google/wiki40b huggingface dataset:
Vakoilumuseo

Vakoilumuseo on alansa ensimmäinen julkisesti avoinna oleva kansainvälistä vakoilua käsittelevä erikoismuseo maailmassa. Museo perustettiin vuonna 1998. Museoidean isä on Teppo Turja. Museo on KGB:n ja Stasin museoitujen tilojen ohella ainoa laatuaan Euroopassa. Museo toimii Suomessa Tampereen keskustassa entisessä Finlaysonin tehtaassa muun muassa kulttuuripalveluja tarjoavalla alueella. Vakoilumuseon näyttelyyn tutustui vuonna 2007 noin 23 000 vierailijaa. Kävijöistä noin puolet on ulkomaalaisia, eniten vierailijoita tulee Venäjältä, Yhdysvalloista, Saksasta, Ranskasta, Japanista ja Britanniasta.  
Vakoilulla on merkittävä rooli historiassa. Vakoilu vaikuttaa kaikilla yhteiskuntaelämän alueilla myös nykyaikana. Vakoilussa yksittäisetkin henkilöt ovat kyenneet vaikuttamaan maailmanhistorian käänteisiin jopa enemmän kuin viralliset hallitukset tai valtioiden päämiehet. Siksi museon perustaminen nähtiin aikanaan tarpeelliseksi.
Museo on omistukseltaan yksityinen. Aiheen puolueettoman käsittelyn perusnäyttely on keskittynyt tarkastelemaan vakoilua yksittäisten vakoojien sekä heidän käyttämiensä menetelmien ja välineiden kautta. Myös muunlaista materiaalia on esillä, muun muassa kylmän sodan aikaista atomivakoilua käsitellään laajasti. Eräs museon kasvatuksellinen tavoite on saada lapset ja nuoret kiinnostumaan museoista yleisestikin. Myös erikoisten ja ainutlaatuisten esineiden säilyttäminen tuleville sukupolville on museon perusfunktioita. Median ja viihdeteollisuuden luoma kuva vakoilusta on melko sadunhohtoinen. Tätä pyritään korjaamaan, vaikka toki museossa on myös viihteellisiä elementtejä. Museossa tapaa myös maailman kuuluisimpia vakoojia kuten Kim Philbyn, Rosenbergit, Richard Sorgen, Mata Harin, Oleg Gordijevskin ja Sidney Reillyn perusteellisten henkilötarinan kera. Kymmenien henkilöhahmojen joukosta löytyvät myös partioliikkeen perustaja Robert Baden-Powell ja Mannerheim.
Museo järjestää sopimuksesta opastettuja kierroksia lähinnä suomeksi ja englanniksi. Näyttelyn opaskirja on käännetty myös saksaksi, venäjäksi, japaniksi, puolaksi, ranskaksi, espanjaksi, italiaksi ja ruotsiksi. Vakoilumuseossa voi suorittaa leikkimielisen Agenttitestin. Osallistuja saa muistoksi suosituskirjan kykyjä vastaavan organisaation palvelukseen. Se voi olla MI6, GRU, Mossad, CIA, Säpo tai Supo. Museokaupasta voi ostaa vakoiluaiheisia matkamuistoja.

Museon esineistö

Museossa on esillä muun muassa salakuuntelulaitteita, kätkettyjä mikrofoneja, miniatyyrikameroita, valheenpaljastin, salakirjoituslaitteita, radiolaitteita, väärennöksiä, karttoja, naamioituja ja helposti kätkettäviä aseita sekä optisia laitteita. Kävijät voivat myös itse puuhailla alan laittein. Käytettävissä on näkymätöntä mustetta, pimenäkölaite, äänenmuunnin ja oikean koodin keksimistä odottava kassakaappi. Museosta löytyy myös salahuone ja säkkipimeä vakoilutunneli.
Yonkoma

Yonkoma manga (jap. 4コマ漫画) on neljästä samankokoisesta ruudusta koostuva sarjakuvastrippi. Termi yonkoma on japanilainen, mutta sentyyppisiä sarjakuvia esiintyy myös Japanin ulkopuolella. Yonkoman ruudut on yleensä järjestetty pystysuoraan ylhäältä alas, mutta julkaisusta riippuen ne voivat olla myös vaakasuorassa tai neliössä.

