Chartreuse (likööri)

Historia

Perimätiedon mukaan Chartreusen tarina alkaa vuodesta 1605, kun kartusiaanimunkit ottivat vastaan Pariisin Vauvertissa (nykyisen Jardin de Luxembourgin sijoilla) Ranskan marsalkka François-Annibal d’Estrées’ltä käsikirjoituksen, johon oli kirjoitettu resepti, jonka nimi oli Élixir de Longue Vie (”pitkän elämän eliksiiri”).
Monimutkaista reseptiä ei otettu heti kokonaan käyttöön. Grenoblen lähellä sijaitsevan Grande-Chartreuse-luostarin apteekkari veli Jérôme Maubec teki kuitenkin reseptillä kokeita, ja vuonna 1737 hän onnistui valmistamaan eliksiiriä. Sitä myi muulin selässä matkaa tehnyt munkki, joten myynti rajoittui lähistöllä sijaitseviin Grenoblen ja Chambéryn kaupunkeihin, joissa juomasta tuli suosittu. Alkuperäisellä reseptillä valmistettua eliksiiriä myydään edelleen nimellä Élixir Végétal de la Grande Chartreuse.
Kartusiaanimunkit kehittivät eliksiiristä pian omintakeisen makuisen digestiivin, mutta alkuperäisen reseptin pohjalta kehitettyä vihreää Chartreusea alettiin myydä vasta vuonna 1764 terveysliköörinä.
Ranskan suuren vallankumouksen aikana kartusiaanimunkit hajaantuivat vainoja paetakseen, ja tällöin myös Chartreusen tuotanto keskeytyi. Munkit onnistuivat kuitenkin säilyttämään salaisen reseptin: yksi pappismunkeista kuljetti käsikirjoitusta mukanaan, ja sen kopio jätettiin ainoan luostariin jääneen munkin säilytettäväksi. Ensiksi mainittu vangittiin kuitenkin Bordeaux’ssa, ja hän antoi käsikirjoituksen toiselle munkkikunnan jäsenelle, joka vuorostaan luovutti sen grenoblelaiselle Liotard-nimiselle apteekkarille. Liotard lähetti käsikirjoituksen Napoleon I:n sisäministeriöön, joka vaati nähtäväkseen kaikki salaiset lääkereseptit, mutta käsikirjoitus palautettiin hylätty-merkinnällä varustettuna. Liotardin kuoltua käsikirjoitukset palautettiin luostariin, jonne munkit olivat palanneet vuonna 1816, ja Chartreusen tuotanto saattoi alkaa uudelleen.
Liköörin miedompi versio, keltainen Chartreuse, tuotiin myyntiin vuonna 1838. Fourvoirieen Saint-Laurent-du-Pontin kylään rakennettiin vuonna 1860 tislaamo, jossa alettiin valmistaa keltaista ja vihreää Chartreusea. Myös valkoinen Chartreuse kuului valikoimaan vuosina 1860–1880 (43-prosenttisena) ja 1886–1900 (37-prosenttisena).
Kartusiaanimunkit karkotettiin Ranskasta uudelleen vuonna 1903. He veivät liköörin reseptin mennessään ja perustivat uuden tislaamonsa Espanjan Tarragonaan. Tislaamo rakennettiin Plaça dels Infants -aukiolle sataman ja rautatieaseman läheisyyteen. Chartreusea valmistettiin edelleen samalla nimellä ja samanlaisella etiketillä varustettuna, mutta lisäyksenä oli maininta ”liqueur fabriquée à Tarragone par les pères chartreux” (kartusiaaniveljien Tarragonassa valmistama likööri). Ranskassa tämä Espanjassa valmistettu likööri tunnettiin nimellä Tarragone.
Ranskan hallitus takavarikoi kartusiaanimunkkien ranskalaisen omaisuuden ja yritti käynnistää uudelleen Fourvoirien tislaamon toiminnan. Chartreuse-nimen käyttöoikeus annettiin Compagnie Fermière de la Grande-Chartreuse -yhtiölle, mutta lukuisista yrityksistä huolimatta oikeanlaista likööriä ei onnistuttu valmistamaan. Yhtiö joutui taloudellisiin vaikeuksiin, ja vuonna 1927 se ajautui vararikkoon. Voironilaiset liikemiehet ostivat yhtiön osakkeet pilkkahintaan ja lähettivät ne lahjana kartusiaaneille. Munkit saivat näin kauppanimen takaisin käyttöönsä Ranskassa vuonna 1929. He olivat jo vuonna 1921 asettuneet takaisin Ranskaan hallituksen hiljaisella hyväksynnällä, ja he valmistivat Marseilleen sijoitetussa tislaamossa likööriään nimellä Tarragone.
Fourvoirien tislaamo tuhoutui maanvyörymässä vuonna 1935 joulukuun 5. päivän vastaisena yönä. Kypsytyskellarit eivät kärsineet suuria vahinkoja, ja tankeissa kypsynyt likööri saatiin pelastetuksi. Vaikka lain mukaan kartusiaanimunkit olivat edelleen maasta karkoitettuja, hallitus määräsi armeijan insinöörejä tislaamon jälleenrakennustöihin. Uusi tislaamo sijoitettiin 25 kilometrin päähän luostarista Voironiin lähelle liköörin aiempaa valmistuspaikkaa, jossa se oli ollut vuonna 1860.
Toisen maailmansodan jälkeen hallitus poisti karkotusmääräyksen, jolloin kartusiaanit saivat takaisin kansalaisoikeutensa Ranskassa. Chartreusen tuotanto lakkautettiin Tarragonassa vuonna 1989, ja siitä lähtien sitä on valmistettu yksinomaan Voironissa.

