google/wiki40b huggingface dataset:
Kirkas-Soljanen

Maantietoa

Lammen pituus on 400 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 7,5 hehtaaria. Se sijaitsee Soljastensuon pohjoispäässä kansallispuiston eteläosissa. Järvellä on vain yksi 100 metrinen oja, joka on samalla sen laskuoja Musta-Soljaseen. Vierekkäisillä järvillä on samat vedenpinnan korkeudet. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 1 656 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Rannat ovat pääaisassa suomaata, mutta pohjoisosissa rantaan tulee kangasmetsä. Lampi on autio, vaikka luoteisrannassa on rakennuksia. Ne kuuluvat kansallispuistolle ja niille johtaa pohjoisrantaa seuraava polku. Järven ohittaa 50 metrin päästä Alaiselta Särkilammelta alkava tie, josta tulee autiotuvalle tie.

Vedenlaatu

Veden laatua on tutkittu vuosien 1980–2001 aikana. Niiden mukaan järvi on vähäravinteinen eli karu, mutta sen vesi on väritön ja kirkas. Veden happamuustaso on alhainen ja vesi on aina hapanta. Tämä sopii yhteen sen kanssa, että vettä ei tule laskuojien myötä järveen, vaan kaikki vesi sadevesi suotuu suoturpeen läpi. Ylimääräinen vesi juoksee laskuojaa myöten Musta-Soljaseen. Koska järven valuma-alue on niin pieni ja se on verrattain syvä, vaihtuu vesi erittäin hitaasti. Kesällä ja talvella järven vesi lämpötilakerrostuu selvästi. Alusvedestä alkaa kerrostumiskauden lopussa happi loppua. Päällysvedessä happiongelmia ei esiinny. Järvi toimi aiemmin Metsähallituksen virkistyskalastusalueena, mutta se loppui Naturan myötä. Järven virkistyskäyttökelpoisuus on veden laadun ja ulkoistenkin ominaisuuksien mukaan hyvä.

Seitsemisen kansallispuisto

Luoteisrannassa sijaitsee autiotupa, jonka voi vuokrata ja jonka viereen pääsee kesällä autolla. Samassa yhteydessä on keittokatos. Telttailualue sijaitsee 150 itäänpäin omalla nuotiopaikalla. Molemmissa paikoissa on käymälät. Järven lounaisrantaan lintutornille tulee Saari-Soljaselta kaksikilometrinen luontopolku, jonka päässä on toinen lintutorni.
Järven eteläranta kuuluu liikkumisrajoituksen piiriin. Alueella ei saa liikkua 1.4–15.7 välisenä aikana.
HMS Devonshire (1904)

Palvelus

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa 1905 Kanaalin laivastoon ja vuodesta 1907 alkaen se palveli Atlantin ja Kotilaivastoissa. Kahden ensimmäisen sotavuoden aikana alus kuului Suureen laivastoon valvoen Pohjanmerta. Sodan lopun alus oli Atlantilla.
Alus myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921 Wardille.
Edvard Leino

