google/wiki40b huggingface dataset:
Eckerön posti- ja tullitalo

Eckerön posti- ja tullitalo (ruots. Eckerö post- och tullhus) on kulttuurihistoriallinen arvorakennus Eckerössä Ahvenanmaalla. Se on valmistunut vuonna 1828. Rakennuksen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Carl Ludvig Engel sekä Charles Bassi. Rakennus edustaa arkkitehtoniselta tyylisuunnaltaan uusklassismia. Se on ollut vuodesta 1994 lähtien Ahvenanmaan maakunnan omaisuutta. Posti- ja tullitalo on avoinna vierailijoille kesäaikaan. Päärakennuksen alakerrassa sijaitsee Postimestarin konttori, joka on sisustettu tyypillisin 1800-luvun huonekaluin. Päärakennuksen yläkerrassa ovat näyttelytilat vaihtuvia näyttelyitä varten ja alakerrassa residenssitaiteilijoiden vierasasunto. Pohjoissiivessä sijaitsee Postiruotumuseo, jota ylläpitää Eckerön kotiseutuyhdistys. Pohjoissiivessä sijaitsevat myös Tsarevna Café ja Bistro sekä Mercedes Chocolaterie ja Butik Smått & Gott.
Eckerön posti- ja tullitalo rakennettiin tsaarin Venäjän läntiseksi etuvartioksi ja Venäjän vallan osoitukseksi Ruotsin suuntaan. Se rakennettiin tarkoituksella suureksi ja mahtavaksi, jotta se näkyisi kauaksi merelle ja tekisi vaikutuksen lännestä saapuviin. Ruotsin puolella Grisslehamnissa oli vastaava postitalo, ja Eckerön posti rakennettiin neljä kertaa sitä suuremmaksi. Talon päätehtävä oli kuitenkin huolehtia posti- ja tullimuodollisuuksista Pietarin ja Tukholman välisellä postireitillä. Postin kululla oli tuohon aikaan suuri merkitys, ja sen varmistamiseen uhrattiin paljon vaivaa. Eckeröläiset talonpojat kuljettivat postia Ahvenanmeren yli yksinkertaisilla veneillä ympäri vuoden. Vaarallisten matkojen vaiheista kerrotaan talon Postiruotumuseossa. Rakennuksessa on myös 1850-luvun tyyliin sisustettu postimestarin konttori.
Postitalon edustalla on postiveneiden laituri, josta Victor Westerholm on maalannut tunnetun maalauksensa Eckerön postilaituri.
MeritaNordbanken

MeritaNordbanken oli suomalaisen Merita Pankin ja ruotsalaisen Nordbankenin yhdistymisestä syntynyt pohjoismainen pankkikonserni. MeritaNordbanken syntyi vuonna 1997. Vuonna 2000 siitä tuli Nordea.

