google/wiki40b huggingface dataset:
Ylinenlampi (Jämsä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee mäkisen ylänköalueen painaumassa Jänenjärven lähellä Haapaojan uomassa. Lammella ei ole kartan mukaan saaria, mutta se on matalana ruohottumassa umpeen. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat pensasto- ja metsämaata. Lammelle ei tule tietä, mutta sen lähellä kulmee valtatieltä 9 alkava yhdystie 14303.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu muita ojia, mutta se on Haapaojan läpivirtausjärvi. Haapaoja alkaa Myllyvedeltä ja laskee Jänenjärven kautta Koljonselän Säkkiin.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa lampi oli merkitty ruovikkoiseksi ja ilmeisesti matalaksi lammeksi, jota ympäröi tulvaniityt. Lammen itäosia oli raivattu peltomaaksi, joita ei nykyään enää ole viljelyssä. Ne oli vuoden 1977 kartassa metsitetty. Nimitys Ylinenlampi tulee ilmesesti Haapaojassa olevista muista lammista, sillä ennen Jänenjärveä on ollut olemassa nyttemmin suoksi kuivattuna Keskinenlampi.
Pulli järv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 63 ha (hehtaaria) ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 184,6 m meren pinnan yläpuolella. Siihen ei tule ojia, mutta sen laskuoja lähtee järven pohjoisrakkansta ja oja laskee 120 metrin päästä Saarijärveen. Sieltä vedet jatkavat Pullin kraavia myöten Pedetsin jõgeen, joka toimii alempana Venäjän rajan rajajokena ennen kuin se jatkaa Latvian puolelle. Järven valuma-alueen laajuus on 3,6 km² (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys 7,1 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0025 km³ (kuutiokilometriä) eli 2,5 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä ja järven rannat ovat vuorotelleen hiekkarantaa ja mutarantaa. Pullin pieni kylä sijaitsee järven pohjoisrannalla ja Misson kauppalan taajama levittäytyy idästä rantaan asti. Misson kautta kulkeva Riian ja Pihkovan yhdistävä maantie ohittaa järven eteässä.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea (vir. pehme- ja heledaveeline järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (vir. oligotroofne tai vähetoiteline, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.

Luontoarvoja

Järvi on kalojen suhteen lajirikas: särki, ahven, kiiski, hauki, salakka, suutari, lahna, made, ankerias ja piikkinuoliaisiin kuuluva mutakala (Misgurnus fossilis). Järvessä on elänyt myös rapua, mutta rapuruton jälkeen sitä ei olla palautettu.
Dani

Dani (s. 29. joulukuuta 2007) on Suomen tullin huumekoira. 
Rodultaan Dani on labradorinnoutaja. Dani on esiintynyt tv-sarjoissa Suomen Tulli, Lentokenttä ja elokuvassa 8-pallo. Vuonna 2012 Dani palkittiin Kennelliiton Sankarikoira-tittelillä. Dani on teki 1000. huumelöytönsä huhtikuussa 2015. Dani jäi eläkkeelle helmikuussa 2017 kahdeksan palvelusvuoden jälkeen. Kaikkiaan huumelöytöjä uralla tuli yli 1 900 eli enemmän kuin millään muulla Tullin palveluksessa olleella koiralla. Elokuussa 2017 Danille myönnettiin Irti huumeista ry:n Oma pää – Pääoma -palkinto ennaltaehkäisevästä huumetyöstä.
M/S Intti

