google/wiki40b huggingface dataset:
Bovesin verilöyly

Verilöyly

19. syyskuuta 1943 partisaaniryhmä saapui Bovesiin tarkoituksenaan ostaa leipää kylästä. Kylässä sattui olemaan kaksi SS-miestä, jotka ryhmä vangitsi ja vei mukanaan. Vajaata tuntia myöhemmin paikalle saapui lisää SS-miehiä ja pieni tulitaistelu puhkesi. Molemmat puolet menettivät yhden miehen taistelussa. Hiukan myöhemmin paikalle saapui Peiperin johtama joukko SS-miehiä. Peiper vaati, että Bovesin seurakunnan pappi isä Giuseppe Bernardi ja eräs asukas, Antonio Vassallo ottaisivat yhteyden partisaaneihin ja palauttaisivat vangitut saksalaiset. Bernardi ja Vassallo tottelivat ja palasivat pian takaisin hengissä vapautettujen SS-miesten kera.
Palauttaminen ei kuitenkaan riittänyt Peiperille, joka määräsi kylän poltettavaksi. SS-miehet murhasivat 23-53 Bovesin asukasta ja tuhosivat noin 350 taloa kostotoimena. Isä Giuseppe Bernardi ja Antonio Vassallo olivat murhattujen joukossa. Heidät joko ammuttiin, jonka jälkeen heidän ruumiinsa poltettiin tai valeltiin paloöljyllä ja poltettiin elävältä.

Verilöylyn jälkeen

Bovesin jälkeen SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitlerin miehet alkoivat pidättää partisaanien lisäksi myös Italian juutalaisia, jotka lähetettiin keskitysleireihin ja kuolemanleireihin Saksaan.
Sodan jälkeen 1966 joukko Bovesin asukkaita tunnisti Joachim Peiperin, joka työskenteli tuolloin Volkswagenille mainoksia tekevän mainostoimiston päällikkönä. Tutkinnan ja 7 kuukautta kestäneen oikeudenkäynnin jälkeen syyte hylättiin todisteiden puuttuessa, vaikka oikeudessa vieraili 140 italialaista todistajaa. Hylkääminen oli seurausta lähinnä länsisaksalaisten lakimiesten haluttomuudesta syyttää maanmiehiään sodan aikaisista rikoksista.
Altto

Altto 1 ja altto 2

Suuressa SATB-kuorossa altto-osuus jaetaan tyypillisesti altto ykköseen ja altto kakkoseen. Korkeamman altto ykkösen laulaa suhteellisen matalaääninen mezzosopraano jolla on hyvät matalat sävelet, kun taas altto kakkosen laulaa kontra-altto eli niin sanottu aito altto. Kontra-altto on suhteellisen harvinainen äänityyppi, joten useissa varsinkin pienemmissä kuoroissa ei ole aitoa alttoa laisinkaan, vaan alttoa laulavat vain suhteellisen matalaääniset mezzosopraanot. Mieskuorossa altto-osuus voidaan laulaa falsetilla.

Ääniala

Tavallisimmin altto-osuus tyypitetään ulottuvaksi pienestä f:stä (F3) kaksiviivaiseen f:ään (F5). Kuorossa altto-osuus käy harvoin C5-sävelen yläpuolella. Hetkellisesti voidaan käydä C5:n yläpuolella. Tyypillisesti matalin alton laulama sävel on G3. Alttoääni on vahvimmillaan sävelissä D4-A4. Alton laulamat harjoitusskaalat ovat G3-G4, Bb3-Bb4 ja C4-C5. Kaikki alttoa laulavat mezzosopraanot eivät kykene laulamaan säveliä G3:n alapuolella, joten sen alapuolisia säveliä ei altoilta kuoromusiikissa yleensä pyydetä.
Kyrkslätt IF

Jalkapallo

KyIF on suurin kirkkonummelainen jalkapalloseura. Muita suuria seuroja ovat naisjalkapalloiluun keskittyvä AC Kirkkonummi, Masalassa toimiva Masalan Kisa sekä Veikkolassa toimiva Veikkolan Veikot.