MeritaNordbankenin synty

Vuonna 1997 suomalainen Merita Pankki yhdistyi ruotsalaisen Nordbankenin kanssa, jolloin muodostui MeritaNordbanken. Fuusiosta syntynyt konserni oli Pohjoismaiden ja Itämeren alueen suurin pankkikonserni. Sillä oli syntyessään 6,5 miljoonaa henkilöasiakasta eli noin puolet Suomen ja Ruotsin väestöstä. PK-yrityksiä oli asiakkaina 300 000 ja suuryrityksiä yli 400.
Pankkien yhteistoiminta ennen fuusiota oli ollut vähäistä. Fuusio ei ollut kummankaan pankin kannalta välttämätön, mutta se nähtiin houkuttelevaksi. Nordbankenin vahvuuksia olivat toiminta ruotsalaisten kotitalouksien rahalaitoksena ja pk-sektorilla sekä sijoitusrahastoissa. Meritan vahvuuksia olivat kansainvälinen toiminta, suurasiakkaat, henkilö- ja eläkevakuutukset sekä elektroniset pankkipalvelut. Fuusioon houkutteli vahvuuksien ulottaminen Suomesta Ruotsiin ja Ruotsista Suomeen.
MeritaNordbanken aloitti toimintansa vuoden 1998 alusta. Konsernin emoyhtiöksi tuli suomalainen MeritaNordbanken Oyj. Emoyhtiön omistajat olivat pörssinoteeratut holdingyhtiöt Merita Oyj ja Nordbanken Holding AB (publ) omistusosuuksin 40 % ja 60 %. Äänivalta jaettiin 50–50 %. Pankin Suomen toiminnot jäivät konsernin tytäryhtiöön Merita Pankki Oyj:hin.
Pankkitoimintaa uusi konserni jatkoi entisillä nimillään. Suomessa pankki toimi nimellä Merita Pankki ja Ruotsissa nimellä Nordbanken. Nimien säilyttämistä puolsivat imagosyyt ja vanhojen asiakkaiden pitäminen uuden pankin asiakkaan muutoksesta huolimatta.
Fuusiosta syntyi kertaluonteisia yhdistymiskustannuksia, mutta synergiahyötyjen uskottiin ylittävän ne. Suurin anti oli kummankin pankin vahvuusalueiden ulottaminen toisen pankin alueelle. Nordbankenista saatiin Merita Pankille vahvan vähittäispankkitoiminnan asiakaskonseptit, rahasto-osaamista ja ruotsalainen asuntolainakonsepti. Merita Pankista saatiin Nordbankeniin ulkomaantoimintojen osaamista, toimiva yksityispankki-konsepti ja elektronisen pankkitoiminnan osaaminen. Fuusio vaikutti onnistuneelta jo ensimmäisenä toimintavuonna. Toimintojen yhdistäminen oli kuitenkin hankalaa, koska pankit jatkoivat itsenäistä toimintaansa molemmissa maissa.

Nordic Baltic Holding

Omistusyhtiöt Merita Oyj ja Nordbanken Holding AB (publ) yhdistettiin Nordic Baltic Holdingiksi (NBH) alkuvuodesta 2000. Yhdistäminen toteutettiin osakevaihdolla, jossa Meritan ja Nordbankenin osakkeet vaihdettiin NBH:n osakkeiksi. Tarkoitus oli saada yhtiön rakenteesta yksinkertaisempi.
Konserniin yhdistettiin jo samana vuonna tanskalainen Unibank ja norjalainen Christiania Bank og Kreditkasse.

Nordea

Vuoden 2000 marraskuussa konserni otti käyttöön nimen Nordea. Uuden nimen käyttöönotto eteni siten, että Nordea-nimi korvasi paikalliset brändit Merita, Nordbanken, Unibank ja K-Bank joulukuussa 2001.
Suomen Merita Pankin liiketoiminta siirtyi monimutkaisessa yhtiöjärjestelyssä vuoden 2002 alusta yhtiölle, jonka nimeksi tuli Nordea Pankki Suomi Oyj.
Anau

Anau on arkeologinen kohde nykyisessä Turkmenistanissa lähellä Ašgabatia. Sen arkeologiset kerrostumat on ajoitettu neoliittisen kauden ja rautakauden alun välille. Paikan löysi vuonna 1904 yhdysvaltalainen geologi Raphael Pumpelly. Paikka toimi pitkään alueellaan kronologisena lähteenä ajanjaksoista, joita se edustaa ja korvasi Namazga-Tepen isomman kokonsa takia. Anau on oikeastaan toissijainen paikka, mutta sen merkitys on siinä, että siellä tehtiin ensimmäisiä kaivauksia kyseisellä alueella ja toiminut pohjana Pumpellyn keidasteorialle, johon tarttui myöhemmin myös Vere Gordon Childe.
Suomalaisia sosialisteja

Suomalaisia sosialisteja I – III on Työväen sivistysliiton vuosina 1943–1947 julkaisema kolmiosainen teossarja, jossa esitellään Suomen työväenliikkeen keskeisiä henkilöitä N. R. af Ursinista Väinö Vankkojaan. Kirjasarjan tarkoituksena oli ”sanomalehtikirjoitusta laajemmin arvioida vanhojen suomalaisten sosialistien työtä”. Teoksen toimitti Työväen Kirjarenkaan työvaliokunta.

