google/wiki40b huggingface dataset:
Mandealaisuus

Historia

Mandealaisuuden alkuperää ei tiedetä. Se lienee lähtöisin Uuden testamentin Johannes Kastajasta, joka oli Jeesuksen edeltäjä. Tutkimusten mukaan ensimmäisten mandealaisten uskonnolliset juuret ajoittuvatkin ajanlaskun ensimmäiselle vuosisadalle.

Tekstit

Mandealaisten pyhä kirja on Sidra Rabba eli Ginza (’aarre’). Kirja koostuu kahdesta osasta: mytologis-kosmologisista kirjoituksista sekä lauluista ja virsistä. Muita tärkeitä kirjoja ovat Johanneksen kirja sekä Qalasta, joka sisältää rukouksia ja hymnejä.

Uskomukset

Mandealaisuuden todellisuuskäsitys on jyrkän dualistinen eli se jakaantuu valon ja pimeyden maailmaan. Näkyvä maailma on syntynyt alemman luojajumalan Ptahilin vaikutuksesta. Valon maailmaa hallitsee Jumala, kun taas pimeyden maailmaa hallitsee kaaoksesta syntynyt pimeyden kuningas.
Mandealaiset pitävät Johannes Kastajaa uskontonsa uudistajana. Johanneksen uskotaan kastaneen Jordanjoessa mandealaisen vapahtajan Manda d-Hajjen, jonka Korkein Jumala oli lähettänyt maan päälle tuomaan Aadamille ja Hawalle ilmestyksessä tiedon, että he ovat jumalallista syntyperää. Mandealaisten mukaan ihmiset voidaan pelastaa vain tämän todellisen tiedon avulla. Maailmanlopussa Manda d-Hajje vapauttaa kaikki hurskaat sielut tuonelasta.
Mandealaiset pitävät Jeesusta vääränä Messiaana.

Rituaalit

Rituaalit ovat mandealaisille hyvin täkeitä. Kaste on mandealaisten tärkein rituaali. Se suoritetaan virtaavassa vedessä. Ehtoollinen koostuu pitaleivästä ja papin siunaamasta vedestä. Ympärileikkausta ei harjoiteta. Mandealaiset noudattavat kymmentä käskyä ja pitävät perhettä ja avioliittoa suuressa arvossa. Mandealaisten messun tarkoitus on edistää vainajan sielun ylösnousemusta. Rituaalista puhtausta korostetaan.

Yhteisöt

Mandealainen yhteisö on nykyisin suljettu, eli jäsenen tulee syntyä mandealaiseen perheeseen eikä käännynnäisiä hyväksytä. Mandealainen suljetaan yhteisön ulkopuolelle, jos hän menee naimisiin ulkopuolisen kanssa.
Irakissa on noin 50 000 mandealaista ja Iranissa Khūzestānin provinssissa 10 000. Muslimit vainoavat mandealaisia molemmissa maissa. Irakin mandealaisilla ei ole oikeutta osallistua Irakin yhteiskuntaelämään. He asuvat Etelä-Irakin jokisuiston turvassa alkeellisissa oloissa.
Mandealaisia yhteisöjä on muodostunut muuttoliikkeen myötä myös esimerkiksi Australiaan, Yhdysvaltoihin, Tanskaan ja Ruotsiin.

Suomessa

Suomessa arvioitiin vuonna 2014 olevan noin sata perhettä, jotka tunnustivat mandealaisuutta. Yhdyskunta on rekisteröity nimellä Mandealaisten uskonnollinen yhdyskunta, ja sen kotipaikka on Turku.
Arvo Lyytinen

