google/wiki40b huggingface dataset:
Vatunki (Ii)

Vatunki on niemi ja pieni kyläalue Perämeren rannikolla Iin kunnassa, Pohjois-Pohjanmaalla, entisen Kuivaniemen alueella. Niemen uloimmassa kärjessä sijaitsee Vatungin palvelusatama, jossa on muun muassa polttoaineiden jakelupiste, matkailuvaunualue, huoltorakennus sekä kesäravintola Pooki. Satamassa on laituripaikkoja sekä kalastusaluksille että huviveneille. Satamassa järjestetään vuosittain elokuussa Elo- ja kalamarkkinat.
Vatungin niemellä ja Kuivamatalan saarella sijaitsee yhteensä kahdeksan Vapon Tuulivoima Oy:n omistamaa tuulivoimalaa. Tuulivoimaloiden yhteenlaskettu vuosituotanto on 15 000 MWh. Tuulipuisto on rakennettu vuosina 1995–2002.
Vatunki-nimi johtuu ruotsin kielen sanasta vatungen, joka merkitsee merestä esiin pistäviä kiviä.
Vatungissa on Krimin sodan tapahtumiin liittyvä muistomerkki, joka kertoo englantilaisten maihinnousuyrityksestä. Maihinnousu lyötiin paikallisin siviilivoimin takaisin.
Jess Harnell

Elämäkerta

Harnell syntyi New Jerseyssä, josta hän muutti Kaliforniaan kymmenvuotiaana. Harnell tiesi nuorena haluavansa tulla esiintyjäksi, mutta ei unelmoinut tekevänsä ääninäyttelemistä työkseen. Hän toimi aluksi rocklaulajana ja teki useita keikkoja studiovokalistina ja imitaattorina. Harnell osaa imitoida yli 150 julkisuuden henkilön ääniä niin laulaen kuin puhuen. Listaan mahtuvat muun muassa Albert Brooks, Ozzy Osbourne, Elvis Presley, The Beatlesin jäsenet, Steve Perry, Willie Nelson, Pee-Wee Herman ja Rodney Dangerfield.

Ura

Ääninäyttelemisen pariin Harnell päätyi äänittäessään mainosta laulamalla, jonka myötä eräs ohjaaja kehotti häntä kokeilemaan ääninäyttelemistä. Harnell aloitti tekemällä imitointeja mainoksiin studiovokalistin ohella ja sai pian kutsun Disneylta, joka tarvitsi laulajaa Splash Mountain huvipuistolaitteeseen, jonka aikana soi laulu ”Song of the South”. Vuonna 1991 Harnell teki ensimmäisen ääniroolinsa animaatioon Varjoankka. Hänet palkattiin esittämään ilkeää avaruusolentoa Bleebia. Harnell sai päivää ennen koe-esiintymistä käsikirjoituksen hahmoa varten. Hän valvoi koko yön luodessaan hahmolle eri ääniä, jolta se mahdollisesti voisi kuulostaa. Loppujen lopuksi Harnell loi 60 eri ääntä Bleebille. Saapuessaan äänityssessioon hän esitteli itsensä sarjan ääniohjaajalle Ginny McSwainille ja kertoi kehittäneensä muutamia ideoita siitä, miten esittää hahmoa. Hän oli nauhoittanut ne kasetille ja kun McSwain oli kuullut ensimmäisestä näytteestä kaksi lausetta, hän kertoi sen olevan sopiva ääni hahmolle. Tämä sai Harnellin ajattelemaan miettiessään turhan paljon yhden hahmon ääntä ja luotti enemmän itseensä myöhemmissä koe-esiintymisissä.
Harnell tuli tunnetuksi Animaaniset-sarjan hahmon Wakko Warnerin ääniroolista, josta hän kertoi hahmon äänen perustuvan John Lennoniin, jota Harnell myöhemmin äänsi Ringo Starrin äänellä, nähtyään miten pieni Wakko-hahmo oli. Ennen Wakkon roolia Harnellilla ei ollut vielä kunnolla kokemusta ääninäyttelemisestä. Animaanisten jälkeen hän on ollut uransa aikana monessa piirretyssä ja videopeleissä mukana, kuten Prätkähiiret, Duck Dodgers, The Grim Adventures of Billy & Mandy, Äly ja Väläys, Ben 10 sekä Pet Alien, josta Harnell sai Daytime Emmy -ehdokkuuden vuonna 2006. Hän on myös ollut vuodesta 2002 lähtien mukana radio-ohjelmassa Adventures in Odyssey, jossa hän on Bennett Charlesin ja Wooton Bassettin ääninä. Vuosina 2011–2012 Harnell teki sivurooleja The Cleveland Show -piirrossarjaan, jossa hän pääosin toimi Timin äänenä ja imitoi muun muassa Ben Stilleriä jaksossa ”Skip Day”.
Videopeleissä Harnellin kenties tunnetuin ääniroolinsa on Crash Bandicoot. Hän oli myös Transformers-elokuvassa ainut ääninäyttelijä, joka teki kaksi roolia. Lisäksi Harnell on toiminut muun muassa Cartoon Network- sekä Kids WB -kanavien mainosspiikkerinä. Hän teki ensimmäisen näytelmäroolinsa elokuvassa Särkyneiden unelmien katu ja toisen elokuvassa Comic Book: The Movie näyttelemällä kameramies Rickyä.
Lentävä kalapuikko