Käyttö

Yonkoma-strippejä on Japanissa melkein minkälaisissa julkaisuissa tahansa: mangalehdissä, sarjakuvakirjoissa, sanomalehtien sarjakuvaosastoilla, pelilehdissä, ruoanlaittolehdissä ja niin edelleen. Stripin juoni rajoittuu usein neljään ruutuun, mutta joissakin sarjoissa tarina saattaa jatkua stripistä toiseen. Jotkin yonkomat käsittelevät myös vakavia aiheita, mutta yleensä huumorin keinoin.

Esimerkkejä yonkoma-mangasta

Tunnettuja sarjoja, jotka on piirretty yonkoma-tyyliin, ovat esimerkiksi Sazae-san, Azumanga Daioh ja amerikkalainen verkkosarjakuva Sexy Losers. Vaakasuoraa tyyppiä edustaa muun muassa verkkosarjakuva Ghastly's Ghastly Comic.
Andreas Otterling

Ura

Otterling saavutti pronssia pituushypyssä vuoden 2015 sisäratojen EM-kilpailuissa Prahassa. Hän on osallistunut yksiin ulkoratojen EM-kilpailuihin, vuonna 2012 Helsingissä jääden karsinnassa ilman tulosta. Hänellä on kaksi Ruotsin mestaruutta, yksi kolmiloikasta ja yksi pituushypystä.
Otterling on hypännyt kolmiloikkaa parhaimmillaan ulkoradoilla 16,21 m vuonna 2010 ja sisäradoilla 16,22 m vuonna 2010. Hän keskittyi aiemmin myös kolmiloikkaan, mutta käytyään kesällä 2014 lonkkaleikkauksessa hän on keskittynyt pelkästään pituushyppyyn.
Tiima

Tiima ry on vuonna 1966 perustettu Oulun yliopiston historianopiskelijoiden ainejärjestö. Pääaineina tällä hetkellä ovat historia sekä aate- ja oppihistoria. Aiemmin pääaineittein joukossa oli myös Suomen ja Skandinavian historia. Opiskelijoita aloittaa yhteensä 36.
Toiminnassaan Tiima keskittyy jäsenpalveluiden tuottamiseen ja opiskelijajäseniensä edunvalvontaan. Jäsenpalveluihin kuuluu esimerkiksi yhteisen kiltahuoneen ylläpitö, kahvi- ja toimistotarvikkeiden hankinta, erilaisten tapahtumien järjestäminen ja neuvonta niin opiskeluun kuin työelämäänkin liittyvissä kysymyksissä.
Vuonna 2018 Humanistisen tiedekunnan muuton aikana myös Tiima ry muutti Oulun yliopiston eteläpäähän. Tässä yhteydessä vanha kiltahuone HU365 menetettiin, mutta tilalle saatiin yhteiskiltahuone Kultu, Meteli ja Timppa ry:iden kanssa. Uusi tila on huone HUM110.
Pukaron Paroni

Pukaron Paroni on Lapinjärven Pukaron kylässä valtatie 6:n varrella sijaitseva matkailukeskus, jossa on kahvila-ravintola, Neste -liikenneasema, Scanburger sekä myymälöitä. Matkailun edistämiskeskuksen mukaan Pukaron Paroni kuuluu Suomen suosituimpiin maksuttomiin matkakohteisiin noin 800 000:n vuotuisella kävijämäärällä.
Roskasakki