Arvo Erkki Lyytinen (29. tammikuuta 1891 Hämeenlinna – 5. kesäkuuta 1970 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimissa tykistön eversti ja rannikkotykistön komentaja.
Lyytinen valmistui 1915 Nikolain ratsuväen sotaopistosta ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Venäjän armeijassa sekä myöhemmin Suomen sisällissodassa 1918 muun muassa Sampakosken taisteluun ja Porin valtaukseen. Hän suoritti komentajakurssin 1925 sekä oli kuunteluoppilaana Sotakorkeakoulussa 1935. Lyytinen toimi rannikkotykistössä vuodesta 1919 alkaen ja oli Rannikkotykistörykmentti 2:n komentajana 17 vuotta. Talvisodassa hän komensi Viipurin lohkoa Koivistolla ja Viipurinlahdella. Välirauhan aikana hän oli sotilasasiamiehenä Moskovassa 1940-1941. Jatkosodassa hän komensi Äänisjärven rannikkojoukkoja 1941-1943 sekä Rannikkotykistörykmentti 22:a Viipurinlahdella 1944. Erottuaan aktiivipalveluksesta hän kuitenkin jatkoi vielä venäjänkielen opettajana Taistelukoulussa sekä Sotakorkeakoulussa.
Ylennykset: vänrikki 1915, kornetti 1915, kapteeni 1918, majuri 1921, everstiluutnantti 1926, eversti 1932.
Kuopion vankila

Kuopion vankila (aiemmin Kuopion Lääninvankila) on vankila Kuopion Maljalahden kaupunginosassa (Itkonniemenkatu 2b). Kuopion vankilassa oli 93 paikkainen suljettu laitos, ja sen yhteydesä on 20-paikkainen vapauttamisyksikkö. Vuonna 2016 keskimäärin yksiköissä oli 93 ja 19 vankia. Vangit tulevat tavallisesti Keski-Suomen, Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon maakunnista. Henkilöstöä vankilassa on 75.

Historiaa

Kruunun- eli lääninvankila aloitti vuonna 1780. Nykyisellä paikallaan se on ollut vuodesta 1829 lähtien. Ensimmäinen rakennusvaihe on arkkitehti Carl Ludvig Engelin suunnittelema kolmikerroksinen kivinen rakennus, jonka keisari Aleksanteri I määräsi rakennettavaksi. Toinen rakennusvaihe valmistui 50 vuotta myöhemmin ja kolmas vaihe, punatiilinen nelikerroksinen ristinmuotoinen rakennus valmistui vuonna 1888. Ristimäinen vankilarakennus muistuttaa Pietarin Krestyn vankilaa.
Montenegron vaakuna

Montenegron vaakuna otettiin käyttöön nykyisessä muodossaan Montenegron parlamentin päätöksellä vuonna 1993 ja se korvasi aiemman Montenegron sosialistisen tasavallan vaakunan. Vuodesta 2004 lähtien vaakuna on ollut myös Montenegron lipussa. Montenegron nykyinen vaakuna on lähes samanlainen kuin Montenegron vaakuna oli ennen itsenäisyyden menetystä vuonna 1918.
Vaakuna esittää kaksipäistä kotkaa, jonka esikuva on Petrovitšin palatsissa entisessä Montenegron kuninkaallisessa palatsissa. Kaksipäinen kotka on vanha bysanttilainen symboli ja alun perin se on roomalaista alkuperää. Samantyyppistä vaakunaa käytti myös Montenegron keskiaikainen edeltäjä Zetan valtio, kuten myös monet muut eurooppalaiset dynastiat. Vaakunan asettelu on kopioitu Venäjän vaakunasta. Venäjän keisariperheellä oli läheiset suhteet Montenegron hallitsijasuvun kanssa 1800-luvulla, jolloin vaakuna ensimmäisen kerran otettiin käyttöön.   
Kaksipäisen kotka symbolin keskellä olevassa vaakunakilvessä on leijonahahmo, joka on piispallisen vallan merkki ja edustaa ylösnousemusta tai kristillisyyden voittoa, joskin se viittaa myös alueen aikaisempaan merimahtiin Venetsiaan. Montenegro oli ainoa maa Balkanilla, jota Ottomaanien valtakunta ei pystynyt valloittamaan ja sen alkuajan hallitsijoita olivat piispat. Ennen vuotta 1918 käytössä olleessa Montenegron vaakunassa leijonasymboli oli kotkasymbolin alapuolella ja vaakunakilven keskellä oli hallitsijan nimikirjaimet.

