google/wiki40b huggingface dataset:
Yläinen-Toriseva

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 138,2 metriä mpy.
Guillermo del Toro

Elämä ja ura

Guillermo del Toro syntyi 9. lokakuuta 1964 Guadalajarassa Meksikossa. Hän kiinnostui jo nuorella iällä makaaberista. Lukiossa del Toro teki lyhytelokuvia ja kävi myöhemmin Centro de Investigación y Estudios Cinematográficos -elokuvakoulua. 1980-luvun puolivälissä del Toro perusti oman erikoisefektifirmansa nimeltä Necropia, joka teki efektejä Meksikon elokuvamarkkinoille.
Del Toron ensimmäinen pitkä elokuva oli espanjan- ja englanninkielinen Cronos (1993). Elokuva kertoo antiikkikauppiaasta, joka muuttuu vampyyriksi. Meksikon elokuva-akatemia palkitsi elokuvan kahdeksalla Ariel-palkinnolla. Del Toron toinen elokuva, Miramaxin tuottama Mimic – ääretön vaara (1997) kertoo New Yorkissa riehuvista jättiläisötököistä. Seuraava elokuva, Devil’s Backbone (2001) on vakava historiallinen kertomus lapsista Espanjan sisällissodassa.
Del Toro palasi kauhun pariin neljännellä elokuvallaan, sarjakuvaan perustuvalla vampyyritarinalla Blade II (2002), joka keräsi lipputuloina yli 150 miljoonaa dollaria. Myös elokuva Hellboy (2004) perustuu sarjakuvaan samoin kuin sen jatko-osa Hellboy II: The Golden Army (2008). Näiden välissä del Toro teki Espanjassa fantasiaelokuvan Pan’s Labyrinth (2006), joka tuotti yli 80 miljoonaa dollaria ja oli yksi vuoden katsotuimpia elokuvia myös Yhdysvalloissa. Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta, joista yksi parhaasta vieraskielisestä elokuvasta, ja se voitti kolmessa kategoriassa.
Del Toron ilmoitettiin vuonna 2008 ohjaavan Peter Jacksonin tuottamat ja J. R. R. Tolkienin kirjaan pohjaavat Hobitti-elokuvat. Toukokuun lopussa 2010 del Toro kuitenkin ilmoitti jättävänsä ohjaajan pestin studioiden ongelmien viivästytettyä tuotantoa toistuvasti. Myös yhtenä käsikirjoittajista työskennellyt del Toro jatkoi projektissa käsikirjoituksen valmistumiseen saakka. Hän luonnehti ohjaajan roolista luopumista ”elämänsä vaikeimmaksi päätökseksi”.
Vuonna 2010 del Toro perusti visuaalisia efektejä tuottavan yhtiön nimeltä Mirada.
Del Toron seuraava elokuva, Pacific Rim – Hyökkäys Maahan (2013) on suuren budjetin elokuva, jossa jättimäiset robottisotilaat taistelevat jättiläishirviöitä vastaan. Crimson Peak (2015) on taiteellinen kauhuelokuva, joka kertoo kauhistusta aiheuttavasta talosta, jolla on muisti.
The Shape of Water (2017) on tumma fantasia-rakkaustarina. Elokuva voitti Venetsian elokuvajuhlien pääpalkinnon ja toi del Torolle parhaan ohjaajan Golden Globen. Elokuva oli vuonna 2018 ehdolla 13 Oscar-kategoriassa. Del Toro voitti elokuvasta parhaan ohjauksen Oscarin, ja elokuvalle myönnettiin myös parhaan elokuvan palkinto, jonka del Toro otti sen tuottajana vastaan.
Del Toro on ollut naimisissa Lorenza Newtonin kanssa vuodesta 1986, ja heillä on kaksi tytärtä. Del Toron isä kidnapattiin vuonna 1998 ja vapautettiin kaksi kuukautta myöhemmin lunnaita vastaan. Sen jälkeen del Toro muutti perheineen Yhdysvaltoihin.
Kananlento

Juoni

Elokuva kertoo Inkku-kanasta ja tämän kanaystävistä, jotka asustelevat ilkeän rouva Piipun kanafarmilla. Kanojen yhteinen unelma on karata farmilta ja elää vapaana. Pakoyrityksiä on ollut monia, mutta ne eivät ole koskaan onnistuneet. Eräänä päivänä farmille tupsahtaa kukko Roki, jolla on "varma" suunnitelma pakenemiseen.