Lentävä kalapuikko on vuonna 2002 ilmestynyt kolmastoista Pirkko-Liisa Perttulan toimittama ja Timo Huhtalan kuvittama vitsikirja, joka on suunnattu erityisesti koululaisille. Kirjassa, kuten muissakin Perttulan ja Huhtalan koululaisvitsikirjoissa (paitsi Meganaurut: 2000 koululaisvitsiä) on 400 vitsiä. Kirjassa on 173 sivua.
Pentti Renvall

Bengt Uno Nathanael (Pentti) Renvall (29. maaliskuuta 1907 Turku – 29. lokakuuta 1974 Kauniainen) oli suomalainen historiantutkija. Hän toimi Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian historian professorina vuosina 1950–1973. Renvallin erikoisalaa olivat nuijasota ja 1500-luvun historia.
Renvall kuului Renvallien sivistyssukuun. Hänen isänsä oli Haminan kirkkoherra Uno Mikael Renvall, jonka punaiset murhasivat sisällissodassa. Renvall kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta vuonna 1925. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1930, maisteriksi 1937 ja lisensiaatiksi 1939. Hän opiskeli historian ohella filosofiaa ja täydensi psykologian opintojaan Berliinin yliopistossa 1929–1930.
Tohtoriksi Renvall väitteli vuonna 1940 Turun yliopistossa. Hänen väitöskirjansa valmistui jo vuonna 1939, mutta talvisodan pommitukset viivästyttivät väitöstilaisuutta. Väitöskirja käsitteli Suomen 1590-luvun kriisiä, josta hän rakensi suomalaiskansallisen kuvan. Tutkimuksessaan Renvall esitti väitteen, jonka mukaan Klaus Flemingin toimintaa ohjasi Suomen Ruotsista erillisten turvallisuuspoliittisten etujen ajaminen. Jaakko Ilkan hän taas osoitti vallitsevasta käsityksestä poiketen vauraaksi nimismieheksi eikä köyhäksi talonpojaksi.
Renvall tutki 1930-luvulta alkaen Suomen historiaa keskeisenä teemanaan yksittäisten johtajayksilöiden rooli. On puhuttu jopa "renvallilaisesta valioyksilöajattelusta". Hänen tutkimuksensa keskittyi myöhemminkin pääasiassa 1500-lukuun. Renvall julkaisi myös kaksi merkittäväksi muodostunutta historiantutkimuksen metodiopasta. Hän sai vaikutteita Eino Kailan loogisesta empirismistä ja vaati etsimään ja tunnistamaan tutkittavasta ilmiöstä ja menneisyydestä poikkeuksettomia rakennekokonaisuuksia. Hänen ajatteluaan leimasi myös vahva kehitysusko.
Jatkosodan aikana Renvall oli Itä-Karjalan sotasaalisarkiston päällikkönä. Vuosina 1945–1950 hän oli Turun maakunta-arkiston hoitaja ja 1946–1951 Turun yliopiston Suomen historian dosentti. Sen jälkeen hän oli Helsingin yliopistossa Suomen ja Skandinavian historian professorina 1950–1973, historiallis-kielitieteellisen osaston dekaanina 1957–1960 ja yliopiston vararehtorina 1968 sekä kanslerina 1968–1973. Kanslerikaudellaan Renvall vastusti hallinnonuudistusta eli mies ja ääni -vaalitavan käyttöönottoa, joka ei lopulta toteutunut. Hänen aloitteestaan perustettiin tuolloin myös historiantutkimuslaitos, joka sai vuonna 1983 nimekseen Renvall-instituutti. Renvall oli vuosina 1960–1969 Historiallisen Aikakauskirjan päätoimittaja.
Renvall vihittiin Uumajan yliopiston filosofian kunniatohtoriksi vuonna 1970.
Renvallin ensimmäinen puoliso oli Alice o.s. Lindholm (1905–1945) vuodesta 1931 ja toinen puoliso tekstiilitaiteilija Eeva Renvall (ent. Rauhala, o.s. Waris) vuodesta 1954.
Värekarva

