google/wiki40b huggingface dataset:
Toruń

Historia

Hansaliitto käytti Veikseliä kauppareittinä Krakovaan. Saksalaiset kauppiaat asuttivat 1100-luvulta alkaen Toruńia ja käyttivät siitä nimeä Thorn. Kaupunki sijaitsi alun perin aivan Veikselin rannalla. Joen toistuvien tulvien vuoksi talot päätettiin vuonna 1236 siirtää ylemmäksi. Näin syntyi nykyinen vanhakaupunki. Se oli keskiajalla saksalaisen ritarikunnan ja hansaliiton tärkeä tukikohta. Vuodesta 1280 kaupungilla oli virallinen hansakaupungin arvo.
Ritarikunnan ja kaupunkilaisten välit kiristyivät 1400-luvulla, jolloin eri väestöryhmien suhteet yleensäkin kiristyivät. Puolan ja ritarikunnan välillä oli useita yhteenottoja, esimerkiksi Tannenbergin taistelu (1410). Toruńissa jännite huipentui vuoden 1454 kapinaan, jossa ritarikunnan linna hävitettiin asumiskelvottomaksi. Vihdoin 1400-luvun loppupuolella Puolan kuninkaat karkottivat saksalaisjoukot alueeltaan.
Kaupungissa (Artus-salissa) solmittiin vuonna 1466 kolmetoistavuotisen sodan päätteeksi Toruńin rauha Puolan ja saksalaisvaltioiden kesken. Jo aikaisemmin, vuonna 1411, solmittiin kaupungissa Liettuan ja saksalaisten välinen Thornin rauha.
Suuria toiveita

Juoni

Moottoripyörälähettinä toimiva Cyril (Davis) on vanhan liiton sosialisti, jota suututtaa että hänen vanha äitinsä äänestää konservatiiveja. Hän asuu tyttöystävänsä Shirleyn (Sheen) kanssa entisellä vuokrataloalueella, ja alueen yksityistämisen myötä naapuriin muuttaa ärsyttävä Boothe-Brainesin juppiperhe. Kulmikasluonteista Cyriliä riepoo myös pyrkyrimäinen sisko ja tämän autokauppiasmies. Shirley haluaisi Cyrilin kanssa lasta, mutta miehen periaatteet estävät sen.

Vastaanotto ja jälkimaine

Suuria toiveita tuotti Euroopan elokuva-akatemian Felix-palkinnot Ruth Sheenille ja isoäitiä esittävälle Edna Dorélle sekä säveltäjä Andrew Dicksonille. Se oli myös parhaan elokuvan palkintoehdokkaana. Mike Leigh sai elokuvasta Venetsian elokuvajuhlilla kriitikkojärjestö Fiprescin palkinnon.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Suuria toiveita vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
José Luís Mumbiela Sierra

José Luís Mumbiela Sierra (s. 27. toukokuuta 1969 Monzón) on Kazakstanissa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Lleidan hiippakuntaan 25. kesäkuuta 1995 ja nimitettiin Santissima Trinità in Almatyn hiippakunnan johtoon 5. maaliskuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Miguel Maury Buendía, jota avustivat Tomash Peta ja Carlos Manuel Escribano Subías.
Heinola (Kokkola)

Heinola on pienalue Kokkolassa. Heinolassa sijaitsee muun muassa sisustus- ja rakennustarvikemyymälöitä. Kokkolan Citymarket avasi ovensa Heinolassa 11. huhtikuuta 2013.
Veli Roger