Miehet

KyIF sai käsiinsä kirkkonummelaisen jalkapalloilun valtikan otettuaan siipiensä suojaan talousvaikeuksissa toimivan FCK:n. Tämän ansiosta seuralla on kaksi miesten joukkuetta. KyIF FCK1 pelaa kolmosessa ja KyIF FCK2 pelaa nelosessa.

Juniorit

Jalkapallojaostolla on junioritoimintaa B17-junioreista aina H6-junioreihin asti. B-juniorit pelaavat koostuvat entisistä FCK:n ja Maskin pelaajista ja pelaavat ikäluokkansa kakkosdivisioonaa.

Käsipallo

Jalkapallon lisäksi KyIF:n toiminta keskittyy käsipalloon. Joukkueita on palloleikkijöistä aikuisten niin edustus, sarjapeli kuin harrasteryhmiin.

Miehet

Miehet pelaavat kaudella 2019–2020 kakkosta.

Naiset

Naiset ovat pelanneet SM-sarjaa kaudesta 2018–2019.

Juniorit

Käsipallojaostolla on junioritoimintaa B-junioreista aina pallokouluun. Tyttöjen B-juniorit osallistuvat kaudella 2019-2020 ensimmäisenä suomalaisena joukkueena Ruotsin U-16 sarjaan.

Hiihto

KyIF:n hiihtojaosto toimii kirkkonummen alueella tarjoten jäsenilleen mahdollisuuden harrastaa hiihtämistä. Jaostolla on noin 150 jäsentä. Jaosto on yleisurheilujaoston kanssa KyIF:in ensimmäinen jaosto kun seura perustettiin vuonna 1924. Hiihtojaoston oma hiihtomaja sijaitsee Peuramaalla, jossa ennen oli yksi alueen vaativimmista hiihtoradoista. Nyt paikalla on golfkenttää. 
a

Alppilajit

Alppijaoston harjoittelupaikka ja pääasiallinen kilpailupaikka on Peuramaan laskettelukeskus. Jaosto toimii pääasiallisesti pujottelun saralla opettaen junioreita sekä mastereitä mutta kaudesta 2007–2008 on alettu myös opettamaan lumilautailua.

Ratsastus

Ratsastusjaosto perustettiin vuonna 2001. Se järjestää kerhotoimintaa, ratsastuskisoja, koulutusta, retkiä sekä erilaisia tempauksia. Myös ratsastajien valmennus on mahdollista kuten myös seuran edustaminen ratsastuskisoissa. Jaosto tekee läheistä yhteistyötä ratsutila Wiknerin kanssa.

Voimistelu

Jaosto järjestää voimistelua sekä lapsille että aikuisille.
Mygdonia

Mygdonia (m.kreik. Μυγδονία) oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa. Se sijaitsi pohjoisessa Kreikassa Chalkidikína nykyisin tunnetun niemimaan juuressa sen luoteis- ja pohjoispuolella.

Maantiede

Mygdonia käsitti tasankoalueen Thermainlahden pohjukassa lännestä Aksios-joelta itään Bolbe-järvelle saakka. Alueen vanhastaan keskeinen kaupunki oli Therme, jonka paikalla hellenistiseltä kaudella lähtien sijaitsi Thessalonike. Mygdonian pohjoispuolella sijaitsi Krestonia, koillispuolella Bisaltia ja länsipuolella Bottiaia. Alueen eteläpuolella sijaitsivat Anthemus sekä Khalkidiken alue, josta koko Chalkidikín niemimaa myöhemmin on saanut nimensä. Mygdonian rannikkoalue tunnettiin nimellä Amfaksitis.

Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa Mygdonia sai nimensä Mygdonista, Areen pojasta. Mygdoniaa asutti alun perin mygdonien (Mygdones, Μύγδονες) heimo, jotka olivat traakialaisia. Alueen polikset olivat kreikkalaisten siirtokuntinaan noin 600–400-luvuilla eaa. perustamia. Makedonia valloitti alueen myöhemmin, mutta se säilytti silti entisen nimensä. Alue oli Makedonian hallussa viimeistään Perdikkas II:n aikana noin 432 eaa.
Thessaloniken kaupungin perusti alueelle Makedonian kuningas Kassandros hellenistisen kauden alussa vuonna 316 eaa. Tuolloin asukkaat suurimmasta osasta alueen vanhoista kaupungeista oletettavasti siirrettiin uuteen kaupunkiin.
Alueesta on ottanut nimensä samalla seudulla sijaitseva Oraiókastron kunnan osa Mygdonían kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta.
Frederick Lorz

Frederick ”Fred” Lorz (5. kesäkuuta 1884 New York – 4. helmikuuta 1914 Bronx, New York) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija, joka tunnetaan parhaiten huijausyrityksestään vuoden 1904 olympialaisten maratonjuoksussa.
St. Louisin olympialaisten maratonilla Lorz uupui ja lopetti juoksemisen yhdeksän mailin (noin 14 km) kohdalla. Tällöin hänen avustajansa otti hänet autokyytiin ja kuljetti Lorzia seuraavat 11 mailia (noin 17,5 km), kunnes auto hajosi. Lorz jatkoi jalkaisin maaliin, jonne saapui ensimmäisenä ja näin ollen juhlittuna voittajana. Pian kuitenkin katsojat väittivät Lorzin huijanneen ja hän myönsi tehneensä pilaa. Näin Lorz diskattiin ja Thomas Hicks julistettiin voittajaksi.
Lorz suljettiin kaikista tulevista kilpailuista, mutta hän sai myöhemmin kilpailuoikeutensa takaisin, koska kertoi teon olleen vitsi. Huijauksestaan huolimatta Lorz oli hyvä maratonjuoksija: olympiavuonna hän sijoittui Bostonin maratonilla neljänneksi ja voitti sen vuonna 1905 ajalla 2.38.25,4. Hän oli vielä vuonna 1908 Bostonissa seitsemäs, mutta kuoli keuhkokuumeeseen varsin nuorena.
KDM Thetis (F357)

Palvelus

Alus oli huhtikuusta kesäkuuhun 1991 Århus Flydedokilla, jolloin sen perä oikaistiin ja siihen asennettiin kaapeliportti. Tanskan laivasto allekirjoitti keväällä 1991 Nunaoilin kanssa viisivuotisen sopimuksen, jonka mukaan Thetistä voidaan käyttää seismologisten mittausten tekemiseen Grönlannin rannikolla etsittäessä öljyä (projekti Kanumas). Alus lähti 12. heinäkuuta ensimmäiselle niin sanotulle Kanumas-partiomatkalleen Grönlannin rannikolle. Alus saavutti 10. syyskuuta Tanskan laivaston alusten saavuttaman pohjoisimman pisteen 79 astetta 29,4 minuuttia.
Alus oli 15. kesäkuuta 1992 kuningasparin hopeahääpäivän kunniaksi järjestetyn laivastokatselmuksen lippulaivana. Se on palveluksessa 2014.
Élise Turcotte

Élise Turcotte (s. 26. kesäkuuta 1957 Sorel, Quebec) on kanadalainen runoilija ja romaanikirjailija. Hän sai Quebecin yliopistossa, Montrealissa kirjallisuudessa vuonna 1980 kandidaatin ja vuonna 1984 maisterin arvon. Hän sai vielä tohtorinarvon luovassa kirjoittamisessa Sherbrooken yliopistossa vuonna 1991. Hän on opettanut kirjallisuutta Cégep du Vieux-Montréalissa ja kirjoittanut lukuisiin kirjallisuusaiheisiin lehtiin. 
Turcotte sai uransa alussa osakseen tunnustusta runojensa ansiosta. Hän voitti Émile Nelligan -palkinnon nuorille pohjoisamerikkalaisille ranskankielisille runoilijoille kahdesti: vuonna 1987 teoksesta La voix de Carla ja vuonna 1989 teoksesta La terre est ici. Vuonna 1991 Turcotte julkaisi ensimmäisen romaaninsa (Le Bruit des choses vivantes), josta hän sai Louis Hémon -palkinnon Académie du Languedocilta vuonna 1992. Vuonna 1997 Turcotte julkaisi seuraavan romaaninsa L'île de la merci sekä runokokoelman Deux ou trois feux.
J. Denis Summers-Smith

