google/wiki40b huggingface dataset:
Tanalyk

Pääuoma

Joen lähteet sijaitsevat eteläisessä Uralvuoristossa Irendyk-vuoristoharjanteen (ven. Ирендык) rinteillä Talkasin järven läheltä ja se virtaa 225 kilometriä ennen kuin se yhtyy oikealta Uraljokeen 1 827 kilometriä  ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa.
Pääuoman leveys vaihtelee 2–35 metriä ja syvyys 0,5–2 metriä, ja veden virtausnopeus on korkeintaan 0,2 metriä sekunnissa . Joen pääuoma virtaa lähes koko ajan kohti etelää ja ohittaa matkallaan esimerkiksi Merjasovon kylän, Baimakin pikkukaupungin, Petropavlovskin kaivoksen, Buribain kaivoskaupungin ja Akjarin kaupungin. Tämän jälkeen joki kääntyy lyhyessä kaaressa kohti koillista, jossa se laskee lopuksi Iriklinskin patoaltaaseen.

Vuodenajat ja virtaamat

Joen lähteet sijaitsevat Uralvuoriston eteläosan itäisillä rinteillä, minne kuivalla mannermaisella ilmastolla on suurin vaikutus. Sateita on vähemmän kuin Uralin läntisellä puolella, joten jokeen riittää vettä vain osaksi. Suurin vesikuorma vapautuu keväisin, kun kaikki talvella lumena varastoitunut vesi virtaa kerralla alas vuorilta. Tämän jälkeen joen vedenpinta alenee asteittain olemattomaksi ja joki pysyy lähes kuivana syksystä alkaen 8–10 kuukautta vuodessa. Joen keskimääräinen vuotuinen virtaama on 2,96 m³/s, mikä on mitattu 59 kilometriä joen suistosta. Joki jäätyy lokakuun loppupuoliskolla ja se vapautuu jäistä huhtikuussa.
Suuret vaihtelut joen virtaamassa vaikeuttavat veden hyödyntämistä. Siksi vettä kerätään valuma-alueella sijaitseviin tekojärviin. Suurin niistä on Serek-Kul (ven. Серек-Куль), jonka pinta-ala on 250 hehtaaria, ja Tanaliskin tekojärvi (ven. Таналыкское водохранилище), jonka pinta-ala on 201 hehtaaria ja suurin syvyys 36 metriä.
Duo

Duo tarkoittaa yhtyettä, jossa on kaksi muusikkoa. Joskus termillä tarkoitetaan myös tällaiselle yhtyeelle sävellettyä kappaletta. Kahdelle muusikolle sävellettyä kappaletta kutsutaan kuitenkin useimmiten duetoksi.
Caravan-lehti

Levikki

Caravan-lehden levikki on noussut tasaisesti viimeisen kymmenen vuoden aikana. Viimeisen levikintarkastuksen (MediaAuditFinland Oy 12.12.2017) mukaan Caravan-lehden virallinen levikki on 58 549 kappaletta.
Jaana Oravisto

Jaana Maaria Oravisto (s. 14. toukokuuta 1955 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Oravisto valmistui teatteritaiteen maisteriksi 1984. Hän on ollut kiinnitettynä Tampereen Työväen Teatterissa samasta vuodesta saakka. Hän on tehnyt töitä myös elokuvissa ja televisiossa.
Oravisto on Matti Oraviston ja Teija Sopasen tytär. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Pentti Helinin kanssa vuodesta 1988. Heillä on kolme lasta.
Oravisto ääninäytteli Lumikki ja seitsemän kääpiötä -elokuvan alkuperäisessä dubbauksessa (1982) Lumikin puhekohtaukset, lauluosuudet hoiti Johanna Nurmimaa.
Hernesypressi

