google/wiki40b huggingface dataset:
Matkalaukkukostaja

Juoni

Sepeteus Tienpää palaa kotikyläänsä kymmenen vuoden jälkeen mukanaan matkalaukullinen rahaa. Minkä takia, kenen tai keiden vuoksi? Kylässä alkaa kiertää huhu että laukku sisältää kymmenen miljoonaa markkaa. Tieto vaikuttaa omalla tavallaan jokaiseen kyläläiseen ja yksi ja toinen haluaa hyötyä miehen miljoonista.

1. Syötti

Ensiesitys: 10. huhtikuuta 1991
 Kirkonkylän baariin saapuu vaitelias kulkija matkalaukkuineen. Hilun mukaan se on Tienpään Sepeteus, joka on tullut takaisin yhtä persaukisena kuin lähtikin. Keppilän Masa on asiasta kuitenkin toista mieltä, kun on omin silmin nähnyt.

2. Näytöslento

Ensiesitys: 17. huhtikuuta 1991
 Sepeteus Tienpäällä on miljoona matkalaukussaan, väittää Albert Isola pankinjohtaja Hujaselle. Toiminnan miehenä Hujanen lähtee kukkapuskan kanssa liikkeelle. Asian varmistaminen vaatii myös Marjatta Hujasen panosta.

3. Murhapoltto

Ensiesitys: 24. huhtikuuta 1991
 Albert Isola on vakuuttunut, että Irmelin pitäisi naida Sepeteus Tienpää. Auvo Sulonen on asiasta eri mieltä. Irmelin vinttikamarissa käy vilske, kun romantiikka nostaa päätään ja mustasukkaisuus nyrkkiään. Kuumat tunteet riehuvat myös Sepeteuksen teltalla mikäli Keppilän anopin puheisiin voi luottaa.

4. Ylösnousemus

Ensiesitys: 1. toukokuuta 1991
 Keppilän anoppi on varma, että salama on surmannut Sepeteuksen. Huuskosen ja mopedin avulla suruviesti tavoittaa Isolan talon, pankin ja Keppilätkin. Auvo Sulonen ei usko anopin kertomusta, mutta hänellä onkin asiasta ensi käden tietoa, joka kiinnostaa myös virkavaltaa. Lottomiljoonien arvoitus selviää.
Populaarimusiikin museo

Populaarimusiikin museo on suomalaisen populaarimusiikin verkkomuseo, josta löytyy tietoa suomalaisista  musiikkivaikuttajista, esittäjistä ja tekijöistä. Sivusto toimii osoitteessa www.pomus.net ja sitä ylläpitää Kevyen Musiikin Museon kannatusyhdistys ry, jonka kannatusjäseniä ovat mm. Teosto ry, Elvis ry, Suomen Musiikkikustantajat ry, Gramex ry, Musiikkituottajat ry sekä Suomen Muusikkojen Liitto ry. 
Sivuston tarkoitus on toimia luotettavana ja nopeana kevyen musiikin tietolähteenä niin tutkijoille, median edustajille kuin tavallisille musiikin harrastajillekin. Pomus.netin päätoimittajana toimii tällä hetkellä Petri Kaivanto.
Bugandan kuninkaallinen mausoleumi

