google/wiki40b huggingface dataset:
Muslimikodin yhdyskunta

Muslimikodin yhdyskunta on islamilainen 4. joulukuuta 2008 rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta Helsingissä. Yhdyskunnalla on rukoushuone Helsingin Pitäjänmäellä. Vuonna 2016 yhdyskunnassa oli 242 jäsentä. Jäsenistöön kuuluu ainakin marokkolaistaustaisia muslimeja.
Muslimikodin islamilainen uskonoppinut ja hengellinen johtaja on imaami Ahmad Fadil. Fadil on kotoisin Marokosta ja hän tunnustautuu tiukan linjan salafistiksi.
Vuonna 2010 Muslimikodin yhdyskunta esitti oikeusministeriölle lainmuutosta, joka olisi mahdollistanut Koraaniin perustuvaan sharia-tuomioistuimen perustamista Suomeen ja joka olisi nopeuttanut muslimien avioeroa. Oikeusministeriö torppasi ehdotuksen vuorokaudessa ilmoittamalla,  että avioeroihin sovelletaan Suomen lakia riippumatta siitä, mihin uskontokuntaan puolisot kuuluvat.
León (Espanja)

Ilmasto

Leónissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 11 °C ja keskimääräinen sademäärä 560 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 20 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3 °C. Sateisin kuukausi on marraskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 70 millimetriä. Maaliskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 23 millimetriä.

Historia

León perustettiin vuonna 68 roomalaisen Legio VII Geminan tukikohdaksi ja sitä kutsuttiin nimellä Legio (suom. legioona), josta tulee myös kaupungin nykyinen nimi.
Visigoottikuningas Leovigild valloitti kaupungin 500-luvulla ja muslimit vuonna 712. Vuonna 856 kuningas Ordoño I asutti kaupungin uudelleen ja Ordoño II teki siitä Leónin kuningaskunnan pääkaupungin 914. Al-Mansur Ibn Abi Aamir ryösti kaupungin vuonna 987, mutta kuningas Alfonso V rakensi sen uudelleen.
León oli pysähdyspaikka pyhiinvaeltajille matkalla Santiago de Compostelaan. 1500-luvulta lähtien kaupungin tärkeys alkoi vähentyä.
Espanjan sisällissodassa León liittyi kesäkuussa 1936 taisteluun tasavaltalaisia vastaan.
1980-luvulta lähtien León on ollut leonilaisen nationalismin polttopiste, kansallismieliset ovat pyrkineet eroamaan Kastilia ja Leónista ja luomaan oman autonomisen alueen, jopa oman valtion, joka muodostettaisiin Leónin, Salamancan ja Zamoran maakunnista.

Juhlapäiviä

Paikallisia juhlapäiviä ovat: 24. kesäkuuta, 29. heinäkuuta ja 5. lokakuuta.
Tuulilasinpyyhin

Tuulilasinpyyhin on laite, jolla ajoneuvon tuulilasilta saadaan pyyhittyä kosteutta tai rajoitetusti muuta näkyvyyttä haittaavaa likaa. Autoissa pyyhintä on yleisimmin toteutettu tuulilasin alareunaan nivelöidyillä varsilla, joihin asennetut kumiset sulat liukuvat lasin pinnalla kuivaten veden. Nykyään tuulilasinpyyhkimet toimivat sähköllä, aiemmin oli käytössä monia eri ratkaisuja. Pyyhintä aiheuttaa aikaa myöten väistämättä tuulilasin kulumista ja naarmuuntumista, jolloin näkyvyys heikkenee. Tämä johtuu ajoneuvojen nostattamasta tie- tai asfalttipölystä, joka kulkeutuu tuulilasille ja hankautuu pyyhittäessä lasia vasten. Haittaa voidaan jossain määrin vähentää käyttämällä riittävästi vettä tuulilasin pesuun. Tätä varten ajoneuvot on varustettu tuulilasinpesimellä eli kansanomaisesti pissapojalla. Kuminen sulka on myös kuluva osa, joka tulee vaihtaa aika-ajoin uuteen.
Autojen tuulilasinpyyhkimet toimivat yleensä useammalla eri nopeudella, ja normaalisti on käytössä myös niin sanottu tihkuasento, jolloin pyyhkäisyjen välillä on tauko, jonka pituus on useimmiten säädettävissä. Uudempaa tekniikkaa on sadetunnistin, joka havaitsee tuulilasille putoavan sadepisaran käynnistäen pyyhinnän automaattisesti.
Keksijä J. H. Apjohn kehitti vuonna 1903 pyyhkimen, jonka kaksi harjaa tekivät tuulilasilla pystysuoraa edestakaista liikettä. Mary Andersonin on sanottu keksineen Yhdysvalloissa vipuun perustuvan pyyhkimen, johon hän sai patentin vuonna 1903. Se kohtasi aluksi vastustusta, mutta siitä tuli yleinen kaikissa amerikkalaisissa autoissa vuoteen 1916 mennessä.
Seikkailujen sirkus

