google/wiki40b huggingface dataset:
Martta Wendelin

Ura

Martta Wendelin pääsi ylioppilaaksi vuonna 1910 Kotkan suomalaisesta yhteiskoulusta ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopiston piirustussalissa Eero Järnefeltin johdolla vuoteen 1916.  Hän sai ohjausta myös Akseli Gallen-Kallelalta ja teki opintomatkan Saksan ja Sveitsin kautta  Italiaan.
Wendelin tunnetaan erityisesti korttien ja lehtien kansikuvien (mm. Kotiliesi) piirtäjänä sekä satukirjojen kuvittajana. Kuvitustyön varjoon on kuitenkin jäänyt mittava maalaus-, grafiikka- ja piirustustuotanto.  Wendelinin ensimmäinen näyttely 1925 sai hyvät arvioinnit, mutta vuoden 1936 näyttelyssä hänet nähtiin lähinnä kuvittajana, jonka työhön oli hiipinyt maneereita. Strindbergillä pidetyssä näyttelyssä 1954 oli esillä piirustuksia, kuvituksia ja maalauksia, joista kuvitukset saivat eniten kiitosta. 
Wendelin maalasi noin 650 joulukorttia ja vuosina 1931–1963 lähes 30 joulumerkkiä. Hän käytti suomalaiskansallisia aiheita ja oli osaltaan muokkaamassa mielikuvaa siitä, millainen on "perinteinen suomalainen" joulukuvasto.
Martta Wendelinin teosten kokoelma sijaitsee Tuusulan taidemuseossa. Museossa on peruskokoelmassa 2000 Wendelinin työtä, jotka hän aikoinaan lahjoitti Tuusulan kunnalle, sekä tilaa vaihtuville näyttelyille. Näyttelyjä järjestetään aineiston pohjalta vuosittain 3-4.
Wendelinin yhteys Tuusulaan syntyi, kun hän rakennutti itselleen Tuusulaan talon, muutti siihen 1946 ja asui ja työskenteli siinä koko loppuelämänsä. 
Wendelinin kuvitustyöt edustivat samaa ihannoivaa, herttaista linjaa kuin Rudolf Koivu satukuvituksillaan tai ruotsalaiset Elsa Beskow ja John Bauer.
Martta Wendelinille myönnettiin vuonna 1974 taiteilijaneläke ja 1977 hän sai elämäntyöstään Jenny ja Antti Wihurin rahaston tunnustuspalkinnon.
Bhagat Singh

Varhaiset vuodet

Nykyisen Pakistanin alueella sijaitsevassa Jaranwala Tehsilin kylässä syntynyt Singh oli etniseltä taustaltaan sikhi. Hänen perheensä oli jo aikaisemmin ollut mukana itsenäisyysliikkeen toiminnassa brittiläisiä siirtomaaisäntiä vastaan. Teini-ikäisenä Singh kiinnostui eurooppalaisista vallankumousliikkeistä ja tutustui myös anarkismiin sekä marxilaisuuteen. Useissa Intian itsenäisyysliikkeeseen kuuluneissa järjestöissä mukana ollut Singh nousi lopulta Hindustanin tasavaltaisarmeijan johtoon vuonna 1928 ja muutti sen samalla sosialistiseksi.