James Denis Summers-Smith (s. 1920 Glasgow) on brittiläinen lintutieteilijä ja insinööri.
Nuoruutensa Summers-Smith asui ja opiskeli Glasgowissa. Hän vietti lomansa Pohjois-Irlannin Donegalissa, jossa hänen setänsä toimi maalaispappina, ja opetti hänet tuntemaan lintuja. Toisessa maailmansodassa Summers-Smith toimi armeijan tiedustelu-upseerina Englannin itärannikolla. Sodan jälkeen hän loi uransa tribologiaan perehtyneenä insinöörinä Imperial Chemical Industries-yhtiössä. Työssään hän joutui matkustamaan paljon, ja käytti työmatkojen vapaa-ajat varpusten tutkimiseen.
Summers-Smith aloitti työnsä varpusen parissa vuonna 1947. Syy, miksi hän valitsi juuri varpusen, oli yksinkertaisesti se, että matkustaminen oli siihen aikaan vielä hankalaa, ja varpuset olivat aina lähellä. Hän tutki varpusia Hampshiren kylässä sekä Durhamissa ja Guisboroughissa, johon hän muutti 1961. Hän kirjoitti toimintaohjeet The British Trust for Ornithologyn (BTO) ensimmäiseen Common Bird Census lintulaskentaan, jossa vapaaehtoiset lintuharrastajat kartoittivat Ison-Britannian maaseudun pesimälinnustoa. Tutkimus jatkui aina vuoteen 2000 asti, jolloin sen nimeksi vaihdettiin Breeding Bird Survey.
Summers-Smithin varpustutkimus tuotti useita artikkeleita lintutieteellisiin sarjoihin, ja vuonna 1963 hän julkaisi lajitutkielman The House Sparrow New Naturalist in Monographs sarjassa. Tämän jälkeen Summers-Smith keskittyi tutkimaan varpusen ja muiden Passer-suvun lajien keskinäisiä suhteita. Hän kävi kymmenissä eri maissa, ja havainnoi kaikkia muita varpuslajeja paitsi Sokotralla elävää Passer insularista, jonka taksonomia on epäselvä. Tutkimusten tuloksena hän julkaisi tutkielman The Sparrows vuonna 1988, sekä pikkuvarpusesta (The Tree Sparrow) 1995. Kumpaankin teokseen laati kuvituksen Robert Gillmor. Hän kirjoitti myös matkakuvauksen In Search of Sparrows maailmanlaajuisista varpusmatkoistaan. Vuonna 1992 Zoological Society of London myönsi hänelle Stamford Raffles-palkinnon.
Kirjoittaessaan varpusmonografiaansa Summers-Smith otaksui, että varpusen tulevaisuus olisi valoisa. Toisin on kuitenkin käynyt, sillä maailman varpuskanta on taantunut voimakkaasti 1970-luvulta alkaen. Summers-Smith tutki ilmiötä perusteellisesti, mutta joutui toteamaan, että tapahtuma "on eräs merkittävimpiä luonnon mysteerejä viimeisten 50 vuoden aikana". Vuonna 2000 The Independent tarjosi 5 000 punnan palkkion sille, joka pystyy osoittamaan varpuskannan romahtamisen aiheuttajan. Summers-Smith oli lahjoituksen takana. Vuonna 2008 palkkio ojennettiin tohtori Kate Vincentille ja hänen työtovereilleen Leicesterin De Montfort University-yliopistossa. He osoittivat varpusten vähentyneen siksi, että niiden käyttämä hyönteisravinto oli vähentynyt.
Summers-Smith kirjoitti varpusten heimoa käsittelevän luvun Handbook of the Birds of the World teokseen 2009.
HMS Peterel (1899)

