google/wiki40b huggingface dataset:
Vuorotteluvapaa

Vuorotteluvapaa on pohjoismainen ja suomalainen järjestelmä, jossa vakituisessa työsuhteessa oleva, riittävän pituisen työhistorian kartuttanut henkilö voi jäädä määräaikaiselle vapaalle työstään. Vapaalle jäävän tilalle, mutta ei välttämättä samoihin tehtäviin, otetaan työvoimatoimistoon rekisteröitynyt työtön työnhakija.
Vuoden 2016 alusta alkaen Suomessa vuorotteluvapaalle jäämisen ehtona on 20 vuoden työhistoria. Työssäoloehtoa on viime vuosina korotettu kahdesti. Vuoteen 2014 asti riitti 10 vuoden työhistoria ja vuonna 2015 edellytettiin 16 vuoden työhistoriaa. Vuorotteluvapaan pituus on vähintään 100 ja enintään 180 päivää. Kela maksaa vuorotteluvapaan ajan vuorottelukorvausta, joka on 70 prosenttia hakijalle laskettavasta työttömyyspäivärahasta tai ansiosidonnaisesta työttömyyskorvauksesta. Aiemmin vuorotteluvapaan pituus oli 90–360 päivää ja yli 25 vuoden työhistoria oikeutti korotettuun vuorottelukorvaukseen, joka oli 80 prosenttia työttömyyspäivärahasta.
Vapaan voi pitää yhtäjaksoisesti tai jaksotettuna, kuitenkin niin, että lyhin jakso on aina vähintään kolme kuukautta. Työnantajalla on oikeus hylätä tai hyväksyä alaisensa vuorotteluvapaa-anomus. Sopimuksia tehdään kolme kappaletta: hakijalle, työnantajalle ja työvoimatoimistolle.
Vapaan tarkoituksena on edistää työntekijän jaksamista ja tarjota työttömälle työkokemusta. Vuorottelusijaisuus antaa työnantajalle tilaisuuden tutustua työtä tarvitsevaan ja kokeilla mahdollista uutta työyhteisön jäsentä ennen rekrytointia. Vuorotteluvapaan aikana on mahdollista opiskella kotimaisessa oppilaitoksessa tai matkustella menettämättä vuorottelukorvausta, mutta palkallinen työ aiheuttaa vuorottelusopimuksen purkamisen. Työntekijällä on oikeus palata vuorotteluvapaalta aikaisempaan tai siihen rinnastettavaan työhön.
Vuorotteluvapaan ajalta ei kerry vuosilomaa. Vapaan voi keskeyttää vain sopimalla, mutta vapaa päättyy automaattisesti äitiys-, isyys- tai vanhempainvapaan alkaessa. Mikäli henkilö saa sairauspäivärahaa, vuorottelukorvausta ei makseta. Vuorotteluvapaan ajalta kertyy eläkettä. Vuorotteluvapaan ajalta eläkkeen laskennan perusteena käytetään 55 prosenttia siitä ansiosta, josta vuorottelukorvaus on laskettu. Tästä ansion osuudesta eläkettä karttuu 1,5 prosenttia vuodessa.
Suomessa vuorottelu­vapaa otettiin kokeilu­luontoisesti käyttöön vuoden 1996 alussa voimaan tulleella määrä­aikaisella lailla. Se säädettiin aluksi kahdeksi vuodeksi, mutta myöhemmin sen voimassa­oloa jatkettiin vuoden 2002 loppuun saakka. Vuorottelu­vapaa­järjestelmä vakinaistettiin vuoden 2003 alussa voimaan tulleella lailla. Vuorotteluvapaajärjestelmää uudistettiin vuoden 2016 alussa voimaan tulleilla lainmuutoksilla.
Charles Samuel Keene

Charles Samuel Keene (1823–1891) oli brittiläinen pilapiirtäjä. Hän kuvasi huumorimielessä maansa porvarien elämää toimien vuodesta 1851 Punchin piirtäjänä ja kuvitti monta kirjaa.
Hans Kutter

