google/wiki40b huggingface dataset:
Läski-Tony

Esikuvat

Läski-Tony on mukaelma järjestäytynyttä rikollisuutta kuvaavien kirjojen, elokuvien (muun muassa Kummisetä-trilogia, Mafiaveljet) ja televisiosarjojen mafiosohahmoista. Eräs esikuva lienee vuonna 1990 valmistuneen Kummisetä osa III -elokuvan pääkonna Joey Zasa, jota esitti Läski-Tonyn ääninäyttelijä Joe Mantegna. Läski-Tonyn etunimeksi mainittu Anthony viitannee 1970- ja 1980-luvuilla Yhdysvalloissa vaikuttaneeseen mafiosoon Anthony "Fat Tony" Salernoon. Salerno menehtyi sattumoisin vuonna 1992 Springfield-nimisessä kaupungissa Missourissa. Läski-Tonyn sukunimi on mahdollisesti otettu New Yorkissa vaikuttavalta Gambinon mafiaperheen pomolta John ”Jackie” D’Amicolta.

Yleistä hahmosta

Springfieldin vaikutusvaltaisin ja pelätyin rikollispäällikkö Läski-Tony on toisaalta kylmäverinen rikollinen, armoton vihollistensa käsittelyssä eikä häikäile murhauttaa ihmisiä. Toisaalta monesti hän saattaa käyttäytyä kuin ystävällinen herrasmies ja tuo esiin myös herkän puolensa. Läski-Tonyn laittomia puuhia ovat muun muassa Hassu-klovnin kiristäminen, pormestari Joe Quimbyn lahjominen, laittomien savukkeiden ja ilotulitteiden salakuljetus ja rotanmaidon myyminen Springfieldin ala-asteelle. Toistuvassa vitsissä Tonyn jengi on hävittämässä ruumista tai kuljettamassa auton takakonttiin lukittua ihmistä keskellä kirkasta päivää kenenkään kiinnittämättä asiaan suurempaa huomiota. Simpsonin perhe joutuu usein tekemisiin Läski-Tonyn kanssa, mutta Tony on yleensä heille ystävällinen.
Läski-Tony asuu Springfieldin ulkopuolella sijaitsevassa ylellisessä ja italialaistyylisessä kartanossa, jossa on lukuisia italialaisia patsaita ja taidemaalauksia. Hänellä on kouluikäinen poika Michael (ääninäyttelijä Tress MacNeille), joka haluaisi mieluummin kokiksi kuin isänsä työn jatkajaksi. Läski-Tonyn vakituisia kätyreitä ja henkivartijoita ovat Legs ja Louie (ääninäyttelijät Hank Azaria ja Dan Castellaneta). Toisinaan joukkoon liittyvät myös itsepäisestä vaikenemisestaan tunnettu Johnny Tiukkahuuli (Johnny Tightlips, ääni Hank Azaria) sekä pakonomaisesti vasikoiva Vasikka-Frankie (Frankie the Squealer, ääni Dan Castellaneta). Tonyn mafiajengin kokoontumispaikkana on Springfieldin keskustassa sijaitseva ”Laillisten liikemiesten kerho” (The Legitimate Businessmen's Social Club) ja hänen virallinen toimeenkuvansa on ”Springfieldin jätehuollon ylläpito”. Joutuessaan oikeuteen 3. kauden jaksossa ”Suosikki” Tony väitti käyvänsä kerholla vain lukemassa päivän lehdet. Ammattinsa takia Läski-Tonylla on lukuisia vihamiehiä, muiden muassa Calabresin mafiaperhe, joka on yrittänyt salamurhata hänet.
Läski-Tonyn koko nimi on hieman epävarma. Jaksossa ”Suosikki” hänen oikeaksi nimekseen mainittiin William Williams, joka luultavasti oli pelkkä peitenimi. Myöhemmin Läski-Tonyn etunimen sanottiin olevan Marion. 8. kauden jaksossa ”Luontainen kyky” nyrkkeilijä Drederick Tatum kutsuu häntä nimellä Anthony ”Fat Tony” D'Amico.
Auguuri

