google/wiki40b huggingface dataset:
Eos

Eos (m.kreik. Ἠώς) eli Aurora (lat.) on aamuruskon jumalatar kreikkalaisessa mytologiassa. Hän kulkee aamuisin veljensä Helioksen eli auringon edellä ja kulkee päivän aikana taivaankannen yli. Illalla Eos muuttuu Hesperaksi eli illaksi Okeanos-meren länsireunalla.
Eoksella on kaksi sisarusta: auringon jumala Helios ja kuun jumalatar Selene. Eos solmi avioliitton titaani Astraioksen kanssa ja synnytti tähdet ja tuulet.
Eoksella on ollut muitakin lemmensuhteita. Yksi rakastajista oli Tithonos, jonka kanssa Eoksella oli Memnon-niminen poika, jonka Akhilleus surmasi Troijan sodassa. Tithonos sai lahjaksi ikuisen elämän, mutta ei kuitenkaan ikuista nuoruutta. Entinen rakastaja muuttui vanhemmiten kaskaaksi ja haikailee pensaikoissa lyhytaikaisiksi jääneitä rakkauden ilojaan.
Vorwärts

Vorwärts (”Eteenpäin”) on Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen pää-äänenkannattaja, jota julkaistiin Berliinissä vuosina 1891–1933 Hallen puoluekokouksen päätöksellä. Sen edeltäjä oli vuonna 1884 perustettu Berliner Volksblatt. Nykyään Vorwärts on kuukausijulkaisu, joka postitetaan kaikille SPD:n jäsenille.
Vorwärtsin alkuaikoina sen kirjoittajakuntaan kuului muun muassa Friedrich Engels. Lehti tuki menševikkejä Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen jakautumisen jälkeen. Se julkaisi Trotskin kirjoittamia artikkeleja, mutta ei Leninin. 
Ensimmäisen maailmansodan alkuvuosina Vorwärts ei tukenut Saksan hallitusta vaan kannatti pasifismia. Tämä oli SPD:n linjan vastaista, mutta vuonna 1916 päätoimittajavaihdoksen jälkeen lehti ohjattiin takaisin puolueen linjalle. Vorwärts vastusti Lokakuun vallankumousta ja kannatti parlamentaarisen järjestelmän luomista Saksaan.
Vuonna 1923 Vorwärts määrättiin maksamaan kuusi miljoonaa markkaa Adolf Hitlerille, koska lehdessä oli väitetty että Hitler saa rahoitusta ”Amerikan juutalaisilta ja Henry Fordilta”.
Natsivallan aikana SPD oli kielletty eikä lehteä voitu julkaista Saksassa, vaan toimitus siirrettiin Tšekkoslovakiaan ja vuonna 1938 Pariisiin, missä lehti lakkautettiin vuonna 1940 Ranskan saksalaismiehityksen alettua.
Vuonna 1948 Vorwärts perustettiin uudelleen ja nykyään sen levikki on noin 410 000 ja lukijamäärä noin 810 000. Päätoimittaja on Karin Nink, ja irtonumero maksaa 2,50 euroa.
Milton (Ontario)

