google/wiki40b huggingface dataset:
Leander-luokka (fregatti)

Taustaa

Vuoden 1951 fregattien hankintaohjelma tuotti kaikkiaan 26 alusta, jotka muodostivat neljä toisiaan muistuttavaa luokkaa eli kuusi Whitby-luokan, kaksitoista Blackwood-luoka, neljä Salisbury-luokan ja neljä Leopard-luokan fregattia. Lisäksi tilattiin yhdeksän Rothesay-luokan alusta. Näiden lisäksi suunnitellut kolme Salisbury-luokan ja kolme Rothesay-luokan alusta eivät koskaan edenneet tilaukseen saakka, vaan niihin varatut varat käytettiin muihin hankintoihin. Hankintojen seurauksena laivastolla oli kuitenkin riittävä määrä moderneja saattajia, vaikka erikoistuneiden alusten palveluskäyttö ei ollutkaan kaikilta osin mielekästä. Toisaalta taloudellisesti ei ollut mielekästä ylläpitää neljää erilaista alustyyppiä ja olisi helpompaa ylläpitää yhtä alustyyppiä.

Suunnittelu

Luokan perustaksi päätettiin ottaa onnistuneeksi todettu tyyppi 12 (eli Whitby/Rothesay-luokka) ja siten runko ja voimanlähde Y-100 höyrymoottori päätettiin säilyttää sellaisenaan. Kansirakenteet suunniteltiin kokonaan uudelleen yhdeksi kokonaisuudeksi, mikä sijoitettiin keskelle alusta kolmannekselle kokonaispituudesta. Takakannelle rakennettiin tilat Wasp-helikopterille. Lähes kaikki sisätilat oli ilmastoitu, mikä merkittävästi paransi toimintaedellytyksiä aluksella. Tämä toteutus nimettiin parannelluksi tyypiksi 12.
Alusten pääaseeksi valittiin 4,5 tuuman tykki Mk VI asennuksena, joka mahdollisti sekä pinta- että ilma-ammunnan. Tulenjohtokoneeksi asennettiin uusi MRS3 tulenjohtojärjestelmä, jonka apuna oli tyypin 903 tutka, aiemman Mk 6M suuntaimen tilalle. Lähi-ilmatorjunta-aseiksi asennettiin hangaarin katolle kaksi Boforsin 40 millimetrin yksiputkista tykkiä, vaikka suunnitelmiin kuului neliohjuksinen Sea Cat -ilmatorjuntaohjusjärjestelmä tutkineen. Boforsit asennettiin vain seitsemään ensimmäiseen alukseen ja loppuihin asennettiin Sea Cat -ohjukset. Ohjukset korvasivat myöhemmin Boforsit myös alkusarjan aluksilla.
1960-luvun lopulla Sea Cat -ohjusten lisäksi aluksille asennettiin kaksi 20 millimetrin Oerlikon -ilmatorjuntatykkiä yläkannelle maston kahtapuolen. Samalla aluksille asennettiin omasuojaksi Knebworth/Corvus-suojaheittimet maston sivuun häiritsemään merimaaliohjuksia. MRS3-järjestelmä korvattiin GWS22-järjestelmällä, joka muistutti aiempaa. Poikkeuksena oli HMS Naiad, jolle asennettiin yksinkertaistettu GWS20-järjestelmä.
Sukellusveneiden torjuntaan aluksille asennettiin Mk10 kolmiputkinen Limbo-sukellusveneentorjuntaheitin lentokannen takaosaan. Aluksille asennettiin tyypin 177, tyypin 170B, tyypin 162 ja tyypin 199 kaikuluotaimet. Tutkajärjestelmän ytimenä oli tyypin 965 tutka, jonka AKE1 antenniin oli asennettu omakonetunnistin. Antenni oli asennettu lyhyeen päämastoon. Tämän lisäksi oli ilma- ja merivalvontaa varten tyypin 993 tutka. Lisäksi mastoon oli asennettu HF/DF radioantennit sekä ECM laitteisto kupujen suojaan. Aluksella oli navigoinnin tukena tyypin 975 tai 978 tutka.
Peter Windsor

Peter Windsor (s. 11. kesäkuuta 1952 Englanti) on brittiläinen moottoriurheiluvaikuttaja. Windsor varttui Australiassa ja seurasi siellä Tasman Series -moottoriurheilusarjaa. Windsor oli F1-kaudelle 2010 valitun US F1:n osaomistaja.