Historia

Vuosina 1836–1856 vallassa ollut Buganda-kuningas Suuna II rakennutti Kasubiin hallintopalatsinsa. Hänen poikansa Mutesa I rakennutti Kasubiin myös oman palatsinsa vuonna 1882. Mutesa I kuoli vuonna 1884, ja hänet haudattiin kokonaisena Kasubin palatsiin. Mutesan seuraaja Mwanga II kuoli vuonna 1903 Seychelleillä. Hänen ruumiinsa tuotiin takaisin Bugandaan 1910, ja hänet haudattiin samaan palatsiin kuin isänsä. Tapa vahvistui edelleen, kun Mwangan poika Daudi Cwa II haudattiin sinne 1939. Neljäs Kasubiin haudattu kabaka oli Mutesa II, joka kuoli 1969 Lontoossa maanpaossa.
Mausoleumi tuhoutui lähes täysin tulipalossa 16. maaliskuuta 2010. Tulipalon syytä ei vielä tiedetä, mutta tuhopolttoakin epäillään syttymisen aiheuttajaksi. Bugandan kuningaskunnan tiedottajan mukaan tulipalo oli hyökkäys koko Bugandan kuningaskuntaa vastaan. Sammutustöiden ansiosta tuli ei ehtinyt tuhoamaan kokonaan rakennuksen pyhää hautakammiota, ja kuninkaiden haudat säilyivät koskemattomina.
Ugandan presidentti Yoweri Museveni ja Bugandan nykyinen kabaka Muwenda Mutebi II vierailivat palopaikalla 17. maaliskuuta. Ennen presidentti Musevenin vierailua paikalla puhkesi mellakoita. Turvallisuusjoukot yrittivät hajottaa väkijoukkoa, jotta presidentti pääsisi alueelle. Bugandan informaatioministerin mukaan turvallisuusjoukot ampuivat kolme ihmistä.
Presidentti Museveni lupasi Ugandan hallituksen auttavan mausoleumin uudelleenrakentamisessa. Unescon pääjohtaja Irina Bokova ilmoitti myös, että Unesco on valmiina tarjoamaan asiantuntija-apua vaurioiden arviointiin ja korjausten suunnitteluun.

Kasubin rakennukset

Buganda-kuninkaiden haudat sijaitsevat Kasubi-kukkulalla Kampalassa. Ne ovat kukkulan laella ja sen itäisillä rinteillä. Kohde on suuruudeltaan noin 30 hehtaaria. Siihen kuuluu kolme osa-aluetta: päähauta huipun läntisellä reunalla, haudan takana olevat hautausmaat ja rakennukset sekä maanviljelyyn tarkoitettu alue haudan itäpuolella.
Rakennus, johon kabakat ovat haudattu, on pohjaltaan ympyrän muotoinen ja kupolimainen. Sen halkaisija on 31 metriä ja sisäkorkeus 7,5 metriä. Se on rakennettu puusta, ja siinä on olkikatto. Rakennus on jaettu kahteen osioon. Varsinaiseen hautapaikkaan ei pääse kuin tietyt henkilöt, kuten kuninkaiden lesket ja kuninkaallisen perheen jäsenet. Rakennuksessa on monia voimakkaita esineitä, kuten rumpuja, keihäitä, kilpiä, mitaleja ja kuninkaiden kuvia.
Hautarakennuksen edessä on D:n muotoinen tyhjä piha, jota ympäröi ruokoaita. Aita yhdistää myös pihan reunoilla olevat muut rakennukset toisiinsa. Muita rakennuksia pihan ympärillä on yhdeksän, ja niistä viisi oli varattu kabakoioden leskille. Pihaan pääsee pienestä aitaan tehdystä aukosta. Koko alueen länsireunalla on portti, josta pääsee alueelle. Sen jälkeen on pienempi piha, ennen kuin päästään suureen pihaan. Pienemmässä pihassa on myös rakennus, jossa säilytetään kuninkaallisia rumpuja.
Pääpihan jälkeen on alue, jossa on suuri joukko muita rakennuksia: taloja, kuninkaallisia hautoja ja hautausmaa sekä maanviljelyyn liittyviä rakennuksia. Tämä alue on pyhä, ja sinne on pääsy vierailijoilta kielletty.
Tõnis Vint