Historia

Vuonna 1918 Montenegro liitettiin Jugoslavian kuningaskuntaan. Tämän jälkeen säädettiin laki, mikä teki Montenegron vaakunan käytöstä rangaistavan teon. Vuosina 1945–1992 Montenegro kuului Jugoslaviaan sosialistisena tasavaltana ja tuolloin sillä oli oma sosialistinen vaakuna.
Tituksen riemukaari

Tituksen riemukaari (ital. Arco di Tito) on Rooman keskustassa Forum Romanumin kupeessa sijaitseva Jerusalemin valtauksen muistoksi pystytetty muistomerkki. Sen rakennutti keisari Domitianus edesmenneen  veljensä ja edeltäjänsä Tituksen kunniaksi vuonna 82 . Riemukaaren läpi johtaa voitonparaateihin käytetty katu Via Sacra, ja kaari sijaitsee sen korkeimmalla kohdalla.

Arkkitehtuuri

Tituksen riemukaari on varhaisin tunnettu esimerkki roomalaisten kehittämästä komposiittityylistä, joka on yhdistelmä korinttilaisesta ja joonialaisesta pylväsjärjestelmästä. Kaariaukon sisäseinillä on Jerusalemin temppelin ryöstösaalista vievää kulkuetta ja Tituksen yhdessä isänsä Vespasianuksen kanssa juutalaisista saavutetun voiton kunniaksi pitämää triumfia kuvaavat reliefit . Holvin kasetoituun kattoon on kuvattu Tituksen jumalaksi julistaminen . Pahoin rapistunut riemukaari, joka oli keskiajalla osa Frangipanien linnoitusta, restauroitiin paavi Pius VII:n aloitteesta täydellisesti 1817–1821. Arkkitehti Giuseppe Valadier purki monumentin osiin ja kokosi sen käyttäen puuttuviin attikan ja pilareiden ulommaisiin kulmiin uusia kivilohkareita travertiinista . Alun perin kokonaisuudessaan valkeasta Pentelin marmorista rakennettu yksiaukkoinen riemukaari on 15,4 m korkea, 13,5 m leveä ja 4,75 m syvä .

Piirtokirjoitukset

Riemukaaren Colosseumin puoleisen julkisivun attikassa on suurikokoinen latinankielinen omistuskirjoitus: SENATUS POPULUSQUE ROMANUS DIVO TITO DIVI VESPASIANI FILIO VESPASIANO AUGUSTO (suom. Rooman Senaatti ja kansa, jumalalliselle Titukselle jumalallisen Vespasianuksen pojalle). Forum Romanumille päin antavan fasadin piirtokirjoitus ei ole säilynyt meidän päiviimme . Sen sijaan toisella puolella on moderni muistokirjoitus restauroinnista: INSIGNE RELIGIONIS ATQVE ARTIS MONVMENTVM VETUSTATE FATISCENS PIVS SEPTIMVS PONTIFEX MAX(imus) NOVIS OPERIBVS PRISCVM EXEMPLAR IMITANTIBVS FVLCIRI SERVARIQVE IVSSIT ANNO SACRI PRINCIPATVS EIVS XXIIII (suom. Ajan hampaan heikentämä uskonnollinen ja taiteellinen monumentti korjattiin vanhan mallin mukaan paavi Pius VII:n käskystä hänen 24. hallintovuonnaan) .
Sakkali

Sakkali on entinen, Käkisalmen maalaiskuntaan kuulunut kylä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa. Nykyään paikkakunta sijaitsee Norsjoen eli Larionovon maalaiskunnan eteläosassa Leningradin alueen Käkisalmen piirissä Venäjällä, ja se luetaan Näpinlahden kanssa yhdeksi asutukseksi, jonka venäjänkielinen nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien Синёво, Sinjovo.
Sakkali sijaitsee Vuoksen pohjoisessa laskuhaarassa olevan Käkisalmenselän kaakkoisrannalla noin yhdeksän kilometriä Käkisalmen kaupungista etelään. Sakkalin naapurikyliä olivat Käkisalmen maalaiskunnassa Näpinlahti pohjoisessa, Marjolanniemi etelässä ja Käkisalmenselän toisella puolella Hirvisaari sekä idässä Pyhäjärven kunnan puolella Valkeamäki.