Veli Roger (Frère Roger) (12. toukokuuta 1915 – 16. elokuuta 2005),  syntymänimeltään Roger Louis Schutz-Marsauche oli Taizé-luostariyhteisön perustaja. 
Veli Roger syntyi ja eli ensimmäiset 25 vuotta Sveitsissä. Hän lähti äitinsä kotimaahan Ranskaan 1940, 25-vuotiaana, ja perusti Taizen kylään piilopaikan pakolaisille, jonne tuli muun muassa juutalaisia sodan aikana. Sodan jälkeen hänen luokseen tuli muita ja retriittiyhteisö perustettiin 1949. Veli Roger halusi kehittää yhteisöä ekumeeniseksi ja kutsui mukaan sekä katolisia että protestantteja. 
1960-luvulla yhteisöstä tuli suosittu nuorison keskuudessa. Suomessa muun muassa Anna-Maija Raittila teki taizé-yhteisöä tunnetuksi. Veli Roger käytti suosiota hyväkseen ja vieraili Itä-Euroopassa puhumassa kristinuskosta.
Veli Roger kirjoitti kirjoja sekä yksin että yhdessä Äiti Teresan kanssa. Hän on saanut UNESCON rauhankasvatuksen palkinnon (1988), Kaalre Suuren-palkinnon (1989), Notre Dame -palkinnon kansainvälisen humanitaarisen palvelun vuoksi (1997) sekä Dignitas Humana -palkinnon vuodelta 2003.
Hänet puukotti kuoliaaksi skitsofreniaa sairastanut 36-vuotias nainen Taizéssa, Sovituksen kirkossa 2500 pyhiinvaeltajan edessä.
Shijiazhuang Y-5

Historia

Tehdas 320 Nanchangin kaupungissa alkoi Neuvostoliiton avustuksella suunnitella Antonov An-2:n kopion valmistamista vuonna 1956. Uusi kone, Nanchang Y-5, lensi ensilentonsa joulukuussa 1957, ja sarjatuotanto alkoi seuraavana vuonna. Tehdas 320 valmisti kaikkiaan 728 konetta vuosina 1958–1970. Koneista suurin osa toimitettiin Kansan vapautusarmeijan ilmavoimille ja loput valtion lentoyhtiö CAAC:lle. Lisäksi elokuussa 1960 rakennettiin erikoisvalmisteinen seitsenpaikkainen kone lahjaksi Pohjois-Vietnamin johtaja Ho Tši Minhille, ja vuosina 1962–1963 kaksi vastaavaa konetta Nepalin kuninkaalle.
Toukokuusta 1970 alkaen koneen tuotanto siirtyi Shijiazhuangin Punaisen tähden konetehtaalle, ja siitä eteenpäin konetyyppi tunnettiin nimellä Shijiazhuang Y-5. Koneen viimeisimmät kehitysversiot esiteltiin vuonna 1995, ja niitä valmistettiin pieniä määriä vuoteen 2013 asti. Kaikkiaan Y-5-koneita rakennettiin Nanchangissa ja Shijiazhuangissa yhteensä yli tuhat.
Greg Schiano

Gregory Edward Schiano (s. 1. kesäkuuta 1966, Wyckoff, New Jersey) on yhdysvaltalainen  amerikkalaisen jalkapallon valmentaja, sekä entinen pelaaja. Hän toimi NFL-liigan Tampa Bay Buccaneersin päävalmentajana kahden kauden ajan. Joukkue voitti hänen johdollaan 7 ottelua kaudella 2012, mutta vain 4 ottelua kaudella 2013. Schianon autoritäärinen johtamistyylinsä aiheutti kitkaa joukkueen pelaajistossa ja sai aikaan paljon keskustelua mediassa.
Kertomus näkevistä

Juoni

Kertomus näkevistä sijoittuu neljän vuoden päähän valkotaudin alkamisesta. Kirjassa on kaksi osaa, joista ensimmäinen alkaa vaaleilla, joissa suurin osa pääkaupungin asukkaista palauttaa tyhjän lapun. Vaalit synnyttävät kaaoksen, josta etenkin valtaeliitti on huolissaan, koska vallanjako on epäselvä. Toisessa osassa, tavataan edellisestä romaanista tutut henkilöt. Sokeuden aikana silmälääkärin vaimo, auttoi näkevänä joukkoa ihmisiä, jotka ovat siitä lähtien olleet ystäviä ja pitäneet yhteyttä. Tämän ryhmän kaupungista paossa oleva johto panee valvontaan. Pian sokeat saavat näkönsä takaisin mutta tapahtumille etsitään syyllistä, johon silmälääkärin vaimo on näkönsä säilyttäneenä täydellinen ehdokas.
Albanian parlamentti