Juoni

Talosta on hiljaisuus ja rauha tipotiessään, kun Filip, Dinah, Jack ja Anne sekä papukaija Kiki pääsevät kotiin pääsiäislomalle. Edessä on neljä rauhallista viikkoa lomaa. Bill tuo mukanaan salaperäisen vieraan, ja koko perhe lähtee lomalle louhosmökkiin. Pian neliapila on taas huiman seikkailun pyörteissä. Se vie heidät kaukaiseen Tauri-Hessiaan, jossa kreivi Paritolen yrittää syrjäyttää kuninkaan.
Mount&Blade: Warband

Moninpeli

Moninpeliä on mahdollista pelata muita ihmispelaajia vastaan tai heidän puolellaan. Pelaaja voi joko itse tehdä serverin tai liittyä toisen tekemään.

Napoleonic Wars

Napoleonic Wars on Mount&Blade: Warbandin lisäosa. Se julkaistiin 19. huhtikuuta 2012. Lisäosa ei toimi ilman Warbandia ja siinä on vain moninpeli. Peli sijoittuu Napoleonin sotiin ja siinä on kuusi pelattavaa joukkuetta: Preussi, Venäjä, Itävalta, Ranska, Iso-Britannia ja Reinin liitto. Muuta uutta siinä on Warbandiin verrattuna muun muassa tykistö.

Viking Conquest

Viking Conquest on Mount&Blade: Warbandin toinen, tällä kertaa yksinpeliin painottuva lisäosa. Se julkaistiin alun perin 11. joulukuuta 2014, mutta lukuisia parannuksia sisältävä "Reforged Edition" julkaistiin 24. heinäkuuta 2015. Lisäosan kehittivät TaleWorlds Entertainment ja Brytenwalda tiimi, joka on myös tunnettu samannimisestä modistaan. Viking Conquestin yksinpelimuoto sijoittuu pimeälle keskiajalle ja tutkittavana alueina ovat Britteinsaaret, Friisia, Tanska, sekä osa Norjaa ja siihen on lisätty muun muassa mahdollisuus ostaa laivoja, joilla voi seilata vesillä ja käydä meritaisteluita.
Lisäosassa on myös moninpeli.
Parantamisherätys