Kuvaus

Hernesypressi on ainavihanta, usein suorarunkoinen, yleensä noin 20 metrin korkeuteen kasvava havupuu. Tietyillä paikoilla se voi saavuttaa noin 50 metrin korkeuden. Latvus on kartiomainen ja suhteellisen avoin. Kaarna on punaruskeaa, säikeistä ja hilseilee pitkinä suikaleina.
Lehdet ovat tavallisesti suomumaisia, teräväkärkisiä ja noin 3 millimetriä pitkiä. Ne ovat kiinnittyneet versoihin vastakkaisesti neljässä rivissä. Versot lehtineen ovat litteitä, yläpinnalta kiiltävän tummanvihreitä, alapinnalta vaaleampia. Nuorilla yksilöillä on neulasmaisia, noin 6 millimetriä pitkiä lehtiä. Eräillä viljelylajikkeilla on pysyvästi nuoren yksilön lehdet.
Pyöreät kävyt ovat pieniä, 5–8 millimetriä halkaisijaltaan. Ne ovat aluksi vihreitä ja muuttuvat kypsyessään tummanruskeiksi. Kävyissä on yleensä kymmenen käpysuomua, viitenä vastakkaisena parina neljässä rivissä. Jokaisessa käpysuomussa on 1–2 noin kaksi millimetriä pitkää siementä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Hernesypressi kasvaa luonnonvaraisena vain Japanissa lauhkean vyöhykkeen kosteilla alueilla. Sitä kasvatetaan koristepuuna laajalti muualla maailman lauhkean vyöhykkeen alueilla.

Käyttö

Hernesypressi on laajalti käytetty koristepuu, ja siitä on lukuisia väritykseltään, kasvutavaltaan ja muodoltaan eroavia viljelylajikkeita.
Hernesypressin puuta käytetään varsinkin Japanissa rakentamiseen, ja se on historiallisesti ollut hyvin arvostettua.
Super Bowl LIII

Valintaprosessi

NFL julkaisi toukokuussa 2015 neljän kaupungin listan, josta omistajat äänestivät vuosien 2019 ja 2020 Super Bowlien isäntäkaupungit. Äänestys suoritettiin toukokuussa 2016. Listalla olivat Atlantan lisäksi Miami, New Orleans ja Tampa. NFL julkisti 24. toukokuuta 2016, että Atlanta saa järjestää Super Bowl LIII:n. Samalla ilmoitettiin, että stadionina toimii Mercedes-Benz Stadium, joka oli tuolloin rakenteilla.

Televisiointi

Yhdysvalloissa televisiointioikeudet ovat vuorossa CBS:llä. Viimeksi CBS televisioi Super Bowlin vuonna 2016. Elokuussa 2018 CBS julkaisi, että Jim Nantz, Tony Romo ja Tracy Wolfson hoitavat selostuksen.
Renniini

Renniini eli kymosiini on imeväisikäisten nisäkkäiden mahalaukun pohjukkaosan erittämä entsyymi, joka katalysoi maidon kaseiiniproteiiniin pilkkoutumista. Kaseiinin pilkkoutuminen aiheuttaa maidon proteiinien koaguloitumisen, jonka seurauksena maito jää pidemmäksi aikaa mahalaukkuun, jotta proteiineja pilkkovalla pepsiinillä on enemmän aikaa toimia. Renniiniä käytetään myös juustonvalmistuksessa.
Renniinin CAS-numero on 9001-98-3 ja EC-numero 3.4.23.4.
Porin ortodoksinen kirkko

Historia

Porin seudulla on ortodokseja noin 300. He ovat pääosiin siirtokarjalaisia tai heidän jälkeläisiään ja kuuluvat Tampereen ortodoksisen seurakunnan alaisuuteen. Ensimmäisen kerran ortodoksisen kirkon rakentamista suunniteltiin Poriin jo sotien jälkeen, mutta hanke toteutui vasta 2000-luvun alussa. Ennen omaa kirkkoa Porin ortodoksisella yhteisöllä oli käytössään V kaupunginosassa sijainnut rukoushuone, jonka tiloissa nykyään toimii Porin venäläinen ortodoksinen kirkko. Porin ortodoksisen kirkon vihki Helsingin metropoliitta Ambrosius 29. syyskuuta 2002. Tilaisuudessa olivat paikalla myös muun muassa arkkipiispa Leo sekä kulttuuriministeri Kaarina Dromberg.

