google/wiki40b huggingface dataset:
Mikael Hertell

YouTube-ura

Hertell teki aluksi vain pelivideoita ystäviensä kanssa YouTube-kanavalle Pelikollaasi. Hän perusti kuitenkin 31. lokakuuta 2012 oman kanavansa, jonka nimeksi tuli Deataification. Nimi lyheni myöhemmin Deataksi. Aluksi kanavalle oli tarkoitus tulla ainoastaan Minecraft-videoita, mutta vielä samana vuonna kanavan aihealue alkoi laajeta.
Hertellin YouTube-kanava lähti nousuun vuonna 2015, kun Hertellin kanava ensin rikkoi 100 000 tilaajan rajapyykin syksyllä 2015. Pian tämän jälkeen maaliskuussa 2016 kanava saavutti 150 000 tilaajaa, ja jo kesällä 2016 200 000 tilaajan rajan. 2018 syyskuussa hänellä oli yli 300 000 tilaajaa.
SocialBlade-palvelun mukaan Hertellin kanava on 33. tilatuin suomalainen YouTube-kanava huhtikuussa 2019.

Henkilökohtainen elämä

Hertell asuu Espoossa. Hänen vanhempansa erosivat Hertellin ollessa nuori. Hänellä on kaksi nuorempaa veljeä. Hertell kärsii ahdistuneisuushäiriöstä sekä ADHD:sta, jonka vuoksi ei ole suorittanut asevelvollisuutta. Hän opiskelee mediatekniikan insinööriksi Metropolia-ammattikorkeakoulussa. Helmikuussa 2019 Hertell paljasti YouTube-kanavallaan olevansa biseksuaali.
Hertell oli vuonna 2016 Suomen eniten tienannut tubettaja, kun hänen tulonsa ylittivät 77 000 euroa.
Hertellistä julkaistiin 18. elokuuta 2017 kirja Deata – Älä oleta. Kirjan kirjoitti Laura Friman ja kustansi Siltala Kustannus. Kirja käsittelee Hertellin nousua YouTubessa sekä tubettamista laajemmin kulttuuri-ilmiönä.
Maaliskuussa 2018 Hertellistä julkaistiin verkkoon video, missä hän uhkailee alaikäistä poikaa. Hertell pyysi käyttäytymistään anteeksi sekä toivoi yksityisyyttään kunnioitettavan jatkossa enemmän.

Musiikkiura

Hertell julkaisi ensimmäiset kappaleensa omalla YouTube-kanavallaan osina Päivän rap -videosarjaa. Ensimmäinen osa "Kusi hatussa" julkaistiin 15. lokakuuta 2015. Tämän jälkeen Hertell on julkaissut useita muita omia rap-kappaleita, ja oli mukana myös Tubecon-tapahtuman rap-kappaleella "Tippuu" vuonna 2017.
Vuonna 2017 Mikael Hertell solmi levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa. Hän julkaisi ensimmäisen singlensä ”Ne haluu Deetä” 14. helmikuuta 2018 artistinimellä Deata. Hän oli kappaleella mukana myös sanoittajana ja tuottajana. Toinen single "Apina-Emoji" julkaistiin huhtikuussa 2018.
Eero Manner

Eero Johannes Manner (16. heinäkuuta 1913 Helsinki – 16. helmikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli apulaisoikeuskansleri 1956–1965, Teknillisen korkeakoulun talousoikeuden professori 1965–1967, korkeimman oikeuden oikeusneuvos 1967–1983.
Panagiótis Pikramménos