Palkinnot ja tunnustukset

The New York Timesin kriitikot valitsivat Kananlennon vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Kokkolan satama

Kokkolan satama (ruots. Karleby hamn, engl. Port of Kokkola, LOCODE: FI KOK) on Kokkolan kaupungissa, Ykspihlajan kaupunginosassa sijaitseva, Pohjanmaan suurin ja Suomen vilkkaimpiin kuuluva satama. Satama-alue jakautuu kolmeen osaan: kantasatamaan, Hopeakiven satamaan ja syväsatamaan. Vuonna 2014 sataman kokonaisliikennemäärä oli 8,6 miljoonaa tonnia. Sataman välittömässä läheisyydessä sijaitsee Kokkolan suurteollisuusalue (KIP, Kokkola Industrial Park).

Historia

Vuonna 2000 satamaan valmistui 13 metrin syvyyden saavuttanut syväväylä. Syväväylä aiotaan syventää 14 metriin.
Vuoden 2015 alussa satama muuttui liikelaitoksesta osakeyhtiöksi.
Syväväylä on päätetty syventää 14 metriin. Hanke maksaa 63 miljoonaa euroa ja on määrä valmistua vuonna 2020.

Syväsatama

Syväsataman rakennustyöt alkoivat 1980-luvun alkupuolella ja aluetta kehitettiin voimakkaasti seuraavan vuosikymmenen aikana. Irtotavaraliikenteeseen erikoistuneen syväsataman vuosikapasiteetti on noin 5 miljoonaa tonnia. Satamassa olevat 40 tonnin nosturit ja kuljetinjärjestelmät mahdollistavat 40 000 tonnin lastaus- ja purkutehon vuorokaudessa. Syväsatamaan johtaa 13 metriä syvä laivaväylä.
Laituripaikoista mainittakoon esimerkiksi syvimmät, yhdessä 650-metrisen laiturialueen muodostavat (paikat 10-12) 13,0 metrin syväyksellä. Laituri 7 on puolestaan öljyn ja öljytuotteiden käsittelyyn tarkoitettu, enintään 140-metristen ja syväykseltään 9,5-metristen alusten käyttöön.
Syväsataman alueelle valmistui keväällä 2003 kaksi 1 MW:n tuulivoimalaa. Tuulipuistoa on suunniteltu laajennettavan neljällä 3 MW:n  tuulivoimalalla. Teollisuusalueelle on vahvistettu tuulivoiman lisärakentamisen salliva vaiheyleiskaava vuonna 2012.

Hopeakiven satama

Hopeakiven satama on melko äskettäin aivan syväsataman eteläpuolelle valmistunut laiturialue. Siinä on 160 metriä pitkä 9,5 metrin syväyksen laituripaikka ja 150-metrinen 11,0 metrin syväyksen laituripaikka.

Kantasatama

Kantasatamassa on viisi laituripaikkaa. Paikat 1–2 muodostavat yhdessä 323 metriä pitkän alueen 9,5 metrin syväyksellä. Laituri 4 on sataman ylpeys: joka sään terminaali enintään 122 metriä pitkille ja 8,3 metrin syväyksen aluksille. Ulkoisesti se on noin 130 metriä pitkä katettu terminaalirakennus (AWT), johon purkava tai lastaava laiva voi ajaa sisälle. Tällöin lasti ei lastauksen aikana altistu sään vaikutuksille. Laituri 5 on 83-metrinen kemikaaliterminaali syväykseltään enintään 9,5 metrin aluksille.
Erityisesti kappaletavaran käsittelyyn erikoistunut kantasatama aidattiin vuosituhannen alun jälkeen EU:n terrorismin vastaisen direktiivin mukaisesti.
Hambletonian Stakes

Historia

Vuonna 1926 perustettu Hambletonian järjestettiin ensimmäistä kertaa New Yorkin osavaltion Syracusessa Great New York State Fair -maatalousnäyttelyn yhteydessä. Seuraavana vuonna kilpailu siirtyi Kentuckyn Lexingtoniin kolmen vuoden ajaksi ja sieltä edelleen New Yorkin Gosheniin vuoteen 1956 saakka. Poikkeuksena oli sotavuosi 1943, jolloin kilpailu käytiin säännöstelyn vuoksi New Yorkin kaupungissa sijaitsevalla Yonkersin raviradalla. Vuosina 1957–1980 Hambletonian järjestettiin Illinoisin Du Quoinin maatalousnäyttelyn yhteydessä, jonka jälkeen se siirtyi Meadowlandsin raviradalle.
Nick St. Nicholas

