google/wiki40b huggingface dataset:
Kämp Galleria

Historiaa

Kämp Galleria avattiin yleisölle hieman ennen uudistettua Kämp-hotellia 15. huhtikuuta 1999 korttelin noin 300 miljoonaa markkaa maksaneen saneerauksen jälkeen. Kiinteistön omistajana oli tuolloin Merita-Nordbankenin kiinteistösijoitusyhtiö Aleksia. Alkuvaiheessa Kämp Gallerian 11 500 neliömetrin tiloihin asettui 47 liikettä, joista suurimpia olivat Hennes & Mauritz, Marimekko, Skanno ja Café Strindberg. Kämp Galleriaan perustivat ensimmäisen Suomen-myymälänsä muun muassa Lacoste, Life, Mexx ja Bang & Olufsen. Kämp Galleria oli puolet pienempi kuin silloinen Forum ja pyrki valtaamaan markkinoita tyylikkyydellään ja valikoiduilla merkkiliikkeillä. Kämp Gallerian kävijämääräodotus oli alkuvaiheessa 10 000–15 000 asiakasta päivässä. Kauppiasyhdistystä johti Marimekon tuolloinen omistaja Kirsti Paakkanen.
Vuonna 2007 Kämp Gallerian konseptia ja tiloja uudistettiin. Vuodesta 2010 alkaen Kämp Galleria pyrki profiloitumaan uudelleen vähemmän luksushenkiseksi. 2010-luvun alun muutostöiden tieltä Marimekko ja Café Strindberg joutuivat muuttamaan tilapäisesti muualle. Vuonna 2012 uudeksi nimeksi otetiin Galleria Esplanad.
Vuosina 2011–2014 kauppakeskusta hallinnoi ostoskeskuksiin erikoistunut kiinteistösijoitusyhtiö Citycon, kunnes hallinnointi siirtyi Ovenia-ryhmän Realprojekti Oy:lle kesällä 2014 samalla, kun kiinteistön omistus siirtyi kokonaan Ilmariselle.

Liikkeet

(päivitetty 19.9.2016)
City Life

Pelaaminen

Pelin päätavoitteena on rakentaa ja hallita kaupunkia. Rakennuksia on aina tavallisista rivitaloista kasinoihin ja tarkoituksena on luoda toimiva ja tuottaisa ympäristö kaupungin asukkaille. City Life muistuttaa hyvin paljon SimCity-sarjaa, mutta on paljon yksinkertaisemmin toteutettu. Muun muassa talousasioihin ja liikenteeseen liittyviä valintoja on paljon vähemmän.

Kaupunki

Kaupunki koostuu kuudesta eri ihmistyypistä ja erilaisista yleisistä- tai erikoisrakennuksista.
Lesley Sharp

Ura

Sharp valmistui vuonna 1982 Guildhall School of Music and Drama -teatterikoulusta.
Hän sai vuonna 1997 parhaan sivuosan Bafta-palkinnon ehdokkuuden roolistaan Jean Horsefallina elokuvassa Housut pois! ja hän voitti muiden näyttelijöiden kanssa elokuvasta parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkinnon.
Vuonna 2008 Sharp esiintyi sivuroolissa Sky Silvestryna tieteissarjan Doctor Who jaksossa Huviretki helvettiin. Sarjan luoja ja tuottaja Russell T Davies kertoi samana vuonna haastattelussa halustaan tehdä Sharpista sarjan ensimmäinen naispuolinen Tohtori.

Yksityiselämä

Lesley Sharp syntyi Manchesterissa vuonna 1960 ja hänen äitinsä antoi hänet adoptoitavaksi. Sharp kasvoi Liverpoolissa ja muutti 18-vuotiaana Lontooseen.
Sharp on naimisissa näyttelijä Nicholas Gleavesin kanssa ja heillä on kaksi poikaa.
Mika Piironen

Pelaajaura

Piironen pelasi kasvattajaseurassaan Joensuun Katajassa kaksi kautta miesten pääsarjassa vuosina 2001–2003, Hän saavutti Katajan-vuosinaan Suomen cupin, SM-hopean ja -pronssin.