M/S Intti on vuonna 1902 valmistunut suomalainen 20 metriä pitkä sisävesimatkustajalaiva. Intti oli alun perin höyrylaiva mutta nykyisin sen voimanlähteenä on 240 hevosvoiman Volvo Penta -dieselmoottori. Intti harjoittaa tällä hetkellä risteily- ja tilausliikennettä Näsijärvellä ja talvet se on Tampereen Mustanlahden satamassa.
Intti liikennöi 1920- ja 1930-luvuilla Näsijärvellä Tampere-Teiskola-Terälahti linjaa kuljettaen matkustajia ja rahtitavaraa. Sen omisti Höyrylaivaosakeyhtiö Teisko jolla oli myös toinen Teisko-niminen höyrylaiva. Linja-autoliikenne alkoi jo 1930-luvulla uhata Näsijärven matkustajalaivaliikennettä mutta sotavuodet ja niitä seurannut polttoaine- ja tarvikepula piristivät laivaliikennettä vielä joksikin aikaa. 1950-luvulla Intti ajoi Näsijärven länsipuolelle Länsi-Teiskon Leppälahteen ja tämä liikenne päättyi 1960-luvun puolivälissä. Laivalla kuljetettiin tuolloin myös paljon nuoria Tampereen seurakunnan leireille Isosaaren leirikeskukseen. 
Intti siirrettiin liikenteen loputtua Pyhäjärven puolelle jossa se kulki lähes 20 vuoden ajan vuodesta 1970 1980-luvun lopulle Laukontorilta Viikinsaareen. Intti peruskorjattiin 1991 ja se oli sitten Pyhäjärvellä yksityiskäytössä kunnes Laivaosakeyhtiö Intti osti sen vuonna 1995. Intti siirrettiin nyt takaisin Näsijärvelle jossa se on edelleen risteily- ja tilausliikenteessä. Laivassa on nykyisin myös neljän hengen puulämmitteinen näköalasauna.
Vuonna 2012 valmistui suuri entisöintityö. Laiva muutettiin samalla tiloiltaan 60 matkustajalle sopivaksi. Lisäksi peräkantta nostettiin metrin verran; samalle tasolle muun kannen kanssa.
Siilijärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 14,6 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 450 metriä. Järveen laskee yksi oja, joka on Iso-Köhkörön laskuoja. Siilijärven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa kilometrin pituinen laskuoja Mätikköön.
Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannalla on paljon loma-asuntoja ja aikoinaan järven rannassa toimi Mouhijärven meijeri.

Historia

Siilijärven ja Uotsolan kylän nimiä on arveltu alkuperältään saamelaiseksi nimiksi. Siili ei ole suomalainen alkuperäislaji, sillä se saapui maahamme aikasintaan 1800-luvulla. Siksi vanhalle Siilinjärvelle on haettu toinen etymologia. Sellainen löytyy siita-, siiti- ja siili- alkuisena sanana merkityksellä pohjoissaameksi siida eli lappalaisten talvikylä tai lapinkylä. Myös Siilinjärven kupeessa oleva Uotsolan taajaman nimi sopii asiayhteyteen, sillä vuosso-, vuotso- ja uotso-alkuiset nimet ovat appelatiivina pohjoissaameksi vuohćću eli kapea, vetinen suo. Nimen säilyminen nykypäiviin voidaan ajatella niin, että maanviljelijät tunsivat rautakaudella tai keskiajalla lappalaisia Mouhijärvellä ja tiesivät paikkojen nimet. Kun viljely alkoi myös Mouhijärvellä, ottivat viljelijät myös käyttöönsä samat nimet.
Tilamusiikki

Tilamusiikki (saks. Raummusik) tarkoittaa sävellysteoksia ja musiikkiesityksiä, joissa tilaa hyödynnetään toisin kuin tavanomaisessa konserttitilanteessa. Tilamusiikin käsite esiintyi ensimmäisen kerran saksan kielessä vuonna 1928.
Ilmiönä tilamusiikki lienee yhtä vanha kuin säveltaide. Varhaisia esimerkkejä tilan hyödyntämisestä ovat antifonit ja kulkueet sekä renessanssin monikuoroisuus (mm. Giovanni Gabrieli). Tilankäytön merkitys väheni varhaisbarokin jälkeen, mutta 1800-luvun musiikissa tilaa alettiin hyödyntää dramaattisiin tarkoituksiin. Esiintyjiä sijoitettiin konsertti- tai oopperasalin ulkopuolelle muiden muassa Hector Berliozin ja Gustav Mahlerin sävellyksissä. Eräänlaisena 1800-luvun huipentumana voidaan pitää Richard Wagnerin Parsifalia, jossa esiintyjiä on sijoitettu eri tasoille. Silti näissäkin teoksissa orkesteri soittaa yhtenäisenä ryhmänä yleisön edessä.
Yhdysvaltalainen Charles Ives oli ensimmäisiä, jotka hajottivat koko esittäjistön: teoksessa The Unanswered Question (1908) kolme soittajaryhmää on sijoitettu niin etteivät ne näe toisiaan, ja jouset soittavat lavasteiden tai lavan takana. Ivesin kokeiluja jatkoi Henry Brant.
Euroopassa tilakokeiluja alettiin harrastaa erityisesti elektronisessa musiikissa. Karlheinz Stockhausenin nauhateos Nuorukaisten laulu (1955–1956) hyödyntää 5-kanavaista tilaäänentoistoa, ja orkesteriteoksessa Ryhmiä (1955–1957) on kolme orkesteria ja kolme kapellimestaria. Äärimmilleen Stockhausen vei tilankäytön Helikopterijousikvartetossaan vuonna 1995.
Muista elektronimusiikkiteoksista voidaan mainita Edgard Varèsen Elektroninen runoelma (Poème électronique) vuoden 1958 maailmannäyttelyn Philips-paviljonkiin.
Varhaisiin suomalaisiin tilamusiikkiteoksiin kuuluu Henrik Otto Donnerin Ideogramme II (1963), joka luotiin ”Suomi rakentaa” -näyttelyä varten Helsingin Taidehalliin. Soittajat oli sijoitettu viiteen saliin, joissa yleisö saattoi liikkua vapaasti musiikin aikana. Esimerkkejä löytyy myös Kalevi Ahon tuotannosta: Pergamon (1990) on sävelletty Helsingin yliopiston päärakennuksen suureen juhlasaliin neljälle orkesteriryhmälle, neljälle kertojalle ja sähköuruille, ja teoksen keskeisenä lähtökohtana oli salin muoto ja akustiikka; Ahon 12. sinfonia Luosto (2003) on sävelletty ulkoilmaesitystä varten Luostotunturin luonnonakustiikkaan.
Studiotalo