Auguuri (lat. augur) oli roomalainen ennustajapappi. Joko virkamiehet tai auguurit suorittivat ensin auspiciumin, merkkien tarkkailun, jonka pohjalta auguurien kollegio tulkitsi jumalten tahtoa. Erityisesti tarkkailtiin lintujen lentoa, ääntelyä ja käyttäytymistä. Muita kohteita olivat esimerkiksi taivaan merkit.
Roomalainen yhteiskunta oli hyvin taikauskoinen ja tärkeisiin toimiin ryhdyttiin yleensä ainoastaan, jos enteiden katsottiin olevan suosiollisia. Epäsuosiolliset enteet tarkoittivat, että toimista oli luovuttava. Tämä antoi ennustajille merkittävää poliittista valtaa.
Kun roomalainen auguuri ennusti, hänellä oli kasvot etelään päin. Kreikkalaisessa käytännössä kasvot olivat puolestaan aina pohjoiseen päin.
M/T Stena Alexita

Käyttöhistoria

26. elokuuta 1998 vastavalmistunut alus luovutettiin P/R Nordshuttle III DA:n omistukseen (laivan hallinta luovutettiin Ugland Nordic Shipping AS:lle), joka rekisteröi aluksen Norjan lipun alle. Vuonna 2004 P/R Stena Ugland Shuttle Tanker I DA osti Stena Alexitan. Uusi omistaja piti aluksen Norjan lipun alla.
Peter Lorenz

Peter Lorenz  (22. joulukuuta 1922 – 6. joulukuuta 1987) oli länsisaksalainen CDU-puolueen poliitikko, joka joutui vuonna 1975 kesäkuun 2. päivän liike -nimisen äärivasemmistolaisen järjestön sieppaamaksi. Lorenz kaapattiin Länsi-Berliinissä ja häntä pidettiin panttivankina viisi päivää.

Sieppaus

Lorenz kaapattiin 27. helmikuuta 1975 Länsi-Berliinin Zehlendorfin kaupunginosassa ollessaan matkalla työhön Mercedes-Benz-virka-autossaan. Silminnäkijän mukaan Lorenzin auton eteen kaarsi yllättäen kuorma-auto, joka sulki kapean esikaupunkikadun. Samanaikaisesti pieni auto ajoi Lorenzin auton taakse. Kun autonkuljettaja tuli ulos autosta, hänet lyötiin maahan. Kaappaajat nousivat Lorenzin autoon ja ajoivat kovalla vauhdilla pois Lorenz vankinaan. Kaappaus käynnisti suuren etsinnän. Auto löydettiin, mutta Lorenz ja kaappaajat olivat poissa. Poliisi lupasi 100 000 D-markan palkkion sille, joka antaisi kaappaajien tavoittamiseen johtavia tietoja. 24 tuntia kaappauksen jälkeen tietotoimisto DPA sai valokuvan Lorenzista ja paperin, jossa luki ”Peter Lorenz – Kesäkuun 2. päivän liikkeen vanki”.
Kaappaajat esittivät seuraavana päivänä kirjeessä viranomaisille kovia uhkavaatimuksia. Niiden mukaan kuusi pitkään vankeusrangaistukseen tuomittua anarkistia pitäisi vapauttaa, muuten Lorenz surmattaisiin. Vapautettaviksi vaaditut anarkistit olivat Horst Mahler, Verena Becker, Gabriele Kröcher, Ingrid Siepman, Rolf Pohle ja Rolf Heissler. Lisäksi vaadittiin rahaa, Boeing 707 -lentokone ja Länsi-Berliinin entinen pormestari, pastori Heinrich Albertz, panttivangiksi mukaan lentokoneeseen. Bonnin hallitus päätti yhdessä Berliinin senaatin kanssa 2. maaliskuuta suostua vaatimuksiin. Mahler, 14 vuoden vankeusrangaistukseen tuomittu anarkistijuristi, kieltäytyi lähtemästä vankilasta. Viisi muuta vankia vapautettiin sen jälkeen, kun poliisi ja Lorenzin perhe sai tietää Peterin olevan hengissä. Kone lähti Rhein-Mainin lentokentältä Frankfurtista ja laskeutui 3. maaliskuuta Adeniin, Etelä-Jemeniin. Pormestari Albertz ja neljän miehen miehistö oli mukana lentokoneessa kaappaajien ja vapautettujen vankien kanssa. Länsi-Saksan hallitus pyysi Etelä-Jemenin hallitusta antamaan oleskeluluvan terroristeille. Pastori ja lentokoneen miehistö palasivat takaisin kotiin.
Poliisi käynnisti kaappaajien kiinni saamiseksi valtavan operaation heti sen jälkeen, kun Lorenz oli vapautettu.
Lorenz kaapattiin vain kolme päivää ennen Länsi-Berliinin osavaltiovaaleja. Vaaliasiantuntijoiden mukaan kaappaus tulisi vaikuttamaan vaalien tulokseen. Peter Lorenzin CDU saavutti suuren voiton. Lorenz sai itse 53,1 % annetuista äänistä omassa piirissään.  Vaalimenestyksen tulos oli se, että CDU:sta tuli Berliinin vahvin puolue, kun taas SPD menetti ääniä.
Miyanomori