Hans Kutter (29. helmikuuta 1904 Jyväskylä – 10. tammikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja elokuva- sekä teatterikriitikko. Hän toimi Hufvudstadsbladetin elokuvakriitikkona 1936–1946 ja teatterikriitikkona 1946–1969.
Kutter oli perustamassa Suomen ensimmäistä elokuvakerhoa Filmistudio Projektiota syksyllä 1934.
Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoona

Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoona eli niin sanottu Kalmin pataljoona oli Suomen sisällissodassa valkoisten Länsiarmeijan Bergströmin ryhmän Pohjois-Hämeen rykmenttiin kuulunut joukko-osasto. Pataljoonan komentaja oli virolaissyntyinen majuri Hans Kalm.
Maija Torkko

Maija Torkko (s. 1946) on Nokian talousjohtaja ja Nokian Renkaiden hallituksen varapuheenjohtaja. Hän on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (HY) ja kauppatieteiden kandidaatti (TuKKK).
Torkko on merkittävimpiä Suomen talouselämässä vaikuttavia naisia. Hän on ollut kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja laativan IASB:n (The International Accounting Standards Board) hallituksen jäsen vuodesta 2001.
White Zombie

Historia

Yhtyeen perusti vuonna 1985 Rob Zombie (oik. Robert Cummings) silloisen tyttöystävänsä Sean Yseultin (oik. Shauna Reynolds) kanssa New Yorkissa. He tutustuivat toisiinsa suunnittelemalla aikakauslehtien kansia. Vuonna 1985 White Zombien ensimmäinen kokoonpano oli valmis. Alkuperäisen kokoonpanon muodostivat laulaja Rob Straker (alkoi käyttää nimeä Rob Zombie vasta kolmannella albumilla), kitaristi Tom Guay, rumpali Ivan de Prume ja basisti Sean Yseult.
Aluksi yhtye soitti noise rockia, ja yksi sen suurimmista innoittajistaan oli tuolloin newyorkilainen noise rock -yhtye Sonic Youth, jonka kanssa se usein myös soitti yhdessä. Yhtyeen ensimmäiset tyylilliset muutokset ilmenivät Make Them Die Slowly -albumilla, jonka kappaleet olivat enemmän heavy metal- ja punk-painotteista musiikkia. Samaan aikaan levy-yhtiö Geffen oli valmis tekemään sopimuksen White Zombien kanssa. Yhtye nousi valtavirtaan albumilla La Sexorcisto: Devil Music Vol. 1, jota on myyty yli kaksi miljoonaa kappaletta pelkästään Yhdysvalloissa. Myyntiä auttoivat MTV ja Beavis ja Butt-head -televisiosarja, jossa White Zombien musiikkivideo ”Thunder Kiss ’65”  näytettiin moneen kertaan.
Vuonna 1995 White Zombie julkaisi viimeisen pitkäsoittonsa, Astro-Creep: 2000, joka on eniten myynyt yhtyeen studioalbumi: yli kaksi ja puoli miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa. Pitkäsoiton jälkeen julkaistiin remix-albumi, Supersexy Swingin’ Sounds vuonna 1996.

Tyyli ja vaikutteet

Yhtyeen tyyliin ovat vaikuttaneet voimakkaasti scifi- ja kauhuteemat, joista molemmat perustajajäsenet olivat innostuneita. Yhtyeen perustamisen aikoihin Rob Zombie käytti nimeä Rob Straker.  Yhtye on nimetty vuonna 1933 ilmestyneen Bela Lugosin elokuvan Valkoinen zombi mukaan.

