google/wiki40b huggingface dataset:
Mars Sample Return Mission

Suunnitelmia luotaimesta

Suunnitelmien mukaan alus lähetettäisiin kahdessa osassa. Aluksi lähetettäisiin kiertoradalle paluuosa pitkäkestoisella siirtymäradalla. Myöhemmin lähetettäisiin laskeutujaluotain.
Kantoraketteina voisi olla Ariane 5 tai Yhdysvaltain suunnitteluasteella oleva EELV. Myös Ares V -kantoraketin pitäisi olla luotaimen laukaisuvuonna jo käyttövalmis.
Mahdollisesti laskeutujaan liitetään mönkijä, jonka tehtävänä olisi keräillä lähiympäristöstä kiinnostavalta näyttäviä kohteita. Ilman mönkijää laskeutuja varustetaan robottikäsivarsin joilla keräillään maanäytteitä laskeutumispaikan ympäristöstä.

Tieteellisiä näkökantoja

Maan laboratoriot voisivat tutkia näytteitä tehokkaammin kuin aiemmissa luotaimissa olleet varsin tehottomat koestusvälineet. Automaattilento käy harjoittelusta myöhemmin mahdollisesti tehtävää miehitettyä lentoa ajatellen.

Hinta

Alustavien tietojen mukaan projekti maksaisi 5,5 - 8 miljardia euroa, joka on jopa kymmenkertainen verrattuna yksittäiseen luotaimeen.

Selvitettäviä ongelmia

Mars-laskeutujia on menetetty muun muassa epäonnistuneissa laskeutumisissa. Tämän jälkeen Marsia on kuitenkin kartoitettu kiertoradalta, joten hyvän laskeutumispaikan löytyminen on helpompaa.
Aiemmat luotaimet ovat tehneet yksisuuntaisen matkan. MSR:n on noustava pinnalta, jonka johdosta mukana on oltava polttoainetta. Tämä on toki tehty ennen Kuussa, niin miehitettynä kuin miehittämättömänä. Marsin painovoima on kuitenkin huomattavasti suurempi, jolloin mukana on oltava enemmän polttoainetta.
Näytteiden saaminen Marsista maan laboratorioihin asti puhtaina voi tuottaa ongelmia.
Tamro

Historiaa

Tamron historia ulottuu vuoteen 1895, jolloin neljä tamperelaista apteekkaria Wolter Aschan, Fredrik Borg, Karl Molin ja Amil Schéele perusti yrityksen nimeltä Tampereen Rohdoskauppayhtiö. 1960-luvun puolessavälissä Tampereen Rohdos Oy perusti Tam-Tradingin Oy:n, joka myi maahantuojien agenttina toimien teknokemiallisia, kosmeettisia ja hygieenisiä tuotteita sekä sairaanhoito- ja sairaalatarvikkeita. Tamro-niminen yritys syntyi, kun Tampereen Rohdos fuusioitui Oy Aurum-Pharmakon Ab:n kanssa 1970-luvun alussa.
Tamron osti vuonna 1986 sijoitusyhtiö Spontel, ja Tamro myi seuraavana vuonna Star- ja Rohto-lääketehtaansa Huhtamäki-yhtymälle ja luopui näin lääkkeiden valmistuksesta. Vaihdossa Tamro sai Huhtamäeltä 320 henkeä työllistäneen Lääketukku Oy:n. Näin muodostui Pohjoismaiden toiseksi suurin lääketukku, jolla oli lähes tuhat työntekijää. Lääketukku Oy jakeli kotimaisista lääkkeistä Leiras-Medican ja Farmoksen tuotteet, Tamro puolestaan Star-Rohdon ja Pharmacalin tuotteet sekä 60 prosenttia tuontilääkkeistä.
Vuonna 1992 valmistui uusi Tamro-talo Vantaan Hämeenkylään. Pian Spontel luopui muista liiketoiminnoistaan ja muutti nimensä Tamro-yhtymä Oy:ksi. 1 400 henkeä työllistäneeseen yhtymään kuuluivat lääketukun lisäksi sairaala- ja laboratorioryhmät, kulutustavararyhmä sekä sidemateriaaleja ja sairaalatekstiilejä valmistanut Kolmi-Set Oy, joiden yhteinen osuus Tamron liikevaihdosta oli 14 prosenttia. Kolmi-Setistä luovuttiin vuonna 1998, jolloin muodostui Tamrosta riippumaton Mölnlycke Health Care.
Tamro alkoi kansainvälistyä fuusioitumalla vuonna 1995 ruotsalaisen ADA Ab:n kanssa. Sillä oli toimintaa myös Norjassa, jossa valtionyhtiö NMD:n monopoliasema oli juuri purettu. Uuden pohjoismaisen konsernin liikevaihto kasvoi ensimmäisenä yhteisenä vuotena 23 prosenttia ja nettotulos 39 prosenttia. Tamro alkoi suuntautua Pohjoismaiden ohella nyt myös Baltiaan ja Venäjälle.
Vuonna 2003 Tamron osti saksalainen lääketukkujätti PHOENIX.
Pekka Pöyry