Historia

Miyanomori Ski Jump Stadium rakennettiin vuoden 1972 talviolympialaisia varten. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1968 ja marraskuussa 1970 vietettiin K86 hyppyrimäen virallisia avajaisia.
Vuoden 1983 remontissa mäen K-pistettä siirrettiin 86 metristä 90 metriin ja alastulorinteeseen asennettiin muovitus. Vuonna 1990 asennettiin alumiininen vauhdinottolatu jäähdytysjärjestelmällä ja vuonna 1996 latu-ura vaihdettiin keraamiseksi.
Vuonna 2005 mäkeä modernisoitiin vuoden 2007 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuja varten.
Talviolympialaisissa 1972 normaalimäen kilpailussa japanilaiset ottivat kolmoisvoiton Yukio Kasayan voittaessa kilpailun. Talviuniversiadeissa 1991 normaalimäen kilpailun voitti japanilainen Naoto Itō ja joukkuekilpailun Japani. Vuoden 2007 normaalimäen maailmanmestaruuden voitti puolalainen Adam Małysz.
Rugby union

Rugby union on rugby-pallopelin 15-henkisillä joukkueilla pelattava muoto. Se on myös tunnetuin ja harrastetuin rugbylaji.
Rugby union on kehittynyt Englannissa Rugby Schoolissa pelatusta jalkapalloilun esimuodosta. Nykymuodon merkittävimmät erot jalkapalloon ovat pallon soikiomainen muoto sekä se, että säännöt sallivat pallon kuljettamisen ja syöttämisen käsillä. Toisin kuin amerikkalaisessa jalkapallossa, pallon syöttäminen on sallittua vain taaksepäin.
Erityisen suosittua rugby union on Argentiinassa, Australiassa, Englannissa, Etelä-Afrikassa, Fidžillä, Ranskassa, Irlannissa, Kanadassa, Uudessa-Seelannissa, Samoalla, Skotlannissa, Tongalla ja Walesissa. Lajin suosio on kasvussa myös Italiassa sekä Japanissa.
Rugby unionin kansainvälinen kattojärjestö on vuonna 1866 perustettu International Rugby Board (IRB) (nykyisin World Rugby), joka vastaa myös lajin säännöistä. World Rugbylla on 118 liitännäisjäsentä. Rugby unionin merkittävin kilpailu on neljän vuoden välein järjestettävä MM-turnaus. Ensimmäisen kerran MM-kisat järjestettiin vuonna 1987. Merkittävä turnaus on myös vuosittain järjestettävä kuuden eurooppalaisen maajoukkueen kesken käytävä Six Nations -turnaus.
Suomessa lajin kattojärjestö on Suomen rugbyliitto. Korkein sarjataso on Rugbyn SM-sarja.