Albanian parlamentti (albaniaksi Kuvendi i Shqipërisë) on Albanian parlamentti. Se koostuu 140:stä nelivuotiskaudelle valitusta jäsenestä.
Albanian parlamentin suurin puolue on tällä hetkellä (v. 2007) Demokraattinen puolue, jolla on 56 paikkaa. 
Parlamentti valitsee Albanian presidentin. Parlamentin puheenjohtajana on toiminut syyskuusta 2005 Jozefina Topalli.
Mary Cassatt

Mary Stevenson Cassatt (22. toukokuuta 1844 – 14. kesäkuuta 1926) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän vietti pääosan aikuisiästään Ranskassa, missä ystävystyi ensin Edgar Degasin kanssa ja myöhemmin asetti töitään näytteille impressionistien kanssa.
Monet Cassatin töistä esittävät naisia, varsinkin äitejä ja lapsia arkipäivän askarissa.
Cassatt kasvoi Pennsylvaniassa melko varakkaassa perheessä. Niissä piireissä Euroopan matkojen katsottiin olevan tärkeä osa yleissivistystä. Niinpä Cassattkin vieraili jo alle kymmenvuotiaana Lontoossa, Pariisissa ja Berliinissä. Perhe vastusti Cassattin antautumista taiteilijan uralle, mutta hän onnistui pääsemään Pennsylvanian taidekouluun. Hän tuskastui hitaaseen etenemiseen ja miesten suojelevaan asenteeseen ja päätti opiskella vanhojen mestarien töitä omin päin. Cassatt lähti Pariisiin vuonna 1866 22-vuotiaana.
Kun Euroopassa syttyi sota, Cassatt palasi Yhdysvaltoihin, mutta taidetarvikkeiden ja mallien saaminen oli vaikeaa. Isä ei tukenut vieläkään maalaamista taloudellisesti. Cassatt palasi Eurooppaan 1871 maalamaan italialaisten mestariteosten kopioita Pittsburghin arkkipiispan tilauksesta.
Opiskeltuaan Euroopan tärkeissä museoissa Cassatt kehitti tyylinsä vuoteen 1872 mennessä. Hän opiskeli lisää Pariisissa Camille Pissarron johdolla. Hän sai enimmäisen maalauksensa Pariisin salonkiin 1872. Arvostelijat pitivät hänen värejään liian kirkkaina. Cassatt löysi kaltaistaan seuraa impressionisteista ja maalasi ja asetti töitään näytteille heidän kanssaan 1874–1886.  Vuonna 1891 hän toi esille litografiatöitä, jotka olivat saaneet vaikutteita japanilaisesta taiteesta. Niistä alkoi erkaantuminen impressionistien piiristä.
1890-luku oli Cassattin kulta-aikaa. Hän oli nuorempien naistaiteilijoiden esikuva ja tuki. Hän toimi myös taiteenostajien, etenkin yhdysvaltalaisten mesenaattien, asiantuntijana ja auttoi näitä kartuttamaan kokoelmiaan impressionistien töillä. Hän maalasi aktiivisesti sokeutumiseensa 1914 asti.
Onni Suuronen

Onni Suuronen (28. elokuuta 1923 Kangasniemi – 9. tammikuuta 2014 Jyväskylä) oli suomalainen surmanajaja. Hän oli myös Suomen suurimpiin ja vanhimpiin tivoleihin kuuluvan Tivoli Suurosen perustaja. Se aloitti toimintansa vuonna 1949.