Elämä ja ura

Pikramménos valmistui Ateenan saksalaisesta koulusta (kreik. Γερμανική Σχολή Αθηνών) vuonna 1963. Ateenan yliopistossa hän luki lakia ja valmistui vuonna 1968. Pikramménos työskenteli tämän jälkeen lakimiehenä Ateenassa ja Lontoossa. Hän suoritti maisterin tutkinnon julkisoikeudessa Pariisin II yliopistossa (ransk. Université Paris II Panthéon-Assas). Pikramménos työskenteli Kreikan hallinto-oikeudessa vuodesta 1976 lähtien ja vuonna 1981 hänestä tuli hallinto-oikeuden varatuomari. Heinäkuussa 2009 hänet nimitettiin hallinto-oikeuden puheenjohtajaksi.
Kreikan toukokuun 2012 parlamenttivaalien jälkeisten hallitusneuvottelujen epäonnistuttua, nimitettiin Pikramménos Kreikan väliaikaiseksi pääministeriksi. Hän vannoi virkavalansa 16. toukokuuta. Pikramménos oli maan 184. pääministeri ja hän johti väliaikaishallitusta, jonka ainoa tehtävä oli järjestää uudet parlamenttivaalit. Vaalit pidettiin 17. kesäkuuta. Pikramménoksen väliaikaishallitus astui virkaansa 17. toukokuuta. Uudet vaalit voittanut Uusi demokratia -puolueen Antónis Samarás seurasi Pikramménosta pääministerinä 20. kesäkuuta.
Wienin valtionooppera

Wienin valtionooppera (saks. Wiener Staatsoper) on Euroopan tunnetuimpia oopperataloja. Nimensä mukaisesti se sijaitsee Wienissä Itävallassa. Se vihittiin käyttöön 25. toukokuuta 1869 Mozartin oopperalla Don Giovanni. Valtionoopperan nimi oli vuoteen 1918 asti Wienin hoviooppera (Hofoper). Se on myös vuosittaisten Wienin oopperatanssiaisten pitopaikka.
Oopperan orkesterin soittajat muodostavat myös Wienin filharmonikot, ja orkesteri soittaa myös Salzburgin musiikkijuhlien oopperaorkesterina. Oopperan taiteellisena johtajana toimi 2002-2010 Seiji Ozawa, mutta hän joutui jättämään johtamisen vuoden 2010 alusta sairastuttuaan kurkkusyöpään. Syksyllä 2010 uutena taiteellisena johtajana aloitti Franz Welser-Möst työparinaan uusi pääjohtaja Dominique Meyer. Aikaisempia kapellimestareita ovat olleet muiden muassa Hans Richter, Felix Weingartner, Richard Strauss, Clemens Krauss, Wilhelm Furtwängler, Bruno Walter, Karl Böhm, Herbert von Karajan, Lorin Maazel, Claudio Abbado ja Riccardo Muti.
Rakennus tuhoutui vuonna 1945 pommituksissa mutta rakennettiin uudestaan ja otettiin käyttöön 1955.
Oopperan yhteydessä toimii Wienin valtionoopperan baletti ja Wienin valtionoopperan balettikoulu.
Lauhkea vyöhyke

Ilmasto

Lauhkealla vyöhykkeellä yleisin tuulensuunta on länsi. Tämän vuoksi saderintamatkin tulevat melkeinpä aina lännestä. Tämän vuoksi mantereiden länsiosissa, esimerkiksi Euroopassa ja Pohjois-Amerikan länsirannikolla, on lauhkeaa ja kosteaa, kun taas mannerten itäosissa kuten Siperiassa, Itä-Aasiassa ja Pohjois-Amerikan itärannikolla on kuivempaa ja lämpötilan vaihtelut suurempia. Lauhkeaa vyöhykettä sanotaankin myös länsituulten vyöhykkeeksi. Länsituulten vyöhykkeen sijainti kuitenkin vaihtelee vuodenaikojen mukaan. Se siirtyy talvella etelämmäksi, jolloin länsituulten tuomat matalapaineet kastelevat Euroopassa runsaammin myös Välimeren seutuja, samalla kun kuivat ja kylmät arktiset ilmamassat pääsevät vapaammin pohjoisille havumetsäseuduille aiheuttaen sinne kylmiä korkeapaine-alueita talvella, mutta etenkin kevättalvella. Kesällä länsituulten reitti siirtyy pohjoisemmaksi, jolloin Euroopassa Välimeren maissa on lähes sateetonta, kun taas pohjoisilla seuduilla sateisuus vuorostaan lisääntyy.

