöörejä vastaan. Ottelua mainostettiin nimellä ”Kaksitoista Caesaria sekä Godalming & Districtin yksitoista herrasmiestä” (engl. Twelve Caesars and Eleven Gentlemen of Godalming and District). Nimellä viitattiin Suetoniuksen tunnettuun teokseen, joka kertoo Rooman kahdentoista keisarin elämästä. Ennen viimeistä sisävuoroa Caesarit olivat ulkovuorossaan onnistuneet rajoittamaan Herrasmiehet 42 juoksuun, joten he olisivat tarvinneet ainoastaan 71 juoksua ottelun voittamiseen. Caesarit onnistuivat kuitenkin saamaan vain 54 ja hävisivät näin 16 juoksulla.
Caesar kuoli asuntoonsa 6. maaliskuuta 1878. Tätä ennen hän oli joutunut vararikkoon.
Saab 98

Saab 98 on Saabin henkilöautomalli, joka piti julkistaa vuonna 1974. Se oli kooste Saab 95- ja 96 -malleista, jotka sen oli tarkoitus korvata markkinoilla. Projekti kuitenkin hylättiin kannattamattomana.

Historia

Saab 98 -projekti kulki aluksi nimellä X14 ja se alkoi vain kaksi vuotta Saab 99 -mallin ilmestymisen jälkeen. Vuoden 1974 Saab 99:ssä Saab julkisti combi coupé -korimallin ja sitä oli tarkoitus soveltaa nyt uusiksi. Saab 98:n muotoilu perustui Saab 95:een ja siitä vastasi Björn Envall. Mukana oli myös italialainen Sergio Coggiola, joka oli aiemmin työskennellyt Saab Sonett III:n muotoilun parissa.
Muutamia prototyyppejä valmistettiin vuosina 1975 ja 1976, mutta lopulta yhtiön suunnitelmat muuttuivat. Saab 95:ää pidettiin jo valmiiksi käytännöllisenä perheautona, joka ajoi pitkälti samaa asiaa kuin Saab 98. Markkinoilla ei katsottu olevan tilaa uudelle mallille 95:n ja 99:n rinnalla. Niinpä koko projektista päätettiin luopua.
Yhtä Saab 98 -autoa säilytetään Saab-museossa Ruotsin Trollhättanissa.
Suomen Trikoo

Suomen Trikoo Oy oli suomalainen tekstiiliteollisuusyritys, joka toimi vuosina 1903–2005.
Suomen Trikoon perusti Tampereelle Alfred Kordelin. Tuotanto aloitettiin sukkien ja urheilupaitojen valmistuksella. Alkuaikoina tehtiin myös huopia, hartiahuiveja, villapaitoja ja kalossinvuoria. Pääraaka-aineena oli puuvilla. Trikootuotteiden suosion kasvaessa 1920-luvulla Suomen Trikoo laajensi tuotevalikoimaansa. Seuraavalla vuosikymmenellä tuotteisiin kuuluivat jo naisten vaatteet uimapuvuista konttoriasuihin. 
Suomen Trikoo laajeni vuonna 1937, kun Tampereen Trikoosta tuli sen sisaryhtiö. Sotien aikana Tampereen Trikoon tehtailla valmistettiin pääasiassa miesten sukkia ja alusvaatteita armeijan tarpeisiin. Selluloosapohjaiset korvikeraaka-aineet eli viskooseihin kuuluvat silla (vanhempi selluloosasta valmistettu katkokuitu) ja säteri (katkomaton muuntokuitu) eli viskoosi otettiin mukaan tuotantoon säännöstelyn aikana. Sotien jälkeen toiminta jatkoi laajentumista. Tampereen Särkänniemen kaupunginosaan perustettiin tuolloin Suomen Trikoon sukkatehdas, jolloin yhteensä Suomen Trikoon tehtailla tuotettiin lähes puolet koko Suomen trikootuotteista. Tampereen tehtailla työskenteli vuonna 1950 yli 2 400 työntekijää.
Vientiin alettiin panostaa 1950- ja 1960-luvuilla. Tähän tarkoitukseen luotiin uusia tuotemerkkejä, kuten Revontuli-mallisto  ja Finnwear. Vienti Ruotsiin ja Neuvostoliittoon oli merkittävää 1970- ja 1980-luvuilla. Finlayson osti Suomen Trikoon vuonna 1983. Suomen Trikoo -nimi jäi pois käytöstä vuonna 1996. Finnwear-tuotemerkkiä valmistaa edelleen Nanso, joka osti Suomen Trikoon liiketoiminnan vuonna 2005.
Maunulan kirkko

Verkkokirkko

Maunulan kirkko toimi Helsingin seurakuntayhtymän Verkkokirkko.fi -palvelun näyttämönä kymmenen vuotta vuosina 2003-2013. Palvelussa oli mahdollista seurata internetin välityksellä Maunulan kirkon jumalanpalveluksia ja konsertteja. Verkkokirkko-toiminnan alkaessa muita vastaavia kirkkoja ei vielä ollut Suomessa. Striimausten lisääntyessä muista kirkoista Maunulan verkkokirkon kävijämäärät vähenivät ja toiminta lopetettiin.
Kaksipuoliset markkinat

Kaksipuolisissa markkinoissa (eng. two-sided markets) taloudellinen alusta palvelee kahta erillistä ryhmää (yleensä tuottajat ja kuluttajat), joiden väliseen vuorovaikutukseen liittyy ryhmien välisiä verkostovaikutuksia. Organisaatiota, joka luo arvoa ensisijaisesti mahdollistamalla tuottajaryhmän ja kuluttajaryhmän suoran vuorovaikutuksen kutsutaan kaksipuoliseksi alustaksi. Tyypillisiä uusia alustayrityksiä ovat esimerkiksi kyytipalvelu Uber ja majoituspalvelu Airbnb.