Poliisimurha ja pommi-isku

Joulukuussa 1928 Singh ampui yhdessä toverinsa Shivaram Rajgurun kanssa brittiläisen poliisipäällikön John P. Saundersin Lahoren kaupungissa. Murha oli kosto kuukautta aikaisemmin poliisin käsissä surmansa saaneen kirjailijan ja poliitikon Lala Lajpat Rain kuolemasta. Rauhanomaiseen vastarintaan uskonut Mahatma Gandhi tuomitsi murhan, mutta esimerkiksi Jawaharlal Nehru kertoi ymmärtävänsä sen motiivit.
Huhtikuussa 1929 Singh ja Batukeshwar Dutt -niminen vallankumouksellinen heittivät kaksi pommia Intian lakiasäätävän neuvoston istuntosaliin kokouksen ollessa käynnissä. Singh oli saanut ajatuksen ranskalaiselta anarkistilta Auguste Vaillantilta, joka teki vastaavan iskun Ranskan parlamentin edustajainhuoneeseen vuonna 1893. Vaillantin tavoin myöskään Singhillä ei ollut tarkoituksena surmata ketään, vaan pelkästään aiheuttaa mahdollisimman paljon sekasortoa. Miehet tehostivat attentaattiaan huutamalla iskulauseita ja heittelemällä lentolehtisiä. Tapauksen jälkeen he tulivat suunnitelmansa mukaisesti pidätetyiksi. 
Singh ja Dutt tuomittiin pommi-iskusta elinkautiseen vankeusrangaistukeen, vaikka se ei ollut aiheuttanut kuolonuhreja. Myöhemmin Singh, Shivaram Rajguru sekä suunnitteluun osallistunut Sukhdev Thapar saivat poliisipäällikkö Saudersin murhasta kuolemantuomion. Miehet hirtettiin Lahoren vankilassa 23. maaliskuuta 1931. Kuolemantuomiot aiheuttivat laajoja mellakoita eri puolilla Intiaa. Protestien kohteena oli brittiviranomaisten lisäksi myös Gandhi.

Muistaminen

Elokuussa 2008 paljastettiin Intian parlamentin edustalla Singhin patsas, joka sijoitettiin Gandhin ja Subhas Chandra Bosen patsaiden vierelle. Parlamentin istuntosalissa on Singhin ja pommi-iskuun osallistuneen Duttin muotokuvat. Singhin, Rajgurun ja Sukhdevin ruumiiden polttohautuspaikalla on vuonna 1968 paljastettu muistomerkki. 
Singhin suvun kotikylässä Khatkar Kalassa sijaitsee vuonna 1981 toimintansa aloittanut Bhagat Singh -museo. Hänen elämästään on tehty myös lukuisia Bollywood-elokuvia sekä näytelmiä. Vuonna 2008 Singh valittiin India Today -lehden äänetyksessä kaikkien aikojen suurimmaksi intialaiseksi ennen Gandhia, Bosea ja Nehrua. Hänen mukaansa on Punjabin osavaltiossa nimetty Shahid Bhagat Singh Nagarin piirikunta.
Jyrki Sukula

Jyrki Mikko Tapani Sukula (s. 1965 Tuusula) on suomalainen kokki, joka on tullut tunnetuksi television ruoka-aiheisista ohjelmista, kuten Kaikilla mausteilla (1996–1999), Kokkisota (1999–2004), Ruokala (2002–2003), Liemessä (2004–2005), Hullu kokki Piemontessa (2008–2009), Kuppilat kuntoon, Jyrki Sukula! (2012–), Hotellit kuntoon, Jyrki Sukula! (2014) sekä Sukulan suojatit (2016). Televisio-ohjelmien resepteistä on myös koottu lukuisia kirjoja.
Sukulalla on vuonna 2000 perustettu Kaikilla mausteilla -niminen catering-palvelu ja viinitila Italian Piemontessa. Vuosina 2006–2011 Sukula toimi HK Ruokatalon luovana johtajana.
Vuonna 2007 Sukula esiintyi äänellään Pixarin Rottatouille-elokuvassa ja vuonna 2011 Smurffit-elokuvassa.
Sukula toimii luovana johtajana Savonia-ammattikorkeakoulun vuonna 2014 käynnistetyssä hankkeessa, jonka tavoitteena on kouluruokailun kehittäminen. Hankkeessa kiinnitetään huomiota tarjottavan ruuan laatuun, imagoon sekä ruokailutilojen viihtyisyyteen. Hankkeen pilottikouluna toimii kuopiolainen Pyörön koulu.
Jyrki Sukula on viihdetaiteilija Marja-Leena Sukulan poika. Sukula on sotilasarvoltaan kersantti.
Moby Lines