Musiikkiura

Pekka Pöyryn äiti oli diplomipianisti, arkkitehti Marja Pöyry o.s. Paatela ja isä arkkitehti Olli Pöyry. Pöyry kiinnostui jazz-musiikista kouluiässä ja ryhtyi opiskelemaan viulun ja klarinetin soittoa. Pääinstrumentiksi vakiintui kuitenkin Charlie Parkerin innoittamana alttosaksofoni. Lisäksi hän soitti huilua ja sopraanosaksofonia. 
Valmistuttuaan oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1966 Pöyry päätti ryhtyä ammattimuusikoksi. Samana vuonna hän edusti Yleisradiota EBU:n konsertissa Lontoossa. 1960-luvun puolivälissä hänellä oli oma kvartettinsa yhdessä pianisti Eero Ojasen, basisti Teppo Hauta-ahon ja rumpali Reino Laineen kanssa. Vuoden 1966 Porin jazzfestivaalien jälkeen yhtyeeseen liittyi laulajaksi norjalais-suomalainen Pia Skaar. Toukokuussa 1967 Pöyry esiintyi Erik Lindströmin kvintetin riveissä Tallinnan jazzfestivaaleilla, ja samana vuonna hän liittyi Kirkan taustayhtyeeseen, The Islandersiin.
1960–70-luvun taitteessa Pöyry liittyi progressiivista rockia esittäneen Tasavallan Presidentin riveihin. Yhtyeen kitaristin Jukka Tolosen ohella Pöyry oli yhtyeessä johtava kappaleenkirjoittaja ja ryhmästä muodostui yksi kaikkien aikojen merkittävimmistä suomalaisista progeyhtyeistä. Yhtye yritti myös kansainvälistä läpimurtoa esiintymällä muun muassa Readingin rockfestivaaleilla Englannissa vuonna 1973. Se kuitenkin hajosi vuonna 1974.
Vuonna 1975 Pöyry kiersi Pohjois-Eurooppaa Nordjazz-kvintetin kanssa, ja myöhemmin hän liittyi Heikki Sarmannon orkesteriin. Tästä orkesterista kehittyi myöhemmin UMO Jazz Orchestra, jossa Pöyryllä oli merkittävä rooli. UMO:n riveissä Pöyry esiintyi muun muassa Ljubljanan festivaaleilla silloisessa Jugoslaviassa vuonna 1976. Konsertteja oli myös Puolassa, Tšekkoslovakiassa, Kuubassa, Neuvostoliitossa, Englannissa ja Yhdysvalloissa yhdessä muiden yhtyeiden kanssa. 1970-luvun lopulla hän soitti muun muassa yhtyeissä Taurus, Middle-Earth Band ja Conjunto Baron.
Pekka Pöyry soitti viimeisen keikkansa Elmupolilla 3. elokuuta 1980 The Middle-Earth Bandin kanssa. Hän sairasti maanis-depressiivisyyttä ja teki itsemurhan hirttäytymällä 4. elokuuta.
Nenistönlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Keurusselän lähialueeseen (35.621) se kuuluu.
Beryl Bainbridge