Studiotalo (ruots. Studiohuset) (engl. Yle Studios) on Yleisradion rakennus Helsingin Pasilassa, osoitteessa Uutiskatu 8.  Studiotalosta löytyvät Ylen suuret tv-studiot, joissa tehdään kotimaisia tv-ohjelmia.
Studiotalossa on kaksi täysvarustettua studiota – Studio 1 ja Studio 2. Studio 1 on Suomen vanhin toiminnassa oleva tv-studio. Lisäksi rakennuksessa on kolme kuvaustilaa sekä mediasali, jossa hoidetaan materiaalin tallennus ja jakelu. Mediasalissa käsittellään myös ulkotuotantoautoista, lokaatioista ja kotimaisen sekä kansainvälisen signaalin kautta tulevaa materiaalia. Ylen naamiointi, puvustamo sekä rekvisiitta- ja lavastamopalvelut sijaitsevat Studiotalossa. 
Yle vuokraa Studiotaloa sekä sen tarpeistoa ja rekvisiittaa suomalaisen tv-toimialan käyttöön. Studiotalolla on kuvattu mm. seuraavia ohjelmia: SuomiLOVE, Uuden Musiikin Kilpailu, Tartu Mikkiin, Uutisvuoto, Nenäpäivä, Marja Hintikka Live, Bumtsibum ja Putous.  
Ylen Pasilan alueen muita rakennuksia ovat mm. Mediatalo ja Luova talo.
Gjógv

Maantiede

Gjógvin kylä sijaitsee Eysturoyn saaren pohjoisrannikolla Färsaarten pohjoiskolkassa vastapäätä Kalsoyn saarta. Kylän lounaispuolella sijaitsee Färsaarten korkein kohta, 882-metrinen Slættaratindur. Gjógv tunnetaan kylän vieressä sijaitsevasta mereen yhteydessä olevasta rotkosta, joka muodostaa luonnonsataman. Kalastusveneet voivat ajaa rotkon pohjukkaan saakka, josta ne voidaan vetää luiskaa pitkin tyrskyiltä suojaan. Fäärinkielinen nimi ”Gjógv” tarkoittaakin rotkoa.
Sears, Roebuck and Company

Sears 2010-luvulla

Helmikuussa 2013 Sears-ketjuun kuului 798 myymälää, joista kymmentä lukuun ottamatta kaikki olivat täyden valikoiman myymälöitä, useimmiten ostoskeskusten yhteydessä sijaitsevia ja pinta-alaltaan noin 13 000 neliömetriä. Näitä oli kaikissa 50 osavaltiossa ja Puerto Ricossa. Niiden lisäksi toimi kymmenen Sears Essentials Grand Store -myymälää, kukin eri osavaltiossa ja erillisinä rakennuksina, pinta-alaltaan noin 14 500 neliömetriä.
Lisäksi yrityksellä oli 750 Sears Auto Center -autohuoltoa, useimmiten myymälöiden yhteydessä, sekä verkkokauppa sears.com, jonka avulla asiakas voi tehdä tilauksen tietokoneella tai älypuhelimella ja noutaa tavarat lähimmästä Sears- tai Kmart-myymälästä.
Searsin Appliance Builder/Distributor -yksikkö tarjoaa yksityis- ja ammattirakentajille palvelua talon kodinkoneiden ja kiinteistöteknisten laitteistojen suunnittelussa ja toimittamisessa sekä muussa remontoinnissa.
Jessy Matador