Hajoaminen

Yhtye lopetti toimintansa vuonna 1998 pian Rob Zombien ensimmäisen soololevyn Hellbilly Deluxen julkaisun jälkeen. White Zombie levytti viimeisen kappaleensa nimeltään ”Ratfinks, Suicide Tanks and Cannibal Girls” elokuvaan Beavis and Butt-head Do America (Rob Zombie teki elokuvaan myös Beavisin hallusinaatiokohtauksen autiomaassa). Pian tämän jälkeen yhtye hajosi.
Langattomat verkot Suomessa

Langattomat verkot Suomessa koostuvat yksityisistä ja julkisista langattomista verkoista. Kattavimmat langattomat verkot ovat teleoperaattoreiden matkapuhelinverkkoihin liittyvä GPRS-verkot, jotka kattavat koko maan ja joilla on miljoonia päätelaitteita GPRS-matkapuhelimissa.

GPRS

GPRS (lyhenne sanoista General Packet Radio Service) on alkuaan GSM-verkossa toimiva pakettikytkentäinen tiedonsiirtopalvelu, jota käytetään pääasiassa langattoman Internet-yhteyden muodostamiseen matkapuhelimen tai GPRS-sovittimen avulla. GPRS-verkot Suomessa toteutettiin kesään 2001 mennessä kaikkien kolmen teleoperaattorin eli Soneran (nyk. TeliaSonera), Radiolinjan (nyk. Elisa) ja DNA:n) verkoissa. Suomessa jokaisella operaattorilla GPRS-yhteys on käytettävissä maanlaajuisesti.
Sana GPRS on käytännössä jäänyt tarkoittamaan 2G- eli GSM-tekniikan pakettidatajärjestelmää, mutta 3GPP käyttää termiä GPRS myös 3G-tekniikan yhteydessä. GPRS-sanomien liityntärajapinnat ovat pitkälti samat, mutta 3G ei tietenkään aseta GSM-järjestelmän mukaisia siirtonopeusrajoituksia, vaan antaa omat nopeusvaihtoehtonsa, jotka ovat tyypillisesti 32kb/s tai 128kb/s monikertoja.
Vanhoja GPRS-verkkoja (siis GSM-pohjaisia) on osittain päivitetty uudempaan EDGE-tekniikkaan, jolla saadaan samasta verkosta lisää siirtokapasiteettia. Viimeaikaiset uusimiset ovat kuitenkin jopa purkaneet GSM/GPRS-verkkoa 3G-verkon tieltä.

Kattavuus

Hallituksen tietoyhteiskuntaohjelman mobiilityöryhmä ehdotti, että kuntien tietotekniikkapanostusten lisäksi olisi koko maahan saatava avoin langaton verkko vuoteen 2010 mennessä. Maanlaajuista palvelua on tällä hetkellä vain GPRS-palvelut matkapuhelinoperaattoreiden verkoissa, mutta ongelmaksi niissä nähdään hitaus ja heikot vasteajat.
Koko maan kattavaa yksittäistä verkkoa ei ole odotettavissa lähivuosina, vaikka mobiilityöryhmä sitä haluaisikin. Suomeen on mahdollista rakentaa kattava verkko, mutta mikään tällä hetkellä (vuonna 2010) käytössä olevista tekniikoista ei siihen taivu. Koko maan kattaminen onnistuu joko satelliittipalveluna tai vähintään kahdella eri tekniikalla maan pinnalla. Käytännössä sopivaa tekniikkaa ei ole standardina olemassa, sellainen pitäisi kehittää ja mikä pahinta standardoida kansainvälisesti.

HSPA

HSPA koostuu HSDPA:sta sekä HSUPA:sta, jotka nopeuttavat tiedonsiirtoa teoriassa merkittävästi verrattuna perus-3G:hen. Uusimman tekniikan peittoalue kasvaa kohtuullista vauhtia, koska lähes kaikki uudet tukiasemat ovat jo HSPA+ -tekniikkaa. Nopean yhteyden pinta-ala ei kuitenkaan kasva niin kuin mainoksissa, suuret nopeudet ovat käytettävissä vai tukiaseman läheisyydessä.
Suunnistuksen nuorten maailmanmestaruuskilpailut