Nick St. Nicholas (synt. Klaus Karl Kassbaum) (28. syyskuuta 1945 Plön, Saksa) on saksalais-syntyinen kanadalainen basisti.
St. Nicholas muutti perheineen Torontoon Kanadaan toisen maailmansodan jälkeen. 1960-luvun puolivälissä hän toimi basistina The Sparrows-yhtyeessä, josta muodostui myöhemmin Steppenwolf. Sparrowsin hajottua hän liittyi kalifornialaiseen T.I.M.E.-yhtyeeseen yhden levyn ajaksi.
Vuonna 1969 St. Nicholas liittyi suosionsa huipulla olevaan Steppenwolfiin korvaten eronneen basistin Rushton Moreven. Hän oli mukana menestyneillä albumeilla kuten Monster ja Steppenwolf Live. St. Nicholas erotettiin yhtyeestä vuonna 1970 epämääräisen käyttäytymisen ja ailahtelevan soittovireen johdosta.
St. Nicholas perusti Steppenwolfin uudelleen vuonna 1977 keikkaillen lähinnä klubeissa ja ravintoloissa vaihtelevien kokoonpanojen kanssa, ja lopulta hän joutui luopumaan nimestä John Kayn nostaman oikeusjutun takia vuonna 1980.
Nykyään Nick St. Nicholas soittaa World Classic Rockers-yhtyeessä, joka koostuu 1960-1970-luvuilla vaikuttaneista soittajista.
Itämerenprovinssit

Itämerenprovinssit (ruots. Östersjöprovinserna, viroksi Läänemereprovintsid) tarkoittaa niitä Baltian alueita, jotka kuuluivat Ruotsille sen suurvalta-aikana. Itämerenprovinssit olivat Inkerinmaa, Ruotsin Viro ja Ruotsin Liivinmaa. Alue luovutettiin Venäjälle Uudenkaupungin rauhassa vuonna 1721 sen jälkeen, kun Ruotsi oli hävinnyt suuren Pohjan sodan.
Scooby-Doo ja saaren zombiet

Juoni

Elokuva alkaa takaa-ajolla, kun Mysteeri Oy:tä jahtaa vihreä peikkomainen hirviö. Shaggyn onnekkaan onnettomuuden myötä ryhmä saa napattua hirviön. Alku olikin kuitenkin Daphnen kertoma tarinan omassa televisio-ohjelmassaan. Vuosien ajan he olivat paljastaneet valeaaveita ja hirviöitä poistamalla heidän naamionsa. Nyt he olivat menneet omille teilleen. Daphne ja Fred perustivat oman televisiosarjan. Velma avasi pääasiassa mysteerikirjoja sisältävän kirjakaupan, kun taas Scooby-Doo ja Shaggy ovat kiertäneet työpaikoista toiseen saamatta itselleen pysyvää työtä. Fred päättää kuitenkin, että Daphnen televisiosarjan seuraavassa jaksossa pitäisi olla oikean aaveen jäljittäminen ja kokoaa vanhan jengin takaisin yhteen matkatakseen Louisianaan, jossa he tapaavat entisajan tapaan naamioituneita aaveita ja hirviöitä.
Pekka Juusti

Pekka Juusti (s. 1931) on suomalainen juristi. Hän oli Korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen hallintoneuvos 1981–1986 ja hallintoneuvos 1986–1994.
Aleksei Badajev