Parantamisherätys (engl. Healing Revival) syntyi Yhdysvalloissa vuonna 1946, kun ryhmä yhdysvaltalaisia evankelistoja alkoi voimakkaasti korostaa jumalallista parantumista osana täyden evankeliumin sanomaa. Heidän kokouksissaan alettiin kokea ihmeitä ja merkkejä, ja sairaat parantuivat uskon ja rukouksen avulla.
Liike sai alkunsa kesäkuussa 1946 saarnaaja William Branhamin parantamistoiminnasta. Branham oli inspiraation lähde esimerkiksi T. L. Osbornin maailmanlaajuiselle "ristiretkitoiminnalle".  Parantamisherätys jatkui vuoteen 1959 saakka, jonka jälkeen parantajaevankelistat sulautuivat vastasyntyneeseen karismaattiseen liikkeeseen.
Sen suhteen, oliko parantamisliike ylipäänsä oikea herätys, on esitetty eriäviä näkemyksiä. William Branhamin ohella liikkeen keskeisiä evankelistoja olivat Jack Coe, A. A. Allen, Tommy Hicks, T. L. Osborn ja Oral Roberts, joka oli liikkeen kenties johtava henkilö. Valtaosa heistä ryhmittyi Gordon Lindsayn perustamaan järjestöön The Voice of Healig (suom. Parantumisen ääni).
Parantamistoimintaa oli tosin ollut jo aiempina vuosikymmeninä esimerkiksi sellaisten evankelistojen kuin Aimee Semple McPhersonin, Smith Wigglesworthin ja Maria Woodworth-Etterin toimesta. Woodworth-Etteriä pidetään helluntailiikkeen isoäitinä ja edelläkävijänä.
1940-luvun herätyksen myötä parantamistoiminta sai yhä enemmän massakokousten muodon, ja siihen liittyi kymmeniä evankelistoja. Nämä kiersivät suurien telttojen kanssa ympäri Yhdysvaltoja ja suorastaan kilpailivat siitä, kenellä oli suurin teltta; voiton peri lopulta Jack Coe. Hyvin pian toiminta laajeni kansainvälisiin mittoihin.
Vuonna 1952 Voice of Healing -liikkeen huippuhetkinä järjestön samannimisessä lehdessä kerrottiin 49:stä parantajaevankelistasta. Vuonna 1958 heistä oli jäljellä vain noin 12. Herätys oli hiipumassa. Toisaalta samanaikaisesti oli syntymässä maailmanlaajuinen karismaattinen liike, johon monet parantamisliikkeen evankelistat sittemmin kotiutuivat.

Kritiikkiä

Karismaattisen liikkeen tunnetuin naisevankelista, yhdysvaltalainen Kathryn Kuhlman, aloitti oman parantamistoimintansa samana vuonna 1946, jolloin parantamisherätys syntyi. Hän ei kuitenkaan koskaan kotiutunut parantamisliikkeeseen, koska hän näki sen piirissä joitakin epäterveitä piirteitä. Eräät saarnaajat näyttivät hänen mielestään etsivän liiaksi sensaatioita ja käyttivät kyseenalaisia menetelmiä. Kuhlman ei voinut sietää fanatismia ja kovakouraisuutta.
Kuhlman kammosi fanaattisuutta ja epäraittiita metodeja. Hän ei sallinut esim. huutamista kokouksissaan. "Minulla ei ole varaa mennä sellaisiin paikkoihin, joissa esiintyy fanaattisuutta. Minulla on liian paljon pelissä. Olen vastuussa Jumalalle", Kuhlman totesi. Häntä vaivasi myös sairaiden syyllistäminen uskonpuutteesta, jos nämä eivät heti parantuneetkaan.
Femme fatale

Femme fatale [fam fatal] (suom. kohtalokas nainen) on ranskankielinen termi, jota käytetään usein puhuttaessa kirjojen tai elokuvien naisesta, joka vastustamattomalla viehätysvoimallaan houkuttelee miehiä vaaraan. Petollinen femme fatale kietoo mystisellä vetovoimallaan miehet pauloihinsa ja onnistuu usein johtamaan heidät turmioon.
Uudenseelanninranskalaiset

