google/wiki40b huggingface dataset:
Unleashed

Historia

Unleashed teki vuonna 1989 demolevyt Revenge ja Utter Dark, jotka johtivat levysopimukseen saksalaisen Century Media Recordsin kanssa. Ensimmäisen levynsä Where No Life Dwells yhtye julkaisi vuonna 1991 ja kiersi sen jälkeen Euroopassa ja Yhdysvalloissa Morbid Angelin lämmittelijänä.
Yhtyeen toinen levy Shadows in the Deep ilmestyi vuonna 1992. Levyllä on coverversio Venomin kappaleesta ”Countess Bathory”. Unleshed jatkoi keikkailua, kunnes oli kolmannen levyn aika vuonna 1993. Across the Open Sea keskittyi aiheissaan viikinkiaikaan, mutta levyllä on myös versio Judas Priestin klassikosta ”Breaking the Law”. Neljäs levy Victory julkaistiin vuonna 1995. Victory jäi yhtyeen kitaristin Fredrik Lindgrenin viimeiseksi Unleashed-levyksi, sillä hän oli samaan aikaan punkyhtyeessä nimeltä Loud Pipe ja jatkoi soittamista siinä. Lindgrenin tilalle tuli Frederik Folkare, joka hoiti kitaristin tehtäviä vuonna 1997 ilmestyneeltä Warrior-levyltä lähtien.
Warrior-levyn jälkeen yhtye piti taukoa keskittyen muun muassa musiikkialan ulkopuoliseen elämään. Tuona aikana Hedlund soitteli sivuprojekteissaan, mutta myös opiskeli talousalaa. 
Uutta tuotantoa Unleashed julkaisi vasta vuonna 2002, jolloin ilmestyi yhtyeen kuudes studiolevy Hell’s Unleashed . Alun perin levyllä piti olla mukana ”Death Metal” -niminen kappale, uudelleen sanoitettu versio Venomin kappaleesta ”Black Metal”. Sille ei kuitenkaan ehditty saada ajoissa julkaisulupaa, joten se löytyy ainoastaan levyn promoversiolta.
Samana vuonna 2002 Johnny Hedlund joutui puolustautumaan natsismi-väitteitä vastaan. Mistä käsitys Unleashedin tai Johnny Hedlundin natsisympatioista alun perin olikin peräisin, ne toi esiin Foo Fightersin Dave Grohl. Grohl olisi halunnut Probot-projektinsa levylle yhdeksi laulajista Johnny Hedlundin, mutta hänen tuottajansa Matt Sweeney oletti silloin Hedlundin sympatisoivan natseja. Hedlund kielsi minkäänlaisten natsiyhteyksien olemassaolon sanoen, että ”Unleashed ylistää luontoa, petoa ja ihmistä. Ihmistä... riippumatta taustasta, synnyinpaikasta tai ihonväristä”. Hedlund piti natsismi-puheita naurettavina ja viikinkien mytologian ja Hitlerin sekoittamista oppimattomuutena. Hän myös kommentoi, ettei olisi ollut pahitteeksi kysyä häneltä itseltään ensin miten asiat ovat.
Unleashedin seitsemäs levy, Sworn Allegiance, julkaistiin vuonna 2004. Levyltä löytyy tuttua kuvastoa viikinkilaivoista Miklagårdiin. Kahdeksas studiolevy Midvinterblot näki päivänvalon vuonna 2006. Tältä levyltä löytyy J. R. R. Tolkienin Taru sormusten herrasta -romaanin innoittama kappale ”We Must Join With Him”.  Hammer Battalion -levy ilmestyi vuonna 2008. Levy jatkaa Midvinterblotin linjoilla, ollen yhtä aikaa melodista ja aggressiivista death metallia, viikinkiaiheita unohtamatta.
Neílton