Ura

Suuronen työskenteli nuorena renkinä ruokapalkalla ja kävi kävi jatkosodan jälkeen seppäkoulun Mikkelissä. Vuonna 1947 hän siirtyi sepäksi Sirkus Sariolan palvelukseen. Suuronen kengitti sirkushevosia ja rakensi Keravalla sirkuksen surmanajajille niin sanottuja surmanajopyttyjä kiinnostuen myös itse lajista. Hän alkoi itse ajaa moottoripyörällä vuonna 1948 ja kiersi toisen surmanajajan Esa Paltilan kanssa kesän Sirkus Sariolan mukana. Seuraavana keväänä miehet päättivät ryhtyä itsenäisiksi yrittäjiksi. He hankkivat oman pytyn ja rakensivat myöhemmin myös surmanajoauton, jolla ajoivat ensimmäistä kertaa Mikkelin talvimarkkinoilla 1950.
Onni Suuronen ja Esa Paltila olivat myös Linnanmäen huvipuiston alkuperäisiä esiintyjiä. Heidän surmanajotynnyrinsä oli huvipuistossa sen avajaispäivästä 27. toukokuuta 1950 lähtien neljän kuukauden ajan, jonka jälkeen Suuronen ja Paltila lähtivät jälleen kiertämään maata. Suuronen jatkoi yhteistyötä Paltilan kanssa vielä muutaman vuoden ajan, jonka jälkeen lunasti hänen osuutensa tynnyristä itselleen. 1950- ja 1960-luvuilla Suuronen kiersi enimmäkseen yksin, joista neljän vuoden ajan Tivoli Sariolan mukana. Vuonna 1971 hän sai kumppanikseen silloin 17-vuotiaan poikansa Kalevin. Surmanajotynnyrin lisäksi Tivoli Suurosen mukana kiersi alusta lähtien myös muita esiintyjiä, kuten taikureita ja klovneja sekä erilaisia huvipuistolaitteita. 
Onni Suuronen jatkoi surmanajoa aina 1990-luvun alkuun saakka ja esiintyi viimeisen kerran kesällä 1995 muutaman vuoden tauon jälkeen. Myöhemmin hän kiersi Tivoli Suurosen mukana viimeisiin elinvuosiinsa saakka. Vuonna 2004 valmistui Suurosista kertova Yleisradion dokumentti Tosi tarina: Surmanajaja elää. Samana vuonna Kansainvälinen tivoli- ja sirkusalan järjestö palkitsi Onni Suurosen hänen elämäntyöstään Italian Riminissä.
Timorinkuhankeittäjä

Levinneisyys

Timorinkuhankeittäjää tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Sen on kuvattu olevan harvinainen, mutta lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Cronopio

Kuvaus

Cronopio tunnetaan holotyypistä MPCA PV 45, joka on osittainen kallo, sekä näytteistä MPCA PV 450, osittainen vasen alaleuka, josta hampaat ovat vahingoittuneet, sekä MPCA PV 453, epätäydellinen kallo, jossa on melko täydellinen oikea alaleuka, josta puuttuu osa hampaista. Kaikki näytteet ovat peräisin La Buitreran seudulta, Neuquénin ryhmän Candelerosin muodostumasta, ajallisesti myöhäisen liitukauden Cenomanum-vaiheesta, noin 100–96 miljoonaa vuotta sitten.

Nimi

Cronopion ovat nimenneet Guillermo W. Rougier, Sebastián Apesteguía ja Leandro C. Gaetano vuonna 2011 Sen tyyppilaji on Cronopio dentiacutus. Suku on nimetty argentiinalaisen kirjailijan Julio Cortázar teoksessa esiintyvän kuvitteellisten hahmojen cronopioiden mukaan.
Coop Cooplowski