Värekarva eli cilium (monikko cilia) on solun pinnalla oleva karvamainen rakenne jonka tehtävä on yleensä joko liikuttaa nestettä solun pinnalla tai liikuttaa itse solua nesteessä. Esimerkiksi ihmisen hengitysteissä värekarvat liikuttavat limaa kohti nielua.

Rakenne

Värekarvat ovat ohuita, liikkuvia ulokkeita, joita ympäröi solukalvo. Niitä on suuri joukko solua kohden. Värekarvat ovat halkaisijaltaan noin 0,25 μm. Karvan poikkileikkaus paljastaa yhdeksän kehässä olevaa mikrotubulusparia. Kehän sisäpuolelle on asettuneena vielä kaksi yksittäistä mikrotubulusta. Tällainen 9 + 2 -järjestys on tunnusomaista melkein kaikille eukaryoottisille värekarvoille ja flagelloille, aina yksisoluisten eliöiden karvoista niihin, joita löytyy ihmiseltä. Ripset tai siimat (flagellat) ovat tavallista pitempiä värekarvoja, joita kussakin solussa on yleensä vain muutamia.

Tehtävät

Värekarvojen päätehtävä on liikuttaa nestettä solun pinnalla tai liikuttaa itse solua nesteessä. Värekarvat tuottavat aaltomaista liikettä, johon ne saavat energiansa mikrotubuluksista ja ATP:sta. Värekarvan liike on seurausta sen ytimen taipumisesta, jonka aiheuttavat ytimen mikrotubulukset liukuessaan toisiaan vasten. Mikrotubuluksiin on liittyneenä useita proteiineja. Näistä tärkein on dyneiini-tyyppinen moottoriproteiini. Proteiini katalysoi ATP:n hajoamista ja saa näin vapautuneella energialla aikaan mikrotubulusparien liukumista. Tästä on siis lopputuloksena värekarvan taipuminen. Jotkut yksisoluiset eukaryootit käyttävät värekarvoja myös ruokahiukkasten keräämiseen. Ihmisillä puolestaan värekarvoja on hengitysteiden lisäksi mm. naisilla munatorven seinämässä. Siellä ne tuottavat virtauksen, joka helpottaa munasolujen liikkumista munatorvea pitkin.
Pieni Ruuhijärvi (Virrat, Ohtola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Soininjoen alueeseen (35.422) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 146 metriä mpy.
George Canning