Tarkoitus

Suomalaisten sosialistien tarkoituksena oli esitellä edesmenneitä suomalaisia työväenjohtajia ja heidän työtään nuoremmalle polvelle. 
1960-luvun lopulla teos uusittiin Hannu Soikkasen johdolla. Uusi työväenjohtajia esittelevä teos sai nimekseen Tiennäyttäjät.
Same (kaupunki)

Historia

Samen paikka on ollut asuttu jo esihistoriallisella ajalla, viimeistään 2000-luvulla eaa. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä Kefaloksen pojasta nimeltä Samos. Varhaisin kirjallinen maininta Jooniansaarilla sijainneesta paikasta nimeltä Same on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jonka mukaan Same (Homeroksella Samos) lähetti mykeneläisellä kaudella laivoja Troijan sotaan. Nimellä saatettiin viitata koko Kefalleniaan. Aiemmin on esitetty teorioita, että Homeroksen Same olisi kuitenkin ollut joku toinen saari; esimerkiksi Wilhelm Dörpfeld, joka piti Lefkasta Homeroksen Ithakana, yhdisti Samen nykyisin Ithakana tunnettuun saareen.
Klassisella ja hellenistisellä kaudella Same oli yksi Kefallenian neljästä kaupungista Palen, Kranen ja Pronnoin ohella. Kaupungit muodostivat tetrapoliin eli neljän kaupungin liiton. Samen huippukautta oli 400-luku eaa. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa hopea- ja pronssirahaa. Vuonna 189 eaa. kaupunki vastusti Rooman yritystä vallata se, päin vastoin kuin saaren muut kaupungit, mutta joutui lopulta antautumaan seuraavana vuonna. Kaupunki kukoisti uudelleen roomalaisella kaudella kaupan ansiosta. Sen paikka oli linnoitettuna vielä bysanttilaisella kaudella.

Rakennukset ja löydökset

Same oli Kefallenian kaupungeista suurin ja hallitsi saaren koko pohjoisosaa. Kaupungissa oli kaksi akropolista eli linnavuorta, joista toinen kohosi 277 metrin ja toinen 226 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Ne tunnetaan nykyisin nimillä Palaiókastro ja Ágioi Fanéntes. Mykeneläiseltä kaudelta kukkuloilla on säilynyt kyklooppimuuria. Klassisen ja hellenistisen kauden kaupungista on löydetty muun muassa linnoitusmuuria, jossa on ollut 22 porttia, sekä teatteri ja neljä hautausmaata. Muurin pituus oli noin 3,4 kilometriä. Alepovoúnista on löydetty temppelin rauniot. Satama sijaitsi rannikolla heti kukkuloiden edustalla. Roomalaisella kaudella kaupunkiin rakennettiin paljon julkisia rakennuksia sekä hienoja yksityistaloja.
Dynea