Lajin perusajatus

Rugby union -ottelu kestää 80 minuuttia ja koostuu kahdesta 40 minuutin mittaisesta jaksosta, joka päättyy kun pallo kulkeutuu ulos kentältä, yliajalla tehdään pisteitä tai hyökkäävä joukkue tekee virheen. Pelissä kaksi 15-miehistä joukkuetta pyrkii tekemään mahdollisimman paljon pisteitä samalla estäen vastustajaa tekemästä pisteitä. Peliä pelataan suorakaiteen muotoisella 144 metriä pitkällä ja 70 metriä leveällä ruohokentällä, jonka molemmissa päissä on maalialue ja H-kirjaimen muotoinen maalihaarukka.
Pisteitä saa, kun pallo kuljetetaan kantamalla, syöttämällä tai potkaisemalla vastustajan maalialueelle, jossa pelaaja painaa pallon maahan. Maalia kutsutaan nimellä try ja siitä saa viisi pistettä. Try tuo joukkueelle myös kahden pisteen lisäpisteyrityksen (conversion), joka suoritetaan potkaisemalla pallo maalipylväiden väliin. Lisäksi pisteitä voi saada kolmen pisteen arvoisesta pudotusmaalista eli dropista, joka syntyy kun pelitilanteessa pallo pudotetaan maahan ja potkaistaan maalipuiden väliin. Myös onnistuneesta rangaistuspotkusta saa kolme pistettä.
Olennainen asia rugbyssä ovat taklaukset ja muut kontaktitilanteet. Ainoastaan pallollista pelaajaa saa taklata, ja taklaaminen on sallittua koko vartaloon hartioiden alapuolelle. Tyypillisessä taklauksessa taklaaja saa otteen taklattavan vartalon ympäriltä. Taklauksia seuraa kasa- eli rykelmätilanteet, joita on kolmenlaisia.
Accountor Tower

Torni

Tornitalon rakentaminen alkoi vuonna 1974, harjakorkeuteen oli päästy 1975 ja rakennus valmistui 1976. Käyttöönottopäivä oli 7. lokakuuta 1976. Tornissa on 20 maanpäällistä kerrosta ja kaksi kerrosta maan alla, rakennuksen korkeus on 83,6 metriä. Teräsrunkoisen rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Castrén–Jauhiainen–Nuuttila. Rakennuksen pinta-ala on 25 444 neliömetriä.
Nesteen tornia kutsuttiin myös leikkisästi ”Raaden hampaaksi” Nesteen silloisen pääjohtajan vuorineuvos Uolevi Raaden mukaan. Raade valvoi pääkonttorin suunnittelua tarkasti aina sisustuksen yksityiskohtia myöten. Hän myös halusi, että ylimmässä kerroksessa sijaitsevista yhtiön johdon tiloista olisi näköala sekä Naantalin öljynjalostamoon lännessä että Porvoon öljynjalostamoon idässä. Rakennuksesta ei kuitenkaan pysty näkemään Naantaliin.
Rakennuksen julkisivumateriaali on Sipoon valkoista kalkkikiveä ja ikkunalasit ovat sinisävyiset. Fortumin tornin poikkileikkaus on suorakaide, molemmissa päissä on päämassasta ulkonevat osat. Toimistokerrokset ovat pääosin avokonttoritilaa, rakennuksessa on työtilaa yli 1000 henkilölle. Tornin jalustaosassa on muun muassa henkilöstöruokala ja henkilöstön liikuntatiloja.

Keilalampi

Vuonna 1994 Neste laajensi pääkonttoriaan rakennuttamalla tornitalon viereen matalan laajennusosan, ”Keilalammen” toimistorakennuksen, jonka nimeksi annettiin Valovirta. Kolmikerroksisessa Keilalammessa on kartionmuotoinen lasikatto, rakennus on teräsrunkoinen. Rakennuksen suunnittelija on arkkitehtitoimisto CJN. Fortumin Eläkesäätiö omistaa tornin ja Keilalammen rakennukset, alueen neljä tonttia ovat Fortumin.

