H. P. Lovecraft

Nuoruus

Lovecraft syntyi 20. elokuuta 1890 Rhode Islandin Providencessa. 
Lovecraft oli yläluokkaisen mutta köyhtyneen suvun jälkeläinen, joka sai eksentrisen kotikasvatuksen. Hän oli kauppamatkustaja Winfield Scott Lovecraftin ja Sarah Susan Phillips Lovecraftin ainut lapsi. Lovecraftin ollessa kolmen ikäinen hänen isänsä sairastui psykoosiin Chicagossa, jossa hän oli kauppamatkalla. Häntä hoidettiin kuolemaansa asti Butler Hospitalissa, Providencessa. Mielen järkkymisen syynä oli luultavasti kuppa. Hän kuoli Lovecraftin ollessa kahdeksanvuotias. 
Isän kuoleman jälkeen Lovecraftia kasvattivat hänen äitinsä, hänen tätinsä Lillian Delora Phillips ja Annie Emeline Phillips sekä hänen isoisänsä Whipple Van Buren Phillips, jonka luona he asuivat. Lovecraftia pidettiin lapsinerona. Lovecraftin äiti puolestaan oli epärealistinen, neuroottinen taiteilijaluonne, joka kasvatti poikaansa kuin tyttöä. Lovecraft siteerasi runoja kahden vanhana ja kirjoitti kokonaisia runoja kuuden ikäisenä. Hänen isoisänsä kannusti häntä antamalla hänelle klassikkoja kuten Tuhat ja yksi yötä, Thomas Bulfinchin Age of Fable -kirjan ja lasten versiot Iliaasta ja Odysseiasta. Lovecraft oli kuuden vanha kirjoittaessaan tarinansa ”The Little Glass Bottle”, kertomuksen pullopostista. Kahdeksanvuotiaana Lovecraft tutustui Edgar Allan Poen tuotantoon. Lovecraft sitoi käsikirjoituksensa yhteen vihkosiksi, jotka hän hävitti tehdessään 18-vuotiaana kirjallisen suursiivouksen. Hänen äitinsä pelasti joitakin tarinoita, niiden joukossa olivat ”Luolan peto” (1905) ja ”Alkemisti” (1908). ”Alkemistin” jälkeen Lovecraft ei kirjoittanut fiktiota ennen vuotta 1917, mitä hän myöhemmin katui, sillä häneltä oli mennyt hukkaan lähes vuosikymmen.
Lovecraft oli lapsena sairaalloinen. Hänellä oli päänsärkyä 3–4 kertaa viikossa, mikä saattoi olla periytyvää, sillä äidillä ja isoisällä oli taipumusta migreeniin. Terveysongelmiensa takia hän aloitti koulunkäynnin vasta kahdeksanvuotiaana, mutta lopetti koulun väliaikaisesti vain vuoden kuluttua. Tällä välin hän luki paljon ja opiskeli kemiaa. Lovecraft aloitti tiedetoimittajan uran perustamalla kaksi lehteä, joita hän julkaisi epäsäännöllisesti vuodesta 1899 vuoteen 1909. Ensimmäinen oli vuonna 1899 julkaistu The Scientific Gazette (32 numeroa) ja toinen The Rhode Island Journal of Astronomy (69 numeroa). Aluksi hiilipaperijäljennöksinä tehdyt painokset olivat hyvin pieniä. Myöhemmin hän monisti lehtiä hektografilla 15–25 kappaletta. Neljä vuotta myöhemmin Lovecraft palasi kouluun.
Lovecraftin isoisä kuoli vuonna 1904, minkä jälkeen Lovecraftin perheen oli muutettava pienempään asuntoon. Lovecraft kärsi vuonna 1908 hermoromahduksen, eikä tämän takia koskaan saanut opintojaan päätökseen. Lovecraft kokeili myös kykyjään tieteilijänä. Elokuussa 1906 tiedelehti Scientific American julkaisi hänen kirjeensä, jossa hän ehdotti, että tähtitieteelliset observatoriot etsisivät Neptunuksen takaista planeettaa koordinoidusti. Lovecraft antoi planeetalle nimen Yuggoth, jota hän käyttikin myöhemmin novelleissaan. Kun Pluto löydettiin vuonna 1930, hän muistutti ystävilleen, että oli ennustanut sen olemassaolon.
Vuoden 1917 kesäkuussa Lovecraft palasi kertomakirjallisuuden pariin. Tuohon aikaan syntyivät novellit ”The Tomb” ja ”Dagon”, joista viimeksi mainittu oli Lovecraftin ensimmäinen julkaistu teos. Novelli julkaistiin Weird Tales -lehdessä vuonna 1923. Samoihin aikoihin Lovecraft alkoi kirjeenvaihdon muun muassa Forrest J. Ackermanin, Robert Blochin ja Robert E. Howardin kanssa. Hän kirjoitti kuudessa ja puolessa vuodessa 29 lyhyttä novellia, joiden joukossa olivat hänen oma suosikkinsa ”Erich Zannin musiikki” ja ensimmäinen menestyksensä ”Rotat seinissä”.