Lapsuus

Jessy Matador on syntynyt 27. lokakuuta 1982 Kongon demokraattisessa tasavallassa. Hän aloitti uransa tanssijana 2001  ja liittyi myöhemmin ryhmään "Les Cœurs Brisés", jonka kanssa hän oli kiertueilla mm. Yhdysvalloissa, Kongossa, Isossa-Britanniassa, Italiassa ja Kanadassa. 
Vuonna 2005 Matador perusti ryhmän "La Sélésao", joka koostuu jäsenistä Dr.Love, Linho ja Benkoff. Samat jäsenet muodostivat myös ensimmäinen version ryhmästä Magic System. Vuoden 2007 lopulla, ryhmä allekirjoitetti levysopimuksen Oyas Recordsin kanssa ja keväällä 2008 he siirtyivät Wagram Recordsille. 
Ryhmän ensimmäinen single, "Décalé Gwada", julkaistiin kesäkuussa 2008 ja siitä tuli kesän suurimpia hittejä. 24. marraskuuta 2008 he julkaisivat albumin "African New Style", joka antoi nimen uudelle hybridi-tyyliselle musiikille afrikkalaisilla ja karibialaisilla vaikutteilla. Kyseisestä urbaani musiikista löytyy useita musiikkityylejä, kuten coupé-décalé, ndombolo, kuduru, zouk, reggae, dancehall ja hip-hop. Joulukuussa 2008 julkaistiin ryhmän toinen single, "Mini Kawoulé".

Eurovision laulukilpailu 2010

19. helmikuuta 2010 France Télévisions ilmoitti, että Jessy Matador edustaa Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 2010 laululla Allez! Ola! Olé! . Kilpailu järjestettiin 29. toukokuuta 2010 Oslossa, Norjassa. Matador sijoittui kahdenneksitoista.
Porvoon Liikenne

Porvoon Liikenne Oy on Koiviston Auto -yhtymään kuuluva Porvoon seudun suurin linja-autoyritys. Sen perusti vuonna 1925 porvoolainen autoilija Runar Kjällman.
Merkittävin osa yrityksen liikevaihdosta tulee Helsinki–Porvoo -reitiltä sekä Nesteen Kilpilahden öljynjalostamon työmatkaliikenteestä. Lisäksi yhtiöllä on linjoja Helsingistä Sipoon (Nikkilä) kautta Pornaisiin, Järvenpäähän ja Porvooseen. Yritys liikennöi myös valtaosaa Porvoon paikallis- ja seutuliikenteestä sekä reittejä muun muassa Myrskylän, Mäntsälän, Loviisaan ja Kouvolan suuntaan.
Yhtiö on kasvanut muun muassa yritysostojen kautta, ainakin Koiviston Auto -yhtymän ostamat Lähilinjat Oy Keravalta ja Sipoon Linja Oy Sipoosta on yhdistetty Porvoon Liikenteeseen.
The Affair

Juoni

Sarja sijoittuu Long Islandiin, New Yorkiin. Noah on onnellisesti naimisissa oleva neljän lapsen isä ja kirjailija, joka kamppailee toisen romaaninsa kirjoittamisen kanssa. Eräänä päivänä Montaukin lomakylässä Noah tutustuu henkilökohtaisesta tragediasta toipuvaan ja onnettomassa avioliitossa sinnittelevään Alisoniin, joka työskentelee tarjoilijana. Noah ja Alison ajautuvat intohimoiseen suhteeseen ja huomaavat, ettei mikään ole niin kuin ennen.
Suhteen tarina on kerrottu erikseen, kokonaan erillisinä muistikuvina vuorotellen Noahin ja Alisonin näkökulmasta. Seuraavilla tuotantokausilla tarinaa kerrotaan myös muun muassa Noahin ex-vaimon ja Alisonin ex-miehen näkökulmista.
Abraham Engblom