Historia

Ennen eurooppalaisten tuloa alueella asui algonkin-intiaaneihin kuuluvia mississaugoja. Brittiläiset ostivat maa-alueita intiaaneilta vuonna 1806, mikä mahdollisti sen asuttamisen. Alueen läpi Torontosta Londoniin rakennettu York Road (nykyinen Hiway 5) avasi Toronton länsipuoliset seudun laajemmalle asutukselle. Vuonna 1817 Haltonin piirikunnan asukasluku oli jo 668 henkeä. Monet alueen ensimmäiset kylät perustettiin pienten paikallisten valssimyllyjen ympärille. Monet näistä pienistä kylistä autioituivat vuosia myöhemmin poikkeuksena vain Milton.
Newcastlesta kotoisin olleet Jasper ja Sarah Martin hankkivat vuonna 1821 omistukseensa Miltonin läpi laskevan Sixteen Mile Creek -joen ja sitä ympäröivät alueet. He rakensivat joelle vesimyllyn, jonka palveluita he tarjosivat alueen muille viljelijöille. Vuosien saatossa Martinit laajensivat liiketoimintaansa sahatoimintaan, potaskan valmistukseen ja avasivat pienen kaupan. Vuoteen 1830 mennessä useimmat alueen asukkaat tunsivat perheen liiketoiminnan heidän nimensä perusteella ja asuinaluetta kutsuttiinkin aluksi nimellä Martin’s Mills. Vuonna 1837 kylän nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa, Milton. Nimeksi ehdotettiin ensin Mill Town, mutta lopulta päädyttiin nykyiseen muotoon, joka annettiin kuuluisan runoilija John Miltonin kunniaksi.
Sahatoiminta oli noussut Miltonin suurimmaksi työllistäjäksi 1850-luvun alussa ohi valssimyllyjen. Vuonna 1850 alueella oli jo yhdeksäntoista sahaa, mutta vain kolme myllyä. Vuonna 1857 Miltonista tehtiin Haltonin piirikunnan keskus, ja se sai samalla kaupunkioikeudet (town), minkä seurauksena kaupungin väkiluku kasvoi voimakkaasti seuraavina vuosina. Vuonna 1877 kaupungin väkiluku oli jo 1 400 asukasta. Samana vuonna Hamilton and North-Western Railway rakensi ensimmäisen rautatieyhteyden Miltoniin ja toisen yhteyden vain kaksi vuotta myöhemmin Credit Valley Railway. Vuonna 1887 valmistui kaupungin ensimmäinen vesijohtoverkosto, joka sai alkunsa Niagaran harjanteella sijaitsevista lähteistä. Joitakin vuosia tämän jälkeen kaupunkiin perustettiin asukkaiden yhteisyrityksenä vesivoimalaitos tuottamaan sähkövoimaa. Piirikunta osti voimalaitoksen vuonna 1908, ja 1913 se liitettiin osaksi Ontario Hydro-Power Commissionia (nykyinen Ontario Hydro). Näistä teknisistä innovaatioista johtuen kaupunkiin perustettiin useita uusia teollisuusyrityksiä, joista todennäköisesti kuuluisin on P. L. Robertsonin kehittämiä Robertson (neliö) ruuveja valmistava tehdas.
Nykyisin turismi ja erityisesti Niagaran harjanteen alue on suosittua historiallista ja ekoturismialuetta.
Iso Palojärvi (Pertunmaa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 66 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 6,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,5 metriä mpy.
Gradara

Historia

Keskiajalla Gradaran linnaa ja kaupunkia hallitsi Malatestan suku. Malatestoilta Federico da Montefeltro valloitti linnan Sforzan suvulle. Tällöin linnaan muutti myös Lucrezia Borgia, joka oli naitettu Giovanni Sforzalle vuonna 1493. Lucrezia ei viihtynyt linnassa. Kirjeissään hän valitteli inhoavansa vetoisaa linnaa. Tämän jälkeenkin linnan omistus vaihtui useasti, kuuluen muiden muassa Della Roveren, Borgian ja Medicin suvuille.

Jumalainen näytelmä

Gradaran linna tunnetaan myös Dante Alighierin Jumalaisesta näytelmästä. Rakastavaisten Paolon ja Francescan tarina sijoittuu kaupunkiin tositapahtumiin perustuen.
Salomonsaarten lippu

Salomonsaarten lippu otettiin virallisesti käyttöön 18. marraskuuta 1977 suunnittelukilpailun ja perusteellisen parlamenttiväittelyn jälkeen. Salomosaarten lipusta kiisteltiin pitkään, mutta myöhemmin se hyväksyttiin kansalliseksi tunnukseksi. Sen viisi tähteä kuvaavat eri maakuntia. Vaikka maakuntajako on sittemmin muuttunut, lippuun ei ole lisätty tähtiä. Sininen väri kuvaa saaria ympäröivää valtamerta ja vihreä rehevää maata. Keltainen viiva kuvaa auringonpaistetta.
Liisa Paatso