Sisustus, pyhäinjäännökset ja kellot

Porin ortodoksisen kirkon ikonostaasi on Margit Linnun maalaama ja sen muista ikoneista on vastannut Harri Stefanius. Kirkkoon ortodoksisen tradition mukaan sijoitetut pyhäinjäännökset ovat 1600-luvulla eläneen kreikkalaisen marttyyrimunkin luunsiruja ja ne ovat peräisin Ateenan lähistöllä sijaitsevasta Dau Pentelin luostarista. Porin ortodoksisen kirkon kellot on valettu Venäjällä Voronežin kaupungissa. Messingin ja tinan seoksesta valmistettuja kelloja on kaikkiaan kahdeksan, joista suurin painaa 640 kiloa ja pienin noin seitsemän kiloa.
Viimeinen yhteys: The Dead Zone

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoo Viimeistä yhteyttä surumielisyydessään ja hillityssä tyylissään harvinaisen hienoksi kauhuelokuvaksi. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever pitää elokuvaa hyvänä Kingin romaanin filmatisointina ja antaa sille kolme tähteä neljästä.
Esaias Wechter

Esaias Wechter (1701–1776) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies. Wechteristä tuli Turkuun raatimies vuonna 1741. Hän perusti vuonna 1738 sinne villa- ja verkatehtaan ja Littoisiin värjäys- ja veranvanutuslaitoksen. Hän oli myssypuolueessa vuosien 1734, 1738–1739 ja 1742–1743 valtiopäivillä ja oli sekreettivaliokunnan jäsen, ja hän puolusti siinä asemassaan käsitystä, että suomea puhuville oli Suomessa annettava etusija virantäytössä.
Transmeri

Omistajaperhe

Transmerin perustaja Gunnar Didrichsen (1903–1992) toimi yrityksensä toimitusjohtajana 60 vuotta, vuoteen 1988 saakka. Poika Jon Didrichsen jatkoi toimitusjohtana 1988-2009. Vuosina 2009-2013 Transmerin toimitusjohtajana toimi Didrichsenin perheen kuopus ja ainoa tytär Ann Marie Didrichsen. Sittemmin omistajat ovat siirtyneet hallitustehtäviin ja liiketoiminnan operatiiviseen johtoon on otettu ulkopuoliset vetäjät. Yhtiön omistavat sisarukset Jon, Ann Marie, Hans ja Peter sekä heidän lapsensa.
Didrichsenin perhe tunnetaan myös Gunnarin ja vaimonsa Marie-Louisen perustamasta Didrichsenin taidemuseosta Helsingin Kuusisaaressa.
Työväen Shakkiliitto

Työväen Shakkiliitto on vuonna 1934 perustettu Suomen Shakkiliiton (SSL) jäsenliitto. Muita jäsenliittoja ovat Suomen Kirjeshakkiliitto ja Suomen Tehtäväniekat. Shakkiseurat ovat Suomea FIDE:ssä edustavan SSL:n varsinaisia jäseniä.
Työväen Shakkiliitto kuului vuosina 1968–1990 Kansan Sivistystyön Liittoon.
Jana Kudrjavtseva

2015 MM-kilpailujen vaikeudet ja seuraukset

Ennen vuoden 2015 MM-kilpailuja Stuttgartissa Kudrjavtseva loukkasi harjoituksissa vasemman nilkkansa. MM-kilpailuissa hän teki ohjelmiinsa pieniä muutoksia, jotta pystyi kilpailemaan loukkaantuneella nilkalla, ja voitti kolmannen neliottelun maailmanmestaruutensa. Loukkaantunut nilkka leikattiin kaksi viikkoa MM-kilpailujen jälkeen, minkä jälkeen se oli kipsissä noin kaksi kuukautta. Hän käytti nilkkatukea koko loppu-uransa ajan.