Juoni lyhyesti

Sarja alkaa, kun Julian ja Ricky palaavat vankilatuomion jälkeen kotikulmilleen. Julian aikoo tuomionsa jälkeen ryhdistäytyä, mutta Rickyllä on vaikeuksia jättää entistä pikkurikollisen elämäänsä. Koska pojat elävät tiiviissä yhteisössä, Rickyllä on taipumus saada Julian ja muut ystävänsä vaikeuksiin tempauksillaan. Bubbles on Rickyn ja Julianin lapsenmielinen mutta uskollinen ystävä. Kolmikon yhteinen ongelma on kuitenkin pahatapainen Cyrus, joka on noussut Rickyn ja Julianin vankilassaolon aikana asuntovaunukylän öykkäriksi.
Cyrus on lopulta vain pikkutekijä, jonka Julian ja Ricky pystyvät hoitelemaan tyylillään. Todellisena piikkinä kaverusten lihassa on entinen poliisi Jim Lahey, joka on yhteisön järjestyksenvalvoja ja asuntovaunukylän omistajan entinen aviomies. Erityisesti Rickyn elinkeinot, kuten marijuanan viljely ja myynti, varkaudet sekä varastetun tavaran välittäminen aiheuttavat Laheylle päänvaivaa. Lahey ja hänen idioottiapulaisensa Randy ottavatkin tuon tuosta yhteen Julianin, Rickyn ja Bubblesin kanssa.
Valtatie 16

Historiaa

Vaasan ja Kyyjärven välinen tie sai numeron 16 vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä. Tie on uudelleenrakennettu 1960-luvulla lähelle alkuperäistä reittiään. Poikkeus tästä on Vaasan ja Vähänkyrön Tervajoen väli, joka kulki Vähänkyrön kirkonkylän kautta alemmaksi Kyrönjokivartta nykyisen seututien 717 reittiä. Vuonna 2005 Vaasa–Ylistaro-osuus numeroitiin valtatie 18:ksi, jolloin 16 jäi vain Ylistaron itäpuolisen tien numeroksi.

Joukkoliikenne

Valtatie 16:lla kulkee päivittäin muutamia linja-autovuoroja. Päivittäin kulkee molempiin suuntiin pikavuoro Vaasasta Seinäjoelle, josta Lapuan kautta valtatielle 16 ja edelleen Kuopion kautta Joensuuhun.

Suunnitelmia

Pidemmän aikavälin suunnitelmissa on valtatien 16 numeroinnin jatkaminen kantateitä 77 ja 75 pitkin Kyyjärveltä Siilinjärven kautta Kuhmoon. Näin muodostuisi uusi pitkä valtatieyhteys Pohjanmaalta Keski-Suomen, Savon ja Karjalan kautta Kainuuseen.
Mika Vainio

Ø

Ø oli Vainion sooloprojekti, jonka nimellä hän julkaisi useita albumeja. 
Musiikkityyli on Pan Sonicin kaltaista hyvin kokeellista elektronista äänimaisemaa, jossa on rytmejä ja erilaisia sähköisiä ääniä. Suurimman osan Ø:n tuotannosta julkaisi Vainion ystävän perustama levy-yhtiö Sähkö Recordings.
Kymenlaakson sairaanhoito- ja sosiaalipalvelujen kuntayhtymä

Kymenlaakson sairaanhoito- ja sosiaalipalvelujen kuntayhtymä (Kymsote) on sairaanhoitopiiri Kymenlaakson maakunnan alueella. Sairaanhoitopiirin tarkoituksena on järjestää erikoissairaanhoidon ja sosiaalihuollon palveluita kuntayhtymän asukkaille. 
Kymenlaakson sairaanhoitopiiriin liittyi Kymenlaakson erityishuoltopiiri vuonna 2010, jolloin uudeksi nimeksi tuli Kymenlaakson sairaanhoito- ja sosiaalipalvelujen kuntayhtymä. Kuntayhtymän markkinointinimi on Kymsote. Henkilöstöä kuntayhtymän palveluksessa on liikelaitoksineen ja osakeyhtiöineen noin 2 500. Kuusankosken aluesairaala (KAS) siirtyi 1. tammikuuta 2011 Kouvolan kaupungin terveyspalveluiden alaisuuteen ja muuttui Pohjois-Kymen sairaalaksi (POKS).
Oslo-luokka