Liisa Christina Paatso (o.s. Huuskonen, 2. marraskuuta 1945 Helsinki – 23. huhtikuuta 2018) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli paitsi teatterissa, myös elokuvissa ja televisiosarjoissa sekä teki dubbauksia.
Paatson ura esiintyjänä alkoi tanssijana. Hän kävi tanssija ja koreografi Airi Säilän balettikoulussa lapsena ja esiintyi nuorena Punainen Mylly -revyyteatterissa Helsingissä 1960-luvulla. Paatso suoritti Teatterikoulun 1964–1967, lisäksi hän opiskeli balettia. Hänellä oli kiinnitys Turun kaupunginteatteriin 1967–1973 ja Ahaa Teatteriin 1973–1974, minkä jälkeen hän ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi. Paatso vieraili muun muassa Teatteri Jurkassa ja Helsingin Kaupunginteatterissa.
Paatso oli naimisissa näyttelijä Ilari Paatson kanssa vuosina 1965–1971. Näyttelijä Rinna Paatso on heidän tyttärensä. Myöhemmin hän oli naimisissa kapellimestari Olli Ahvenlahden kanssa. Ahvenlahden kanssa hänellä on tytär Nelli Ahvenlahti.
Paatsolle myönnettiin taiteilijaeläke 2015.
Oulaisten ammattiopisto

Oulaisten ammattiopisto on Pohjois-Pohjanmaalla Oulaisten kaupungissa sijaitseva ammattiopisto. Se on osa Jedua eli Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymää. Oulaisten ammattiopisto on palvelualoilla toimiva yli 600 opiskelijan oppilaitos. Ammattiopisto koostuu kolmesta yksiköstä: sosiaali- ja terveysala, liiketalous sekä ravitsemis- ja puhdistusala. Sosiaali- ja terveysalan yksikössä voi opiskella lähihoitajaksi. Liiketalousyksikössä voi opiskella merkonomiksi ja datanomiksi. Ravitsemis- ja puhdistusalan yksikössä voi opiskella kodinhuoltajaksi, kokiksi ja tarjoilijaksi. Peruskoulun ja lukion päättäneille on tarjolla kotitalousopetusta (talouskoulu). Ammattilukiossa voi suorittaa joko kaksois- tai kolmoistutkinnon. Lukio-opinnot suoritetaan Oulaisten lukiossa. Ammatillinen perustutkinto voi olla datanomin, merkonomin, lähihoitajan, kokin, tarjoilijan tai kodinhuoltajan tutkinto. Opintotarjontaa on suunnattu sekä nuorille että aikuisille.

Aikuiskoulutus ja oppisopimus

Oulaisten ammattiopisto järjestää aikuiskoulutuksena ammatillisia perustutkintoja, ammatti- ja erikoisammattitutkintoja ja tutkintoihin valmistavaa koulutusta kaikissa ammattiopiston koulutusyksiköissä. Lisäksi järjestetään lisä- ja täydennyskoulutusta ja lyhytkoulutuksia.

Senioritalouskoulu, kotitalousopetus

Opinnot muodostuvat senioreiden omista lähtökohdista esimerkkinä seuraavia aiheita: Ikäihmisen ravitsemus, Kotitaloustöiden helpottaminen, Ikäihmisen kotipalvelut, Tiedonkäsittely ja siihen liittyvät palvelut, Mielekkyyttä ajankäyttöön, Mielekäs liikunta osana hyvinvointia, Sijoitus ja raha-asiat, Kodin tarpeenmukainen saneeraus. Opinnot ajoittuvat 1 vuoden ajalle, kahtena päivänä viikossa.