Kehittämissuunnitelma

Vapunaattona 2014 Fortum julkisti suunnitelmansa saneerata Fortumin torni asuinrakennukseksi. Tornin alakerroksiin tulisi liiketiloja. Keilalampi jäisi toimistotiloiksi. Fortumin mukaan tornitalo on tullut peruskorjausikään. Yhtiö katsoo, että nykyaikaisten muunneltavien toimistotilojen sijoittaminen rakennukseen ei ole mahdollista.
Fortum muuttaa pääkonttorinsa vuodenvaihteessa 2017–2018 entiseen Nokian toimitaloon, Uudessa pääkonttorirakennuksessa sijaitsevat Fortumin lisäksi Tieto Oyj:n ja Microsoft Oy:n toimitilat.
Vuonna 2018 kehittämissuunnitelmasta on luovuttu ja tilitoimisto Accountor muuttaa toimistotiloihin vuonna 2020 kun uudistustyöt ovat valmiit. Samalla tornin nimeksi tulee Accountor Tower.
Eero Väre

Eero Väre (oik. Wäre; 22. helmikuuta 1913 Turku – 11. kesäkuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen muusikko ja laulaja. Hän aloitti 1930-luvulla Ramblers-orkesterissa soittaen puhaltimia. Väre ryhtyi vuosikymmenen lopulla opiskelemaan laulua ja myöhemmin myös viulunsoittoa. Sodan jälkeen hän soitti muun muassa Ossi Aallon ja Erkki Ahon orkestereissa ja lauloi ensimmäiset levynsä. Väre olikin 1940-luvulla Henry Theelin ohella Suomen suosituimpia laulajia. Hän oli vuodesta 1953 Kipparikvartetin 2. tenori ja perusti 1960-luvulla myös oman orkesterinsa. Lisäksi Väre toimi 1950- ja 1960-luvuilla yksityisenä laulunopettajana, ja oppilaisiin lukeutuu monia sittemmin suosituksi tulleita laulajia. Laulumenestyksestään huolimatta Väre ei pitänyt itseään laulajana vaan enemmänkin laulavana muusikkona.
Ture Ara

Carl Henrik Lorenz Ture Ara (vuoteen 1928 Åberg; 19. tammikuuta 1903 Tukholma – 29. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen ooppera- ja iskelmälaulaja (baritoni), laulunopettaja ja näyttelijä.

Ura

Ture Ara vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Käkisalmessa. Siellä hän tutustui säveltäjä Erkki Melartiniin, jolla oli keskeinen merkitys Aran alkavalla laulajanuralla. Heidän ystävyytensä kesti Melartinin kuolemaan saakka. 
Ture Ara opiskeli laulua muun muassa Aino Acktén johdolla ja piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1927. Hänestä tuli yksi Suomen ensimmäisistä iskelmätähdistä, kun hän levytti vuonna 1929 valssin ”Emma”, jota myytiin yli 30 000 kappaletta. Toinen hänen laulamanaan menestykseen noussut kappale oli Ernest Pingoud’n säveltämä ja Väinö Siikaniemen sanoittama valssi ”Asfalttikukka” samalta vuodelta. 1920–1930-luvulla hän käytti iskelmälaulajana taiteilijanimeä Topi Aaltonen. Ara esiintyi myös ulkomailla (Saksassa, Ruotsissa ja Unkarissa).
Ara oli vuosina 1930–1953 kiinnitettynä Ruotsalaiseen teatteriin ja sen jälkeen Kansallisoopperaan aina vuoteen 1965 asti. Ara oli äänialaltaan baritoni, mutta hän tavoitti myös tenorin rekisterin, mikä käy ilmi esimerkiksi kappaleesta ”Muisto”. Hän levytti runsaasti etenkin suomalaisia kansanlauluja mutta ei oopperatulkintojaan. Lisäksi Ara esiintyi myös elokuvissa, ja operettitähtenä häntä arvostettiin suuresti. Aran tunnetuiksi tekemiä kappaleita olivat myös Oskar Merikannon säveltämät ”Reppurin laulu” ja ”Vallinkorvan laulu”, joita hän esitti menestyksekkäästi sotien aikaisilla viihdytyskiertueilla rintamalla.
Ture Ara oli vuosina 1944–1953 naimisissa näyttelijä ja laulaja Birgit Kronströmin kanssa.
Uransa jälkeen Ara ryhtyi jooga- ja laulupedagogiksi. Hänet palkittiin vuonna 1961 Pro Finlandia -mitalilla. Yksi Aran viimeisistä lauluoppilaista oli vuoden 1977 Miss Suomi Armi Aavikko. Ara julkaisi 1970-luvulla kaksi muistelmateosta: Saparo-Tuure ja Viisikanta.
Tjosovski

