google/wiki40b huggingface dataset:
Kim Gran

Kim Arvid Gran (s. 19. syyskuuta 1954 Kotka) on suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja. Hän toimi Nokian Renkaat Oyj:n toimitusjohtajana vuosina 2000–2014.

Ura

Ennen Nokian Renkaita Gran toimi Oy Gran-Transport Ltd:ssä, A. Ahlström Oy:ssä Karhulassa, Printal Oy:ssä, Cebal-Printal UK Ltd:ssä Englannissa ja Pechiney Cebal Packagings Ltd:ssä Englannissa.

Nokian testimanipulaatioväite

Helmikuussa 2016 paljastui, että Nokian Renkaat oli Kim Granin toimitusjohtajakaudella vääristellyt rengastestien tuloksia vuosikausia. Jatkuvan testimanipulaation taustalla väitetään olleen osakkeen kurssikehitys sekä johdon palkitsemiseen rakennetut optio-ohjelmat. Sähköpostien perusteella testaajia on harhautettu, jotta optiot tuottaisivat rahaa haltijoilleen. Yhtiön johdon bonukset olivat osittain sidottu rengastestien testituloksiin ja Nokian Renkaat oli manipuloinut testeihin lähetettäviä renkaita, jotta testitulokset olisivat parempia.

Luottamustehtävät

Vuosina 2005–2006 Gran oli Elinkeinoelämän keskusliiton hallituksessa. Vuonna 2008 hän aloitti YIT:n hallituksessa ja vuonna 2014 hallituksen varapuheenjohtajana. Keväällä 2016 Gran oli ehdolla YIT:n hallituksen puheenjohtajaksi, mutta vetäytyi ehdokkuudesta testihuijauskohun myötä. Vuosina 2012–2014 Gran oli Rautaruukin hallituksen puheenjohtaja ja vuodesta 2014 SSAB:n hallituksen jäsen. Huhtikuussa 2016 Gran jätti SSAB:n hallituspaikan. Huhtikuussa 2017 Gran kutsuttiin Pohjola Rakennus Oy:n hallituksen jäseneksi. 
Helsingin Sanomien mukaan Gran kuuluu vapaamuurareiden tamperelaiseen Tavastia-loosiin.
Harold Norse

Harold Norse (oik. Rosen, 6. heinäkuuta 1916 Brooklyn, New York – 8. kesäkuuta 2009 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kirjailija, joka edusti beat-sukupolvea. Norse julkaisi urallaan 12 runoteosta ja kolme proosateosta
Norsen äiti muutti Yhdysvaltoihin Venäjältä eikä ollut naimisissa Norsen isän kanssa. Norse käytti myöhemmin sukunimeä Albaum isäpuolensa mukaan. Lopulta hän otti käyttöön nimen Norse, joka oli anagrammi hänen äitinsä sukunimestä Rosen.
Vuonna 1938 Norse valmistui kandidaatiksi (Bachelor of Arts) Brooklyn Collegesta ja vuonna 1951 maisteriksi (Master of Arts) englantilaisesta ja amerikkalaisesta runoudesta New Yorkin yliopistosta. Vuonna 1953 ilmestyi hänen esikoiskokoelmansa The Undersea Mountain. Turhautuneena kirjallisuuspiirien kylmään vastaanottoon Norse lopetti jatko-opintonsa, lähti New Yorkista vuonna 1954 ja muutti Roomaan. Siellä hän käänsi englanniksi italialaisrunoilija Giuseppe Gioachino Bellin tuotantoa.
Vuonna 1959 Norse muutti Pariisiin, missä hän asui niin kutsutussa ”Beat-hotellissa” muun muassa Allen Ginsbergin, William S. Burroughsin ja Gregory Corson kanssa. Siellä hän kirjoitti romaanin Beat Hotel, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1973, silloinkin ensin saksankielisenä käännöksenä ja vasta myöhemmin englanniksi. Muutettuaan Pariisista Norse asui Tangerissa, Marokossa. Siellä ollessaan häneltä ilmestyi toinen runokokoelma The Dancing Beasts (1962).
Norse palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1969. Hän asui ensin Los Angelesissa ja myöhemmin San Franciscossa, missä hän vaikutti loppuelämänsä ajan. Vuonna 1974 City Lights -kustantamo julkaisi hänen teoksensa Hotel Nirvana, joka oli samana vuonna ehdolla National Book Awardin saajaksi. Norsen vuonna 1977 ilmestynyt runokokoelma Carnivorous Saint nousi homojen oikeuksia ajavan liikkeen merkkipaaluksi.
Norsen ystäväpiiriin kuuluivat edellämainittujen lisäksi myös näytelmäkirjailija Tennessee Williams, kirjailija James Baldwin ja runoilijat William Carlos Williams ja W. H. Auden. William Carlos Williams kutsui Norsea ”sukupolvensa parhaaksi runoilijaksi”.
Pianonviritys