Keskilämpötilat

Lauhkean vyöhykkeen pohjoisemmassa osassa, viileässä vyöhykkeessä vuoden keskilämpötila on -3 ja +5 asteen välillä. Lauhkean vyöhykkeen lämpimämmässä osassa +5 ja +13 asteen välillä. Viileässä vyöhykkeessä kesän pituus on 2 – 4 ja lämpimämmässä osassa 4 – 7 kuukautta. Talven pituus on viileässä vyöhykkeessä 4 – 7 ja lämpimässä eteläosassa alle 4 kuukautta. Esimerkiksi Suomi sijaitsee lähes kokonaan viileällä vyöhykkeellä: Pohjoisimmassa Lapissa vuoden keskilämpötila on alle -2 °C ja etelärannikolla noin +5 °C ja lounaassa jopa hieman yli, jolloin aivan lounaisimmat osat rannikkoa ja lounaissaaristo kuuluvat jo enemmänkin lauhkeaan vyöhykkeeseen. Suomen lähiseuduilla, Ruotsissa sen sijaan Tukholman pohjoispuoliset alueet ovat viileää vyöhykettä ja eteläisemmät osat varsinaista lauhkeaa vyöhykettä. Virosta vain koillisosat lähellä Narvaa ovat viileää vyöhykettä, muu Viro on lauhkeaa vyöhykettä. Norjassa lauhkea vyöhyke sen sijaan tulee pitkälle pohjoiseen länsirannikkoa pitkin meren ja Golfvirran lämmittävän voiman ansiosta.
Köppenin ilmastoluokituksessa lauhkeiksi ilmastoiksi nimitetään luokkia C ja D. Luokkaan C kuuluu myös subtrooppisia alueita.

Kasvillisuus

Lauhkea vyöhyke sisältää kasvillisuusvyöhykkeistä lämpimämmän lehtimetsävyöhykkeen ja kylmemmän havumetsävyöhykkeen, jota voidaan kutsua myös viileäksi vyöhykkeeksi. Lauhkealla vyöhykkeellä on myös laajoja aroja ja aavikoitakin.
Trubnikov Bor

Maantiede

Trubnikov Borin kunnan pinta-ala on 708,63 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Tusinan piirin Ljubanin kuntaan, pohjoisessa Leningradin alueen Kirovskin ja idässä Kirišin piireihin sekä idässä ja etelässä Novgorodin alueeseen. Pinta-alasta 90,9 % on metsää, 7,5 % maatalousmaata ja 1,4 % asuinaluetta.
Kunta sijaitsee Ilmajärven–Olhavan alangon länsiosassa. Tärkeimmät joet ovat Olhavanjokeen laskeva Tigoda, sen sivujoet Ravan, Korodynka, Tresna ja Tverezna sekä jälkimmäisen sivujoki Malyi Hotun. Järviä ovat Dolgoje, Krugloje ja Lovetskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, hietasavi ja turve.

Asutus

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Babinon ja Keramikin asutukset sekä 13 kylää: Aleksandrovka, Apraksin Bor, Babino, Babinskaja Luka, Bolšaja Gorka, Bolšaja Kunest, Drozdovo, Kokolavrik, Pomeranje, Rutšji, Tšeremnaja Gora, Tšudskoi Bor ja Voroni Ostrov. Toiseksi suurin asutuskeskus on vajaan 400 asukkaan Babinon kylä.
Kunnan alueella sijaitsevat Babinon, Trubnikov Borin ja Keramikin puutarhapalsta-alueet. Kesäasukkaita arvioidaan olevan kymmenestä viiteentoista tuhatta.