Suunnistuksen nuorten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1990, minkä jälkeen ne on järjestetty vuosittain. Osallistumisoikeus on suunnistajilla, jotka ovat täyttäneet tai täyttävät kyseisenä vuonna enintään 20 vuotta.
Rivka Golani

Rivka Golani (aiemmin Erdesz; s. 22. maaliskuuta 1946 Tel Aviv, Israel) on kanadalainen alttoviulisti ja kuvataiteilija. Hän aloitti viulunsoiton opintonsa seitsemänvuotiaana ja tuli Alexander Moskowskyn oppilaaksi 18-vuotiaana. Hän siirtyi 21-vuotiaana alttoviuluun, jota hänelle opetti Tel Avivin yliopiston Rubin-musiikkiakatemiassa Ödön Pártos vuosina 1965–1971.
Musiikillisten opintojensa ollessa vielä kesken Golani aloitti toimintansa myös ammattimaisena kuvataiteilijana. Hänen piirrostensa näyttelyitä järjestettiin Kanadassa, Israelissa ja Euroopassa. Hän oli Israelin filharmonikkojen jäsenenä ja esiintyi solistina muidenkin israelilaisorkesterien kanssa ennen muuttamistaan Kanadaan vuonna 1974. Kanadan kansalaisuuden hän sai vuonna 1983. Hän opetti maassa 1970–1980-luvuilla muiden muassa Mary Carol Nugentia, Beverley Spottonia ja Kent Teepleä. Vuonna 1987 hän asettui Lontooseen silloisen aviomiehensä, kapellimestari Thomas Sanderlingin kanssa. Hän palasi kuitenkin usein Kanadaan pitämään konsertteja. 
Golani on esiintynyt laajalti resitalistina sekä eri orkesterien solistina ja välillä kamarimusiikkiesityksissä. Hän on tulkinnut muiden muassa William Waltonin, Robin Hollowayn (kantaesitys, 1985) ja Edward Elgarin konsertot. Erityisesti häntä varten oli vuoteen 2003 mennessä myös sävelletty kolmattasataa teosta, joihin kuului vähintään 39 konserttoa. Vuonna 2009 Golani nimitettiin Canadian Music Centren lähettilääksi musiikillisten ansioidensa johdosta.
Þorsteinn Häränjalan tarina

Þorsteinn Häränjalan tarina (isl. Þorsteins þáttr uxafóts) on keskiaikaista islantilaista saagakirjallisuutta edustava tarina, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. Tarina on todennäköisesti saatettu kirjalliseen muotoon vasta 1300-luvulla. Se kertoo ensin norjalaismiehestä nimeltä Ívarr ljómi (suom. ”säde”), joka saattaa raskaaksi islantilaisen naisen, mutta ei tunnusta isyyttään. Pojasta, jota kutsutaan Þorsteinniksi, tulee suuri sankari. Hän matkustaa Norjaan ja saapuu kuningas Olavi Tryggvenpojan hoviin. Norjassa hän tekee suuria urotekoja ja taistelee peikkoja ja eläviä kuolleita vastaan ja kääntyy lopulta myös kristityksi. Lopulta hän saa myös isänsä hyväksynnän. Þorsteinn Häränjalan tarinaa ei ole suomennettu.

Yhteydet muuhun saagakirjallisuuteen

Þorsteinn Häränjalan tarinan alku seuraa Islannin asuttamisesta kertovaa Landnámabókia kertoessaan Þorsteinnin äidinpuoleisen suvun sekä islantilaisten varhaisimman, vielä pakanallisen lain (Úlfljótslög) saapumisesta saarelle. Þorsteinnin äidin, mykän Oddnyn, veli Þorkell Geitisson mainitaan myös Landnámabókissa. Þorsteinnin isä Ívarr ljómi taas mainitaan lisäksi muinaissaagassa Sörlin tarina, missä Ívarr surmaa Olavi Tryggvenpojan siunauksen alaisena päättymätöntä taistelua käyvän elävien kuolleiden armeijan.
Lisäkives

Lisäkivekset (lat. epididymis) ovat osa miehen sukupuolielimiä, jotka varastoivat kivesten tuottamia siittiötä. Lisäkives sijaitsee kiveksen pinnalla.