Uran jälkeinen elämä

Heti uransa loputtua Kudrjavtseva muutti Pietariin silloisen poikaystävänsä Arthur Jusupovin kanssa. Hän pitää paljon erilaisia voimisteluleirejä sekä Masterclass-päiviä. Hän on myös tehnyt mallin töitä.
Antoine Wright

Antoine Domonick Wright (s. 6. helmikuuta 1984 West Covina) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa Toronto Raptorsia.

Ura

Wright pelasi yliopistokoripalloa Teksasin A&M yliopistossa, josta hän ilmoittautui vuoden 2005 NBA:n varaustilaisuuteen. New Jersey Nets varasi Wrightin viidentenätoista pelaajana ja hän pelasikin seurassa kolme seuraavaa kautta. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi Dallas Mavericksiin, mutta pelasi seurassa ainoastaan kauden ajan, sillä kesällä 2009 hän siirtyi Raptorsiin.
Berney Armsin rautatieasema

Historia

Berney Armsin asema avattiin 1. toukokuuta 1844. Syrjäinen asema rakennettiin, koska alueen maat omistanut Thomas Trench Berney suostui myymään maata rautatien rakentamista varten vain, jos rautatieyhtiö avaisi aseman hänen mailleen. Aseman lähelle rakennettiin myös muutama mökki, joista yhdessä toimi lipunmyynti. Alusta lähtien aseman käyttö oli vähäistä, ja jo kymmenen vuoden sisään rautatieyhtiö ilmoitti, etteivät junat enää pysähdy siellä. Berney protestoi päätöstä, sillä se rikkoi hänestä sopimusta. Rautatieyhtiö sanoi, että heillä oli velvollisuus ainoastaan rakentaa asema, ei liikennöidä sinne. Lopulta riidassa päädyttiin kompromissiin, jossa asemalla pysähtyi yksi juna kumpaankin suuntaan maanantaisin, keskiviikkoisin ja lauantaisin.
Sittemmin junat ovat alkaneet taas pysähtyä asemalla päivittäin, joskin kesäsunnuntaita lukuun ottamatta junia pysähtyy siellä vain muutama vuorokaudessa.
Karel Roden

Karel Roden (s. 18. toukokuuta 1962, České Budějovice) on tšekkiläinen näyttelijä.

Aiempi elämä

Rodenin isä ja isoisä olivat myös näyttelijöitä. Opiskeltuaan teatteritaidetta Prahassa hän on esittänyt elokuvissa ja teattereissa monia rooleja.

Näyttelijänura

Tšekin ulkopuolella hänet tunnetaan monista Hollywood-rooleistaan, kuten elokuvissa 15 Minutes (2001), Blade II (2002), Bulletproof Monk (2003), Medusan isku (2004), Hellboy (2004), Running Scared (2006), Largo Winch (2008), RocknRolla (2008) ja Ottolapsi (2009). Hänellä oli myös pieni rooli vuoden 2007 elokuvassa Mr. Bean lomailee. Hän esitti Juraj Thurzoa Bathory-elokuvassa vuonna 2008.
Pääroolistaan elokuvassa Guard No. 47 Roden sai Czech Lion -palkinnon. Hän sai myös Alfréd Radok -palkinnon esiintymisestään Brunona Le Cocu Magnifique:ssa.
Roden tekee Mikhail Faustinin ääniroolin videopelissä Grand Theft Auto 4.