Maantiede ja asutus

Tjosovskin kunnan pinta-ala on 137,4 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa ja idässä Novgorodin piirin Tjosovo-Netylskin kuntaan, etelässä Batetskin piiriin ja lännessä Leningradin alueeseen. Pinta-alasta 54,3 % on maatalousmaata, 15,3 % metsää ja 5,5 % vesialuetta.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Zabolotjen kylä, jossa vuonna 2009 oli kolme asukasta.

Historia

Paikkakunta on saanut alkunsa 1940-luvun lopulla perustetun turvetuotantoyrityksen työläisasutuksesta Tjosovo-2. Vuonna 1959 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja nimen Tjosovski. Enimmillään siellä oli yli 4 000 asukasta.
Polttoturpeen tuotanto loppui Neuvostoliiton hajottua. Kaupunkimaisen taajaman asemasta luovuttiin vuonna 2009.

Liikenne, talous ja palvelut

Tjosovskista on maantieyhteys Novgorodin ja Lugan väliselle maantielle. Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat julkiset palvelut ja hallinto. Puolet työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, yleinen sauna, posti ja pankki.
Wat Arun

Arkkitehtuuri

Wat Arunin keskeisin tunnuspiirre on sen taivaisiin kohoava torni eli prang. Jyrkät portaat vievät ylemmäs kahdelle näköalatasanteelle. Prang on 67 metriä korkea. Keskusprangia ympäröi vielä neljä pienempää satelliittia. Tornien pinta on verhoiltu merisimpukan kuorilla ja rikkinäisillä posliininpalasilla, jotka olivat tulleet Bangkokiin kiinalaisten laivojen painolastina. Prangien juurella on muinaisten kiinalaisten sotilaiden ja eläinhahmojen patsaita. Toisella tasanteella on neljä hindujumaluuksiin kuuluvan Indran patsasta, jotka ratsastavat Erawanilla.
Joen rannassa on kuusi paviljonkia (sala), jotka ovat kiinalaista tyyliä. Rakennelmat ovat vihreätä graniittia ja ne toimivat venelaitureina. Aivan prangien läheisyydessä on temppelikompleksin pääkappeli eli ubosot, jossa uskonnolliset menot toimitetaan. Rakennuksessa on Niramitr Buddhan kuva, jonka suunnitteli yleisen käsityksen mukaan kuningas Rama II. Hallin pääsisäänkäynnin kruunaa korkea kattorakennelma, joka on koristeltu värillisellä keramiikalla ja stukkolla. Rakennuksen edustalla on kaksi demonia, jotka toimivat temppelivartijoina.

Temppelin historia

Temppeli rakennettiin jo Bangkokia edeltävän Ayutthayan valtakunnan aikana joskus 1700-luvun alussa, ja sen nimi oli alun perin Wat Makok (oliivien temppeli). Kun Thonburista tuli pääkaupunki, kuningas Taksin muutti temppelin nimen Wat Chaengiksi.
Temppeli toimi jonkin aikaa sittemmin Wat Phra Kaeoon vuonna 1784 siirretyn Smaragdibuddhan säilytyspaikkana.
Rama II muutti pyhätön nimen muotoon Wat Arunratchatharam. Hän myös korjautti temppelin ja korotti sen keskusprangia. Kuningas Rama III viimeisteli työn. Rama IV antoi temppelille sen nykyisen nimen Wat Arunratchawararam.