Historiaa

Dynea muodostui vuonna 2000, kun suomalainen Nordkemi (aiemmin Neste Chemicals) ja norjalainen Dyno yhdistyivät Industri Kapitalin tullessa omistajaksi. Nesteen hartsiliiketoiminta juonsi juurensa vuonna 1961 perustettuun liimayritys Priha Oy:öön, jonka Neste osti 1970-luvulla. Industri Kapitalin aikeena oli ostaa myös valtionyhtiö Kemira ja rakentaa tältä pohjalta maailman johtaviin kuuluva kemianteollisuusyritys. Dynean alkuvaiheessa kokonaisuudesta myytiin pois muun muassa polyesterituotanto kansainvälinen Ashland-konsernille ja Porvoon PVC-tuotanto Finnplast Oy:lle, joka teki konkurssin 2007. Vuonna 2002 Dynea osti ruotsalaisen Perstorpin hartsiliiketoiminnan.
Vuonna 2006 Dynea myi Pohjois-Amerikan liiketoimintansa, joka käsitti 13 tuotantolaitosta sekä noin 700 työntekijää Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Vuosittainen myynti oli noin 450 miljoonaa euroa. Luopumisen syyksi sanottiin asemien vahvistaminen kehittyvillä markkinoilla, kuten Aasiassa. Syksyllä 2012 Dynea kuitenkin ilmoitti myyvänsä Aasian-liiketoimintansa japanilaiselle AICA Kogyolle. Myytyyn kokonaisuuteen kuului 18 tehdasta kahdeksassa maassa, 1200 työntekijää ja noin 220 miljoonan euron vuotuinen liikevaihto, mikä oli noin neljännes Dynean silloisesta liikevaihdosta. Kaupan takana ilmoitettiin olevan voimavarojen keskittäminen Euroopan liiketoimintojen ja erityisesti fenolihartsien valmistuksen kehittämiseen.
Loputkin liiketoiminnot, seitsemän fenolihartsitehdasta, myytiin alkuvuonna 2014.

Toimipaikat

Dynealla oli suurimmillaan 13 tehdasta yhdessätoista Euroopan maassa. Suomessa Dynealla oli tehtaat Haminassa ja Joroisilla sekä pääkonttori Helsingissä.
Dynean liikevaihto oli vuonna 2004 noin miljardi euroa, vuonna 2012 noin 760 miljoonaa ja vuonna 2013 enää 373 miljoonaa euroa. Henkilöstömäärä vuonna 2012 oli 1 825 ja vuonna 2013 enää 307.
Rautolampi (Ähtäri)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,2 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Sappionjoen valuma-alueeseen (35.434) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 154,6 metriä mpy.
Lhasan rautatieasema

Lhasan rautatieasema (yksink.: 拉萨站; perint.: 拉薩站; pinyin: Lāsà Zhàn ) on rautatieliikennepaikka Tiibetin rautatien päässä Lhasassa. Asemalta liikennöi päivässä kahdeksan junavuoroa.
Marxilainen filosofia

Arvostelu

Karl Popper on esittänyt, ettei marxilaisuus täytä tieteen tunnusmerkkejä, sillä sen opit eivät ole edes periaattessa osoitettavissa vääräksi. Popperin mielestä Marxin ennusteet eivät myöskään toteutuneet, ja Marx muutti teoriaansa tilanteen mukaan, jolloin teoriasta tuli näennäistiedettä.
Puolukkapiiloyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Yleisväritykseltään puolukkapiiloyökkönen on tavallisimmin ruosteenruskea, mutta lajin sisällä on huomattavan suurta muuntelua ja joskus tavataan myös harmaita tai kellertäviä yksilöitä. Etusiiven keskiosassa on yleensä selvästi erottuva tumma täplä, joka muodostuu munuaistäplän takaosasta. Etusiiven kärkiosassa saattaa erottua rivi tummia täpliä. Muuten etusiipien kuviointi on melko huomaamatonta ja joskus sitä voi olla vaikea huomata lainkaan. Takasiivet ovat etusiipiä selvästi vaaleammat, harmaanruskeat. Siipiväli 30–35 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan koko Euroopassa. Lisäksi se elää Pohjois-Afrikassa ja idässä levinneisyys ulottuu Altaivuoristoon saakka. Suomessa puolukkapiiloyökkönen on erittäin yleinen ja runsaslukuinen ainakin Oulun korkeudelle saakka. Se talvehtii aikuisena ja kuuluu samalla sekä syksyllä viimeisten joukossa, että keväällä ensimmäisinä lentäviin perhosiin. Lauhat jaksot saattavat herättää talvehtivat perhoset esille keskellä talveakin. Lentoaika Suomessa on syyskuun alusta pakkasiin ja keväällä huhtikuusta kesäkuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Puolukkapiiloyökkönen elää etenkin sekametsissä sekä erilaisissa kulttuuriympäristöissä. Laji on yöaktiivinen mutta keväällä ja syksyllä aikuisia perhosia on helppo löytää lepäämässä seinillä, varsinkin ulkovalojen lähistöllä. Makealla nesteellä kostutetulle syötille perhosia voi illalla lentää joukoittain. Aikuinen perhonen talvehtii.

