google/wiki40b huggingface dataset:
Patricia Djaté-Taillard

Ura

Patricia Djaté-Taillard karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä Pariisin EM-hallikilpailuissa 1994. Barcelonan MM-hallikilpailuissa 1995 hän karsiutui saman matkan välierissä. Tukholman EM-hallikilpailuissa 1996 hän voitti 800 metrillä kultaa ajalla 2.01,71. Pariisin MM-hallikilpailuissa 1997 hän saavutti 1 500 metrin juoksussa hopeaa Ranskan ennätyksellä 4.06,16. Gentin EM-hallikilpailuissa 2000 Djaté-Taillard sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi ajalla 4.17,69.
Ulkoradoilla Djaté-Taillard osallistui viisiin arvokilpailuihin. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui 800 metrin juoksussa seitsemänneksi silloisella omalla ennätyksellään 2.00,34. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui neljänneksi Ranskan ennätyksellä 1.57,04. Atlantan 1996 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi ajalla 1.59,61; välierissä hän juoksi ajan 1.57,93. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän osallistui 1 500 metrin juoksuun ja karsiutui välierissä. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 Djaté-Taillard karsiutui alkuerissä sekä 800:lla että 1 500 metrillä.
Patricia Djaté-Taillard voitti Ranskan ulkoratojen mestaruuden 800 metrillä vuosina 1994 ja 1999. Sisäradoilla hän voitti Ranskan mestaruuden 800 metrillä vuosina 1994, 1995, 1996, 1997 ja 1999 sekä 1 500 metrillä vuonna 2000. Hän paransi kolmasti Ranskan ulkoratojen ennätystä 800 metrillä: elokuussa 1994 aikaan 1.58,07, elokuussa 1995 aikaan 1.57,04 sekä syyskuussa 1995 aikaan 1.56,53. Viimeksi mainittu on yhä vuoden 2009 alussa voimassa oleva Ranskan ennätys. Lisäksi Djaté-Taillard paransi elokuussa 1996 Ranskan ennätystä 1 500 metrillä aikaan 4.02,26. Sisäradoilla hän paransi Ranskan ennätyksiä useita kertoja, parhaina tuloksinaan 800 metrillä 2.01,04 (vuonna 1999), 1 000 metrillä 2.37,87 (vuonna 1997) sekä 1 500 metrillä 4.06,16 (vuonna 1997).
Djaté-Taillard on pituudeltaan 173-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 59 kiloa.
Lusignanin hallitsijasuku

Lusignanin hallitsijasuku oli perhe, joka sai alkunsa Poitousta, läheltä Lusignania, läntisessä Ranskassa varhaisella 900-luvulla. He nousivat seudullaan kaikkein merkittävimmiksi valtiaiksi.
Seututie 848

Reitti

Tien länsipää Annalankankaalta Jokikylän tiehaaraan on hyvälaatuista uudehkoa kaksikaistaista maantietä. Osuus Jokikylästä Kiimingin Haipuskylään on vanhempaa ja kapeampaa tietä.
Kiimingin kirkonkylällä tie kulkee keskustan lävitse, ja risteää valtatien 20 kanssa. Vilkas asutus- ja taajama-alue ulottuu Kiimingin kirkolta kuntakeskuksen lävitse aina Koiteliin saakka. Tälle osuudelle on rakennettu uusia kevyen liikenteen väyliä lukuisien vaaratilanteiden vuoksi.
Tie päättyy Lamukangas-nimisen mäen päälle, jossa se yhtyy Oulun ja Ylikiimingin taajaman väliseen seututiehen 833.

Historia

Tien länsipään alkuperäinen linjaus kulki Haukiputaan Jokikylästä Kiiminkijoen pohjoispuolitse Asemakylän ja Haukiputaan rautatieaseman ohitse Martinniemeen. Valtatien 4 uuden linjauksen valmistuessa syksyllä 1993, myös seututie 848 siirrettiin kulkemaan joen eteläpuolitse ja uusi liittymä valtatien 4 kanssa rakennettiin Murtoperänkankaalle, Haukiputaan keskustan kaakkoispuolelle. Samalla entinen valtatie 4 muuttui nykyiseksi seututieksi 847 ja Jokikylän ja Martinniemen välinen osuus maantieksi 846 ja 1990-luvun puolivälissä edelleen yhdystieksi 8460.
Myös Kiimingin Haipuskylän kohdalla tien linjausta muutettiin 1990-luvulla siten, että tie kulkee nykyisin noin kahden kilometrin matkalla kylän länsipuolitse. Tällä linjauksella saatiin poistettua yksi vaarallinen liittymä sekä ajorataa levennettiin ja suorennettiin.