Väestö ja elinkeinot

Vuonna 1920 Sakkalissa oli 159 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 205, joista 93 miestä ja 110 naista. Sakkalin asutus oli keskittynyt Norsjoelta Myllypeltoon kulkevan maantien varteen. Sakkali ja Näpinlahti muodostivat yhtenäisen asutusalueen.  Myös nykyisin kylän asutus on keskittynyt samalle alueelle.
Ennen talvisotaa Sakkali oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Näpinlahden, Sakkalin ja Marjoalanniemen kylien yhteinen kansakoulu sijaitsi Sakkalin kylän keskustassa ja se oli aloittanut toimintansa vuonna 1910.

Evakuointi

Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.
Metsäpuutarha

Metsäpuutarha on luonnonmukaista, metsämäistä mallia tavoitteleva puutarha. Siellä on kasveja metsän tapaan monipuolisesti ja eri kerroksissa. Tämä puutarhatyyppi on peräisin ajalta 7000 vuotta eaa. ja on vanhimpia käytettyjä viljelymenetelmiä. Se perustuu monivuotiseen viljelyyn, joka sopii monenlaisiin ilmasto-oloihin.
Monipuolinen sekaviljely tuottaa yksipuolista viljelyä enemmän. Tällainen viljelmä on myös vastustuskykyisempi kasvitaudeille ja tuholaiseläimille. Se houkuttelee pikemminkin tuholaisia syöviä eläimiä ja muita hyötyeläimiä.
Monivuotiset kasvit ovat usein yksivuotisia ravinteikkaampia. Metsäpuutarhatyyli on kestävää kehitystä ja on samankaltaista luomuviljelyn kanssa.
Särkijärvi (Hämeenlinna, Tommala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,9 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Ormajärven valuma-alueeseen (35.792) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,9 metriä mpy.
Henna Helander

Henna Helander (s. 1971, Loimaa) on suomalainen arkkitehti ja Suomen Arkkitehtiliiton (SAFA) puheenjohtaja. Helander toimii johtavana asiantuntijana Helsingin kaupungin teknisessä toimessa. Helanderin merkittävimpiä suunnittelukohteita ovat WeeGee-talon käyttötarkoituksen muutos ja uus-loft -kerrostalo Helsingin runko. 
Helander on opiskellut Lontoossa ja Tampereella arkkitehtuuria ja valmistunut Tampereen teknillisestä korkeakoulusta vuonna 2001. Helander on työskennellyt muun muassa Lontoossa, Portossa ja Saksassa. Saksassa hän työskenteli Günter Behnischin toimistossa. Suomessa Helander työskenteli vuosikymmenen Kari Järvisen ja Timo Airaksisen arkkitehtitoimistolla vuosikymmenen, kunnes perusti oman Arkkitehdit Helander Langenskiöldin Oy:n. Vuosina 2010-2013 Helander työskenteli Helsingin asuntotuotantotoimisto ATT:llä hankesuunnittelupäällikkönä. 
Helander on toiminut Suomen Arkkitehtiliiton puheenjohtajana vuoden 2018 alusta lähtien. Helander toimittaa Majakkahuoneesta-blogia.
Rastasviidakkotimali

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan rastasviidakkotimali on 16–18 cm. Rastasviidakkotimalin selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään oliivinruskea. Päässä on päälaella punaruskea viiru ja silmäkulmajuovat ovat valkoiset. Rinta on väritykseltään valkoinen ja joillakin alalajeilla on rinnassa tai kurkussa tummia juovia. Nuori lintu on selästään lämpimämmän ruskea ja rinnan viirut eivät ole yhtä selkeitä kuin aikuisella. Lintu pörhistää usein kaulansa höyhenet.

Levinneisyys ja elinympäristö

Ääninäyte
Rastasviidakkotimalin kutsuääni. Nauhoitettu Nagerholen kansallispuistossa Intiassa
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Rastasviidakkotimalia tavataan alueelta, joka ulottuu Intiasta Kiinaan asti. Linnun elinympäristöä ovat tiheät pensaikot, bambuviidakot, vuorten alarinteiden metsät, rotkot ja metsät jokien läheisyydessä. Rastasviidakkotimalin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 120–2 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Rastasviidakkotimalit elävät pieninä ryhminä viidakon tiheiköissä. Lajin pääasiallista ravintoa ovat hyönteiset. Pesimäkausi linnulla kestää maaliskuulta toukokuulle. Rastasviidakkotimalin pallomainen lehdistä ja ruohoista rakennettu pesä sijaitsee joenpenkalla. Naaras munii kahdesta kolmeen valkoista tai kellertävää ruskeapilkullista munaa.
Rautu (Viipurin lääni)