Valmistus

Nykyään liköörejä valmistetaan Voironissa. Valmistuksessa käytetään kahden La Grande Chartreuse -luostarin munkin tekemää kasvi- ja yrttiseosta. Chartreusen tarkka resepti on salaisuus, ja sen tietävät vain ne kaksi munkkia, jotka valmistavat kasvi- ja yrttiseoksen. Resepti ei ole patentoitu, joten sen patentti ei voi vanhentua, mikä varmistaa kartusiaanimunkkien monopolin säilymisen. Vuodesta 1970 lähtien Chartreuse-liköörien pakkauksesta, mainonnasta ja myynnistä on vastannut Chartreuse Diffusion -niminen yritys.
Chartreusen valmistustapa ei ole kokonaan tunnettu. Se kuitenkin tiedetään, että sen valmistuksessa ei käytetä ollenkaan keinotekoisia lisäaineita. Reseptin 130 kasvia laitetaan ensin likoamaan viinirypäleistä valmistettuun alkoholiin, minkä jälkeen ne tislataan. Lopputuloksena saatavaan nesteeseen lisätään tislattua hunajaa ja sokerilientä. Liköörit jätetään sen jälkeen pitkäksi aikaa kypsymään tynnyreihin. Tynnyrit on valmistettu tammesta, joka on peräisin joko Venäjältä, Unkarista tai Keski-Ranskan eteläosassa sijaitsevasta Allier’n departementista. Vihreän Chartreusen väri tulee klorofyllistä, kun taas keltaisen väri on peräisin sahramista. Klorofylli ja sahrami ovat siis näiden kahden Chartreusen luonnollisia väriaineita.
Chartreuse on yhä Tarragonen perinteinen likööri ja osa Santa Tecla -juhlan juomaa, jota nimitetään mamadetaksi. Mamadeta sisältää vihreää Chartreusea, keltaista Chartreusea ja sitruunalimonadia. Likööristä on tullut entistä suositumpi sen jälkeen kun sen valmistus siellä lopetettiin. Siitä on tullut jopa keräilykohde.
Voironin tislaamo on auki yleisölle, kuten kypsytyskellarikin, joka on maailman suurin liköörien kypsytyskellari (164 metriä pitkä). Tislaamossa valmistetaan myös muita alkoholijuomia: Génépi-likööriä, saksanpähkinöistä valmistettua eau de noix -likööriä, hedelmäliköörejä ja Gentian-likööriä.