Anatomiaa

Lisäkives on kiveksen pinnalla ja osittain kiveksen takana sijaitseva sykkyräinen elin, jonka tiehyessä kiveksen tuottamat siittiöt kypsyvät ja varastoituvat. Lisäkives on pitkänomainen ja alaspäin kapeneva elin, joka ulottuu kiveksen yläpäästä alapäähän. Lisäkiveksen alaosa eli häntä jatkuu siemenjohtimena.
Lisäkiveksessä on kolme osaa. Lisäkiveksen pää (caput epididymidis) on kiveksen päällä sijaitseva lisäkiveksen laajin osa, johon siittiöt kiveksestä saapuvat. Lisäkiveksen päästä vievät tiehyet (ductus deferens) johdattavat siittiöt 5-7 metriä pitkään mutkittelevaan lisäkivestiehyeen (ductus epididymidis), joka muodostaa lisäkiveksen rungon (corpus epididymidis) ja hännän (cauda epididymidis).
Lisäkives sijaitsee kiveksen tavoin kivespussissa ja on tunnusteltavissa kivespussin läpi.

Toiminta

Kiveksessä muodostuneet siittiöt saapuvat lisäkiveksen päähän ja kulkevat edelleen lisäkiveksen runkoon ja häntään. Lisäkiveksen päässä olevat siittiöt eivät vielä kykene liikkumaan eivätkä ole hedelmöityskykyisiä. Siittiöt kypsyvät matkatessaan lisäkiveksen läpi, johon kuluu enintään kaksi viikkoa.
Siemensyöksyn aikana siittiöitä siirtyy siemenjohtimeen peristalttisen liikkeen ansiosta, jonka jälkeen niihin sekoittuu mm. rakkularauhasen ja eturauhasen erittämiä nesteitä, jolloin muodostuu siemennestettä.

Lisäkiveksen sairaudet

Lisäkiveksen tyypillisin sairaus on lisäkiveksen tulehdus eli epididymiitti (epididymitis). Tavallisimmat aiheuttajat ovat virtsateiden bakteerit ja klamydia nuorilla miehillä. Lisäkivestulehduksessa kivespussi voi olla turvonnut, punainen ja kosketusarka ja lisäkives kipeä, lisäksi voi olla kuumetta.
Reformoitu puolue (Alankomaat)

Historia

Reformoitu puolue (SGP) perustettiin 24. huhtikuuta 1918. Perustajat erosivat Antivallankumouksellisesta puolueesta (ARP), koska eivät hyväksyneet ARP:n tukemaa naisten äänioikeutta ja vastustivat liittoa katolilaisten Algemeene Bondin kanssa. Perustamisaikana johtavana hahmona oli pastori Gerrit Hendrik Kersten.
Puolue osallistui jo vuoden 1918 vaaleihin, mutta sai ensimmäisen paikkansa vasta 1922. SGP:n kannatus on pysynyt tämän jälkeen hyvin tasaisena noin kahdessa prosentissa. Vuonna 1956 se sai parlamentin laajennuksen jälkeen paikan ylähuoneessa, jonka menetti 1960 ja sai takaisin 1971.
Vuonna 1984 SGP liittoutui Reformatorische Politieke Federatien ja Gereformeerd Politiek Verbondin kanssa europarlamenttivaaleihin. Myöhemmin puolue on muodostanut yhteislistan ChristenUnien kanssa ja pitänyt paikkansa. Sen europarlamenttiedustajan oli tarkoitus liittyä 2009 uuteen konservatiivien ja reformistien ryhmään, joka kuitenkin erotti sen jäsenyydestään naisten syrjinnän vuoksi.
Vuonna 2005 haagilainen oikeusistuin tuomitsi puolueen menettämään puoluetukensa, koska se ei sallinut naisia jäsenikseen. Tämän katsottiin olevan YK:n naisten syrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen vastaista. Alankomaiden valtioneuvosto päätti kuitenkin kumota päätöksen. Vuonna 2006 SGP salli naisten jäsenyyden.
Wladimir Gröndahl