Mytologiaa

Keskusprangi symboloi Meruvuorta, joka kuuluu intialaiseen uskonnolliseen käsitteistöön. Sivuprangit on omistettu tuulen jumalalle Phra Phaille.
Sisäänkäynnin luona olevat demonit tai paholaisen kuvat kuuluvat Ramajana-eepokseen. Valkea patsas on nimeltään Sahassateja, ja vihreä tunnetaan taasen nimellä Tasakanth.

Liikenneyhteydet

Koska Wat Arun sijaitsee joen rannalla, on lautta luonnollisesti paras keino päästä sinne. Tha Tian (thaiksi ท่าเตียน) -laiturista lähellä Wat Phota (lepäävän Buddhan temppeli) on yhdyslautta Bangkokin puolelta Wat Arunin laituriin. Ylitys maksaa 4 bahtia. Turisteilta peritään 50 bahtin sisäänpääsymaksu temppelialueelle.
Baijerin evankelisluterilainen kirkko

Baijerin evankelisluterilainen kirkko (saks. Evangelisch-Lutherische Kirche in Bayern, ELKB) on yksi Saksan Saksan yhdistyneen evankelis-luterilaisen kirkon kahdeksasta jäsenkirkosta. Se kuuluu myös Saksan evankeliseen kirkkoon (saks. Evangelische Kirche in Deutschland, EKD). Kirkon pääpaikka on Münchenissä.
Baijerin evankelisluterilaisessa kirkossa on 2 370 179 jäsentä (2017) 1.531 seurakunnassa. ELKB on näin ollen maailman 11:nneksi suurin luterilainen kirkko ja yksi Saksan suurimmista luterilaisista maakirkoista.
Kirkkokunnan tuomiokirkko on Matteuksenkirkko Münchenissä. Huomattavia muita luterilaisia kirkkorakennuksia Baijerissa ovat Nürnbergin pääkirkot St. Sebald ja St. Lorenz. ELKB:n omistuksessa on kaikkiaan 7 000 kiinteistöä, joista 2 000 on kirkkoja ja kappeleita. Tutzingissa toimii maakirkon Evankelinen akatemia.

Historiaa

Baijeri jäi uskonpuhdistuksessa pääosin katoliseksi. Vuosina 1806 ja 1810 Baijerin kuningaskunnan aluemuutosten ohessa kuningaskuntaan liitettiin monia evankelisia alueita: Franken, kreivikunnat Brandenburg-Ansbach ja Brandenburg-Bayreuth sekä kaupungit Nürnberg, Memmingen, Kempten, Weißenburg ja Windsheim. Evankelisille ja reformoiduille kirkoille luotiin tuolloin Baijeriin oma synodi. Tämän kirkkokuntaan kuului evankelisia, reformoituja ja luterilaisia seurakuntia. Siitä muodostettiin vuonna 1921 Baijerin evankelisluterilainen kirkko, johon samana vuonna liittyi Coburgin maakirkko. Kirkon nykyinen nimi vakiintui vuonna 1948, jolloin Pfalzin alue ja seurakunnat erotettiin siitä.

Virsikirjat

Saksan maakirkoilla on kullakin oma virsikirja, joka koostuu Saksan yhteisestä kansallisesta osastosta ja maakirkon omasta liitteestä. Baijerissa protestanteilla ja lutelaisilla on ollut useita omia virsikirjoja (saks. Gesangbuch), joita on julkaistu vuosina 1810, 1854, 1928, ja 1957. Uusi virsikirja on Evankelinen virsikirja (Evangelisches Gesangbuch) vuodelta 1994.
Bergenheim-yhtiöt