Dame Beryl Margaret Bainbridge DBE (21. marraskuuta 1932 Liverpool, Iso-Britannia – 2. heinäkuuta 2010) oli brittiläinen kirjailija. 
Useita romaaneja julkaissut kirjailija sai James Tait Blackin muistopalkinnon vuonna 1998. Hän oli viidesti ehdolla Booker-palkinnon saajaksi.
Bainbridge yritti vuonna 1958 itsemurhaa. Hän kuoli syöpään heinäkuussa 2010.
Lähteet ovat epävarmoja siitä milloin Beryl Bainbridge syntyi. Hän itse oli sitä mieltä, että oli syntynyt joko vuonna 1932 tai 1934 ja dokumentteihin hänen syntymävuodeksi oli kirjattu vuosi 1933.
Harri Järvinen

Harri Järvinen (s. 12. maaliskuuta 1958, Kuusankoski) on SAK:n yhteyspäällikkö. Hänen vastuulleen kuuluvat muun muassa järjestön yhteiskuntavaikuttamista, puheenjohtajan avustamista, palkansaajakeskusjärjestösuhteet sekä kunta-, maakunta-, turvallisuus- ja omistajaohjauspolitiikka.
Lukion jälkeen Järvinen työskenteli paperitehtaassa, lastenkodissa ja kehitysvammalaitoksessa. Hän valmistui nuorisotyöntekijäksi Suomen Nuoriso-opistosta vuonna 1983 ja toimi nuoriso-ohjaajana Kuusankoskella vuosina 1983–1985.
Toimittajana Järvinen oli vuosina 1985–1997; ensin Kouvolan Sanomissa alue-, uutis- ja politiikan toimittajana sekä Demarissa politiikan, työmarkkinoiden ja talouden toimittajana. Vuosina 2000–2006 Järvinen toimi myös Suomen Sosialidemokraattisen Sanomalehtimiesliiton puheenjohtajana.
Viestintäuransa Järvinen aloitti Kunta-alan Ammattiliitto KTV:ssä vuonna 1997 tiedottajana ja toimi myöhemmin viestintäyksikön vastaavana ja viestintäpäällikkönä. 
Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Järvinen oli SDP:n viestintäpäällikkö. Vaalien jälkeen valitussa hallituksessa hän toimi valtiovarainministeri Antti Kalliomäen ja Eero Heinäluoman erityisavustajana ja demariryhmän viestintävastaavana. Useaan otteeseen hän toimi myös puolueensa hallitusryhmän sihteerinä/ykkösavustajana.
Vuonna 2006 Järvinen valittiin SAK:n viestintäpäälliköksi ja vuoden 2009 organisaatiomuutoksen jälkeen yhteyspäälliköksi.
Järvinen on valittu parlamentaarisen Maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnan (MTS) puheenjohtajaksi kaudelle 2019–2023. Hän on ollut MTS:n jäsen vuodesta 2011 ja sitä ennen sen asiantuntijana vuosina 2006–2011. 
Järvinen on harrastanut keilailua vuodesta 1973 ja ollut mukana juniorien maajoukkueryhmässä. Täyden 300 sarjan hän on tehnyt kahdesti. Suomen Keilailuliiton puheenjohtajana Järvinen toimi vuosina 2008–2016. Hänet nimettiin SKL:n kunniajäseneksi vuonna 2017.
Järvinen on saanut Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun kultaisen ansioristin vuonna 2017 ja Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkin vuonna 2018.
Järvinen on naimisissa ja vuonna 2006 syntyneen tyttären isä.
Rimpi (Laukaa)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Pyhtäänjärven valuma-alueeseen (14.315) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 81 metriä mpy.
Lake of Tears

Lake of Tears on ruotsalainen yhtye, joka soittaa pääasiassa doom metallia ja gootti metallia, mutta musiikkityyli on laajentunut ja nykyään yhtye soittaa myös psykedeelistä rockia ja progressiivista metallia.
Se julkaisi ensimmäisen albuminsa 1994. Yhtye hajosi vuonna 2002, mutta teki comebackin runsaan vuoden kuluttua.