Suunnitelmia

Alakylän ja Kiimingin kirkonkylän välille ollaan suunnittelemassa kevyen liikenteen väylää. Hankkeen tavoitteena on tien liikenneturvallisuuden ja kevyen liikenteen yhteyksien parantaminen.
Solifer 50R

Solifer 50R on Soliferin tuottama moposkootteri, jota on valmistettu vuodesta 2007 lähtien. Ulkonäkö on pysynyt samanlaisena koko ajan. Väreinä ovat musta, oranssi ja valkoinen. Tekniikka on hieman muuttunut eri mallien välillä.

Hallintalaitteet

Tangossa on seuraavat hallintalaitteet: virtalukko (rattilukko), munkatkaisin, suuntavilkkujen katkaisin, valojen katkaisin, äänimerkin katkaisin ja sähkökäynnistyspainike.
Demjanskin piiri

Maantiede

Novgorodin alueen kaakkoisosassa sijaitseva piiri rajoittuu etelässä Novgorodin alueen Marjovon, lännessä Staraja Russan ja Parfinon, pohjoisessa Kresttsyn ja koillisessa Valdain piireihin sekä idässä ja kaakossa Tverin alueeseen. Pinta-alasta 64,4 % on metsää, 16,7 % maatalousmaata, 13,4 % luonnonsuojelualuetta ja 4,1 % asuinaluetta.
Seutu kuuluu Valdain ylängön ja Ilmajärven alangon siirtymäalueeseen. Tärkeimmät joet ovat Javon, Pola ja Polomet. Suurimmat järvet ovat piirin itäosassa sijaitsevat Seliger ja Veljo. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, savi, karbonaattimineraalit ja sapropeeli. Piirin alueella sijaitsee osa Valdain kansallispuistosta.

Historia

Novgorodin Derevan viidennekseen kuulunut Demonin (Demjanin) rajalinnoitus mainitaan ensimmäisen kerran Venäjän kaupunkien luettelossa vuonna 1406. Linnoitus hävitettiin Iivana III:n aikana, ja 1500-luvulla sen paikalle kehittyi Demjanskin pogosta, joka myöhemmin kuului Novgorodin läänin Staraja Russaan kihlakuntaan. Vuonna 1824 siitä tuli kaupunki ja kihlakunnan keskus. Vuonna 1927 Demjansk alennettiin kyläksi, mutta se säilytti asemansa piirikeskuksena. Toisen maailmansodan aikana seudulla käytiin verinen Demjanskin mottitaistelu. Vuonna 1960 Demjansk sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.

Liikenne

Demjanskista on maantieyhteydet Staraja Russaan, Valdaihin ja Marjovoon. Piirin pohjoisosan kautta kulkee Bologojen ja Dnon välinen rautatie, jolla on Lytškovon asema.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat julkiset palvelut, kauppa (13,8 %), jalostus (10,9 %) ja maatalous (9,6 %). Piirissä toimii maatalous-, metsä- ja puunjalostusyrityksiä sekä elintarviketeollisuutta. Neljäsosa työvoimasta työskentelee piirin ulkopuolella ja viidesosa työikäisistä ei käy ansiotöissä.
Piirissä toimii 16 lastentarhaa, 13 yleissivistävää koulua ja ammattikoulu. Sosiaali- ja terveyspalveluihin kuuluu piirisairaala, kaksi paikallissairaalaa, 15 lääkintäasemaa, ensiapuasema, sosiaalipalvelukeskus, lastenkoti ja vanhainkoti. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, sen 20 haaraosastoa, piirin keskuskirjasto, 18 sivukirjastoa sekä kotiseudun historian keskus, jolla on kolme haaraosastoa. Piirissä on viisi toimivaa kirkkoa ja neljä tsasounaa. Paikallislehtenä ilmestyy Avangard.

