google/wiki40b huggingface dataset:
Kevin Garnett

Ura

Garnett pelasi Minnesota Timberwolves -joukkueessa aina siihen saakka kunnes siirtyi vuonna 2007 Boston Celticsiin. Keväällä 2008 hän voitti ensimmäisen NBA-mestaruutensa. Hän muodosti Celticsissä Big Threeksi kutsutun kolmikon Ray Allenin ja finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi valitun Paul Piercen kanssa. Vuonna 2013 Garnett ja Pierce siirtyivät samassa pelaajakaupassa Brooklyn Netsiin. Heinäkuussa 2015 kesken edelliskauden takaisin Minnesotaan siirtynyt Garnett teki seuran kanssa kaksivuotisen, 16 miljoonan dollarin sopimuksen.
Garnett on valittu NBA:n runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 2003–2004, runkosarjan parhaaksi puolustuspelaajaksi kaudella 2007–2008 sekä liigan ykköstähdistöön kausilla 1999–2000, 2002–2003, 2003–2004 ja 2007–2008. NBA:n tähdistöotteluun hänet on valittu 15 kertaa (vuosina 1997–1998, 2000–2011 ja 2013). Hänet valittiin vuonna 2003 tähdistöottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän on pelannut urallaan 1 323 runkosarja- ja 131 pudotuspeliottelua (tilanne kauden 2012–2013 jälkeen).
Garnett kuului maajoukkueeseen, joka voitti kultaa vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä.
Jaavanmedaka

Ulkonäkö ja koko

Jaavanmedaka näyttää vedessä läpikuultavalta. Laji on erittäin pienikokoinen, yleensä noin 3 senttimetrin mittainen. Suurinkin tavattu jaavanmedaka oli vain 4,5 senttimetrin mittainen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan enimmäkseen Aasiassa, jossa se on levinnyt Indonesiaan, Singaporeen, Malesiaan ja Thaimaaseen. Laji elää murto- ja makeassa vedessä. Jaavanmedakalle sopivin veden pH-arvo on 7,5–8,5 ja veden lämpötila 22–25 celsiusastetta.

Ravinto ja elintavat

Jaavanmedakan ravintoa ovat alkueläimet, hyönteiset ja äyriäiset.
Paavo Tourunen

Paavo Tourunen (17. elokuuta 1929 Äänekoski – 29. lokakuuta 1955) on suomalainen keihäänheittäjä, joka sijoittui pronssille Kalevan kisoissa 1954 ennätystuloksellaan 71,25.
Tourunen edusti Äänekosken Urheilijoita.
Igor Železovski

Igor Nikolajevitš Železovski (ven. Игорь Николаевич Железовский, s. 1. heinäkuuta 1963 Orša) on entinen valkovenäläinen pikaluistelija, joka edusti myös Neuvostoliittoa.
Železovski saavutti olympialaisissa kahdesti 1000 metrillä mitalin: hopeaa Lillehammerista 1994 ja pronssia Calgarysta 1988; Lillehammerissa hän edusti Valko-Venäjää ja Calgaryssa Neuvostoliittoa. Sprinttiluistelun maailmanmestaruuden hän voitti kuusi kertaa: 1985, 1986, 1989, 1991, 1992 ja 1993. Lisäksi hän sai pronssia 1990. Maailmancupin kokonaiskilpailun hän voitti 1000 metrillä 1991, 1992 ja 1993 ja oli lisäksi kolmas 1994. 500 metrin maailmancupissa hän oli kolmas 1993. Hänen saavutuksiinsa lukeutuvat myös juniorien yleisluistelun MM-hopea 1982 ja viisi Neuvostoliiton sprinttiluistelun mestaruutta.
Hän piti aikoinaan hallussaan myös useita maailmanennätyksiä.
Irène Jacob