Tõnis Vint (22. huhtikuuta 1942 Tallinna – 22. kesäkuuta 2019 Tallinna) oli virolainen taiteilija, joka tunnetaan mustavalkoisista graafisista teoksistaan.
Vint opiskeli 1962–1967 graafista suunnittelua Viron sosialistisen neuvostotasavallan valtiollisessa taideinstituutissa. Sen jälkeen hän työskenteli liha- ja meijeriteollisuusministeriön pakkaus- ja mainoslaboratoriossa vuoteen 1973. Hän suunnitteli levyn- ja kirjankansia, postimerkkejä ja julisteita. Hän piti näyttelyitä Viron ja Neuvostoliiton lisäksi eri puolilla Eurooppaa sekä Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Vintiä pidetään Viron taiteen 1960–1980-luvun merkittävimpänä taiteilijana. Hän oli lisäksi merkittävä neuvostoaikainen toisinajattelija ja taidevaikuttaja ja oli KGB:n seurannassa. Hän opetti epävirallisesti kotonaan nuoria taiteilijoita, arvionsa mukaan hänellä oli noin 200 oppilasta. 
Tallinnan taidemuseossa Kumussa pidettyyn Vintin näyttelyyn Tõnis Vint ja hänen esteettinen universuminsa liittyy laaja viron- ja englanninkielinen kirja Tõnis Vint ja tema esteetiline universum – Tõnis Vint and his aesthetic universe, joka on ensimmäinen perusteellinen katsaus Vintin tuotantoon. Näyttely päättyi 9. syyskuuta 2012.
Vint sai vaikutteita Kiinan ja Japanin taiteesta, psykoanalyysista sekä kansantaiteen ornamenteista. Vintin piiriin kuului jo 1970-luvulla Leonhard Lapin, jonka viivakoodien on arveltu saaneen herätteitä tästä ornamenteista kiinnostuneesta ”psykogeometrisestä koulukunnasta”.
Tõnis Vintin isä oli agronomi Endel Vint, ja hänen sisaruksiaan ovat taiteilija Maara Vint ja taiteilija-kirjailija Toomas Vint; taiteilija Aili Vint on hänen kälynsä.
Tuskegee-tutkimus

Tuskegeen kuppakokeet olivat Tuskegeen kaupungissa Alabamassa vuosina 1932–1972 tehtyjä lääketieteellisiä ihmiskokeita, joita johti Yhdysvaltain terveysministeriön alainen Public Health Service (PHS). Kokeiden tarkoituksena oli tutkia hoitamattoman kupan luonnollista etenemistä.
Vuonna 1932 tutkijat värväsivät koehenkilöiksi 399 köyhää afroamerikkalaista miespuolista maatyöläistä, jotka sairastivat kuppaa. Palkkioksi osallistumisesta miehille tarjottiin ilmaisia aterioita, ja heidän hautajaiskulunsa luvattiin korvata eräänlaisella vakuutuksella. Myös testeihin kuuluvat terveystarkastukset olivat maksuttomia. Potilaille ei kerrottu, että he sairastavat kuppaa, eikä heille annettu siihen hoitoa. Kokeen kontrolliryhmään kuului 201 afroamerikkalaista miestä, jotka eivät sairastaneet kuppaa.
Koetta jatkettiin penisilliinin keksimisen jälkeenkin, eikä koehenkilöille annettu lääkettä. Lisäksi heitä estettiin osallistumasta muihin hoito-ohjelmiin, joissa kuppapotilaille tarjottiin hoitoa. Vuonna 1972 tapaus tuli sanomalehdistön kautta julkiseen tietoon, ja yleinen mielipide vaati tutkimuksen lopettamista. Siihen mennessä monet tutkimuksen kohdejoukon jäsenet olivat menehtyneet tautiin, osa vaimoista sairastunut, ja samoin osa lapsista oli saanut kuppatartunnan synnytyksen aikana synnytyskanavan kautta kulkiessaan.
Vuonna 1966 eräs PHS:n sukupuolitautilääkäri kyseenalaisti kuppakokeet ja epäili toimintaa moraalittomaksi. Tartuntatautien valvontakeskus vastasi, että kokeiden jatkaminen päätökseensä asti on tarpeellista – toisin sanoen siihen saakka, kunnes koehenkilöt ovat kuolleet ja heille on tehty ruumiinavaus.
Tapauksesta nostettiin ryhmäkanne, joka sovittiin ilman oikeudenkäyntiä vuonna 1974: koehenkilöille, heidän perheilleen ja jälkeläisilleen maksettiin yhteensä noin 10 miljoonaa dollaria.
Vuonna 1997 presidentti Bill Clinton esitti virallisen anteeksipyynnön koehenkilöille ja heidän perheenjäsenilleen. Kahdeksasta vielä elossa olevasta miehestä viisi oli kuuntelemassa tilaisuutta Valkoisessa talossa. Viimeinen elossa ollut koehenkilö, kontrolliryhmään kuulunut Ernest Hendon, kuoli vuonna 2004.
Tuskegeen tapausta on kuvattu "pitkäkestoisimmaksi ei-hoidolliseksi kokeeksi lääketieteen historiassa".
Theraplay

