google/wiki40b huggingface dataset:
Sean Gelael

Sean Gelael (s. 1. marraskuuta 1996 Jakarta, Indonesia) on indonesialainen rata-autoilija.

Ura

Gelael aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2012 Gelael aloitti kilpauransa Formula Pilota China -sarjassa voittaen yhden kilpailun ja sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja Formula Abarth -sarjassa. Vuonna 2013 Gelael siirtyi Euroopan Formula 3 -sarjaan, mutta ei saavuttanut pisteitä. Samana vuonna hän kilpaili Britannian Formula 3 -sarjassa saavuttaen kolme palkintosijaa ja sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2014 Gelael jatkoi Euroopan F3 -sarjassa ja saavutti 25 pistettä sijoittuen sarjan 18:nneksi.
Vuonna 2015 Gelael kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttaen seitsemän pistettä. Samana vuonna hän siirtyi loppukaudeksi ajamaan GP2-sarjaa Carlin-tallissa. Hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2016 Gelael ajoi täyden kauden GP2:ssa siirtyen Campos Racing -talliin. Gelael keräsi 24 pistettä ollen parhaimmillaan toinen Itävallan pitkässä kilpailussa. Vuonna 2017 Gelael jatkoi Formula 2:ssa Arden-tallin kuljettajana, hän toimi myös Toro Rosson testi- ja varakuljettajana.

Formula 1 -ura

Gelael toimi kaudella 2017 Toro Rosson testi- ja varakuljettajana, ja hän pääsi ajamaan Singaporessa perjantain vapaissa harjoituksissa.
120 kranaatinheitin 92

Yleistä

Korkean lentoratansa, tulinopeutensa ja kevyen painonsa ansiosta kranaatinheittimet ovat erityisesti sopivia rakennetun alueen taisteluun ja maastoon, jossa ne on helppo naamioida. Kranaatinheittimen kranaatti lähtee jyrkällä nousukulmalla, joten katvealueet ovat pieniä ja tehokas toiminta rakennetulla alueella ja metsämaastossa on helppo järjestää. Kranaatinheitintä käyttää seitsenmiehinen kranaatinheitinryhmä. Aseella voidaan ampua sirpalekranaatteja, savuammuksia, valoammuksia tai latausharjoitusammuksia.
Puolustusvoimissa heittimen nimenä toimii raskas kranaatinheitin 120 KRH ja sen käyttötarkoitus on pataljoonan ja komppanian taistelun tukeminen epäsuoralla tulella, sekä taistelukentän savutus ja valaisu.
Lady in Black

Muita versioita

Kappaleesta on tehty useita cover-versioita. Suomalaisen käännöskappaleen ”Nainen tummissa” esitti ensimmäisenä Lemon-yhtye vuonna 1972. Suomenkielisen tekstin teki Vexi Salmi. Vuonna 1987 lastenmusiikkia esittänyt yhtye Jam Jam esitti kappaleesta käännösversion nimeltä ”Kummajainen”. 
Vuonna 2006 saksalainen Gregorian julkaisi oman kuorosovitetun versionsa. Lisäksi espanjalainen folk metal -yhtye Mägo de Oz on tehnyt kappaleesta käännösversion nimeltä ”Dama Negra” ja romanialainen yhtye Iris on levyttänyt kappaleen nimellä ”Doamna in negru”. Myös suomalainen folk metal -yhtye Ensiferum on tehnyt coverin kappaleesta.
Nikean ensimmäinen kirkolliskokous

318 isän uskontunnustus

Nikeassa päätetty kirkon uskontunnustuksen muoto ja anateema on seuraava:
»Me uskomme yhteen Jumalaan, Isään Kaikkivaltiaaseen, kaikkien näkyvien ja näkymättömien luojaan. Ja yhteen Herraan, Jeesukseen Kristukseen, Jumalan ainosyntyiseen Poikaan, Isästä syntyneeseen, joka on peräisin Isän olemuksesta, Jumala Jumalasta, valo valosta, tosi Jumala tosi Jumalasta, syntynyt eikä luotu, joka on samaa olemusta kuin Isä, jonka kautta kaikki on tehty niin taivaassa kuin maan päällä; meidän ihmisten tähden ja meidän pelastuksemme tähden hän astui alas ja tuli lihaksi, tuli ihmiseksi, kärsi ja nousi ylös kolmantena päivänä, astui ylös taivaisiin, tulee tuomitsemaan eläviä ja kuolleita. Ja Pyhään Henkeen.