Ura

Neíltonin kasvattajaseura on Santos FC. Hän debytoi Série A:ssa toukokuussa 2014 Botafogoa vastaan. Häntä kutsuttiin uudeksi Neymariksi. Kesäkuussa 2014 Neílton teki avausmaalinsa liigassa Criciúmaa vastaan. Samana kesänä hän siirtyi niin ikään Série A:ssa pelaavaan Cruzeiroon neljävuotisella sopimuksella.
Tim Väyrynen

Seurajoukkueura

Väyrynen teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa kaudella 2010 edustaen kasvattajaseuraansa FC Honkaa. Uransa ensimmäisen liigamaalin hän teki 15. toukokuuta 2011 Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Hänet valittiin Veikkausliigan kuukauden pelaajaksi kesäkuussa 2013,  ja Iltalehden asiantuntijaraati valitsi hänet alkukauden 2013 parhaaksi Veikkausliigapelaajaksi. Väyrynen voitti Veikkausliigan kauden 2013 maalikuninkuuden 17 maalilla ja hänet valittiin kauden liigahyökkääjäksi  sekä sarjan parhaaksi pelaajaksi.
Väyrynen siirtyi saksalaisen Borussia Dortmundin kakkosjoukkueeseen tammikuussa 2014.
Heinäkuussa 2015 hän siirtyi Dynamo Dresdeniin. Tammikuussa 2017 Väyrynen siirtyi 1,5 vuoden sopimuksella FC Hansa Rostockin riveihin. Elokuussa 2018 hän siirtyi hollantilaisseura Roda JC:n vahvuuteen.

Maajoukkueura

Väyrynen teki kolme maalia Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen EM-karsintaottelussa Walesia vastaan 14. elokuuta 2013. A-maajoukkuedebyytin Väyrynen teki 21. toukokuuta 2014 Tšekkiä vastaan.

Yksityiselämä

Väyrynen on jalkapalloilija Mika Väyrysen poika.
Michael Tarnat

Varhainen ura

Tarnat aloitti jalkapalloilun SV Hilden-Nordissa. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 1991 MSV Duisburgissa. Ensimmäisen Bundesliiga-ottelunsa hän pelasi 2. elokuuta 1991 kotiottelussa VfB Stuttgartia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki ottelussa VfB Leipzigia vastaan 23. elokuuta 1993. Kesällä 2004 hän siirtyi Karlsruher SC:iin, jossa hän pääsi heti avauskokoonpanoon. Hänet opittiin tuntemaan kovasta laukauksestaan ja hänestä tuli yksi Bundesliigan parhaita vapaapotkun antajia. Kolmen kauden aikana hän teki Karlsruhessa seitsemän maalia 81 ottelussa.

Bayern München

Vuonna 1997 Bayern München osti Tarnatin ja hänen joukkuetoverinsa Thorsten Finkin. Hän pelasi pelipaikallaan niin hyvin, että piti pelipaikkansa avauksessa lähes koko kauden pitäen Münchenin tähtipelaaja Bixente Lizarazun vaihtopenkillä. Bayern-aika oli erityisen menestyksekäs, sillä hän voitti Saksan mestaruuden 1999, 2000, 2001 ja 2003, Saksan cupin 1998, 2000 ja 2003 sekä Mestareiden liigan 2001. Lisäksi hän pelasi vuonna 1999 Manchester Unitedia vastaan Mestareiden liiga ottelussa, joka päättyi Manchesterin 2-1 voittoon.
Kaudella 1999-2000 ottelu Eintracht Frankfurtia vastaan lienee erikoisin Tarnatin uralla, sillä kyseisessä ottelussa hän joutui pelaamaan puoli tuntia maalivahtina Oliver Kahnin ja hänen korvaajansa Bernd Dreherin loukkaannuttua. Tarnat päästi maalin pelattuaan vain kaksi minuuttia. Bayern kuitenkin voitti ottelun, kun Samuel Kuffour onnistui maalinteossa pelin lopussa.