Theraplay on leikkiterapian muoto, jonka tavoitteena on vahvistaa lapsen kiintymyssuhteita, tervettä itsetuntoa ja sosiaalista osaamista.
Theraplay kehitettiin 1960-luvulla Yhdysvalloissa syrjäytymisvaarassa olevien lasten kuntoutukseen. Vähitellen terapiamuoto levisi Kanadaan ja muualle maailmaan. Nykyään Theraplayta käytetään paljon korjaamaan varhaisen kiintymyssuhteen vaurioita.
Theraplay perustuu lapsen ja vanhemman väliseen, terveeseen vuorovaikutussuhteeseen ja pyrkii luomaan lapselle positiivisia elämyksiä ja onnistumisen tunteita. Theraplayn tavoitteena on rakentaa myönteistä tunneyhteyttä lapsen ja hänen vanhempiensa välille. Se auttaa lasta tuntemaan itsensä rakastetuksi ja tärkeäksi. Suomessa Theraplayta käytetään lasten psykiatrisessa hoidossa ja perhekuntoutuksessa sekä SOS-lapsikylissä. Lisäksi joitakin Theraplayn osioita käytetään päiväkotien arjessa.
Theraplay on aikuisjohtoinen, mutta lapsen yksilöllisyyteen vahvasti painottuva, fyysinen ja iloinen vuorovaikutushoito. Theraplayssa vanhemmilla ja lapsella on omat terapeuttinsa. Theraplay-terapia käsittää yleensä 10–20 istuntoa sekä mahdolliset seurantakäynnit. Koska lapset ja hänen tarpeensa ovat yksilöllisiä, myös terapia on yksilöllistä. Terapia perustuu MIM-arviointiin, jossa arvioidaan erilaisten vuorovaikutustehtävien avulla lapsen ja vanhemman välistä vuorovaikutusta. Arvio tehdään videoimalla tilanne, jossa lapsi ja vanhempi ovat kahdestaan, ja he suorittavat terapeutin antamia tehtäviä ja leikkejä.
Terapiaistunnoissa lapsi ja terapeutti ovat huoneessa, jonne näkee toisesta huoneesta. Toisessa huoneessa ovat vanhemmat terapeuttinsa kanssa. Lapsi ja terapeutti toteuttavat Theraplay-aktiviteetteja terapeutin johdolla, ja vanhemmat seuraavat ja keskustelevat terapeuttinsa kanssa tapahtumista. Pyrkimyksenä on luoda vanhemmille uusia näkökulmia ja elämyksiä siitä, miten olla lapsen kanssa vuorovaikutuksessa oikein.
Theraplay koostuu neljästä eri osa-alueesta: rakenteellisuudesta, yhteisyydestä, hoivaamista ja haastavuudesta. Rakenteellisuus auttaa lasta jäsentämään maailmaa. Yhteisyys on lapsen ja vanhemman välistä yhteyttä. Hoivaaminen rauhoittaa ja luo turvaa. Haastavuus luo puitteet lapsen kehittymiselle. Näitä kaikkia neljää käytetään Theraplayssa, mutta niiden keskinäinen painotus riippuu siitä, millaisia ongelmia lapsella on.
Theraplaysta on olemassa erikseen sovellukset mm. murrosikäisten ja vammaisten hoitoon. Lisäksi on olemassa ryhmille suunniteltu Theraplay, jolloin terapeutteja on useampia. Jokaisella erikoissovelluksella on omat vaatimuksensa.
Laihajärvi (Tienhaara)

Maantietoa

Järvi on 3,0 kilometriä pitkä ja 2,4 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on noin 3 neliökilometriä suuri. Se sijaitsee Venäjällä Suomen rajan rajavyöhykkeen lähellä. Järven luoteispään etäisyys valtionrajasta on puoli kilometriä. Järvi on rantaviivan suhteen selkeäpiirteinen järvi, jossa saaret rikkovat järvenselän yhtenäisyyden. Järvessä on viisi lahtea, jotka muodostavat omat suojaisat elinympäristönsä niemien ja saarten suojassa. Saaria on seitsemän, joista suurin on 700 metriä pitkä ja 250 metriä pitkä. Muut saaret ovat huomattavasti tätä pienempiä.
Järven rannat ovat metsämaata, mutta lahden pohjukoissa on suorantaa. Rannat vaikuttavat autioilta, mutta järven itäpuolella sijaitsee Kolholan kulmakunta (ven. Красная Горка, Krasnaja Gorka). Osa järven ympäristön teistä ovat rajan suuntaisia ja osa on näitä kohtisuorassa. Vaalimaan rajanylityspaikan maantie kiertää järven ja Laihalammen eteläpuolelta jatkaen kohti itää.