Aleksei Jegorovitš Badajev (ven. Алексе́й Его́рович Бада́ев, 4. helmikuuta 1883 Orjolin läänin Jurjevon kylä – 3. marraskuuta 1951 Moskova) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko.
Aleksei Badajev syntyi köyhän talonpojan perheeseen. Hän työskenteli viilaajana Pietarissa ja osallistui ammattiyhdistystoimintaan. Vuonna 1904 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen. Vuonna 1912 Badajev valittiin työläisten edustajana Venäjän valtakunnanduumaan, jossa hän kuului bolševikkiryhmään. Vuosina 1913–1914 hän oli puolueen Pietarin komitean ja keskuskomitean Venäjän byroon jäsen sekä toimi Pravdan virallisena julkaisijana. Marraskuussa 1914 Badajev pidätettiin ja karkotettiin Turuhanskin aluepiiriin.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Badajev valittiin bolševikkien edustajana Pietarin kaupunginduumaan. Hän osallistui lokakuun vallankumoukseen ja toimi sen jälkeen Pietarin ja Luoteis-Venäjän elintarvikehuollon johtajana. Vuosina 1921–1926 Badajev oli NKP(b):n Leningradin aluekomitean jäsen ja sihteeri. Vuodesta 1925 lähtien hän kuului puolueen keskuskomiteaan ja toimi myös Venäjän SFNT:n ja Neuvostoliiton toimeenpanevien keskuskomiteoiden jäsenenä. Vuodesta 1930 hän työskenteli kulutusosuuskuntien liiton johtajana, vuosina 1935–1937 Neuvostoliiton elintarviketeollisuuden kansankomissaarin Anastas Mikojanin varamiehenä ja vuosina 1937–1938 Venäjän elintarviketeollisuuden kansankomissaarina.
Vuosina 1938–1943 Badajev oli Venäjän korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtaja sekä Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön varapuheenjohtaja. Alkoholismista kärsinyt poliitikko menetti virkansa nolattuaan itsensä Mongoliaan ja Tuvaan suuntautuneella valtiovierailulla. Vuodesta 1943 aina kuolemaansa saakka hän työskenteli valtion olutyhtymän johtajana.
Badajev on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä. Hän on kirjoittanut muistelmateoksen bolševikkien toiminnasta Venäjän duumassa (Bolševiki v gosudarstvennoi dume, 1929). Pietarissa tunnetaan hänen mukaansa nimetyt Badajevin varastot, joiden palamisen syyskuussa 1941 on väitetty aiheuttaneen Leningradin ensimmäisen piiritystalven aikaisen nälänhädän. Historiantutkimus on osoittanut tämän käsityksen vääräksi.
Võrun kunta

Sijainti

Kunta rajoittuu etelässä Rõugeen, lännessä Antslaan, pohjoisessa Kanepiin, Põlvaan ja Räpinaan, idässä Setomaahan ja Venäjään. Võrun kaupunki sijaitsee Võrun kunnan keskellä.

Hallinto

Võrun kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Võrun kunta, võrumaalaiset Lasvan, Sõmerpalun ja Vastseliinan kunnat sekä Oravan kunta Põlvamaalta. Võrussa on 10 942 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Kosen, Parksepan, Sõmerpalun, Vastseliinan ja Väimelan pienkauppaloista (alevik) ja 182 kylästä (küla). Kunnan hallinnollinen keskuspaikka on Võrun kaupunki.

Liikenne

Valtatie 2 Tallinnasta Riian–Pihkovan valtatielle kulkee Võrun kautta. Rautatiet Valgan raja-asemalta Koidulan raja-asemalle ja Tartosta Koidulaan kulkevat Võrun kautta.
Iin rautatieasema

Ratapiha

Ratapiha käsittää pääraiteen lisäksi yhden sivuraiteen, jota käytetään junien kohtaamiseen. Tämän lisäksi liikennepaikalla on sivuraide jota voidaan käyttää ratatyökoneiden väistöraiteena.
Ino

Ino (ven. Приветнинское, Privetninskoje) on paikka Uudellakirkolla, Venäjällä. Venäjän armeija rakensi sinne 1909–1916 Inon linnakkeen, jonka sijaintipaikka on noin 60 kilometrin päässä Pietarista. Inon rautatieasemalta kulki linnakkeen luo 1916 avattu lyhyt ratayhteys.
Venäläiset evakuoivat Inon linnakkeen tykit ja räjäyttivät tykkipatterit ennen linnakkeen luovuttamista suomalaisille toukokuussa 1918. Vuoden 1920 Tarton rauhassa Suomi sitoutui olemaa linnoittamatta Inoa uudelleen. Inon satama olisi haluttu säästää siviililiikenteeseen, mutta se tuhoutui täysin tavallista rajummassa myrskyssä syksyllä 1924. Linnakkeen purkamisen myötä Inon asema jäi sivuun varsinaisesta liikenteestä. Osaa vanhasta veturitallista käytettiin 1930-luvulla suojeluskuntatalona.
Talvisodan päättäneen Moskovan rauhan (1940) perustella Ino kuului Neuvostoliitolle luovutettuihin alueisiin, mutta 1941 alkaneessa jatkosodassa Suomi hyökkäsi ja piti paikkaa vallattuna. Sodan aikana osa entisestä veturitallista purettiin tiiliä tarvittaessa. Suomen armeija joutui vetäytymään alueelta puna-armeijan suorittaman Kannaksen syyrhyökkäyksen seurauksena kesällä 1944.
Kuljetuslentolaivue