Pianonviritys on pianonkielten kireyden hienosäätämistä siten, että säveltaajuus ja sointi saadaan halutunlaiseksi. Pianonvirittäjä on taidekäsityöammatti.

Viritys

Piano ja flyygeli viritetään tasavireisen viritysjärjestelmän mukaan niin, että ensin otetaan lähtöääni (yksiviivainen A-ääni 435-445 Hz) viritysmittarista tai ääniraudasta. Maailmanlaajuinen standardivire on 440 Hz, mutta esimerkiksi klassisessa musiikissa suositaan 442 Hz:ä tai korkeampia tasoja orkesterin muiden soittimien vireominaisuuksien takia. Nykyaikaiset pianot on rakennettu niin, että ne soivat hyvin taajuusalueella 435-445 Hz. Lähtöäänen paikalleen asettamisen jälkeen tehdään pianon keskialueelle temperointi/jako, eli jaetaan oktaavin sisällä olevat puolisävelaskeleet suhteellisesti täsmälleen saman suuruisiksi kuuntelemalla intervallien osasävelpriimien huojuntoja. Tasavireiseen temperointiin on olemassa monenlaisia matemaattisia jakokaavoja, mutta lopputulos on aina sama. Temperoinnin jälkeen edetään muihin oktaaveihin, pianon laidoille päin (basso-keskialue-diskantti) kuunnellen intervallien suhteita, jotka temperointi määrää. Virityksen sydän onkin näin ollen sen tasavireinen temperointi.
Kuorojen (so. kielten, joihin yksi vasara lyö) "puhdistus" voidaan tehdä heti kuoron jo viritetyn äänen jälkeen tai aivan virityksen lopuksi, jos on käytetty kielten "vaimennusrättiä", joka jättää kuoroista aina yhden kielen vaimentamatta. Vaimennus tehdään yleensä koko keskialueelta basson yksikielisiin punoskieliin asti (rätillä). Vaimennukseen käytetään myös kumi-, huopa- tai muovikiiloja. Diskantin kuorot viritetään yleensä heti paikalleen. Kuorovirityksen idea on, että viritetään yhden kuoron kielet samanlaisiksi.
Pianossa on noin 230 kieltä ja niiden kokonaisjännitys on noin 15 000 - 20 000 kiloa riippuen pianon koosta. Kuoroissa kielten määrä yleensä on keskialueella ja diskantissa kolme kieltä ja bassossa alaspäin mentäessä yksikielisiin asti kaksi kieltä.
Ajonestolaite

Ajonestolaite (engl. immobiliser) on laite, joka estää auton luvattoman ajamisen. Se on asennettu kaikkiin uusiin autoihin vuodesta 1998 alkaen ja paremmin varusteltuihin malleihin jo ennen sitä. 
Yksinkertaisin ajon estävä laite on lukkotanko, joka lukitaan ratin ja poljinten väliin. Varsinaisella ajonestolaitteella tarkoitetaan kuitenkin elektronista laitetta, joka esimerkiksi estää polttoaineen syötön, ellei virta-avain ole paikoillaan tai elektronisen lukitussysteemin lähetin ole muutaman metrin säteellä autosta.
Marcelo Angiolo Melani