Vesistösuhteet

Laihalammen ja Laihajärven välisellä alueella on runsaasti ojia, jotka on johdettu järveen. Järven laskuoja on Suomen puolella nimeltään Kanaoja. Se lähtee länteen työntyvän kapean lahden pohjukasta ja virtaa hitaasti ja meanderoiden kohti Suomen rajaa. Heti rajan ylitettyään oja yhtyy Urpalanjokeen Laisniemen kulmakunnan lähellä. Urpalanjoki kääntyy saman tien kohti Venäjän rajaa ja ylittää sen alle kilometrin päässä Kanaojan yhtymäkohdasta. Urpalanjoki laskee Itämeren Suomenlahteen.
Sylvia Vrethammar

Eva Sylvia Vrethammar (s. 22. elokuuta 1945 Uddevalla) on ruotsalainen jazz- ja iskelmälaulaja. Hänen suurin hittinsä oli vuoden 1973 ”Eviva España”, alun perin hollantilainen laulu, joka saavutti suurta suosiota myös Britanniassa Vrethammarin englanninkielisenä versiona. Siellä se nousi listan neljännelle tilalle, pysyi tilastossa ennätykselliset 28 viikkoa ja myi yli miljoona kappaletta. 
Kouluneuvoksen ja pianopedagogin tytär pääsi ylioppilaaksi 1964 ja opiskeli sitten opettajaksi. Laulajan uransa hän aloitti 1969 ja pääsi seuraavana vuonna televisioon Lennart Hylandin suositun Hylands hörna -viihdeohjelman juontajaksi. Esiinnyttyään vuonna 1970 Rio de Janeirossa Vrethammar kiinnostui brasilialaisesta ja muusta eteläamerikkalaisesta rytmimusiikista, josta tuli keskeinen osa hänen ohjelmistoaan. 1970-luvun puolivälistä alkaen Vrethammar esiintyi paljon Saksan liittotasavallassa, jossa hän levytti Bert Kaempfertin orkesterin kanssa. Hän esiintyi myös Alankomaissa, Neuvostoliitossa ja Yhdysvalloissa.
Colossus-luokka (taistelulaiva, 1910)

Colossus-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, johon kuului kaksi nk. dreadnoughtia, HMS Colossus ja HMS Hercules. Luokan alukset kuuluivat aluksi Neptune-luokkaan, mutta tehdyt muutokset tekevät niistä niin paljon luokasta poikkeavia, että ne normaalisti lasketaan omaksi luokakseen.

Aseistus

Colossus-luokka poikkesi edeltäjästään apuaseiden sijoittelussa. Tämä luokka oli viimeinen Kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, jonka pääaseina olivat 12" (305 mm) tykit. Luokka oli myös ensimmäinen taistelulaivaluokka, johon asennettiin 21" torpedoputket. Tällä uudella aseella saavutettiin tehokas 6000-7000 yardin kantama ja torpedon nopeus oli jopa 45 solmua lyhyille etäisyyksille.

Panssarointi ja kansirakenteet

Panssarointia oli palautettu HMS Dreadnoughtin 11" paksuuteen, mutta samalla heikennettiin sisäisiä rakenteita painon liiallisen kasvun estämiseksi. Aluksella oli ainoastaan yksi masto kytkettynä etummaiseen savupiippuun, mikä oli havaittu epäonnistuneeksi ratkaisuksi jo HMS Dreadnoughtissa.