Kasimir Edvard Leino, sukunimi aik. Rekola (s. 6. syyskuuta 1873 Ypäjä) oli suomalainen tehtailija ja toinen muun muassa maatalouskoneita Salossa valmistaneen E. & J. Leinon konetehtaan perustajista.
Leinon vanhemmat olivat rakennusmestari Juho Vihtori Rekola ja Vilhelmiina Harvia. Hän kävi teollisuuskoulun ja teki opinto- ja liikemetkoja Saksaan, Ruotsiin, Viroon ja Venäjälle.
Leino perusti vuonna 1898 isänsä ja veljensä J. V. (Juho) Leinon kanssa Kuusjoelle puusepänliikkeen toiminimellä E. ja J. Leino. Yritys muutti 1902 Saloon ja toiminta laajeni niin että se käsitti konepajan, puusepäntehtaan, sahan, valimon, liesi- ja levyteostehtaan, rautakaupan ynnä muuta. Vuonna 1905 Leinon veljekset saivat patentin keksimälleen "Tuulikki"-nimiselle viljanpuhdistuksessa käytetylle viskuukoneelle joka saavutti suuren menekin Suomessa. Yrityksen toimintaan tulivat mukaan myös nuoremmat veljet Rikhard Leino ja Jalo Leino. Vuonna 1913 yrityksen palveluksessa oli 73 työntekijää ja yritykseen kuului myös rautakauppa, saha ja voimalaitos. Ensimmäisen maailmansodan alettua E. & J. Leino sai Venäjän armeijalta suuren 2 000 ambulanssi-, ammus- ja kuormastokärryn tilauksen ja tilauksen ansiosta työntekijämäärä kasvoi vuoteen 1916 mennessä 240:een. Venäjän vallankumouksen jälkeen suuri osa suomalaisista tavaratoimittajista menetti saatavansa mutta E. & J. Leinon edustajana toiminut Jalo Leino onnistui solmimaan sopimuksen jolla yhtiö sai maksun erilaisina tavaroina jotka sitten myytiin eteenpäin. Syksyllä 1917 yhtiölle oli valmistunut myös uusi valimo Salon rautatieasemaa vastapäätä olleelle tontille nykyisen Valimonkadun varrelle ja valimotoiminnasta tuli vähitellen yhtiön pääliiketoiminta-ala. Aluksi valmistettiin maatalouskoneissa tarvittavia valuosia, valurautaisia paistinpannuja ja muuripatoja, 1930-luvulla alkoi myös pumppujen ja puuliesien valuosien valmistus. 
1930-luvulla valmistusohjelmaan kuuluivat muun muassa viljanpuhdistus- ja lajittelukoneet, kylvökoneet, puimakoneet, tuulimoottorit, pumput, erilaiset valutavarat, lämmitysuunit, liedet, puutarhakeinut ja potkukelkat. Valimoa laajennettiin vuonna 1948 ja se toimi vanhoissa tiloissa vuoteen 1968 saakka. 
Vuonna 1968 E. & J. Leino Oy:lle valmistui uusi valimo Saloon Leinonkadun varrelle ja vuonna 1976 valimotoiminta erotettiin Leinovalu nimiseksi yritykseksi. Leinovalu toimii vuodesta 2016 alkaen nimellä LeinoCast ja on osa Leino Group-konsernia. 
Edvard Leino oli Salon kauppalanvaltuuston ja Salon kauppalan säästöpankin hallituksen jäsenenä. Hän oli naimisissa vuodesta 1901 Naima Lindholmin kanssa.
Tsushima (1902)

Palvelus

Alus luokiteltiin 1. syyskuuta 1921 toisen luokan rannikkopuolustusalukseksi. Se riisuttiin aseista vuonna 1930. Alus poistettiin vuonna 1936 alusluettelosta, ja se myytiin romutettavaksi 1947.
Joutsenon vesitorni

Joutsenon vesitorni on vesitorni entisen Joutsenon kaupungin keskustassa, nykyisessä Lappeenrannassa. Torni rakennettiin vuonna 1963, ja sen suunnitteli diplomi-insinööri Allan Schmidt.
Tornin kokonaiskorkeus on 33,7 metriä. Jännitetty teräsbetoninen vesisäiliö on muodoltaan sienimäinen, ja sen tilavuus on 700 kuutiometriä. Torni on rakennettu paikallavalamalla. Jyväskylässä marraskuussa 2012 tapahtuneen Kangasvuoren vesitornin sortumisen seurauksena Joutsenon vesitornissa tehtiin elokuussa 2014 kuntotutkimus, jonka mukaan tornin betoni- ja teräsrakenteet ovat kunnossa. Puutteita oli tornin kulkureiteissä, valaistuksessa ja ulkopinnan rappauksessa.
Torni sijaisee Putkinotkon kaupunginosassa Kesolantien, Saimaantien ja Putkinotkontien väliin jäävällä hallinto- ja virastorakennusten korttelialueella, jossa ovat myös Jalmari Lankisen suunnittelemat 1950-luvulla rakennetut virastotalot 1, 2 ja 3. Vastapäätä tornia risteyksen toisella puolen on Joutsenon kirkko. Etelä-Karjalan museon vuonna 2008 tekemässä inventoinnissa vesitornin ja virastotalojen arvioitiin muodostavan yhdessä paikallisesti ja maisemallisesti arvokkaan kokonaisuuden ja olevan edustava esimerkki aikansa julkisesta rakentamisesta. Toukokuusta 2015 alkaen on ollut vireillä asemakaavamuutos, jossa  virastotalot on tarkoitus muuttaa asuin-, liike- ja toimistokäyttöön. Uudessa kaavassa vesitorni ja virastotalot 1 ja 2 on merkitty sr-2-suojelumerkinnällä.
Tornissa on ollut aikoinaan kahvila, mutta se on lopetettu jo kauan sitten.
Britannian Grand Prix 2016

Vapaat harjoitukset

Sauberin Marcus Ericsson törmäsi seinään Stowe -mutkassa. Törmäyksessa Ericssonin ratti irtosi, ja auto kärsi suuret vauriot, joita ei ehditty korjata ennen iltapäivän aika-ajoja. Ericsson käytettiin sairaalassa, ja hän sai luvan osallistua kilpailuun varikkosuoralta.