Abraham Engblom (12. maaliskuuta 1804 Turku – 6. elokuuta 1865 Velkua) oli suomalainen kappalainen ja uskonnollisen kirjallisuuden suomentaja.
Engblomin isä oli turkulainen tullijahdin päällysmies Karl Engblom ja äiti luultavasti Maria Kristina Åström. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1822. Engblom vihittiin papiksi 1826. Hän toimi pappina Uskelassa, Tottijärvellä, Aurassa, Huittisissa, Tarvasjoella, Kullaalla ja Velkuassa. Engblomista tuli Iniön kappalainen 1835. 
Engblom oli naimisissa vuodesta 1827 Maria Gustava Lindvallin kanssa.
Palkkatyöläinen

Historia

Palkkatyöläinen perustettiin vuonna 1929, kun sosialidemokraatit erosivat Suomen Ammattijärjestöstä vastalauseena kommunistien johtaman järjestön linjalle. Aloitteen lehden perustamiseksi teki Ammatillisten Järjestöjen Valtuuskunta (AVJ), ja julkaisijaksi tuli aluksi Suomen Työläisliitto, SDP:n SAJ:sta eronneille perustama eri aloja koonnut ammattiliitto. Palkkatyöläisen kaksi näyte numeroa julkaistiin marras- ja joulukuussa, ja vuoden 1930 alusta se alkoi ilmestyä säännöllisesti kerran viikossa. Uusi lehti julistautui ei-kommunistisen ammattiyhdistysväen äänenkannattajaksi ja se ilmoitti taistelevansa kommunistien karkottamiseksi ay-liikkeestä. Palkkatyöläisen ensimmäinen päätoimittaja oli E. K. Louhikko ja toimitussihteeri K.-A. Fagerholm. Nykyinen SAK pitää Palkkatyöläistä vuosina 1908–1930 ilmestyneen SAJ:n Suomen Ammattijärjestö -lehden perillisenä. Loppuvuonna 1930 Palkkatyöläisestä tuli Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton äänenkannattaja.
Vuonna 2010 SAK pohti Palkkatyöläisen paperiversion lakkauttamista. Lehden tekemistä päätettiin kuitenkin jatkaa vähentämällä ilmestymiskertoja kymmenestä viiteen vuodessa.
Terakoya

Terakoyat (jap. 寺子屋) olivat yksityisiä kouluja, joissa opetettiin kirjoittamista, lukemista ja laskemista tavallisten japanilaisten lapsille Edo-kaudella.
Sana terakoya on peräisin sanasta terako (寺子, ’temppelilapsi’), joka viittasi Japanin keskiajalla buddhalaisessa temppelissä opiskelua varten asuneeseen lapseen. Vaikka Edo-kaudella opetus ei tapahtunutkaan enää temppeleissä, sana jäi sellaisenaan käyttöön.

Historia

Ensimmäiset terakoyat ilmaantuivat 1600-luvun alussa. Ne kehittyivät buddhalaisiin temppeleihin perustetuista koulutuslaitoksista. Ennen Edo-kautta julkista koulutusta oli saatavilla vain samuraiden ja hallitsevan luokan lapsille, mutta kauppiasluokan nousu kauden puolivälissä lisäsi huomattavasti terakoya-koulujen suosiota, sillä ne olivat yleisiä sekä suurissa kaupungeissa kuten Edossa ja Osakassa mutta myös maaseudulla. Niiden osanottaja-aste nousi 70 prosenttiin Edossa 1700-luvun lopussa ja 1800-luvun alussa.
Terakoyat lakkautettiin Meiji-kaudella, kun Japanin hallitus laati uuden koulutusjärjestelmäasetuksen vuonna 1872. Julkisissa kouluissa käyminen tehtiin nyt pakolliseksi, jotta koko väestölle saataisiin annettua asianmukainen peruskoulutus.