Ura moottoriurheilussa

Vuonna 1975 hän palasi Britanniaan ja sai töitä moottoriurheilutoimittajana viikoittain ilmestyneestä Autocar-lehdestä. 1985 hän sai töitä Frank Williamsin tallista ja siirtyi hoitamaan tallin PR-asioita.
Windsor yritti ystävänsä Greg Normanin kanssa ostaa Brabham-tallin, mutta suunnitelmat eivät toteutuneet. Ostoyritys päättyi riitaan ja meni oikeuteen, jossa Windsor sai yli 2 miljoonan dollarin korvaukset, mutta tallin perustamisen jäädessä hänen oli keksittävä muita suunnitelmia.
Williams-aikoina Windsor oli ystävystynyt Nigel Mansellin kanssa ja tämän siirtyessä Ferrarille Windsor toimi Ferrarin hommissa Guildfordissa.
Windsor siirtyi Mansellin mukana IndyCar -sarjaan USA:han ja palasi vuonna 1998 F1-toimittajaksi. Hän kirjoittaa artikkeleja F1 Racing -lehteen.
Windsor oli myös mukana yhdysvaltalaisen US F1 Teamin perustamisessa, mutta ylitsepääsemättömien ongelmien takia talli ei koskaan päässyt F1-sarjaan, johon se suunnitteli osallistuvansa kaudella 2010.
Anders Bjork

Seuraura

Bjork pelasi Chicago Missionin junioreissa, jonka jälkeen Green Bay Gamblers varasi hänet 240. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2012. Bjork ei kuitenkaan siirtynyt joukkueeseen kaudeksi 2012–2013, vaan Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukaan, jolloin hän pelasi myös mm. USHL-liigaa. Kaudella 2013–2014 hän pelasi myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Boston Bruins varasi Bjorkin viidennellä kierroksella 146. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Vuosina 2014–2017 hän kävi Notre Damen yliopistoa. Sophomore -vuotenaan 2014–2015 Bjork oli joukkueensa paras pistemies tehoilla 12+23=35 ja hän voitti Notre Damen sisäisen tehotilaston lukemalla +28. Bjork valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin toiseen tähdistökentälliseen. Junior -vuotenaan 2016–2017 hän nousi joukkueensa varakapteeniksi. Hän oli tehoilla 21+31=52 Notre Damen paras pistemies ja syöttäjä sekä jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Andrew Oglevien kanssa. Bjork jakoi koko Hockey Eastin pistepörssin neljännen sijan Northeasternin Adam Gaudetten ja Lowellin Joseph Gamdardellan kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Bjork oli myös ehdolla koko NCAA:n parhaalle pelaajalle myönnettävän Hobey Baker Awardin voittajaksi, mutta palkinto meni lopulta kuitenkin Denverin Will Butcherille.
Toukokuun 2017 lopulla Bjork teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Boston Bruinsin kanssa. Hän otti syksyn harjoitusleirin päätteeksi paikan seuran NHL-kokoonpanosta. Bjork teki näin ollen NHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 5. lokakuuta 2017 Nashville Predatorsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 16.14 minuuttia. Bjork keräsi ottelussa myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Jake DeBruskin tekemään maaliin. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Bjork teki NHL-uransa avausmaalin kauden neljännellä kierroksella 14. lokakuuta 2017 ylivoimalla vieraissa Arizona Coyotesia vastaan.

Muuta

Bjorkin pikkuveli Brady on kiinnitettynä Notre Damen yliopistoon. Myös veljesten isä Kirt Bjork kävi saman yliopiston, jonka jälkeen hän vietti kauden 1983–1984 pelaten Italiassa ja AHL:ssä. Anders Bjorkin serkku Erik Condra pelaa Tampa Bay Lightningin NHL-joukkueessa.
Vauhtiajot