Aikuisikä

Aikuisiällään Lovecraft kärsi jatkuvasta rahapulasta, ei tehnyt päivääkään palkkatyötä ja lisäksi solmi epäonnistuneesti päättyneen lapsettoman avioliiton. Lovecraftin kirjailijantyö alkoi toden teolla vuoden 1917 paikkeilla ja jatkui vilkkaana aina vuoteen 1937, jolloin hän kuoli ohutsuolisyöpään. 
Lovecraft tapasi Sonia Haft Greenen harrastelijatoimittajien kokouksessa Bostonissa 22. helmikuuta 1921. Aviomiehestään eronnut Sonia oli Lovecraftia seitsemän vuotta vanhempi. Hän oli Ukrainan juutalaisia, omaa sukua Sifirkin, ja ansaitsi huomattavia summia vuodessa työstään Ferle Hellerin vaatetusliikkeessä Manhattanilla. Lisäksi Sonia hoiti liikkeen kauppamatkustajan tehtäviä ja kiersi yksin itärannikon kaupunkeja. Syksyllä 1922 Sonia kutsui Lovecraftin Magnoliaan, Massachusettsiin. Iltakävelynsä aikana he kuulivat kaukaa outoa ääntä ja yllyttivät toisiaan kirjoittamaan siitä kauhutarinan. Sonia valvoi koko yön ja kirjoitti tarinan ”The Horror at Martin's Beach”. Lovecraft korjasi tekstin ja se ilmestyi Weird Talesissa nimellä ”The Invisible Monster”. Sonia oli niin innostunut yhteistyöstä, että hän suuteli Lovecraftia. Pari meni naimisiin St. Paulin kappelissa New Yorkissa maaliskuun 3. päivänä 1924 ja muuttivat sen jälkeen Brooklyniin. Häämatkalla Lovecraft joutui kirjoittamaan puhtaaksi tarinan ”Faaraoiden vankina”, jonka hän haamukirjoitti Harry Houdinille. Lovecraft osti kirjoituspalkkiollaan Sonialle timanttisormuksen. 
Vuoden loppua kohden taloudellisten vaikeuksien ja Sonian hyväpalkkaisen työn päätyttyä heidän yhteinen elämänsä Brooklynin asunnossa alkoi olla uhattuna. Erinäisten työkokeilujen ja epäonnistumisten jälkeen Sonia päätyi lopulta Cincinnatiin tavaratalon myyjäksi, mutta Lovecraft jäi New Yorkiin. Tämä merkitsi sitä, että heidän aviollinen elämänsä oli päättynyt, lukuun ottamatta joitakin satunnaisia tapaamisia. New York kiehtoi aluksi Lovecraftia, mutta hän alkoi lopulta vihata kaupungin elämänmenoa. Vuonna 1925 hän kirjoitti vain kolme novellia, joista ”Hän” ja ”Red Hookin kauhu” ilmentävät hänen vihaansa New Yorkia kohtaan. Paria vuotta myöhemmin Lovecraft ja Greene päättivät erota, ja Lovecraft muutti takaisin tätiensä luokse Providenceen. Hän jätti New Yorkin 17. huhtikuuta 1926. 
Providencessa hän asui suuressa viktoriaanisessa puutalossa vuoteen 1933 saakka, ja tämä oli hänen tuotteliainta aikaansa. Siitä huolimatta hän köyhtyi entisestään, ja joutui muuttamaan vaatimattomampaan asuntoon. Vuonna 1936 hän sairastui vakavasti ja lisäksi kärsi aliravitsemuksesta. Sairaus olisi voitu hoitaa leikkauksella vielä edellisvuonna, mutta Lovecraft oli fatalisti eikä pitänyt lääkäreistä. Vielä kesällä Lovecraft suunnitteli romaania, josta tulisi hänen pääteoksensa, mutta talvea kohti hän alkoi heiketä nopeasti. Kirjeessään August Derlethille 17. helmikuuta 1937 Lovecraft vihjaisi elämänsä päättyvän. Maaliskuussa erikoislääkäri vahvisti diagnoosin: hänellä todettiin ohutsuolisyöpä. Sairaalassa lääkärit päättivät olla leikkaamatta, koska syöpä oli levinnyt laajalti. Hän eli jatkuvassa kivussa kuolemaansa saakka, joka tapahtui varhain aamulla 15. maaliskuuta 1937. Kolme päivää myöhemmin hänet haudattiin perhehautaan Swan Pointin hautausmaalle.