Kansainvälinen toiminta

Oppilaitoksella on pitkät perinteet opiskelijoiden ulkomaisessa työssäoppimisessa, mm. Pohjois-Amerikassa, monissa Euroopan maissa ja Virossa, jossa sosiaali- ja terveysalan yksikön opiskelijat ovat vuosittain työssäoppimassa vanhainkodissa. Oppilaitos ja EU-projektit tukevat ulkomailla tapahtuvaa työssäoppimista.
Nordplus Junior-projekti Tanskassa sijaitsevan Ikast Handelsskolen kanssa on pitkään toiminut pohjoismaisena vaihto-ohjelmana. Tässä vaihdossa opettajat ja opiskelijat pääsevät tutustumaan toisen Pohjoismaan kouluoloihin ja työskentelytapoihin.

Historia

Oulaisten ammatillisissa oppilaitoksissa on annettu opetusta yli 40 vuotta. Opetus Oulaisissa aloitettiin vuonna 1965 Oulaisten kauppaoppilaitoksessa, myöhemmin mukaan tulivat talouskoulu 1967 ja terveydenhuolto-oppilaitos 1991. Nykyisellään opiston tilat ovat tarkoituksenmukaiset: toiminta on jakaantunut kolmeen eri yksikköön, jotka ovat eri osoitteissa mutta lähellä Oulaisten keskustaa.
Andorralaiset eurokolikot

Andorralaiset eurokolikot ovat Andorralle myönnettyjä eurokolikoita. Kolikot suunniteltiin julkaistavaksi 1. tammikuuta 2014, kunnes julkaisupäivä muutettiin maalis-huhtikuulle 2014. Myöhemmin julkaisupäivä muutettiin loppuvuodelle 2014. 23. joulukuuta ilmoitettiin, että pieni erä kolikoita oli lähetetty valituille henkilöille ja lopullinen virallinen julkaisupäivä on 15. tammikuuta 2015.
Eurokolikoissa arvo- eli klaavapuoli on kaikissa euromaissa samanlainen, mutta kääntö- eli kruunapuolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Andorran yhden, kahden ja viiden sentin kolikoissa on kuvattuna pyreneidenvuohi. Kymmenen, kahdenkymmenen ja viidenkymmenen sentin kolikossa on kuvattuna renessanssitaiteellinen kirkkorakennus Església de Sant Martí de la Cortinada. Yhden euron kolikossa on kuvattuna historiallinen rakennus Casa de la Vall. Kahden euron kolikossa on kuvattuna Andorran vaakuna.
Puukko

Puukko on yksiteräinen varsinaisesti työkaluna käytettävä veitsi, jonka kara on upotettu noin terän pituiseen päähän. Erotukseksi muista veitsistä suomalaisen puukon yhteydessä karaa kutsutaan ruodoksi ja päätä tavallisesti kahvaksi. Ilmaus yksiteräinen kertoo, että terän toinen reuna on teroittamaton erotukseksi esimerkiksi tikarista.
Puukolla veistetään ja vuollaan, kairataan ja kaiverretaan, nyljetään riistaeläimiä ja perataan kalaa, paloitellaan saalista. Taitava käyttäjä tuottaa sillä kauniisti leikattuja käyttöesineitä, morsiuslahjojakin. Retkeilijä voi puukkonsa avulla muun muassa rakentaa tarvittaessa yöpymissuojan, sytyttää nuotion, ruokailla ja päästä avannosta.  
Puukko on esimerkiksi rakennusmiesten, puuseppien ja eränkävijöiden suosima työkalu. Puukkoa käytetään myös teräaseena ja se on nykyisin myös keräilyesine.

Puukko-nimen etymologia

Sanan ”puukko” alkuperä on selitetty kahdellakin tavalla. Suomen kieleen pohjautuva selitys viittaa sanojen suu → suukko  kehitykseen, jolloin sanasta puu olisi tullut ajan myötä puukko. Toinen selitys liittyy saksalaiseen alkuperään. Ala-saksilainen sana pook, joka tarkoittaa kauppiaiden käyttämää tikaria, olisi otettu Suomessa käyttöön ja annettu suomalaiselle yleistyökalulle.
Terminä puukko tarkoittaa lähes aina puukahvaista veistä, vaikka kahvamateriaaleja on monia, kuten tuohi, muovi, sarvi tai luu. Suomessa puu on ollut kaikkein yleisin. Saamelaispuukkojen kahvat on perinteisesti valmistettu poronsarvesta.