Nähtävyydet ja matkailu

Seudulla on paljon muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä uhrikiviä. Veljojärven ja Javonjoen rannalla sijaitsee kolme muinaislinnaa. Rakennusmuistomerkkehin kuuluvat 1800–1900-lukujen vaihteesta peräisin olevat Demjanskin julkiset rakennukset, Iljina Goran, Kipinon, Petrovskojen, Rabežan ja Šiškovon kirkot, Demjanskin, Dubkin, Pustoškan ja Staryi Skrebelin tsasounat, Jermakovon, Nikolskojen, Ostrovin ja Petrovskojen kartanoalueet, Nikolskojen kalanviljelylaitos ja Lavrovon naisluostari. Piirissä on lukuisia toisen maailmansodan muistomerkkejä.
Demjanskissa toimii pieni hotelli. Seligerjäven rannalla on viisi lomakylää.
IAAF:n vuoden yleisurheilija

IAAF:n vuoden yleisurheilija (engl. IAAF Athlete of the Year) on Kansainvälisen yleisurheiluliiton jakama palkinto, joka myönnetään vuosittain vuoden mies- ja naisyleisurheilijalle. Se jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1988.
Yleisöäänestys otettiin mukaan IAAF:n vuoden yleisurheilijan valintamenettelyyn vuonna 2004. Vuonna 2016 miesten ja naisten sarjan kolme finalistia valittiin kolmiosaisella äänestyksellä, jossa IAAF:n neuvoston antamat äänet vastasivat 50 prosenttia ja sosiaalisessa mediassa toteutettu yleisöäänestys 25 prosenttia kokonaistuloksesta. Loput 25 prosenttia tuloksesta muodostui äänistä, jotka tulivat esimerkiksi IAAF:n jäsenliitoilta, IAAF:n kilpailujen johtajilta, huipputason yleisurheilijoilta, urheilijoiden agenteilta, kansainvälisen lehdistön edustajilta sekä IAAF:n henkilökunnan jäseniltä ja virallisilta yhteistyökumppaneilta. Vuonna 2015 kolmivaiheisen valintaprosessin viimeisessä vaiheessa ehdokkaat oli karsittu kolmeen miesurheilijaan ja kolmeen naisurheilijaan, joista Kansainvälinen yleisurheilusäätiö (IAF) valitsi vuoden mies- ja naisyleisurheilijan. 
Vuonna 2015 IAAF teki palkinnon sääntöihin muutoksen, jonka seurauksena ketään vakavasta dopingrikkomuksesta rangaistua yleisurheilijaa ei voida hyväksyä lyhyelle listalle, josta vuoden yleisurheilija valitaan. Edellisenä vuonna Justin Gatlinin valinta kymmenen nimeä käsittäneelle miesten sarjan ehdokaslistalle oli saanut Robert Hartingin pyytämään oman nimensä poistamista ehdokasluettelosta. 
Vuonna 2016 Usain Bolt valittiin ennätyksellisesti kuudennen kerran vuoden miesyleisurheilijaksi.
Valtionperintö

Valtionperintö (aiemmin kruununperintö) tarkoittaa valtion oikeutta ottaa perintö itselleen, kun vainajalla ei ole perillisiä eikä hän ole testamentillakaan määrännyt omaisuudestaan. Valtion oikeuksia perintöihin valvova Valtiokonttori voi kuitenkin luovuttaa omaisuuden osittain tai kokonaan vainajan läheiselle henkilölle, vainajan viimeiselle asuinkunnalle ja perittävän kiinteistön myös kiinteistön sijaintikunnalle. Jos jäämistön perunkirjoitusarvo on yli 750 000 euroa, päätöksen omaisuuden luovuttamisesta tekee valtioneuvosto.
Valtionperinnöstä säädetään perintökaaren (40/1965)  5 luvussa ja Ahvenanmaan maakunnan osalta Ahvenanmaan itsehallintolain (1144/1991)  63 pykälässä. Ahvenanmaalla vakinaisesti asuneen henkilön perintö menee maakunnalle paitsi maakunnan ulkopuolinen omaisuus, joka menee valtiolle ellei sitä tarvita kuolinpesän velkojen kattamiseen.
Kun ilman perillisiä oleva henkilö kuolee ja hänellä on testamentti, on testamentti annettava tiedoksi Valtiokonttorille. Jos testamenttia ei ole, tehdään kuolemasta kirjallinen ilmoitus Valtiokonttoriin ja se valitsee kuolinpesälle pesänhoitajan.
Valtiokonttorin tekemään omaisuuden luovuttamista koskevaan päätökseen haetaan muutosta hallinto-oikeudelta ja sen antamaan ratkaisuun korkeimmalta hallinto-oikeudelta, jos se myöntää valitusluvan. Valtiolla on myös oikeus moittia perittävän tekemää testamenttia nostamalla kanne kuuden kuukauden kuluessa testamentista tiedon saatuaan.
Vuonna 2009 Valtiokonttorille ilmoitettiin 570 henkilöstä, jotka olivat kuolleet ilman perillisiä. Heistä 343 henkilöltä löytyi testamentti. Kuolinpesistä 40 oli sellaisia, ettei niistä jäänyt omaisuutta jaettavaksi. Valtiolle tuli omaisuutta 154 pesästä yhteensä 19,8 miljoonaa euroa, josta kunnille luovutettiin 10,1 ja yksityisille 3,3 miljoonaa euroa. Valtiolla pysytettiin omaisuutta (rahaa, asuntoja, kiinteistöjä) yhteensä 6,4 miljoonan euron verran. 2000-luvulla on valtioneuvoston päätettäväksi vietyjä asioita ollut vuosittain 1–9 kappaletta.
Sundklakkstraumen