Historia

Paikkakunta mainitaan ensimmäistä kertaa Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Tuolloin sen nimi oli Duntsyn Bor. Nykyinen nimitys perustuu kylän omistaneeseen Trubnikovin aatelissukuun, joka 1800-luvun alussa rakennutti sinne kartanon. 1900-luvun alkuun saakka kylä kuului Novgorodin läänin Novgorodin kihlakunnan Ljubanin volostiin ja 1930-luvun alusta lähtien se muodosti Tusinan piiriin kuuluneen kyläneuvoston. Nykyinen kunta on muodostettu vuosina 2004–2006 entisistä Trubnikov Borin ja Tšudskoi Borin volosteista.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Pietarin ja Moskovan välinen valtatie M10 sekä kaupunkien välinen päärata, jolla on Trubnikovon asema ja kolme pysähdyspaikkaa. Paulovan, Ljubanin, Oredežin ja Lugan välinen maantie liittyy valtatiehen Trubnikov Borin ja Apraksin Borin välisen maantien kautta. Kylistä on linja-autoyhteydet Ljubanin, Trubnikovon ja Babino II:n rautatieasemille.
Paikallisista elinkeinoista tärkein on maatalous. Kunnassa toimii kaksi maidon ja lihan tuotantoa sekä perunan, vihannesten ja viljan viljelyä harjoittavaa maatalousyritystä. Suuri merkitys on myös maantien varteen syntyneillä palveluilla. 23 % asukkaista työskentelee tai opiskelee kunnan ulkopuolella.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat peruskoulu, kirjasto, lääkintäasema, joukko kauppoja ja neljä kahvilaa. Eräitä palveluja on myös Tšudskoi Borissa ja muissa kylissä.

Nähtävyydet

Nähtävyyksiä ovat vuonna 1796 rakennettu Pomeranjen postiasema, Babinon raunioitunut kirkko ja Trubnikov Borin kartanon puistoalue. Seudulla on useita toisen maailmansodan muistomerkkejä.
SMS Tb 90F

Palvelus

Alus myytiin 1920 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä NRP Liz.
Alus poistettiin alusluettelosta 1934.
Rita Strömmer

Rita Strömmer (s. 1968) on suomalainen televisiotoimittaja ja kuvaaja. Hän teki pitkään televisio-ohjelmia yhteistyössä aviomiehensä Rauli Virtasen kanssa. Sittemmin hän siirtyi MTV3:n ulkomaantoimitukseen ja on toiminut myös MTV3:n uutisankkurina. Hän on ollut ulkomaantoimittajana muun muassa Serbiassa ja Kreikassa.
Strömmer on tehnyt useita omia ohjelmasarjoja, esimerkiksi MTV3:lle Ritan mitalla -sarjan ja Ritan retket -matkaohjelman, jonka hän kuvasi ja ohjasi muun muassa Borneolla ja Robinson Crusoe -saarella. YLE:n Teema-kanavalle hän ohjasi, kuvasi ja leikkasi kuusiosaisen matkaohjelman Egyptistä, Andalusiasta, Turkista, Iranista, Syyriasta ja Malesiasta. Strömmer on opiskellut kuvausta ja leikkausta New Yorkissa the School of Visual Arts -taidekoulussa.
Strömmer osallistui Miss Suomi-kisaan vuonna 1992 ja hänet valittiin lehdistön ihannetytöksi. Hän toimi MTV3:n televisiokuuluttajana vuosina 1993–1994.
Strömmer on ollut avioliitossa toimittaja Rauli Virtasen kanssa.
Jack (elokuva)