Finski nož

Venäjällä kehitettiin 1900-luvun alussa suomalaisesta puukosta oma mallinsa, joka edelleen kutsutaan suomalaiseksi veitseksi (finski nož tai finka). Venäläinen malli eroaa suomalaisesta puukosta siten, että siinä on yleensä sormisuoja eli väistin, joka perinteisessä puukossa ei ole.
Suomalaisten puukkojen suosion ansiosta mitä tahansa suorateräistä ja viistoperäistä veistä alettiin kutsua ”suomalaiseksi”. Erityisesti ne olivat rikollisten suosiossa. Niinpä ”suomalaisten veitsien” valmistus ja myynti kiellettiin nimeltä mainiten Neuvostoliiton rikoslaissa vuonna 1935.
Suomalaisen veitsen pohjalta kehitettiin puna-armeijan käyttöön mallin vuonna 1940 tiedustelijan veitsi NP-40 ja armeijan veitsi NA-40, joiden eri mallit olivat Varsovan liiton joukkojen käytössä 1960-luvulle asti.

Kirjallisuus ja museot

Puukoista ovat kirjoittaneet kulttuurihistorian kannalta muun muassa Sakari Pälsi (teos Puukko) ja Jukka Kemppinen (teos Puukot). Timo Hyytinen on julkaissut aiheesta useita teoksia, ja Hyytiselle myönnettiin vuonna 1989 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto teoksesta Suuri puukkokirja. 
Suomen Kansallismuseon puukkokokoelma on merkittävä. Kauhavalla, joka on puukkoteollisuuden perinteisiä keskuksia ja edelleen vahva puukkopitäjä, on puukkomuseo.
Toljatti

Historia

Kaupungin perusti Vasili Tatištšev vuonna 1737 nimellä Stavropol-na-Volge linnoitukseksi Volgan varteen. Volgan patohankkeen myötä koko kaupunki jäi 1950-luvulla Kuibyševin tekojärven alle ja rakennettiin uuteen paikkaan. Vuonna 1964 kaupunki nimettiin italialaisen kommunistin Palmiro Togliattin mukaan.

Elinkeinot

Kaupungissa on voimakasta autoteollisuutta, VAZin (vuodesta 1971) ja GM-AvtoVAZin (2001–) tehtaat. Vesivoimasähkön ansiosta siellä on myös monenlaista kemianteollisuutta, Venäjän suurin ammoniakinvalmistaja ToljattiAzot, lannoitevalmistaja KuibyševAzot ja Fosfor.
Autotehtaan valta-aseman takia kaupunkia pidetään kuitenkin suurimpana yhden tehtaan tai tuotannonalan ympärille rakentuvista Venäjän kaupungeista, niin sanotuista monogorodeista. Joka seitsemäs kaupunkilainen on ollut aiemmin työssä autotehtaalla. AvtoVAZ vähensi talouskriisin ja automerkkiensä huonon menekin vuoksi vuoden 2009 syksyyn mennessä henkilöstöään neljänneksellä 75 000:een, leikkasi palkkoja ja lyhensi työviikon 20-tuntiseksi.

Koulutus

Kaupungissa on yli sata julkista ja kymmenen yksityistä oppilaitosta. Merkittävimmät ovat Toljattin valtionyliopisto, Tatiševin Volgan yliopisto, Toljattin valtionpalveluyliopisto ja Toljattin hallintoakatemia.