Sundklakkstraumen on salmi, joka erottaa Lofoottien Gimsøyan ja Vestvågøyan saaret toisistaan. Salmen pohjoisosa liittyy Vesterålsfjorden-vuonoon ja eteläosa Gimsøystraumen-salmeen, joka taas jatkuu Länsivuonoon asti. Salmea pitkin kulkee Vestvågøyn ja Våganin kuntien raja.
Ben Pon

Ben Pon syntyjään Bernardus Marinus Pon (9. joulukuuta 1936 Leiden, Alankomaat – 30. syyskuuta 2019) oli hollantilainen Formula 1 -kuljettaja, viinintekijä ja olympia-ampuja.

Le Mans

Hän kilpaili myös Le Mansin 24 tunnin kilpailussa vuosina 1961–1965 ja 1967 ollen luokkansa paras vuosina 1961 ja 1967. Hän oli parhaimmillaan maalissa seitsemäs vuonna 1967.

Liiketoiminta

Lopetettuaan kilpailemisen Pon keskittyi viinintuottamiseen ja omisti Bernardus Winery -viinitilan Carmelissa Kaliforniassa.
Ben Ponin isä Ben Pon Snr. oli ammatiltaan autovälittäjä Volkswagen -konsernissa.
Polkka

Askelikko

Ns. suomalaisessa polkassa paino on pääosin päkiöiden varassa. Polvet pysyvät tanssissa melko suorina, nilkoista sen sijaan joustetaan voimakkaasti.
Tahdissa on neljä iskua. Perusaskelikko alkaa tasahypyllä, sitä seuraa vuorotellen vasemman ja sitten oikean jalan askel ja ponnistus hyppyyn. Neljännellä iskulla ollaan ilmassa ja hyppy päättyy tasajalka-alastuloon seuraavalla ykkösiskulla. Suomalaisen polkan yleisilme on aika pysty, ja vaikka siinä voidaankin edetä vauhdikkaasti, sitä voidaan tanssia matkustamatta tilassa, siis paikalla pysyen, tosin kuin monia muita polkkavariaatioita. Suomalaisen polkan askelikko ei ole korkea, mutta siinä on silti selvä ponnistus.
Tilassa liikkuminen tapahtuu siten, että jompikumpi kylki on menosuuntaa kohti. Parittain tanssittaessa tilassa liikutaan tavallisesti tanssisuuntaan eli vastapäivään. Myös myötäpäivään voidaan liikkua; silloin on kyse "savolaisesta polkasta".
Suomessa tanssitaan myös ruotsinkielisen perinteen mukaisesti. Tällöin yleisilme on tilassa matkustavampi, sillä laukka-askelikon eri variaatiot muodostavat tällaisen polkkatyylin perustan.