Kilpailu

Kilpailuun lähdettiin turva-auton takaa, koska ennen lähtöä ollut rankkasade kasteli radan. Viidennellä kierroksella turva-auto poistui radalta ja kilpailu pääsi toden teolla alkuun. Turva-auton perässä varikolle tuli valtaosa kuljettajista vaihtamaan välikelinrenkaat alleen. Kilpailun kärki kuitenkin jatkoi radalla. Seuraavalta kierrokselta Red Bullin Max Verstappen ajoi varikolle, ja kierrosta myöhemmin myös Mercedes -kuljettajat. Kierroksella 7 Manorin Pascal Wehrleinista tuli kilpailun ensimmäinen keskeyttäjä. Wehrlein pyörähti radan ensimmäisessä mutkassa jääden hiekkahidasteeseen jumiin. Virtuaalinen turva-auto tuli radalle.
Kierroksella 10 Valtteri Bottas spinnasi yhdeksänneltä sijalta pudoten 13:ksi. Kierroksella 16 Max Verstappen ohitti toisena ajaneen Nico Rosbergin. Samalla kierroksella Ferrarin Sebastian Vettel ajoi varikolle vaihdatuttamaan kuivankelin mediumrenkaat alleen. Seuraavalta kierrokselta muun muassa Kimi Räikkönen teki saman siirron.
Radan ensimmäisessä mutkassa nähtiin runsaasti leveäksi ajoja. Sebastian Vettel pyörähti ja ajoi myöhemmässä vaiheessa mutkan suoraksi samassa paikassa. Samoin Vettelin tallikaveri Kimi Räikkönen ajoi samaisessa kohdassa kahdesti pitkäksi, kuten myös Max Verstappen. Myös Lewis Hamilton ja Carlos Sainz kävivät rataviivojen ulkopuolella. Fernando Alonso pyörähti niin ikään ensimmäisessä mutkassa ja liukui ratavalleihin asti hipaisten etusiivellään seinää. Alonso onnistui jatkamaan matkan tekoa. Rio Haryanto ajoi päin seinää samassa kohdassa ja joutui keskeyttämään kilpailunsa.
Sebastian Vettel ohitti radan kolmosmutkassa Felipe Massan kierroksella 38. Vettel ajoi märällä ajolinjalla mutkan pitkäksi, jolloin myös Massa joutui radan ulkopuolelle. Vetteliä rankaistiin tilanteesta viiden sekunnin aikarangaistuksella, joka ei kuitenkaan vaikuttanut hänen loppusijoitukseensa.
Britannian osakilpailun voittoon ajoi Lewis Hamilton. Voitto oli Hamiltonille neljäs kotiradallaan ja jo kolmas peräkkäinen. Hamiltonista tuli voitollaan myös eniten voittoja Silverstonesta saavuttanut brittikuljettaja. Nico Rosberg ajoi toiseksi ohittaen kolmanneksi ajaneen Max Verstappenin kierroksella 38. Daniel Ricciardo ajoi neljänneksi ennen Kimi Räikköstä. Valtteri Bottas oli maalissa lopulta 14:s.
Kilpailun jälkeen tuomaristo langetti Nico Rosbergille kymmenen sekunnin aikarangaistuksen sääntöjen vastaisesta radiokeskustelusta kilpailuinsinöörin kanssa. Rosbergia opastettiin kilpailun lopulla selvittämään vaihdelaatikko-ongelmat. Rangaistuksen myötä Max Verstappen nousi toiseksi ja Rosberg putosi kolmanneksi.
Edith Massey

Edith Massey (28. toukokuuta 1918 – 24. lokakuuta 1984) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Massey tunnettiin parhaiten esiintymisistään John Watersin elokuvissa.