Modernisointi

1970-lopulla luokan alukset aseistettiin uudelleen Penguin, RIM-7 Sea Sparrow ja Mk 32 torpedoputkilla. 1980-luvulla alukset modernisoitiin uudelleen. KNM Oslon tuhouduttua jäljellä olevat modernisoitiin kolmannen kerran vuosina 1995-1996, jolloin alusten runkoa vahvistettiin. Samalla alusten uppouma kasvoi noin 200 tonnia.
Rosie White

Rosie White (s. 6. kesäkuuta 1993) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 106 maaottelua ja tehnyt niissä 25 maalia.MM-kilpailuissa hän pelasi Uuden-Seelannin kaikissa kolmessa ottelussa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 15-vuotiaana.
Jukurit kaudella 2008–2009

Pelitapa

Runkosarjassa pelattiin edelliskausien tapaan 12 joukkueen nelinkertainen sarja eli yhteensä 44 ottelua. Lisäksi kukin joukkue pelasi yhden kotiottelun Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vastaan. Varsinaisella peliajalla saavutetusta voitosta sai kolme pistettä, kun taas hävinnyt joukkue jäi pisteittä. Mikäli ottelu venyi jatkoajalle tai viiden minuutin jatkoajan jälkeen rankkareihin, voittaja sai kaksi ja häviäjä yhden pisteen.
Kauden päätteeksi Mestiksen mestari pelasi SM-liigakarsinnoissa SM-liigan viimeiseksi jäänyttä joukkuetta vastaan paras seitsemästä -järjestelmällä. Kotietu oli SM-liigajoukkueella.

Pekka Lipiäinen otti ohjat

Jukurit palkkasi Pekka Lipiäisen apuvalmentajaksi Timo Turusen. Toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Jukureissa kiekkoillut Teemu Paakkarinen siirtyi Jukureista Puolaan loppukauden mittaisella sopimuksella. Lipiäisen aika Jukurien päävalmentajana alkoi heti kahdella voitolla: D Team ja Titaanit. Kory Bakerin loukkaannuttua Kotkassa hänen paikkansa ykkösen keskeltä otti Iivo Hokkanen. Seuraavalla viikolla Jukurit pelasi hyvän pelin Vantaalla ja olisi ansainnut voiton, mutta tällä kertaa pisteet jäivät Vantaalle. Seuraava ottelu oli sarjakärki TuToa vastaan Kalevankankaalla. Jukurit pelasi kauden parhaan pelinsä ja voitti 3-1. Pari päivää myöhemmin Jukurit murskasi SaPKon 1-6 lukemin. Lipiäinen oli saanut käännettyä Jukureiden kurssin ylös, ja peli näytti jo todella hyvältä. Surkean alkukauden takia Jukurit majaili kuitenkin sarjataulukon 7. sijalla.

Runkosarjan jälkeiset ottelut

Jukurien kausi jatkui runkosarjan jälkeen play-offeilla tai play-outeilla.
Tšeboksaryn piiri