Historia

Ensimmäinen ranskalainen Uudessa-Seelanissa oli kapteeni Jean François Marie de Surville, joka oli St Jean Baptiste-laivan päällikkönä sen ollessa kauppatutkimusmatkalla alueella vuonna 1769. Hän purjehti Doubtless Bayhin, josta hän kuitenkin lähti vihamielisten maorien takia. Vuonna 1772 Mascarin laiva kävi Uudessa-Seelanissa kapteeninaan Marion du Fresne. Laivan miehistö kävi kauppaa paikallisten kanssa ja tekivät tieteellisiä havaintoja alueesta. Maorit surmasivat du Fresnen ja hänen miehistönsä pari viikkoa heidän paikalle tulemisensa jälkeen heidän ilmeisesti suututettuaan maorit epäselvästä syystä. Louis Isidore johti ensimmäistä puhtaasti tieteellistä tutkimusmatkaa Uuteen-Seelantiin vuonna 1824 laivalla Coquille. Hänen mukanaan oli Jules Sébastien César Dumont d'Urville, joka teki oman tutkimusretkensä alueelle vuonna 1827. Ranskalaiset valaanpyytäjät tulivat Uuteen-Seelantiin 1830-luvulla ja perustivat joitakin siirtokuntia. Jean Baptiste François Pompallier teki katolilaista lähetystoimintaa Uudessa-Seelanissa vuodesta 1838. Hänestä tuli Uuden-Seelanin ensimmäinen piispa ja hän johti paikallista katolilaista kirkkoa seuraavat 30 vuotta. Ranskalaiset lähetyssaarnaajat käännyttivät kymmenessä vuodessa noin 5 000 paikallista. Vuonna 1838 Jean François Langlois perusti ranskalaisen siirtokunnan maoreilta ostetuille maille Akaroaan. Vuonna 1840 siirtokuntaan saapui laiva Comte de Paris mukanaan 53 siirtolaista. Ranskalaisten toimet huolestuttivat Britanniaa, joka kiihdytti omia toimiaan alueella. Britannia julisti omistavansa Eteläsaaren Akaroan siirtokunta mukaan luettuna 17. kesäkuuta 1840. Vuonna 1843 siirtokunnassa asui 69 ranskalaista, 86 brittiä ja muutamia maoreja ja saksalaisia. Ranskalaiset sulautuivat myöhemmin muuhun väestöön. Myöhemmin ranskalaisia tuli kultakuumeen myötä 1870-luvulla. Vuonna 1881 saavutettiin ranskalaisen siirtolaisuuden huippuvuosi, jolloin maahan saapui 848 ranskalaista. Määrä ei tuosta luvusta kohonnut sataan vuoteen. Vuosien 1991 - 2006 välillä Ranskassa syntyneiden määrä kolminkertaistui 858:ta 2 475:een. Suurin osa ranskalaisista siirtolaisista on asettunut Aucklandiin ja Wellingtoniin.

Kulttuuri

Huolimatta ranskalaisten siirtolaisten suhteellisen vähäisestä määrästä heillä on ollut suuri vaikutus Uusi-Seelantilaiseen kulttuuriin. Ranskalaisten mukana maahan levisi esimerkiksi viini. Ranskaa on opetettu kouluissa jo koulujen alusta lähtien. Vuonna 2001 ranskan kieli on suurin Uuden-Seelannin kielistä englannin, maorin ja samoan jälkeen. Ranskalaisten edustusjärjestönä on toiminut vuonna 1908 perustettu Cercle Français, joka muutti nimensä muotoon Alliance Française vuonna 1984. Järjestöllä on 11 alajärjestöä joihin kuuluu noin 2 500 jäsentä.
Kuntoutuskeskus Petrea

Kuntoutuskeskus Petrea on Petrea Säätiön hallinnoima kuntoutuskeskus Turun Luolavuoressa. Noin 4000 asiakasta vuosittain vastaanottava Petrea tarjoaa työikäisille sekä ammatillisen kuntoutuksen että lääkinnällisen kuntoutuksen palveluita.
Petrea oli aikaisemmin Kansaneläkelaitoksen (Kela) kuntoutustutkimuskeskus, josta muodostettiin Kelan sisäinen yhtiö Petrea. Vuoden 2007 alussa tuli voimaan laki, jolla sisäisen yhtiön irtain omaisuus, immateriaaliset oikeudet ja toiminta siirrettiin perustettavalle Petrea Säätiölle, jonka pääomaksi Kela lahjoitti 2 miljoonaa euroa. Petrean kiinteistö on kuitenkin Kelan omistuksessa.
Petrea-nimi tulee kunnallisneuvos Gustav Albert Petreliukselta, joka oli tunnettu turkulainen hyväntekijä. Hänen mukaansa on nimetty myös Petreliuksen alue, jossa Petrea on.
Petrean toimitusjohtaja on Päivi Dahl.
G.U.T.