Elokuvan juoni

Karen ja Brian ovat viettämässä ystäviensä kanssa Halloween-juhlia, kunnes vasta toisella kuulla raskaana oleva Karen huomaa, että hänen pitää kiirehtiä sairaalaan synnyttämään. Karen synnyttää poikalapsen, joka nimetään Jack Charlesiksi.
Lääkärit huomaavat tutkimuksissa, ettei lapsi ole ihan normaali: Jack sairastaa Wernerin syndroomaa, jonka takia hän näyttää neljä kertaa vanhemmalta kuin ikäisensä.
Jack asuu yhdysvaltalaisessa kaupungissa äitinsä ja isänsä kanssa. Hän käy normaalin koulun sijaan herra Lawrence Woodruffin pitämää yksityiskoulua, koska vanhemmat pelkäävät, että Jackia kiusattaisiin sairauden takia tavallisessa koulussa. 10-vuotiaana Jack saa yrittää käydä normaalia koulua. Ensimmäisten päivien aikana häntä kiusataankin. Ajan kanssa Jack saa koulusta kuitenkin kavereita, joiden kanssa hän alkaa viettää aikaa koripalloa pelailen tai majassa oleillen. Erityisesti hän lähenee Louis Durante -nimisen pojan kanssa, joka asuu yksinhuoltajaäitinsä luona. Jackista ja Louisista tulee hyviä ystäviä.
Jackin kaunis luokanopettaja neiti Marquez pitää häntä tunnollisena ja kilttinä oppilaana, vaikka hän näyttääkin vanhemmalta kuin ikätoverinsa. Jack ihastuu opettajaansa, ja pyytää tätä koulun tansseihin, mutta opettaja ei pysty suostumaan tähän. Jack lähtee itkien pois, kaatuu portaissa ja saa sydänkohtauksen.
Lääkärit huomaavat, että kun Jack ikääntyy, hänen fyysinen kuntonsa heikkenee. Vanhemmat päättävät, että vastaavanlaisten tilanteiden välttämiseksi Jackin pitää jatkaa koulua kotona. Jack ei suostu tähän, ja masentuu.
Eräänä iltana hän menee baariin, ja tapaa siellä ystävänsä Louisin äidin, jota yrittää iskeä. Hän joutuu baarissa tappeluun toisen miehen kanssa, ja hänet pidätetään. Louisin äiti maksaa sakot, ja vie hänet autollaan takaisin kotiin.
Jackin kaverit kyselevät häntä leikkimään, mutta Jack ei tahdo, koska hän on lukkiutunut huoneeseensa. Kaverit spekuloivat Jackin palaamista kouluun, ja toivovat hänen palaavan. Seuraavana aamuna Jack päättää lähteä takaisin kouluun. Samaan aikaan luokkahuoneessa Louis kertoo ainekirjoituksessaan, että tahtoisi olla kuin hänen parhain ystävänsä, Jack.
Seitsemän vuotta myöhemmin Jack ja hänen ystävänsä valmistuvat high schoolista. Jack pitää päätösjuhlassa puheen, jossa toteaa ystävilleen, että elämä on lyhyt, ja kehottaa tekemään elämästä mahtavan. Elokuvan lopussa Jack lähtee hienolla avoautolla ystävineen juhlistamaan päättäjäisiä.
Vapaan koulutuksen tukisäätiö

Vapaan koulutuksen tukisäätiö (VKTS) oli Suomessa vuosina 1973–1991 toiminut elinkeinoelämän rahoittama säätiö. 1970-luvulla sen päämääränä oli vasemmistolaisen koulutuspolitiikan vastustaminen. Vasemmistoaallon taituttua säätiöllä oli käytössään tehokas ja kouliintunut organisaatio, ja se ryhtyi ajamaan 1980-luvulla omien taustaryhmiensä koulutuspoliittisia tavoitteita.
Säätiö syntyi 1970-luvulla toteutuneen peruskoulu-uudistuksen myötä, jota poliittinen oikeisto vastusti. Oikeisto halusi säätiön kautta vastustaa koulutuspolitiikan vasemmistolaisina pitämiään päämääriä, kuten kansalaisaktiivisuuteen kasvattamista ja peruskoulun politisoitumista. Oikeiston tavoitteena oli alun alkaen ollut yksityiskoulujen ja tasokokeiden lisääminen. Vuonna 1973 syntynyttä säätiötä alkoivat tukea pääasiassa Elinkeinoelämän valtuuskunta (EVA) ja Suomen teollisuuden keskusliitto (STK).
Vapaan koulutuksen tukisäätiön keskeisimpiä tavoitteita olivat uusien kouluneuvostojen lakkauttaminen, yhteiskuntatiedon opetuksen vähentäminen ja peruskoulutuksen huomion siirtäminen kansalaiskasvatuksesta elinkeinoelämälle hyödyllisten aineiden eli niin sanottujen tieto- ja taitoaineiden opetukseen. Kouludemokratia oli säätiön mielestä yksiselitteisesti haitallista. Säätiössä sovittiin, että sen toiminnasta ei puhuta ulkopuolisille. Tämä mahdollisti sen, että mukaan pyydetyt poliitikot ja virkamiehet uskalsivat tulla mukaan toimintaan ilman paljastumisen vaaraa.
Säätiön merkitys koulutuspolitiikassa alkoi kasvaa 1980-luvulla, ja se saikin tavoitteitaan läpi useissa tuntijakouudistuksissa. Yhteiskuntatiedon opetus myöhäistettiin peruskoulun yhdeksänteen luokkaan ja kouluneuvostot lakkautettiin. Tulosvastuu-ajattelumallia haluttiin soveltaa myös peruskoulussa.
Säätiö nousi julkisuuteen vuonna 2010, kun Helsingin Sanomat uutisoi muun muassa Jyväskylän kokoomuslaisen kaupunginjohtajan Markku Anderssonin keränneen säätiölle tietoja opettajien poliittisesta suuntautumisesta. Myös keskustalaisen ministeri Mauri Pekkarisen kerrotaan toimineen säätiössä. Säätiön ydinryhmään kuului SUPO:n tutkimusten mukaan myös entinen eduskunnan puhemies Riitta Uosukainen (kok) sekä presidenttiehdokas Elisabeth Rehn (rkp). Dosentti Jari Leskisen tutkimuksen mukaan säätiö loi Suomen opetushallinnon sisään oman salaisen tiedusteluorganisaationsa ja luotetut virkamiehet toimittivat säätiölle sekä julkisia että salaisia tietoja omalta hallinnonalaltaan. Säätiö keräsi myös ”mustaa listaa” opettajien poliittisista mielipiteistä.
Javier Cercas