Hahmo

Coop on isokokoinen mies, joka on omistanut elämänsä autoille, TV:lle ja videopeleille. Kaikki tämä vuosien saatossa on tullut hyödyksi, kun hän osti kahdella dollarilla Megas-nimisen robotin romuttamolta. Autojen tuunaajana hän teki robotille uudenlaisen muodon muutoksen ja värjäsi maalipinnan uudenlaiseksi, hot rod tyyliseksi, jossa koristaa keltaiset liekit. Kivan saapuessa tulevaisuudesta Coopin luokse kertomaan omistavansa tämän robotin, joka oli tarkoitettu pelastamaan maapallo Glorfteilta, hän päätti jatkaa sen tehtävää. Kiva oli aluksi aikomassa ottaa Megasin ohjat käsiinsä, mutta huomasi olevansa tietämätön uusitussa ohjaamossa, jonka Coop teki autostaan. Tämän myötä hän tyytyi vain auttamaan Coopia auton takapenkiltä. Aluksi Kiva epäili Coopin taitoja, kun he kohtasivat ensimmäisen vihollisen, mutta pian hän oli ällistynyt Coopin taidoista, jotka olivat peräisin vuosien videopelien pelailusta, jonka aikana hän on rikkonut lähes jokaisen videopelin piste-ennätyksen. Tämän myötä hänestä on tullut paras mecha-pilootti, jolle ei ole löytynyt vertaista vastustajaa. Toisaalta osa hänen voitoistaan on pelkkiä vahinkoja ja osa saapuvista vihollisista on Coopin tahattomia virheitä, kuten kerran Coop luuli erästä intergalaktista vankilaa videopeliksi ja vapautti vahingossa monia avaaruusolioita tuhoamaan kaupunkiaan. Taistelujen aikana mikään ei myöskään pysy ehyenä ja taistelujen jälkeenkin Coop aiheuttaa tuhoa enemmän kuin oli tarkoitus.
Maailman pelastajan roolista huolimatta, Coop on erittäin rento, joka ei ota mitään vakavasti. Hänellä onkin kyky taistella mitä tahansa vihollista vastaan, mutta huolimattomuutensa takia usein tuhoaa puolet kaupungistaan. Coop ei myöskään ole järjin älykäs, mutta hänellä on suuri oikeudentaju. Autoista kiinnostuneena Coop omistaa vuoden 1970 Barracuda muskeliauton. Hän on lisäksi erittäin hyvä käsistään ja hallitseekin mekaanikon taidon. Elektroniikan osaamisestakin on ollut hyötyä, kun hän viritteli Megasin virtajohtoja ohjaamoon. Autojen, television ja videopelien lisäksi hänen intohimonsa on ruoka. Pienestä lähtien innokkaana syöjänä hänestä on kasvanut todella isokoinen ja ylipainoinen kaveri. Coop on myös moninkertainen nakinsyöjä mestari kotikaupungissaan, syötyään joka kerta yli 100 nakkia.
Kukkaruukku

Kukkaruukku on astia, jossa kasvatetaan erilaisia kasveja. Valmistusmateriaalina on yleisimmin terrakotta, mutta myös muovista, savesta, puusta tai kivestä voidaan valmistaa kukkaruukkuja. 
Yleensä kukkaruukun pohjassa on reikä, josta ylimääräinen vesi tulee ulos alusastialle, vaikka vettä antaisikin enemmän samalla kertaa. Näin kasvi pystyy imemään tätä vettä juurillaan, mikäli sen tarvitsee. Ulos avoimelle paikalle eivät reiättömät ruukut sovellu, koska kaatosateella ruukku voi kastua likomäräksi eikä ylimääräinen vesi pääse helposti pois.
Kasveille, jotka eivät kestä märkyyttä, sopii parhaiten saviruukku, koska se hengittää ja sallii kosteuden haihtumisen. 
Varsinkin savesta ja kivitavarasta tehdyt ruukut voivat rapautua ja jopa haljeta ulkona pakkasessa talvella, joten ne on hyvä tyhjentää talveksi tai säilyttää muuten suojattuna talven yli. Koristellut mosaikki- ja posliiniruukut kannattaa pitää sisäkasveilla, sillä ne eivät pidä päivänvalosta ja saattavat muun muassa haljeta.