Manchester City ja Hannover 96

Uransa loppupuolella Tarnat alkoi kärsiä loukkaantumisista ja hän jäi usein Bayernin avauskokoonpanon ulkopuolelle. Kuuden Bayern-kauden, 122 Bundesliiga-ottelun ja kahdeksan maalin jälkeen hän siirtyi vuonna 2003 Manchester Cityyn, jossa hän pelasi 32 ottelua ennen siirtymistään Hannoveriin. Iäkkyydestään huolimatta hän on edelleen arvostettu puolustaja ja vakiopelaaja seurassaan.

Maajoukkueura

Tarnat kutsuttiin ensimmäistä kertaa maajoukkueeseen 9. lokakuuta 1996, jolloin hän debytoi vuoden 1998 MM-kilpailujen karsinnoissa Armeniaa vastaan. Lopputurnauksessa hän edusti Saksaa neljässä ottelussa. Maajoukkueessa hän pelasi 19 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Painkiller Jane (televisiosarja)

Juoni

Kristanna Loken esittää sarjan päähenkilöä Jane Vascoa (sarjakuvassa nimellä Vasko), joka työskentelee DEA:n huumepoliisina, kunnes työtehtävissä törmää salaiseen agenttiryhmään. Tämän jälkeen Jane joutuu työskentelemään kyseisen agenttiryhmän kanssa, joiden tehtävänä on ottaa kiinni erikoiskykyjä saaneita ihmisiä (neuroja).
Uusi salainen työ ei ole helppoa, varsinkaan Janen huomattua pystyvänsä parantumaan hyvin nopeasti fyysisistä vahingoista.

Tuotanto

Televisiosarja sai nopean alun kun vuonna 2005 juilkaistu elokuva Painkiller Jane sai hyvän vastaanoton.
Elokuvan juoni poikkesi alkuperäisen sarjakuvan tarinoista suuresti ja käsikirjoittaja Jimmy Palmiotti kertoi televisiosarjan olevan lähempänä sarjakuvien Jane hahmoa. Vastaava tuottaja Gil Grant kertoi sarjan seuraavan sarjakuvan hahmoa, mutta tarjoaa silti paljon uutta.
Sarjaa kuvattiin Kanadassa Insight Filmsin Brittiläisessä Kolumbiassa sijaitsevalla studiolla. Loken kertoi AfterEllenin haastattelussa, että sarjan neljä viimeistä jaksoa kuvattiin Unkarin Budapestissa.
Taivaljärvi (Ylöjärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Puntasojan valuma-alueeseen (35.358) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 187,3 metriä mpy.
Torpparinmäki

Historiaa

Torpparinmäki on saanut nimensä Tuomarinkylän kartanon torppareista. Alueelle rakennettiin rintamamiestaloja toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1981 Torpparinmäessä järjestettiin asuntomessut,  joiden jälkeen aluetta on täydennetty ja sen asukasluku on kolminkertaistunut 1960-lukuun verrattuna.
1980-luvun asuntomessut kytkeytyivät Helsingin kaupungin PIKO-koerakentamisprojektiin. Tasaiselle peltoalueelle rakennettiin pääasiassa kaksikerroksisiin paritaloihin 80 asuntoa. Alueen rakentamisessa tavoitteena oli energiaa taloudellisesti käyttävä rakentaminen ja yhteisöllisyyden tukeminen. Aurinkoenergiaa hyödynnettiin tuolloin poikkeuksellisen paljon aktiivisesti ja passiivisesti; asunnoissa olleet lasikuistit, viherhuoneet ja pihatilat herättivätkin kiinnostusta.