1973–1988

Ensimmäiset alkuperäiset Seinäjoen vauhtiajot ajettiin 20. toukokuuta 1973. Kilpailu järjestettiin yleisellä tiellä, Lapuan maantiellä, joka suljettiin kaksipäiväisten kilpailujen ajaksi.
Ennen ensimmäistä asfaltti/katuratakisaa Etelä-Pohjanmaan Urheiluautoilijat olivat järjestäneen seitsemän (?) maaratakisaa Seinäjoen raviradalla. Raviradan uusimisen vuoksi oli kilpailu kuitenkin siirrettävä muualle, jolloin syntyi idea katuratakilpailun järjestämisestä. Vuonna 1973 Ilkka Seppä, Pentti Peltokangas ja Terho Tammi esittelivät ideansa Seinäjoen päättäjille. Luvat saatiin ja kilpailu ajettiin kaksipäiväisenä Rengastien – Lapuan maantien alueella. Kilpailuja tultaisiin ajamaan tällä konseptilla vuosittain aina vuoteen 1983 asti.
Parhaimmillaan Seinäjoen Vauhtiajot keräsi yleisöä noin 11 000 henkeä, ja tämä pelkästään autourheilun avulla, tuolloin ei tapahtumaan vielä kuulunut rockfestivaalia. Vauhtiajoissa kilpailivat aikoinaan lähes kaikki silloiset suomalaiset tähdet, kuten Keke Rosberg, Pauli Toivonen, Leo Kinnunen, Tuisku Urpiala, Raimo Ratti Mäkelä, Matti Alamäki, jne. Vauhtiajojen historiaan kuuluu myös yksi surullisempi luku, sillä vuonna 1976 helsinkiläinen, 24-vuotias Kai Berner menetti henkensä törmättyään epäonnistuneen ohitustilanteen seurauksena Formula Veellä liikenneopasteeseen.
Vauhtiajot ajettiin viimeisen kerran alkuperäisellä katuradalla 15. toukokuuta 1983. Syynä tähän oli Lapuan maantien muuttuminen kantatieksi, jonka jälkeen sitä ei enää voitu sulkea kilpailua varten. Vauhtiajoja yritettiin herätellä henkiin vielä 80-luvun lopulla, jollain kilpailu ajettiin kolme kertaa Kapernaumissa sijainneella radalla, mutta vuoden 1988 jälkeen kilpailua ei enää alkuperäisessä muodossaan ajettu.
Michael Spinks

Amatööriura

Spinks voitti 97 amatööriottelua ja hävisi kolme. Voitoista 31 tuli tyrmäyksellä.
Spinks voitti kultamitalin vuoden 1976 olympialaisissa Montréalissa. Hän tarvitsi vain kaksi voittoa kultamitalin saavuttamiseen, sillä hän pääsi suoraan toiselle kierrokselle ja sai luovutusvoiton ensin kamerunilaisesta J-M. Emebestä sekä välierissä romanialaisesta Alec Năstacista. Luovutusvoittojen välissä hän voitti puolivälierissä puolalaisen R. Pasiewiczin tuomariäänin 5–0. Loppuottelussa hän voitti neuvostoliittolaisen Rufat Riskijevin kehätuomarin keskeytyksellä kolmannessa erässä.

Ammattiura

Spinks siirtyi ammattilaiseksi ja voitti debyyttiottelussaan Eddie Bensonin tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä huhtikuun 17. päivänä vuonna 1977 Las Vegasissa.
Vuonna 1978 Spinks otteli ainoastaan kaksi kertaa. Hän voitti 8 erän ottelussa entisen keskisarjan MM-vyöstä kamppailleen Tom Bethean samana vuonna kuin hänen veljensä Leon voitti Muhammad Alin Las Vegasissa.
Vuonna 1979 Spinks vietti alle kolme minuuttia kehässä voittaen ainoassa ottelussaan Marc Hansin.
Vuonna 1985 Spinks siirtyi raskaaseensarjaan kohdaten IBF liiton hallitsevan mestarin Larry Holmesin. Spinks voitti kamppailun tuomariäänin täysien erien jälkeen. The Ring lehti nimesi kamppailun vuoden yllätykseksi. Mikäli Holmes olisi voittanut kamppailun hän olisi otellut yhtä monta kertaa voittamattomana kuin Rocky Marciano.
Seuraavana vuonna Spinksin ja Holmesin välillä järjestettiin uusintaottelu joka päättyi Spinksin voittoon.
Vuonna 1987 Spinks kukisti huippuhaastaja Gerry Cooneyn. Tämä jäi Spinksin viimeiseksi voitoksi. Vuonna 1988 Spinks kohtasi hurjassa nousukiidossa olleen Mike Tysonin, jolle hävisi tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Kamppailussa olivat panoksena kaikki merkittävät vyöt , ja sen voittaja kruunattiin kiistattomaksi raskaansarjan mestariksi.
Oboekonsertto (Strauss)