Irène Jacob (s. 15. heinäkuuta 1966) on ranskalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muiden muassa Krzysztof Kieślowskin elokuvissa Veronikan kaksoiselämä (1991) ja Kolme väriä: punainen (1994). 
Jacob syntyi Suresnesissa ja muutti vuonna 1969 perheineen Geneveen, Sveitsiin. Hän teki ensiesiintymisensä näyttämöllä vuonna 1977 ja sai ensimmäisen elokuvaroolinsa Pariisiin muutettuaan vuonna 1987. 
Jacobilla on ollut yksi Bafta- (1995) ja kaksi César-ehdokkuutta (1992, 1995). Hänelle myönnettiin parhaan naisnäyttelijän palkinto Cannesin elokuvajuhlilla 1991.
Johannes Olai Pratanus

Johannes Olai Pratanus (1620-1676) toimi Turun akatemian logiikan  ja metafysiikan professorina 1650 alkaen. Samana vuonna hän nai vaikutusvaltaisen piispa Rothoviuksen tyttären, mikä avioliitto vahvisti piispan ympärille muodostunutta perhedynastiaa Turun akatemiassa.

Tausta

Johannes Olai syntyi 1620 Hälsinglandissa Ruotsissa. Hän opiskeli vuodesta 1637 Uppsalan yliopistossa ja vuodesta 1640 vasta perustetussa Turun akatemiassa. Turussa hän väitteli 1645 Rothoviuksen suosikin  Wexioniuksen johdolla. Saatuaan 1647 maisterin arvon hän jatkoi opiskeluaan Leidenin yliopistossa 1648, mikä oli Hollannissa opiskelevien suomalaisten keskuspaikka.

Työura

Leidenista palattuaan Pratanus toimi lyhyen ajan Turun kaupunginsihteerinä , kunnes nimitettiin professoriksi Turun akatemiaan. Värmlannin ja Taalainmaan maakuntien inspehtori 1653 ja Paraisten kirkkoherra 1655 vaimonsa veljen Isaacus Rothovius nuoremman jälkeen. Kemiön kirkkoherra 1660.
Otto Hepoaho

Otto Hepoaho (20. helmikuuta 1874 Kärsämäki – 4. huhtikuuta 1928 Piippola) oli suomalainen maastohiihtäjä joka voitti vuonna 1901 Pohjoismaisten kisojen 60 kilometrin hiihdon Tukholmassa.
Hepoaho toimi 1900-luvun alussa tukinuiton päällysmiehenä. Hän muutti vuoden 1910 tienoilla Piippolaan ja toimi siellä kauppiaana. Hepoaho oli mukana urheiluelämässä vielä myöhemmälläkin iällä ja saavutti tuloksia yleisurheilussa. Syksyllä 1917 Hepoaho oli perustamassa suojeluskuntaa Piippolaan ja hän haki tammikuun alussa 1918 hevosilla asekuormia Pietarsaaren ja Kokkolan saaristoista ja toi niitä sisämaan kautta Oulun, Nivalan ja Piippolan suojeluskunnille. Suomen sisällissodan alettua Hepoaho osallistui Oulun taisteluun ja toimi sitten Piippolan suojeluskunnan päällikkönä.
Tuhkalaulutyranni

Levinneisyys

Tuhkalaulutyrannia tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti esiintyväksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pedrógão Grande

Vuoden 2017 metsäpalo

Kesäkuun 2017 lämpöaallon aikana Portugalissa raivosi kymmeniä metsäpaloja. Niistä voimakkain oli Pedrógão Granden alueella 17. kesäkuuta 2017 syttynyt palo, joka vaati ainakin 57 kuolonuhria. Heistä useimmat kuolivat autoihin, jotka jäivät pikkukylien välisellä tiellä liekkien saartamiksi.
Adeopapposaurus

Fossiilit

Adeopapposauruksesta on löydetty osittaisia jäänteitä useista yksilöistä. Nämä jäänteet on löydetty Argentiinassa, San Juanin maakunnassa sijaitsevasta Canon del Coloradon muodostelmasta.