Aiempi elämä

Edith Massey (o.s. Dornfield) syntyi San Franciscossa ja kasvoi denveriläisessä orpokodissa. Massey eli orpokodissa "kunnes oli tarpeeksi vanha lähteäkseen vaimoksi viisitoistavuotiaana. Edie karkasi, mutta poliisit saivat hänet kiinni ja veivät turvakotiin."
Massey muutti Los Angelesiin Kaliforniaan aikomuksinaan aloittaa ura showbisneksessä. Hän teki näyttelydebyyttinsä vuoden 1940 elokuvassa Lentävä reportterimme.
Vuonna 1946 hän meni naimisiin sotilaan kanssa Renossa, Nevadassa. John Watersin kirjassa Shock Value Edie kertoi, että häät olivat hänen elämänsä onnellisin päivä. Massey erosi miehestään vuonna 1951 Masseyn "tultua levottomaksi".
Massey työskenteli joissakin oudoissa töissä vuosien mittaan ja lopulta asettui Baltimoreen Marylandiin, jossa hän oli baarityöntekijä Pete's Hotelissa. John Waters tapasi Masseyn kun hän työskenteli Pete's Hotelissa ja tarjosi naiselle roolia omana itsenään elokuvassa Multiple Maniacs. 1970-luvun alussa hän lopetti työnsä Pete's Hotelissa ja avasi oman säästökauppansa, Edith's Shopping Bagin. Muuttaessaan Kaliforniaan elämänsä ollessa jo lopuillaan Massey muutti myös kauppansa mukanaan.

Yhteistyö John Watersin kanssa

Ohjaaja John Waters tapasi Edithin, kun hän oli töissä Pete's Hotel -baarissa Baltimoressa; Massey oli myös säästökauppa Edith's Shopping Bagin omistaja. Massey sai palvontaa esiintymisistään John Watersin elokuvissa Multiple Maniacs vuonna 1970, Pink Flamingos vuonna 1972, Female Trouble vuonna 1974, Desperate Living vuonna 1977 ja Polyester – hullu maailma vuonna 1981.

Myöhempi ura ja kuolema

1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa hyödynsi pahaa mainettaan Watersin elokuvissa alkaen punkbändi Edie and the Eggsin laulajaksi. Hän oli myös joissakin tervehdyskorteissa. Myöhemmin, kun Baltimoren talvet alkoivat olla Masseylle liikaa, hän muutti Veniceen, Kaliforniaan, jossa avasi toisen säästökaupan sillä rahalla, minkä oli ansainnut Watersin elokuvissa esiintymisestä. Kuolinvuonnaan ennen kuolemaansa Edith esiintyi elokuvassa Mutants in Paradise. Hän oli ollut Paul Bartelin lännenparodia Saluunojen sulottaren näyttelijäkaartissa, mutta kuoli ennen kuvaamista; hänet paikattiin Nedra Volzilla. Massey kuoli vuonna 1984 syöpänsä aiheuttamiin sairauksiin ja diabeteksen aiheuttamiin komplikaatioihin. Hänet haudattiin Los Angelesiin.
Siti binti Saad

Elämäkerta

Siti binti Saad syntyi vuoden 1880 paikkeilla Fumban kylässä Sansibarin saarella. Hänen isänsä oli taustaltaan nyamwezi maanviljelijä ja äiti mzigua savenvalaja. Lapsena Sitiä kutsuttiin nimellä Mtumwa eli orja. Halventavien nimien antaminen lapsille on swahilien perinne. Siti ei käynyt nuorena koulua ja oli lukutaidoton. Hänen vanhempansa halusivat tehdä hänestä äitinsä tapaan savenvalajan, mutta Siti ei oppinut ammattia. Sen sijaan hän teki töitä kantamalla äitinsä tekemiä saviruukkuja kaupunkiin. Hän meni myös naimisiin, mutta liitto oli onneton ja Siti muutti kaupunkiin. Paikallinen luutunsoittaja opetti hänet laulamaan ja puhumaan arabiaa. Noin 31-vuotiaana hän liittyi luuttua, mandoliinia ja tamburiinia soittaneeseen yhtyeeseen alkaen samalla käyttää nimeä Siti.
Swahiliyhtyeillä oli Sansibarissa pitkä historia ja monista naislaulajista tuli tunnettuja. Tyyli tunnettiin nimellä taarab ja se oli peräisin arabiankielisestä hovimusiikista. Siti uudisti tyyliä esimerkiksi esittämällä sitä arabian sijaan swahilksi. Siti keräsi mainetta taitavana laulajana ja hän pääsi esiintymään Sansibarin sulttaani Khalifa bin Harubille, jolle yhtye oli tehnyt tarkoitusta varten oman laulunsa. Vuonna 1927 hänestä kiinnostui Columbia Records (His Master's Voice eli HMV), joka teki Sitin lauluista gramofonitallenteita Mumbaissa eli silloisessa Bombayssa. Siti tuli näin kuuluisaksi myös Brittiläisessä Intiassa. Siti äänitti yhteensä noin 100 laulua ja vuoteen 1931 mennessä hänen äänityksiään oli myyty arviolta 72 00:lle kuuntelijalle. Hän oli myös ensimmäinen kaupallisesti äänittämään päässyt itäafrikkalainen muusikko. Sitin palatessa Sansibarille hänen kansansuosionsa oli kasvanut entisestään ja hän matkusti esiintyen esimerkiksi Pemballa, sekä mantereella Keniassa, Tanganjikassa ja Ugandassa. Shaaban Robert kuuli Sitin esiintyvän ensimmäistä kertaa vuonna 1936 ja tutustui tähän Sitin viimeisten elinkuukausien aikana. Siti kuoli 1950 ja Shaaban Robert julkaisi hänen elämäkertansa Wasifu wa Siti binti Saad vuonna 1967.
World Music Awards