Alkuajat

Lake of Tearsin perustivat 1990-luvun alussa Daniel Brennare, Jonas Erikkson, Mikael Larsson ja Johan Oudhuis. Heidän ensimmäinen albuminsa, Greater Art, julkaistiin Black Mark levy-yhtiön kautta vuonna 1994, joka oli sisällöltään doom metallia.
Lake of Tearsin toinen albumi, Headstones, julkaistiin 1995. Musiikkityylin oli tullut uusia muutoksia, kuten raskaammat kitarariffit, jotka mahdollistivat sen, että albumi kuulosti melodisemmalta ja melankolisemmalta.

Menestys: A Crimson Cosmos

Jos Headstones oli uudistettu versio ensimmäisestä albumista, A Crimson Cosmos oli uudelleensyntyminen. A Crimson Cosmos oli erittäin melodinen albumi. Albumin päätösraita "A Crimson Cosmos", heijasti selvästi vaikutteita Pink Floydista, kun taas muut kappaleet, kuten "Lady Rosenred" ja "Raistlin and the Rose" heijastivat fantasiakirjallisuutta. Kitaristi Jonas Eriksson lähti yhtyeestä ennen julkaisua ja hänet korvattiin Ulrik Lindblomilla. Hän soitti yhtyeessä vuoteen 1999 jolloin hän myös jätti yhtyeen ja hänet korvasi Magnus Sahlgren, joka soitti soolokitaristina, mutta vain vierailijana.
Hernekuukunen

Ulkonäkö ja koko

Hernekuukusen itiöemä on noin 20-40 cm, litistetyn pallon muotoinen jalan osuus on samanvärinen itiöemän kanssa, juurehtiva ja pituus on 10-20 cm. Halkileikattun tulevat esiin ryynimäiset kellertävät peridiolit, vanhemmiten ne muuttuvat tummanruskeisksi ja niiden sisällyksestä tulee itiöitä ja itiöemä hajoaa levittäen itiöt.

Levinneisyys ja kasvupaikka

Harvinaisena Suomessa hiekkaisilla, kuivilla mäntykankailla. Hernekuukunen muodostaa männyn kanssa sienijuuren.

Käyttö

Sientä on joskus käytetty muinoin lankojen värjäyksessä ja siitä tulee ruskeita värisävyjä. Hernekuukusella värjättiin villakankaita Ranskassa ja Italiassa 1600-1700-luvuilla.
Kirsti Rantanen

Kirsti Annikki Rantanen (o.s. Widing, s. 27. tammikuuta 1930 Viipurin mlk ) on suomalainen tekstiilitaiteilija. Rantanen on opiskellut Taideteollisessa oppilaitoksessa ja myöhemmin opettanut siellä. Hän aloitti painokangassuunnittelijana, mutta myöhemmin hän on keskittynyt kudottujen huonekalu- ja sisustustekstiilien suunnitteluun ja suunnitellut teoksia julkisiin tiloihin.
Hän on suunnitellut Kauhavan kaupunginkirjastoon taidetekstiilin Langan lento (1992) Hattulan kirjastossa on hänen teoksensa Verkalleen. Hän on luonut myös Mukkulan kirkossa olevat tekstiiliteokset. Oulun taidemuseossa on hänen teoksiaan.
Einar Lönnberg

Axel Johan Einar Lönnberg (24. joulukuuta 1865 Tukholma – 21. marraskuuta 1941 Tukholma) oli ruotsalainen eläintieteilijä ja luonnonsuojelija.
Einar Lönnbergin isä oli kasvitieteen tohtori ja valtiopäivämies. Einar Lönnberg opiskeli Uppsalan yliopistossa ja väitteli tohtoriksi 1891. Vuosina 1892–1893 hän asui Floridassa ja vuonna 1899 hän teki retken Kaspianmerelle. Hän työskenteli lyhyen ajan eräässä göteborgilaisessa museossa, kunnes tuli valituksi Ruotsin luonnonhistoriallisen museon selkärankaisosaston johtajaksi Tukholmaan vuonna 1904. Hän työskenteli siellä, kunnes jäi eläkkeelle 1932–1933.
Lönnberg perusti biologisen aikakausijulkaisun Fauna och Flora vuonna 1904 ja toimi sen vastaavana toimittajana kuolemaansa saakka. Vuosina 1910–1911 hän matkusteli Afrikassa ja vuonna 1919 hänestä tuli Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg -seuran jäsen.
Lönnberg oli vakaumuksellinen luonnonsuojelun puolestapuhuja ja hän liittyi Luonnonsuojeluyhdistyksen jäseneksi. Hän oli laatimassa uusia luonnonsuojelulakeja ja oli erityisesti lintujen ja porojen suojelija. Hän puhui voimakkaasti uusien kansallispuistojen muodostamisen puolesta, kuten esimerkiksi Torniojärven kansallispuiston, joka perustettiin 1914.
Lönnberg nimesi linnuista muun muassa törmäpääskyn alalajin ijimae. Hänen kunniakseen Gregory Mathews nimesi etelänkihun alalajin Stercorarius antarcticus lonnbergi vuonna 1912.
Epeios