Wladimir Gröndahl (ven. Владимир Давыдович Грендаль, Vladimir Davydovitš Grendal, 3. marraskuuta 1884 Helsinki – 16. marraskuuta 1940 Moskova) oli suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen kenraalieversti.

Perhetausta

Gröndahl syntyi Helsingissä keisarin armeijan 10. reservinpataljoonan kapteenin David Gröndahlin ja Maria Galotschkinin pojaksi ja sai kasteessa nimekseen Woldemar Gröndahl. Hänen isänsä kuoli everstin arvoisena Japanin sodassa. Vladimir Gröndahl erkani omasta perheestään Venäjän vallankumouksen jälkeen, kun hän astui puna-armeijan riveihin,  eikä enää koskaan nähnyt perhettään. Hänen vaimonsa ja lapsensa asuivat tuolloin Tallinnassa Virossa, mistä he muuttivat Suomen sisällissodan jälkeen Helsinkiin. Hänen vaimonsa avioitui myöhemmin Suomessa uudelleen.
Gröndahlin poika Boris Gröndahl varttui aikuiseksi Suomessa ja taisteli talvisodassa Suomen armeijan riveissä isäänsä vastaan. Gröndahlin veli puolestaan yleni myös Neuvostoliitossa kenraaliksi.

Sotilasura

Gröndahl aloitti sotilasuransa isänsä tavoin keisarin armeijassa yleten jo ensimmäisen maailmansodan aikana everstiksi. Hän liittyi Venäjän vallankumouksen jälkeen puna-armeijaan.
Gröndahl oli neuvostotykistön kehittäjä ja sotateoreetikko ja toimi opettajana muun muassa Frunzen sotilasakatemiassa.
Neuvostoliiton aloitettua talvisodan Gröndahl toimi korkeimpana tykistöupseerina Karjalan kannaksella ja sodan alkupäivinä hänet nimitettiin Neuvostoliiton 7. armeijasta erotetun, 7. armeijan oikean ryhmän komentajaksi, joka taisteli Taipaleen suunnalla. Myöhemmin 7. armeijan oikeasta ryhmästä muodostettiin Neuvostoliiton 13. armeija, minkä komentajana Gröndahl jatkoi.
Kymmenen päivää ennen talvisodan loppumista Gröndahl siirrettiin Luoteisen rintaman tykistökomentajaksi. Tämä merkitsi alenemista sotilasuralla, mikä johtui mahdollisesti siitä, että hänellä näihin aikoihin todettiin keuhkosyöpä.
Talvisodan päätyttyä puna-armeijan otettua kenraaliarvot käyttöön hänet ylennettiin kenraalieverstin arvoon 4. kesäkuuta 1940. Gröndahl menehtyi syöpään 16. marraskuuta 1940 ja hänet haudattiin sotilaallisin kunnianosoituksin.
NSU Prinz

Muiden valmistajien versioita

Neuvostoliittolainen autonvalmistaja ZAZ teki vuonna 1967 Prinzistä kopion ZAZ 966, jossa oli moottorina 900 cm³ ilmajäähdytteinen 30 hevosvoiman V4. Myöhemmin moottorina oli 1 200 kuutiosenttimetrin ja 39 hevosvoiman kone. Lisenssillä Prinziä valmistettiin PRETISin tehtaalla Jugoslavian Sarajevossa. Autoa valmistettiin lisenssillä myös Argentiinassa Autoarin tehtaalla, enimmäkseen malleja II ja III/30.
Eric Tsang