G.U.T. on saksalainen grindcore-yhtye, joka perustettiin vuonna 1991. Sen perusti nykyisin Berliinissä asuva kirjailija ja muusikko Cornelius Jakhelln.
Pikriinihappo

Historia

Pikriinihappo mainittiin ensimmäisen kerran Johann Rudolf Glauberin alkemiaa käsitelleissä kirjoituksissa vuonna 1742. Sen valmistaminen fenolia nitraamalla onnistui ensi kerran vuonna 1841. Pikriinihappo oli ensimmäinen suuritehoinen räjähdysaine, joka sopi tykinkranaattien täytteeksi, sillä se kesti laukaisutapahtuman iskun. Pikriinihapon ja nitroselluloosan seos suhteessa 70/30 otettiin käyttöön Ranskan armeijassa 1887 nimellä meliniitti (ransk. mélinite). Myöhemmät meliniitti-nimellä tunnetut aineet olivat joko raakaa pikriinihappoa tai pikriinihapposeoksia, joissa oli pieniä määriä muita aromaattisia nitroyhdisteitä. Lisäämällä pikriinihappoon aromaattisia nitroyhdisteitä sen sulamislämpötila saatiin laskemaan, mikä mahdollisti pikriinihapon valamisen. 1800-luvun lopulla useimmat armeijat ottivat pikriinihapon tai sen seokset käyttöön ensisijaisena räjähdysaineenaan. Pikriinihappo kuitenkin muodostaa metallin kanssa kosketuksiin päästessään pikraatteja, jotka ovat erittäin iskuherkkiä. Tästä syystä sen käyttö ammustäytteenä oli vaarallista. Se korvattiin pääosin TNT:llä vuodesta 1902 alkaen, mutta pikriinihappotäytteisiä ampumatarvikkeita oli käytössä vielä toisessa maailmansodassa. Halifaxin räjähdysonnettomuus osoitti sen iskuherkkyyden.
Pikriinihappo liukenee hyvin asetoniin, etanoliin, metanoliin ja bentseeniin sekä kohtalaisesti veteen. Yhdiste räjähtää yli 300 °C:n lämpötilassa. Pikriinihapon ollessa kosketuksessa betonin kanssa siitä voi muodostua räjähdysherkkää kalsiumpikraattia.
Aineenvaihdunnassa pikriinihapon nitroryhmät (-NO₂) muuttuvat amiineiksi. Pikriinihapon puoliintumisaika veressä on noin 13,4 tuntia ja noin 60 % erittyy kokeellisesti virtsaan muuttumattomana.
Nader al-Tarhuni

Ura

Al-Tarhuni aloitti uransa Al-Ittihadissa, jossa hän pelasi viiden kauden ajan vuosina 2000–2005. Tuona aikana hän saavutti kolme Libyan mestaruutta ja kaksi Libyan cupin voittoa. Vuonna 2005 al-Tarhuni siirtyi Qatarin pääsarjaan ja pelasi vuodet 2005–2006 Al-Sailiyassa ja 2006–2007 Al-Wakrah'ssa.
Tilastopaja

Tilastopaja on suomalainen yleisurheilun tietokanta. Sen tavoitteena on tarjota mahdollisimman laajasti ja systemaattisesti tietoa suomalaisista yleisurheilijoista ja heidän tekemistään tuloksista. Tietokantaa päivitetään jatkuvasti. Vuoden 2015 alusta alkaen Tilastopaja on ollut kokonaan maksullinen palvelu.
Amerikanleopardikoira