Epeios (muinaiskreikaksi Έπειός) oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden mieshahmon nimi:

Epeios, Panopeuksen poika

Epeios oli Troijan sodassa kreikkalaisten puolella taistellut sotilas ja Panopeuksen poika. Patrokloksen muistokisoissa hän osallistui nyrkkeilykisaan Euryalosta vastaan ja voitti ottelun. Myöhemmin Akhilleuksen muistokisoissa hän otteli tasapeliin Akamasta, Theseuksen poikaa, vastaan.
Epeios tunnetaan kuitenkin erityisesti Troijan puuhevosen rakentajana. Tässä häntä auttoi Odysseus, joka oli saanut unessa kehotuksen Pallas Athenelta tehdä niin. Hevosen salaluukun mekanismi oli niin erikoinen, että ainoastaan Epeios osasi sen avata. Epeioksen on kerrottu myös olleen itse hevosen sisässä, kun se vietiin sisään Troijaan.
Paluumatkalla sodasta hän päättyi Italiaan, ja versiosta riippuen perusti joko Metapontionin tai Pisan kaupungin.
Argoksen temppelissä oli kaksi vanhaa Epeioksen tekemiksi uskottuja puista veistosta, jotka esittivät Afroditeä ja Hermestä.

Epeios, Eliin kuningas

Epeios oli Eliin kuningas Endymionin poika. Hänen isänsä kutsui hänet ja hänen kaksi veljeään, Aitoloksen ja Paionin, juoksukilpailuun määrätäkseen seuraajansa tuloksen perusteella. Epeios voitti kilpailun ja seurasi isäänsä Eliin hallitsijana.
Asiakasohjelma

Asiakasohjelma (myös: pääteohjelma) on sovellus, joka on yleensä käyttöliittymä ihmisiä varten, ja jolla yleensä otetaan verkon yli yhteys palvelimeen ja näin käytetään palvelimella olevia palveluita etäkäyttönä. Aina tätä ei kuitenkaan tehdä verkon yli, vaan palvelin ja asiakasohjelma saattavat sijaita samalla koneella. Joskus voidaan tehdä asiakasohjelma, jota varsinaisen ajon aikana ei käytä ihminen, vaan toiminnot ovat ennalta suunniteltuja ja ihminen asettaa asetukset haluamallaan tavalla ennen ajoa. Tällaisia ovat esimerkiksi yrityskäytössä olevat virustentorjuntaohjelmat.
Pääteohjelmaksi voidaan sanoa myös pääte-emulaattoria, joka yleensä emuloi merkkipohjaista päätettä kuten VT100:aa.
Suomalais-Saksalainen seura

Toiminta 1920- ja 30-luvuilla

SSS:n toiminta koostui 1920- ja 30-luvuilla muun muassa Helsingin vapautuksen vuosipäivän juhlallisuuksien vietosta, esitelmätilaisuuksista ja yhteydenpidosta Suomessa asuviin saksalaisiin. Seura piti yhteyttä myös Saksassa asuviin Suomen sisällissodan veteraaneihin kuten kreivi Rüdiger von der Goltziin.
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan SSS oli yhteyksissä puolueeseen ja kutsui monia puolueen vaikuttajia vierailulle Suomeen. Saksalaismielisyys kuitenkin menetti asemiaan Suomessa 1930-luvun mittaan ja etenkin elokuussa 1939, jolloin Saksa solmi hyökkäämättömyyssopimuksen Neuvostoliiton kanssa. Viimeksi mainittu aiheutti runsaasti eroamisia SSS:stä. Seura pyrki palauttamaan suomalaisten Saksaa kohtaa tuntemia sympatioita, ja sen johtavat jäsenet kävivät neuvottelemassa Saksassa Heinrich Himmlerin ja Hermann Göringin kanssa Suomen asemasta.