Ympäristö ja ulkoilumahdollisuudet

Torpparinmäki on vehreää aluetta ja siellä kasvaa harvinaisia kasveja kuten mätäshelmiköitä.
Torpparinmäen naapurusto tarjoaa monipuoliset ulkoilumahdollisuudet. Viereinen Haltiala peltoineen, aarnimetsineen ja kotieläinpuistoineen kuuluu pohjoisena osana Helsingin keskuspuistoon. Pienen matkan päässä lännessä on Paloheinän ulkoilumaja. Sieltä lähtee monia ulkoilureittejä läheiseen maastoon; urista useat ovat valaistuja. Heti Torpparinmäen kyljessä on myös Paloheinän golfkenttä. Tuusulanväylän eteläpuolelta Tuomarinkartanon alueelta löytyy monta ratsastustallia.

Liikennemelu

Helsingin kaupungin meluselvityksen mukaan valtaosa Torpparinmäkeä on yli 55 dB:n melualueella. Torpparinmäessä tieliikenteen melua aiheuttaa Tuusulanväylä. 
Tuusulanväylän liikennemäärä on keskimäärin 85 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Se on toiseksi liikennöidyin Helsingin kaupungin säteittäinen sisääntuloväylä Lahdenväylän jälkeen.

Liikenneyhteydet

Torpparinmäessä sijaitsee päätepysäkki linjoille 67, 67V sekä yölinja 67N.
Torpparinmäen kautta kulkevat myös bussit 560, 611 ja 611B.
Runa Melander

Runa Maria Elisabeth Melander (7. syyskuuta 1893 Tottarp, Ruotsi – 14. syyskuuta 1977 Helsinki) oli kotitalousopettaja ja rehtori, joka julkaisi kotitalous- ja ruokakirjoja.

Henkilöhistoria

Runa Melanderin vanhemmat  olivat rehtori Yngve Melander ja Ebba Wijkander. Melander kävi kahdeksan luokkaa oppikoulua ja valmistui kotitalousopettajaksi 1915. Hän teki useita opintomatkoja Pohjoismaihin ja Keski-Eurooppaan. Kramfors-yhtymän emäntäkoulun johtajana Frånössä Ruotsissa Melander toimi 1916–1919 ja Högvallan emäntäkoulussa opettajana vuodesta 1919 ja johtajana vuodesta 1943. Oppilaitoksen rehtori hän oli Elsa Bonsdorffin jälkeen 1950–1961 ja Högvalla Ab -yhtiön johtaja vuoteen 1973.
Adyton

Adyton (m.kreik. ἄδυτον, lat. adytum, ”luoksepääsemätön”) oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelin kaikkein pyhin. Se sijaitsi temppelin sisimmässä osassa cellan takana.
Adyton oli useimmiten pieni huone cellan sisäänkäynnistä nähden kauimmassa päässä. Se oli erotettu cellasta väliseinällä, jossa oli ovi. Adytoniin oli pääsy ainoastaan papistolla, ja usein sinne oli sijoitettu temppelissä palvotun jumalan kuvapatsas. Adytonin lisääminen temppeliin teki yleensä temppelin naoksesta poikkeuksellisen pitkän. Kaikissa temppeleissä ei ollut adytonia.
Gerd Dicke

Ernst Franz Gerd Werner Dicke (s. 28. maaliskuuta 1928 Erfurt) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Aachenin hiippakuntaan 25. heinäkuuta 1952 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Iria Flavian titulaaripiispaksi 16. helmikuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Johannes Pohlschneider, jota avustivat Joseph Ludwig Buchkremer ja Willem Petrus Bartholomaeus Cobben.
Dicke jäi eläkkeelle 21. marraskuuta 2003.
Ulla Soinne