Ulkomuoto

Amerikanleopardikoira on joko keskikokoinen tai kookas, voimakas, hieman korkeuttaan pidempi cur-tyyppinen metsästyskoira. Sen pää on leveä, otsapenger kohtuullisesti erottuva ja kuono voimakas. Riippuvat korvat ovat korkealle kiinnittyneet ja häntä suora ja pitkä. Karvapeite on tiheä ja ihonmyötäinen. Väritys on leopardimaisen täplikäs samaan tapaan kuin catahoulanleopardikoiralla, ja laikut voivat olla sekoitus keltaista, mustaa, brindleä, black & tania, punaista, sinistä ja hiirenharmaata. Valkoiset läiskät ja valkoinen kauluri sallitaan, kunhan valkoinen ei ylitä 1/3 koko karvapeitteen väristä.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotua käytetään enimmäkseen puuhun ajavana koirana, jonka tehtävä on nimensä mukaisesti ajaa saalis puuhun ja jäämällä sen juurelle haukkumaan ilmoittaakseen sijainti metsästäjälle. Sen kykyä olla itse vahingoittamatta ajamaansa riistaa pidetään merkittävänä. Puuhun ajettavan pienriistan lisäksi sillä metsästetään karhua ja puumaa.

Alkuperä

UKC-rotumääritelmän mukaan rodun juuret johtavat espanjalaisten uudisasukkaiden koiriin, jotka sekoittuivat nykyisen Meksikon alueella paikallisten koirien kanssa. Näiden koirien jälkeläisiä käytettiin pohjoisemmassa ensin karhun ja sittemmin monipuolisempaan metsästykseen.
Vuonna 1960 rodun kasvattajat perustivat American Leopard Cur Breeders Association -yhdistyksen. United Kennel Club hyväksyi rodun vuonna 1998 nimellä Leopard Cur, mutta vaihtoi sen vuonna 2008 muotoon American Leopard Hound. 19. syyskuuta 2012 American Kennel Club hyväksyi sen mukaan Foundation Stock Service-listalleen.
Meteori (elokuva)

Meteori (Meteor, myös nimellä Meteori: uhka avaruudesta) on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut tieteiskatastrofielokuva, joka kertoo maan kanssa törmäyskurssilla olevan meteoriitin tuhoamisyrityksestä. Elokuvan pääosia esittävät Sean Connery, Natalie Wood, Karl Malden, Brian Keith, Martin Landau, Trevor Howard, Richard Dysart, Henry Fonda, Joseph Campanella, Bo Brundin, Katherine De Hetre, James G. Richardson, Roger Robinson, Michael Zaslow, John McKinney, Burke Byrnes ja Bibi Besch. Elokuvan on ohjannut Ronald Neame. Osaa elokuvan juonesta hyödynnettiin elokuvissa Armageddon ja Deep Impact. Vuonna 2009 ensiesitettiin nelituntinen, kaksiosainen, samanniminen minisarja.
Mario Kasun

Seurajoukkueet

Kasun aloitti koripallon pelaamisen vasta 14-vuotiaana pelattuaan sitä ennen jalkapalloa. Kasunin ensimmäinen ammattilaisjoukkue oli KK Zrinjevac, jossa hän pelasi kolmen kauden ajan. Vuonna 2000 hän lähti Gonzagan yliopistoon, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Vuoden 2002 NBA:n varaustilaisuudessa hänet valittiin numerolla 41. Hänet varannut Los Angeles Clippers kauppasi hänet kuitenkin Orlando Magicille. Tämän jälkeen Kasun siirtyi Köln 99ersiin, josta hänet vapautettiin vuoden 2002 tammikuussa. Kasun jatkoi uraansa Saksassa ja liittyi Deutsche Bank Skylinersin joukkueeseen.
Vuodet 2004–2006 Kasun vietti Orlando Magicissä, jossa hän teki keskimäärin 2,7 pistettä ja otti 2,6 levypalloa. NBA:n jälkeen hän palasi Eurooppaan FC Barcelonaan. Kahden kauden jälkeen hän teki sopimuksen turkkilaisen Efes Pilsenin kanssa.