George Canning (11. huhtikuuta 1770 – 8. elokuuta 1827) oli brittiläinen poliitikko ja valtiomies, joka toimi maansa ulkoministerinä ja lyhyesti myös pääministerinä. 
Canningin vanhemmat olivat köyhiä, mutta rikas lontoolaissetä Stratford Canning koulutti lahjakasta veljenpoikaansa Etonia ja Oxfordin yliopistoa myöten. Setä oli Whig ja johdatti myös veljenpojan nuorena politiikkaan. Ranskan vallankumous vuonna 1790 kauhistutti nuorta Canningia, ja niin tämä siirtyi poliittisesti vielä oikealle liberaaleista whigeistä.
Vuonna 1793 Canningista tuli konservatiivipuolueen kansanedustaja. Kielellisesti lahjakkaana hän menestyi parlamentissä hyvin. Hän joutui myös näyttäviin väittelyihin, joiden ansiosta sai sekä ihailijoita että vihamiehiä.
Canning nousi ulkoministeriksi ja parlamentin puhemieheksi. Vuonna 1827 hänet valittiin pääministeriksi, mutta terveys jo horjui, ja Canning kuoli oltuaan pääministerinä vain 119 päivää.
George Canningin poika oli Intian kenraalikuvernöörinä toiminut Charles Canning.
Tieliikennelaki

Suomen tieliikennelaki (SDK 267/1981, ruots. vägtrafiklag) koskee liikennettä tiellä. Laki määrää liikennesäännöt ja on perustana turvalliseen liikkumiseen Suomen teillä pois lukien Ahvenanmaa, jolla on oma lakinsa tieliikenteestä. Lain noudattamista yleisesti valvoo poliisi, pysäköintikieltojen osalta myös kunnallinen pysäköinninvalvonta, ja mm. ammattikuljettajien lepoaikojen osalta myös tulli, Rajavartiolaitos ja työsuojeluviranomaiset. Laissa säädetään tienkäyttäjän velvollisuuksista, vastuista, huomioinnista, reagoinnista, itsensä ilmoittamisesta, rangaistuksista sekä oikeuksista. Lisäksi säädetään myös viranomaisten toimivallasta mm. liikennemerkin asettamiseen liittyen.
Eduskunta hyväksyi Suomen ensimmäisen tieliikennelain vuonna 1926. Sen korvasi vuonna 1957 uusi laki. Nykyinen tieliikennelaki ja sitä täydentävä tieliikenneasetus astuivat voimaan huhtikuun alussa 1982. 2013 Liikenne- ja viestintäministeriö aloitti lain kokonaisuudistuksen valmistelun.

1. Luku - Yleisiä säännöksiä

Luvussa säädetään, että tieliikennelaki koskee pääasiassa liikennettä tiellä ja ettei sitä sovelleta rautatieliikenteeseen. § 2–3 määritellään ja tarkennetaan mitä kulloisellakin termillä tahdotaan laissa tarkoittaa kuten: ajokaistalla, pihakadulla, tienkäyttäjällä, jalankulkijalla, raitiotiellä..., joita koko tieliikennelaissa tullaan käyttämään. Säädetään tienkäyttäjän yleiset velvollisuudet sekä hierarkia, missä järjestyksessä tulee liikenteenohjausta noudattaa.
Rafaela Seppälä

Rafaela Violet Maria Seppälä (s. 22. syyskuuta 1954 Helsinki) on Sanoman pääomistajia ja Lehtikuvan entinen toimitusjohtaja.

Ura

Seppälä opiskeli valtio- ja yhteiskuntatieteitä Pariisissa ja valmistui Columbian yliopiston journalistikoulusta New Yorkista vuonna 1976. Ennen siirtymistään Helsinki Median palvelukseen vuonna 1998 Seppälä työskenteli kuvatoimittajana ja toimittajana Agence France-Pressellä, Le Figarossa, UPI:ssa ja Ilta-Sanomissa. Seppälästä tuli Lehtikuvan toimitusjohtaja vuonna 2001. Hän erosi tehtävästä vuoden 2004 lopussa.