Onnettomuus

Piironen päätti kahden menestyskauden jälkeen panostaa kunnolla koripalloon ja keskeytti yliopisto-opintonsa. Hän harjoitteli kesällä 2003 ahkerasti, ja 23. elokuuta hän matkusti ystäviensä kanssa mökille viikonlopuksi. Illalla hän ajoi moottorivenettä vetäessään vesisuksilla kulkenutta ystäväänsä perässään. Vene törmäsi vedenalaisiin kiviin, ja sen moottori irtosi ja lensi Piirosen päähän vasemmalle puolelle. Piironen ei omien sanojensa mukaan muista törmäystä, ja hän havahtui laiturilla kaveriensa hätään ja runsaaseen verentuloon. Ambulanssi kiidätti Piirosen Pohjois-Karjalan keskussairaalaan, mistä hänet siirrettiin nopeasti Kuopion yliopistolliseen sairaalaan. Siellä hengestään taistellut Piironen leikattiin välittömästi usean tunnin kestäneellä haastavalla leikkauksella.
Moottori oli repinyt Piirosen päähän useita syviä viiltoja ja pään luita sekä aivomassaa näkyi. Piirosta pidettiin leikkauksen jälkeen koomassa neljä päivää, ja lääkärit pitivät tämän tilaa huonona. Kahden viikon jälkeen hänet siirrettin takaisin Joensuun keskussairaalaan. Piirosen oikea puoli halvaantui, ja hänen puhekykynsä katosi. Hänen vasemman silmän silmähermossaan oli reikä, joka vei silmän näkökyvyn lähes kokonaan ja joka olisi vaatinut vaikean leikkauksen. Kaksi kuukautta onnettomuuden jälkeen Piirosen puhekyky alkoi harjoituksen myötä palautua, ja hän alkoi nousta pyörätuolista. Piirosen oikea käsi on jäänyt toimimattomaksi, ja hän on käynyt kuntoutusjaksoilla. Piironen on haastatteluissa ollut kuitenkin tyytyväinen selviytymiseensä hengissä ja on uskonnollisena miehenä ollut mukana seurakuntatoiminnassa.
Toivo Vilppula

Toivo Henrik Vilppula (1888 – 2. elokuuta 1941 Kangasala) oli suomalainen pankkimies ja urheilujohtaja, joka toimi muun muassa Työväen Urheiluliiton puheenjohtajana vuosina 1928–1937. Hän oli myös valtion liikuntaneuvoston jäsen vuodesta 1939 lähtien.
Vilppula ei ollut itse milloinkaan kilpaurheilija. Varsinaisen työuransa hän teki Helsingin Työväen Säästöpankin palveluksessa, jonka kamreerina Vilppula työskenteli vuodesta 1921 aina kuolemaansa saakka. Luottamustehtäviä hän hoiti TUL:n lisäksi myös Kansaneläkelaitoksessa ja Elannossa, lisäksi Vilppula toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna. Hän oli myös Stadion-säätiön johtokunnan jäsen.