Historia

Adeopapposauruksen jäänteet kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1999. Vuosikymmen myöhemmin Ricardo Martínez tutki sen fossiileita uudelleen, ja hän huomasi asioita mitä hän ei ennen ollut huomannut, kuten kummallisia ominaisuuksia leuassa ja lisäkaulanikaman. Silloin Martínez totesi että hänellä oli käsissään uusi dinosaurus. Uusia ominaisuuksia tai ei, Adeopapposaurus on yhä läheistä sukua toiselle prosauropodille, Massospondylukselle ja siis Massospondylidae-heimon jäsen.

Nimi

Adeopapposaurus tarkoittaa "kaukaa syövää liskoa". Adeo tulee latinan kielestä ja tarkoittaa "kaukaa". Pappo tulee latinan kielestä ja tarkoittaa "syömistä". Saurus tulee kreikan kielen sanasta sauros ja tarkoittaa "liskoa". Adeopapposauruksen nimi tulee siitä että se on pitkän kaulansa ansiosta pystynyt syömään kaukaa kehostaan.
Lajinimi mognai tulee Mognan alueen mukaan josta Adeopapposauruksen fossiileita on löydetty.

Koko ja ulkonäkö

Adeopapposauruksen pituus oli kolme metriä ja paino 80 kilogrammaa. Adeopapposaurus oli epätavallinen sauropodomorphi, johtuen siitä että sillä on näyttänyt olleen keratiinipitoinen nokka. Jos näin on, niin Adeopapposaurus on saattanut olla erikoistunut lehtien napsimiseen kasveista.
Näkökulmaotos

Näkökulmaotos tai näkökulmakuva on elokuvan kuva, joka on kuvattu elokuvan henkilöhahmon kuvakulmasta siihen suuntaan, johon tämä katsoo. Tekniikkaa käytetään usein kauhuelokuvissa, joissa katsojat laitetaan hirviön näkökenttään.
Alfred Hitchcock on kuuluisa näkökulmaotoksen käytöstä. Hitchcockin Takaikkuna sijoittuu käytännössä vain yhteen huoneeseen, sillä päähenkilö on pyörätuolissa. Katsojat näkevät näkökulmaotoksissa päähenkilön näkökulmasta, miten hän vakoilee naapureitaan. Tällaisten otosten kautta elokuvan murhamysteeri ratkeaa. Elokuvantekijät saattavat käyttää näkökulmaotosta viedäkseen katsojat kahden henkilön perspektiiviin. Uhrilampaiden loppukohtauksessa näytetään näkökulmaotoksessa sarjamurhaajan piilopaikka päähenkilön silmin. Tämän jälkeen näytetään myös tilanne sarjamurhaajan silmin, kun hän tarkkailee paikkaa pimeänäkölaitteen avulla. Kauhuelokuville tyypillistä on se, että katsoja näkee tilanteen vaanivan hirviön silmin. Yksi tunnetuimmista kokeiluista on Robert Montgomeryn ohjaama Nainen järvessä, joka on kokonaisuudessa kuvattu päähenkilön näkökulmasta. Kolmiulotteisena kuvattu Saw VII 3D (2010) näyttää miltä monet kuolemanansoista näyttävät uhrien silmin katseltuna. Elokuvan Alone kaikki kohtaukset, joissa pääosassa oleva murhaaja on mukana on kuvattu päähenkilön näkökulmasta, eikä katsojalle näytetä päähenkilöä kertaakaan.
Spike Leen komediaelokuvassa Do the Right Thing – kuuma päivä (1989) monet henkilöiden väliset dialogit kuvataan tavanomaisten vastakuvien sijasta suoraan kameraan katsovina näkökulmaotoksina.
Mujeres Libres