Yksityiselämä

Tällä hetkellä Roden on Prahassa näyttelijä-taiteilija Jana Krausován kanssa.
John Mitchell (poliitikko)

John Newton Mitchell (15. syyskuuta 1913 Detroit, Michigan – 9. marraskuuta 1988 Washington) oli yhdysvaltalainen asianajaja ja poliitikko, joka toimi vuosina 1969–1972 Yhdysvaltain oikeusministerinä. Hän sotkeentui Watergate-skandaaliin ja oli vuosina 1977–1979 19 kuukauden ajan vankilassa.
Mitchell opiskeli lakimieheksi Fordhamin yliopistossa New Yorkissa ja toimi toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastossa torpedoveneen komentajana. Sen jälkeen hän työskenteli pitkään tunnetussa newyorkilaisessa asianajotoimistossa ja sai mainetta julkisten joukkovelkakirjojen asiantuntijana. Mitchell päätyi yhteistyöhön Richard Nixonin kanssa vuonna 1967, jolloin heidän asianajotoimistonsa yhdistyivät. Vuoden 1968 presidentinvaaleissa Mitchell toimi Nixonin kampanjapäällikkönä. Presidentiksi valittu Nixon nimitti hänet oikeusministeriksi tammikuusta 1969 alkaen. Mitchell teki ministerinä joitain kiistanalaisia päätöksiä. Hän tuki korkeimman oikeuden tuomareiksi kahta Nixonin asettamaa ehdokasta, jotka senaatti hylkäsi sopimattomina, nosti syytteitä Vietnamin sotaa vastustaneita mielenosoittajia vastaan, hyväksyi salakuuntelun käytön ilman oikeusistuimen antamaa lupaa ja yritti estää Daniel Ellsbergin vuotamien niin sanottujen Pentagonin paperien julkaisemisen nostamalla kanteen, jonka korkein oikeus myöhemmin hylkäsi.
Mitchell erosi ministerin tehtävistä maaliskuussa 1972 ja siirtyi Nixonin uudelleenvalintakomitean puheenjohtajaksi. Hän erosi tästäkin tehtävästä heinäkuussa 1972, pian Demokraattisen puolueen toimistoon Watergate-talossa tehdyn murron paljastumisen jälkeen. Vuonna 1974 Mitchelliä vastaan nostettiin syyte osallisuudesta murron suunnitteluun sekä oikeuden haittaamisesta ja väärän valan vannomisesta tapausta seuranneen salailun yhteydessä. Seuraavana vuonna hänet todettiin syylliseksi ja tuomitiin kahden ja puolen vuoden vankeuteen. Hän aloitti rangaistuksen suorittamisen vuonna 1977 ja pääsi ehdonalaiseen vapauteen 19 kuukauden jälkeen vuonna 1979.
Vitus Huonder

Vitus Huonder (s. 21. huhtikuuta 1942 Trun) on sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Churin hiippakuntaan Johannes Vonderach 25. syyskuuta 1971, ja hänet nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 8. heinäkuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Amédée Grab, jota avustivat Francesco Canalini ja Kurt Koch.
Luis Monti

Ura

Monti pelasi puolustajana tai keskikentällä puolustavassa roolissa. Hänet tunnettiin kovaotteisena pelaajana.
Monti edusti Argentiinan pääsarjassa vuosina 1921–1930 Huracánia, Boca Juniorsia ja San Lorenzoa. Hän saavutti neljä Argentiinan-mestaruutta. Monti edusti Italian pääsarjassa vuosina 1931–1939 Juventusta. Hän saavutti neljä Italian-mestaruutta.
Monti pelasi Argentiinan maajoukkueessa vuosina 1924–1931 16 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Italian maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1932–1936 18 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Monti voitti Argentiinan riveissä 1927 Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa. Lisäksi hän saavutti hopeaa 1928 olympiaturnauksessa.
Peliuransa jälkeen Monti toimi myös valmentajana. Hän työskenteli seuratasolla Italiassa ja Argentiinassa.
Sian vesikulaaritauti

Sian vesikulaaritauti (lyh. SVD) on sioilla esiintyvä helposti leviävä virustauti, jonka aiheuttaja on enteroviruksiin kuuluva sian vesikulaaritautivirus . Tautia esiintyy hajanaisesti Euroopassa ja Aasiassa, mutta toistaiseksi sitä ei ole tavattu Suomessa . Sikojen vesikulaaritauti on tärkeä erotusdiagnoosi suu- ja sorkkataudille, sillä kyseisten tautien oireita ei voi erottaa toisistaan ilman tarkempia laboratoriokokeita.