Ura urheilujohtajana

Helsingin Jyryn johtokuntaan kuulunut Vilppula oli mukana jo joulukuussa 1918 järjestetyssä helsinkiläisten työläisurheilijoiden kokouksessa, jossa valittiin toimikunta valmistelemaan TUL:n perustamista. Järjestön perustavassa kokouksessa 26. tammikuuta 1919 Vilppula valittiin TUL:n ensimmäiseen liittotoimikuntaan. Varapuheenjohtajaksi hän tuli vuoden 1927 liittokokouksessa, jolloin Vilppulan tavoin sosialidemokraatteihin lukeutunut Väinö Mikkola syrjäytti äänestyksessä istuvan puheenjohtajan Eino Pekkalan, joka edusti kommunisteja. Puheenjohtajaksi Vilppula nousi jo vuoden kuluttua heinäkuussa 1928, kun Mikkola yllättäen menehtyi keuhkokuumeeseen. Heidän aikanaan valta TUL:ssa siirtyi kommunisteilta sosialidemokraateille, mikä lopulta johti järjestön hajoamiseen ja Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean perustamiseen vuonna 1929. 
Vilppula luopui TUL:n puheenjohtajuudesta marraskuussa 1937 järjestetyssä liittokokouksessa, jolloin hänen tilalleen valittiin Urho Rinne. Seuraavana keväänä Vilppula, Rinne ja Arvi E. Heiskanen valittiin neuvottelemaan yhteistyöstä porvarillisen SVUL:n edustajien J. W. Rangellin, Urho Kekkosen ja Jussi Tossavaisen kanssa, mikä lopulta johti vuonna 1939 ns. yhteistoimintasopimuksen syntyyn, jonka jälkeen molempien liittojen urheilijat kilpailivat ensimmäistä kertaa yhdessä.
Toivo Vilppula kuoli sydänkohtaukseen 53-vuotiaana elokuussa 1941 kesäpaikassaan Kangasalassa.
Thom Yorke

Varhaiset vuodet

Yorken vasen silmä on ollut syntymästä lähtien halvaantunut, minkä vuoksi hän joutui läpikäymään elämänsä ensimmäisen viiden vuoden aikana useita erilaisia leikkauksia ja operaatioita. Nämä operaatiot olivat kuitenkin Yorken mukaan hätiköiden tehtyjä, ja jättivät silmän lähes sokeaksi ja tunnukseksi lazy eyen ("laiska silmän"), jonka takia hänen toinen silmänsä on suurempi kuin toinen. Luokkatoverit kutsuivat häntä usein lempinimellä Salamander ("salamanteri"). Tämä poikkeavuus, sekä se että Yorket muuttivat koko Thomin lapsuuden ajan usein, vaikeuttivat huomattavasti ystävien saamista, ja Yorken mukaan hänen lapsuuttaan leimasikin lähinnä yksinäisyyden ja eristyneisyyden tunne.
Yorket asettuivat viimein asumaan Oxfordshireen ja Thom sai ensimmäisen kitaransa 7-vuotiaana. Tuolloin hänen suurimpana inspiroijanaan toimi Queenin Brian May, jonka esiintymistä hän oli katsellut TV:stä. Ensimmäinen hänen säveltämänsä kappale ”Mushroom Cloud” kuvaili ydinräjähdystä. Kymmenvuotiaana hän liittyi ensimmäiseen bändiinsä Adingdonin poikakoulussa. Tässä koulussa hän myös tapasi tulevat yhtyetoverinsa, Ed O'Brienin, Phil Selwayn ja Colin Greenwoodin sekä Colinin nuoremman veljen, Jonnyn.
Yhtyeen nimi oli On A Friday koska perjantai oli ainoa päivä jolloin sillä oli lupa harjoitella. Bändi osoitti hämmästyttävää pitkäkestoisuutta ja selviytymiskykyä vaikka sen jäsenet menivätkin eri yliopistoihin. Aikaa myöten On A Friday:sta kehittyi Radiohead. Aikaisessa vaiheessa Thom Yorke soitti kitaraa ja lauloi, sekä kehitti kappaleiden sävellys- ja sanoitustaitoaan. Vuonna 1987 Thom ja hänen silloinen tyttöystävänsä joutuivat auto-onnettomuuteen. Thom selvisi ilman suurempia vammoja, mutta hänen tyttöystävänsä sai onnettomuudesta pahoja vammoja niskaansa. Tämä aiheutti Thomille autofobian ja kaikuja tästä voidaan kuulla Radioheadin kappaleissa "Airbag", "Killer Cars", ja "Stupid Car".
Opiskellessaan Exeterin yliopistossa taidetta ja englannin kieltä, Yorke työskenteli DJ:nä opiskelijailloissa. Hän oli myös osa-aikaisena työntekijänä psykiatrisessa sairaalassa. Toisena vuotenaan hän todella löysi koulun Mac-tietokoneet ja innostui niistä. Samoihin aikoihin hän myös tapasi Stanley Donwoodin, taiteilijan joka on vuodesta 1994 ollut tärkeä osa Radioheadin albumien ja singlejen kansien ulkoasujen teossa. Thom Yorke on usein käyttänyt salanimiä ('The White Chocolate Farm', 'Tchock') työskennellessään erilaisissa projekteissa Donwoodin kanssa. Vuonna 2001 he voittivat Grammyn parhaasta albumin ulkoasusta.
On A Friday yhdistyi uudelleen 1991 kun sen kaikki jäsenet olivat viimeistelleet loppututkintonsa. He saivat levytyssopimuksen Parlophone-levy-yhtiölle ja vaihtoivat nimensä Radioheadiksi.
Miyamoto Musashi