Kilpailut

Polkantanssin SM -kilpailujen järjestämisoikeus on Polkkaralli -yhdistyksellä. Ensimmäiset polkantanssin SM-kilpailut järjestettiin vuonna 1972 Varsinais-Suomessa. Myöhemmin kilpailuja on järjestetty useilla paikkakunnilla, viimeksi Tuusulassa 2007.
Vuonna 2008 Polkantanssin SM-kilpailut järjestettiin Jokioisilla.
Khaled Azaiez

Ura

Azaiez aloitti uransa Club Africainissa, jossa hän pelasi kuusi kautta ennen siirtymistään AS Marsaan vuonna 2006. Uudessa joukkuessa Azaiez voitti ensimmäisellä kaudellaan Tunisian liigacupin. Turnaus lopettiin myös samaan kauteen 2006–2007. Hän pelasi joukkueessa kaksi kautta ennen uransa päättämistä.

Maajoukkueura

Azaiez pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2001 ja oli kolme vuotta myöhemmin Tunisian jalkapallomaajoukkueen mukana voittamassa Afrikan–mestaruutta vuoden 2004 kisoissa. Samoissa kisoissa hän pelasi ensimmäisen arvokisaottelunsa Guineaa vastaan 1. helmikuuta 2004, ottelu päättyi 1-1. Yhteensä Azaiez pelasi 5 maaottelua Tunisian maalilla.

Valmennusura

Pelaajauransa jälkeen Azaiez on toiminut vuodesta 2010 lähtien Tunisian maajoukkueen maalivahtivalmentajana.
Veikko Hannuniemi

Veikko Kullervo Hannuniemi (29. kesäkuuta 1920 Sortavala – 19. kesäkuuta 1998 Raisio) oli suomalainen upseeri ja meriaiheista kirjoittanut kirjailija. Hannuniemi kirjoitti runsaasti erityisesti meriaiheisiin liittyviä novelleja.
Hannuniemi kävi Kuusankosken yhteiskoulua, mutta lähti sitten 16-vuotiaana kolmeksi vuodeksi merille. Hän palasi Suomeen 1939 ja osallistui talvisotaan vapaaehtoisena sekä jatkosotaan Topografipataljoonassa. Hän kävi jatkosodan aikana myös upseerikoulun.
Hannuniemen ensimmäisiä matkakirjeitä, novelleja ja runoja julkaistiin 1939 Kuluttajain Lehdessä, Helsingin Sanomien Viikkoliitteessä ja Seura-lehdessä. Sodan jälkeen Hannuniemi perusti yhdessä rintamatoveriensa kanssa Piirtopaino-nimisen mainostoimiston joka toimi vuoden verran 1945–1946. Toimisto julkaisi Piirtopalat nimistä sarjakuvalehteä, johon Hannuniemi kirjoitti novelleja sekä käsikirjoitti sarjakuvia. Hän kirjoitti 1940-luvun lopulla myös kolme meriaiheista romaaniaan.
Varsinaisena päätyönään Hannuniemi toimi Rannikkotykistörykmentin Esikuntapatterin päällikkönä ja sen jälkeen Turun varuskunnan komendanttina. Hän asui vuodesta 1954 alkaen Raisiossa ja jäi eläkkeelle 1970. Hannuniemi jatkoi kirjoittamista työn ohessa ja hänen novellejaan ja artikkeleitaan julkaistiin muun muassa Seura- ja Kotiposti-lehdissä sekä Turun Sanomissa. Eläkkeelle jäätyään Hannuniemi kirjoitti pakinoita 1969 perustettuun Aamuset-lehteen nimimerkillä V. Veikkonen. Hän kirjoitti myös käsikirjoituksia muutamiin merenkulkuaiheisiin tv-ohjelmiin ja sanoitti pari laulua (Boren laulu, Kustavin merimies).
Trinidad-Tobagon vallankaappausyritys 1990

Tausta

Trinidadin ja Tobagon valtaväestö on uskonnoltaan hindulaisia ja katolilaisia, mutta maassa on myös pieni pääosin aasialaistaustainen muslimiyhteisö. Jamaat al Muslimeenin jäsenet olivat vielä tätä pienemmän afrikkalaistaustaisten käännynnäisten yhteisön muodostama ryhmä. Jamaat al Muslimeen sai monet kannattajansa maan slummeista ja se syytti maan tuolloista pääministeriä Arthur Robinsonia maan köyhyydestä, joka johtui osaltaan öljyn hinnan romahduksesta vuonna 1983.