Historia

Navarma perustettiin vuonna 1959. Yhtiö aloitti liikennöinnin Sardiniasta rannikon saariin pienellä Tanskasta ostetulla M/S Maria Maddalena -lautalla. Vuonna 1966 yhtiö osti toisen lautan, M/S Bonaficion, ja aloitti liikennöinnin Sardinian ja Korsikan välillä. Yhtiö hankki seuraavan autolauttansa vuonna 1967 ja aloitti liikennöinnin manner-Italian satamiin.
Ensimmäinen Moby-etuliitettä käyttänyt laiva oli vuonna 1982 Townsend Thoresenilta ostettu autolautta, joka sai uuden nimen M/S Moby Blue. Alus oli kaksi kertaa suurempi kuin Navarman siihen asti suurin alus. Vuoteen 1988 mennessä Navarma hankki vielä neljä suurempaa autolauttaa, joiden kaikkien nimen alussa oli Moby. Laivoilla yhtiö aloitti uusia reittejä manner-Italiaan.
Vuonna 1991 yhtiön laiva M/S Moby Prince oli osallisena toisen maailmansodan jälkeisen Italian suurimassa laivaonnettomuudessa, jossa laiva törmäsi ankkurissa olleeseen öljytankkeriin ja 140 ihmistä kuoli.
1990-luvun alussa yhtiö osti lisää käytettyjä autolauttoja ja korvasi niillä 1980-luvulla ostetut laivat. Samoihin aikoihin yhtiön nimeksi tuli Moby Lines. Vuodesta 1996 eteenpäin yhtiön laivaston koko on kasvanut yhtiön hankkiessa uusia suurempia ja nopeampia lauttoja, kuten uutena Daewoo Shipbuilding & Heavy Machineryltä tilatut Moby Wonder, Moby Freedom ja Moby Aki. Vuonna 2003 yhtiö teki sopimuksen Warner Brosin kanssa laivojensa maalaamisesta Looney Tunesin hahmoilla. Looney Tunes -teemainen väritys oli kuitenkin vain suuremmissa laivoissa, pienemmissä laivoissa oli yksinkertaisempi väritys tai Moby Linesin valaslogo.
Älkää koskeko

Älkää koskeko (ransk. Touchez pas au grisbi) on Jacques Beckerin 1954 ohjaama ranskalainen rikosdraama. Albert Simoninin romaaniin perustuvan elokuvan päärooleissa esiintyvät Jean Gabin, Jeanne Moreau, Lino Ventura, Dora Doll, Delia Scala, René Dary sekä vuoden 1946 Miss America, Marilyn Buferd (joissakin ohjelmatiedoissa muodossa Marilyn Bufferd). 
Elokuvan tunnuskappale on Jean Wienerin säveltämä ”Le grisbi”, jonka Suomessa levytti ensimmäisenä Olavi Virta vuonna 1955 nimellä ”Kun yö saapuu Pariisiin”. Kappale on tunnettu myös Caterina Valenten laulamana saksankielisenä versiona "Wenn es Nacht wirt in Paris".
Friedrich Ludwig Bauer

Friedrich Ludwig Bauer (10. kesäkuuta 1924 Regensburg – 26. maaliskuuta 2015) oli saksalainen tietojenkäsittelytieteilijä.
Bauer kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1942 ja palveli vuosina 1943–1945 Wehrmachtissa. Hän opiskeli vuodesta 1946 matematiikkaa ja teoreettista fysiikkaa Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissä.
Bauerista tuli vuonna 1963 matematiikan ja vuonna 1972 tietojenkäsittelytieteen professori Münchenin teknologian yliopistolla. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1989. Hänelle myönnettiin vuonna 1982 ensimmäisen luokan Bundesverdienstkreuz.
Muiden saavutustensa ohella Bauer osallistui varhaisten ALGOL-ohjelmointikielten kehittämiseen 1950–1960-luvuilla.
Urpo Siirala