Oboekonsertto kuuluu Richard Straussin myöhäisiin teoksiin. Sen säveltämistä ehdotti yhdysvaltalainen sotilas ja oboisti John de Lancie. Marcel Saillet kantaesitti teoksen Zürichissä 26. helmikuuta 1946. Myös John De Lancie itse esitti ja levytti sen uransa aikana. Konsertto on perinteikkäästi kolmiosainen siten, että hidas osa kuullaan kahden nopean osan välissä.
Simo Leinonen

Simo Leinonen on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja, joka työskentelee Yle Urheilussa. Hän selostaa Ylellä pääasiassa jääkiekkoa. Aiemmin Leinonen on työskennellyt Nelosella.
Leinonen on yksi Ylen selostajista jalkapallon MM-kisoissa 2014. Alustavien tietojen mukaan Leinonen selostaa kisoissa kymmenen alkulohko-ottelua. Nelosella Leinonen työskenteli muun muassa jääkiekkotoimittajana. Venäjää taitava Leinonen oli paikan päällä Sotšissa talviolympialaisten 2014 aikaan. Leinonen kirjoitti ennen jääkiekon SM-liigakauden 2011–2012 alkua SM-liigan pelaajaoppaan Lämärin.
Ben Smith (jääkiekkoilija)

Ura

Ben Smith pelasi täydet neljä kautta yliopistojääkiekkoa NCAA:n Hockey East -sarjaan kuuluvassa Boston Collegen joukkueessa, jonka jäsenenä Smith voitti yliopistomestaruuden vuosina 2008 ja 2010 Frozen Four -turnauksessa. Vuoden 2010 finaaliturnauksessa Smith palkittiin Most Outstanding Player -kunniamaininnalla. Keväällä 2010 Smith teki Chicago Blackhawksin kanssa ammattilaissopimuksen ja pelasi kolme pudotuspeliottelua organisaation AHL-farmijoukkueessa, Rockford IceHogsissa. Smith pelasi enimmäkseen Rockfordissa myös seuraavat kolme loukkaantumisten sävyttämää kautta.
Smith pelasi ensimmäisen NHL-ottelun Chicago Blackhawksin paidassa 29. lokakuuta 2010 Marian Hossan loukkaannuttua. Samalla kaudella kertyi myös 7 ottelua NHL:n pudotuspeleissä Vancouver Canucksia vastaan. Smith teki pudotuspeleissä jatkoaikamaalin, joka siirsi sarjan ratkaisun seitsemänteen otteluun. Kaudella 2012–13 Smith pelasi yhden ottelun NHL:n runkosarjassa ja yhden ottelun pudotuspeleissä, kun hän jälleen nousi kokoonpanoon Marian Hossan tilalle. Tuo ainoa pudotuspeliottelu oli Boston Bruinsia vastaan finaalisarjassa, jonka Blackhawks voitti otteluvoitoin 4–2. NHL:n sääntöjen mukaan yksi pelattu finaaliottelu riitti Smithin nimen kaivertamiseen Stanley Cupin kylkeen voittajajoukkueen jäsenenä. Kaudesta 2013–14 lähtien Smith on kuulunut Blackhawksin vakiokokoonpanoon. Smith voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa MM-pronssia jääkiekon MM-kisoissa 2015. Hän pelasi tunauksessa kaikki 10 ottelua ja teki niissä 2 maalia.
Putus

Putus (ven. Вя́зы, Vjazy) on Makslahden maalaiskuntaan kuuluva maaseututaajama Viipurin piirissä, Leningradin alueella, Venäjällä. Suomeen kuuluessaan kylä oli osa Koiviston maalaiskuntaa. Se sijaitsee noin n 7 kilometriä Koivistosta pohjoiseen, Koivistonniemen länsirannalla.
Tuoteavain