Mujeres Libres (suom. Vapaat naiset) oli Espanjassa vuosina 1936–1939 toiminut anarkistinen naisjärjestö, jossa parhaimmillaan oli noin 30 000 jäsentä. Sen toiminta perustui ”kaksoiskamppailuun”, jossa yhdistyivät naisten vapautusliike ja työväenluokan elinolojen parantamiseen tähdännyt sosiaalinen vallankumous. Ryhmän perustivat keväällä 1936 Lucía Sánchez Saornil, Mercedes Comaposada ja Amparo Poch y Gascón. Muita näkyvä jäseniä olivat muun muassa Lola Iturbe, Soledad Estorach ja argentiinalainen vallankumouksellinen Mika Feldman de Etchebéhère. Mujeres Libres toimi yhteistyössä anarkosyndikalistisen CNT-ammattiliiton ja anarkistisen FAI-järjestön kanssa.
Ryhmä ryhmä kävi kamppailua muun muassa prostituutiota ja maassa vallinnutta machokulttuuria vastaan. Lisäksi naiset organisoivat liikkuvia päiväkoteja ja kehottivat naistyöläisiä liittymään ammattiliittojen jäseniksi. Mujeres Libres julkaisi myös samannimistä lehteä.
Espanjan sisällissodan syttyessä heinäkuussa 1936 järjestön jäseniä liittyi perustettujen työläismiliisijoukkojen riveihin ja osallistui taisteluun kenraali Francon joukkoja vastaan, kunnes kansanrintamahallitus liitti miliisin osaksi armeijaa, ja veti naiset pois rintamalta saman vuoden marraskuussa. Sodan aikana ryhmän vieraana kävi muun muassa amerikkalainen anarkisti Emma Goldman. Ryhmän toiminta loppui keväällä 1939, kun sisällissota päättyi Francon johtamien fasistien voittoon.
Back on My B.S.

Myynti

Albumia myytiin ilmestymisviikollaan 59 000 kappaletta. Se sijoittui Billboard 200 -listan 5. sijalle.

Nimi

Albumin nimi oli aluksi Before Hell Freezes Over, sitten Back on My Bullshit, sen jälkeen Blessed, sitten B.O.M.B. (akronyymi sanoista Back On My Bullshit) ja lopulta Back on My B.S..
Viron cup

Viron cup (vir. Eesti karikas) on Viron miesten jalkapallojoukkueille järjestettävä cup-muotoinen kilpailu. Ennen Neuvostoliiton aikaa kilpailu järjestettiin vuosina 1938–1940 kolmesti. Epävirallisesti kilpailu järjestettiin toisen maailmansodan aikana kahdesti. Vuodesta 1993 lähtien kilpailu on taas järjestetty joka vuosi. 
Viron neuvostotasavallassa pelattiin vuosina 1946–1991 Viron sosialistisen neuvostotasavallan cup.
Kork Ballington

Kork Ballington on eteläafrikkalainen ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari. Hän voitti maailmanmestaruuden sekä 250- että 350-kuutioisten sarjassa vuosina 1978 ja 1979. Hän ajoi tuolloin Kawasakilla, johon hän vaihtoi kauden 1977 jälkeen Yamahalta. Vuonna 1980 hän sijoittui vielä 250-kuutioisten MM-sarjassa toiseksi. Hän voitti kaikkiaan 31 MM-osakilpailua, joista 17 voittoa hän saavutti 250-kuutioisten luokassa ja 14 voittoa 350-kuutioisten luokassa. Hän sijoittui 500-kuutioisten luokan osakilpailuissa parhaimmillaan kolmanneksi kaksi kertaa vuonna 1981.
Sivuluokka

Muuta huomionarvoista

Ryhmän multiplikatiivisessa esityksessä sivuluokkia merkitään yleensä  ja , additiivisessa  ja . Tässä merkinnässä :n paikalle ajatellaan sijoitetuksi jokainen :n alkio erikseen, jolloin saadaan täsmälleen sivuluokan alkiot.
Erityisesti renkaiden ollessa kyseessä sivuluokkia kutsutaan myös jäännösluokiksi.
Bob Morane