Palvelus

HMS Peterel palveli koko uransa Britteinsaarilla. Alus myytiin 30. elokuuta 1919 romutettavaksi T. R. Salesille.
Kangashäkki

Kangashäkki on kylä Uuraisten kunnassa, Keski-Suomessa. Kangashäkissä on noin 870 asukasta. Kangashäkin postinumero on 41290. Kangashäkki on Uuraisten kunnan itäisin kylä ja rajoittuu valtatiehen 4. Kangashäkin naapurikylät ovat Äänekoskella sijaitsevat Honkola ja Koivistonkylä ja Laukaan puolella Vehniä. Kangashäkin osia ovat muun uassa Kangashäkki, Savimaa, Visala, Rantala, Vellilä, Hirvaskylä ja Puntavuori.

Sijainti ja etäisyydet

Kangashäkki on Uuraisten kunnan itäisin kyläkunta ja on siten Uuraisten, Äänekosken ja Laukaan rajalla. Kangashäkistä on matkaa itse Uuraisten kirkonkylälle noin 15 km, Äänekoskelle 10 km, Jyväskylän lentoasemalle 13 km ja Jyväskylään 30 km. Helsinkiin ja Ouluun matkaa kestyy kumpaankin noin 300 km.

Kulkuyhteydet

Kulkuyhteydet joukkoliikenteellä ovat hyvät, johtuen sijainnista nelostien varrella. Jyväskylään ja Äänekoskelle pääsee arkena ja sunnuntaina noin 20 kertaa päivässä, Jyväskylän lentoasemalle noin 5 kertaa päivässä, Suolahteen 3 kertaa päivässä, Uuraisille 2 kertaa päivässä ja Haapamäelle kerran päivässä. Lisäksi yhteyksiä Helsinkiin ja Ouluun on useita kertoja päivässä ja Rovaniemelle kerran päivässä. Liikenteen hoitaa pääasiassa Jyväskylän liikenne, Keski-Suomen liikenne, Pohjolan matka ja Eskelisen Lapin linjat.

Palvelut

Kangashäkissä palvelee peruskoulu, joka kattaa esiopetuksen ja luokat 1-6, yläasteen opiskelijat kuljetetaan Uuraisille. Kylällä on Parma-betonitehdas. Siellä sijaitsee myös Aki Palsanmäen huutokauppa.
Clinton McKinnon

Historia

McKinnon oli jäsenenä yhtyeessä Mr. Bungle vuodesta 1989 lähtien sen hajoamiseen vuonna 2000, jonka jälkeen hän on esiintynyt sellaistenkin yhtyeiden, kuin Secret Chiefs 3 ja Dieselhed kanssa. McKinnon on myös vieraillut yhtyeiden Melt Banana, Carl Hancock Rux, Ray's Vast Basement, Eyvind Kang ja Barefoot Hockey Goalie satunnaisilla albumeilla. McKinnonin on myös nähty joskus Melbournessa oleskelevan yhtyeen Umläut kanssa.
Vilma Putro

Vilma Putro (s. 1988) on suomalainen näyttelijä. Putro on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2013 Pietarin valtiollisesta teatteritaideakatemiasta, jossa hän suoritti elokuva- ja draamateatterinäyttelijän tutkinnon.
Putro on näytellyt muun muassa Aurinkoteatterissa, Musiikkiteatteri Kapsäkissä ja Lappeenrannan kaupunginteatterissa. Vuonna 2018 hänet on kiinnitettynä Lappeenrannan kaupunginteatteriin.
Putron erikoistaito on sahansoitto. Hän voitti Sahan­soiton suomen­mestaruus­kilpailun vuosina 2015 ja 2017.
Noah Juulsen