Ruukun tilavuus

Kuvan mukainen ruukku on muodoltaan katkaistu kartio. Sen tilavuus voidaan laskea seuraavalla kaavalla:
jossa  merkitsee tilavuutta,  korkeutta,  ruukun suuaukon sädettä ja  ruukun pohjan sädettä.
Koboltti(III)fluoridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa koboltti(III)fluoridi on vaaleanruskeaa kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Yhdiste on hygroskooppista ja reagoi veden kanssa hapettaen sen hapeksi. Orgaanisiin liuottimiin koboltti(III)fluoridi ei liukene. Kidevedettömän koboltti(III)fluoridin lisäksi tunnetaan kidevedellinen dihydraatti (CoF₃·2H₂O), joka on väriltään punaista. Voimakkaana hapettimena koboltti(III)fluoridi reagoi kiivaasti hapettuvien orgaanisten yhdisteiden, esimerkiksi alkoholien, kanssa. Metallioksidien kanssa se muodostaa metallifuorideja, joissa metalli on usein korkealla hapetusluvulla.

Valmistus ja käyttö

Koboltti(III)fluoridia valmistetaan fluoraamalla kobolttifluoridia tai -kloridia fluorilla 150–250 °C:n lämpötilassa. Yhdistettä käytetään fluoraavana reagenssina erityisesti orgaanisen kemian synteeseissä. Se korvaa vetyatomit fluorilla reagoidessaan tyydyttyneiden, tyydyttymättömien tai aromaattisten hiilivetyjen kanssa. Alkeenien ja alkyynien kanssa se voi reagoida myös additioreaktiolla. Koboltti(III)fluoridia käytetään myös metallifluoridien valmistamiseen ja se reagoi ammoniakin kanssa muodostaen typpitrifluoridia.
The Legacy (joukkue)

The Legacy oli yhdysvaltalaisen showpainipromootio WWE:n joukkue, jonka jäsenet olivat Cody Rhodes ja Ted DiBiase Jr. Myös Randy Orton kuului jonkin aikaa joukkueeseen.
Lissabonin pörssi

Lissabonin pörssi on pörssi Lissabonissa, Portugalissa. Se perustettiin vuonna 1769. Lissabonin pörssi on Euronext-pörssikonsernin tytäryhtiö, Euronext Lissabonin pörssi.
Se kuului vuodesta 2002 alkaen NYSE–Euronext -ryhmään, ensimmäiseen globaaliin osakepörssiin. Sekä Lissabonin että Porton pörssi olivat suljettuina Kansallisen pelastuksen juntan aikaan (mutta avasivat ovensa pari vuotta myöhemmin). Vuonna 2014 Euronext irrottautui 1,2 miljardin dollarin osakeannin kautta tuolloin ICE:n hallitsemasta NYSE–Euronext -pörssiryppäästä.
Poprocks & Coke

Poprocks and Coke on järjestyksessään toinen kappale ja toinen uusista kappaleista Green Dayn kokoelmalevyllä International Superhits!. Kappaleen on sanottu olevan hyvin samanlainen, kuin kappaleet Green Dayn edellisellä levyllä Warning:. Laulun on sanoittanut Billie Joe Armstrong.
Kappaleen nimi viittaa kaupunkitarinaan Pop Rockseista ja limusta.

Video

Tämän kappaleen video on ainoa video albumilla International Superhits! tai millään Green Dayn kokoelmalevyllä. Musiikkivideo näyttää bändin säveltämässä kappaletta ja osallistumassa valokuvien ottoon.
Massimo Girotti

Taustaa

Marchen alueella Italian keskiosassa syntynyt Massimo Girotti opiskeli ennen näyttelijänuraansa oikeustieteitä, sekä kunnostautui useissa urheilulajeissa, erityisesti uimarina, toimien myös vesipallomaalivahtina pääsarjatasolla 1930-luvulla.