Marcelo Angiolo Melani (s. 15. syyskuuta 1938 Firenze) on italialaissyntyinen, Argentiinassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanipapiksi 21. maaliskuuta 1970 ja nimitettiin Viedman hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 22. heinäkuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Miguel Hesayne, jota avustivat Jorge Mayer ja Agustín Roberto Radrizzani.
28. kesäkuuta 1995 Melanista tuli Viedman piispa, ja 9. tammikuuta 2002 hän sai nimityksen Neuquénin hiippakunnan piispaksi.
Biras

Biras on kunta Dordognen departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 362 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Birasin pinta-ala on 19 neliökilometriä.
Jõhvi

Historia

Jõhvi mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1241 tanskalaisissa asiakirjoissa, jolloin paikasta käytettiin nimeä Gevi. Paikan kehitykseen on vaikuttanut sijainti vanhojen kauppateiden varrella. Vuonna 1782 rakennettiin Jõhvin kautta kulkeva Tallinnan ja Pietarin välinen postitie ja samana vuonna Jõhviin rakennettiin myös postirakennus.
Kaupunginoikeudet Jõhvi sai vuonna 1938 ja vuodesta 1949 kaupungista tuli kunnan keskus. Jõhvi liitettiin Kohtla-Järveen vuonna 1960, mutta sitä tuli itsenäinen kaupunki jälleen vuonna 1991. Kaupunki liitettiin osaksi Jõhvin kuntaa 16.6.2005, ja siitä tuli epäitsenäinen kaupunki (viroksi vallasisene linn).

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Jõhvin epäitsenäisessä kaupungissa oli 10 775 asukasta, joista 3 717 (34,5 %) oli virolaisia, 6 003 (55,7 %) venäläisiä ja 1 035 (9,6 %) muita kansallisuuksia.
Lancelot

Lancelot, joka tunnetaan myös nimillä Sir Lancelot tai Lancelot du Lac, on kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa. Lancelot on yksi pyöreän pöydän ritareista, ja toisen merkittävän ritarin, Galahadin, isä.
Lancelot kuvataan yleensä vahvimpana ja luotetuimpana Arthurin ritareista. Hän auttaa Arthurin loistaviin voittoihin, mutta on myös osittain syypää Arthurin tuhoon, sillä Lancelotin ja kuningatar Guineveren rakkaussuhde särkee Arthurin hovin yhtenäisyyden. Rakkaus Guinevereen myös estää Lancelotia löytämästä Graalin maljaa.
Lancelot ei tiettävästi esiinny Pyöreän pöydän tarujen alkuperäisissä walesilaisissa versioissa, vaan on tullut mukaan tarustoon vasta Ranskassa.
Frederick Wiseman