Bob Morane on belgialainen ranskankielinen sarjakuva. Sen luoja ja käsikirjoittaja on Henri Vernes. Suomessa julkaistut tarinat on piirtänyt William Vance.
Tarina Ritarin miekka ilmestyi Suomessa Nastasarjat -lehdissä 1965.
Sarjakuva ilmestyi uudelleen jatkosarjoina Zoom -sarjakuvalehdessä. Lehden ilmestymisen lakattua Bob Morane -albumeita julkaistiin Zoom-albumisarjassa, jota kustansi Sanoma-osakeyhtiö. Tämän jälkeen julkaisijana oli Semic.
Sarjakuvan päähahmo on seikkailija Robert ”Bob” Morane. Hänen toverinsa on skotlantilainen William ”Bill” Ballantine. Tarinoille on ominaista kansainvälisyys sekä eksoottiset ympäristöt. Mielikuvitukselliset tekniset laitteet ja psyykkiset tapahtumat värittävät tarinoita. Toisaalta  jotkin yksityiskohdat kuten autot ja lentokoneet ovat realistisia ja tunnistettavissa.
Esimerkiksi tarinassa Samurain silmä Bob Morane näkee hotellissa nukkuessaan unta, jossa hän lepää suuressa, hiljaisessa kirkossa. Hän herää tähän ja toteaa aiemmin täyden hotellin tyhjäksi.Hänen käyttämänsä auto on Toyota Carina. Silmät sumussa -tarinassa on kauko-ohjattavia, puhaltimen ilmapatsaan varassa liikkuvia robotteja, joiden ”silmät” ovat sädease. Kivijättiläisten kosto sijoittuu Pääsiäissaarelle ja vajonneeseen kaupunkiin, joka on ollut Mú-mantereella. Seikkailun käynnistää Moranen saama telepaattinen viesti
Get Up, Stand Up!

Osallistujat

Kilpailuun haki parisataa ihmistä, joilla oli vähän aiempaa kokemusta. Voittaja pääsi koko Suomen kattaneelle G.U.S.U.-kiertueelle Mika Eirtovaaran kanssa.
Kaukajärven kartano

Kaukajärven kartano sijaitsi Tampereella Vehmaisissa Kaukajärven pohjoisrannalla. Kartanon perusti 1900-luvun alussa läheisen Haiharan kartanon omistajien velipuoli Bertel Grahn (1877-1940), joka osti vuosina 1902-1903 yhdeksän maatilaa Vehmaisten alueelta ja yhdisti ne 600 hehtaarin kartanoksi. Kartanon vuosina 1905-1906 rakennetun jugend-tyylisen kaksikerroksisen päärakennuksen suunnitteli arkkitehti Wivi Lönn.
Grahnin kuoltua 1940 kartano oli ensin vuokrattuna ja sitten vuonna 1952 Grahnin leski Dagmar Grahn myi kartanon päärakennuksen ja suurimman osan sen maista Tampereen kaupungille. Kartanon päärakennus purettiin 1975 sen päästyä huonoon kuntoon.
Lobio

Lobio (georg. ლობიო) on georgialainen kasvisruoka. Kirjaimellisesti lobio tarkoittaa papuja, mutta nimeä voi käyttää myös lukuisista ruokalajeista, jotka perustuvat papuihin. Georgian eri osissa niitä valmistetaan eri tavoin. Pavuista valmistettu salaatti tai pata on yksi georgialaisen keittiön perusruoista; pavut voivat olla esimerkiksi valkoisia tai punaisia munuaispapuja. Lobion valmistustapoja on runsaasti: keitetyt pavut voidaan kostuttaa yrttiviinietikalla, jauhaa pyreeksi luumukastikkeen (tqemali) kanssa, sekoittaa salaattiin tai maustaa munilla ja voilla. Yleisimpiä lisäainesosia ovat sipulit, öljy ja viinietikka. Niiden lisäksi voidaan käyttää tomaatteja, saksanpähkinöitä, keitettyjä kananmunia tai juustoa. Ruokaan saatetaan lisätä myös erilaisia tuoreita yrttejä ja kuivia mausteita.
Fernando Sebastián Aguilar