Oireet

Oireiden vakavuus riippuu tartunnanlähteestä, infektion aiheuttajaviruksen lajista ja sikojen elinympäristöstä . Yleensä tartunnat ovat oireettomia, mutta usein tartunnan saaneilla eläimillä on lievää kuumetta. Kuumeilua seuraa rakkuloiden muodostuminen sorkkiin, etenkin ruununrajan alueelle. Harvinaisempi oire on rakkuloiden esiintyminen myös pään alueella huulissa, kärsässä ja kielessä. Rakkulat saattavat aiheuttaa kipua jaloissa ja suussa, minkä vuoksi oireiksi voivat ilmestyä myös liikkumishaluttomuus, ontuminen ja syömättömyys.
Eriocaulaceae

Tuntomerkit

Eriocaulaceae-kasvit ovat lähes aina lehtiruusukekasveja. Heimon kasveissa on juurissa ja lehdissä tuuletussolukkoja eli aerenkyymiä. Soluissa on oksalaattikiteitä. Karvat ovat yleisiä ja monimuotoisia. Lehtituppi ei ole selvästi erottuva. Kasvit ovat yksikotisia, kukat yksineuvoisia. Kukintovana on spiraalimaisesti kiertynyt, särmikäs tai kulmikas, ja sen tyvellä on alalehti, jonka tuppi on umpinainen. Mykerömäisen kukinnon lapakko on vaihtelevissa määrin litteä, ja kukinto tuo mieleen piippurassin. Kukat ovat pieniä, ja niissä on erilliset verhiö ja melko nahkea teriö. Sikiäimessä on aksiletyyppinen istukka, ja kussakin emilehdessä on yksi riippuva siemenaihe. Hedelmä on tavallisesti avautuva, kehälehdet ovat siinä vielä jäljellä.

Levinneisyys

Eriocaulaceae kasvaa tropiikissa ja joitakin lajeja on myös lauhkeilla alueilla. Heimo on keskittynyt Guyanan ylängölle ja Koillis-Brasiliaan.

Luokittelu

Heimossa on kuusi sukua ja 1160 lajia, jotka jakautuvat kahteen alaheimoon. Heimon erilaistuminen alaryhmikseen lienee alkanut noin 64 miljoonaa vuotta sitten.

Alaheimo Eriocauloideae Burnett

Kasvit ovat tavallisesti vesikasveja, joiden juurissa ja lehdissä on aerenkyymisolukoita. Kasvit ovat kaksikotisia (emi- ja hedekukat eri yksilöissä). Kukan teriö on eri- tai yhdislehtinen, ja terälehdissä on mustat rauhasmaiset kärjet. Hedekukissa on neljä, viisi tai kuusi hedettä sekä emiön jäänne, pistillodi. Emikukissa on huomaamattomia joutoheteitä.
Alaheimo käsittää yksi tai kaksi sukua, joissa on 420 tropiikissa ja osin lauhkeassa vyöhykkeessä kasvavaa lajia. Suvussa Eriocaulon on 400 lajia.

Alaheimo Paepalanthoideae Ruhland

Kasvit ovat tavallisesti maalla kasvavia. Verholehdet ovat terälehtien mittaisia tai pidempiä. Hedekukissa verhiö ja teriö ovat tyveltään kasvaneet yhteen, ja heteitä on kolme, harvemmin kaksi; ne ovat terävastaisia. Pistillodi on mettä erittävä. Emikukissa on joutoheteitä.
Alaheimoon kuuluu neljä sukua ja 76 lajia, jotka kasvavat Uudessa maailmassa, erityisesti sen trooppisissa osissa. Afrikassa on muutama laji. Suurimmat suvut ovat Paepalanthus (460 lajia), Syngonanthus (200 lajia) ja Comanthera (40 lajia).
45 vuotta