Ja heidät, jotka sanovat "oli aika, jolloin häntä ei ollut olemassa", ja "ennen kuin hän syntyi, häntä ei ollut", ja että hän tuli olevaiseksi olemattomista asioista, tai toisesta hypostaasista tai olemuksesta, vakuuttaen, että Jumalan Pojassa tapahtuu muutoksia tai erilaistumisia, katolinen ja apostolinen kirkko erottaa.»
Kaariritariyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Kookas yökkönen. Etusiipien perusväri on vihertävän harmaa eikä siivissä ole silmiinpistävää kuviointia ehkä kärkiosan harmaata aaltoviirua lukuun ottamatta. Ulomman ja sisemmän poikkiviirun sekä niiden välisen keskivarjon alueella vihertävä sävy erottuu hieman muuta siipeä selkeämmin. Takasiivet ovat heleän kirkkaanpunaiset ja niissä on etenkin etureunastaan leveä mustanruskea reunus, jonka takaosassa on terävä, ulospäin suuntautuva lovi. Siiven keskellä on tumma vyö, joka vain hyvin loivasti sisäänpäin. Siipiväli on 67–80 mm.
Samannäköisiä lajeja ovat kulmaritariyökkönen (Catocala nupta) sekä idänritariyökkönen (Catocala adultera).

Levinneisyys ja lentoaika

Kaariritariyökkönen esiintyy Etelä- ja Keski-Euroopassa. 1900-luvun alkupuoliskolla sitä tavattiin satunnaisena vaeltajana myös pohjoisempana. Perhosten lentoaika Euroopassa on heinäkuusta lokakuuhun.
Suomessa kaariritariyökkönen on tavattu harhailijana kerran. Yksilö tavattiin Kauniaisista syyskuun alussa vuonna 1928. Myöhemmin on arveltu, että kyseessä olisi ollut kauppapuutarhaan taimien mukana päätyneestä toukasta tai kotelosta kehittynyt yksilö eli niin kutsuttu importti.

Elinympäristö ja elintavat

Laji elää kosteissa mutta avoimissa lehti- ja sekametsissä, etenkin rantojen lähellä. Lisäksi sitä tavataan sukulaistensa tapaan erilaisissa kulttuuriympäristöissä. Perhoset tulevat hyvin syötille ja hieman huonommin valolle.
Toukka koteloituu yhteenkehrättyjen lehtien väliin maahan. Muna talvehtii.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat haapa (Populus tremula) ja erilaiset pajut (Salix).
Vuokko Arni

Vuokko Arni (o.s. Knuutila, myöh. Svanström; 25. tammikuuta 1906 Turku – 21. lokakuuta 1972 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen Yleisradion radiotoimittaja 1930-luvulla. Hän oli myös 1938 valmistuneen elokuvan Paimen, piika ja emäntä käsikirjoittaja.
Arnin vanhemmat olivat lääninmaanmittari Hugo Knuutila ja Sigrid Korkin. Vuonna 1931 hän sai ensimmäisenä naisena Suomessa lentolupakirjan. Arni aloitti toimittajan uransa rahoittaakseen lentoharrastustaan ja oli aluksi Helsingin Sanomien palveluksessa, mutta teki sitten ensimmäisen radioreportaasinsa vuonna 1934. Hän teki kaikkiaan noin 400 radioreportaasia ja oli muun muassa ainoa naispuolinen radioselostaja Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Arni selosti myös Ilmavoimien ensimmäistä lentonäytöstä joka pidettiin Viipurin Suur-Merijoen lentoasemalla 3. elokuuta 1935.
Vuokko Arni oli naimisissa 1934–1949 Yleisradiossa yli-insinöörinä toimineen Paavo Arnin (s. 1905) kanssa, mutta liitto päättyi avioeroon.  Hän meni samana vuonna Tukholmassa naimisiin Karl Erik Svanströmin kanssa.
Aura Cristina Geithner