Legendapalkinto

Legendapalkinnon ovat voittaneet: Elton John, Barry White, Madonna, Whitney Houston, Stevie Wonder, Diana Ross, Tina Turner, Rod Stewart, David Bowie, Lionel Richie, The Bee Gees, Luciano Pavarotti, Placido Domingo, Michael Jackson, Prince, Mariah Carey, Carlos Santana, Deep Purple, Status Quo, Gloria Gaynor, Bon Jovi, Janet Jackson, Cher, Ringo Starr, Ray Charles, Julio Iglesias, Tony Bennett, Chaka Khan, George Benson, Cliff Richard, Celine Dion, LA Reid, Beyonce, The Scorpions ja Jennifer Lopez.

Chopard Diamond Award

Chopard Diamond Award on vuodesta 2001 asti jaettu palkinto, joka myönnetään yli 100 miljoonaa albumia myynneille artisteille. Palkintoa ei jaeta joka vuosi ja tähän mennessä sen on voittanut vain seitsemän artistia: Rod Stewart (2001), Mariah Carey (2003), Celine Dion (2004), Bon Jovi (2005), Michael Jackson (2006), The Beatles (2008) ja Justin Bieber (2013).
The Kids Are All Right

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä The Kids Are All Right on varsin onnistunut, arkisen hauska draamakomedia siitä, kuinka näennäisen sopuisan perheen elämä menee sekaisin ulkopuolisen tunkeilijan ilmestyessä kuvioihin. ”Vaikka tarinan aikuiset ovat välillä lapsellisempia kuin hyvinkin järkevästi käyttäytyvät teinit, elokuva ei lipsahda liioitteluun eikä lainkaan väkinäiseltä maistuvaan vitsailuun.”
One More Light

Taustaa

Linkin Park aloitti seitsemännen studioalbuminsa nauhoitukset loppuvuodesta 2015, jolloin Mike Shinoda kertoi NME:lle, ettei tiedä vielä miltä se tulee kuulostamaan, mutta ei ainakaan samalta kuin yhtyeen edellinen albumi, vuonna 2014 julkaistu The Hunting Party. Tammikuussa 2016 yhtye julkaisi Facebook-sivuillaan tekstin ”takaisin töihin tällä viikolla” sekä sen yhteydessä kuvan Chester Benningtonista laulamassa. Helmikuussa 2017 Linkin Park julkaisi sosiaalisen median tileillään promovideoita, joissa Mike Shinoda ja Bennington työskentelivät uuden albumin parissa. Shinoda kertoi yhtyeen seuraavan uutta toimintatapaa albumin tuottamisessa. Brad Delson tarkensi, että he ovat tehneet niin monta äänitettä, että heille on selvää kuinka tehdä äänite, ja he eivät halunneet mennä helpointa tietä tällä kertaa. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”Heavy” 16. helmikuuta 2017. Sillä vierailee poplaulaja Kiiara.
Rhazes