Ravintokasvi

Toukka kelpuuttaa laajan joukon ravintokasveja.
Merhonour

Valmistus

Alus valmistettiin Woolwichin telakalla, jossa rakennustöistä vastasi Matthew Baker. Se laskettiin vesille 1590. Aluksen aseistuksena oli neljä puolikanuunaa, viisitoista kulveriinia, kuusitoista puolikulveriinia ja neljä putkea.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 1596 päällikkönään lordi Thomas Howard, jonka alaisuudessa se osallistui Cadiziin tehtyyn hyökkäykseen. Vuonna 1597 päällikkönään Sir Robert Mansellin alus oli Essexin jaarlin amiraali Robert Devereux'n lippulaivana Azoreille tehdyssä hyökkäyksessä. Aluksen päällikkönä oli 1599 Sir Henry Palmer. Sir William Monson oli aluksen päällikkönä 1603 Kanaalissa. Alus siirrettiin 10. tammikuuta 1612 Woolwichin telakalle uudelleen rakennettavaksi.
Aluksen uudelleen rakentamisesta annettiin määräys joulukuussa 1611 ja alus telakoitiin 10. tammikuuta 1612 Woolwichissa, jossa rakennustöistä vastasi Phineas Pett. Alus laskettiin vesille 6. maaliskuuta 1615. Aluksen uppouma kasvoi 709-946 tonniin ja sen kölin pituus 34,14 m:n, leveys 11,76 m:n ja syväys 5 m:n. Miehistötarve pysyi samana, mutta aseistus vahveni 40 tykkiin. Alemmalla tykkikannella oli kaksi kanuunaa, kuusi puolikanuunaa ja kaksitoista kulveriinia. Keskikannella oli kaksitoista kulveriinia ja yläkannella kahdeksan putkea ja neljä pienempää ampuma-asetta.
Alus lähti huhtikuussa 1615 Chathamiin, missä se makasi ankkurissa vuoteen 1634. Se otettiin palvelukseen 1635 Lindseyn jaarlin Robert Bertien lippulaivana päällikkönään William Rainsborow. Myöhemmin aluksen päällikkönä oli Thomas Kettleby. Alus makasi ankkurissa vuodesta 1636. Alus kirjattiin vanhentuneeksi 9. marraskuuta 1637 ja sen seurauksena annettiin 30. tammikuuta 1638 määräys aluksen siirtämisestä Chathamin telakalle, jossa piti tarkemmin tutkia mahdollisuutta aluksen uudelleen rakentamista. Alus kuitenkin makasi ankkurissa Chathamissa, kunnes se myytiin 1. kesäkuuta 1649 annetun määräyksen mukaisesti vuonna 1650.
Jevgeni Miller