Ura

WHL:ssä pelaava Everett Silvertips varasi Juulsenin neljännellä kierroksella vuoden 2012 CHL:n varaustilaisuudessa. Hän pelasi siirtyi Silvertipsiin varausta seuranneen kauden 2012–2013 lopulla, jolloin pelasi joukkueessa yhden runkosarjaottelun. Kaudella 2013–2014 Juulsen pelasi ensimmäisen kokonaisen kautensa Silvertipsissä. Hän pelasi 59 ottelua, joissa teki kaksi maalia ja yhteensä kymmenen tehopistettä. Lisäksi hän pelasi kolme pisteetöntä pudotuspeliottelua.
Kauden päätteeksi Juulsen valittiin edustamaan Kanadan Pasific -joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa. Kanada eteni turnauksessa finaaliin, mutta jäi hopealle hävittyään mestaruuden Yhdysvaltojen joukkueelle. Juulsen pelasi kuusi ottelua, joissa teki yhden maalin sekä sai yhden syöttöpisteen. Lisäksi hän istui yhden kahden minuutin rangaistuksen.
Kaudella 2014–2015 Juulsen pelasi 68 ottelua tehden yhdeksän maalia ja yhteensä 52 tehopistettä. Hän sijoittui WHL:n puolustajien pistepörssin yhdeksänneksi sekä syöttöpörssin viidenneksi. Hänelle kertyi 42 rangaistusminuuttia ja hänen plus/miinus -saldonsa oli joukkueen toiseksi paras. Juulsen pelasi kuusi pudotuspeliottelua, joissa sai yhden syöttöpisteen. Hänet valittiin kauden aikana pelaamaan CHL:n lupaavien tulokkaiden otteluun.
Juulsen ennustettiin usean eri kykyjenetsijätoimiston toimesta tulevan varattavaksi ensimmäisellä kierroksella. Hänet varattiin lopulta Montreal Canadiensiin 26. pelaajana vuoden 2015 NHL:n varaustilaisuudessa. Canadiens teki heinäkuussa hänen kanssaan kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen.
Julie Bonnevie-Svendsen

Julie Bonnevie-Svendsen (s. 16. huhtikuuta 1987, Nittedal, Norja) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Bonnevie-Svendsen sijoittui ampumahiihdon MM-kilpailuissa Östersundissa vuonna 2008 sprintissä kahdeksanneksi. Se on myös hänen paras maailmancup-sijoituksena. Nuorten MM-kisoissa hän oli sprintissä neljäs Presque Islessa vuonna 2006 ja voitti viestipronssia Martell-Val Martellossa vuonna 2007.
Bonnevie-Svendsen debytoi maailmancupissa joulukuussa 2005 vain 18-vuotiaana ja sijoittui viidenneksitoista. Aikuisten sarjoissa ei menestystä tullutkaan odotusten mukaiseksi ja kuusi vuotta debyyttinsä jälkeen hän poistui vähin äänin näyttämöltä. Bonnevie-Svendsenin itsensä mukaan hän ei kestänyt aikuisten sarjaan siirtymisen mukanaan tuomaa fyysistä ja psyykkistä rasitusta.
Saarijärvi (Tampere)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,9 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 4 saarta. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Sorilanjoen valuma-alueeseen (35.319) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,4 metriä mpy.
Tiina Nopola

Elämä ja ura

Nopola on toiminut Helsingin kaupungin palveluksessa sekä erityislastentarhanopettajana. Vuonna 1994 hän siirtyi kokopäivätoimiseksi kirjailijaksi, ja on kirjoittanut Siiri-kuvakirjoja, joissa on Mervi Lindmanin kuvitus sekä sisarensa Sinikka Nopolan kanssa Heinähattu ja Vilttitossu ja Risto Räppääjä-kirjasarjat. 
Siiri-sarja sai alkunsa Nopolan tyttären päiväkotimuistoista. Päiväkodissa oli kolme Otto-nimistä poikaa. Ensimmäisessä kirjassa Siiri haluaa kovasti saada koiran. Koiraa ei tule, mutta Siiri ystävystyy kolmen Oton kanssa. Siiri-kirjoja on käännetty ruotsiksi ja saksaksi.
Vuonna 2003 Nopola sai sisarensa kanssa Anni Swan -mitalin teoksesta Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset.
Crackdown

Pelaaminen

Peli sijoittuu fiktiiviseen Pacific Cityyn. Pelaaja ohjaa Agenttia, jonka tehtävänä on päihittää kolme rikollisjohtajaa ja heidän rikollisjärjestönsä. Pelaaja voi tutkia vapaasti avointa pelimaailmaa ja saa vapaasti valita suoritettavat tehtävänsä. Peli sisältää myös kaksinpelitilan, jota voi pelata Xbox Liven kautta.