Maajoukkue

Kasun on kuulunut Kroatian alle 18-vuotiaiden ja alle 20-vuotiaiden koripallomaajoukkueisiin. Hän pelasi vuosien 2005, 2007 ja 2009 EM-kilpailuissa.

Yksityiselämä

Kasun on harras katolilainen. Hänet tunnetaan näyttävistä tatuoinneistaan. Hän otti ensimmäisen tatuointinsa 15-vuotiaana ja hänellä on yhteensä 30 tatointia.
Isosilmäkampelat

Taksonomia ja anatomia

Isosilmäkampeloiden heimoon kuuluu lähteestä riippuen 4 tai 5 sukua ja 5 tai 6 lajia. Lajeja ovat muun muassa isosilmäkampela (Citharoides macrolepis) ja välimerenkampela (Citharus linguatula). Heimon monofyleettisyys on eräissä tutkimuksissa asetettu kyseenalaiseksi.
Isosilmäkampelat ovat pienehköjä tai keskikokoisia kaloja ja suurimmat lajit saavuttaja 36 cmn pituuden. Ruumiinmuoto on soikea ja ruumis on litteähkö. Silmät ja suu ovat kookkaat ja silmät voivat sijaita joko vasemmalla tai oikealla kyljellä. Citharus- ja Citharoides-sukujen lajeilla silmät ovat vasemmalla kyljellä ja Brachypleura- ja Lepidoblepharon-sukujen lajeilla silmät sijaitsevat oikealla kyljellä. Pyrstöevä ei ole yhtynyt selkä- ja peräevien kanssa ja vatsaevät ovat peräevästä erilliset. Isosilmäkampelalajien rintaevässä on piikki ja viisi pehmeämpää ruotoa. Isosilmäkampeloiden suomut ovat kookkaat ja karkeat. Väriltään heimon lajit ovat silmien puoleiselta kyljeltään ruskeita ja kyljessä ja evissä voi olla tummempia täpliä. Silmätön kylki on väriltään valkeahko.

Levinneisyys ja elintavat

Isosilmäkampelalajeja tavataan Välimerestä, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä Japanista Australiaan. Ne el'v't lähellä pohjaa ja niiden ravinto koostuu pohjan eläimistä. Isosilmäkampelalajit ovat ruokakaloja ja niitä kalastetaan pohjatrooleilla.
Akvaariorakkaus

Juoni

Elokuva kertoo tarjoilijasta Saarasta, joka on seksuaalisuudestaan tietoinen ja sillä miehiä härnäävä. Saara tapaa toimittajan nimeltään Joni, jonka luokse hän muuttaa asumaan.
Moose Johnson

Thomas Ernest "Ernie, Moose" Johnson (26. helmikuuta 1886 – 25. maaliskuuta 1963) oli kanadalainen jääkiekkoilija, jonka ammattilaisura kesti vuodesta 1905 vuoteen 1931.
Hän kuului neljä kertaa Stanley Cupin saavuttaneeseen joukkueeseen vuosien 1905 ja 1910 välillä Montreal Wanderersin organisaatiossa. Seura pelasi ensin Eastern Canada Amateur Hockey Association -sarjassa (ECAHA) ja sittemmin National Hockey Association -liigassa (NHA). Johnson muutti länteen ja vaihtoi samalla pelipaikkansa vasemmasta laitahyökääjästä puolustajaksi liittyessään uudelleen perustetutun Pacific Coast Hockey Association -liigaan (PCHA) 1911. Seuranneen vuosikymmenen aikana hän edusti joukkueita New Westminster Royals, Portland Rosebuds ja Victoria Aristocrats. Hänet valittiin PCHA:n ykköstähtikenttään kahdeksan kertaa. Vuonna 1916 hän pelasi Stanley Cupin finaalissa Portlandin riveissä. Myöhemmin Johnson pelasi ammattilaisena alasarjoissa Kaliforniassa, Minnesotassa ja Oregonissa ennen kuin jäi eläkkeelle kiekkoilusta 45 vuoden iässä.
Johnson tunnettiin jääkiekon historian kenties pisimmän, 99 tuuman mittaisen mailan käytöstä.
Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1952.
Sandokan