Urheilu

Kaupungin uudelleenrakentamisen yhteydessä ja autoteollisuuden vuoksi siitä haluttiin tehdä täydellisen neuvostokaupungin esikuva, ja siinä yhteydessä kaupunkiin luotiin runsaat urheilumahdollisuudet. Sieltä on sittemmin tullut monia lahjakkuuksia, kuten telinevoimistelija Aleksei Nemov. Myös jääkiekkojoukkue HK Lada Toljatti on voittanut kansallisia mestaruuksia ja Continental Cupin vuonna 2006.
USS Perkins (DD-877)

Argentiinan laivasto

USS Perkins siirrettiin 15. tammikuuta 1973 Argentiinalle, joka liitti sen samana päivänä laivastoonsa nimellä ARA Comodoro Py (runkonumero D-27). Alus osallistui Falklandin sotaan. Se poistettiin alusluettelosta 1984.
TR-1700 -luokan sukellusvene ARA Santa Cruz upotti aluksen 15. kesäkuuta 1987 torpedoimalla.
Pohjanmaa (elokuva)

Juoni

Tapahtumat sijoittuvat yhdelle helteiselle sunnuntaipäivälle Kauhavalla. Hakaloiden suku on kerääntynyt jakamaan vuosikymmeniä sitten Amerikkaan muuttaneen ja siellä kuolleen isoisän perintöä. Mitenkään äveriäänä isoisä ei näytä kuolleen, sillä tavaroiden joukosta ei löydy muutamaa vaatekappaletta ja rikkinäistä taskukelloa arvokkaampaa tavaraa. Yhdellä Hakaloiden veljeksistä, Veikolla (Esko Salminen), on selvittämättömiä asioita entisen liikekumppaninsa Ketolan (Paavo Pentikäinen) kanssa. He olivat yhdessä omistaneet mattokutomon, jonka konkurssin yhteydessä Ketola oli pettänyt Veikkoa. Veikko käy aamulla Erkin (Taneli Mäkelä) kanssa uhkailemassa Ketolaa tämän kotona, tilanteen rauhoittaa paikalle saapuneet Hakaloiden tuntema paikallinen vanhempi poliisikonstaapeli Lammi (Kalevi Haapoja) sekä vastikään paikkakunnalle tullut uudempi poliisikonstaapeli Matero (Vesa Vierikko). Hakaloiden syytinkimökissä asuu "isomummu" (Alli Häjänen), jonka jo huojuva muisti sekoittaa Erkin pojakseen Martiksi ja samalla aseen hautaamista toruva isumummu tulee paljastaneeksi Erkille asekätkön, johon Martti on haudannut Suomi-konepistoolin. Erkki löytää aseen ja kokeilee sitä - toteaa toimivaksi ja piilottaa sen mattokutomoon.
Nimismies (Aarno Sulkanen) käy ojentamassa Veikkoa ja kyselee jo kyläläisten tekemästä ilmoituksesta aseella ammuskelusta. Veljekset lähtevät Lummukkaan uimaan ja koska Paavon (Esko Nikkari) pojat, Markku (Heikki Paavilainen), Raimo (Mikko Kouki) ja Antero (Konsta Mäkelä) ovat yhdessä päättäneet "kurmoottaa" Ketolaa, he kehottavat Erkkiä pitämään Veikon pois maisemista kiljulla. Lummukan sorakuopilla veljekset uivat, juovat kiljua ja ammuskelevat konepistoolilla. Paikalle ilmaantuu myös vanha opettaja (Kalevi Kahra), joka tunnistaa sota-ajoilta tutun aseen äänen ja jonka mökille Lappajärvelle lähdetään ammuskelemaan Naganilla. Samaan aikaan on Ketolan pelottelu päättynyt Lapuan suoralla onnettomasti, Ketola on turvautunut taskustaan kaivamaansa puukkoon jolla huitaissut osuman Markun silmään. Erkki saa opettajan mökiltä lähdettyään kuulla tapahtuneesta ja poliisi noutaa loput veljekset Lappajärveltä. Poliisi yrittää kuulustella vahvassa humalassa olevia veljeksiä, mutta asiassa ei päästä juuri eteenpäin. Poliisi saa tarpeeksensa joukosta ja ajaa heidät ulos. Veikko löydetään myöhemmin sammuneena ja lopulta hän kuolee putkassa sydänkohtaukseen.
Tony Kaye (elokuvaohjaaja)