Vastaanotto

Pelillä on GameRankingsissa keskiarvona 83.35% Metacriticissä 83/100. IGN antoi pelille arvosanaksi 8/10, Eurogamer 9/10, Game Informer 8.5/10 ja GameSpy 4/5.
Salli Lund

Salli Lund, o. s. Hill, aikaisemmin Mäkelä (12. joulukuuta 1902 Oulu – 23. kesäkuuta 1979 Sortavala) oli suomalaissyntyinen Karjalan tasavallassa asunut toimittaja ja runoilija.
11-lapsiseen perheeseen syntyneen Lundin vanhemmat olivat perämies Matti Mäkelä (1850–1929) ja Kaisa Kristiina Sankilampi (1860–1938). Lund kävi kansakoulun ja oli sitten vuodesta 1920 alkaen Osuusliike Arinan palvelyksessa myyjänä. Lund muutti 1927 Suomesta Kanadaan ja sieltä edelleen 1932 Neuvosto-Karjalaan. Hän työskenteli apuhoitajana ja sittemmin Totuus-lehden oikolukijana. Toisen maailmansodan aikana Lund oli evakossa Uralin alueella ja oli työssä kolhoosissa ja paperikombinaatissa. Lundin aviomies Väinö Lund kuoli lavantautiin ja lapset tytär Raija ja poika Reijo kuolivat aliravitsemukseen. Perheensä menettänyt Lund palasi 1944 Petroskoihin ja toimi sitten ensin entisessä työssään oikolukijana ja sittemmin Karjala-kustantamon toimittajana. Lundista tuli Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäsen 1970.
Salli Lund oli naimisissa vaasalaisen Väinö Lundin kanssa ja myöhemmin Polvijärvellä syntyneen Jukka Hillin kanssa.
Armand Călinescu

Armand Călinescu (4. kesäkuuta 1893 Piteşti – 21. syyskuuta 1939 Bukarest) oli romanialainen oikeistopoliitikko, joka toimi Romanian pääministerinä maaliskuusta syyskuuhun 1939. Hänet salamurhattiin.
Călinescun isä oli upseeri ja maanomistaja. Călinescu oli ammatiltaan asianajaja ja kuului Iuliu Maniun johtamaan kansalliseen talonpoikaispuolueeseen (PNŢ). Puolueen ollessa hallituksessa vuosina 1928–1930 hän toimi virkamiehenä maatalous- ja sisäministeriöissä. Joulukuussa 1937 hän kuitenkin ryhtyi sisäministeriksi Octavian Gogan johtamaan kansalliskristillisen puolueen hallitukseen. Călinescu jatkoi sisäministerinä myös patriarkka Miron Cristean hallituksessa. Kuningas Kaarle II oli helmikuusta 1938 alkaen hallinnut Romaniaa käytännössä diktatorisesti. Călinescusta tuli pian hallinnollisten kykyjensä vuoksi kuninkaan diktatuuria tukeneen hallituksen vahva mies. Cristean terveyden heiketessä Călinescu nimitettiin ensin varapääministeriksi ja Cristean kuoltua hänestä tuli maaliskuussa 1939 uusi pääministeri.
Călinescu yritti pysäyttää suurta kannatusta nauttineen fasistisen Rautakaartin etenemisen sekä puuttumalla ankarilla voimakeinoilla puolueen toimintaan että yrittämällä houkutella sen kannattajia puhumalla Romanian ”kansallisesta uudestisyntymisestä” hänen hallituksensa johdolla. Hän pyrki myös suuntamaan Romanian ulkopolitiikan länsivaltoihin eli Britanniaan ja Ranskaan natsi-Saksan sijasta. Călinescu ei ehtinyt toteuttaa suunnitelmistaan paljoakaan, sillä Rautakaartia kannattaneet terroristit salamurhasivat hänet syyskuussa 1939. Hän joutui väijytykseen Bukarestissa ollessaan palaamassa virka-autollaan Cotrocenin palatsista. Tulituksessa kuolivat myös Călinescun henkivartija ja autonkuljettaja. Kuusi salamurhaan osallistunutta miestä teloitettiin vielä samana päivänä murhapaikalla.
Sōhei