Hyōhō niten ichi -ryū

Hyōhō niten ichi -ryū kenjutsu-koulu on Miyamoton kehittämä. Hän kutsui kirjassaan Go rin no sho koulukuntaansa nimellä Niten ichi (jap. 二天一, "kaksi taivasta yhdessä") tai Nitō ichi (jap. 二刀一, "kaksi miekkaa yhtenä". Hyōhō niten ichi -ryūssa harjoitetaan pääasiassa daishō-miekkaparin kenjutsutekniikoita.

Fiktio

Musashista on tehty 36 elokuvaa ja televisiosarja. Jo Musashin elinaikana hänestä oli olemassa sarjakuvan kaltaisia fiktiivisiä teoksia, joten faktaa ja fiktiota on varsin hankala erottaa toisistaan Musashin elämää käsitellessä. Eiji Yoshikawan romaani on vaikuttanut suuresti myöhempiin tulkintoihin, ja sitä on usein erehdytty pitämään aitona kuvauksena.
Stan Sakain tekemässä suositussa sarjakuvassa Usagi Yojimbo (suom. Jänishenkivartija) seikkailee päähenkilönä miekkamestari-ronin Miyamoto Usagi.
Piispanhatut

Tuntomerkit

Piispanhatut ovat tavallisesti yksittäin kasvavia, pallomaisia tai pylväsmäisiä, vihreitä ja usein pienten karvojen muodostamien täplien peittämiä. Suurimmat voivat saavuttaa 1,5 m:n korkeuden. Varren harjanteet ovat harvassa ja niitä on 4–10. Areolit eli kääpiöversot ovat kookkaita, lähekkäisiä, mutta selvästi erillisiä. Niissä on piikkejä tai ne puuttuvat; piikit ovat muodoltaan vaihtelevia.
Kukat sijaitsevat varren päässä ja ovat avoinna päivisin. Ne ovat suppilomaisia, kookkaita, keltaisia tai keltaisia ja punanieluisia. Kukkaperässä on teräväkärkisiä suomuja. Hedelmä on pallomainen, ei aivan mehevä, ja siinä on kuivia suomuja ja tiheä karvoitus. Hedelmä avautuu epäsäännöllisesti, ja kehälehdet jäävät siihen pysyvästi kuihtuneina. Siemenet ovat hatun muotoisia, kiiltäviä, ruskeanmustia. Siemenkuori on melkein sileä ja hilumin (siemenaiheen varren entinen kiinnittymiskohta) kohdalta sisäänpäin kääntynyt. Siemenet ovat 2,5 mm:n kokoisia.
Windsorin linna

Windsorin linna sijaitsee Windsorissa Britanniassa, ja se toimii nykyään yhtenä Britannian monarkin virka-asuntona. Linna on antanut nimensä nykyiselle Windsorin hallitsijasuvulle. Linna on toiminut historiansa aikana monessa käyttötarkoituksessa, kuten kuninkaallisena residenssinä, puolustuslinnakkeena ja vankilana. Windsorin linnan tunnuskuvana on usein sen suuri, pyöreä torni (”The Round Tower of Windsor”), jossa sijaitsee nykyisin kuninkaallinen arkisto.