Eric Tsang Chi-wai (s. 14. huhtikuuta 1953 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen elokuvaohjaaja, elokuvatuottaja ja näyttelijä.
Metsävahanokka

Levinneisyys

Metsävahanokkaa tavataan Afrikan keskiosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi ja runsaslukuiseksikin joillain alueilla. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kari Haili

Kari Haili (1956 Turku – 2013 Lappeenranta) oli suomalainen kapellimestari ja musiikkipedagogi. Kari Haili toimi Imatran seurakunnan orkesterikoulun kapellimestarina sekä Lappeenrannan Musiikkiopiston orkesterien johtajana. Kari Haili oli vuonna 1987 perustamansa Lappeenranta Ensemble -kamariorkesterin taiteellinen johtaja. Haili oli läänin taidetoimikunnan jäsen vuoteen 2006.
Findelin kansainvälinen lentoasema

Historia

Alun perin lentoasema tunnettiin ”Sandweilerin lentokenttänä”, joka avattiin 1930-luvulla. Kentällä oli tuolloin ruohopäällysteinen 1000 metrin pituinen kiitotie.

Saksalaisten käyttö toisessa maailmansodassa

Saksa valloitti puolueettoman Luxemburgin 10. toukokuuta 1940, ja 21. toukokuuta, ’’Luftwaffe’’ sijoitti lentoasemalle Jagdgeschwader 53:n (JG 53), Messerschmitt Bf 109 hävittäjäyksikön. JG 53 oli mukana Ranskan taistelussa Ranskaa ja Iso-Britanniaa vastaan touko- ja kesäkuussa. Myös JG 52 operoi Bf 109-koneilla Sandweileristä salamasodan ajan. JG 52 muutti Ranskaan 29. toukokuuta, mutta JG 53 pysyi Luxemburgissa 18. elokuuta asti, kunnes se siirtyi lähemmäksi Englannin kanaalia. 
Tämän jälkeen lentoasemalla ei ollut juurikaan käyttöä, kunnes Saksalaisten Henschel Hs 126-koneilla lentänyt tiedusteluryhmä Aufklärungsgruppe 123 (AKG 123) sijoitettiin kentälle. AKG123 siirtyi idemmäksi vain muutama päivä sen jälkeen, kun Yhdysvaltain Armeija siirtyi Luxemburgiin ja raivasi maan saksalaisista miehitysjoukoista.

Liittoutuneiden käyttö

Yhdysvaltain armeijan taisteluinsinöörejä saapui Sandweileriin syyskuun puolivälissä 1944, ja suoritti pieniä jälleenrakennustoimenpiteitä valmistellakseen kentän Ninth Air Forcen taistelukoneille. Lentokenttä nimettiin Advanced Landing Ground "A-97" Sandweileriksi, ja se avattiin 18. syyskuuta. Ninth Air Forcen 363D taktinen tiedusteluryhmä suoritti useita  valokuvatiedustelulentoja 29. lokakuuta 1944 asti, kunnes he siirtyivät myös Saksaan.  Sandweiler pysyi Yhdysvaltain käytössä loppusodan ajan. Yhdysvallat mm. evakuoivat uhrejaan Sandweilerin kautta Englantiin. Lentoasema palasi Luxemburgin valvontaan 15. elokuuta 1945.

Terminaali A

Vanha Terminaali A oli rakennettu vuonna 1975, ja se oli lentoaseman ainoa terminaali aina vuoteen 2004 asti, jolloin avattiin uusi Terminaali A. 
Vanha Terminaali A oli liian täysi erityisesti kesäkaudella, ja siellä oli vain muutamia kauppoja. Vanhaa Terminaalia alettiin purkaa loppuvuodesta 2011, ja purkaminen valmistui maaliskuussa 2012.