Frederick Wiseman (s. 1. tammikuuta 1930 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen dokumenttielokuvaohjaaja. Häntä pidetään yhtenä maansa tärkeimmistä dokumentaristeista.
Ennen elokuvien tekoa Wiseman opiskeli lakia Yalen yliopistossa, opetti sitä Bostonin yliopistossa ja toimi lakimiehenä Pariisissa. Tämä on vaikuttanut suuresti hänen elokuviensa aiheisiin ja niiden käsittelytapaan: suurin osa Wisemanin dokumenttielokuvista käsittelee yhdysvaltalaisia julkisia instituutioita, kuten kouluja tai sairaaloita, ja oikeuden toteutumista niiden sisällä. Sen lisäksi että Wiseman on työskennellyt jonkin verran tämän aihealueen ulkopuolella, hän on ohjannut myös muutaman näytelmäelokuvan, kuten La dernière lettre (2002). Wiseman tunnetaan ehkä parhaiten ensimmäisestä elokuvastaan Siilipäiden revyy (Titicut Follies, 1967), joka käsittelee vankimielisairaalan oloja. Vaikka elokuva saikin aikaan julkista keskustelua julkisten mielisairaaloiden olojen parantamisesta, kiellettiin elokuvan näyttäminen Massachusettsin osavaltiossa ja Wisemania syytettiin vankien yksityisyyden häirinnästä. Wiseman on sittemmin puolustellut elokuvaa oikeudella valvoa julkista rahoitusta nauttivien instituutioiden toimintaa.
Wisemanin dokumenttielokuvissa ei ole musiikkia, juontoa tai haastatteluja, vaan hän antaa katsojan toimia tarkkailijana ja tehdä itse johtopäätöksensä. Tämän takia Frederick Wiseman luetaan yleensä cinéma vérité- ja direct cinema -koulukuntiin, vaikka Wiseman itse pitääkin elokuviaan "todellisuus-fiktioina": vaikka yksittäiset kohtaukset esitetään elokuvissa yleensä leikkaamattomina, annetaan elokuvalle jonkinlainen rakenne leikatessa, eikä sitä voi täten pitää täysin totuudellisena esityksenä. Cinéma véritéstä selvästi kauimpana ovat Wisemanin kaksi ensimmäistä dokumenttielokuvaa, joissa Wiseman yrittää selkeästi tuoda jotain esiin: Siilipäiden revyyssä vangin pakkoruokinta rinnastetaan nopeilla leikkauksilla kuolleen ruumiin balsamointiin, ja High Schoolissa (1968) Wiseman paljastaa koulun vanhoillisen kasvatuksen kaksinaismoraalisuuden näyttämällä kuvia piukasti pukeutuneista tytöistä urheilemassa liikuntatunnilla.
Wiseman on voittanut elokuvillaan useita arvostettuja palkintoja, muun muassa kolme Emmyä ja yhden Peabodyn. Vuonna 2016 Wiseman saa Oscar-kunniapalkinnon.
Yle TV2 esitti tammikuussa 1993 Wisemanin kuusituntisen sairaaladokumentin Lähellä kuolemaa (1989).
Denes Agay

Denes Agay (1912 – 24. tammikuuta 2007) oli unkarilaissyntyinen, vuonna 1939 Yhdysvaltoihin paennut muusikko. Hän kokosi muiden muassa The Joy of... -nuottikokoelmat pianisteille hupi- ja opetuskäyttöön. Hän myös sävelsi ja sovitti musiikkia itse. 
Kuollessaan pitkälti yli yhdeksänkymmenen vuoden iässä Agay asui tyttärensä kotona Los Altosissa, Kaliforniassa.
Kuivapuku

Kuivapuku eristää lämpöä ja sitä käyttävät sukeltajat, pienveneilijät ja muut mahdollisesti kylmälle vedelle altistuvat. Kuivapukua tarvitaan useimmiten veden lämpötilan ollessa alle 15 °C. Kuivapuku suojaa koko kehoa, mutta ei välttämättä päätä ja käsiä. Kylmissä olosuhteissa tai pitkissä sukelluksissa kuivapuvun täyttökaasuna voidaan käyttää argonia, jonka lämmönjohtokyky on huomattavasti ilmaa pienempi ja siten lämpöhäviö on hitaampaa.
Kuivapuvun lämpöeristeenä käytetään aluspukua ja lämmöneristävyys säilyy, koska pukuun lisätään kaasua mentäessä syvemmälle. Puvussa on tätä tarkoitusta varten täyttö- ja poistoventtiilit. Kuivapuvussa on kiinteät saappaat ja kiinteä tai irrallinen huppu. Puvussa on mansetit hihoissa ja kaulassa. Joissakin malleissa kaulamenasetti on korvattu kiinteällä hupulla. Tällöin mansetti on ainoastaan kasvoaukossa. Tällaisessa puvussa myös huppu on kuiva. Kuivapuvun kanssa voi käyttää joko kuivia tai vettäläpäiseviä käsineitä. Yleensä nämä ovat viisi- tai kolmisormisia. 
Kuivapukuja on kolmea eri tyyppiä: kumisia, neopreenisia ja trilaminaattipukuja. Näistä kumipuku on vanhin tyyppi ja menettänyt suosiotaan kahdelle muulle. Neopreenipuku on valmistettu kokoonpuristetusta materiaalista, joten se ei puristu kokoon samalla tavalla kuin kaksi muuta kuivapukutyyppiä. Puvut ovat joustavia, joten ne voidaan leikata paremmin muotoon kuin trilaminaattipuvut. Trilaminaattipuku on tehty useammasta ristikkäisestä kerroksesta. Näillä kerroksilla on erilaisia ominaisuuksia. 
Yleensä Suomessa sukelluksen peruskurssi käydään märkäpuvussa, jonka vuoksi kuivapuvun käyttämiseen on suositeltavaa käydä erillinen kurssi. Sukellusalan yritykset ja sukellusseurat järjestävät lyhyitä kuivapuvun käyttökursseja.
Kuivapuvun vaihtoehto on märkäpuku.
Neliö (geometria)