Jevgeni Karlovitš Miller (ven. Евгений Карлович Миллер, latv. Eižens Millers) (7. lokakuuta (J: 25. syyskuuta) 1867 Dvinsk – 11. toukokuuta 1939 Moskova) oli venäläinen kenraali, joka taisteli Venäjän sisällissodassa valkoisten puolella.
Miller syntyi baltiansaksalaiseen perheeseen Väinänlinnassa joka tuolloin kuului Venäjän keisarikunnan Vitebskin kuvernementtiiin. Miller valmistui sota-akatemiasta ja palveli Venäjän keisarillisessa kaartissa. Vuosina 1898–1907 hän toimi Venäjän sotilasattaseana ulkomailla muun muassa Roomassa, Haagissa ja Brysselissä. Ensimmäisessä maailmansodassa Miller komensi Moskovan sotilaspiiriä ja sai kenraaliluutnantin arvon.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 Millerin sotilaat pidättivät hänet, kun hän käski heitä riisumaan punaisen käsivarsinauhan.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Miller pakeni Arkangeliin, jossa hän julisti itsensä Pohjois-Venäjän kenraalikuvernööriksi. Toukokuussa 1919 amiraali Aleksandr Koltšak nimitti Millerin valkoisten johtajaksi Pohjoisen oblastin alueella. Arkangelissa, Murmanskissa ja Aunuksessa Millerin joukot saivat apua ympärysvalloilta, Britannian ja Ranskan sotajoukoilta Venäjän punaisia vastaan. Britit kuitenkin perääntyivät hyökkäyksen epäonnistuttua Vienanjoella ja Miller jäi yksin vihollista vastaan.
Helmikuussa 1920 Miller pakeni Arkangelistä Norjaan ja muutti myöhemmin Pjotr Wrangelin ja suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin kanssa Ranskaan, jossa he jatkoivat bolševikkien vastaista toimintaansa. Vuonna 1930 Miller nimitettiin emigranttijärjestö Venäjän yleissotilaallisen liiton (ROVS) komentajaksi. Neuvostoliiton turvallisuuspalvelu NKVD sieppasi Millerin 22. syyskuuta 1937 Pariisissa, jossa kaksoisagentiksi ryhtynyt ROVS:n tiedustelujohtaja Nikolai Skoblin johdatti hänet ansaan. Miller kuljetettiin huumattuna Le Havreen ja sieltä eteenpäin Neuvostoliittoon rahtialuksella. Hän istui lähes kaksi vuotta vankilassa Moskovan keskustassa. Hänen henkilöllisyytensä pidettiin salassa. Hänet teloitettiin ampumalla 11. toukokuuta 1939 moskovalaisessa krematoriossa.
Myös Millerin edeltäjänä ROVS:n johdossa toiminut kenraali Aleksandr Kutepov oli siepattu samalla tavalla Pariisissa vuonna 1930, tosin hän kuoli sydänkohtaukseen jo laivamatkan aikana.
Hämeenlinnan kaupunginteatteri

Hämeenlinnan kaupunginteatteri (myös Hämeenlinnan Teatteri) on Hämeenlinnassa sijaitseva suomalainen ammattiteatteri. Teatterinjohtajana toimii Kirsi-Kaisa Sinisalo. Teatteri tuottaa esityksiä syksyllä 2010 avatulle 350-paikkaiselle päänäyttämölle, joka sijaitsee vanhalla verkatehtaalla.

Historia

Hämeenlinnan Teatterin historia alkaa jo 1888 perustetun Hämeenlinnan Työväenyhdistyksen näytelmällisistä iltamista. Hämeenlinnan Työväenyhdistyksen Näyttelijäseura perustettiin 7. elokuuta 1903. Vuonna 1956 teatterista tuli osakeyhtiömuotoinen teatteri ja nimeksi annettiin Hämeenlinnan Kaupungin Teatteri Oy.