Yksityiselämä

Seppälän vanhemmat olivat Rafael ja Patricia Seppälä. Hän on Robin Langenskiöldin sisarpuoli ja Aatos Erkon sisarentytär. Seppälä on naimisissa galleristi Kaj Forsblomin kanssa. Hänellä on kaksi lasta aiemmasta liitosta.
Maximilian Günther

Maximilian Günther (s. 2. heinäkuuta 1997 Oberstdorf) on saksalainen moottoriurheilija.

Ura

Hän aloitti karting-uransa vuonna 2007 sijoittuen kyseisenä vuonna toiseksi Etelä-Saksan ADAC Kart Cup -luokassa. Vuonna 2010 hän voitti ADAC Kart Masters KF3 -luokan mestaruuden. Vuonna 2011 Günther aloitti kilpauransa Formula BMW Talent Cup -sarjassa saavuttaen neljä voittoa ja 14 palkintosijaa sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2012 Günther piti välivuoden kilpailuista kunnes siirtyi ADAC Formel Masters -sarjaan vuonna 2013. Hän saavutti sieltä kaksi voittoa, kahdeksan paalupaikkaa ja 11 palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2014 Günther jatkoi sarjassa saavuttaen neljä voittoa, viisi paalupaikkaa ja kymmenen palkintosijaa sijoittuen jälleen toiseksi. Vuonna 2015 Günther kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa. Hän voitti yhden kilpailun ja saavutti sen lisäksi yhden kakkossijan ja 150 pistettä sijoittuen sarjassa kahdeksanneksi.
Günther siirtyi kaudeksi 2018 ajamaan Formula 2 -sarjaan Arden International -talliin.
Talo puiston laidalla

Juoni

Alex (David Hess) ajaa moottoritiellä New Yorkissa ja saa sattumalta katsekontaktin toista autoa ajavaan naiseen. Vähän ajan kuluttua hän pakottaa naisen auton tieltä pois, sitoo ja raiskaa tämän. Myöhemmin Alex nähdään suttuisen autokorjaamon omistajana, jonka ystävä ja työtoveri on kehitysvammainen Ricky. Miehet ovat aikeissa sulkea korjaamon ja lähteä kaupungille viettämään aikaa. Suunnitelmat kuitenkin peruuntuvat kun korjaamolle saapuu viime hetkellä Lisa (Annie Belle) poikaystävänsä kanssa. Ricky korjaa auton, mistä kiitollisina pariskunta kutsuu miehet juhliinsa.
Saapuessaan paikalle Alex ja Ricky saavat havaita kyseessä olevan rikkaiden juppien juhlat. Aluksi Alex ja Ricky käyttäytyvät etiketin mukaisesti, mielistelevät isäntiään ja pelaavat pokeria näiden kanssa. Muut vieraat kuitenkin pilkkaavat itseään heikompiosaisia autokorjaajia. Tilanne kärjistyy lopulta riidaksi, jonka seuraksena Alex pahoinpitelee yhden miehistä ja alkaa suunnitella paikalla olevien naisten raiskaamista. Kesken riidan juhliin saapuu myöhässä Cindy-niminen nuori nainen, jonka Alex viiltelee ja raiskaa. Jonkin ajan kuluttua paikan alkuperäiset vierat kuitenkin onnistuvat saamaan käsiinsä omistamansa aseen ja ampuvat Alexin ja Rickyn. Lopussa paljastuu, että elokuvan alussa raiskattu nainen olikin juhlan järjestäneen miehen sisko, ja koko juttu suunniteltu – Alexin väkivaltaisuuden vuoksi tilanne vain oli riistäytynyt käsistä.
Resurssienhallinta

Resurssienhallinta (englanniksi Windows Explorer) on Microsoft Windowsin ohjelma, jolla voi navigoida järjestelmän resursseja kuten kiintolevyjä, optisia asemia, siirrettäviä muistivälineitä (muistikortit, USB-muistit). Resurssienhallinta toimii myös työpöydän ylläpitäjänä, joten jos se suljetaan, työpöydän kuvakkeet ja tehtäväpalkki katoavat. Resurssienhallinta on sidottu Windowsiin niin tiukasti, että sen poistaminen on hankalaa, mutta ei kuitenkaan mahdotonta.
Don (vuoden 2006 elokuva)