Tony Kaye (s. 1952) on brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Lontoossa ja nousi parrasvaloihin kansainvälisellä menestyselokuvallaan American History X (1998). 
Kaye on American History X:n ohella ohjannut muun muassa lukuisia musiikkivideoita, kuten Soul Asylumin "Runaway Trainin" (1993).
Laryngaali

Laryngaali on ääntämistä tutkivan fonetiikan termi, jolla viitataan äänteen artikulaatiopaikkaan. Laryngaaliksi kutsutaan konsonanttia, jossa ääni tuotetaan kurkunpäässä (larynx). Termiä käytetään kuvattaessa eri kielten äänteitä, ja se mahdollistaa myös niiden vertailun. Artikulaatiopaikan lisäksi äänteestä kuvataan myös artikulaatiotapa.
Esimerkiksi suomen kielessä kirjaimen h kuvaus voidaan luonnehtia (kahdesta allofonista johtuen) seuraavasti. H on laryngaali, joka voidaan ääntää ympäristöstä johtuen soinnittomana tai soinnillisena frikatiivina (art.tapa). Soinnittomana se ääntyy esimerkiksi sanoissa lahti ja helppo ja soinnillisena sanoissa paha ja laho.
Star One (yritys)

Satelliitit

Star Onella on pieni satelliittilaivasto, jonka viimeisimmät satelliitit on nimetty yrityksen mukaan.

Star One C1

Star Onen ensimmäinen satelliitti STAR One C1 laukaistiin Ariane 5-ECA -kantoraketilla 14. marraskuuta 2007 kello 22.06 (UTC). Satelliitin rakensi Thales Alenia Space Spacebus 3000 B3 -alustaan perustuen. Siinä on 28 C-taajuusalueen transponderia, 14 Ku-taajuusalueen transponderia ja yksi X-taajuusalueen transponderi. Sen laukaisumassa on noin 4100 kg at.

Star One C2

Toinen Star One -satelliitti STAR One C2 laukaistiin avaruuteen 18. huhtikuuta 2008 kello 22.17 (UTC) Guyanan avaruuskeskuksesta Ariane 5-kantoraketilla yhdessä Vinasat-1-satelliitin kanssa.
Valkopäähansu

Koko ja ulkonäkö

Valkopäähansu kasvaa 59-72 cm pitkäksi. Muiden hansujen tapaan sen luontainen asento on melko pysty ja jalat vahvat. Kolme alalajia ovat hiukan erinäköisiä, ja naaraat ja koiraat poikkeavat toisistaan suuresti.

Elinympäristö ja ravinto

Valkopäähansut laiduntavat lyhyttä ruohoa mutta pesivät mielellään korkeamman ruohon sekaan. Paikoin niiden katsotaan kilpailevan ravinnosta laiduntavien lampaiden kanssa.

Lisääntyminen

Naaras munii 5-8 munaa. Poikaset lähtevät pesästä pian kuoriuduttuaan.
Pauliina Mäkelä

Pauliina Mäkelä (s. 1980) on suomalainen kuvittaja, sarjakuvantekijä ja lastenkirjakuvittaja.
Mäkelä valmistui  2005 graafisen suunnittelun opintolinjaltaa Lahden muotoiluinstituutista. Hän voitti  2007 ensimmäisen palkinnon Luzernin Fumetto-festivaalilla Vuosina 2007 ja 2009 hän oli Paula Norosen kanssa ehdokkaana parhaan lastenkirjan Finlandia Junior -palkinnonsaajaksi. Hän on tehnyt kaksi omaa sarjakuvakokoelmaa.
Mäkelä on ollut kokeellisen sarjakuvan lehden Kutin päätoimittaja.
Kutikuti-sarjakuvayhdistyksen perustajajäsen.
Marcus Norris