Aura Cristina Geithner (s. 9. maaliskuuta 1967 Bogotá, Kolumbia) on kolumbialais-meksikolainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Venezuelassa, Meksikossa ja muualla Latinalaisessa Amerikassa monista televisiorooleistaan, muun muassa sarjoissa La Tormenta ja Eternamente Manuela.
Geithnerillä on kaksosveli Harry Geithner.
The Castle of Fu Manchu

Juoni

The Castle of Fu Manchu kertoo pahan tohtori Fu Manchun (Christopher Lee) suunnitelmasta jäädyttää kaikki maapallon valtameret uudella pirullisella aseellaan saadakseen maailman herruuden. Fu Manchulla on kuitenkin vastassa hänen arkkivihollisensa Interpolin Nayland Smith (Richard Greene).

Tuotanto ja julkaisu

Elokuvan tuottajana toimi Harry Alan Towers ja Jaime Jesús Balcázar. Towersin ja Balcaázarin lisäksi Manfred Barthel ja Michael Haller laativat käsikirjoituksen. The Castle of Fu Manchu kuvattiin Espanjan Barcelonassa ja Turkin Istanbulissa.
The Castle of Fu Manchu sai ensi-iltansa Länsi-Saksassa 30. toukokuuta vuonna 1969. Ison-Britannian ja Yhdysvaltain ensi-illat olivat vasta vuonna 1972. Espanjassa elokuva julkaistiin 18. syyskuuta vuonna 1972. The Castle of Fu Manchu on saatavilla videona ja DVD:nä.
Fenyylielohopeanitraatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fenyylielohopeanitraatti on väriltään valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen. Fenyylielohopeanitraatti ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä ja sille altistumisesta voi aiheutua kurkkukipua, yskää, huonovointisuutta ja vatsakipuja. Aine voi olla mutageenista. Fenyylielohopeanitraatin käyttö herbisidinä ja fungisidina voi aiheuttaa allergista ihottumaa.

Käyttö

Fenyylielohopeanitraattia voidaan käyttää antibakteerisena säilöntäaineena kosmetiikassa ihonhoitotuotteissa sekä erityisesti silmämeikeissä. Sitä voidaan myös käyttää säilöntäaineena silmätipoissa ja aine on tehokasta useita bakteereja ja sieniä vastaan. Yhdistettä on aikaisemmin käytetty myös ehkäisyssä, koska sillä on siittiöitä tappavia ominaisuuksia, mutta tätä käyttöä ei enää suositella. Muita fenyylielohopeanitraatin käyttökohteita on käyttö herbisidinä ja fungisidina sekä puutavaran ja nahan disinfektiokäsittelyt.
Verbano-Cusio-Ossolan maakunta

Maantiede

Maakunta rajoittuu kaakossa Maggiorejärveen, lännessä Valais’n Alppeihin ja pohjoisessa Lepontisiin Alppeihin. Maakunnan asutus on keskittynyt Tocejoen ja sen sivujokien laaksoihin sekä Maggiorejärven länsirannalle. Pohjoisosa on vuoristoinen ja laaksoinen Ossolan seutu. Maggioren lisäksi maakunnan eteläosassa on toinen järvi, Lago d'Orta.
Verbano-Cusio-Ossolan maakunnan naapurialueet ovat Vercellin ja Novaran maakunnat etelässä, sveitsiläinen Valais’n kantoni lännessä ja pohjoisessa sekä Ticinon kantoni idässä.