Tuotanto

Lovecraft sai nuorena vaikutteita muun muassa kreikkalaisesta ja roomalaisesta mytologiasta, 1800-luvun englantilaisilta runoilijoilta ja Edgar Allan Poelta. Myöhemmin suurimpina vaikuttajina toimivat Lordi Dunsany ja Arthur Machen, sekä jossain määrin myös hänen kirjailijaystävänsä Clark Ashton Smith, August Derleth ja Robert E. Howard. Lovecraftin kirjallinen tyyli oli vanhahtavaa jo hänen elinaikanaan ja sille on ominaista runsas adjektiivien käyttö.
Elinaikanaan Lovecraft kirjoitti useita novelleja, runoja ja kirjeitä, ja lisäksi neljä lyhytromaania: Hulluuden vuorilla, Tuntematon Kadath, Varjo Innsmouthin yllä ja Varjo menneisyydestä sekä yhden romaanin Charles Dexter Wardin tapaus.
Lovecraftin myöhäiskauden tarinat liittyvät teemoiltaan toisiinsa, ja myöhemmät kirjoittajat kehittivät niiden pohjalle niin kutsutun Cthulhu-mytologian.

Muuta

John Carpenterin ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen kauhuelokuva Hulluuden syövereissä (engl. In the Mouth of Madness) vuodelta 1994 perustuu löyhästi H. P. Lovecraftin teoksiin. Lukuisine viittauksineen kirjailijan töihin elokuva on eräänlainen tribuutti Lovecraftille. Elokuvan kuvitteellisen kauhukirjailijan Sutter Canen teoksilla on samankaltaisia nimiä kuin Lovecraftin teoksilla, esimerkiksi The Whisperer of the Dark (vastaavasti Lovecraft: The Whisperer in Darkness, suom. Kuiskaus pimeässä), The Thing in the Basement (Lovecraft: The Thing on the Doorstep, suom. Olio kynnyksellä), Haunter out of Time (Lovecraft: The Haunter of the Dark ja The Shadow Out of Time, suom. Vainooja pimeydestä ja Varjo menneisyydestä), In the Mouth of Madness (Lovecraft: At the Mountains of Madness, suom. Hulluuden vuorilla).