Fernando Sebastián Aguilar CMF (14. joulukuuta 1929 Calatayud – 24. tammikuuta 2019) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1953 ja nimitettiin Leónin hiippakunnan johtoon 22. elokuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vicente Enrique y Tarancón, jota avustivat Gabino Díaz Merchán ja José Delicado Baeza. Sebastián Aguilar erosi Leónin piispan tehtävistä 28. heinäkuuta 1983.
Sebastián Aguilar sai 8. huhtikuuta 1988 nimityksen Granadan koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 26. maaliskuuta 1993 hänet siirrettiin Pamplona y Tudelan arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 31. heinäkuuta 2007. Toimiessaan arkkipiispana Sebastián Aguilar oli myös vuosina 2003–2004 apostolinen hallitsija Calahorra y La Calzada-Logroñon hiippakunnassa.
Ester (Alaska)

Historiaa

Ester oli alun perin Ester Creekilla sijainnut kullankaivuuleiri. Ensimmäisen valtauksen suoritti helmikuussa 1903 Latham A. Jones.
Karl Sederholm

Karl Sederholm (6. kesäkuuta 1789 Tuusula – 27. kesäkuuta 1867 Nefedjevo, Tulan kuvernementti, Venäjä) oli suomalainen pappi ja uskonnonfilosofi.
Sederholmin vanhemmat olivat tilanomistaja, kuninkaallinen sihteeri Karl Albrekt Sederholm ja Ulrika Dorotea Olander. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1807. Sederholm suoritti pedagogian tutkinnon 1808 ja vuonna 1825 hän väitteli tohtoriksi Königsbergissä.
Sederholm vihittiin papiksi Etelä-Venäjälle saksankieliseen evankeliseen yhteisöön vuonna 1811. Hänet erotettiin 1820 pappisvirasta "harhaoppisena", koska hän vastusti valtaväestön harjoittamaa käännytystoimintaa. Myöhemmin hän toimi Moskovassa ja lähialueilla koulun rehtorina, uskonnonopettajana, saarnaajana ja pastorina. Viimeksi Sederholm asui poikansa luona Tulan kuvernmentissa.
Sederholm julkaisi useita tutkielmia erityisesti uskonnonfilosofian alalta pyrkien sovittamaan uskonnon ja filosofian yhteen. Sen lisäksi hän kirjoitti oppikirjoja ja runoja sekä käänsi kirjoja.
Sederholmin puoliso oli Henriette Johanna Christine Fürstenau (k. 1867). Hän oli filosofi Carl Robert Sederholmin (1818–1903) setä.
Sergei Ahromejev