Javier Cercas (s. 1962 Ibahernando, Cáceresin maakunta, Espanja) on espanjalainen kirjailija. Hän on toiminut espanjalaisen kirjallisuuden professorina Gironan yliopistossa vuodesta 1989, sekä työskennellyt kaksi vuotta luennoitsijana Illinois'n yliopistossa Yhdysvalloissa 1980-luvulla. Cercas myös kirjoittaa usein Espanjan laajalevikkisimpiin sanomalehtiin kuuluvan El Paísin katalaaninkieliseen painokseen ja sunnuntailiitteeseen.
Cercasin ensimmäinen teos oli vuonna 1987 julkaistu novellikokoelma El móvil, mutta kuuluisuuteen hän nousi vasta vuoden 2001 menestysromaanillaan Soldados de Salamina. Espanjan sisällissotaan liittyvä romaani ilmestyi suomeksi nimellä Salamiin sotilaat vuonna 2003. Romaanista on myös tehty elokuvafilmatisointi, joka sai kahdeksan Goya-ehdokkuutta ja palkittiin parhaasta kuvauksesta. La velocidad de la luz suomennettiin vuonna 2007 nimellä Valon nopeus.
Tero Toivola

Tuomarina

Toivola on ollut tuomarina SM-liigassa kaudesta 2002–2003 lähtien, mutta vasta 21. marraskuuta 2009 Toivola sai tuomita ensimmäisen kerran kasvattajaseuransa Tapparan ottelussa. Aikaisemmin hän ei saanut tuomita Tapparan otteluita.
Toivola oli päätuomarina Jussi Leppäsen kanssa Pelicans-HIFK-ottelussa 26.11.2011, jolloin tehtiin SM-liigan yhden ottelun jäähyennätys, 465 minuuttia.
Henning Söderhjelm

Lars Henning Söderhjelm (5. joulukuuta 1888 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 7. joulukuuta 1967 Göteborg, Ruotsi) oli suomenruotsalainen kääntäjä ja dagdrivare-ryhmään 1910-luvulla kuulunut kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Lennart Wikström ja Arnold Sundqvist.
Henning Söderhjelmin vanhemmat olivat kielitieteilijä, kirjallisuushistorian tutkija Werner Söderhjelm ja Sigrid Wilhelmina Lönnblad. Hän opiskeli psykologiaa ja väitteli vuonna 1913 filosofian tohtoriksi; väitöskirja käsitteli vaistoa ja inhimillistä tunne-elämää. Työskennellessään Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston kirjastossa amanuenssina Söderhjelm julkaisi vuonna 1914 yhdessä Emil Hasselblattin ja Olaf Homénin kanssa salapoliisiromaanin Herr Corpwieth gentleman-detektiv: Hans första äventyr framställda av tre herrar, jonka tapahtumat sijoittuivat yliopiston kirjastoon.
Söderhjelm työskenteli vuodesta 1923 Göteborgs Handels- och Sjöfarts-Tidning -lehden kirjallisuusarvostelijana, ja hänestä tuli Ruotsin kansalainen 1938.
Ari Paunonen