Liikenne

Maantie- ja rautatiereitit muualle Italiaan kulkevat Maggiore- tai Lago d'Orta -järvien rantaa pitkin. Myös Maggiorejärven poikki Verbanian Intrasta Lavenoon on lauttayhteys . Sveitsiin pääsee Simploninsolan ja Simplonin rautatietunnelin kautta tai Valle Vigezzon laakson kautta.

Kaupungit

Maakunnan väekkäimmät kaupungit ovat Verbania (30 961 asukasta 31.12.2015), Domodossola (18 192) ja Omegna (15 398).
Tuula-Liina Varis

Tuula-Liina Irmeli Varis (ent. Setälä ja Saarikoski, o.s. Puuppo, s. 30. kesäkuuta 1942 Loimaa) on Joensuussa asuva toimittaja, kolumnisti ja kirjailija. Hän oli Suomen Kirjailijaliiton ensimmäinen naispuheenjohtaja vuosina 2009–2014.

Ura toimittajana

Varis valmistui ylioppilaaksi vuonna 1960. Hän opiskeli suomen kieltä ja kirjallisuutta sekä sosiologiaa Turun yliopistossa vuosina 1960–1964. Varis työskenteli toimittajana Kansan Uutisissa vuodet 1965–1979, minkä jälkeen hän jättäytyi vapaaksi kirjoittajaksi ja toimittajaksi. Varis on kirjoittanut kolumneja muun muassa Suomen Kuvalehteen (1990–1996), Kotilieteen (1997–2007) ja Eläkeläinen-lehteen (1990–). Vuosina 2000–2005 hän toimitti ja juonsi Yle TV1:ssä esitettyä kirjallisuusohjelmaa Kirja A & Ö.

Pakinoitsijana

Variksen tekstit keskittyvät elämäntapamme ja kulttuurimme pohdintaan. Monet hänen pakinoistaan alkavat jostakin arkielämän ilmiöstä, kuten siitä, miksi hautajaisissa arkun kantamista pidetään miesten työnä. Hänen pakinoihinsa on tallentunut etenkin eri paikkojen tunnelmia ja merkityksiä, jotka hän laventaa yksityisestä yleisempiin ajatelmiin. Pakinoihinsa hän on kirjannut erityisesti naisen asemaa ja sen muuttumista kuvaavia piirteitä. Huumori on hänen teksteissään sivuroolissa, mutta 2000-luvun kuluessa se  nousi aikaisempaa enemmän esille, erityisesti ironian ja satiirin sävyissä.

Tunnustukset

Vuonna 1994 Varikselle myönnettiin valtion tiedonjulkistamispalkinto, vuonna 1996 Marja-Liisa Vartio -palkinto ja vuonna 2000 Runeberg-palkinto. Vuonna 2005 hän sai Suomen dekkariseuran Vuoden johtolanka -palkinnon romaanistaan Vaimoni. Vuonna 2014 Varikselle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Varis oli valtion kirjallisuustoimikunnan varapuheenjohtaja vuosina 2007–2009 ja puheenjohtaja 2010–2012.

Yksityiselämä

Varis on ollut naimisissa Rauno Setälän kanssa (1963–1965), Pentti Saarikosken kanssa (1967–1975) ja vuodesta 1978 Mikko Variksen kanssa. Hänellä on kaksi tytärtä.
Florianus