Ulla Soinne on suomalainen alttoviulisti.
Sibelius-Akatemiassa Soinne opiskeli alttoviulunsoittoa ja kamarimusiikkia opettajiaan Anja Ignatius ja Erkki Rautio. Lisäksi hän opiskeli Detmoldissa ja Kölnissä Rainer Moogin ja Amadeus-kvartetin johdolla. Soinne on esiintynyt solistina Queenslandin filharmonikkojen kanssa ja soittanut lisäksi Kölnin oopperaorkesterissa. Vuonna 2007 hänestä tuli Tapiola Sinfoniettan alttoviulun äänenjohtaja. Tätä ennen hän oli vuodesta 1992 toiminut sen varaäänenjohtajana.
Kamarimuusikkona Soinne on muun muassa levyttänyt pianisti Ursula von Lerberin kanssa Robert Schumannin, Tōru Takemitsun ja Ludwig van Beethovenin teoksista koostuvan levytyksen.
Gunnar Sarva

Väinö Gunnar Sarva, vuoteen 1914 Lindström (7. lokakuuta 1879 Kiikka – 13. maaliskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen rehtori ja oppikirjojen tekijä. 
Sarvan vanhemmat olivat ylireviisori Alfred Lindström ja Sofia Amalia Rydman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1902, lisensiaatiksi 1905 ja tohtoriksi 1915.
Sarva oli Porvoon suomalaisen yhteiskoulun lehtori ja johtaja vuosina 1905–1909, Viipurin suomalaisen reaalilyseon historian ja suomen kielen lehtori vuosina 1909–1911,Suomalaisen normaalilyseon lehtori 1911–1924 sekä samanaikaisesti 1919–1924 Helsingin Koelyseon rehtori, kouluneuvos 1924–1949 ja kouluhallituksen oppikirjaosaston päällikkö 1939–1949. Hän sai professorin arvonimen 1949. Hän julkaisi historian oppikirjoja, joista tunnetuimpia ovat olleet hänen Oskari Mantereen kanssa kirjoittamansa, vielä 1960-luvulla käytössä olleet Keskikoulun yleinen historia I–II (1915–1916) ja Keskikoulun Suomen historia (1918). Vuodesta 1930 Sarva oli Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen.
Sarva oli naimisissa 1907-1947 Toini Elisabeth Kekonin (k. 1947) kanssa.  Toini Sarvan veli oli jääkärikenraalimajuri Heikki Kekoni. Gunnar Sarvan veli oli Korkeimman oikeuden oikeusneuvos Alfred Sarva (1877–1933). Gunnar Sarva on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Älä kysy kuolleilta, he sanoivat

Tuotantotiedot

Albumin ovat säveltäneet Mika Rättö, Pasi Salmi ja Noora Tommila, Olli Joukio, Tuomas Niskanen, Alpo Nummelin, Jussi Reunamäki ja Turo Sinkkonen. Levyllä esiintyy edellisten lisäksi virailijana myös Harri Sippola. Kappaleet on sanoittanut Mikä Rättö.
Albumin ovat äänittäneet, miksanneet ja masteroineet Pasi Salmi, Sami Sänpäkkilä ja Mika Rättö SS-Palace-studiolla.
Albumi on julkaistu Fonal Records -levy-yhtiölle.
Wimbledon (Lontoon osa)

Wimbledon [ˈwɪmbəldən] on taajama Englannissa Lounais-Lontoossa noin 13 kilometriä Citystä. Se kuuluu Suur-Lontoon kreivikuntaan ja Mertonin kaupunkipiiriin (borough). Aikojen kuluessa Wimbledon on kasvanut kiinni Lontoon suurkaupunkialueeseen. Paikka tunnetaan siellä pidettävästä Wimbledonin tennisturnauksesta.
Lontoon metron District Line pysähty Wimbledon Parkin metroasemalla. Wimbledonin rautatieasemalle on junayhteys Lontoon Waterloosta sekä monista Etelä-Englannin kaupungeista.
Kiimalammi (Nokia)