Valkokankaalla ja näyttämölla

Atleettisen olemuksensa ja Teresa Franchinin johdolla suoritettujen näyttelijäopintojen myötä Girotti alkoi saada tilaisuuksia elokuvamaailmassa. Ensimmäistä pientä roolia draamassa Dora Nelson (1939) seurasi muutamaa vuotta myöhemmin pääosa Alessandro Blasettiin historiallissävytteisessä fantasiaspektaakkelissa Rautakruunu (La corona di ferro, 1941).
Näyttelijäntöistä arvostetuin lienee kulkuri Ginon rooli Luchino Viscontin neorealistisessa varhaisteoksessa Riivaajat (1943). Yli kuusi vuosikymmentä kestäneen, ja lukemattomia erilaisia tehtäviä niin elokuvissa kuin teatterissa käsittäneen uransa aikana Massimo Girotti ehti työskennellä Viscontin ohella mm. Pietro Germin, Roberto Rossellinin, Vittorio de Sican, Pier Paolo Pasolinin, Bernardo Bertoluccin ja Ettore Scolan kanssa. Vastanäyttelijöistä voidaan mainita esimerkiksi Clara Calamai, Elli Parvo, Alida Valli, Lucia Bosè ja Silvana Pampanini.

Henkilönä

Yksityisyydestään tiukasti kiinni pitänyt ja Roomaan juurtunut Marchen kasvatti oli poliittiselta vakaumukseltaan vahvasti vasemmalla.
HMS Columbine (M94)

Palvelus

Alus myytiin 1949.
Valtaventtiili

Valtaventtiili on höyryveturin päätoimintaventtiili, jonka avulla veturin tehoa ja nopeutta säädetään.
Venttiilin yhdistää kattilaan tai tulistimen laatikkoon valtaputki.
Käyttökuntoisista höyryvetureista Kovjoella liikennöivässä Ojakkalan–Olkkalan rautatien veturi n:o 3:ssa (Orenstein & Koppel 7325/1920, 0-6-0wt) on ulkopuolinen, höyrykuvun oikealle puolelle kattilan päälle asennettu valtaventtiili, jolloin valtaputken saattoi jättää kokonaan pois tai se typistyi lyhyeksi yhdysputkeksi kuvun ja venttiilin välille.
Rakennetta käytettiin pääasiassa 600 mm märkähöyrykalustossa tilan säästämiseksi ja huollon helpottamiseksi, joskin niitä asennettiin jonkin verran myös 750 mm kalustoon. Esimerkiksi Kausalan–Leininselän rautatien molemmissa vetureissa ja niiden kanssa samanlaisissa Harvialan metsäradan ja Åminneforsin teollisuusradan ykkösvetureissa oli sellainen. Osaltaan tämä johtui siitä että Orenstein&Koppel –tehdas käytti pitkään samaa kattilamallia kaikkien eri kapearaideleveyksien vetureissaan. Vasta 30-luvulla valmistuneissa vetureissa (esimerkiksi Åminnefors 2, Orenstein & Koppel 12782/1936, 0-6-0wt) on sisäinen valtaventtiili.
Ulkoinen valtaventtiili voitiin sijoittaa myös höyrykuvun eteen; silloin sen käyttötanko kulkee erillistä putkea pitkin höyrykuvun läpi. Tällainen valtaventtiilirakenne on muun muassa Suomen vanhimmassa kapearaideveturissa, Fiskarsin Krauss-veturissa.
Suomessa rakennetuissa vetureissa valtaventtiili oli lähes aina sisäinen.
Kuningas ja viisas neitsyt

Tapahtumapaikka ja -aika

Kuninkaanlinna ympäristöineen satujen aikaan.