Tapahtumien kulku

27. heinäkuuta 1990 yhteensä 114 Jamaat al Muslimeenin jäsentä rynnäköi Trininad-Tobagon parlamenttitaloon ottaen kaikki sisällä olleet panttivangeiksi. Panttivankien joukossa oli myös pääministeri Robinson. Parlamentin lisäksi vallankaappaajat ottivat haltuunsa paikallisen televisioaseman. Trinidad and Tobago Television on maan ainoa televisioasema. Aseman lähtystä hyväksi käyttäen Jamaat al Muslimeenin johtaja Yasin Abu Bakr ilmoitti, että maan hallitus oli syösty vallasta. Maan pääkaupunki Port of Spainissa alkaneiden alkaneiden väkivaltaisuuksien ja ryöstelyn takia maahan julistettiin hätätila 28. heinäkuuta. Vallankaappaajien kanssa aloitettiin neuvottelut ja kun maan pääministeri Robinson oli allekirjoittanut sopimuksen heidän armahtamisestaan kaappaajat antautuivat 1. elokuuta.
Vallankaappausyrityksen aikana oli kuollut yhteensä 24 henkilöä, heidän joukossaan maan parlamentin jäsen Leo Des Vignes. Port of Spainin kaupunki kärsi merkittäviä vahinkoja. Pääministeri Robinsonia ammuttiin kaappauksen aikana jalkaan. Armahdussopimuksesta huolimatta vallankaappaajat pidätettiin heidän antautumisensa jälkeen, mutta heidät vapautettiin myöhemmin maan korkeimman oikeuden päätöksellä.
Tervalampi (Luumäki, Kivimäki)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,4 metriä mpy.
Elannon pääkonttori

Tilat

Rakennuksen tiloihin rakennettiin alun perin niin hallinto-, toimi- kuin asuinkerroksiakin. Tiloja ovat muun muassa säästökassasali ja juhlasali, jonka tiloissa toimi Elannon Näyttämö -niminen harrastajateatteri lähes 80 vuoden ajan. Rakennuksen viidennessä kerroksessa tiedetään sijainneen Elannon luojan ja toimitusjohtaja Väinö Tannerin virka-asunto ja kuudennessa kahvila. Tilat ovat laajuudeltaan noin 11 000 neliömetriä. Nykyään osa tiloista suojeltu rakennustaiteellisesti arvokkaina. Rakennuksessa on myös paternosterhissi.

Arkkitehtuuri

Rakennus on tyyliltään 1920-luvun klassisismia ja yksi osa Elannon korttelin "punatiilistä osuusliikearkkitehtuuria". Julkisivun koristemuuraus on niukkaa. Rakennuksen vertikaalisuutta koristaa voimakas ja sen maamerkinomainen kahdeksankerroksinen kulmatorni, jonka ylimmässä kerroksen kohdalla on kello. Kaiku­kadun kautta sisäpihalle kuljettavan sisäänajoportin graniittipylväissä ja julkisivun erkkereissä voidaan nähdä vaikutteita ruotsalaisen Ragnar Östbergin Tukholman kaupungintalosta.

Muuta

Rakennuksen edessä, Kaikukadun vastakkaisella puolella paljastettiin 1985 Elannon pääjohtajana toimineen Väinö Tannerin muistomerkki, kuvanveistäjä Kari Juvan suunnittelema Tannerin portti. Viereinen Väinö Tannerin kenttä (ent. Haapaniemen kenttä) on myös nimetty hänen mukaansa.
Kukkaro (Jämsä)