Maantietoa

Lammen pituus on 200 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Se sijaitsee 350 metriä Koukkujärvestä koilliseen. Järveen on kaivettu kolme suo-ojaa, mutta on epäselvää, mikä niistä toimii laskuojana. Koukkujärveen yhdistävä oja nousee keskikohtaansa lähestyttäessä ja itään tien ali johtava oja laskee vain pieneen suolampeen. Tämän vuoksi lampi ei näytä kuuluvan Laajanojan valuma-alueen verkostoon. Sen sijaan voidaan ajatella, että se on liitetty valuma-alueeseen pohjaveden kautta tapahtuvan suotumisen kautta. Lammen rantaviivan pituus on 600 metriä. Sen lähiympäristö on suota. Lampi on autio eikä sinne johda tietä. Lammen itäpuolella kulkee Koukkujärven kaatopaikan ohittava maantie.
Trongsa

Trongsa on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan keskiosassa.
Trongsan piirikunnan pinta-ala on 1 728 neliökilometriä, ja pääkaupunki Trongsa. Vuonna 2010 piirikunnassa oli 14 700 asukasta.
Antti Sinkko

Antti Sinkko (1806–1870) oli kirkonisäntä ja vuoden 1863 valtiopäivien valtiopäivämies. Hän oli kotoisin Sattilasta.
Jaakko Sievänen

Jaakko Sievänen (29. heinäkuuta 1932 Renko − 14. helmikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. 
Sievänen opiskeli vuosina 1954−1957 Suomen taideakatemiassa ja jatkoi opintojaan Firenzessä 1957-1958, samoin kuin Accademia di Belle Artissa Roomassa. Sievänen tunnetaan eräänä Suomen ensimmäisistä informalisteista, mutta myöhemmin hänen ilmaisunsa kehittyi vaiheittain realistisempaan suuntaan. Hänen varhaisissa teoksissaan olivat usein aiheena huonetilassa liikkuvat yksinäiset ihmiset, sittemmin myös esimerkiksi sensuellit muotokuvat. Sievänen oli mukana perustamassa taiteilijaryhmä Maaliskuulaisia 1960-luvun alussa. Sievänen asui Helsingissä, mutta työskenteli myös Italiassa. Hän toimi Kuvataideakatemian rehtorina vuosina 1974−1983. Sieväselle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1991 ja vuonna 2000 hän oli Ars Fennica -ehdokkaana. Lisäksi hän oli Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilija vuonna 1974. Professorin arvonimen Sievänen sai 2004 ja Kuvataideakatemian kunniatohtoriksi hänet vihittiin 2006.
Potku (Utajärvi)

Potku on pieni Sanginkylään kuuluva sivukylä Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa.

Sijainti ja yhteydet

Potku sijaitsee Potkunjoen varrella, noin yhdeksän kilometriä eteläkaakkoon Sanginkylästä ja noin 20 kilometriä itäkoilliseen Utajärven keskustaajamasta. Kylä kuuluu Sanginkylän koulupiiriin. Potkulle lähtee maantie Yli-Utoksen suuntaan seututie 837:ltä risteävältä tieltä. Potkuntie, joka päättyy Potkun taloon, on noin 8,5 km pitkä ja viivasuora. Tie ylittää Utosjoen Aution kylän kohdalla. Potkuntie jatkuu Henttulan tienä joen yli, mutta siltä ei ole jatkoyhteyttä pohjoiseen Yli-Utokselle päin eikä myöskään itään ja etelään, jossa iso Säippäsuo erottaa Potkun Utajärven Naamankylästä.