Historia

Kuningas Vilhelm Valloittaja rakennutti Windsorin linnan alun perin puulinnoitukseksi vuosina 1070–1086. Se suojasi Lontoota lännestä lähestyviltä vihollisilta, mutta kätevä sijainti metsästysmaiden keskellä teki siitä myös oivallisen kuninkaallisten asuinpaikan.
Alkuperäisen puulinnoituksen kohdalla sijaitsee nyt pyöreä kivitorni, koko linnan keskus. Kuningas Henrik II:n aikaan linnan puuvarustukset vaihdettiin kivisiin ja linna alkoi saada nykyisen muotonsa. Edvard III muokkasi sotilaallisesta linnoituksesta goottilaisen palatsin, ja käytti siihen huomattavan määrän rahaa. Noin 200 vuotta myöhemmin, Elisabet I:n aikana, tarvittiin perusteellisia kunnostus- ja muutostöitä. Kaarle II muokkasi Windsorista barokkilinnan. Yrjö III ja Yrjö IV päivittivät monia huoneita uusklassiseen tyyliin. Kuningatar Viktoria rakennutti linnaan yksityisen kappelin. 20. marraskuuta 1992 linnassa raivosi raju tulipalo.
Windsorin linna on ollut usean sadan vuoden ajan yksi Britannian hallitsijan residensseistä. Nykyinen kuningatar Elisabet II käyttää linnaa viikonloppuasuntonaan. Linnan hautaholveissa on eräiden kuningasperheen jäsenten viimeinen leposija. Linnan mailla sijaitsevan Frogmore Housen mausoleumiin on haudattu kuningatar Viktoria ja hänen prinssipuolisonsa Albert. Frogmore Housen alueelle on haudattu myös Windsorin herttua (ent. kuningas Edvard VIII) ja hänen puolisonsa Wallis Simpson.

Linna nykyisin

Linna on kuningattaren virallinen virka-asunto pääsiäisen yli ulottuvan kuukauden ajan. Kuningatar asuu siellä myös viikon joka vuoden kesäkuussa, jolloin hän osallistuu Ascotin laukkakilpailuun. Lisäksi kuningatar viettää linnassa useimmat vapaat viikonloppunsa.
Mustakurkkupeippo

Levinneisyys

Mustakurkkupeippoa tavataan Afrikassa hajanaisella alueella Senegalista Ugandaan. Lajin kannankehitys on vakaa eikä sen uskota olevan vaarassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Oksatsoliini

Ominaisuudet ja valmistus

Oksatsoliinilla on kolme tautomerista muotoa, jotka eroavat toisistaan kaksoissidoksen paikalla. Nämä isomeerit ovat 2-oksatsoliini, 3-oksatsoliini ja 4-oksatsoliini, joista 2-oksatsoliini on tavanomaisin. Oksatsoliini on väritöntä nestettä, jolla on amiinienkaltainen haju.
Oksatsoliinia voidaan valmistaa kuumentamalla β-kloorietyyliformamidia emäksisessä vei- tai alkoholiliuoksessa. Oksatsoliini johdannaisia voidaan valmistaa muun muassa aminoalkoholien ja karboksyylihappojen välisellä kondensaatioreaktiolla tai atsiridiiniamidien toisiintumisella lämmön tai happojen vaikutuksesta. Näitä johdannaisia käytetään muun muassa lääkkeinä, pinta-aktiivisina aineina ja polyamidipolymeerien valmistaimseen.
Nakajima E8N

Nakajima E8N (Liittoutuneiden raportointinimi Dave) on japanilainen kaksitasoinen vesilentokone, jota käytettiin Keisarillisen Japanin laivaston lyhyen kantaman (alle 1 000 km) lentotiedusteluun. Konetyyppi ensilensi vuonna 1934, ja oli tuotannossa vuosina 1935 - 1940, jolloin sitä valmistettiin 755 koneyksilön verran.
Koneen miehistön määrä oli kaksi henkeä. Aseistuksena siinä olivat 2×7,7 mm konekiväärit sekä 2×30 kg:n pommit. Kantama oli 900 kilometriä. Huippunopeus oli 300 km/h, matkanopeus 185 km/h ja voimalaite yksirivinen Nakajima Kotobuki Kai-2 -tähtimoottori, teholtaan 630 hv (470 kW). Nousuaika 3 000 m 6 min. 30 sek. ja lakikorkeus 7 250 m.
E8N käytettiin lähinnä kevyillä lentotukialuksilla sekä raskailla risteilijöillä ja taistelulaivoilla: kuten Nagato, Haguro ja Haruna. Konetyypin korvasivat myöhemmin Aichi E13A sekä Mitsubishi F1M.
Timo Walden