Maantietoa

Saari on 2,5 kilometriä pitkä, 1,8 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,58 neliökilometriä . Se sijaitsee Saviselän luoteisreunassa mantereen läheisyydessä ja se jää Vanhanselältä katsoen Taivassalon suojaan. Saaren ja mantereen välissä sijaitsee Kukkarosalmi, joka on 200–800 metriä leveä. Salmessa sijaitsevat Majasaari, Talassaari ja pieni luoto. Salmen eteläpäässä ja sen salmensuulla sijaitsee vielä Mertasaari ja sen takana idässä Huhtisaari. Salmen pohjoispää aukeaa Numarinselälle, joka sijaitsee mantereen ja Taivassalon välissä. Taivassaloon on matkaa 850 metriä ja Numarinselällä sijaitsee vielä neljä pientä Vahtsaarta. Taivassalon eteläpuolella on Vuorissalo, jonne on 1,7 kilometriä matkaa. Saarien välissä on Marjosaari, Syvänniemenluoto ja Kukkarosta katsoen kaakossa on Kuorussaari. Kukkaron rannat ovat rantaviivaltaan selväpiirteisiä. Koillispäässä työntyy esille Karinnenä, eteläpäässä Kettunenä ja Kukkarosalmessa Hietastennenä. Mainitut niemet ovat pieniä. Karinnenä ja saaren lounaisosa ovat alavaa maastoa. Muualla saari nousee korkeaksi ja kallioiseksi selänteeksi. Lähes kolmannes saaresta kohoaa 120 metrin korkeuteen mpy. Selänteellä on kolme mäenhuippua, joista korkein kohta sijaitsee lounaispäässä. Se yltää 84 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta. Keskimmäinen mäki on toiseksi korkeimmalla ja Karinmäki, joka sijaitsee saaren koillispäässä, on kallioinen mutta samalla matalin mäki. Saaren lounaisosissa on vielä peltomaata, vaikka vakituista asutusta ei enää ole. Rannoilla ja entisellä maatilalla on yhteensä yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Kukkarosalmessa kulkee veneväylä kuten myös leveämmällä Taivassalon ja Kukkaron välisellä järvenselällä.

Historiaa

Taloudellisessa kartassa vuodelta 1938 on saarelle merkitty kaksi maatilaa peltoineen ja yksi muu kiinteä tila. Peltopalstoja on seitsemän. Saaren nimi on kartassa ”Kukkarosalo” . Vuoden 1966 peruskartassa näkyy kahdeksan peltopalstaa ja seuraavassa vuoden 1981 kartassa 10 palstaa. Vapaa-ajan asuntoja on tässä vaiheessa kuusi ja 1990-luvulla kahdeksan.
Sukellustietokone

Sukellustietokone on pienoistietokoneen sisältävä mittauslaite. Se on sukellustaulukon, kellon, syvyysmittarin, hengityskaasun pullopainemittarin ja lämpömittarin yhdistelmä. Ulkonäöltään sukellustietokone voi muistuttaa sukeltajankelloa tai muovikuorista mittaria ja se kiinnitetään ranteeseen tai on letkulla kiinni sukelluspullossa.
Mittarin tärkein tehtävä on kertoa laitteen sisäisen sukellustaulukon mukainen jäljellä oleva sukellusaika. Kone varoittaa myös liiasta nousunopeudesta. Lisäksi tietokone näyttää tarvittavan dekompressioajan  dekompressiosukelluksissa ja turvapysähdykset pintaannousun yhteydessä sukeltajantaudin riskin minimoimiseksi. 
Tietokoneessa sukellustaulukot on muutettu kaavoiksi ja muuttujien määrä voi olla suuri (syvyys, lämpötila, aika, typpikertymä, happimyrkytys, typpikuplien muodostuminen, sukellusten välinen pinta-aika). Laskenta on reaaliaikaista ja siten varmempaa kuin etukäteen taulukolla suunnitellen.
Seoskaasusukeltamisen yleistyttyä joihinkin tietokoneisiin on voinut syöttää sukelluskaasun happipitoisuuden nitroksisukeltamista varten. Tällöin kone varoittaa myös maksimisukellussyvyyden ylittämisestä happimyrkytysvaaran vuoksi. Jotkut sukellustietokoneet mittaavat lisäksi sukelluskaasun painetta eli jäljellä olevaa ilman tai kaasun määrää, jolloin se voi arvioida sukelluskaasun loppumiseen kuluvaa aikaa kyseisessä syvyydessä.
Erikoisominaisuuksina sukellustietokoneissa voidaan mainita langaton pullopaineanturi ja suomalaisen Benemecin tekemä Mares Divemate Audio/visual puhuva sukellustietokone 1990-luvun alusta (kiinnitetään sukelluslasien hihnaan korvan päälle).  Myös uudet suljetun kierron tekniikkasukelluslaitteet sisältävät elektroniikkaa, jossa eräänlainen sukellustietokone säätää muun muassa sukelluskaasun happipitoisuutta.
Suomalainen Suunto on markkinajohtaja ja kuuluisa sukellustietokoneistaan.