Uuno Urpo Tapio Siirala, vuoteen 1935 Sirelius (3. tammikuuta 1908 Helsinki – 19. toukokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Siiralan vanhemmat olivat kansatieteilijä U. T. Sirelius ja Elli Natulin ja puoliso vuodesta 1935 lääketieteen lisensiaatti Anni Sirkka Maija-Liisa Wegelius. Siirala tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1926 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1934. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1939, korva-, nenä- ja kurklkutautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1937. Siirala työskernteli ensin sekä Helsingin yliopiston että Helsingin yleisen sairaalan ja Kiljavannummen parantolan palveluksessa. Hän oli korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professori Turun yliopistossa 1947–1958 ja vuodesta 1958 Helsingin yliopistossa. Eläkkeelle Siirala jäi vuonna 1973. Siirala oli Suomen lääkäriliiton hallituksen puheenjohtaja 1954–1962.
Vapaus – Isänmaa – Aseveljeys

Vapaus – Isänmaa – Aseveljeys (lyh. VIA) oli Suomessa jatkosodan aikana toiminut, Valtion tiedoituslaitoksen perustama salainen organisaatio. VIA:n tehtävänä oli väestön mielialojen tarkkailu ja tulosten tiedottaminen valtiojohdolle ja eri viranomaisille sekä propagandan välittäminen väestön keskuuteen. VIA keräsi laajan asiamiesverkostonsa avulla tietoja väestön mielialoista ja raportoi päivittäin Valtion tiedoituslaitokselle.

Asiamiesverkosto

VIA koostui asiamiesverkostosta. Verkoston pohjana oli Akateemisen Karjala-Seuran perustaman maanpuolustusjärjestö Maan Turvan talvisodan aikan organisoima mielialojen tarkkailuorganisaatio, jossa oli talvisodan loppuvaiheessa 3 150 jäsentä.
Jatkosodan alkuvaiheessa asiamiehiä oli runsaat 5 000, korkeimmillaan yli 10 000. Organisaatio oli koko maan laajuinen, maa oli jaettu 11 tarkkailupiiriin ja 61 tarkkailualueeseen. VIA:n asiamiesverkosto kattoi kaikki yhteiskuntapiirit, joskin ruotsinkielisillä alueilla asiamiehiä oli harvemmassa. Työväestöllä oli puolestaan suurempi edustus asiamiesverkostossa kuin sen suhteellinen osuus antaisi olettaa: taustalla oli viranomaisten huoli työväestön epäluuloisesta asenteesta sodan päämääriä kohtaan. Työväestöä tarkkailemaan oli pestattu sosiaalidemokraattisia asiamiehiä jo talvisodan aikana.

Kartoitus

Väestön mielialojen kartoitus perustui laajan moniportaisen organisaation työhön. VIAn verkoston asiamiehet seurasivat mielialoja tuttavapiirissään ja työpaikallaan ja kertoivat havainnoistaan paikallisasiamiehille. Paikallisasiamies raportoi kirjallisesti verkoston alueasiamiehelle, joka yhdessä piiriasiamiehen kanssa rakensi tiedoista kokonaiskuvan ja raportin Valtion tiedoituslaitoksen Tarkkailutoimistoon. Tarkkailutoimisto teki raporteista yhteenvedot päivittäin ja välitti tiedot laitoksen omalle väelle, valtioneuvostolle, valtiolliselle poliisille ja muille tietoja tarvitseville viranomaisille. Tiedoista tehtiin vielä viikkoyhteenveto, ja laadittiin erilaisia katsauksia maan mielialojen kehityksestä.
Kun haluttiin saada selville väestön näkemyksiä jostain määrätystä aiheesta, tehtiin VIA:n organisaation avulla salainen gallup-tyyppinen kartoitus. Asiamiehille välitettiin aihe, ja he haastattelivat lähipiiriään keskustelemalla asiasta. Haastateltaville ei kerrottu tietojen keruusta. Jokaisesta haastateltavasta täytettiin lomake, jossa listattiin vastaajan mielipiteen lisäksi sukupuoli, ikä, ammatti, puoluekanta ja vastaajan eniten lukema sanomalehti. Kun asiamiesverkoston avulla vastauksia saatiin kymmeniä tuhansia, saatiin väestön mielipiteistä tilastotietoa joka voitiin jakaa maan eri osien, ammattikuntien ja puoluerajojen kesken.
Kaku Yamanaka