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä ”45 vuotta on näyttelijöidensä varassa elävä ja hengittävä elokuva. Veteraaninäyttelijät Charlotte Rampling ja Tom Courtenay esittävät eläkeikäistä pääparia vereslihalla ja niin uskottavasti, että heitä voisi luulla oikeaksi aviopariksi.”
Vaarallinen nainen (vuoden 1952 elokuva)

Juoni

Vaarallinen nainen kertoo kovasta naisgangsterista (Crawford) ja hänen romansseistaan kahden eri miehen kanssa. Beth saa tietää, että hän tulee olemaan täysin sokea viikon kuluessa. Hän hakee apua eräältä silmäkirurgilta, joka ehkä voisi pelastaa Bethin näön. Tämän prosessin aikana kirurgi myös parantaa hänen kovaa sydäntään...

Tuotanto

Vaarallinen nainen perustuu Bernard Girardin romaaniin Stab of Pain, jonka pohjalta Daniel Mainwaring ja George Worthing Yates laativat käsikirjoituksen. Robert Sisk toimi elokuvan tuottajana ja Warner Bros. tuotantoyhtiönä sekä jakelijana. Vaarallinen nainen kuvattiin vuonna 1951.

Julkaisu ja vastaanotto

Vaarallinen nainen sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 9. helmikuuta vuonna 1952 rajoitetussa levityksessä. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 28. helmikuuta. Pian elokuvan ensi-illan jälkeen Crawford jätti Warner Brothers -studion.
Suomessa elokuva ei saanut esitystä, koska 13. toukokuuta 1952 Suomen elokuva-arkisto ja Valtion elokuvatarkastamo kielsi elokuvan Suomessa; Vaarallinen nainen sai "KK"-merkinnän eli "kokonaan kielletty". Kieltopäätös ei ole enää voimassa.
Bosley Crowther The New York Timesista kutsui elokuvaa "roskaksi" ja New York Herald Tribunen Otis Guernsey, Jr. kuvaili elokuvaa "pitkäksi ja tuuliseksi" ja juonta "väsyttäväksi tarinaksi". Vaikka itse elokuva sai huonon vastaanoton kriitikoilta, Crawfordin roolisuorituksesta pidettiin.
Lux Radio Theater lähetti 60-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 16. maaliskuuta vuonna 1953, jossa Dennis Morgan uusi elokuvaroolinsa. Vuonna 1972 Town Hallin Legendary Ladies -show’ssa Crawfordilta kysyttiin, että minkä elokuvan tekemistä hän katuu ja Crawford kertoi yleisölle, että piti Vaarallista naista huonoimpana elokuvanaan. Vaarallinen nainen julkaistiin DVD:lle 23. maaliskuuta vuonna 2009.
Antaa soittaa