Opetus

Terakoya-kouluissa keskityttiin lukemiseen ja kirjoittamiseen, mutta niissä opetettiin myös ylimääräisiä aineita, kuten laskemista helmitaululla (soroban), historiaa ja maantietoa. Niissä opetettiin myös tytöille ompelua, teeseremoniaa, ikebanaa ja muita käsityötaitoja. Oppitunnit pidettiin yleensä samuraiden, buddhalaisten pappien tai jopa tavallisten kansalaisten yksityiskodeissa. Opettajat, joita kutsuttiin nimillä shishō (jap. 師匠) tai tenarai shishō (jap. 手習い師匠), olivat pääasiassa tavallisia japanilaisia, mutta myös samurait ja buddhalainen papisto toimivat opettajina. Opettajat hoitivat usein itse myös koulujen hallinnon. Muutamia terakoya-kouluja hallinnoivat šintolaiset papit ja lääkärit.
Toisin kuin jokapäiväisessä elämässä tarvittavia taitoja opettavat kansankoulut, terakoya-kouluissa tarjottiin korkeamman tason koulutusta. Opetus alkoi kalligrafian kursseilla, joissa oppilaat imitoivat ohjaajansa antamaa esimerkkiä. Kun kirjoittamisen perusteet oli opittu, oppilaat etenivät nimellä ōraimono (jap. 往来物) tunnettuihin oppikirjoihin, jotka olivat alkujaan peräisin Heian-kaudelta ja joita käytettiin pääasiassa samuraiden koulutuksessa. Ne oli kirjoitettu kanjien ja kana-tavuaakkosten yhdistelmällä. Niissä oli hyödyllistä tietoa ihmisten jokapäiväisestä elämästä, kodinhoidosta, keskustelutaidoista ja moraaliarvoista, mutta myös historiallista ja maantieteellistä tietoa, jotka antoivat oppilaille laajemman kuvan sosiaalisesta elämästä.
Vaikka vain harvoissa terakoya-kouluissa opetettiin kauppiasluokan lapsille kaupallisia aineita, helmitaululla laskemisesta tuli yhä suositumpaa Edo-kauden lopussa. Terakoya- ja han-koulujen kautta Japanin väestö saavutti suhteellisen suuren lukutaitoasteen kauden loppuun mennessä. Luotettavia tilastoja ei ole, mutta arviolta 50 prosenttia miehistä ja 20 prosenttia naisista oli lukutaitoisia ja omasi jonkinlaisen laskutaidon.
Víctor Sánchez del Amo

Ura pelaajana

Víctor hankki jalkapallo-oppinsa Real Madridin junioriorganisaatiossa ja debytoi Los Blancosin edustusmiehistössä toukokuussa 1996. Víctor pelasi Realissa kaksi kautta ykkösmiehistössä saaden mukavasti vastuuta Fabio Capellon ryhmässä. Hän pelasi 36 liigaottelua mestaruuteen päättyneellä kaudella 1996/97 ja oli mukana voittamassa Mestarien liigaa seuraavalla kaudella.
Kaudeksi 1998/99 Víctor siirtyi Racing Santanderiin, jossa pelasi menestyksekkään kauden siirtyen kesällä 1999 Deportivo de La Coruñaan. Víctor oli yksi Deportivon avainpelaajista, kun joukkue voitti historiallisen liigamestaruuden kaudella 1999/2000. Hyvät esitykset jatkuivat myös seuraavilla kausilla, jotka olivat sekä Víctorin henkilökohtaisen uran että Deportivon seuran kannalta erinomaisia. Hän pelasi Deportivossa seitsemän kauden aikana yli 200 liigaottelua voittaen myös Espanjan cupin kaudella 2001/02.
Elokuussa 2006 Víctor jätti Deportivon ja siirtyi Kreikan Superliigaan Panathinaikosin riveihin. Vastuu Kreikassa jäi odotuksia niukemmaksi ja Víctor palasi Espanjaan syksyllä 2007 siirryttyään Elcheen. Hän teki Segundassa keskikastiin sijoittuneen Elchen kanssa jatkosopimuksen kesällä 2008, mutta päätyi lopulta perumaan sopimuksena ja lopetti pelaajauransa 32-vuotiaana kesällä 2008.