Ari Tapani Paunonen (s. 10. maaliskuuta 1958 Sulkava) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija, joka oli parhaimmillaan 1 500 metrillä. Nykyään Paunonen toimii Juoksija-lehden päätoimittajana ja aiemmin lehden toimittajana.
Paunonen oli jo juniorina huippulahjakas. 17-vuotiaana kesällä 1975 hän voitti nuorten EM-kultaa kukistaen muun muassa tulevan huippujuoksijan Sebastian Coen. Kalevan kisoissa samana vuonna hän juoksi pronssille 1 500 metrillä.
Kesällä 1977 Paunonen voitti 19-vuotiaana toistamiseen nuorten EM-kultaa 1 500 metrillä sekä samalla matkalla miesten SM-kultaa. 3 000 metrillä Paunonen juoksi nuorten maailmanennätyksen 7.43,20, joka kesti liki 20 vuotta. Tämä aika myös sivusi Lasse Virénin Suomen ennätystä (käsiaika 7.43,2) ja on voimassa edelleenkin. Myös maililla Paunonen juoksi vieläkin voimassa olevan Suomen ennätyksen 3.55,65. Aika oli tuolloin myös nuorten Euroopan ennätys. Paunosella on useita voimassa olevia Suomen ennätyksiä 15-, 17- ja 19-vuotiaissa. Paunonen osallistui ulkoratojen aikuisten arvokilpailuihin ainoastaan kerran, Prahan EM-kilpailuihin 1978.
Uransa aikana Paunonen edusti Sulkavan Urheilijat -41:tä, Turun Urheiluliittoa, Savon Mailereita ja Savonlinnan Rientoa.
Paunonen elää avioliitossa entisen keskimatkojen huippujuoksijan Aila Paunosen (o.s. Virkberg) kanssa.
Electronic Entertainment Expo 2013

Tiedotustilaisuudet

Konami, Microsoft, Electronic Arts, Ubisoft ja Sony, kaikkien mahdollisuus olla mukana tämän vuoden E3-messujen lehdistötilaisuuksissa teilattiin. Nintendo puolestaan päätti olla järjestämättä lehdistötilaisuutta ja esitteli sen sijaan muutamia pienempiä tapahtumia keskittyäkseen Yhdysvaltain markkinoille suuntaavien ohjelmistojen kokoonpanoihin.
IAAF World Relays 2014

Vuoden 2014 IAAF World Relays pidettiin Nassaussa, Bahamalla 24.–25. toukokuuta 2014.
Urho Ketvel

Urho Johannes Ketvel (s. 12. heinäkuuta 1923 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen Tuusulassa asuva kirjailija.
Ketvel oli mukana jatkosodan viime vaiheissa ja sodan jälkeen hän pääsi ylioppilaaksi 1946 Turun Suomalaisen Yhteiskoulun sotilaslinjalta. Ketvel opiskeli Turun ja Helsingin yliopistoissa valmistuen humanististen tieteiden kandidaatiksi ja vuosina 1959–1960 hän suoritti dekanaattitutkinnon Wienin yliopistossa.
Ketvel oli Aeron ja Finnairin palveluksessa 1960–1986. Viimeksi hän toimi Finnairin sopimushallinnon päällikkönä.
Ketvel oli perustamassa Luonnonfilosofian seuraa, ja hän on toiminut seuran varapuheenjohtajana sekä toimittanut seuran vuosikirjoja. 
Hänen kirjallisen uransa pääteoksena pidetään romaania Puosun pesti, jossa kerrotaan panamalaisen tankkilaivan miehistöstä.
Magadan

