Habarovskin aluepiiri

Maantiede

Habarovskin aluepiirin kartta
Habarovskin aluepiiri rajoittuu etelässä Primorjen aluepiiriin ja Kiinaan, lännessä Amurin alueeseen, luoteessa Sahaan, koillisessa Magadanin alueeseen ja idässä Ohotanmereen ja kaakossa Japaninmereen. Kapea Tatariansalmi erottaa sen Sahalinin alueesta.
Suuri osa aluepiiristä on vuoristoa. Aluepiirin pohjoisosassa ovat Džugdžurvuoret, länsiosassa Stanovoivuoret ja kaakkoisosassa Sihote-Alin vuoret. Aluepiirin korkein huippu nousee 2 933 metriin. Ohotanmeren rannikon edustalla sijaitsevat Šantarsaaret. Yli puolet aluepiirin pinta-alasta on metsää. Suurin joki on alueen eteläosan halki virtaava Amur. Sen lisäjokia on muun muassa Amgun.
Tässä yli kaksi kertaa Suomen kokoisessa aluepiirissä on useita merkittäviä luonnonsuojelualueita.

Historia

Habarovkan kaupunki (nykyinen Habarovsk) perustettiin 1858. Habarovskin aluepiirin alue oli Venäjän sisällissodan aikana osittain Japanin ja Yhdysvaltain miehittämä. Sisällissodan jälkeen alueesta tuli osa Neuvostoliittoa. Kaukoidän maakunta perustettiin 1926 ja siihen kuuluva Habarovskin aluepiiri 1938. Maakunnan pääkaupunki oli Habarovsk. Kaukoidän maakunta lakkautettiin 1953 ja jaettiin pienempiin osiin, joista yksi oli Habarovskin aluepiiri.

Väestö

Asukasluku on pudonnut merkittävästi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Habarovskin aluepiirissä asui 1 343 869 henkeä (ilman Juutalaisten autonomista aluetta). Kaupunkilaisia oli tuolloin 81,8 prosenttia väestöstä.
Aluepiirin kaupunkeja ja taajamia ovat Habarovsk (577 441 as.), Komsomolsk-na-Amure (263 906 as.), Amursk (42 970 as.), Sovetskaja Gavan (27 712 as.), Nikolajevsk-na-Amure (22 752 as.), Bikin (Бикин, 17 154 as.), Vanino (Ванино, 17 001 as., kaupunkityyppinen taajama) ja Vjazemski (Вяземский, 14 555 as.). Lisäksi kaupunkilaisia asui aluepiirin kaupunkityyppisissä taajamissa.
Suurin osa väestöstä on venäläisiä, mutta Amurin varsilla asuu myös alueen alkuperäisväestöön kuuluvia nanaita, giljakkeja, orotšeja sekä kiinalaisia, japanilaisia ja korealaisia. Alueen pohjoisosassa asuu myös evenkejä ja eveenejä.

Hallinto

Aluepiirin hallinnon johdossa ovat aluepiirin kuvernööri ja lakiasäätävä duuma. Aluepiirin pääkaupunki on Habarovsk (1858–1893 nimenä Habarovka). Aluepiiri jakautuu paikallishallinnossa 19 osaan: kahteen kaupunkipiirikuntaan ja 17 kunnallispiiriin.
Hallinnollisesti aluepiiriin kuuluu osana myös Juutalaisten autonominen alue, vaikka sekin on itsenäinen Venäjän federaation subjekti (alue).

Talous

Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 Habarovskin aluepiirin osuus Venäjän bruttokansantuotteesta oli 351,3 miljardia Venäjän ruplaa eli 0,94 prosentista koko Venäjän bruttokansantuotteesta (37 398,5 mrd. RUB). Aluepiirin laskennallinen BKT henkeä kohti edusti Venäjän keskitasoa. Vuonna 2010 se oli jokaista aluepiirin asukasta kohti noin 6 403 EUR/vuosi (100 % maan keskiarvotasosta 6 413 euroa).
Habarovskin aluepiirissä on koneenrakennus-, metalli-, metsä-, puunjalostus-, öljynjalostus-, elintarvike- ja kaivosteollisuutta sekä selluloosan ja paperin valmistusta. Kaivosteollisuus tuottaa kivihiiltä, rautaa ja värimetalleja. Maataloudessa viljellään viljaa ja kasvatetaan nauta- ja siipikarjaa. Myös kalastus on tärkeä elinkeino. Lisäksi harjoitetaan mehiläistarhausta ja metsästystä.
Aluepiirin tärkeimmät satamat ovat erityisesti öljyterminaali De-Kastri (Де-Кастри) ja yleissatama Vanino (jonka kautta on viime vuosina kuljetettu runsaasti muun muassa hiiltä). Pienempiä satamia on muun muassa Nikolajevsk-na-Amuressa Amurin suulla, Ohotskissa Ohotanmeren rannalla ja Sovetskaja Gavanissa. Jokisatama on myös Habarovskissa ja Komsomolsk-na-Amuressa. Aluepiirin eteläosassa kulkevat Siperian ja Baikalin–Amurin radat.