Kaku Yamanaka (jap. 山中かく; 11. joulukuuta 1894 – 5. huhtikuuta 2008) oli pitkäikäinen henkilö. Kuollessaan 113-vuotiaana hän oli maailman kuudenneksi iäkkäin ihminen. Japanin vanhin hänestä oli tullut Tsuneyo Toyonagan kuoltua 22. helmikuuta 2008.
Vanhus asui vuodesta 1992 hoitokodissa Yatomissa, Aichin prefektuurissa.
Cheb Bilal

Elämäkerta

Bilal syntyi Cherchell, mutta vietti suurimman osan elämästään Oranissa. Hän esiintyi aluksi häissä ja muissa juhlatapahtumissa, kunnes vuonna 1980 perusti oman yhtyeensä El Ahouar. Sittemmin Bilal muutti Ranskaan, Marseilleen vuonna 1989, jossa hän työskenteli samalla laittomasti ilman työlupaa baarissa. Marseillessa Bilal teki omia sanoituksiaan ja nousi pian Raï-laulajaksi. Sittemmin vuonna 1997 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Babor Li Jebn. Myöhemmin 2000-vuosikymmenen aikana Bilel on vieraillut muiden artistien levyillä, kuten Rim'K:n Maghreb Unitedissa ja Raï'n'B Fever 3:ssa.
Dismaland

Dismaland oli poliittinen aktivisti ja graffititaiteilija Banksyn järjestämä väliaikainen taideprojekti Weston-super-Maressa Englannissa. Yhteiskuntakriittinen Dismaland-antihuvipuisto rakennettiin salassa Tropicanaan, käyttämättömään maauimalaan, ja se avautui viikonloppuna 21. elokuuta 2015 ja sulkeutui lopullisesti 27 syyskuuta 2015. Banksy loi pop-up taideprojektiaan varten 10 uutta teosta ja rahoitti itse sen rakentamisen. Tempaukseen osallistui 58 taiteilijaa Banksyn alun perin osallistumaan kutsumista 60 taiteilijasta. Suomesta osallistui taiteilija Jani Leinonen.
Päivän aikana 4000 lippua oli myytävänä, ja yksi lippu maksoi 3 puntaa. Jokainen antihuvipuiston arviolta noin 150 000 kävijästä saapui pahvista tehdyn valetarkastuspisteen läpi, jonka oli suunnitellut taiteilija Bill Barminski. Lippujen kova kysyntä sai Dismalandin sivuston kaatumaan toistuvasti. Jotkut miettivät, oliko tämä Banksyn tarkoituksella suunnittelemaa ja osa Dismaland-kokemuksen ironiaa.

Rakentaminen

Weston-super-Maren paikallisille asukkaille kerrottiin, että Atlas Entertainment -niminen Hollywoodyritys käyttää kohdetta kuvatakseen rikostrilleriä nimeltään Grey Fox. Kohteen sisäänpääsyjen yhteyteen oli pystytetty Grey Foxin tuotannosta huomauttavia kylttejä. Elokuun 2015 alussa Internetiin alkoi ilmestyä kuvia paikan rakentamisesta, ja nähtävissä oli mm. ”satulinna ja massiivisia veistoksia”. Holly Cushing, jonka nimi esiintyi Banksysta kertovan dokumentin lopputeksteissä ja jonka usein raportoidaan olevan hänen managerinsa, havaittiin kohteen rakennustyömaalla ennen avaamista, mikä edisti osaltaan suunnitelman paljastumista.
Piatra Rosie