Historia

Venäjän keisarikuntaan kuuluessaan, ennen vuotta 1917 Rautu eli Pietarin läheisyydestä. Kaupankäynti suurkaupunkiin oli vilkasta. Rajan sulkeuduttua maatalous kehittyi voimakkaasti, siitä tuli pitäjän pääelinkeino. Kuuluisiksi tulivat Raudun rotuporsaat, joita markkinoivat ympäri Suomea porsasparisniekat.

Jatkosota

Suomalaisjoukot hyökkäsivät Rautuun jatkosodassa 1941, kunnes joutuivat vetäytymään puna-armeijan tieltä 1944.

Kylät

Aliska, Haapakylä, Haukkala, Huttula, Huuhti, Jousseila (Jousseenkylä), Kaskaala, Kelliö, Keripata, Kopola, Korlee, Kuninkaanselkä, Kuusenkanta, Kärsälä, Leinikylä, Liippua, Luukkolanmäki, Maanselkä, Miettilä, Miitronmäki, Mäkrä, Nuijala, Orjansaari, Palkeala, Pienautio, Pienporkku, Pirholanmäki, Potkela, Raasuli, Rautu, Riikola, Ristautio, Räiskälä, Savikkola, Savola, Sirkiänsaari, Sumpula, Sunikkala, Suurhousu, Suurporkku, Suvenmäki, Terolanmäki, Tervola, Tokkari, Vakkila, Variksela, Vehmais, Vepsa
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 10 koulupiiriin.
Imagawa Ujichika

Imagawa Ujichika (jap. 今川 氏親; 1473 – 1. elokuuta 1526) oli kuuluisa japanilainen Sengoku-kauden daimio ja Imagawa-klaanin pää. Hän oli myös Imagawa Ujiterun, Imagawa Hikogoron ja Imagawa Yoshimoton isä.

Elämä

Imagawa Ujichika syntyi vuonna 1473. Hänen isänsä oli daimio ja Imagawa-klaanin pää, Imagawa Yoshitada, joka tuhosi Katsumada- ja Yokota-klaanit vuonna 1476, mutta tuli samana vuonna surmatuksi klaanien selvinneiden jäsenten toimesta, jolloin Ujichikasta tuli Imagawa-klaanin pää vain kolmevuotiaana.
Vuonna 1521 Takeda Nobutora kukisti hänen kenraalinsa, Fukushima Hyogon.
Sairastunut Ujichika kuoli vuonna 1526 ja klaanin pääksi nousi hänen vanhin poikansa, Imagawa Ujiteru.
Philippe Quinault

Philippe Quinault (3. kesäkuuta 1635 – 26. marraskuuta 1688) oli ranskalainen dramaturgi ja libretisti. Quinaultin ensimmäinen näytelmä esitettiin jo hänen ollessaan kahdeksantoistavuotias. Vuonna 1670, seitsemäntoista näytelmän kirjoittamisen jälkeen, hänet valittiin Ranskan akatemiaan. Hän osallistui ensimmäisen Jean-Baptiste Lullyn säveltämän oopperan, Psychén, kirjoittamiseen. Oopperan menestyttyä hän keskittyi librettojen kirjoittamiseen aina kuolemaansa asti, mikä oli sekä taloudellisesti kannattavaa että loi Quinault'lle suuren maineen uuden tyylin isänä.
Saúl Álvarez