Kuljetuslentolaivue (lyhenne KuljLLv) oli Suomen ilmavoimiin kuulunut joukko-osasto, joka toimi Utin lentoasemalla Valkealassa (nykyisin osa Kouvolaa). Se toimi itsenäisenä vuodet 1958 - 1996.
Helikopterikaluston kuuluessa ilmavoimiin joukko-osasto operoi kuljetuskone- ja helikopterikalustolla. Mm. laskuvarjomiehistön pudotukset hoitaneet kuljetuskoneet kuuluivat ko. yksikön kalustoon. Laskuvarjojääkäreitä kouluttanut silloinen Laskuvarjojääkärikoulu (LjK) sijaitsi Kuljetuslentolaivueen vieressä.
Muita joukko-osaston tehtäviä olivat henkilöstön ja rahdin lentokuljetus sekä maalinhinaus ja kartoitus.

Perinteet

Kuljetuslentolaivueen perinnetilana toimii Utin Ilmailu-upseerikerhorakennuksen Utin lentotukikohdan perinnehuone.
Barakahin ydinvoimala

Barakahin ydinvoimala on Yhdistyneiden arabiemiirikuntien ensimmäinen ydinvoimala. Se sijaitsee maan länsiosassa Persianlahden rannalla noin 53 kilometriä länteen Ruwaisista ja 300 kilometriä itään Abu Dhabin kaupungista. Laitokseen valmistuu neljä Korea Electric Powerin eteläkorealaista APR-1400-painevesireaktoria. Ydinvoimalan rakentaminen aloitettiin heinäkuussa 2012. Laitoksen sähköntuotannon on tarkoitus alkaa vuonna 2020.
Laitoksen on valmiina tarkoitus tuottaa neljännes Arabiemiraattien sähköstä ja säästää 21 miljoonaa tonnia hiilidioksidipäästöjä vuodessa, mikä vastaa 3,2 miljoonan auton päästöjä.
Ludwig Thienemann

Friedrich August Ludwig Thienemann (25. joulukuuta 1793 Freiburg-in-Unstrut, Saksa – 24. kesäkuuta 1858 Dresden) oli saksalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.
Thienemannin vanhemmat olivat Johann August Thienemann (1749-1812) ja Johanne Eleonora Friederike Schreiber (1757-1809). Hän väitteli lääketieteen tohtoriksi 1819 ja matkusteli laajalti Euroopassa, myös Islannissa. Hän julkaisi matkakertomuksiaan vuosina 1824-1827. Vuonna 1822 hän asettui Leipzigiin ja sai eläintieteilijän ja konservaattorin viran Dresdenin yliopiston luonnonhistoriallisesta museosta vuonna 1825. Hän perusti lintutieteellisen aikakauslehden Rhean, josta julkaistiin kaksi numeroa 1846 ja 1849.
Thienemann nimesi joitakin uusia hyönteislajeja ja linnuista kiirunan (Lagopus muta) alalajin helvetica.
Ric Marlow

Eric ”Ric” Marlow (syntyjään Sanford Phillip Schafler, 21. joulukuuta 1925 Bronx, New York City, New York, Yhdysvallat – 28. helmikuuta 2017 Palm Springs, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten yhdessä Bobby Scottin kanssa kirjoitetusta kappaleesta ”A Taste of Honey”. Kappale voitti Grammy-palkinnon vuonna 1962. Laulusta on tehty yli 200 versiota, ja esimerkiksi The Beatles ja Barbra Streisand ovat levyttäneet sen.
Marlow myös näytteli lukuisissa rooleissa. Hän esiintyi muun muassa televisiosarjoissa Bonanza, Hawaii Five-O ja Magnum.
Mark Isham

Mark Isham (s. 7. syyskuuta 1951 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-ehdokkuuden saanut elokuva- ja televisiosäveltäjä. Hänet on palkittu muun muassa Emmyllä EZ Streets -televisiosarjan tunnusmusiikista.
Isham on työskennellyt elokuvien parissa vuodesta 1982 lähtien ja teki ensimmäisen sävellyksensä vuonna 1983 elokuvaan Kun sudet ulvovat. Sittemmin Isham on säveltänyt musiikkia muun muassa elokuviin Amerikkalaisia Pariisissa, Myrskyn ratsastajat, Ei pakopaikkaa, Timecop, Blade, The Majestic, Salamaseepra ja Warrior.
Isham on skientologi.
X68000