Urheilu-ura

Yliopistouransa jälkeen Norris siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan, suomalaiseen Pyrbasketiin, jossa pelasi kaksi kautta. Hän voitti kummallakin kaudella runkosarjan kori- ja riistokuninkuuden. Ensimmäisellä kaudellaan Norris teki runkosarjassa 32,32 pistettä ottelua kohden. Loppuvuodesta 1996 Norris heitti yksittäisessä ottelussa 62 pistettä.
Pyrbasketin jälkeen Norris pelasi Kroatiassa saaden maan kansalaisuuden vuonna 2000, Portugalissa, Israelissa, Turkissa ja Espanjassa. Hän pelasi EuroCupia ja FIBA Europe Leagueta. Hän muun muassa voitti urallaan Ukrainan ja Portugalin mestaruuden ja Portugalin cupin.
Aleksandr Fadejev

Aleksandr Aleksandrovitš Fadejev (ven. Алекса́ндр Алекса́ндрович Фаде́ев; 24. joulukuuta (J: 11. joulukuuta) 1901 Kimry - 13. toukokuuta 1956 Moskova) oli neuvostoliittolainen romaanikirjailija. Hän kuului myös Kirjailijaliiton perustajiin ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1946–1954.
Fadejevin tunnetuimpia teoksia ovat toisen maailmansodan aikaiseen Ukrainaan sijoittuva, tositapahtumiin perustuva Nuori kaarti sekä teos Rasgrom vuodelta 1927, josta on tehty kolme suomennosta:  Yhdeksäntoista (1931), Taigan sissit (1945) ja Tuho (1977).
J1 League

Pelijärjestelmä

Ennen vuotta 2004 J1:n vuosi oli jaettu kahteen kauteen. Kumpanakin kautena joukkueet kohtasivat toisensa kerran. Mikäli sama joukkue voitti molemmat kaudet, se julistettiin Japanin mestariksi, mutta mikäli kummankin kauden voitti eri joukkue, ratkaistiin mestari ottelulla, jossa ne kohtasivat toisensa. Kaudeksi 2005 järjestelmä muuttui nykyisenkaltaiseksi, missä kauden aikana joukkueet kohtaavat toisensa kahdesti, kotona ja vieraissa. J2:ssa joukkueet kohtaavat toisensa neljästi kauden aikana.
Nousu- ja putoamisjärjestelmä J1:n ja J2:n välillä noudattelee perinteistä eurooppalaista käytäntöä. J1:n kaksi viimeistä joukkuetta putoaa J2:een, mistä kaksi parasta joukkuetta nousee niiden tilalle, mikäli ne täyttävät liigalisenssivaatimukset. J2:n ja JFL:n välillä joukkueiden nousu ja putoaminen on tapauskohtaista, eikä sille ole kehitetty virallisia sääntöjä.
Baazigar

Juoni

Madan Chopra (Dalip Tahil) on vilpillisin keinoin vallannut Vishwanath Sharman (Anant Mahadevan) yrityksen. Tämä johtaa Sharman perheen ongelmien ja sairastelun kierteeseen, mikä maksaa sekä Vishwanathin että tämän pienen tyttären hengen. Vuosien epäonni saa Vishwanathin lesken Shobhan (Raakhee) mielen järkkymään ja heidän poikansa Ajay (Shah Rukh Khan) vannoo kostoa Madan Chopralle. 15 vuotta myöhemmin aikuinen Ajay liehittelee Seemaa (Shilpa Shetty), Madanin tyttäristä nuorempaa, tapaillessaan samalla toista tytärtä Priyaa (Kajol) valenimen turvin. Kostonhimoinen Ajay tappaa Seeman työntäen tämän alas katolta, mikä saa kuoleman näyttämään itsemurhalta. Priya kuitenkin uskoo vahvasti sisarensa kuoleman olleen murha ja alkaa selvittää murhaajan henkilöllisyyttä poliisiystävänsä Karanin (Siddharth Ray) avulla.