Piatra Rosie (suom. punainen kivi) oli muinainen linnoitus antiikin Daakiassa nykyisen Romanian alueella. Se rakennettiin luultavasti kuningas Burebistan aikana ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Se suojasi Daakian pääkaupunkia Sarmizegethusaa Streijoen laaksosta päin. Linnoituksen rauniot on löydetty.
Piatra Rosie rakennettiin 831 metriä korkean kukkulan huipulle. Se oli kaksiosainen linnoitus, joka oli rakennettu kivestä ja puusta. Se koostui tilapäisestä suorakulmaisesta kivilinnakkeesta, jossa oli yhteensä viisi tornia. Yksi jokaisessa kulmassa ja yksi linnakkeen itäpuolella. Torneihin yhtyi linnoituksen suurempi osa, joka oli nelikulmainen ja koostui kivimuureista sekä kahdesta vartiotornista. Linnoituksen sisälle oli rakennettu kivipäällysteisiä teitä ja kaivo. Ulkopuolella oli myös rakennettu vahtitorneja. Myöhemmin tilapäisen kivilinnakkeen perustusten päälle rakennettiin suuri puinen rakennus. Yhteensä linnoitus oli 1 102 x 45 metrin kokoinen. Alueelta on löydetty myös alttareita.
Linnoitus vallattiin ja tuhottiin daakialaissodissa 100-luvun alussa.
STT

Historiaa

STT:n varhaisimman edeltäjän Suomen Sähkösanomatoimiston perusti toimittaja Woldemar Westzynthius 1. marraskuuta 1887. Sen tuolloinen tehtävä oli lähettää palvelusta maksaneille maakuntalehdille uutisia lennätinverkon kautta. Westzynthius myi toimiston vuonna 1894 Uno Wasastjernalle, mutta viranomaiset lakkauttivat sen ensimmäisen sortokauden aikana vuonna 1902. Wasastjerna osti kuitenkin Suomen Sähkösanomatoimiston kilpailijaksi muutamaa vuotta aiemmin perustetun Suomen Uutistoimiston ja jatkoi toimintaa sen puitteissa. Vuonna 1915 Suomen Uutistoimisto ja sen kilpailija Sanomalehtien Tietotoimisto fuusioituivat, jolloin syntyi nykyinen Suomen Tietotoimisto. Kun Suomen kolmas uutistoimisto, Itä-Suomen Uutistoimisto, lopetti toimintansa pian Suomen itsenäistymisen jälkeen, STT:lle ei käytännössä jäänyt kotimaista kilpailijaa. Yhteistyö valtion kanssa ja valtiolta saatu taloudellinen tuki antoivat pian STT:n toiminnalle puolivirallisen luonteen.
STT:n uutiset kuuluivat Yleisradion säännöllisiin radiolähetyksiin 77 vuoden ajan vuosina 1926–2003. Vuoteen 1965 saakka Yleisradiolla ei ollut lainkaan omia uutislähetyksiä vaan pelkästään STT:n uutiset. STT osti kuvatoimisto Lehtikuvan Sanoma Newsilta 1. maaliskuuta 2010. Lehtikuva Oy, jonka STT omisti 100-prosenttisesti, fuusioitiin emoyhtiöönsä 1.1.2012. Myöhemmin STT-Lehtikuva-brändi lyheni 2016 takaisin STT-muotoon.
STT:n johtajia ovat olleet muun muassa 1918–1926 Robert Lehtonen, hänen pitkäaikainen seuraajansa 1927–1960 Eero A. Berg ja Bergin seuraaja Kullervo Killinen.

Toiminta

STT:n aineistoa julkaisevat tai hyödyntävät muun muassa Helsingin Sanomat, Ilta-Sanomat, useat maakuntalehdet ja MTV. Yleisradio luopui STT:n tekstiuutispalveluista vuonna 2006, mutta palasi uutispalveluasiakkaaksi huhtikuussa 2017.
David Mateos

Seurajoukkueura

Mateos liittyi Real Madridin junioreihin 12-vuotiaana. Hän oli seuran edustusjoukkueen mukana ensimmäistä kertaa kaudella 2006–2007, ja kaudeksi 2010–2011 hänet nostettiin vakituisesti joukkueen kokoonpanoon vakuutettuaan uuden valmentajan José Mourinhon harjoituskauden aikana. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 23. marraskuuta 2010 Mestarien liigan ottelussa Ajaxia vastaan.
Kauden 2010–2011 loppupuoliskon Mateos vietti lainalla kreikkalaisessa AEK:ssa. Kaudeksi 2011–2012 hänet lainattiin Zaragozaan.