Elämä

Florianuksen elämästä ja hallituskaudesta ei tiedetä juuri mitään. Florianus oli keisari Tacituksen pretoriaaniprefekti, ja luultavasti tämän velipuoli. Tacituksen aikana Florianus taisteli gootteja vastaan Vähässä-Aasiassa ja kun Tacitus kuoli kesäkuussa 276, armeija julisti Florianuksen keisariksi. Hän sai Rooman senaatin ja valtakunnan läntisten joukkojen tuen, mutta samaan aikaan valtakunnan itäisissä osissa Syyrian, Palestiinan, ja Egyptin provinssien legioonat nostivat komentajansa Marcus Aurelius Probuksen keisariksi. Florianus vei armeijansa Kilikiaan Probuksen joukkoja vastaan. Florianuksella näyttää olleen ylivoima, joten kokenut sotapäällikkö Probus päätti välttää suoraa yhteenottoa. Florianus ei ollut saavuttanut joukkojensa täyttä luottamusta. He eivät myöskään olleet tottuneet Vähän-Aasian kuumaan ilmastoon, ja alkoivat kärsiä pian kuumuudesta. Viikot kuluivat satunnaisten taistelujen merkeissä, kunnes lopulta syyskuussa 276 turhautuneet Florianuksen joukot murhasivat komentajansa tai pakottivat tämän tekemään itsemurhan.
Rosa Hautala

Rosa Hautala (s. 1993) on suomalainen näyttelijä. Hän näyttelee Vilma Haavistoa syksyllä 2010 alkaneessa Yle TV2:n draamasarjassa Uusi päivä.
Hautala valmistui keväällä 2013 ylioppilaaksi ilmaisupainotteisesta Tampereen yhteiskoulun lukiosta, jonka hän suoritti nelivuotisena näyttelijäntyönsä vuoksi, ja opiskeli sen jälkeen kauppatietieteitä Tampereen yliopiston johtamiskorkeakoulussa.
Helmuth Duckadam

Ura

Hän pelasi Constructorul Aradissa 1977–1978, UTA Aradissa 1978–1982, Steuaua Bukarestissa 1982–1986 ja Vagonul Aradissa 1989–1991. Hän tuli tunnetuksi, kun Steuaua Bukarest voitti Euroopan cupin 1986, kun se kaatoi Sevillassa pelatussa loppuottelussa FC Barcelonan 2–0. Duckadam torjui ennätykselliset neljä rangaistuspotkua. Hänet palkittiin pelin parhaana, ja hän pääsi 9 parhaan jalkapalloilijan joukkoon Euroopassa.
Duckadam joutui terveydellisistä syistä päättämään huippu-uransa pian loppuottelun jälkeen. Tarinan mukaan Duckadam ei suostunut kehotuksista huolimatta luovuttamaan palkintoaan Mercedes-Benziä presidentti Nicolae Ceausescun Valentin-pojalle, jolloin Romanian turvallisuuspoliisi murskasi miehen käsien luut esittäen syyksi meduusan aiheuttamaa kuoliota. Duckadam on itse kiistänyt tämän version.

Jalkapallouran jälkeen

Vuoden 1989 vallankumouksen jälkeen hän pääsi pelaamaan pieneksi aikaa takaisin toiselle tasolle. Sen jälkeen hän on tullut tunnetuksi poliitikkona ja kirjailijana. Hänet myös on palkittu uudelleen saavutuksistaan ja häneen kohdistunut teko on tuomittu. Hänestä on tullut poliisin majuri kotikaupungissaan Semlacissa ja kaupungissa on hänen nimeään kantava jalkapallokoulu. Duckadamilla on vaimo Ildiko ja tytär Brigitte.

Muuta

Vuonna 2005 suomalainen Yö-yhtye levytti hänestä kertovan Jussi Hakulisen laulun Ducadam.
Mikko Hietanen

Henkilöhistoria

Mikko Hietasen vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Hietanen ja Liisa Uuttu ja puoliso vuodesta 1939 Maila Kyllikki Hoikkala. Hietanen kävi maamieskoulun 1939, mutta toimi varastomiehenä Laukaassa.  Valtion ruutitehtaalta Vihtavuorelta Hietanen jäi eläkkeelle työnjohtajana vuonna 1976.