Asutus ja elinkeinot

Potku on Sanginkylän Utosjokivarren alueen vanhoja asuinpaikkoja. Potkun eli Ojanperän talo oli pitkään autio, samoin kuin muutamat muut asuinpaikat, ja siitä on ehkä naapurikylä Autio saanut nimensäkin. Potkulla on nykyään yhä muutamia asuttuja taloja, joissa harrastetaan maataloutta, sekä matkan varrella Pelkosen lomamökit Autionkylässä. Jokivarressa on kesämökkejä, mutta sekin on asumaton Potkuntien päästä Ala-Potkunjärvelle saakka, ellei Vaalan Paatinjärven asutusta Otermalla oteta huomioon.
Julkisivu

Julkisivu on rakennuksen ulkopinta, jonka muodostavat yleensä ulkoseinät. Julkisivu on oleellinen rakennussuunnittelussa, sillä sen tyyli pitkälti määrittää rakennuksen luonteen.
Julkisivujen ulkohahmoa ja esimerkiksi värejä säädellään nykyisin yleensä alueittain erilaisilla rakennusmääräyksillä ja asemakaavalla. Samaten rakentamismääräyksissä asetetaan rajoituksia julkisivun teknisten ominaisuuksien, esimerkiksi palonkeston suhteen. Rakennustaiteellisesti tai kulttuurihistoriallisesti merkittäviä julkisivuja voidaan suojella laeilla.

Fasadi

Fasadi (ranskan sanasta façade ’etusivu, kasvot’) on lähinnä rakennuksen pääsisäänkäynnin puoleinen julkisivu, mutta sillä voidaan tarkoittaa myös muuta, erityisesti koristeellista rakennuksen julkisivua tai sen osaa.
Kaaliperhoset

Kuvaus

Kaaliperhosten siipien pohjaväri on yleensä valkoinen tai keltainen ja niissä on usein mustaa kuviointia. Väri aiheutuu siipisuomuihin kotelovaiheen aikana aineenvaihdunnan sivutuotteena kertyneistä pteridiinipigmenteistä. Pteridiinien varastoituminen siipiin on juuri kaaliperhosten heimolle ominainen piirre. Sukupuolet ovat lähes aina keskenään erinäköisiä erojen liittyessä yleensä siipien tumman kuvioinnin määrään. Kaaliperhosten värityksellä on suuri merkitys perhosyksilöiden välisessä kommunikoinnissa, etenkin koiraiden kesken. Monet lajit joko heijastavat tai absorboivat ultraviolettisäteilyä ja joillakin lajeilla siipien väritys ultraviolettialueella riippuu sukupuolesta.
Kaikilla heimon lajeilla on kolme paria täysimittaisia jalkoja. Heimon yhdistävinä tuntomerkkeinä aikuisen perhosen keskiruumiin pronotumin levyt eivät yhdisty keskikohdastaan. Lisäksi eturaajojen kynnet ovat kaksihaaraiset.

Elintavat

Kaaliperhoslajeilla on usein voimakas vaellustaipumus, jonka vuoksi niitä saatetaan tavata kaukanakin lajin vakituisen elinalueen ulkopuolella. Joidenkin lajien toukat ovat huomattavia maatalouden tuholaisia.
Pretoria

Historia

Ngunia puhuvat alkuasukkaat, joita myöhemmin alettiin kutsua nimellä ndebele, lienevät ensimmäisinä todenneet jokilaakson, josta oli tuleva Pretorian sijaintipaikka, sopivaksi asutettavaksi. He nimesivät joen päällikkönsä Tshwanen mukaan.
Pretoria sai kaupunkioikeudet 14. lokakuuta 1931, ja kun Etelä-Afrikasta tuli tasavalta vuonna 1961, Pretoriasta tuli maan hallinnollinen pääkaupunki.

Liikenne

Rakenteilla oleva noin 80 kilometrin pituinen metrojärjestelmä, Gautrain, yhdistää Pretorian, Johannesburgin ja O. R. Tambon kansainvälisen lentoaseman. Lentoasema sijaitsee noin 55 kilometriä Pretorian keskustasta etelään.
Isser Harel