Ura valmentajana

Víctor aloitti valmennusuransa joulukuussa 2010, kun hänestä tuli Míchelin apuvalmentaja Getafeen. Hän toimi Míchelin apuvalmentajana myös Sevillassa ja Olympiakosissa, jossa he voittivat kaksi Kreikan mestaruutta. Päävalmentajadebyyttinsä Víctor teki huhtikuussa 2015, kun hän nousi ex-seuransa Deportivo de La Coruñan päävalmentajaksi. Víctor luotsasi seuran kauden päätteeksi liigassa sijalle 16 ja seura säilytti sarjapaikkansa. Kaudella 2015/16 Deportivo menestyi Víctorin alaisuudessa heikosti ja voitti kauden aikana vain kahdeksan liigaottelua. Yksi nöyryyttävimmistä hetkistä oli 8–0 murskatappio FC Barcelonalle. Loppusijoitus oli 15:s ja Deportivo säilytti paikkansa liigassa. Kauden jälkeen Víctor sai kuitenkin potkut tehtävästään.
Kesäkuussa 2016 Sánchezista tuli Kreikan Superliigan Olympiakosin päävalmentaja. Seuran pudottua Mestarien liigan pudotuspeleissä israelilaiselle Hapoel Be’er Shevalle sai espanjalainen pikaiset potkut jo elokuussa.
Marraskuun 2016 puolivälissä Víctorista tuli Real Betisin päävalmentaja. Betisin peli ei lähtenyt suureen lentoon Sánchezinkaan alaisuudessa, vaan Real Betis juuttui sarjan tyvipäähän. Lopulta seurajohto erotti hänet kaksi kierrosta ennen liigakauden päätöstä, kun CD Leganés oli murskannut Betisin 4–0.
Jyrsijöiden juoksupyörä

Jyrsijöiden juoksupyörä on omilla jaloillaan seisova tai häkin seinään kiinnitettävä laite, jossa jyrsijä (esimerkiksi hamsteri) voi juosta. Juoksupyörän käyttö tyydyttää pienessä häkissä tai terraariossa elävän jyrsijän suurta liikunnan tarvetta. Juoksupyörä voi olla tehty muovista, puusta tai metallista, ja sen juoksupinta voi olla joko umpinainen tai puolallinen. Hiiret, ja varsinkin hamsterit, käyttävät juoksupyörää, mutta gerbiilit voivat järsiä sitä. Syyrialaisen hamsterin juoksupyörän halkaisijan tulee olla vähintään 20 cm, kääpiöhamsterille taas käy pienempi. Mikäli lemmikin selkä ei kestä juoksupyörää, täytyy hankkia isompi.
Kari Haavisto

Kari Haavisto (s. 26. huhtikuuta 1941 Helsinki) on entinen suomalainen uimari ja yritysjohtaja.
Haavisto edusti Suomea Rooman 1960 kesäolympialaisissa. Hän ui 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi. Se on vielä 48 vuotta myöhemminkin kaikkien aikojen paras suomalaisen uintiviestijoukkueen saavutus olympialaisissa. Haavisto karsiutui 400 metrin vapaauinnin alkuerissä Suomen ennätyksellä 4.36,0.
Haavisto sijoittui Leipzigin EM-kilpailuissa 1962 kuudenneksi 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja yhdeksänneksi 400 metrin vapaauinnissa. Pohjoismaitten mestaruuden hän voitti 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1961. Samana vuonna hän paransi lajin Suomen ennätykseksi 4.34,8. Suomen mestaruuksia hän voitti kaikkiaan kahdeksantoista vuosina 1956–1962.
Haavisto toimi Suomen Uimaliiton liittohallituksessa ja seuransa Vetehisten johtokunnassa. Hänen vaimonsa Pirkko Haavisto (o.s. Hara, 1945–2018) voitti SM-mitaleja viestiuinneissa.
Työelämässä Kari Haavisto on toiminut muun muassa Nokia-yhtymässä vuosina 1976-1987, viime vaiheessa talousjohtajana, sen jälkeen Metsä-Serlan varatoimitusjohtajana 1987-1992 ja Metsäliitto-Yhtymän finanssijohtajana vuodesta 1992-2003.
Elvira Madigan (vuoden 1967 elokuva)

Juoni

Elokuva perustuu tositapahtumiin, 1800-luvun romanssiin kiertävän sirkuksen nuorallatanssijana toimineen, taiteilijanimeä Elvira Madigan käyttäneen nuoren teinitytön Hedvig Jensenin (Degermark) ja perheellisen, aatelisen upseerimiehen Sixten Sparren (Berggren) välillä.

Vastaanotto

Degermarkin saaman naispääosapalkinnon ohella Elvira Madigan oli Cannesissa ehdolla Kultaisen palmun saajaksi. Elokuva sai National Board of Review of Motion Picturesin parhaan ulkomaisen elokuvan palkinnon ja oli ehdolla vastaavassa Golden Globe -sarjassa. Jörgen Persson sai Bafta-palkinnon kuvauksestaan.