Kiertäminen

Tuoteavaimen vaatimuksen voi kiertää eri tavoin.
Ohjelman voi kräkätä, jolloin avaimen tarve poistuu. Kräkkäysohjelmia on ladattavissa harrastajien verkkosivuilta. Se toimii muuttamalla ohjelmaa siten että kutsu lisenssiavaimen tarkastavaan rutiiniin poistuu. Kräkit saattavat olla ohjelman versioon sidottuja, joten ohjelma on murrettava uudelleen kun se päivittyy.
Toinen vaihtoehto on käyttää ns. keygen-ohjelmaa, joka tuottaa ohjelman hyväksymän avaimen. Ohjelmat toimivat yleisimmin luomalla satunnaisia koodeja ja ajamalla ne alkuperäisestä ohjelmasta otetun tarkistuksen läpi ja tulostamalla avaimet jotka menevät siitä läpi.
Lisenssiavaimen vaatimuksen voi kiertää käyttämällä vuodettua avainta, joka on tarkoitettu yritysten tai tietokonevalmistajien käyttöön (volume license key/corporate key). Eräs kuuluisa tapaus tämän käytöstä oli Windows XP -käyttöjärjestelmän FCKGW-alkuinen avain, joka vuosi julki 35 päivää ennen kuin käyttöjärjestelmä virallisesti julkaistiin 28. elokuuta 2001.
Ohjelmien kehittäjät pyrkivät estämään kopioitujen ja generoitujen avaimien käyttöä. Monissa tietokonepeleissä peli tarkisti avaimen kehittäjän palvelimelta verkkomoninpeliin liityttäessä. Kaksi pelaajaa ei voinut pelata yhtä aikaa samalla avaimella.
Kehittyneempää versiota avaimen tarkastamisesta nimitetään tuoteaktivoinniksi. Siinä ohjelma tarkistaa avaimen kehittäjän palvelimelta sitä syötettäessä. Samalla ohjelma sidotaan tietyn tietokoneen käyttöön esim. suorittimen ja verkkokortin sarjanumeron ja laitteiston merkin ja mallin avulla. Nykyiset kräkit esim. Microsoft Windowsin uudempiin versioihin perustuvat itse kehitetyn KMS-palvelun (Key Management Server) käynnistämiseen käyttöjärjestelmän aktivoinnin ajaksi.
Pola Oloixarac

Pola Oloixarac (s. 1977 Buenos Aires) on argentiinalainen kirjailija, journalisti ja kääntäjä. Hän on opiskellut filosofiaa Buenos Airesin yliopistossa ja kirjoittamista Iowan yliopistossa. Oloixaracin esikoisromaani Kesyttömät teoriat (esp. Las teorias salvajes) ilmestyi vuonna 2008 pikkukustantamon julkaisemana ja myi parissa kuukaudessa painoksen loppuun. Suomeksi romaani ilmestyi 2012 Einari Aaltosen kääntämänä ja Sammakon kustantamana.
Paksupäät (dinosaurusosalahko)

Kuvaus

Kaikki paksupäiden osalahkon lajit kävelivät kahdella jalalla. Ne olivat linnunlantioisia dinosauruksia, joiden tunnustavin piirre on niiden raskaat luukallot. Lajeilla oli hyvä hajuaisti ja kaikki lajit olivat keskikokoisia dinosauruksia, joiden ollaan arvioitu olleen noin kahden tai kolmen metrin pituisia. Niillä oli aika heikot ja pienet eturaajat.

Kallot

Paksupäät tulivat tunnetuiksi niiden kallon yläosissa sijaitsevista paksuista kalloluista ja pienistä luisista möykyistä ja piikeistä. Joidenkin lajien kallojen paksuus oli jopa 20-23 senttimetriä. Esimerkiksi ihmisen kallon paksuus on noin 6,3 millimetriä.

Kallojen käyttäminen puskemiseen

Paksupäiden kallojen käyttö on ollut epäselvä, mutta niiden käyttätarkoitus uskotaan olleen osa kosintamenoja, mutta lajit ovat saattaneet käyttää niitä puskemisaseena lajitovereita vastaan kamppailtaessa parittelukumppanista tai reviiristä. Teorian tästä osoittaa eräs tutkimus, jossa havaittiin, että 20 prosentissa kalloista oli merkkejä vammoista, mutta on vielä epäselvää, että käyttivätkö ne kallojaan puskemalla niin kuin vuohet vai tähtäämällä nykyisten kirahvien tapaan kylkiin.