Timo ”Tippis” Walden (s. 7. tammikuuta 1966 Valkeakoski, Suomi) on suomalainen media-alan henkilö, joka on työskennellyt erityisesti jalkapallon parissa. Hän toimii Suomen jalkapallomaajoukkueen tiedotuspäällikkönä. Walden on toiminut myös UEFAn media-upseerina esimerkiksi EM-kilpailuissa 2008. Walden toimii myös viestintäyhtiö TW Krotuksen toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana.
Walden on toimittanut kirjan Huuhkajat – Suomi-futiksen sankariaika (Otava, 2010) yhdessä Iina Airion kanssa.
Walden on jalkapallosukua, sillä hänen veljensä Jan Walden on toiminut muun muassa Veikkausliigan toimitusjohtajana, ja isoisä, vuorineuvos Juuso Walden muistetaan muun muassa Suomen Cupin perustajana. Timo Walden on itse pelannut jalkapalloa SexyPöxyissä.
SA8000 (yritysvastuujärjestelmä)

SA8000 on järjestöjen johtama yritysten tehtaita tarkastava vastuujärjestelmä. Sen perusti vuonna 1997 yhdysvaltalainen järjestö Social Accountability International. SA8000 kattaa 62 valtiossa sijaitsevat 3 598 yritystä, joilla työskentelee 1 951 800 työntekijää. Vastuujärjestelmän päätäntävalta on jaettu kaikkien siihen osallistuvien toimijoiden kesken.  
SA8000 tarkastaa, tehdäänkö tehtaalla lapsityötä tai pakkotyötä, syrjitäänkö työntekijöitä, onko heillä vapaus yhdistyä oikeuksiensa puolustamiseksi ja käydä työehtoneuvotteluja, miten on huolehdittu terveydestä ja turvallisuudesta, sekä millaisia ovat kurinpidolliset menettelyt, työaika, palkka ja johtaminen. Palkan, joka ei sisällä ylitöitä, on vastattava valtion laissa määriteltyä tai teollisuudenalan minimipalkkaa tai työehtosopimuksessa määriteltyä, jos sellainen on. Palkan on riitettävä työntekijän perheen elämiseen (ruokaan, veteen, asumiseen, koulutukseen, terveydenhuoltoon, liikennevälineen käyttämiseen, vaatetukseen sekä muuhun välttämättömään ja sisällettävä varautuminen yllättäviin menoihin).
SA8000-järjestelmän tarkoitus on perustua Kansainvälisen työjärjestö ILO:n laatimiin sopimuksiin, YK:n yleismaailmalliseen ihmisoikeuksien julistukseen sekä YK:n lapsen oikeuksien sopimukseen.

Teollisuudenalat ja valtiot, joissa eniten käytössä

Järjestelmää käytetään 56 teollisuudenalalla, eniten tekstiiliteollisuudessa (522 yritystä, joilla 280 000 työntekijää) sekä vaateteollisuudessa (380 yritystä, joilla 232 000 työntekijää) ja seuraavaksi eniten elektroniikkateollisuudessa (90 yritystä, joilla 143 000 työntekijää), elintarviketeollisuudessa (146 yritystä, joilla 106 000 työntekijää), siivouspalvelualalla (178 yritystä, joilla 101 000 työntekijää), ja metalliteollisuudessa (100 yritystä, joilla 101 000 työntekijää). 
SA8000-järjestelmää käytetään eniten tarkastamaan työntekijöiden oloja Intiassa (524 000 työntekijää), Kiinassa (366 000), Italiassa (260 000), Brasiliassa (108 000), Pakistanissa (105 000) ja Vietnamissa (77 000).