Ominaisuudet

Neliöllä on monia suunnikkaan ominaisuuksia. Esimerkiksi vastakkaiset sivut ovat yhdensuuntaiset. Neliö on symmetrinen pisteen O suhteen, mikäli kuvion kaikille pisteille löytyy O:n vastakkaiselta puolelta, ja yhtä etäältä, kuvion oma piste. Neliöllä on symmetriapiste lävistäjien leikkauspisteessä O, joten sitä kutsutaan pistesymmetriseksi O:n suhteen. Neliö on myös symmetrinen symmetria-akselien suhteen. Tällaisia akseleita ovat molemmat lävistäjät ja sivujen suuntaiset neliön puolittajasuorat.

Konstruktio

Eräs helppo tapa konstruoida neliö on käyttää kohtisuoruuden ominaisuuksia. Piirretään ensin puolisuora, jonka päättyvään päähän mitataan neliön haluttu sivun pituus. Mitattuun pisteeseen pyöräytetään pienempi ympyrä, jonka leikkauspisteet puolisuoran kanssa merkitään. Hieman suuremmalla säteellä piirretään leikkauspisteistä ympyrän kaaret, jotka leikkaavat toisensa kahdesti. Uusien leikkauspisteiden kautta piirretään ylöspäin puolisuora. Puolisuora katkaistaan sivun pituudeksi. Nyt on kaksi sivua, jotka ovat kohtisuorassa toisiaan vastaan, ja neliöstä tunnetaan kolme kärkeä.
Otetaan sivun pituus harppiin ja piirretään pienet toisiaan leikkaavat kaaret kummankin sivun kauimmaisista päätepisteistä. Tämä leikkauspiste on neliön viimeisen kulman paikka. Piirretään viivaimella viimeiset kaksi sivua.
Neliön konstruointiin on lukuisia erilaisia tapoja.

Pythagoraan lause

Neliöitä apuna käyttäen voidaan todistaa mm. Pythagoraan lause, jonka mukaan suorakulmaisen kolmion kateettien neliöiden summa on yhtä suuri kuin hypotenuusan neliö.

Pinta-alan käsite

Pinta-alan suure ilmaistaan käyttämällä vertailualaa neliönmuotoisia mittayksiköitä. Pinta-alan johdannaisyksikkö on neliömetri, jolla tarkoitetaan metrin pituisten sivujen rajaamaa neliötä. Neliö on hyvä alan yksikön muoto, sillä se on helppo muodostaa (jopa likimääräisesti) ja neliöitä voidaan "laatoittaa" tasoalueelle aukottomasti.
Muita pinta-alan yksiköitä on paljon, mutta neliömetristä voidaan muodostaa kerrannaisyksiköitä jakamalla sivut 10-osiin, jolloin alue jakaantuu 100-osiin. Tämän vuoksi alan suhdeluku on sata, ja esim. 1 m² kokoiselle neliölle mahtuu 100 pienempää 1 dm² kokoista neliötä.