Toinen maailmansota

Vuonna 1940 SSS uudisti organisaatiotaan. Eri puolille Suomea perustetut alajaostot saivat aikaan sen, että seura alkoi muuttua elitistisestä ”herrakerhosta” kohti massajärjestöä. Vuonna 1943 seuralla oli 28 alajaostoa ja noin 4 300 jäsentä. Runsaat lahjoitukset takasivat SSS:n taloudelliset toimintaedellytykset.
SSS oli mukana suomalaisten värväämisessä vapaaehtoisiksi Waffen-SS-sotilaiksi. Värväystoiminnasta keskeisessä vastuussa olivat seuran jäsenet Esko Riekki ja Pehr Norrmén.
Jatkosodan aikana SSS piti yhteyttä suomalaisiin ja saksalaisiin hallitus- ja sotilaspiireihin ja pyrki lähentämään Suomen politiikkaa Saksaan. Seura myös kutsui paljon kansallissosialistia johtohenkilöitä Suomeen puhujamatkoille.
SSS:n jäseninä oli monia Suomen politiikan, talouselämän, tieteen ja kulttuurin kärkinimiä. Heitä olivat muun muassa Edwin Linkomies (erosi jäsenyydestään tultuaan pääministeriksi keväällä 1943), Rolf Nevanlinna, Arvo Ylppö, Väinö Auer, Yrjö Reenpää, Antti Hackzell, Tyko Reinikka, Pehr Norrmén, Bernhard Wuolle, Erik von Frenckell, Yrjö Kilpinen ja Maila Talvio.
Suhtautuminen kansallissosialismiin ei ollut SSS:n johtavien jäsenien keskuudessa yhtenäistä. Se vaihteli pidättyvyydestä aatteen avoimeen tukemiseen, mutta oli joka tapauksessa selvästi myötämielisempää kuin Suomessa yleisesti tuohon aikaan.
Suomen ja Saksan suhteiden katkettua alkusyksystä 1944 SSS päätettiin lopettaa, koska seuran tarkoitus, kulttuurisuhteiden ylläpitäminen maiden välillä, ei ollut enää mahdollista. Seuran omaisuus lahjoitettiin Suomen kulttuurirahastolle Suomessa tehtävää suomen- ja ruotsinkielistä kulttuurityötä varten.

Helsingin Suomalais-Saksalainen Yhdistys

Vuonna 1960 perustettu Helsingin Suomalais-Saksalainen Yhdistys (HSSY) kertoo jatkavansa SSS:n ”perinteitä ja toimintaa”. Yhdistyksen ”tarkoituksena on edistää suomalaisten ja saksalaisten keskinäistä tuntemusta ja ymmärtämystä” ja ”tutustuttaa suomalaisia Saksan ja saksalaisia Suomen yhteiskunta-, kulttuuri- ja talouselämään”. Se on myös suurin Suomi-Saksa Yhdistysten Liiton 34 jäsenjärjestöstä. Yhdistyksessä on noin 800 jäsentä, ja siihen voivat liittyä kaikki asiasta kiinnostuneet Suomen kansalaiset ja Suomessa asuvat saksalaiset.
Karhutunturi

Karhutunturi on 518 metriä korkea tunturi Sallan kunnan pohjoisosassa. Tunturiin kulkee vaellus- ja moottorikelkkareitti. Reittien varrella on kota taukopaikaksi.
Aino-Maija Tikkanen