Sandokan on italialaisen kirjailijan Emilio Salgarin ehkä tunnetuin hahmo, rohkea ja ritarillinen merirosvopäällikkö. Sandokanista kertovia teoksia on käännetty useille eri kielille. Malesian Tiikerinä tunnetusta Sandokanista on tehty myös useita elokuvia sekä kaksi animaatiosarjaa, joista toinen on esitetty myös Suomessa.
Sandokania ovat esittäneet muun muassa näyttelijät Kabir Bedi, Steve Reeves ja Ray Danton. Steve Reevesin tähdittämä elokuva Malesian merirosvot on nähty myös Suomessa Yle Teeman esittämänä.

Elokuvia, tv-sarjoja ja animaatioita

Emilio Salgarin hahmoista Sandokan on toiseksi filmatisoiduin, vain Mustasta merirosvosta on tehty enemmän elokuvatulkintoja. 1960-luvulla Sandokanista tehtiin neljä elokuvaa, joissa pääosissa olivat amerikkalaiset näyttelijät: Sandokan, la tigre di Mompracem (”Sandokan, Mompracemin tiikeri”, 1963) ja Malesian merirosvot (1964), joissa Sandokanin roolia esitti amerikkalainen kehonrakentaja-näyttelijä Steve Reeves sekä Sandokan iskee takaisin (1964) ja Sandokan vastaan Sarawakin leopardi (1964), joissa Sandokanina oli Ray Danton.
Oikeana Sandokanina kuitenkin pidetään Sergio Soliman minisarjassa Sandokan nimikkoroolia esittänyttä Kabir Bediä, joka esiintyi Sandokanina myös pian seuranneessa jatkosarjassa Sandokan iskee takaisin. Myöhemmin Kabir Bedi palasi hänet maailmanmaineeseen nostaneeseen Sandokanin rooliin kahdessa elokuvassa, Sandokanin paluu vuonna 1996 ja Sandokanin poika vuonna 1998.
Vuonna 1992 valmistui piirretty sarja, joka löyhästi perustuu Salgarin kirjoihin ja jossa Sandokan on vääryydellä syrjäytetty Sarawakin Rajah, joka pyrkii hankkimaan takaisin valtakuntansa. Piirretty sarja on esitetty myös Suomessa MTV3-kanavalla.
Sandokan sai uuden tulkinnan italialaisen Mondo Tv:n animaattoreiden tekemänä. Sandokan, Malesian tiikeri (Sandokan, la tigre della Malesia ) valmistui vuonna 1998, jatkosarja Sandokan, Tiikeri karjuu jälleen (Sandokan, la tigre ruggisce ancora ) seurasi vuonna 2000 ja kolmantena osana tarinaan liittyi Sandokan, Tiikerin rohkeus (Sandokan, il coraggio della tigre ) vuonna 2004.
Sandokan on esiintynyt myös sarjakuvien sivuilla. Aku Ankan Taskukirjoissa 85 ja 137 tarinat Lapuanin helmi ja Masalian tiikeri ovat Sandokan-mukaelmia.
Vampirella

Vampirella Forrest J. Ackermanin ja sarjakuvapiirtäjä Trina Robbinsin luoma sarjakuvahahmo Warren Publishingin julkaisemassa Vampirella-sarjakuvalehdessä. Lehden kansikuvia piirsi Frank Frazetta.
Suomessa julkaistiin Vampirella-lehteä viisi numeroa 1-3/1975 ja 4-5/1975.
Kiss Daddy Goodnight

Juoni

Laura (Uma Thurman) on malli, joka ansaitsee lisätuloja viettelemällä miehiä ja varastamalla heidän rahansa. Sitten Laura sekaantuu väärään mieheen...