Urheilu-ura

Hietanen voitti EM-kultaa maratonilla Oslossa 1946. Lontoon 1948 olympialaisten maratonilla hän keskeytti ja Helsingin 1952 olympialaisissa hän oli 17:s.
Hietanen voitti neljä maratonin Suomen mestaruutta (1945–1948) ja yhden Pohjoismaiden mestaruuden (1947). Vuosina 1946 ja 1948 hänellä oli maratonilla kauden kärkiaika maailmassa. Vuonna 1946 Hietanen voitti Košicen kansainvälisen rauhanmaratonin Tšekkoslovakiassa. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltojen 20 kilometrin maantiejuoksun mestaruuden. Bostonin maratonilla 1947 hän oli toinen ennätysajallaan 2.29.39. Seuratasolla Hietanen edusti Vihtavuoren Pamausta.
Hietanen juoksi 25 000 metrin, 30 000 metrin ja 15 mailin ratajuoksujen maailmanennätyksiä vuosina 1946–1948. Vielä vuonna 1986 hän saavutti 75-vuotiaiden sarjassa EM-pronssia maratonilla.
HMS Mars (1794)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen marraskuussa 1794 päällikkönään Charles Cotton. Se oli 16.–17. kesäkuuta 1795 mukana Cornwallisin perääntyessä ylivoimaisen Ranskan laivaston edellä. Helmikuussa 1797 aluksen päällikkönä oli Alexander Hood. Huhtikuussa alus oli mukana Spitheadin kapinassa.
Alus valtasi 21. huhtikuuta 1798 Ranskan laivaston 74-tykkisen linjalaivan L’Herculen Brestin edustalla, jolloin miehistöstä sai surmansa kolmekymmentä ja haavoittui 60. Kaatuneiden joukossa oli myös Alexander Hood.
Alus romutettiin 1823.
HMS Vigo (D31)

Palvelus

Alus saapui romutettavaksi 6. joulukuuta 1964.
Kasagi (1898)

Valmistus

Alus tilattiin Yhdysvalloista William Cramp and Sonsilta Philadelphiasta osana vuoden 1896 hankintoja. Sen köli laskettiin 13. helmikuuta 1897, ja alus laskettiin vesille 18. tammikuuta 1898. Alus valmistui vielä samana vuonna 24. lokakuuta.

Palvelus

Kasagi osallistui valmistumistaan seuranneena päivänä jo ennen aseistamistaan Philadelphiassa Espanjan–Yhdysvaltain sodan päätteeksi järjestettyyn laivastokatselmukseen. Alus lähti marraskuussa 1898 Philadelphiasta Britteinsaarille, jossa sen aseistus asennettiin. Alus saapui Yokosukan laivastoalueelle 16. toukokuuta 1899 päällikkönään Yamashita Gentarō.
Huhtikuussa 1900 ollessaan Kagoshimanlahdella sotaharjoituksissa, alus törmäsi tiheässä sumussa kauppalaivaan, joka joutui ajamaan matalikolle estääkseen uppoamisensa. Kasagin saamat vauriot eivät estäneet jatkamasta harjoitusta. Boksarikapinan aikana vuonna 1900 alus suojasi Tianjiniin matkannutta joukkojenkuljetussaattuetta. Lisäksi aluksen miehistöstä siirrettiin 52 merimiestä maihin tukemaan operaatioita.
Alus osallistui heinäkuussa 1901 sotaharjoituksiin, joissa kuvattiin ulkovallan hyökkäystä Saseboon. Kuukautta myöhemmin alus vieraili Iwaten kanssa Vladivostokissa.