Isser Harel (1912 — 18. helmikuuta 2003) oli venäläissyntyinen vakoilija ja Israelin turvallisuuspalvelun Mossadin toinen johtaja vuosina 1952—1963. Hän oli Reuven Shiloahin seuraaja.
Isser Harel syntyi Isser Halperin -nimisenä Vitebskissä, Venäjän keisarikunnassa (nykyisellä Valko-Venäjällä) suureen varakkaaseen perheeseen. 
Harelin syntymäpäivä ei ole tiedossa, sillä Gemara-kirja, johon hänen syntymätietonsa oli merkitty, katosi ensimmäisen maailmansodan ja Venäjän vallankumouksen aikana. 
Perhe omisti etikkatehtaan Vitebskissä. Harelin isoisoisä oli ollut etikka-alalla ja tullut kuuluisaksi keisarillisella Venäjällä. Harel oli 5-vuotias, kun vallankumous syttyi ja kaupunkiin saapui sekä punaisia että valkoisia. Eräässä punaisten kokouksessa Isser näki Lev Trotskin.
Perhe menetti omaisuutensa neuvostovallan takavarikoimana. Vuonna 1922 perhe muutti Väinänlinnaan, itsenäiseen Latvian tasavaltaan. Väinänlinnassa Harel opiskeli peruskoulussa ja aloitti opintonsa oppikoulussa. Ajan mittaan hänen juutalainen kansallistunteensa virisi ja hän liittyi sionistinuoriin. 16-vuotiaana Harel alkoi valmistella muuttoa Israeliin mm. työskennellen maatalouden parissa mennäkseen myöhemmin kibbutziin. 
Kun Hebronissa Palestiinassa syttyi vuonna 1929 levottomuuksia, päättivät Harel ja hänen lähipiirinsä kiirehtiä lähtöään. Tätä varten vielä 17-vuotiaalle Harelille hankittiin 18-vuotiaan paperit, joiden turvin hän vuonna 1930 muutti Palestiinaan juutalaiseen siirtokuntaan vaellettuaan ensin halki Euroopan Genovan satamaan ja matkustettuaan loppumatkan laivalla.
22. syyskuuta vuonna 1952 Harelista tuli Mossadin johtaja. 15 vuotta Harel johti natsirikollisen Adolf Eichmannin etsimistä. Metsästys päättyi toukokuussa 1960, jolloin Mossadin agentit kidnappasivat Eichmannin Argentiinasta Israeliin. Eichmann oli vastuussa kuuden miljoonan juutalaisen murhasta ja "lopullisen ratkaisun" toteuttamisesta toisen maailmansodan aikana.
Gastone Simoni

Gastone Simoni (s. 9. huhtikuuta 1937 Castelfranco di Sopra) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. tammikuuta 1960 ja nimitettiin Praton hiippakunnan johtoon 7. joulukuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Giuseppe Uhac. Simoni asetettiin virkaansa 23. helmikuuta 1992.
Kreskentios

Kreskentios (100-luku) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli todennäköisesti kotoisin Megalopoliksesta, Arkadiasta, vaikka joskus tämän ”suuren kaupungin” on ajateltu viittaavan mahdollisesti Roomaan.
Kreskentios oli Justinos Marttyyrin aikalainen. Varhaiskristilliset kirjailijat puhuvat Kreskentioksesta luonteeltaan pahamaineisena. Tatianoksen mukaan häntä syytettiin kaikenlaisista rikoksista, eikä kyynikon toimi estänyt häntä olemasta rahan orjuuttama. Kreskentios hyökkäsi kristittyjä vastaan mitä kärkevimmin ja kutsui heitä ateisteiksi. Justinos pyrki kumoamaan tämän syytökset, ja sanoo myös, että Kreskentios juonitteli siitä syystä Justinoksen kuolemantuomiota. Myös Eusebios Kesarealainen syyttää Kreskentiosta Justinoksen marttyyrikuolemasta. Ei ole kuitenkaan tietoa siitä, oliko Kreskentios todella Justinoksen kuoleman taustalla.
Teoksessaan Khronikon Eusebios ajoittaa Kreskentioksen hyökkäykset vuosiin 152-153.