Näyttämöt

Hämeenlinnan teatteri sai vuonna 2010 uuden päänäyttämön Verkatehtaan alueella sijaitsevasta kulttuuritukusta, jonka monitoimisali saneerattiin akustisesti korkeatasoiseksi, 350-paikkaiseksi teatterisaliksi. 
Vuonna 1991 Verkatehtaan entiseen pannuhuoneeseen rakennettiin studioteatteri Verstas. Verstas-näyttämö on studiotyylinen projektikohtaisesti muunteltava teatteritila, jossa on numeroimaton 100 hengen katsomo.
Taistelu

Taistelu on sodankäyntiin liittyvä kamppailu kahden tai useamman osapuolen välillä. Osapuolet pyrkivät kukistamaan toisensa. Taisteluita käydään yleensä sodan aikana ja ne tapahtuvat rajatulla alueella, rajattuna aikana ja niihin sisältyy rajatusti toimintaa; vastarinta, kapina ja sissisota eivät ole taisteluja tässä mielessä. Carl von Clausewitzin mukaan taistelun suunnittelu on taktiikkaa, kun taas sodan suunnittelu on strategiaa.

Taistelutyypit

Taisteluita voidaan käydä maalla, merellä, ilmassa, avaruudessa tai tietoverkoissa.
Ensimmäisiä varsinaisia meritaisteluita käytiin Välimerellä egyptiläisten ja kreikkalaisten välillä pronssikauden muuttuessa rautakaudeksi.
Puhtaat ilmataistelut ovat harvinaisia – taistelu Britanniasta tärkeimpänä esimerkkinä – mutta toisen maailmansodan jälkeen useimmissa maa- ja meritaisteluissa ilmavoimien tuki on ollut tärkeä, usein ratkaiseva.
Ivan L’ovkin

Ivan L’ovkin (ven. Иван Иванович Левкин, Ivan Ivanovitš Levkin; 1903–1974) oli neuvostoajan karjalainen säveltäjä ja karjalaisen kansanrunouden kerääjä, Neuvosto-Karjalan ansioitunut taiteilija (1949), Venäjän neuvostotasavallan kulttuurialan arvostettu työntekijä.

Syntymä

Ivan L’ovkin oli karjalainen. Hän syntyi maanviljelijöiden perheeseen 20. huhtikuuta 1903 Munjärven kylään.  Perheessä oli monta lasta.

Festivaalit

Kontupohjan piirissä pidetään Ivan L’ovkinille omistettua festivaalia: ”Karjalan mändylöin pajot”.
Hodaka (1945)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945 ja se  aloitti kotiutettavien joukkojen kuljetukset takaisin Japaniin 1. joulukuuta. Alus luovutettiin sotakorvauksena Yhdysvalloille 19. heinäkuuta 1947 ja sen romutus saatiin päätökseen 1. maaliskuuta 1948.
William Montgomery Watt

William Montgomery Watt (14. maaliskuuta 1909 Ceres – 24. syyskuuta 2006 Edinburgh) oli brittiläinen islamin tutkija ja orientalisti. Hän kirjoitti yli kolmekymmentä teosta, muun muassa kirjan Islamic Political Thought (1968) ja Muslim-Christian Encounters: Perceptions and Misconceptions (1991). Hän oli yksi arvostetuimmista elävistä islamisteista ja muslimilehdistössä häntä nimitettiin "viimeiseksi orientalistiksi".
Kaman sellu- ja paperitehdas

Kaman sellu- ja paperitehdas (ven. OAO Tselljulozno-bumažnyi kombinat "Kama", ent. Kamski tselljulozno-bumažnyi kombinat) on Permin aluepiirin Krasnokamskissa sijaitseva tuotantolaitos, joka kuuluu nykyisin suurelle metsäteollisuuden Investlesprom-holdingyhtiölle. Tehdas on ensimmäisenä Venäjällä aloittamassa aikakauslehtipaperina käytettävän päällystetyn kevytpaperin tuotannon. Suomalainen Vaahto Group sai tehtäväkseen tehtaan paperikoneiden uudistamisen vuonna 2008. Keväällä 2011 tuotantolinjan käynnistäminen oli lykkääntynyt epäluotettavien laitetoimittajien takia.
Kaman sellu- ja paperitehdas oli suurimpia ja tunnetuimpia Neuvostoliiton paperitehtaita. Tehtaan perustaminen kuului Neuvostoliiton ensimmäiseen viisivuotissuunnitelmaan ja se aloitti toimintansa 1936. Neuvostoliiton hajottua tehdasta ei yksityistetty, vaan se pysyi valtion omistuksessa olevana, mutta silti itsenäisestä toimivana yhtiönä. Sittemmin se ajautui konkurssiin. Tehtaalla oli kolme kapeaa sanomalehtipaperikonetta, ja se sai Madridissa laatupalkinnon vuonna 1995.
Kosmos 305