Tšeboksaryn piiri (ven. Чебокса́рский райо́н, Tšeboksarski raion, tšuvassiksi Шупашкар районӗ, Šupaškar raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 1 332 neliökilometriä ja asukkaita on 59 200 henkeä (vuonna 2009).
Piiri sijaitsee Tšuvassian pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Mari Elin tasavaltaan, idässä Mariinski Posadin piiriiin, etelässä Tsivilskin ja Krasnoarmeiskojen piireihin sekä lännessä Morgaušin piiriin. Hallinnollinen keskus on Kugesin taajama. Piiriin kuuluu 17 maalaiskuntaa.
Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Volgan muodostama Tšeboksaryn tekoallas jakaa sen pienempään pohjois- ja suurempaan eteläosaan. Pinta-alasta suurin osa on maatalousmaata. Metsää on noin 30 %, Volgan takaisessa osassa 67 %.
Piirin kautta kulkee Kanašin ja Tšeboksaryn välinen rautatie, Nižni Novgorodin, Tšeboksaryn ja Kazanin välinen M7-valtatie sekä Tšeboksaryn ja Uljanovskin välinen A151-maantie. Piirikeskuksesta on tasavallan pääkaupunkiin matkaa 14 kilometriä.
Väestöstä 92 % on tšuvasseja.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon, siipikarjan kasvatukseen, viljan, perunan ja vihannesten viljelyyn.
Išakin kylässä toimii kotiseutumuseo ja Kugesissa idäntutkija Nikita Bitšurinille omistettu museo. Piirilehtenä ilmestyy tšuvassin- ja venäjänkielinen Tăvan jen.
OLED

Organic Light-Emitting Diode (OLED), myös Light Emitting Polymer (LEP) ja Organic Electro-Luminescence (OEL), on hohtodiodi (LED), jonka elektroluminesenssikerros on korvattu kalvolla, jossa on orgaanisia yhdisteitä. OLEDilla tarkoitetaan yleensä LEDiä, jonka aktiivinen materiaali on pienimolekyylistä orgaanista yhdistettä. PLEDissä aktiivinen kerros on suurimolekyylistä orgaanista yhdistettä.
OLEDin valmistuksessa käytetään höyrystystekniikkaa, mikä vaatii tyhjiön käyttöä. Ensin lasisubstraatille tehdään indiumtinaoksidista anodi, minkä jälkeen höyrystetään yleensä ainakin kaksi kerrosta pienimolekyylisiä orgaanisia yhdisteitä (organometalleja). Orgaanisten kerrosten kokonaispaksuus on 100–150 nm. Niiden päälle tehdään katodi jostain metallista. Kuviointi hoidetaan käyttämällä "varjomaskia" höyrystyksessä. Lisäämällä rakenteeseen erilaisia kerroksia saadaan OLEDin hyötysuhdetta paranettua. OLEDeissä käytetään usein nimellä Alq3 tunnettua yhdistettä. Aukkojen kuljettajat ovat yleensä amiineja tai syaniineja, emissiokerroksessa käytetään metalliselaatteja, bentseeniyhdisteitä sekä mahdollisesti fluoresentteja väriaineita. OLEDin ongelmia ovat sinisten emittoijien lyhyt elinaika, valmistustekniikkaa rajoittaa OLEDin skaalautumista suuremmiksi sekä suurempiin valmistusmääriin. Vihreiden OLEDien hyötysuhde on samalla tasolla kaupallisten LEDien kanssa.
PLEDeissä aktiiviset kerrokset on tehty polymeereistä eli isomolekyylisistä yhdisteistä. Anodi ja katodi on tehtävä tyhjiötekniikalla, mutta polymeerikerrosten tekoon on useita eri menetelmiä, jotka eivät tarvitse tyhjiötä. Polymeerikerrosten tekoon käytettävä tekniikka riippuu siitä onko kerrokset kuvioitava vai ei. Kuvioituun prosessiin sopii ainakin tavallisesta mustesuihkutulostuksesta kehitetty tekniikka. Muita mahdollisia tekniikoita ovat pyöritysmenetelmä sekä pari muuta. PLEDiin riittää yksi polymeerikerros, mutta nykyisin käytetään yleensä kahta kerrosta, joista toisessa tapahtuu emissio ja toinen on johde, jonka tehtävänä on kuljettaa ja syöttää aukkoja. Johtavaan kerrokseen käytetään polyamiinia (PANI:PSS) tai nimellä PDOT:PSS tunnettua polymeeriä. Emissoivaan kerrokseen käytetään polyfluoreeneja sekä PPV:tä. PLEDit toimivat OLEDejä pienemmällä jännitteellä (muutava V vs. OLED n. 10 V).  Vaikka täysvärilaitteita on demonstroitu ainoastaan keltaista emittoivat PPV-pohjaiset PLEDit ovat kaupallisia tuotteita.
PLEDien etuja OLEDeihin verrattuna ovat alemmat tuotantokustannukset, parempi soveltuvuus massatuotantoon sekä skaalautuvuus isoihin pinta-aloihin. Lisäksi PLEDejä voidaan valmistaa painotekniikalla taipuisille substraateille. PLEDeistä ja OLEDeistä on olemassa lukuisia variaatioita, jotka parantavat joitain ominaisuuksia. näyttösovelluksissa PLEDien elinaika on jopa 10 000 h, muttei monivärijärjestelmissä, joissa erityisesti sininen väri on ongelmallinen.    
Samsung kehitti 256-värisen PMOLED:in syksyllä 2002 ja tekniikka on lyönyt kaupallisesti läpi jo erilaisissa kannettavissa multimedialaitteissa, kuten kännyköissä ja mp3-soittimissa. Monitori- ja televisiokoossa OLED tulee laajamittaiseen käyttöön 2010-luvulla.
Eino Pietola