Venäjän–Japanin sota 1904–1905

Kasagi osallistui Venäjän–Japanin sodan alussa Port Arthurin piirityksen valvontaan kuuluen amiraali Dewa Shigetōn 3. risteilijälaivueeseen, jonka mukana se hyökkäsi Port Arthuriin 9. helmikuuta. Maaliskuussa Kasagi ja Yshino siirrettiin amiraali Kamimura Hikonojōn osastoon, jonka tehtävänä oli tulittaa Vladivostokia. Alus osallistui 14. toukokuuta miinaan ajaneen Hatsusen miehistön pelastamiseen, jolloin se pelasti 134 eloonjäänyttä.
Keltaisenmeren taistelussa 10. elokuuta alus kohtasi Venäjän keisarikunnan laivaston Poltavan. Taistelun jälkeen alus osallistui Askoldin ja Novikin takaa-ajoon. Tsushiman meritaistelussa alus oli 3. viirikön lippulaivana päällikkönään Yamaya Tanin. Taistelussa alukseen osui kranaatti vesirajan alapuolelle täyttäen kattilahuoneen ja hiilivaraston vedellä sekä surmaten yhden ja haavoittaen yhdeksää miehistönjäsentä. Alus joutui vetäytymään vaurion vuoksi taistelusta.
Alus siirrettiin vuonna 1910 koulutustehtäviin, ja se teki pitkän koulutuspurjehduksen Havaijille 16. lokakuuta 1910 �– 6. maaliskuuta 1911. Alus oli modernisoitavana vuonna 1912, jolloin sen kattilat vaihdettiin Miyabara-kattiloiksi. Ensimmäisessä maailmansodassa Kasagi kuului Japanin 1. laivastoon, mutta siitä huolimatta se oli pääosin koulutustehtävissä.
Alus ajoi 20. heinäkuuta 1916 kovassa myrskyssä karille matkatessaan Akitaan Honshun ja Hokkaidon välisessä Tsugarunsalmessa. Aluksen runko repeytyi. Alus upposi 10. elokuuta, ja se poistettiin alusluettelosta 15. marraskuuta.
Väinö Vilponiemi

Väinö Antero Vilponiemi (s. 3. marraskuuta 1925 Noormarkku) on suomalainen entinen kansanedustaja. Vilponiemi oli eduskunnassa Turun pohjoisesta vaalipiiristä valittuna SDP:n edustajana vuosina 1962–1975.
Ennen kansanedustajaksi valintaansa Vilponiemi työskenteli Porissa sahatyöntekijänä ja korjausmiehenä. Vuodet 1953–1954 hän toimi Helsingissä Vuokralaisten keskusliiton järjestösihteerinä ja 1954–1962 Porissa Satakunnan sosialidemokraattisen piirin piirisihteerinä. Jäätyään pois eduskunnasta vuonna 1975 Vilponiemi oli Porin kaupungin henkilöstöpäällikkönä vuoteen 1988 saakka. Presidentin valitsijamiehenä Vilponiemi toimi vuoden 1968 presidentinvaaleissa. Porin kaupunginvaltuustoon hän kuului vuodet 1961–1975. Vilponiemi on toiminut myös pitkään Satakunnan sotaveteraanipiiri ry:n puheenjohtajana. 
Vuonna 2010 Vilponiemen nimi löytyi internetissä julkaistusta dokumentista, jonka väitettiin olevan ns. Tiitisen lista. Nimiluettelo oli kuitenkin aivan tavallista Saksan kansallisarkistosta peräisin ollutta materiaalia.   Muistelmateoksensa Väinö Vilponiemi julkaisi vuonna 2004. Hänen poikansa Jukka Vilponiemi toimii sosiaalidemokraattisen Uusi Aika -sanomalehden päätoimittajana.
Bruno Bräuer