Voimanlähde

Koneet oli jaettu kolmeen eri osastoon aikaisemman kahden sijasta. Koneet olivat kuitenkin samanlaiset kuin edeltäneessä luokassa. Tällä saavutettiin keskimmäisen koneen itsenäinen käyttö risteilynopeudella ajettaessa sekä toivottiin saatavan parempi tasapaino vuodonsattuessa.
Henkilöstörahasto

Henkilöstörahasto eli palkkiorahasto on koko henkilöstön kattava verotehokas palkitsemismuoto yrityksille, kunnille ja virastoille. Henkilöstön omistaman rahaston tehtävänä on hallinnoida rahastoon suoritettuja tulos- tai voittopalkkioeriä. Rahastoon kertyneet varat on sijoitettava 1) varmalla ja tuloa tuottavalla tavalla, tai 2) yritykseen tai saman konsernin yritykseen, jonka palveluksessa rahaston jäsenet ovat.

Henkilöstörahaston perustaminen ja rahastosta nostaminen

Henkilöstörahaston perustamista ja toimintaa sääntelee henkilöstörahastolaki. Henkilöstörahaston perustamisen edellyttää, että yrityksessä on säännöllisessä työsuhteessa vähintään 10 henkilöä, sekä yrityksen liikevaihto on yli 200 000 euroa. 2011 voimaan tullut lakimuutos, jossa muun muassa poistettiin 5 vuoden määräaika ennen ensimmäistä mahdollista nostoa rahastosta, on lisännyt kiinnostusta henkilöstörahastoja kohtaan.
Palkkiojärjestelmän käyttöönottamista ja henkilöstörahaston perustamista on käsiteltävä yhteistoimintamenettelyssä. Henkilöstörahasto voi olla joko vapaaehtoinen tai pakollinen; jäsen voi halutessaan ottaa palkkionsa käteisenä, jos yrityksen palkkiojärjestelmä sen sallii. Vuosittain rahasto-osuuksista voidaan nostaa max 15%. Työsuhteen päättyessä koko henkilökohtainen rahasto-osuus on nostettavissa.

Palvelun tarjoajat

Henkilöstörahastojen palveluntarjoajat neuvovat yrityksiä palkkiojärjestelmän luomisessa, henkilöstörahaston perustamisessa, hoitavat rahaston kirjanpidon ja hallinnoinnin, sekä toimivat varainhoidon asiantuntijoina. Suomessa alalla on kolme toimijaa: Elite Palkitsemispalvelut Oy, Mandatum Life, Henkilöstörahastopalvelut Oy Lahti.
Funktion epäoleellinen raja-arvo

Funktion epäoleellinen raja-arvo on matematiikassa  analyysin ja differentiaali- ja integraalilaskennan peruskäsitteitä. Erotukseksi funktion raja-arvon yläkäsitteestä, funktion epäoleellisella raja-arvoilla tarkoitetaan jatkuvien funktioiden raja-arvolaskentaa, missä tutkitaan funktion käyttäytymistä kaukana origosta. Usein sanotaan, että "tutkitaan funktion käyttäytymistä äärettömässä tai miinus äärettömässä". Jos epäoleellinen raja-arvo on olemassa, sanotaan että funktio suppenee (muutoin hajaantuu).
Evankeliointi

Työmuodot

Evankeliumin viemistä uusille ihmisille pyritään edistämään erilaisilla työmuodoilla. Musiikki, taide, ALFA-kurssit ja erilaiset kristilliset keskustelupiirit ovat löytäneet paikkansa myös Suomessa. Aktio-matkat myös houkuttelevat suomalaisia kristittyjä lähtemään ulkomaille kertomaan sanomaa Jumalan Pojasta.  Uudistuva sosiaalinen media tarjoaa myös uusia mahdollisuuksia julistaa evankeliumia uusilla tavoilla.
Narjan-Mar

Historia

Lokakuussa 1929 paikkakunnalle päätettiin rakentaa asutuskeskus. Maaliskuussa 1931 alun perin nimellä Beloštšelje (ven. Белощелье) tunnettu taajama nimettiin Narjan-Mariksi. Huhtikuun 9. päivänä 1934 tehdyllä päätöksellä tuolloin jo runsaan 8 000 asukkaan Narjan-Marin taajama muutettiin kaupungiksi. Laajemman kaupunkipiirin alueella asui vuonna 1926 noin 14 000 henkeä ja vuonna 1939 noin 13 000. Kaupungin ensimmäisessä asemakaavassa vuodelta 1936 kuvattiin kantakaupungin tieverkko. Ydinkaupungissa oli pääosin kaksikerroksisia puutaloja. Vuonna 1960 laadittu kaavassa sallittiin kaupungin keskustaan jo korkeampiakin tiilirakennuksia.

Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Narjan-Marissa asui 21 658 henkeä. Määrä oli hieman yli puolet koko Nenetsian autonomisen piirikunnan väestöstä (42 090 as.).

Talous ja nähtävyyksiä

Kaupunki on tärkeä kalastuskeskus, ja siellä on kalan- ja lihanjalostus- sekä sahateollisuutta. Kaupungissa on piirikunnallisesti tärkeä satama ja lentokenttä. Sataman käyttökausi ulottuu kesäkuun puolivälistä lokakuun puoliväliin, jäänmurtajien avustamana tarvittaessa marraskuun loppuun.
Kaupungissa toimii Nenetsian piirikunnallinen museo. Lisäksi kaupungissa on aiemman Pustozjorskin kaupungin kulttuuriin ja historiaan keskittyvä museo.
Nakasi

Nakasi on eräs taiwanilaisen musiikin tyylilajeista. Siinä on vaikutteita taiwanilaisesta kansanmusiikista ja länsimaisesta populäärimusiikista. Nakasia esittävään yhtyeeseen kuuluu yleensä laulajan lisäksi rumpali ja kosketinsoittaja.
Aşıklı Höyük

Aşıklı Höyük on kivikautinen kylä 25 km kaakkoon Aksarayssa, Turkissa. Kylän vanhin kerrostuma on ajoitettu 8200 - 9000 eaa., joka tekee siitä vanhimman tunnetun neoliittisen kauden asuinpaikan Keski-Turkissa.
Nestevety

Nestevety on nestemäistä vetyä.
Sen yleisin käyttökohde on avaruustoiminta, jossa sitä käytetään rakettien polttoaineena. Nestevedystä käytetään lyhennettä LH2 tai LH₂. Lyhenne tulee siitä, että neste on englanniksi liquid ja vapaa vety on tavallisesti molekulaarisessa H₂ muodossa mistä nimen H2-osa.
NTP-olosuhteissa vety on kaasuna, joten se tulee paineistaa ja jäähdyttää hyvin alhaiseen lämpötilaan, jotta se voidaan puristaa nesteeksi. 101,3325 kPa paineessa vety kiehuu 20,28 K (−252,87 °C) lämpötilassa.

Raketti

Ennen nestevedyn polttamista jäähdytetään yleensä moottorin suutinta, tavallisesti nestehapella. Tuloksena oleva savukaasu on varsin puhdasta vettä, jossa on aavistus otsonia ja vetyperoksidia.
Vedyn massaenergiatiheys on käytettävissä olevista polttoaineista parhaimpia, 143 MJ/kg. Tämä on noin 40 prosenttia parempi kuin muilla rakettipolttoaineilla. Nestevedyn tiheys on 70,8 kg/m³ 20 K lämpötilassa.
Vedyn tilavuusenergiatiheys taas on varsin huono. Nestevedynvarastointi vie enemmän tilaa kuin vastaavaavan energian varastointi jollain muulla polttoaineella. Esimerkiksi yhden bensiinilitran energimäärää vastaa neljä litraa nestevetyä.
Nestevedyn säilyttämiseen tarvitaan monimutkainen säilytysjärjestelmä matalan lämpötilan vuoksi. Vetyä on myös vaikea saada pysymään astiassa sillä se vuotaa seinämien läpi. Vety myös heikentää säiliön rakennetta niin kutsutun vetyhaurastumisen seurauksena. Tämän seurauksena ballistisissa ohjuksissa on siirrytty kiinteisiin polttoaineisiin, koska ne säilyvät jopa vuosia ampumavalmiina.
Mizuho (asema)

Mizuho (jap. みずほ基地, Mizuho Kichi) on Japanin omistama asema Kuningatar Maudin maalla, Antarktiksella. Asema avattiin vuonna 1970. Asemaa hallinnoi National Institute of Polar Research. Asema sijaitsee 2 230 metrin korkeudella merenpinnan tasosta.
Laitoksen tutkimusalaan kuuluvat muun muassa meteorologia ja glasiologia.