Käyttöjärjestelmä

X68K:ssa oli Hudson Softin kehittämä DOS käyttöjärjestelmä, Human68K.
Varhaisissa versioissa oli VS-niminen graafinen käyttöliittymä, mutta myöhemmät versiot käyttivät SX-WINDOWS -nimistä käyttöliittymää.
Käyttöjärjestelmässä nähtävämmin oli MS-DOS:n kanssa samankaltaiset komentokäskyt jotka syötettiin englanniksi, mutta tuloste oli englannin ja japanin kanji ja kana-merkistöjen yhdistelmiä.
Ohjelmisto ladattiin joko 5 1/4 levykkeeltä tai järjestelmän kiintolevyltä. Pelit käynnistyivät myös levykkeiltä, jotka sisälsivät yleensä supistetun version Human68K:sta.

Erikoispiirit

Koneessa käytettiin myös erikoispiirejä tehtäviin kuten näyttötoimintoihin.
Suoritin ei ollut Motorolan valmistama vaan Hitachin valmistama HD68HC000-klooni.
Äänipiirejä oli kaksi: Yamahan YM2151 ja OKI MSM6258.
Koinon

Koinon (m.kreik. κοινόν, mon. κοινά, koina, ”yhteinen”, ”julkinen”) oli antiikin Kreikassa kahden tai useamman poliksen eli kaupunkivaltion liitto. Se oli vahvempi kuin pelkkä symmakhia, joka oli liittolaissuhde sotatoimissa, tai sympoliteia, jossa jaettiin kansalaisuus. Koinonissa kaupungit yhdistivät myös politiikkansa, lakinsa, taloutensa ja muun yhteiskunnallisen elämänsä.

Historia

Koinon-liittoja alkoi syntyä jo klassisella kaudella 400-luvulla eaa., ja niiden huippukautta olivat hellenistisen kauden 200-luku ja 100-luvun alkupuoli eaa. aina roomalaisen kauden alkuun vuonna 168 eaa. saakka. Koinonit syntyivät hajanaisten polisten tarpeesta kehittää sotilaallista yhteistyötä hellenistisiä kuningaskuntia ja myöhemmin Roomaa vastaan. Ne kykenivät kokoamaan suurempia armeijoita ja sotimaan näin suurempia vihollisia vastaan. Liittoja oli lukuisia, eivätkä ne näin ratkaisseet sitä ongelmaa, että kreikkalaiset kiistelivät usein keskenään. Lopulta Rooma valtasi koko Kreikan.

Toiminta

Liittosuhteita oli erilaisia, mutta niillä oli tiettyjä yhtäläisyyksiä. Hyvä esimerkki tyypillisen liiton toiminnasta on Boiotian liitto. Siinä osa päätös- ja toimintavallasta oli Boitian liiton eli koinonin tasolla ja osa poliksilla. Koinon vastasi ulkopolitiikasta, sodan ja rauhan asioista ja diplomatiasta muiden liittojen ja liiton ulkopuolisten polisten kanssa. Liitolla oli yhteinen kansalaisuus (isopoliteia), joka pitkälti korvasi polisten omat kansalaisuudet, jotka kuitenkin säilyivät olemassa. Liitto myös löi rahaa, joka oli yhteinen sen jäsenille. Kaikilla liiton kansalaisilla oli oikeus osallistua liiton kokouksiin. Poliksille kuului muun muassa oman armeijansa järjestäminen osaksi liiton armeijaa sekä tähän liittyvä paikallinen verotus.
Sodissa kukin koinon soti yhteisen sotapäällikön alaisuudessa. Kuhunkin koinoniin kuuluneilla poliksilla oli yleensä sama valtiomuoto (esim. demokratia tai oligarkia). Koinoneilla oli yhteinen kultti sekä yhteiset juhlat ja kalenteri, yhteisen rahan lisäksi yhteiset mitat ja painot, sekä yhteistä lainkäyttöä muun muassa rajariitatapauksissa. Liittojen kokoukset pidettiin yleensä liiton yhteisellä pyhäkköalueella tai suuremmassa keskuskaupungissa. Koinonin kaupunkien oli yleensä tarkoitus olla tasa-arvoisia. Usein yksi kaupunki oli kuitenkin muita vahvemmassa asemassa.
Raksilan kauppakeskus