Ammattinyrkkeilyura

Álvarez aloitti ammattinyrkkeilyuran vuonna 2005. Ensimmäisen merkittävän ottelun Álvarez otteli vuonna 2011, jolloin hän voitti Matthew Hattonin yksimielisesti tuomariäänin ottelussa avoimesta WBC-liiton ylemmän keskisarjan mestaruudesta. Vyö oli jäänyt vaille omistajaa Manny Pacquiaon luovuttua siitä. Álvarez puolusti mestaruutta viidesti ennen häviämistään Floyd Mayweather Juniorille vuonna 2013. Seuraavan kerran Álvarez pääsi mestaruusotteluun vuonna 2015, jolloin hän kukisti keskisarjan silloisen WBC-liiton mestarin Miguel Cotton kaikin tuomariäänin kaksitoistaeräisessä ottelussa. Tämän jälkeen Álvarez on puolustanut mestaruutta kerran. Puolustusottelussa Álvarez tyrmäsi Amir Khanin kuudennessa erässä. Tämän jälkeen Álvarez luopui WBC-liiton mestaruusvyöstä ja otteli silloista WBO-liiton mestari Liam Smithiä vastaan tyrmäten Smithin yhdeksännessä erässä.
Álvarez asetettiin maaliskuussa 2018 ottelukieltoon hänen jäätyään kiinni kahdesti dopingtestissä helmikuussa 2018. Näytteet sisälsivät kiellettyä klenbuterolia.
Franz Lederer (jalkapallovalmentaja)

Ura

Lederer edusti omalla pelaajaurallaan SV Mattersburgia, jossa on toiminut sittemmin valmennustehtävissä. Hänestä tuli vuonna 2002 Werner Gregoritschin apuvalmentaja. Hän oli aiemmin luotsannut SC Wiesenin ja FC Marzin amatöörijoukkueita. Yhdessä Gregoritschin kanssa Lederer nosti SV Mattersburgin Bundesliigaan kauden 2002–2003 päätteeksi. 
Marraskuussa 2004 Ledereristä tuli SV Mattersburgin päävalmentaja turkkilaisen Muhsin Ertuğralin saatua potkut tehtävistään. Hänen johdollaan SV Mattersburg sijoittui kaudella 2006–2007 liigassa kolmanneksi, mikä on joukkueen paras saavutus. Lisäksi hän luotsasi seuran kahdesti (2006 ja 2007) Itävallan cupin loppuotteluun. Ledererin pitkä ura Mattersburgin peräsimessä päättyi lopulta kauteen 2012/13, kun joukkue jäi Bundesliigan viimeiseksi ja putosi sarjasta. Lokakuussa 2013 hän palasi jälleen seuran valmentajaksi, mutta väistyi tehtävistään jo saman vuoden joulukuussa.
Danvikshem

Danvikshem on vanhainkoti Nackan kunnassa Ruotsissa. Tyyliltään kansallisromanttinen rakennus sijaitsee kalliolla Tukholman Stadsgårdenin satamaan johtavan laivareitin eteläpuolella. Danvikshemin toiminnasta vastaa voittoa tavoittelematon säätiö Stiftelsen Danviks hospital.
Iiris (Apinan albumi)

Vastaanotto

Viihdesivusto Imperiumin Samuli Keskitalo antoi albumille kuusi tähteä kymmenestä. Hän piti albumia vaihtelevana kokonaisuutena, joka sisältää tarttuvuuden ja räiskyvyyden ohessa tunteita herättämättöntä soitantaa. Hän piti säkeistöjä flegmaattisina ja muutamia kertosäkeitä pelastavina vastapainoina.
Italian 4. armeija

Perustaminen ja palvelus

Armeija perustettiin kesäkuussa 1938 rauhan ajan esikunta ja se aktivoitiin elokuussa 1939 4. armeijan esikuntana. Se otti Italian julistettua 10. kesäkuuta 1940 sodan Ranskalle ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle Ranskan Rivieran valtaukseen. Se hyökkäsi Alppien yli St. Bernardin solan läpi, mutta armeija epäonnistui tavoitteidensa saavuttamisessa. Se pysähtyi Ranskan rajalinnakkeiden eteen. Ranskan antauduttua armeijan esikunta siirtyi Mentoniin, josta se johti Ranskan Italian haltuun jääneen alueen miehitystä.
Armeija osallistui 11. marraskuuta 1942 operaatio Antoniin eli Saksan johtamaan Vichyn Ranskan miehitykseen. Italian antauduttua syyskuussa 1943 Saksan joukot riisuivat pääosan armeijasta aseista ja siirtivät heidän sotavankeina Saksaan.
Ro-36 (1942)

Palvelus

Alus upposi 13. kesäkuuta 1944 Saipanin eteläpuolella ja se poistettiin alusluettelosta 10. elokuuta.
Somerniemen vaakuna