Ravinto

Koska useat paksupäälajit olivat melko pieniä, ne söivät ruokaa läheltä maata. Ne yleensä söivät ruokaa, joka oli vähintään yhden metrin korkeudella. Lajeilla oli hyvät nokat ja ne sopivat hyvin kasvien repimiseen. Niillä oli pienet ja uurteiset hampaat.
Siniheinä

Levinneisyys

Siniheinä on yleinen koko Suomessa saaristosta tuntureille.

Elinympäristö

Siniheinä kasvaa rehevähköillä ohutturpeisilla soilla, letoilla, rannoilla ja märillä niityillä. Siniheinän esiintyminen kertoo voimakkaasta kaliumin ja fosforin puutteesta.
Yosemiten kansallispuisto

Maantiede

Yosemiten kansallispuisto sijoittuu Sierra Nevadan vuoriston keskiosaan. 3 081 km²:n puistoalue käsittää tuhansia järviä ja lampia, 2 600 km virtoja, 1 300 km vaellusreittejä ja 560 km teitä. Se on tunnettu vaihtelevasta kasvillisuudestaan: muun muassa mammuttipetäjistä, huikeista vuoristonäkymistä sekä nopeasti vaihtuvasta säästä.
Mammuttipetäjiä kasvaa puistossa kolmella eri alueella.
Yosemite Valley on vain yksi sadasosa koko puistoalueesta, mutta suurin osa vierailijoista käy vain siellä. El Capitan, tunnettu graniittikallio, on yksi maailman suosituimmista kalliokiipeilykohteista. Toinen alueen tunnetuista vetonauloista on puolikkaan kupolin muotoinen graniittikallio Half Dome.

Nimen synty ja historia

Alueen ympärillä aikoinaan asunut Miwok-intiaaniheimo piti nykyisellä Yosemiten alueella elänyttä heimoa vaarallisena ja väkivaltaisena ja kutsui heitä nimellä Yosemite, joka tarkoittaa miwokin kielellä "he jotka tappavat". Yosemite-heimo itse käytti asuinalueestaan nimeä Ahwahnee. Laaksolle nimen antanut Mr. Bunnell luuli, että Yosemite tarkoittaa harmaakarhua.
Toisen, vahvistamattoman, tarinan mukaan eräs tutkimusmatkailija tuli Yosemiteen ja näki kaksi intiaaniheimoa taistelemassa. Yhtäkkiä toinen heimo huusi "Yosemite! Yosemite!". Matkailija luuli, että metsän nimi oli Yosemite, joten hän merkitsi metsän nimeksi Yosemite.

Eläimet Yosemitessä

Yosemitessä elää esimerkiksi mustakarhuja, ilveksiä, peuroja ja pöllöjä. Lisäksi alueella elää myös pieniä nisäkkäitä, kuten jäniksiä ja oravia. Yosemiten viimeinen tunnettu harmaakarhu tapettiin vuonna 1920, eikä alueella enää ole harmaakarhuja. Myös esimerkiksi kaliforniankondori, joka oli yleinen vielä ensimmäisten eurooppalaisten saapuessa alueelle, on sittemmin hävinnyt Sierra Nevadan vuoristosta kokonaan. Tarhattujen lintujen palautus luontoon on aloitettu vuonna 2017.
Chi (kana)

Alkuperä

Hiragana ち on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 知 ja katakana チ kanjista 千.

Tarkkeet

Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ぢ ja ヂ, jotka lausutaan /ɟʑi/ tai /ʑi/. Modernissa japanissa nämä merkit ovat harvinaisia ja ne on suureksi osaksi korvattu merkeillä じ ja ジ. Niitä käytetään pääosin kirjoittamaan soinnilliseksi muuttunutta äännettä yhdyssanan keskellä (rendaku).