Historia

Magadan perustettiin vuonna 1929, ja kaupunki siitä tuli 1933. Magadanin alueen keskus siitä tuli vuonna 1954, jolloin Venäjän Kaukaisen idän maakunta jaettiin pienempiin hallintoyksiköihin.
Katrine Veje

Katrine Veje (s. 19. heinäkuuta 1991) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2019 loppuun mennessä 117 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hän edusti Tanskaa alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa 2008 sekä aikuisten EM-kisoissa vuosina 2009, 2013 ja 2017, joista vuoden 2017 kisoissa hän saavutti EM-hopeaa. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi heinäkuussa 2009.
Veje on edustanut seuratasolla Vejle BK:ta vuoteen 2006, Odense BK:ta 2007–2011, ruotsalaista LdB Malmöä 2011–2013, Brøndby IF:ää 2014–2017, ranskalaista Montpellier HSC:tä 2017–2018 sekä englantilaista Arsenalia vuoden 2019 alusta.
Filmstaden

Filmstaden on Ruotsissa Solnan kunnan Råsundassa sijaitseva alue, jossa ovat toimineet Svensk Filmindustrin elokuvastudiot.

Historiaa

Alue on rakennettu vuosina 1919–1920, minkä jälkeen siitä tuli yksi Euroopan moderneimmista elokuvastudioista. Filmstadeniin rakennettiin työpajoja, pukeutumistiloja, konttoreita, filmilaboratorio, elokuvien säilytystiloja, varastoja, ravintola ja kaksi suurta kuvausateljeeta. Rakennukset ovat tyyliltään pääosin kansallisromantiikkaa, mutta niissä on piirteitä myös alkavasta 1920-luvun klassisismista. Alue on ollut osa maaseutumaista kulttuurimaisemaa, joten monia ulkokohtauksia on voitu kuvata ympäristössä. 1940- ja 1950-luvuilla Filmstadenin ympärille rakennettiin kerrostaloja ja vanha aita korvattiin betonimuurilla.

Elokuvia

Filmstadenissa on tehty melkein 400 elokuvaa. Monet ruotsalaiset näyttelijät ja ohjaajat ovat työskennelleet Filmstadenissa. Siellä on tehty esimerkiksi Ingmar Bergmanin, Alf Sjöbergin, Arne Sucksdorffin, Hasse Ekmanin, Jan Troellin, Hans Alfredsonin ja Tage Danielssonin elokuvia. Alueella kuvattuja elokuvia ovat esimerkiksi Terje Vigen (1917), Ajomies (1920) ja Erotikon (1920) sekä ensimmäinen ruotsalainen äänielokuva Sano se sävelin. 
1960-luvulla elokuvia alettiin kuvata enemmän aidoissa ympäristöissä eikä yhtä suurille studioille ollut enää niinkään tarvetta. Siksi vuonna 1969 toiminta siirtyi merkittävästi pienempiin tiloihin Stocksundiin. Viimeisten alueella kuvattujen elokuvien joukossa olivat sisäkohtaukset Peppi Pitkätossuun ja Ingmar Bergmanin Kosketus.

Nykyisyys

Vuonna 2001 Filmstadeniin tehtiin uusi asemakaava. Useimmat kulttuurihistoriallisesti arvokkaat rakennukset suojeltiin, joten niitä ei saa purkaa eikä julkisivuja muuttaa. Osa rakennuksista on purettu uusien rakennusten tieltä.
Osa alueesta on muutettu uusiksi asunnoiksi. Niiden rakentaminen aloitettiin vuonna 2003.
Filmstadenissa sijaitsee SF:n elokuvateatteri Filmstaden Råsunda ja myös SF:n pääkonttori. Alueella toimivat myös SF:n omistamat AB Filmteknik ja AB Filmlager. Ateljeet olivat vuokrattuina Statens Scenskolalle joitakin vuosia, mutta vuodesta 1971 alkaen tilat ovat olleet Riksteaternin käytössä.