Taustaa

Olli Lindholmin erotettua talvella 1990 yhtyeestä Juha Rauängin ja Veikko Lehtirannan sekä kitaristi Juha Mielosen, oli hänen tarkoituksenaan koota Jani Viitasen kanssa uusi kokoonpano, joka tekisi vielä yhden levyn. Tämän jälkeen yhtyeen soittokamat, valot ja keikkabussi myytäisiin ja Yö lopettaisi toimintansa. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut, koska yhtyeen kirjanpitäjä ilmoitti verovelkaa olevan yli 100 000 markkaa, jonka vuoksi Yön oli vielä aiheellista jatkaa. Yhtye oli velkaa myös levy-yhtiölleen Poko Rekordsille, joka oli avustanut valosetin hankinnassa.
Tulevan albumin materiaalia alettiin äänittämään syksyllä 1990 ja studiotyöskentelyä jatkettiin vielä seuraavana keväänä. Frogleyn ja Hämäläisen lisäksi mukana oli myös nuori kosketinsoittaja Mikko Kangasjärvi. Hänen oli aluksi tarkoitus soittaa vain levyllä, mutta myöhemmin Kangasjärvi tuli mukaan myös kiertuekokoonpanoon ja Yön vakituiseksi jäseneksi. Jussi Hakulinen puolestaan teki jälleen yhtyeelle kappaleita, ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1985. Muita sanoittajia albumilla olivat Hakulisen ja Lindholmin lisäksi tamperelainen kuntosaliyrittäjä ja harrastelijamuusikko Ari Ahonen,  Juice Leskinen sekä salanimeä Mr. Spirit käyttänyt Mika Sundqvist. 
Antaa soittaa ei ollut suuri myyntimenestys, se nousi Suomen albumilistalle vain viikon ajaksi sijalle 33. Levyllä oli kuitenkin myöhemmin suosituksi tulleita kappaleita, kuten singlenäkin julkaistu Vie mut minne vaan, joista lopulta alkoi Yön uusi nousu.
Sähköankerias

Ulkonäkö

Sähköankeriaan vartalo on tumma, liereä ja pitkulainen, lähes suomuton. Vatsapuoli on kalan peräosassa kellertävä. Pää on litteä ja suu iso, kummassakin leuassa on yksi rivi kartiomaisia hampaita.

Levinneisyys ja elinympäristö

Sähköankeriasta tavataan Guyanassa, Orinoco-joessa ja Amazonin vesistön keski- ja alajuoksulla. Se viihtyy lähellä joen mutaista pohjaa ja joskus suoalueilla, varjoisissa vesissä.
S. Albert Kivinen

Seppo Kalevi Albert Kivinen (s. 19. lokakuuta 1933, Ikaalinen) on suomalainen filosofi ja filosofian tohtori, joka toimi Helsingin yliopiston filosofian laitoksessa dosenttina.

Henkilöhistoria

Kivinen väitteli 1977 Helsingin yliopistossa teoreettisesta filosofiasta. Hän toimi Suomi-Mongolia -seuran puheenjohtajana 1970-luvun alkupuolella, Suomen Parapsykologisen tutkimusseuran johtokunnan jäsenenä vuosina 1972–1974 ja Transscendentaaliradiestesian Seuran sihteerinä vuosina 1974–1987. Skepsis ry:n puheenjohtajana hän toimi vuosina 1987–1989. 
Kivinen tunnetaan skeptikkona ja paranormaalien ilmiöiden sekä okkultismin oppihistorian tuntijana.
S. Albert Kivinen on kirjoittanut kauhukertomuksia H. P. Lovecraftin luoman mytologian pohjalta sekä levyttänyt joukon poliittis-filosofisia lauluja yhteistyössä muun muassa M. A. Nummisen kanssa.

Filosofia

S. Albert Kivinen on tutkinut ontologiaa, muun muassa universaalien ongelmaa. Hän asettuu realistiselle kannalle ja kannattaa ”onttista kommunismia”, jonka hän tiivistää sanoin: ”Maailmassa on monia yksilöitä. Näillä yksilöillä on erilaisia yhteisiä (ja erottavia) piirteitä.” Kivisen mukaan onttinen kommunismi on terveen järjen universaaliteoria, eikä sillä ole mitään tekemistä poliittisen kommunismin kanssa. Myös mielen ja ruumiin ongelma on kiinnostanut Kivistä.
Kivisen ajatteluun vaikuttaneita filosofeja ovat olleet muun muassa Aristoteles ja Cambridgen yliopiston filosofit Bertrand Russell, G. E. Moore ja C. D. Broad. Näistä viimeksi mainittu on Kivisen mukaan hänen lempifilosofinsa.
Sahelinvahanokka

Levinneisyys

Sahelinvahanokkaa tavataan luonnonvaraisena Afrikassa Länsi-Afrikasta Keski-Afrikan kautta Eritreaan ja Keniaan ulottuvalla alueella. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.