Jatko-osa

Don 2 ilmestyi 23. joulukuuta 2011. Shah Rukh Khan, Priyanka Chopra, Boman Irani ja Om Puri jatkavat rooleissaan. Uusia näyttelijöitä ovat Lara Dutta ja Kunal Kapoor.
Bobby Bloom

Bobby Bloom (1946 – 28. helmikuuta 1974) oli yhdysvaltalainen poplaulaja-lauluntekijä. Hän nousi vuonna 1970 maineeseen Jeff Barryn kanssa tekemällään laululla "Montego Bay", mutta jäi yhden hitin ihmeeksi. Laulu julkaistiin samannimisellä albumilla 1970.
Bloom teki itsemurhan 28-vuotiaana.
Damian de Montemas

Damian de Montemas on australialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Elämä tilauksessa, jossa hän näytteli Jason Kennedyä. Hän on näytellyt myös sarjoissa Ensiapuosasto, Crash Palace, Blue Heelers, Sydneyn satamapoliisit, Farscape, Minty ja Big Sky sekä muutamissa elokuvissa.
HMS Colossus (1848)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 15. kesäkuuta 1854 Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian laivastoasemalle päällikkönään Robert Spencer Robinson. Alus oli vuonna 1855 Oolannin sodan aikana Itämerellä. Se poistettiin palveluksesta 2. kesäkuuta 1857. Alus varustettiin reserviin Chathamissa joulukuusta 1857 maaliskuuhun 1858 ja edelleen ensimmäisen luokan reserviin Sheernessissä toukokuussa 1859.
Alus varustettiin kesäkuun alussa 1860 meripalvelukseen Portsmouthissa, ja se otettiin 11. kesäkuuta palvelukseen Portlandin vartiolaivana päällikkönään Francis Scott. Alus oli vartiolaivana kesäkuuhun 1864 asti. Aluksen päälliköksi tuli 1. huhtikuuta 1861 George Edward Patey, 6. toukokuuta 1862 Swynfen Thomas Carnegie ja 13. huhtikuuta 1863 Edward Codd. Aluksen miehistö siirrettiin 1. heinäkuuta 1864 HMS Frederick Williamille, ja alus myytiin maaliskuussa 1867 Charltoniin Castle & Beechille romutettavaksi.
Pisaratartunta

Pisaratartunta (eli aerosolitartunta) on eräs tartuntatautien leviämistapa. Hengitysteiden eritteitä leviää jatkuvasti ilmaan hengitettäessä sekä varsinkin yskittäessä ja aivastettaessa. Eritteiden mukana kulkevat myös taudinaiheuttajat. Kun pisarat kuivuvat, taudinaiheuttajat jäävät ilmaan, ja ne voivat pölyyn sitoutuneena kulkea pitkiäkin matkoja. Tyypillinen pisaratartuntana leviävä sairaus on esimerkiksi influenssa.
Kashima-Shinryū

Kashima-Shinryū (jap. 鹿島神流) on 1400-luvun lopulla perustettu perinteinen japanilainen taistelulajikoulukunta. Kashima-Shinryūn perustivat Matsumoto Bizen no kami Ki no Masamoto yhdessä Kunii Genpachirô Kagetsugun kanssa. Koulukunnan nykyinen johtaja, professori Humitake Seki, on lajin 19. pääopettaja (shihanke).
Ennen Seki-senseitä Kashima-Shinryūn jäseneksi pääseminen oli vaikeaa ja muille kuin japanilaisille tämä oli käytännössä mahdotonta. Seki-sensein mukana Kashima-Shinryūn pääsali siirtyi Tokiosta Tsukuban yliopistoon 1976, ja muutama vuosi tämän jälkeen saivat ensimmäiset ulkomaalaiset mahdollisuuden aloittaa harjoittelun.
Kashima-Shinryūta harjoitellaan Japanin lisäksi nykyään myös Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Israelissa. Euroopassa lajia opetetaan kahdeksalla salilla, Bredassa, Dresdenissä, Frankfurtissa, Haagissa, Helsingissä, Ljubljanassa, Lontoossa ja Tampereella. Suomessa Kashima-Shinryūn opetus alkoi Helsingin Yliopiston salilla 1996. Tampereen Teknillisen Yliopiston salilla opetus alkoi vuonna 2002.