Latinisaatio

Kanat latinisoidaan eri tavoin Hepburn-, Kunrei-shiki ja Nihon-shiki-järjestelmissä. Hepburn-järjestelmässä ne latinisoidaan « chi » ja niiden soinnilliset vastineet « ji ». Kunrei-järjestelmässä vastaavat muodot ovat « ti » ja soinnillisena « zi ». Nihon-shikissä kanat latinisoidaan « ti » ja niiden soinnilliset vastineet « di ».
Vasili Kalinnikov

Vasili Sergejevitš Kalinnikov (ven. Василий Сергеевич Калинников, 13. tammikuuta 1866 – 11. tammikuuta 1901) oli venäläinen säveltäjä.
Poliisimiehen pojaksi syntynyt Kalinnikov opiskeli orjolilaisessa seminaarissa, jonka kuoron johtajaksi hän nousi neljäntoista vuoden iässä. Hän lähti myöhemmin Moskovaan.
Kalinnikov hankki elantonsa soittamalla fagottia, patarumpua ja viulua teatteriorkesterissa. Hän sairasti tuberkuloosia ja siirtyi sairautensa vuoksi Krimin lämpimämpiin ilmasto-olosuhteisiin. Hän eli loppuelämänsä Jaltassa ja kuoli siellä hieman ennen 35-vuotispäiväänsä. 
Kalinnikovin musiikkituotantoon kuuluu esimerkiksi kaksi sinfoniaa.
Amy Finkelstein

Amy Nadya Finkelstein (s. 2. marraskuuta 1973 New York) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja taloustieteen professori (John & Jennie S. MacDonald Professor of Economics) Massachusetts Institute of Technologyssa. Hänelle myönnettiin John Bates Clark -mitali vuonna 2012.
Finkelstein väitteli taloustieteen tohtoriksi MIT:stä vuonna 2001 otsikolla "Adverse selection and government intervention in life and health insurance markets". Finkelstein on erikoistunut terveystaloustieteeseen.
Kiiskilahti

Kiiskilahti oli yksi Virolahden kylistä. Pariisin rauhansopimuksessa 1947 toisen maailmansodan jälkeen Kiiskilahti jäi suurimmaksi osaksi Neuvostoliiton puolelle osana luovutettua Karjalaa, joskin osa kylän maa- ja vesialueista jäi Suomen puolelle. Kiiskilahden lähin naapurikylä Suomen puolella rajaa on Hämeenkylä.
1500- ja 1600-lukujen vaihteessa lähes parinkymmenen vuoden ajan Kiiskilahdella toimi kruunun laivaveistämö (bankstad). Siellä rakennettiin laivastoa varten useita pienehköjä rannikkoaluksia, kuuttoja, lotjia ja pinasseja. Veistämössä työskenteli ajoittain useita kymmeniä miehiä.  Kansantarinoiden mukaan Kiiskilahdessa kerrottiin olleen kaupunki ja myöhemmin sitä kutsuttiin vielä pilkallisesti Rämsänkaupungiksi tai Rämpsänkaupungiksi. Ainoa vierasperäinen paikannimi Kiiskilahdessa oli Nääsinniitty.
Vanhoina aikoina Kiiskilahdessa oli neljä taloa: Olli, Vilppu, Kiiski ja Nakari. Nämä talot sijaitsivat kaikki lähekkäin. Kiiski-nimeä tavataan myös Viipurin pitäjässä, jossa on Kiiskilän kylä ja tarinoiden mukaan Nakarin suku on kotoisin Baltiasta. Vuonna 1641 eversti Leonhard von Vietinghoff sai läänityksekseen muun muassa Kiiskilahden kylän. Läänitys peruuntui isossa reduktiossa ja vuonna 1705 kiiskilahtelainen Martti Yrjönpoika Kiiski osti 650:lla kuparirahalla von Vietinghoff-suvun ratsutilan Koskelan kylästä.
Myöhemmin laajentunut kylä sijaitsi Koskelanjoen suun länsipuolella olevan Yllahden länsirannalla. Talvisodan kynnyksellä taloja oli 21 ja torppareita 5. Kansakoulu Kiiskilahteen perustettiin 1911. Perimätiedon mukaan Suursaaren Kiiskinkylän asutus on saanut sekä alkunsa että nimensä Kiiskilahdesta. Kiiskin suvun jäseniä on pesiytynyt vuonna 1642 Vehkalahden Tammioon, 1644 Lavansaareen, 1658 Suursaareen ja viimeistään 1669 Tytärsaareen. Todennäköisesti ainakin osa näistä Kiiskeistä oli kotoisin Kiiskilahdelta.