Raksilan kauppakeskus eli Raksilan marketit on Oulun keskustan suuralueella, Raksilan kaupunginosassa sijaitseva, kauppakeskittymä. Kolmen marketin keskittymä on rakennettu vuosina 1975–1976.  
Vuonna 2002 Raksilan marketit K-Citymarket, Prisma ja Euromarket nousivat yhteisellä päivittäistavaramyynnillä mitattuna Suomen suurimmaksi ruokakaupaksi ohittaen Helsingin Stockmannin 64,4 miljoonan euron päivittäistavaroiden yhteenlasketulla kokonaismyynnillä.  
Nykyiset kaupparakennukset on määrä purkaa vuoteen 2021 mennessä ja kauppakeskittymän paikalle on tulossa asuintaloja. K-Citymarket ja Prisma siirtyvät nykyisen marketalueen paikoitusalueelle, johon valmistuu uusi liikekeskus vuonna 2021. Liikekeskuksen pysäköintialue sijoittuu uuden liikekeskuksen alle. 
Prisman kiinteistössä toimii myös luontaistuotemyymälä. Entisen Euromarketin kiinteistössä toimii muun muassa Sale, Alko, Subway, apteekki, Ykkös Suutari ja löytötavaratoimisto.
Tammikuussa 2019 lakkautetun, Hallituskadulla toimineen Oulun pääpostin postipalvelut siirtyivät K-Citymarketin tiloihin 28. tammikuuta 2019.

1975–1976 Markettien valmistuminen

Marketeista ensimmäisenä avasi E-liikkeeseen kuuluneen Oulun Osuuskaupan Eka-market (myöhemmin Euromarket), jonka avajaisia vietettiin 1. syyskuuta 1976. Sokos-market (myöhemmin Prisma) avattiin lokakuussa 1976. Rakennuksen rakensivät yhdessä Osuuskauppa Arina ja SOK. Arkkitehti Eila Mikkonen toimi rakennuksen pääsuunnittelijana. Viimeisenä valmistui Keskon Citymarket, jossa avajaiset olivat 1. joulukuuta 1976.

Vuosi 2010 Euromarket

Euromarket lopetti toimintansa Oulussa vuonna 2010. Arina osti kiinteistön ja liiketoiminnan, jolloin kiinteistön alakertaan avattiin S-market, joka muutettiin myöhemmin vuorokauden ympäri avoinna olevaksi Saleksi. Rakennuksen toisessa kerroksessa on ollut Euromarketin jälkeen urheiluliike ja nykyään siellä toimii Pohjois-Pohjanmaan löytötavaratoimisto.

Asemakaavan muutos ja marketien tulevaisuus

Raksilan marketalueen uudistamisesta on keskusteltu ja suunniteltu jo pitkään. Vuonna 2010 oli suunnitelmissa neljä vaihtoehtoista suunnitelmaa marketalueen kehittämiseksi. Vaihtoehtoina oli muun muassa nykyisen kauppakeskittyän kehittäminen nykyiselle paikalle, Oulun Energia Areenan uudisrakentaminen kauppakeskittymän paikalle tai uuden kauppakeskuksen rakentaminen Oulun rautatieasemalta katsottuna radan toiselle puolelle, Ratakadun ja junaradan väliin, jossa sijaitsee Oulun linja-autoasema ja Matkahuollon toimipiste. 
Vuonna 2017 saatiin yhteistoimintasopimus, jonka mukaan kauppakeskittymä korvataan uudella liikekeskuksella, joka sijoittuu marketien nykyiselle paikoitusalueelle, Kajaanintien ja Ratakadun varteen. Oulun yhdyskuntalautakunta hyväksyi suunnitelman 18. huhtikuuta 2017. Tavoitteen sopimukseksi on merkitty 2019–2021, jolloin uusi liikekeskus valmistuisi. Vuonna 2010 tapahtuneen liiketoimintakauppojen, jossa Osuukauppa Arina osti Suomen Lähikaupan Raksilan Euromarketin liiketoiminnan sekä kiinteistön myötä, Arina saa rakennettavasta liikekeskuksesta käyttöönsä kaksi kolmasosaa. Nykyisten marketien paikalle, Puu-Raksilan viereen tulee 20 000 kerrosneliötä asuntorakentamiseen.