Eino Pietola (26. helmikuuta 1920 Oulu – 17. joulukuuta 2008 Lahti) oli suomalainen sotakirjailija.

Henkilöhistoria

Oulussa syntynyt, Lahdessa asunut Pietola valmistui koneteknikoksi 1961 ja toimi työntutkimuspäällikkönä Asko-Upolla (1964–1975). Eläkkeelle jäätyään 1975 hän alkoi kirjoittaa, ensimmäisenä julkaistiin kuunnelmat Luottamusmiehen rakkaus (1975) ja Kengät (1978). Vuonna 1978 Pietola julkaisi ensimmäisen sotakirjansa Korpisoturit. Pietola oli Salpausselän kirjailijoiden kunniajäsen ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana 1984–1986. Hänen kuunnelmansa Kengät palkittiin Sokeain kuunnelmapalkinnolla vuonna 1978.

Tuotannosta

Kaiken kaikkiaan Pietola kirjoitti vuodesta 1978 vuoteen 1999 yhteensä 23 teosta. Vuonna 2001 Gummerus aloitti Pietolan koottujen sotaromaanien sarjan julkaisemalla teoksen Korpisotaa Vienan Karjalassa. Sitä seurasi yhteensä kuusi muuta kirjaa, sarjan päättävä Uhtuan korpisoturit pääteoksena. Pietolan sotaromaanit perustuivat sekä omiin kokemuksiin että kartta- ja arkistoaineistoihin. Jotkut hänen kirjoistaan herättivät realistisuudellaan ilmestyessään kiivastakin keskustelua.
Älä pelkää pimeää

Älä pelkää pimeää on vuoden 2010 kauhuelokuva, jonka ohjasi Troy Nixey. Se syntyi yhdysvaltalais-meksikolais-australialaisena yhteistyönä. Elokuva perustuu 1970-luvun televisioelokuvaan. Siinä nuori tyttö muuttaa isänsä ja tämän tyttöystävän luo ja huomaa, että talossa asuu muitakin olentoja.
Nässjan laivalatomus

Nässjön kalmiston muut hautarakenteet

Kalmistossa tunnetaan 23 kiinteää muinaisjäännöstä, ja sen mitat ovat 110 × 70 metriä. Laivalatomuksen lisäksi siellä on kaksi hautakumpua, 17 pyöreää kehäkivetystä, yksi nelikulmainen kehäkivetys (6 × 6 metriä), yhdet käräjäkivet keskuskivellä ja lisäksi yksi pystyyn nostettu kivi (vertaa Laitilan Kalvan viikatekivi). Käräjäympyrässä on 6 kiveä, ja se on halkaisijaltaan 6 metriä. Myös se on ladottu maasta kohoavalle matalalle vallille.
Chisa Ōbayashi