Suhde muihin vastuujärjestelmiin

SA8000-järjestelmän tarkastuksen taso vastaa yritysten johtaman BSCI-järjestelmän kahdesta tarkastustasosta tiukempaa "best practises"-tarkastusta. SA8000 JA BSCI käyttävät tarkastajinaan samoja tarkastusyrityksiä.
Teppo Säkkinen

Teppo Säkkinen (s. 1990, Rovaniemi) on suomalainen poliitikko ja maa- ja metsätalousministeri Jari Lepän erityisavustaja. Hän on toiminut Keskustanuorten puheenjohtajana vuosina 2013–2015. 
Säkkinen on kotoisin Rovaniemeltä. Hän on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden kandidaatti ja on opiskellut johtamista Lapin yliopistossa.

Poliittinen ura

Säkkinen on aiemmin työskennellyt mm. kehitysyhteistyöjärjestöissä, eduskunta-avustajana ja toimittajana. Hän on toiminut Suomen Lukiolaisten Liiton puheenjohtajana vuonna 2010.
Säkkinen valittiin Keskustanuorten puheenjohtajaksi 2013 Mikkelin liittokokouksessa Antti Kurvisen luovuttua tehtävästä. Säkkisen lisäksi puheenjohtajaehdokkaita olivat Katja Asikainen, Joonas Könttä, Sallamaarit Markkanen ja Elina Lappalainen. Heistä toiselle vaalikierrokselle päätyi Säkkisen lisäksi Könttä. Vuodesta 2015 liittoa on johtanut Hilkka Kemppi.
Säkkinen oli keskustan ehdokkaana vuoden 2011 ja 2015 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä, mutta ei tullut valituksi.
Hän oli myös ehdokkaana vuonna 2017 kunnallisvaaleissa Rovaniemellä, mutta ei tullut valituksi.
Säkkinen nimitettiin toukokuussa 2018 Sipilän hallituksen maa- ja metsätalousministeri Jari Lepän erityisavustajaksi.
Vuonna 2019 Säkkinen nimitettiin Rinteen hallitukseen yhdeksi kolmesta maa- ja metsätalousministeri Jari Lepän erityisavustajasta, erityisalueenaan luonnonvara-asiat.
Inkvisitorinen menetelmä

Inkvisitorinen menetelmä eli tutkimismenetelmä tarkoittaa rikosoikeudenkäynnin järjestämistä siten, että aloite oikeudenkäynnin aloittamisesta on tuomioistuimella ja se ei ole tuomiossaan sidottu osapuolten esittämiin todisteisiin tai väitteisiin niin kuin akkusatorisessa menetelmässä. 
Inkvisitorinen menetelmä oli yleinen keskiajan Euroopassa. Se väistyi akkusatorisen menetelmän tieltä 1700-luvulta alkaen.
Spencer Haywood

Spencer Haywood (s. 22. huhtikuuta 1949) on entinen yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi ammattilaisena ABA:ssa ja NBA:ssa vuosina 1969–1983. Vuosina 1970–1975 seurana oli Seattle SuperSonics, joka vuonna 2007 jäädytti hänen pelipaitansa numeron (24).
Haywood voitti maajoukkueen pelaajana kultaa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Hän pelasi myöhemmin urallaan myös ulkomailla, Italiassa.
Haywood syntyi kymmenlapsiseen perheeseen Mississippissä. Hän osallistui neljään NBA:n tähdistöotteluun vuosina 1972–1975 ja voitti kauden 1979–1980 jälkeen Los Angeles Lakersin kanssa NBA-mestaruuden. Hän oli naimisissa somalailaissyntyisen mallin Imanin kanssa, kunnes pari erosi 1987.
Järviseudun ammatti-instituutti

Historia

Järviseudun ammatti-instituutti perustettiin vuonna 2003 yhdistämällä Alajärven kauppaoppilaitos, Alajärven ammatti-instituutti ja Lappajärven ammattioppilaitos.