Terminaali B

Terminaali B avattiin vuonna 2004. Se on ainutlaatuinen, koska terminaalissa ei olelähtöselvityspisteitä tai tuloaulaa, vaan ne ovat Terminaali A:n puolella. Terminaali rakenettiin pienille koneille, joiden maksimikapasiteetti on 50 matkustajaa. Terminaali voi käsitellä vuodessa 600 000 matkutajaa.
Pentti Salmi (vuorineuvos)

Veli Pentti Tapio Salmi (14. helmikuuta 1930 Multia – 2. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja talouselämän vaikuttaja. Hän oli koulutukseltaan ekonomi.
Salmi oli Enson toimitusjohtaja 1975–1988 ja yhtiön hallituksen puheenjohtaja 1983–1992. Hänet tunnettiin innokkaana metsästäjänä ja golfin harrastajana.
Mulgin kunta

Sijainti

Kunta rajoittuu etelässä Latviaan, lännessä Saardeen, pohjoisessa Põhja-Sakalaan ja Viljandiin sekä idässä Tõrvaan.

Hallinto

Mulgin kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Mõisakülan kaupunki sekä Abjan, Hallisten ja Karksin kunnat. Kunnassa on 7 652 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Abja-Paluojan, Karksi-Nuian ja Mõisakülan epäitsenäisistä kaupungeista, Hallisten ja Õisun pienkauppaloista (alevik) sekä 58 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Abja-Paluoja.

Liikenne

Valtatie 6 Valgasta Pärnuun kulkee Mulgin kautta.
Connie Booth

Constance Booth (2. joulukuuta 1944 Indianapolis, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja.
Booth tunnetaan parhaiten hänen esiintymisistään Ison-Britannian televisiossa. Erityisesti hänet muistetaan roolistaan sisäkkö Pollyna komediasarjassa Pitkän Jussin majatalo, jonka käsikirjoituksen hän oli tehnyt yhdessä silloisen aviomiehensä John Cleesen kanssa. Booth esiintyi myös lukuisissa Monty Python -ryhmän tuotannoissa.
Panssarimarssi

Panssarimarssi on Yrjö Jylhän jatkosodan aikana kirjoittama suomalaisille panssarivoimille omistettu runo. Sen on säveltänyt marssiksi Tauno Marttinen vuonna 1964 ja se on Suomen puolustusvoimien Panssarivarikon kunniamarssi.
Lämpökemia

Lämpökemian historiaa

Vuonna 1782 Antoine Lavoisier ja Pierre-Simon Laplace asettivat lämpökemian perustan osoittamalla, että se lämpö, joka vapautuu reaktiossa on yhtä suuri kuin se lämpöenergian määrä, joka sitoutuu käänteisreaktiossa. He myös tutkivat lukuisten aineiden ominaislämpökapasiteettia ja latenttilämpöä sekä palamisessa vapautuvan lämmön määrää. Vuonna 1840 sveitsiläinen kemisti Germain Hess muotoili periaatteen, jonka mukaan reaktiossa muodostuvan lämmön määrä on sama tapahtuipa reaktio kerralla tai useammassa välivaiheessa. Tämä periaate tunnetaan Hessin lain nimellä.

Endoterminen ja eksoterminen reaktio

Mikäli entalpian muutos on negatiivinen vapautuu lämpöä ja reaktiota kutsutaan eksotermiseksi reaktioksi. Entalpiamuutoksen ollessa positiivinen energiaa sitoutuu ja reaktiota nimitetään endotermiseksi.
United States Steel

Työväenliike

1920-luvulla U.S. Steel, kuten useimmat suuret työnantajat, yhdistivät työnantajien tavoitteena olevia "työnantajien edustamia suunnitelmia" (ERB), jotka olivat yhtiön liittojen sponsoroimaa toimintaa. ERB:stä tuli osa United Steelworkers of America -järjestön toimintaa. Yhtiö pehmensi kovaa linjaa, kun U.S. Steel yhtiön presidentti hyväksyi Terästyöntekijöiden järjestelykomitean liittymisen Teollisuusjärjestöjen kongressien järjestöön CIO:hon vuonna 1937.