Sergei Fjodorovitš Ahromejev (ven. Сергей Фёдорович Ахромеев, 5. toukokuuta 1923 – 24. elokuuta 1991) oli Neuvostoliiton marsalkka maaliskuusta 1983 lähtien sekä Neuvostoliiton sankari vuodesta 1982 lähtien.
Vuosina 1984–1988 hän toimi Neuvostoliiton asevoimien komentajana. Näin hän oli mukana neuvotteluissa jotka lopulta lopettivat Kylmän sodan. Hän oli kuitenkin tyytymätön Mihail Gorbatšovin uudistuksiin armeijasta ja jätti paikkansa. Syy eroamiseen oli Gorbatšovin päätös purkaa armeijan uusin ja tarkin ballistinen ohjus, SS-23 Spider.
Maaliskuussa 1990 hänestä tehtiin Neuvostoliiton presidentin neuvonantaja.
Vuoden 1991 vallankaappausyrityksen aikana Ahromejev palasi lomaltaan Sotšista ja tarjosi apuaan vallankaappaajille. Vaikka hän ei lopulta osallistunutkaan yritykseen, sen epäonnistuttua Ahromejev hirttäytyi Kremlin toimistossaan. Itsemurhaviestissään hän kertoi, ettei voinut enää elää, kun instituutiot, joille hän oli omistanut elämänsä, olivat tuhoutumassa. On myös ollut huhuja että hänet olisi murhattu, jotta häntä olisi estetty paljastamasta toisten kumppanuutta vallankaappausyrityksessä.
Pian hänen kuolemansa jälkeen hänen hautansa vandalisoitiin ja hänen ruumiinsa riisuttiin univormusta jossa hänet oli haudattu. Syyllisiä ei löydetty, eikä tiedetä oliko kyseessä pelkkä häpäiseminen vai aiottiinko puku tai sen koristeet myydä.
Petit Le Mans 2011

Petit Le Mans 2011 oli Intercontinental Le Mans Cup -kauden 2011 kuudes ja American Le Mans Series -kauden 2011 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 2. lokakuuta Road Atlantan moottoriradalla Yhdysvalloissa.
Kilpailun voitti Peugeotilla ajaneet Franck Montagny, Stéphane Sarrazin ja Alexander Wurz.
Voitto Sulander

Voitto Sulander (1. tammikuuta 1928 Helsinki – 14. syyskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen urheilutoimittaja, joka työskenteli 36 vuoden ajan Helsingin Sanomien urheilutoimituksessa.
Sulander opiskeli voimistelunopettajaksi, mutta siirtyi heti valmistumisensa jälkeen vuonna 1954 Helsingin Sanomien palvelukseen. Vuodesta 1970 lähtien hän työskenteli lehden urheilutoimituksen uutispäällikkömä aina eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1990 saakka. Sulander seurasi erityisesti jalka- ja jääpalloa. Hän raportoi Helsingin Sanomille seitsemistä jalkapallon MM-kilpailuista vuosina 1958–1986 sekä 16:a jääpallon MM-kilpailuista 1957–1989. Lisäksi Sulander kirjoitti pikaluistelun maailmanmestaruuskilpailuista 23 kertaa ja seurasi paikan päällä kahdet kesä- ja kahdet talviolympialaiset. Jääpallokirjan toimituskuntaan Sulander kuului vuodet 1981–1994. Hänelle myönnettiin muun muassa Suomen Palloliiton ja Suomen Jääpalloliiton kultaiset ansiomerkit. 
Omalla urheilu-urallaan Sulander pelasi jalkapalloa ja jääpalloa. Jalkapallossa hänet valittiin vuonna 1954 Helsingin kaupunkijoukkueeseen, joka kohtasi jugoslavialaisen Hajduk Splitin. Jääpallossa Sulander edusti Helsingin Ponnistusta sekä Helsingin Jyryä, jonka riveissä hän saavutti Työväen Urheiluliiton mestaruuskilpailuiden hopeaa vuosina 1950 ja 1951.
1990-luvun alussa Sulander ideoi Stadin Slangi -kulttuuriyhdistyksen Klaus Bremerin kanssa, ja oli myöhemmin perustamassa yhdistystä vuonna 1995. Hän toimi myös Stadin Slangi ry:n ensimmäisenä puheenjohtajana sekä yhdistyksen julkaiseman Tsilari-lehden päätoimittajana vuosina 1995–1996.
Matkakeskus

Matkakeskus on joukkoliikenteen solmupiste, jossa pitkän matkan sekä paikallisliikenteen linja-autot ja junat on sijoitettu samaan terminaaliin. Se on siis yhdistetty linja-auto- ja rautatieasema. Matkakeskuksen tavoite on, että vaihtaminen liikennevälineestä toiseen on helppoa. Matkakeskuksesta voi aikataulujen ja lipunmyynnin lisäksi löytyä myös muita palveluja.