Harjoittelu

Kashima-Shinryūn harjoittelu on pääosin kata-muotoista pariharjoittelua. Harjoittelu alkaa aina miekkatekniikoiden (kenjutsu) ja jūjutsun opiskelulla. Perusteiden oppimisen jälkeen opiskeltava asevalikoima laajenee kattamaan tärkeän osan muinaisen bushin taisteluvälinevalikoimasta. Opiskeltavia taitoja ovat mm. puukkotekniikat (kaikenjutsu), pienet heittoaseet (shurikenjutsu), keppitekniikat (bōjutsu ja jōjutsu) sekä tekniikat pitkillä pisto- ja viiltoaseilla (sōjutsu ja naginatajutsu). Vaikka koulun harjoitteet erityyppisillä aseilla ulkoisesti poikkeavatkin toisistaan, ne noudattavat yhtenäisiä periaatteita.
Tärkein harjoitteluväline Kashima-Shinryūssa on puumiekka (bokutō) joka vastaa painoltaan ja ulkomitoiltaan varsin hyvin oikeaa miekkaa. Miekan kädensuoja (tsuba) on pari senttiä paksu, ja se suojaa hyvin käsiä. Tekniikat tehdään kontrolloidusti, mutta realistisesti, ja niinpä tukeva rakenne ja paksu tsuba ovat välttämättömiä. Kaikki Kashima-Shinryūn miekkatekniikat voidaan tehdä bokutōlla, mutta useissa tekniikkasarjoissa käytetään turvallisuussyistä nahkalla päällystettyä bambumiekkaa (fukuroshinai).
Pelmeni

Pelmeni (ven. пельмени) on Venäjällä laajasti tunnettu ja alun perin Kiinasta kotoisin oleva raviolia muistuttava ruokalaji, joka valmistetaan käärimällä yleensä jauhelihasta valmistettu täyte ohuen vehnäjauhoista valmistetun taikinan sisään. Pelmenit yleensä pakastetaan valmistuksen jälkeen ja ennen tarjoilua keitetään suolalla maustetussa vedessä tai lihaliemessä. Ne tarjoillaan usein voisulan, sipulisilpun ja smetanan kanssa.
Alun perin pelmenit ovat tulleet tunnetuksi Venäjällä suomalais-ugrilaisen kansan, udmurttien, perinneruokana.
Strontiumnitraatti

Ominaisuudet

Strontiumnitraatti on huoneenlämpötilassa väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on pintakeskeinen kuutiollinen alkeiskoppi. Strontiumnitraatti liukenee hyvin veteen ja hieman etanoliin. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti (Sr(NO₃)₂·4H₂O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa tetrahydraatti 100 °C:n lämpötilaan. Muiden nitraattien tavoin strontiumnitraatti on voimakas hapetin.
Tuhma