Somerniemen vaakuna oli Somerniemen kunnan tunnus, jonka aihe viittaa kunnan historiaan. Vaakunan haaruristi viittaa muotonsa puolesta kappelin entiseen nimeen Ylistaro. Heraldiset ruusut ovat peräisin 1600-luvulla alueella vaikuttaneen Munck af Sommernäsin suvun vaakunasta.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen haaruristi, jossa kolme punaista ruusua asetettuina 2+1.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Somerniemen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksissaan 25. syyskuuta ja 22. joulukuuta 1953. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 6. helmikuuta 1954.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1977, kun Somerniemi yhdistyi Someron kuntaan.
O-Fenyleenidiamiini

Valmistus

o-Fenyylidiamiinia valmistetaan pelkistämällä 2-nitroaniliinia eli o-nitroaniliinia. Pelkistäminen tapahtuu emäksisissä olosuhteissa sinkkijauheen ja etanolin seoksella. Syntynyt tuote puhdistetaan suolahapolla.

Käyttö

o-Fenyleenidiamiinia käytetään fungisidien, lääkkeiden, korroosionestoaineiden ja väriaineiden synteesissä. Lisäksi ainetta käytetään rikin poistamiseen malmeista. Orgaanisen kemian synteeseissä yhdistettä käytetään muun muassa valmistettaessa kvinoksaliineja.

Turvallisuus

o-Fenyleenidiamiini on silmien ja ihon ärsyyntymistä aiheuttava kemikaali. Aiheen hengittäminen tai nieleminen voi aiheuttaa ihon muuttumista väriltään siniseksi, huonovointisuutta, sekavuutta sekä kouristuksia tai tajuttomuuden. Veressä aine voi johtaa methemoglobiinin muodostumiseen. o-Fenyleenidiamiini voi olla karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava yhdiste.
Asiakas

Asiakkaan luokittelu

Asiakas voi olla suora, epäsuora, sisäinen tai ulkoinen.
Suora asiakas toimii suoraan yrityksen tai yksityishenkilön kanssa. Yksinkertaisin tapaus on tuotteen tai palvelun tilaaja. 
Epäsuora asiakas käyttää tuotetta tai palvelua, vaikkei ole suorassa yhteydessä toimittajan kanssa. Tuote voidaan myydä asiakkaalle tukku- tai vähittäisliikkeen kautta. Vaikka asiakas olisi epäsuora, asiakkaan mielipide täytyy ottaa huomioon. Menekki kuihtuu erittäin nopeasti, jos ainoastaan tukun tyytyväisyydestä ollaan kiinnostuneita.
Ulkoinen asiakas on yrityksen ulkopuolelta tuleva suora tai epäsuora asiakas.
Sisäinen asiakas toimii yrityksen sisällä. Varsinkin suuremmissa yrityksissä yritys on jaettu tulosyksiköihin, jotka ostavat toisiltaan palveluita: esimerkiksi markkinointi ostaa IT-osastolta tietokoneet ja verkkoyhteydet.
Petri Helo

Petri Tapani Helo (s. 11. joulukuuta 1975, Rauma) on ollut Vaasan yliopiston tuotantotalouden, erityisesti logististen järjestelmien professori vuodesta 2003. Hän työskentelee Seinäjoella tuotantotalouden yksikössä. Hänen tutkimuksensa koskevat toimitusketjujen hallintaa, päätöksentekojärjestelmiä ja teknistaloudellisia analyyseja. Helo valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1997 ja väitteli kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 2001 Vaasasta. Helo toimi vuonna 1999 Isossa-Britanniassa Cranfieldin yliopiston vierailevana tutkijana. Hän oli Vaasan yliopiston projektitutkija 1997–1999 ja yliopiston lehtori vuonna 2001. Vuodesta 2005 Helo on ollut Bangkokissa sijaitsevan Kasetsart-yliopiston vieraileva professori ja Kielin yliopiston luennoitsija, vuodesta 2014 Noswing oy:n osakas. Helo on julkaissut useita alan tieteellisiä artikkeleita ja kirjoituksia, joista osan muiden kanssa. Vuonna 2014 hän sai Tulevaisuuden tekijä -palkinnon.