Alajärven toimipiste

Alajärven kauppaopisto aloitti 1. syyskuuta 1966 ja omissa tiloissaan Kaupinniemessä se aloitti vuonna 1973.

Lappajärven toimipiste

Lappajärvellä aloitti metalli- ja puusepäntöitä opettanut mieskotiteollisuuskoulu vuonna 1951 ja vuonna 1965 perustettiin samoihin tiloihin Lappajärven ammattikoulu.
Social credit

Social credit on brittiläisen insinöörin Clifford Hugh Douglasin vuonna 1924 perustama distributiivinen filosofia ja yhteiskunnallinen liikehdintä, jonka tavoitteena on jakaa taloudellista ja poliittista vaikutusvaltaa kansalaisille. Douglasin sanoin ”social crediterit” haluavat rakentaa uuden sivilisaation, joka pohjautuu yksilön taloudelliselle perusturvalle.
Social credit on pohjimmiltaan liike, jossa kansalaiset nähdään kuluttajina ja näille kuluttajille jaetaan rahaa, joka antaa kuluttajalle kulutusmahdollisuuksia. Nykyisin social credit on marginaalinen poliittinen liike. Kanadassa liike on ollut perustamisensa aikoihin Albertan provinssissa kristillinen ja konservatiivinen liike (1932) ja Brittiläisessä Kolumbiassa valtavirtaa edustava konservatiivinen liike. Poliittista social credit -liikehdintää on kuvailtu myös oikeistopopulismiksi, jossa samalla tavalla kuin sosialismissa kaivataan enemmän valtaa kansalle ja vastustetaan voimakkaita eliittejä. Social creditiä kannattavien kansalaisten vastustus on kohdistunut pankkeihin.
Social creditin tutkimusta ja edistämistä harjoittaa The Clifford Hugh Douglas Institute.

Historia

Douglas esitteli vuonna 1924 teorian “sosiaalisesta luotosta” (engl. social credit) julkaisemalla samannimisen kirjan. Social credit -puolueet ovat olleet 1900-luvulla merkittäviä Uudessa-Seelannissa (Social Credit Party), Australiassa (Douglas Credit Party) ja Kanadassa (Social Credit Party of Canada). Myös Britanniassa on ollut social credit -puolue (Social Credit Party of Great Britain and Northern Ireland). Kanadassa social credit -liikehdintä perustettiin Albertan provinssissa vuonna 1932, ja siitä kehittyi vuonna 1934 poliittinen liike Alberta Social Credit Party, joka voitti vaalit ja muodosti enemmistöhallituksen vuoden 1935 provinssivaaleissa. Vuonna 1952 social credit -puolue voitti provinssivaalit Brittiläisessä Kolumbiassa ja muodosti vähemmistöhallituksen.

Toimintaperiaate

Douglasin mukaan tuotannon tarkoitus on kulutus. Teorian pääosa on kuukausittain jaettava “kansallinen osinko” (engl. national dividend), joka syntyy rahan luonnista ja jonka taso vaihtelee kansallisen tuotannon mukaan. Tätä kansallista osinkoa pidetään ensimmäisenä ideana helikopterirahasta. Douglasin mukaan järjestelmät ovat ihmistä varten eikä ihminen järjestelmää varten, ja järjestelmät tehdään palvelemaan ihmistä, ja että järjestelien tärkein tavoite on itsensä kehittäminen, oli järjestelmä sitten uskonnollinen, poliittinen tai taloudellinen. Social credit perustuu luoton (engl. credit) kansanvaltaiseen hallintaan, eikä pyrkimyksenä ole kansallistaa (ottaa valtion haltuun) teollisuutta. Yritystoiminta on social creditissä yksityistä, ja talous perustuu markkinatalouden periaatteeseen, ja näin kysyntä muodostuu vapaasti. Douglasin mukaan kuluttajat luovat tuotannon käyttämällä rahaa jonka voi ajatella "rahalliseksi äänestyslipukkeeksi".