Aino-Maija Tikkanen (oik. Kinnunen; (2. marraskuuta 1927 Turku – 3. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja lausuntataiteilija.
Tikkanen syntyi Turussa ja muutti Helsinkiin kouluiässä. Hänen isänsä oli Uusi Aura -lehden päätoimittaja Eino Tikkanen. Tikkasen teatteriura alkoi Intimiteatterissa, jossa hän oli 1952–1956. Sieltä hän siirtyi Tampereen Työväen Teatteriin vuosiksi 1956–1961 ja toimi sen jälkeen Suomen teatterikoulun puheilmaisun opettajana
1962–1971. Tikkasen elokuvaura alkoi 1950-luvulla elokuvissa Olemme kaikki syyllisiä ja Morsiusseppele. Hän piti kuitenkin enemmän teatterista, ja vuosien varrella hän lopetti elokuvien teon lähes kokonaan. 
Tikkaselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1983. Hän oli taiteilijaprofessori vuosina 1985–1990.
Tikkanen oli naimisissa estetiikan professorin Aarne Kinnusen kanssa, ja heillä oli kolme lasta. Helsingin Sanomien päätoimittaja Heikki Tikkanen oli Aino-Maija Tikkasen veli.
Torikeskus (Valkeakoski)

Torikeskus on 9 500 neliömetrin kokoinen kauppakeskus Valkeakosken torin laidassa, aivan ydinkeskustan tuntumassa. Kauppakeskus avattiin 15. marraskuuta 2012. Kauppakeskuksen ankkuriyrityksenä toimii K-Citymarket ja muita liiketiloja keskuksessa on 15 kappaletta. Näissä liiketiloissa toimivat mm. posti, Hesburger, Subway, Kotipizza ja CM Hiustalo. Torikeskus on kolmas kauppakeskus Valkeakoskella.
Desulforudis audaxviator

Nimi

Bakteerin nimi, Desulforudis audaxviator, on peräisin Jules Vernen teoksesta "Matka maan keskipisteeseen". Siinä sankari professori Lidenbrock löytää latinankielisen kirjoituksen "Descende, audax viator, et terrestre centrum attinges" (Laskeudu alas rohkea matkaaja ja saavut Maan keskipisteeseen.).
Gaius Sulpicius Gallus

Gaius Sulpicius Gallus oli roomalainen kenraali ja valtiomies sekä oraattori.
Kolmannessa makedonialaissodassa hän oli yksi kenraali Lucius Aemilius Paulluksen upseereista Makedoniassa ja osallistui muun muassa Pydnan taisteluun vuonna 168 eaa.
Tämän jälkeen Gallus palasi Roomaan, jossa hänet valittiin konsuliksi yhdessä Marcus Claudius Marcelluksen kanssa vuonna 166 eaa. Samana vuonna hän alisti liguurit Rooman valtaan. Vuonna 164 eaa. Gallus lähti lähettiläänä Kreikkaan ja Aasiaan missä hän piti kokouksen Sardessa, jossa käsiteltiin Anatolian kaupunkien syytteitä Pergamonin kuningas Eumenes II:sta vastaan.
Gallus luki myös astronomiaa ja tunsi hyvin Kreikkaa. Eräs kuun kraatteri on myös nimetty Galluksen mukaan.
Oldfield Thomas

Oldfield Thomas (21. helmikuuta 1858 – 16. kesäkuuta 1929) oli brittiläinen eläintieteilijä.
Oldfield Thomas työskenteli Natural History Museumille ja luokitteli noin 2 000 uutta eläinlajia ja alalajia elämänsä aikana. Hän meni naimisiin rikkaan perijättären kanssa, mikä mahdollisti hänet palkkaamaan lajien kerääjiä. Hän kuoli vuonna 1929 tehtyään itsemurhan vaimonsa kuoleman jälkeen.
Maria Becker

Maria Becker (28. tammikuuta 1920 – 5. syyskuuta 2012) oli saksalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän esiintyi muun muassa televisiosarjoissa Komissaari ja Derrick. Hän esiintyi myös teatterissa.
Tatjana Golikova

Tatjana Aleksejevna Golikova (ven. Татья́на Алексе́евна Го́ликова, s. 9. helmikuuta 1966, Mytištši) on venäläinen taloustieteilijä ja poliitikko. Hän on ollut varatalousministerinä ja ensimmäisenä varatalousministerinä vuodesta 1999. Hänet nimitettiin terveys- ja sosiaaliministeriksi 24. syyskuuta 2007. Syyskuusta 2013 hän on Venäjän tilintarkastustuomioistuimen puheenjohtaja.
Golikova on naimisissa Viktor Hristenkon kanssa.