Alan jako kolmeen

Jaettaessa neliö kolmeen pinta-alaltaan yhtä suureen osaan kuvassa esitetyllä tavalla sivut jakautuvat kokonaislukusuhteissa.
William D. Leahy

William Daniel Leahy (6. toukokuuta 1875 Hampton, Iowa – 20. heinäkuuta 1959 Bethesda, Maryland) oli yhdysvaltalainen laivastoamiraali, joka toimi muun muassa Yhdysvaltain presidentin henkilökohtaisena esikuntapäällikkönä vuosina 1942–1949.
Leahy valmistui Yhdysvaltain laivastoakatemiasta vuonna 1897. Hän osallistui seuraavana vuonna Espanjan–Yhdysvaltain sotaan taistelulaiva USS Oregonilla ja oli vuosina 1899–1901 mukana myös Filippiinien sotaan ja Kiinan boksarikapinan kukistamiseen liittyneissä laivasto-operaatioissa. Hän oli myöhemmin mukana myös Yhdysvaltain interventioissa Nicaraguaan (1912), Haitiin (1916) ja Meksikoon (1916). Ensimmäisen maailmansodan aikana Leahy toimi joukkojenkuljetusalus USS Princess Matoikan kapteenina ja ystävystyi apulaislaivastoministeri Franklin D. Rooseveltin kanssa. Leahy toimi vuosina 1927–1931 laivaston varusteluosaston ja 1933–1935 navigointiosaston päällikkönä. Hän yleni kontra-amiraaliksi vuonna 1930, vara-amiraaliksi 1935 ja amiraaliksi 1936. Vuosina 1937–1939 hän oli laivasto-operaatioiden komentajana, mutta hän jäi tästä tehtävästä eläkkeelle juuri ennen toisen maailmansodan puhkeamista elokuussa 1939. Presidentti Roosevelt nimitti hänet pari kuukautta myöhemmin Puerto Ricon kuvernööriksi.
Roosevelt nimitti Leahyn joulukuussa 1940 Yhdysvaltain suurlähettilääksi Vichyn Ranskaan. Leahy kannusti ranskalaisia harjoittamaan itsenäistä politiikkaa suhteessa Saksaan ja pitämään Ranskan laivaston alukset poissa saksalaisten käsistä. Heinäkuussa 1942 Roosevelt kutsui Leahyn takaisin kotimaahan ja nimitti hänet ylipäällikön eli presidentin henkilökohtaiseksi esikuntapäälliköksi, missä ominaisuudessa hän sai toimia myös puolustushaarakomentajien neuvoston puheenjohtajana. Leahy oli sotavuosina tärkeä välittäjä presidentin ja armeijan välillä ja osallistui lähes kaikkien merkittävien sotilaallisten päätösten tekemiseen. Hänet ylennettiin joulukuussa 1944 laivastoamiraaliksi. Hän jatkoi presidentin esikuntapäällikkönä myös Harry Trumanin aikana aina vuoteen 1949, jolloin jäi eläkkeelle. Leahy suositteli Trumania olemaan käyttämättä atomipommia Japania vastaan.
Reginaldo Ndong

Reginaldo Micha Ndong (s. 14. lokakuuta 1986) on päiväntasaajanguinelainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän on osallistunut 100 metrin matkalla MM-kisoihin kolmesti vuosina 2003–2007, muttei ole päässyt kertaakaan alkueristä jatkoon. Ndong osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Pekingissä 2008, jossa hän putosi ensimmäisellä kierroksella oltuaan eränsä kahdeksas eli viimeinen. Hän on juossut ennätyksensä 10,96 sekuntia Malabossa 2005.
Johann Georg Wagler