Luotain

Kosmos 305 oli Luna Ye-8-5 -tyypin näytteenhakijaluotain, ja sen sarjanumero oli 404. Luotaimen kokonaismassa oli noin 5 600 kg. Siinä oli noin neljä metriä halkaisijaltaan oleva tukirakenne, johon oli kiinnitetty laskeutumistukijalat, neljä pallomaista polttoainesäiliötä ja rakettimoottorit. Näytteiden ottoa varten luotaimessa oli robottikäsivarsi ja stereokamerajärjestelmä. Lisäksi mukana oli säteilymittari. Pallomainen paluuvaihe näytteiden maahan kuljettamiseen oli ylimpänä.
Kosmos 305 oli neljäs Luna-ohjelman näytteenhakijaluotain. Ensimmäinen oli epäonnistunut laukaisussa kesäkuussa 1969 pääsemättä kiertoradalle asti. Luna 15 oli murskaantunut Kuun pintaan tunteja ennen Yhdysvaltojen Apollo 11 -kuulennon lähtöä paluumatkalle Kuusta kohti maata. Kuukautta aiemmin laukaistu Kosmos 300 oli myös jäänyt kiertoradalle Blok-D-vaiheen petettyä.

Laukaisu

Kosmos 305 laukaistiin Baikonurin avaruuskeskuksesta Proton 8K82K -raketin ja Blok-D-kiihdytysvaiheen yhdistelmällä 22. lokakuuta 1969. Proton-raketti toimi ongelmitta, ja lähtö sujui mallikkaasti aina Blok-D-vaiheen ensimmäiseen polttoon, jolloin luotain asettui maan kiertoradalle odottamaan Blok-D-vaiheen toista polttoa, joka olisi saanut luotaimen Kuuhun vievälle radalle. Raketin ohjausjärjestelmässä ollut ohjelmointivirhe aiheutti kuitenkin toimintavirheen ja yhteyden menetyksen. Luotain putosi Australian yllä ennen kuin se ehti tehdä yhtä täyttä kierrosta maan ympäri.
Kemin uimahalli

Katon sortumavaara

Syksyllä 2018 tehdyssä kuntotutkimuksessa havaittiin katon sortumavaara vanhassa allasosassa eli kunto- ja opetusaltaassa, joten se otettiin pois käytöstä, kunnes se saadaan korjattua.
Tällä hetkellä käyttäjähinnoissa on n. 15 prosentin alennus, joka huomioi kuntoaltaan käytöstä poissaolon.
Digora

Historia

Digora perustettiin linnoituskyläksi vuonna  1852 nimellä Volno-Hristianovski (Во́льно-Христиа́новский). Myöhemmin kylän nimi muutettiin muotoon Novohristianovskoje ja sitten Hristianovskoje. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1934 ja kaupunginoikeudet vuonna 1964.
Kosovon demokraattinen puolue

Kosovon demokraattinen puolue (alb. Partia Demokratike e Kosovës, lyh. PDK; serb. Демократска Странка Косова, Demokratska Stranka Kosova) on Kosovon suurin puolue. Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa puolue sai 34 prosenttia äänistä ja julistautui vaalien voittajaksi.  Puolueen puheenjohtaja on Hashim Thaçi. 
PDK oli hallituksessa vuosina 2001–2004, mutta  vuoden 2004 parlamenttivaaleissa se sai vain 30 paikkaa 120:sta