Maajoukkueura

Mateos on pelannut Espanjan juniorimaajoukkueissa. Hän osallistui vuoden 2005 Meridian Cupiin.
Karhukopla

Karhukopla Carl Barksin ja Don Rosan tarinoissa

Karhukopla koostui varhaisemmissa tarinoissa kuudesta veljeksestä. Karhukoplan jäsenillä on myös nimet, mutta niitä ei koskaan mainita, eivätkä he käytä niitä itsekään. Niminä käytetään ensimmäiseltä vankilareissulta saatuja vankinumeroita. Kaikkien kuuden karhuveikon numero koostuu alkunumerosta 176 ja tämän jälkeen tulevasta numerosta, jossa on numerot 1, 7 ja 6 eri järjestyksissä: 176–167, 176–176, 176–617, 176–671, 176–716 ja 176–761.
Don Rosa toi Karhukoplaan erään lisäyksen: hänen tarinoissaan Karhuveikkoja on seitsemän. Myös seitsemännen Karhuveikon numero alkaa luvulla 176, mutta loppuosa on aina peitossa eikä sitä koskaan paljasteta. Tämä johtuu siitä, että kolme numeromerkkiä voi järjestää vain kuudella eri tavalla.
Joissain tarinoissa karhukoplaa johtaa karhuveljesten isoisä Karhuvaari, oikealta nimeltään Kivisyömmi Karhula. Hahmo on yhdistelmä kahdesta Barksin luomasta hahmosta, jotka Don Rosa on tulkinnut samaksi henkilöksi. Eniten tätä hahmoa ovat käyttäneet italialaiset piirtäjät.

Karhukopla muissa tarinoissa

Muun muassa Don Rosan ja Carl Barksin mukaan Karhukopla koostuu ainoastaan pienestä joukosta veljeksiä ja serkuksia, mutta jotkut piirtäjät ovat luoneet heistä maailmanlaajuisen verkoston. Eräässä Aku Ankka -lehdessä julkaistussa tarinassa kerrotaan 176-alkuliitteen koskevan vain Ankkalinnan Karhukoplaa. Akun tapaan koplalla on myös kolme veljenpoikaa: Karhukakarat tai Karhunpennut. Tarinoissa esiintyy toisinaan myös Karhuveikkojen äiti Konnamuori.
Monissa tarinoissa koplana esiintyy vain kolmikko numeroiltaan 176–167, 176–671 ja 176–761. Tällä kolmikolla on myös selkeimmät erot keskenään. 176–167 esiintyy koplan selvänä pomona ja muutkin veljet kutsuvat häntä koplan aivoiksi. 176–761 esitetään usein syöpöttelyyn taipuvaisena. 176–671 on joissain tarinoissa kuvattu hyvin uneliaaksi, mutta tämä ominaisuus on jäänyt vain muutamaan tarinaan. 176–176 on useimmiten koplan tietotekniikkavelho.
Vuonna 1987 valmistuneessa Ankronikka-piirrossarjassa koplalaisia kutsuttiin nimillä Kovanaama, Koljatti, Kepuli, Keksi-Keijo, Maitoparta, Kaappi-Kake sekä Megatavu.
Krypteria