Chisa Ōbayashi (s. 27. joulukuuta 1984) on japanilainen maastohiihtäjä.
Ōbayashi kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Ramsaussa joulukuussa 2004. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti yli 12 vuotta myöhemmin Pyeongchangissa helmikuussa 2017 sijoituttuaan 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 18:nneksi. Ennen sitä hän oli ollut parhaimmillaan maailmancupissa 37:s. Ōbayashi osallistui Oberstdorfin MM-kilpailuihin 2005 sijoittuen 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 47:nneksi, 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 48:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 52:nneksi.
Pyreneläistyyppinen ranskanseisoja

Ulkonäkö

Pyreneläinen rotu on gascognelaista sukulaistaan kevytrakenteisempi, sen huulet ovat vähemmän riippuvat, sen nahka on tiiviimmin pinnanmyötäinen ja sen eturaajat ovat kevytrakenteisemmat. Kirsu on kastanjanruskea. Häntä voi olla täysipitkä tai luonnontöpö. Karvapeite on lyhyempi kuin gascognenseisojalla. Väritys on joko yksivärinen kastanjanruskea, kastanjanruskea valkoisin merkein, valkoinen kastanjanruskein pilkutuksin (ticking/speckled) tai kastanjanruskea punaisin (tan) -merkein (brown & tan). Urosten säkäkorkeus vaihtelee 47-58 cm ja narttujen 47–56 cm välillä; ihannekorkeus on 50–55 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on ystävällinen, lempeä ja nöyrä.

Alkuperä

Pyreneläistyyppinen seisoja on kotoisin Keski-Pyreneiltä ja Lounais-Ranskasta. Se polveutuu erään teorian mukaan sukupuuttoon kuolleesta charlesinseisojasta, kun taas toinen teoria mainitsee sen kantaroduiksi vanhan espanjalaisen seisojan (luultavasti navarranseisoja) ja southern houndin. Nykyinen rotu on ollut olemassa jo 1400-luvulta lähtien ja sen uskotaan olevan kaikkien nykyisten lyhytkarvaisten seisojien kantarotu. 1800-luvun lopulla havaittiin, että ranskanseisojia oli itse asiassa kaksi eri tyyppiä (FCI:n mukaan nykyisin kaksi kokonaan erillistä rotua). Pyreneläinen muunnos miellytti ennen kaikkea metsästäjiä jotka halusivat gascognelaista nopeamman ja kevyemmän kanakoiran.
Konsta Vuokila

Karl Konstantin (Konsta) Vuokila (15. lokakuuta 1877 Teisko – 16. joulukuuta 1941 Haapajärvi) oli suomalainen pienviljelijä ja Työväen ja pienviljelijäin vaaliliiton kansanedustaja.
Vuokilan äiti oli loisen leski Priita Maria Vuokila (entinen Kulju). Vuokila oli työmiehenä ja toimi 20 vuoden ajan Pohjolan ammatillisen piirijärjestön järjestäjänä. Hän oli sitten maatyömiehenä ja pienviljelijänä Nivalassa 1918–1927, oli vankilassa poliittisista syistä 1924–1927 ja oli vapauduttuaan maatyömiehenä ja pienviljelijänä Haapajärvellä vuodesta 1927 alkaen.
Vuokila oli Työväen ja pienviljelijäin vaaliliiton kansanedustajana toukokuulta lokakuulle 1924 edustaen Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän meni edustajapaikkansa syksyn 1924 kommunistipidätysten yhteydessä ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli Jaakko Liedes.
Sarah Ferguson

Yorkin herttuatar Sarah (Sarah Margaret Mountbatten-Windsor o.s. Ferguson; s. 15. lokakuuta 1959 Lontoo) on Yorkin herttuan prinssi Andrew'n entinen puoliso. Pariskunta avioitui vuonna 1986 ja erosi 1996. Heillä on kaksi lasta: prinsessat Beatrice ja Eugenie.
Avioliittonsa jälkeen herttuatar on muun muassa kirjoittanut lastenkirjasarjaa Budgie the Little Helicopter.
Jean Petit