Abū Bakr Muhammad ibn Zakarīya al-Rāzi (pers. ‏زكريای رازی‎, Zakaria ye Razi; arab. ابو بکر محمد بن زكريا الرازی‎; lat. Rhazes tai Rasis) (865–925) oli persialainen islamilainen alkemisti, lääkäri ja filosofi. Al-Razi kirjoitti 184 teosta eri tieteen aloilta. Hän osasi persiaa ja muinaiskreikkaa, ja tunsi intialaista  Ayurveda-lääketiedettä. Filosofiassa hän puolusti platonismia aristotelismia vastaan.
Al-Razi kuului Bagdadin kirjaston oppineiden piiriin, johon oli häntä aiemmin kuulunut muun muassa tiedemies Al-Kindi, joka myös käytti tutkimusmenetelmänä konkreettisia havaintoja ja kokeita. Al-Razi tutki luonnontieteitä tutkimalla eri aineiden ominaisuuksia. Tutkimusten perusteella hän luokitteli kemialliset aineet kasvi-, eläin- ja mineraaliperäisiin ja edelleen niiden alaluokkiin. Mineraaliperäisissä aineissa hän katsoi olevan kuusi ominaisuuksiltaan eroavaa alaluokkaa. Nämä tosin eivät täsmää nykyajan kemiallisen luokittelun kanssa, mutta idea aineiden luokittelemisesta on säilynyt.
Eliane Loneux

Eliane Cerf (o.s. Loneux, ent. Dudal, s. 6. toukokuuta 1926 Argenteuil, Val-d'Oise, Ranska) on entinen ranskalainen pituushyppääjä.
Eliane Loneux edusti Ranskaa Helsingin 1952 olympialaisissa mutta karsiutui pituushypyn loppukilpailusta tuloksella 521 cm. Samana vuonna hän voitti Ranskan mestaruuden ja hyppäsi uransa pisimmän hypyn 569 cm. Kesäkuussa 1946 hän sivusi Madeleine Renaudin nimissä ollutta Ranskan ennätystä 551 cm. Ennätyksen ylitti Paulette Dussarat kaksi vuotta myöhemmin.
Ture Gabriel Bielke

Ture Gabriel Bielke (1684–1763) oli ruotsalainen sotilas ja poliitikko. Hänet kutsuttiin vuonna 1727 valtaneuvoskuntaan, ja hänestä tuli tuolloin yksi merkittävimpiä myssyjohtajia. Hän menetti valtaneuvoksen viran, kun myssyhallitus kukistui 1739.
Krysokolla

Krysokolla (Cu,Al)₂H₂Si₂O₅(OH)₄.nH₂O on silikaattimineraali, joka on saanut nimensä kreikankielisistä sanoista, jotka tarkoittavat kultaa ja liimaa. Neulamaiset kiteet ovat ryhmissä. Se voi muodostaa suuria multamaisia rykelmiä. Mineraalin väri vaihtelee sinisestä vihreään ja viiru on väriltään valkoinen. Sillä voi olla lasinkiilto, mutta se on läpikuultava tai läpinäkymätön. Kidejärjestelmä on monokliininen. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 2–4. Krysokollaa esiintyy samoissa paikoissa kuparin, kupriitin, atsuriitin ja malakiitin kanssa. Sitä on löydetty Australiasta, Chilestä, Perusta, Meksikosta, Yhdysvalloista, Venäjältä, Iso-Britanniasta, Ranskasta, Saksasta ja Israelista.
Valkeajärvi (Kangasala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,4 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee loivassa painanteessa sostuneen metsäalueen keskellä. Järvellä on kartan mukaan yksi pieni nimetön saari. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä ja rannat ovat soistuvaa metsämaata. Järven itäpuolella sijaitsee järven kokoinen suo, joka on ojitettuna saatu kasvamaan metsää. Rantojen tuntumaan mäkien rinteille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Järvelle tulee kolme tietä, jotka alkavat Välimaan kylässä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Keljonjärven valuma-alueeseen (35.728) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,2 metriä mpy. Järveen on johdettu neljä metsä- tai suo-ojaa. Suurin suo laskee kuitenkin järven laskuojaan, joka yhtyy pohjoisessa mäen alla Hämeenjärveen laskevaan Pielissuon ojaan.