Matkakeskushanke 2007

Hanke tähtää Suomen julkisen liikenteen käytön helpottamiseen. Tavoitteena on vuodesta 2007 lähtien toteuttaa 23 matkakeskusta ja kehittää matkakeskuksia mm. esteettömiksi.
Hankkeen perusti liikenne- ja viestintäministeriö 1990-luvulla.
Hiitola

Kylät (1939)

Alakokkola, Asila, Haapalahti, Haukkavaara, Hiitola (Kirkonkylä), Huiskonniemi, Hännilä, Iitula, Ivankoski, Kavonsalmi, Kilpola, Kopsala, Koukunniemi, Kuoksjärvi, Kyläjärvi, Kylälahti, Kylät, Laurola, Lipola, Mustola, Nehvola, Petkola, Piimälä, Pohjiinkylä, Pukinniemi, Päijälä, Raivattala, Siisiönmäki, Sirsjärvi, Telkinniemi, Tenhola, Tiurula, Tounaa, Tujula, Ulaskanniemi, Unkola, Uusikylä, Vaavoja, Valtola, Veijala, Yläkokkola.
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 15 koulupiiriin.
Marjatta Hanhijoki

Siro Marjatta Hanhijoki (oik. Hanhijoki-Keränen, s. 15. elokuuta 1948 Porvoo) on suomalainen taidegraafikko ja taidemaalari. Hän on tehnyt pääasiassa akvarellimaalauksia, grafiikkaa viivasyövytysmenetelmällä eli etsauksia sekä polymeerigravyyri-menetelmällä. Hän on myös opiskellut käsintehdyn paperin tekemistä Japanissa.
Hanhijoki opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa 1967–1971 ja ollut täydennyskoulutuksessa Kuvataideakatemiassa. Hän kuuluu graafikkona Pentti Kaskipuron oppilaisiin, ja hänen grafiikantöissään on samantapaista arjen tunnelmien naturalistista kuvausta. Hän on opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa ja Kuvataideakatemiassa.
Marjatta Hanhijoelle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto 1997, mutta hän palautti sen yhdessä samaan aikaan palkitun Leena Krohnin kanssa vastalauseena sille, että presidentti Martti Ahtisaari oli myöntänyt Suomen leijonan ritarikunnan komentajamerkin Indonesian hallituksen metsäministerille.
Marjatta Hanhijoen teos Nähty - Sett - Seen valittiin vuoden 2008 parhaaksi taidekirjaksi Iittalan Taidekirjapäivillä. Iittalan Valtakunnalliset Taidekirjapäivät palkitsi vuoden 2008 parhaan taidekirjan Eliel Aspelin -palkinnolla.Palkittavan on valinnut raati, johon kuuluivat Helsingin yliopiston taidehistorian professori Riitta Konttinen, Espoon modernin taiteen museon (EMMA) museonjohtaja Markku Valkonen sekä Hämeenlinnan taidemuseon amanuenssi Päivi Viherluoto.
Raati perusteli valintaa mm. - Kirjan tekstit tarjoavat monitasoisen lukukokemuksen ja valottavat Marjatta Hanhijoen taidetta useista eri näkökulmista; taiteilijan oma persoonallinen ääni tulee kuuluviin ja muut tekstit tukevat sitä hyvin.
- Kaiken kaikkiaan kirja on elämyksellinen, kaunis ja korostaa Marjatta Hanhijoen taiteesta löytyvää ajatonta ja tavallaan jopa eeppistä linjaa. Kuten Erkki Anttonen artikkelinsa lopuksi toteaa, ”hänen kuvansa toimivat hienovaraisina dokumentteina naiseudesta ja suomalaisen naisen asuinympäristöstä”.