Sōhei (jap. 僧兵, sōhei, kirjaimellisesti munkkisoturit) olivat buddhalaisia munkkisotureita feodaalisessa Japanissa.
Sōhein perinteinen ase oli naginata. Muita tunnettuja aseita olivat muun muassa jouset ja miekat.
Neroli

Esiintyminen luonnossa ja synteettinen valmistus

Nerolia esiintyy geraniolin kanssa monissa eteerisissä öljyissä. Erityisen paljon sitä on Helichrysum angustifolium -kasvissa, neroliöjyssä, jota saadaan pomeranssin kukista, ruusuissa, sitronellassa ja palmarosakasvissa. 
Nerolia voidaan valmistaa synteettisesti samalla tavoin myrseenistä tai α-pineenistä. Tällöin tuote on näiden kahden seos, jossa geraniolia on yleensä enemmän. Neroli saadaan erotettua alipainetislauksella. Myös geraniolista on mahdollista valmistaa nerolia.
Teollisesti valmistetun geraniolin ja nerolin ja niiden estereiden hinta on 6–12 Yhdysvaltain dollaria kilogrammalta.

Reaktioita

Nerolin reaktiot ovat hyvin samankaltaisia kuin geraniolillakin. Se esimerkiksi syklisoituu hapon läsnä ollessa terpineoliksi, mutta cis-konformaatiosta johtuen reaktio tapahtuu sillä yhdeksän kertaa nopeammin kuin geraniolilla. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös sitronellolia sekä sen hapetustuotetta sitronellaalia. Hapetettaessa nerolia saadaan sitraalia.

Käyttö

Nerolilla on sitruunainen tuoksu, joka muistuttaa geraniolin tuoksua, mutta sitä kuvataan myös geraniolin tuoksua raikkaammaksi ja hienostuneemmaksi. Yhdistettä ja sen estereitä käytetään hajusteteollisuudessa yhdessä geraniolin kanssa ja kukka-asetelmissa. Siitä valmistetaan myös muita terpenoideja ja käytetään välituotteena myös mentolin ja A- ja E-vitamiinien synteesissä.
Jouko Kari

Jouko Kari (s. 18. maaliskuuta 1939 Lehtimäki) on suomalainen kasvatustieteilijä. Hän on ollut Jyväskylän yliopiston Kasvatustieteiden tutkimuslaitoksen johtaprofessori 1980–1993 ja sen jälkeen kasvatustieteen (opettajankoulutuksen) professori 1993 alkaen. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet oppimateriaalit, opettajan roolit ja myös työ- ja urheilusuoritusten kriittiset kohdat.
Gabonin vaakuna

Gabonin vaakuna on Gabonin tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Sen on suunnitellut sveitsiläinen heraldikko Louis Mühlemann.
Kilvessä on laiva, jonka perässä on Gabonin lippu. Se kuvaa maan kehitystä ja merenkulun taloudellista merkitystä Gabonille. Kilven yläosassa on kolme kultaista palloa, jotka kuvaavat kaivostoimintaa. Vaakunan okumé-puu kuvaa metsiä. Kilvenkannattajina on kaksi mustaa pantteria kuvaamassa maan väestöä.
Vaakunassa on kaksi mottoa, Uniti progrediemur ja Union, Travail, Justice suomeksi "Yhdessä pääsemme eteenpäin" ja "Yhtenäisyys, työ, oikeudenmukaisuus".