Johann Georg Wagler (28. maaliskuuta 1800 Nürnberg, Saksa – 23. elokuuta 1832, Moosach, München, Saksan liitto) oli saksalainen eläintieteilijä, erikoisalanaan herpetologia.
Wagler väitteli tohtoriksi 1820. Hän oli Johann Baptist von Spixin (1781–1826) apulainen. Spixin kuoltua 1826 Wagler seurasi häntä Ludwig-Maximilians-Universität Münchenin eläinmuseon johtajana. Hänen suuri työnsä oli osallistuminen Spixin Brasiliasta keräämän luonnonhistoriallisen kokoelman järjestämiseen ja tulosten julkaisemiseen. Kokoelman perusteella hän kirjoitti ja julkaisi papukaijoista teoksen Monographia Psittacorum vuonna 1832, missä hän nimesi siniaran (Cyanopsitta spixii) Spixin kunniaksi. Wagler nimesi myös muita lintuja, muun muassa preerianaurulokin (Larus pipixcan).
Wagler kuoli oman aseensa vahinkolaukaukseen ollessaan keräämässä näytteitä.
Albert II (Belgia)

Vaikea lapsuus

Albert II on Saksi-Coburg-Gothan sukua, kuningas Leopold III:n (1901–1983) ja Ruotsin prinsessa Astridin (1905–1935) nuorempi poika, joka sai syntyessään arvonimen Liègen prinssi. Hän on myös Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan Elisabet II:n kaukainen serkku.
Prinssi Albertin lapsuutta ja nuoruutta varjosti hänen äitinsä kuningatar Astridin kuolema auto-onnettomuudessa Küssnachtissä, Sveitsissä 29. elokuuta 1935 sekä toinen maailmansota.
Hän eli Ranskassa ja Espanjassa, mutta ennen muuta suuren osan ajasta Brysselissä. Nuori prinssi vietti kymmenettä syntymäpäiväänsä 4. kesäkuuta 1944, ja kaksi päivää myöhemmin alkoi liittoutuneiden maihinnousu Normandiaan. Tämän jälkeen saksalaiset internoivat kuninkaallisen perheen Hirschsteiniin Saksassa ja sittemmin Strobliin Itävallassa, josta amerikkalaiset joukot vapauttivat perheen 7. kesäkuuta 1945. Tämä vapautus ei suinkaan merkinnyt nuorelle ruhtinaalle ja koko perheelle paluuta Belgiaan. Kuninkaallisen perheen pakotti ns. ”kuninkaallinen ongelma” maanpakoon Sveitsiin, josta perhe palasi takaisin Belgiaan heinäkuussa 1950. Albertin veljestä Baudouinistä, Brabantin herttuasta, tuli 11. elokuuta 1950 kuninkaallinen prinssi, ja sittemmin 17. heinäkuuta 1952 kuningas poikien isän Leopold III:n luovuttua kruunusta.
Perheen ollessa maanpaossa nuori prinssi Albert kävi sveitsiläistä yksityiskoulua Institut Le Roseytä.

Kuninkaan veli

Liègen prinssille lankesi hallitsijan veljenä monenlaista vastuuta. Eritoten hänen kykyjään tarvittiin kaupallisen toiminnan avittajana. Prinssi Albert kutsuttiin vuonna 1962 Belgian ulkomaankauppajärjestön hallituksen kunniapuheenjohtajaksi. Tätä tehtävää hän hoiti 31 vuoden ajan ja tämän tehtävän puitteissa hän teki yli sata vienninedistämismatkaa, kuin myös lukuisia vierailuja belgialaisiin yrityksiin, jotka toimivat vientikaupan eri aloilla. Kunnianosoituksena prinssille, joka vuosikymmenet jaksoi uuterasti ponnistella maansa viennin edistämiseksi, perustettiin Prinssi Albertin säätiö vuonna 1984 ja sen tehtävänä on tukea ulkomaankauppaan erikoistuneiden henkilöiden koulutusta.
Liègen prinssinä ollessaan hän oli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen hän oli vuosina 1958–1964.
Prinssi Albert toimi myös Belgian Punaisen ristin puheenjohtajana vuosina 1958–1993 sekä hallintoneuvoston puheenjohtajana maan säästökassassa ja eläkelaitoksessa vuosina 1954–1992.
Susikaslammi

Nimitykset

Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855−1856 sen nimi kirjoitettiin "Susikas järvi"  ja Senaatin kartastossa vuodelta 1884  "Susikanlampi". Järven ja Susikkaan kylän nimet liittyvät toisiinsa.