Luontoarvoja

Vedenlaatua koettelee runsas humuspitoisuus, happamuus ja luontaisesta tasosta kohonnut ravinnetaso. Järven vesi on luokiteltu tyydyttäväksi ja järvi soveltuu myös virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Etelä-Kivu

Etelä-Kivu on Kongon demokraattisen tasavallan itäosassa Tanganjikajärven rannalla sijaitseva maakunta, jonka pääkaupunki on Bukavu. Sen naapurimaakunnat ovat Maniema ja Pohjois-Kivu. Maakunnalla on yhteistä rajaa Ruandan, Burundin ja Tansanian kanssa.
Etelä-Kivu on yksi viidestä maakunnasta, joiden alue ja pääkaupunki säilyivät ennellaan vuoden 2005 perustuslakiin liittyneessä hallinnonuudistuksessa. Maakunnan pinta-ala on 65 070 neliökilometriä. Vuonna 2012 arvioitu väkiluku oli 6,9 miljoonaa.
Ikuna (1944)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 30. marraskuuta 1945 ja se aloitti seuraavana päivänä miinanraivaajana. Alus muutettiin 10. heinäkuuta 1946 miinanraivaajien emälaivaksi. Se siirrettiin 26. joulukuuta 1947 liikenneministeriön säälaivaksi nimellä Ikunamaru
Alus luovutettiin 1. toukokuuta 1949 JMSA:lle vartioalukseksi nimellä Ojika ja se poistettiin alusluettelosta 25. toukokuuta 1963.
Filodemos

Filodemos Gadaralainen (m.kreik. Φιλόδημος; n. 110 eaa., Gadara – n. 40/35 eaa., Herculaneum) oli antiikin kreikkalainen epikurolainen filosofi ja runoilija.

Elämä

Filodemos opiskeli Zenon Sidonlaisen, epikurolaisen koulun johtajan, kanssa Epikuroksen puutarhassa Ateenan ulkopuolella ennen asettumistaan Roomaan noin vuonna 80 eaa. Hän oli Zenonin seuraaja, mutta omaperäinen ajattelija erityisesti estetiikan alueella, jolla epikurolaiset eivät olleet perinteisesti juurikaan toimineet. Filodemos oli Lucius Calpurnius Piso Caesoninuksen ystävä, ja Cicero kytki tämän Pison paheelliseen elämään vaikka ylistikin sekä tämän filosofiaa että tämän runojen eleganssia (elegans lascivia). Filodemos oli Vergiliuksen opettaja ja vaikutti Horatiuksen teokseen Ars Poetica. Kreikkalainen antologia sisältää 34 hänen kirjoittamaansa epigrammia.

Filodemos ja Papyrusten huvila

Pison Papyrusten huvilassa Herculaneumissa oli ilmeisesti suuri kirjasto, joka koostui suurelta osin epikurolaisista teksteistä. Monista kirjoituksista oli kirjastossa useampi kuin yksi kappale, mikä saattaa viitata siihen, että tämä osa Pison kirjastoa oli Filodemoksen oma. Kirjasto hautautui Vesuviuksen purkauksessa vuonna 79, mutta papyrukset ovat säilyneet osittain vaikkakin hiiltyneinä. 1700-luvulla rakennuksen kaivauksissa löydettiin suuri määrä papyruskääröjä. Ne tunnetaan nimellä Herculaneumin papyrukset. Ne sisälsivät 36 Filodemoksen nimiin laitettua tutkielmaa, jotka käsittelivät muun muassa musiikkia, retoriikkaa, etiikkaa, merkkejä, hyveitä ja paheita, hyvää kuningasta, sekä puolustivat epikurolaista filosofiaa stoalaisten ja peripateetikkojen näkemyksiä vastaan. Ensimmäiset Herculaneumista löydetyt Filodemoksen kirjoitusten katkelmat julkaistiin vuonna 1824.
Aiemmin papyrukset tuhoutuivat samalla kun niitä avattiin ja luettiin, mutta niissä olevia kirjoituksia saatiin kirjoitettua ylös käsin. Nykyisin tutkijat käyttävät näiden käsin kirjoitettujen kopioiden lisäksi infrapunateknologiaa sekä erilaisia valokuvaustekniikoita papyruksissa olevien kirjoitusten saamiseksi esiin ja tallentamiseksi. Varsinaisia papyrusrullia säilytetään kansalliskirjastossa Napolissa.
Filodemoksen mukaan on nimetty kansainvälinen Philodemus Project -tutkimusprojekti, joka pyrkii rekonstruoimaan Filodemoksen teoksia papyruksista. Oxfordin yliopisto toimittaa, kääntää ja julkaisee projektin löytämiä tekstejä.
Osasta papyruksia on tunnistettu mahdollisesti Filodemoksen omaa käsialaa.