Tuhma oli 2003-2007 neljä kertaa vuodessa ilmestyvä suomalainen metallimusiikkiin keskittyvä lehti. Lehden päätoimittaja on Tuija ”Tuisku” Hirvonen, ja sitä kustansi Eepinen Oy.
Tuhma oli ilmaisjakelulehti, jota tehtiin vapaaehtoisvoimin ja rahoitetaan ilmoitustuloilla. Lehden toukokuussa ilmestyvä numero painottui kesän festivaalien esittelyyn, ja muulloin sisältö koostuu yhtyehaastatteluista, levyarvioista, konserttiraporteista ja kolumneista, joita julkaistaan myös lehden verkkosivustolla. Lehteä jaettiin levykaupoissa, baareissa, kirjastoissa ja festivaaleilla. Tavallisen numeron painos on 25 000 kappaletta ja festivaalinumeron 40 000 kappaletta. Lehden ISSN-tunnus on 1795-8172.
Eeppinen Oy harjoitti myös levy-yhtiötoimintaa Tuhma Records -levymerkillä. Tuhma Recordsin kautta ilmestyi Defuse-yhtyeen esikoisalbumi vuonna 2006. Muuhun oheistoimintaan kuuluivat nimellä Tuhma-klubi järjestetyt konserttitapahtumat Helsingin Semifinalissa.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten BMX:n kilpa-ajo

Karsinnat

Olympiaturnaukseen osallistuu 24 pyöräilijää. Näistä 18 valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Karsintaranking toimii siten, että yhdestä maasta otetaan kolme parasta urheilijaa ja näiden pisteet lasketaan yhteen. Maat jotka ovat rankingissa sijoilla 1. ja 2. saavat olympialaisiin kolme urheilijaa, sijoilla 3. – 5. olevat maat saavat kaksi pyöräilijää ja sijoilla 6. – 11. saavat yhden pyöräilijän. Kolme paikkaa annetaan saman rankingin perusteella henkilökohtaisten rankingien perusteella siten, että kolme parasta urheilijaa, joiden maat eivät olleet saaneet paikkoja yhdistetyjen joukkuerankingien kautta, saavat maalleen paikan olympialaisiin. Kaksi paikkaa valitaan vuoden 2020 MM-kilpailujen perusteella. Nämäkin paikat ovat maakohtaisia ja voidaan myöntää maille, joiden urheilijat eivät ole vielä ansainneet maalleen paikkaa olympialaisiin. Isäntämaa Japanille on kiintiöpaikka olympialaisiin.
Zibbz

2011–13: Ready? Go!

20. toukokuuta 2011 Zibbz julkaisi debyyttisinglensä nimeltä "Www.Ahh!". 9. marraskuuta 2012 yhtye julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa pääsinglen nimeltä "One Shot". 1. maaliskuuta 2013 Zibbz julkaisi albuminsa toisen kappaleen nimeltä "Wake Up!". Heidän albuminsa nimeltä Ready? Go! julkaistiin 5. huhtikuuta 2013 Albumi saavutti sijan 14. Swiss Music Chartsin listoilla. "Neon Lights" julkaistiin Ready? Go! -albumin kolmantena singlenä.

2014–17: It Takes a Village

7. helmikuuta 2014 yhtye julkaisi singlen nimeltä "Dynamite Blonde". 28. marraskuuta 2014 he julkaisivat singlen nimeltä "Undone". 10. maaliskuuta 2017 Zibbz julkaisi toisen studioalbuminsa pääsinglen nimeltä "Run". Heidän toinen albuminsa It Takes a Village julkaistiin 1. syyskuuta 2017. Albumi saavutti sijan 11. Swiss Music Chartsin listoilla.

2018–: Eurovision laulukilpailu 2018

9. tammikuuta 2018 Zibbzin ilmoitettiin olevan yksi kuudesta finalistista jotka kilpailivat  ESC 2018 – Die Entscheidungsshow -kilpailussa (Kilpailu, jossa valittiin Sveitsin euroviisuedustaja ja -kappale). Zibbz kilpaili kappaleella "Stones". Kappaleen on kirjoittanut Zibbz yhdessä kanadalaisen lauluntekijän Laurell Barkerin kanssa. Kilpailun finaali pidettiin 4. helmikuuta 2018, jossa Zibbz julistettiin voittajaksi saaden korkeimmat pisteet sekä kansainvälisiltä raadeilta että Sveitsin yleisöääniltä. Yhtye edusti näin Sveitsiä vuoden 2018 Euroviisuissa, Lissabonissa.