Ura pelaajana

Petit pelasi juniorina Toulouse FC:n ja Luchonin juniorijoukkueissa. 1969 hän siirtyi ammattilaiseksi AS Monacoon. Hän edusti ruhtinaskuntalaisseuraa kaikkiaan 13 kauden ajan pelaten seuran paidassa peräti 428 liigaottelua. Petit'n aikana Monaco juhli Ranskan mestaruutta kaudella 1977/78 ja Coupe de Francen voittoa kaudella 1979/80. Hän lopetti pitkän uransa Monacossa kauden 1981/82 jälkeen.
Ranskan maajoukkueessa Petit pelasi 12 maaottelua. Hän oli mukana Michel Hidalgon MM-ryhmässä 1978, mutta pelasi vain yhden ottelun kisoissa.

Ura valmentajana

Peliuransa jälkeen Petit on toiminut valmentajana AS Monacon organisaatiossa. Hän nousi Monacon väliaikaiseksi päävalmentajaksi syksyllä 1994 Arsène Wengerin potkujen jälkeen. Hän teki kuitenkin pian tilaa Jean-Luc Ettorille.
Vuonna 2001 Petit palasi valmennustehtäviin nousten Monaco-luotsi Didier Deschampsin apuvalmentajaksi. Yhdessä Deschampsin kanssa hän luotsasi Monacon Mestarien liigan finaaliin kaudella 2003/04. Deschampsin jätettyä tehtävänsä syyskuussa 2005 Petit toimi lyhyen aikaa Monacon päävalmentajana.
Kesällä 2007 Petit palasi jälleen valmennustehtäviin, kun seuran uudeksi päävalmentajaksi nimetty Ricardo nosti Petit'n apuvalmentajakseen. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2009 saakka.
Syyskuussa 2011 Petit palasi jälleen Monacon apuvalmentajaksi, kun hänestä tuli Laurent Baniden korvanneen italialainen Marco Simonen aisapari.
Avast Antivirus

Ohjelman toiminta

Avastin tuotteet käyttäjien laitteissa toimivat sensoreina, jotka etsivät ja raportoivat uhkia lähettäen niistä tiedot analysoitavaksi Avastin pilvipalvelimille. Ohjelmisto päivittää itseään noin kuuden minuutin välein pienillä tekstiviestin kokoisilla päivityksillä.
Korteweg-de Vries -yhtälö

Korteweg-de Vries -yhtälö (tai lyhyemmin KdV-yhtälö) on epälineaarinen osittaisdifferentiaaliyhtälö, jolla kuvataan matalassa vedessä eteneviä aaltoja. KdV-yhtälön merkitys solitoniteoriassa on suuri, sillä sen ratkaisuna saadaan malliesimerkki solitoniaallosta. Yhtälö on saanut nimensä sitä tutkineiden Diederik Kortewegin ja Gustav de Vries'n mukaan .

Historia

KdV-yhtälön ja solitonien historia alkaa 1834, kun John Scott Russell havaitsi kapeassa tasasyvässä kanavassa aallon etenevän muuttamatta muotoaan ja hajoamatta. Ilmiötä tutkivat Lord Rayleigh ja Joseph Boussinesq 1870-luvulla  ja lopulta Korteweg and De Vries vuonna 1895. Tästä seuraava merkittävä tulos saatiin 1965 kun Zabusky ja Kruskal mallinsivat KdV-yhtälöä numeerisesti  ja huomasivat useamman aallon törmäyksissä aaltojen säilyttävän muotonsa ja nopeutensa. Tämän jälkeen on löydetty analyyttisiä ratkaisuja useampaa kuin yhtä aaltoa mallintamaan.