Juoni

Eräänä päivänä maanviljelijä löytää kultaisen huhmareen. Tyttärensä varoituksista huolimatta hän vie löytönsä kuninkaalle. Häntä ei kuitenkaan palkita rehellisyydestään, vaan hänen epäillään pitäneen huhmareeseen kuuluvan petkeleen itsellään. Tyrmässä mies valittaa kohtaloaan ja surkuttelee, ettei kuunnellut tyttärensä neuvoa. Kuninkaan kiinnostus herää; hän kutsuu tytön luokseen ja antaa tälle kolme tehtävää, jotka tyttö ratkaisee. Kuningas ottaa tytön vaimokseen. Mutta uusi kuningatar ei ole ainoastaan viisas vaan myös oikeudenmukainen. Niinpä kun kuningas eräässä kiistantapauksessa langettaa väärän tuomion, kuningatar vaatii oikeudenmukaisuutta. Sen seurauksena hänet karkotetaan linnasta. Armosta hän saa ottaa arkussa mukaansa sen, ”mihin hänen sydämensä on eniten kiintynyt”. Ovela kuningatar tainnuttaa kuninkaan ja kun herätessään myöhemmin tämä löytää itsensä arkusta kukkivan puun alta.
Abraham Paz

Seurajoukkueura

Paz aloitti ammattilaisuransa Cádizin reservijoukkueesta. Ennen edustusjoukkueeseen nousua vuonna 2000, hän pelasi lainalla kauden 1999–2000 Portuensessa. Kaudeksi 2005–2006 Cádiz nousi maan pääsarjaan Primera Divisióniin, jossa Paz pelasi lopulta yhteensä 22 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Kesällä 2008 hän siirtyi Hérculesiin. Kahden ensimmäisen kauden aikana hän pelasi yhteensä 60 ottelua ja teki kuusi maalia. Joukkue nousi toisen kauden 2009–2010 päätteeksi Primera Divisióniin. Kaudella 2010–2011 Paz pelasi 29 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hércules putosi kauden päätteeksi jälleen Segunda Divisióniin. Paz sen sijaan vaihtoi seuraa, niin ikään Segunda Divisiónissa pelaavaan Cartagenaan, jossa pelasi kauden 2011–2012 aikana 34 ottelua tehden kolme maalia. Kesällä 2012 hän siirtyi Sabadelliin.
Eero Varis

Eero Aulis Varis (9. elokuuta 1928 Konnevesi – 18. syyskuuta 2015 Tampere) oli suomalainen kasvinviljelytieteilijä ja professori.
Varis oli Hankkijan kasvinjalostuslaitoksen kasvinjalostaja 1955–1976, leipävilja- ja perunaosaston esimies 1968–1976, laitoksen apulaisjohtaja 1974–1976, Suomen akatemian maatalous-metsätieteellisen toimikunnan nuorempi tutkija 1972–1974, Helsingin yliopiston kasvinviljelystieteen professori 1976–1990 ja dosentti 1990–1994.
Varis kirjoitti ylioppilaaksi 1947, valmistui agronomiksi 1954, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1953 ja lisensiaatiksi 1969. Hän väitteli tohtoriksi 1970 Helsingin yliopistosta.
Salibandyn SM-sarja 1986–1987

Kausi 1986–1987 oli salibandyliigan historian ensimmäinen kausi, jolloin miehet pelasivat Suomen-mestaruudesta. Sarjasta käytettiin tuolloin nimitystä miesten mestaruussarja. Naiset pelasivat ensimmäisen kerran mestaruudesta vasta kaudella 1988–1989. 
Ensimmäinen SM-sarjakausi oli äärimmäisen tiukka. Mestaruuden voitti Manse United ennen S.C. Dalmacia. Kolmanneksi sijoittui RuRu.  Mestaruus ratkesi viimeisessä ManU:n ja Dalmacin 0-0 päättyneessä ottelussa. Sarjataulukko ja pistepörssi perustuvat liiton toiminnasta tuolloin vastanneen Pekka Mukkalan joukkueille lähettämään kirjeeseen.
Sarjasta putosivat Bolla Bolla, Helsingin Yliopiston uimaseura (HyUS) ja SaPa. Sarjapaikkansa säilyttänyt TDK-Team ei osallistunut sarjaan enää seuraavalla kaudella (1987–1988), ja sarjaa pelattiin vain kahdeksan joukkueen voimin.