Oy Bergenheim Yhtiöt Ab oli vuosina 1977–1998 toiminut lääkemaahantuoja sekä kosmeettisten ja teknokemiallisten tuotteiden maahantuoja ja valmistaja. Se muodostettiin monista lähinnä vuorineuvos Holger Bergenheimin perustamista yhtiöistä, kuten Oy Epeko Ab, Lääketuonti Oy – Medicinimport Ab, Oy Oxygenol Ab ja Bycos.
Instrumentarium osti Oy Bergenheim Yhtiöt Ab:n toukokuussa 1986. Yhtiö siirrettiin Instrumentariumin erillisyksikköön 1990, kunnes Instru myi sen helmikuussa 1998 perheyhtiö Berner Oy:lle. Tuolloin Bergenheim-yhtiöiden vuosiliikevaihto oli noin 130 miljoonaa markkaa. Instrumentariumin aikana 1990-luvun puolivälissä Bergenheim-yhtiöiden edustamiin kosmetiikkamerkkeihin kuuluivat Almay, Christian Dior, Clarins, Escada, Givenchy, Kanebo ja Calvin Klein. Se markkinoi myös vauvanhoitotuotteita sekä Schollin jalkojenhoitotuotteita. Yhtiön oma tehdas valmisti muun muassa Oxygenol-hammastahnoja, Orient Henna -hiusvärejä sekä Anet-shampoita ja -saippuoita.
Longaanit

Tuntomerkit

Longaanit ovat useimmiten yksikotisia puita tai pensaita. Niiden lehdet ovat parilehdykkäisiä. Lehtien lehdykät ovat vastakkaisia tai melkein vastakkaisia ja ehyt- tai sahalaitaisia. Suurissa kukinnoissa kasvavat kukat ovat yksineuvoisia. Kukkien verhiöt ovat kellomaisia ja terälehtiä voi olla 1–5 tai ne voivat puuttua kokonaan. Hedelmät ovat pyöristyneitä ja niiden ulkokuori on nahkea. Siemeniä ympäröi mehukas hedelmäliha.

Levinneisyys

Longaaneja kasvaa luonnonvaraisena Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa.
Tel Avivin pörssi

Tel Avivin pörssi (TASE, hepreaksi ‏הבורסה לניירות ערך בתל אביב‎) on Tel Avivissa sijaitseva, Israelin ainoa arvopaperipörssi. TASE on Israelissa ainoa julkinen arvopaperikaupan markkinapaikka. Sillä on merkittävä asema Israelin taloudessa. TASEen on listautunut 622 yritystä, joista kuutisenkymmentä on myös muissa pörsseistä.
Obwalden

Historiaa

Obwalden oli 1200- ja 1300-lukujen vaihteesta alkaen nimellä Unterwalden ob dem Wald osa Unterwaldenia, joka yhdessä Urin ja Schwyzin kanssa muodosti Sveitsin vanhan valaliiton vuonna 1291. Napoléonin vallan aikana 1798–1803 alue oli Sarnenin hallintoalue (saks. Distrikt Sarnen) Waldstättenin kantonissa, Helvetian tasavallassa. Vuosina 1803–1999 Unterwalden ob dem Wald oli puolikantoni osana Unterwaldenia. Vuodesta 1999 alkaen Obwalden on ollut kantoni, tosin ”puolikantonin” oikeuksilla: entisillä puolikantoneilla on vain yksi edustaja parlamentin ylähuoneessa.

Maantiede

Obwalden sijaitsee Etu-Alppien alueella: kantonin pohjoisosa on Emmentalin Alppeja, eteläosa Urin Alppeja. Kantonin korkein vuori on Titlis (3 238 m mpy.). Muita tunnettuja vuoria ovat muun muassa Pilatus ja Brienzer Rothorn (2 348 m mpy.).
Kantonin asutus on keskittynyt Sarner Aa- ja Engelberger Aa -jokien laaksoihin ja järvien rannoille.
Dan Wheldon

Kuolema

Wheldon menehtyi kauden 2011 viimeisessä kilpailussa, IZOD IndyCar World Championshipissä Las Vegasissa, tapahtuneessa 15 auton joukkokolarissa. Hän törmäsi edellä ajavaan autoon, minkä jälkeen hänen autonsa lähti lentoon ja murskautui lopulta reunavalliin. Myöhemmin sairaalassa Wheldonin todettiin kuolleen saamiinsa vammoihin.