Bruno Bräuer (4. helmikuuta 1893 Willmannsdorf – 20. toukokuuta 1947 Ateena) oli saksalainen kenraali toisen maailmansodan aikana.
Hän syntyi Willmannsdorfissa Saksassa. Ensimmäisessä maailmansodassa hän ansaitsi ensimmäisen ja toisen luokan rautaristit palvellessaan 7. Länsi-Preussin jalkaväkirykmentissä. Sodan jälkeen hän jäi armeijaan, Reichswehriin, jossa hän toimi pataljoonankomentajana kenraali Hermann Göringin rykmentissä.
Hänestä tuli lopulta Saksan ilmavoimien majuri ja ensimmäinen saksalainen laskuvarjosotilas, joka hyppäsi lentokoneesta laskuvarjolla. Vuonna 1938 hän komensi 1. laskuvarjojääkärirykmenttiä.
Toisen maailmansodan aikana hän taisteli yksikkönsä mukana Puolassa, Ranskassa, Alankomaissa ja Balkanilla. Myöhemmin hänestä tuli Kreetalle sijoitetun 9. laskuvarjodivisioonan kenraalimajuri ja koko Kreetan komendantti. Sodan jälkeen hänet luovutettiin Ateenaan vastaamaan sotarikossyytteisiin. Monien yllätykseksi hän sai kuolemantuomion Kreetalla tehdyistä veritöistä, joihin hänen osuutensa oli kyseenalainen. Hänet ammuttiin Ateenassa 20. toukokuuta 1947. Historioitsija Antony Beevor luonnehti häntä todella epäonniseksi mieheksi.
Taupojärvi

Taupojärvi on järvi Uudessa-Seelannissa Pohjoissaarella Taupon tulivuoren kalderassa. Sen pinta-ala on 616 neliökilometriä, ja se on siten Uuden-Seelannin suurin järvi. Sen kaakkoisosassa on Motutaikosaari. Järven ympärysmitta on 193 kilometriä, ja syvimmillään se on 186 metriä.
Touhulanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,1 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,6 metriä mpy.
Rules of Engagement (videopeli)

Vastaanotto

Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 87/100.
Vantaan taiteilijaseura

Taiteilijatalo Gjutars

Vantaan taiteilijayhdistys ylläpitää Tikkurilan suuralueen Kuninkaalan kaupunginosassa (Vanha Kuninkaalantie 6) sijaitsevaa, kaupungilta vuokraamaansa ja taiteilijataloksi paljolti talkootyönä vuosina 1996–1998 kunnostettua puuraloa. Talossa yhdistyksen jäsenet ovat järjestäneet taidenäyttelyitä, illanviettoja ja muita tilaisuuksia. Näyttelykäytössä taiteilijatalon alakerta muodostaa 45 neliön laajuisen galleriatilan, josta käytetään nimeä Galleria Gjutars. Lisäksi alakerrassa on keittiö, WC ja omalla sisäänkäynnillä varustettu noin 15 neliön laajuinen taiteilijan työtila.
Taiteilijatalon toisessa kerroksessa sijaitsee studioasunto. Tätä pientä tilaa myönnetään kesäkaudella taiteilijaresidenssiksi vieraileville ulkomaisille ammattitaiteilijoille. Tilan vieraileva taiteilija voi hakemuksesta saada käyttöön tavallisesti touko-syyskuun välisenä aikana; tyypillinen vierailuaika kestää kuukauden. Talvikaudella, eli loka-huhtikuussa taidetalon 2. kerros on toiminut pienempänä galleriatilana.
Taidetalo Gjutarsissa on järjestetty myös työpaja- ja kurssitoiminta muillekin kuin taiteilijaseuran jäsenille. Talossa ja sen piha-alueella on järjestetty esimerkiksi koko perheelle suunnattuja taidetyöpajaviikonloppuja. Talon piha-alueella on joitain julkisia taideteoksia, esimerkiksi Petri Kiviniemen tekemä ihmishahmoa esittävä teos.
Polkupyöränrenkaiden mittamerkinnät

Polkupyöränrenkaiden mittamerkinnät on yleinen kansainvälinen tapa merkitä polkupyörän renkaiden leveys ja korkeus ulko- ja sisärenkaan kylkeen. Käytössä on vanhempi tuumamerkintä ja uudempi ETRTO-merkintä, jonka mittayksikkönä on millimetri. ETRTO-merkinnän on luonut Euroopan rengas- ja vannetekninen järjestö (Europen Tyre and Rim Technical Organization). Polkupyöränrenkaissa noudatetaan ISO 5775 -standardia.