Historia

Susikaslammin ympäristössä olevia kivi- ja pronssikautisista asuinpaikoista on päätelty, että Pehkijärven ranta on laskenut aikojen saatossa alemmaksi. Susikaslammin rannoista tunnetaan vain se, joka edelsi lammen omaa järvenlaskua.
Susikaslammen järvenlaskun historia tunnetaan heikosti. Sopimushetkeä tai itse laskun tapahtumavuosia ei tiedetä. Ensimmäisen järvenlaskun paljastamat maatumat jaettiin vuonna 1836 pidetyssä katselmuksessa. Koska jako toimitettiin samaan aikaan Pehkijärven jaon kanssa, on mahdollista, että molemmat järvenlaskut suoritettiin samanaikaisesti.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa on ilmoitettu järvien joidenkin korkeuksia. Susikaslammin pinnankorkeus oli 50,7 saschenia ja Pehkijärven 50,3 saschenia. Korkeusero 0,4 saschenia vastaa 0,9 metriä. Susikaslammen olisi voinut kuivattaa, mikäli korkeuserot olisivat olleet suuremmat.
Järveä on laskettu tämän jälkeen useassa vaiheessa. Viimeiset järvenlaskut tapahtuivat 1930- ja 1940-luvuilla.

Luonnontila

Nykyään Susikaslammin pinta-ala on 54 hehtaaria ja se luokitellaan suomaaksi. Suo on kokonaan avosuota, jossa on paikoin pensaikkoa ja paikoin luhtanevaa. Suon muodostaa 0,3 metriä paksu turvekerrostuma, joka makaa 2,6−2,8 metriä paksun liejukerrostuman päällä. Alinna on savikerros. Turvekerrostuma syntyi heti järvenlaskujen jälkeen alueille, jotka jäivät ajoittain kuiville. Lammen turvekerrokset eivät kiinnosta turvetuotantoa, mutta alueella on arvoa lintukosteikkona.
Lozin’ Must

Yleistä kappaleista

”Lozin' Must” edustaa nopeatempoista punk rockia. Kappaleen sanoitukset kertovat minäkertojasta, joka on tulossa hulluksi.

Vastaanotto

”Lozin' Must” ylsi parhaimmillaan Ruotsin virallisen singlelistan sijalle 29, pysyen listalla yhteensä 5 viikkoa.
Arizkun

Arizkun (esp. Arizcun) on kylä Baztanin kunnassa Nafarroan maakunnassa Espanjan puoleisessa Baskimaassa.
Pelikaanit

Taksonomia

Varhaisimmat fossiiliaineistossa säilyneet pelikaanien jäänteet ovat oligoseenilta, noin 30–40 miljoonaa vuotta sitten. Kymmeniä jäänteitä on löydetty, joista suurin osa on anatomisten yhtäläisyyksien perusteella sijoitettu sukuun Pelecanus. Se viittaa siihen että pelikaanit ovat muuttuneet hyvin vähän aikojen saatossa, vaikkakin lajien levinneisyys on voinut vagihdella paljon. Kiharapelikaani (P. crispus) oli luultavsti levinnyt suurimpaan osaa Eurooppaa neoliittisellä kaudella, sisältäen Iso Britannian, Alankomaat, Tanskan ja Saksan. Viimeisin sukupuuttoon kuollut pelikaanilaji on uudenseelanninpelikaani. Se oli suurempi kuin mikään nykyisistä pelikaaneista, painaen jopa yli 15 kilogrammaa. Uudenseelanninpelikaani pesi lähinnä sisämaan ylänköjärvillä. Laji kuoli sukupuuttoon alle tuhat vuotta sitten, kun maorit saapuivat Uuteen-Seelantiin.