Yhtyeen historia

Vuonna 2001 Chris Siemons, Frank Stumvoll ja S.C. Kuschnerus saivat idean tehdä fantasia-musikaalialbumin. Tämän projektin tuotos julkaistiin vuonna 2003 yhtyeen debyyttialbumina nimellä Krypteria vuonna 2003. koska perustajajäsenet ajattelivat yhtyettään projektina, jossa voitaisiin käyttää erityylisia solisteja, ketään ei hankittu tuolloin vakituiseksi solistiksi.
Noin vuotta myöhemmin RTL Television -televisiokanava pyysi yhtyettä säveltämään "Liberatio"-nimisen hyväntekeväisyyskappaleen, jonka tuotto ohjattiin Intian Maharashtrassa vuonna 2005 tapahtuneen tulvan uhreille. Pian tämän jälkeen Ji-In otettiin yhtyeen vakituiseksi solistiksi.
Krypterian toinen musiikkialbumi In Medias Res julkaistiin vuonna 2005. Ji-In Cho vastatessa lauluosuuksista yhtye herätti huomiota vokalistin kotimaassa Etelä-Koreassa, ja kyseiseltä albumilta irrotettu single Victoriam Speramus" nousi Etelä-Korean listalla ykköseksi.
Krypterian seuraava levytys oli Evolution Principle, joka julkaistiin EP:nä vuonna 2006, ja täyspitkä studioalbumi Bloodangel's Cry julkaistiin 2007. Neljännen sudioalbuminsa Krypteria julkaisi nimellä My Fatal Kiss 2009 syksyllä. Seuraava studioalbumi All Beauty Must Die julkaistiin 22, huhtikuuta 2011.
Krypteria jäi tauolle vuonna 2012 solistin Ji-In Cho:n raskauden vuoksi. Sittemmin vuonna 2016 osa Krypterian jäsenistä perusti yhtyeen And Then She Came, joka on jatkanut Krypteriaa raskaammalla linjalla.

Esiintyminen Suomessa

Suomessa Krypteria on esiintynyt Nummirock-festivaalilla 23. kesäkuuta 2007.
Omakuva teltassa

Omakuva teltassa on taiteilija Alpo Jaakolan (1929-1997) vuonna 1957 maalaama öljytyö kankaalle, 76,5×135 cm. Tämän hänen omakuvansa osti Ateneumin taidemuseo kokoelmiinsa vuonna 1989.
"Kosminen rauha hakee ihmisen sisintä, taiteilija ymmärrystä," ajatteli Alpo Jaakola. Omakuva teltassa -maalauksessa telttaan itsensä sijoittanut taiteilija on nukahtanut työstä väsyneenä ja etsintöjensä haavoittamana. Yön syleilylläkin on tehtävänsä hänen hoitamisessaan.
Alpo Jaakola oli kollektiiviseen alitajuntaan uskova taiteilija, joka ei uskonut minuuteen vaikka hän maalasi useampiakin omiakuvia. Luonto edusti Jaakolalle hyvyyttä järjestäytyneen yhteiskunnan mielettömyyden vastapainona. Hänelle oli elämäntapaa asettautua rationaalisen ajattelun ulkopuolelle. Omakuva teltassa -maalauksessa hän on sijoittanut taiteilijan nukkumaan lyhdyn alle. Jaakola sanoikin: "Taiteilija on kulkija, joka salalyhty kädessään kulkee pimeään metsään...pakosta nähdä suuren salaperäisyyden rauha, joka levottomasti etsii ankaraa muotoaan minussa". Maalauksestaan löytyy monia surrealistisia piirteitä.
WRAP

wRAP on vuonna 2003 ilmestynyt suomalaisen rap-laulaja Kanan debyyttialbumi. Levyltä on julkaistu singlet Kontti Norjaan sekä Sanamainari/Sydän ja pää. Levyn musiikki on tyyliltään poppia ja rappia.
Z Nation

Juoni

Kolme vuotta sitten Yhdysvaltoihin levisi zombiepidemia, joka sai maan romahtamaan. Sarja kertoo ihmisryhmästä, joka matkaa New Yorkista Kaliforniaan tavoitteenaan viedä sinne selviytyjä, joka on immuuni epidemialle. Kaliforniassa on viimeinen toimiva laboratorio, joka tarvitsee selviytyjän verta kehittääkseen hoidon epidemialle. Selviytyjällä on kuitenkin synkkä salaisuus, jonka vuoksi muut ovat vaarassa.