google/wiki40b huggingface dataset:
SeaMonkey

Nimen alkuperä

Jotta uusi tuote ei herättäisi hämmennystä organisaatioissa, jotka halusivat yhä käyttää alkuperäistä Mozilla Suitea, uusi tuote tarvitsi uuden nimen. Yhteisön jäsenten alkuarvailujen jälkeen 2.7.2005 julkaistu tiedote vahvisti, että SeaMonkey olisi jatkossa sen internetohjelmistopaketin nimi, joka ottaa Mozilla Suiten paikan.
"Seamonkey" (pienellä m-kirjaimella) oli alkujaan koodinimi, jota Netscape käytti Netscape Communicator 5:stä, jota ei koskaan julkaistu. Myöhemmin Mozilla Foundation käytti samaa koodinimeä Mozilla Suitesta. Nimi sai alkunsa siitä, että nimikilpailun voittaneen "ButtMonkey"-ehdotuksen tilalle haluttiin jokin siistimpi vaihtoehto. Nimi viittaa lehtijalkaisiin kuuluvaan Sea-Monkeys -nimellä myytävään akvaarioäyriäislajiin. SeaMonkey Council on nyt rekisteröinyt nimen tavaramerkiksi Mozilla Foundationin avulla. Projekti käyttää eri versionumerointijärjestelmää kuin Mozilla Suite, joten ensimmäinen versio oli SeaMonkey 1.0. Eri nimestä ja versionumerosta huolimatta SeaMonkey 1.0 perustui samaan lähdekoodiin kuin Mozilla 1.8.

Historia

10.3.2005 Mozilla Foundation julkaisi tiedotteen, jonka mukaan säätiö ei julkaisisi virallisia versioita Mozilla Suitesta 1.7.x:n jälkeen, koska se oli siirtänyt painopisteensä Firefoxiin ja Thunderbirdiin. Säätiö kuitenkin korosti jatkavansa infrastruktuurin tarjoamista niille yhteisön jäsenille, jotka haluavat jatkaa kehittämistä. Tosiasiallisesti tämä tarkoitti, että ohjelmistopaketin kehittämistä jatkettaisiin, nyt vain kehittäjänä Mozilla Foundationin sijasta SeaMonkey Council. 
Projektin- ja julkaisunhallinnasta vastaava tiimi SeaMonkey Council koostuu tällä hetkellä seuraavista henkilöistä: Philip Chee, Karsten Düsterloh, Robert Kaiser, Ian Neal, Neil Rashbrook, Andrew Schultz ja Justin Wood.
SeaMonkeyn ensimmäinen versio, 1.0 alfa, julkaistiin 15.8.2005, jonka jälkeen vakaa SeaMonkey 1.0 julkaistiin 30.1.2006.

Komponentit

SeaMonkeyssä on selain, joka on Netscape-perheen perillinen, sähköposti- ja keskusteluryhmäohjelma, joka käyttää samaa koodia Mozilla Thunderbirdin kanssa, HTML-editori ja IRC-asiakasohjelma (ChatZilla). SeaMonkey tukee ulkoasun muuttamista teemoilla. Sen mukana tulee vakiona kaksi teemaa: "Klassinen", joka on samantapainen kuin Firefox 3:n vakioteema, sekä "Moderni", joka on tyyliltään samankaltainen kuin Netscape 6.

Selain

SeaMonkeyn selainkomponentti käyttää samaa renderointiohjelmistoa kuin Firefox, joten SeaMonkey tukee kaikkia samoja WWW-standardeja kuin Firefox. SeaMonkey tukee välilehtiä kuten Mozilla Suite.

Sähköposti

Sähköpostiohjelman ominaisuuksiin kuuluvat useiden sähköpostitilien tuki, roskapostisuodatus, yleiskäyttöiset viestisuodattimet, oikoluku, HTML-viestien tuki, osoitekirja sekä muokattavat tunnukset, lisäosat ja sähköpostinäkymät.

HTML-editori

SeaMonkeyn HTML-editori (Composer) on WYSIWYG-tyyppinen HTML-editori ja osa SeaMonkey-internetsovelluspakettia. Sen pääasiallisessa käyttöliittymässä on neljä muokkaustilaa: normaali (WYSIWYG), HTML-tunnukset, HTML-koodi ja esikatselu. Se tukee perustekstinmuotoilua, hyperlinkkejä, kuvia sekä taulukkoja.
Haka-alue

Haka-alue on Savonlinnassa kaupungin keskustan itäpuolella sijaitseva asuinalue, joka on saanut nimensä sen rakentaneen rakennusliike Hakan mukaan. Oikeammin Haka-alue on Pääskylahden tai Pääskylän aluetta, eikä kartoissa käytetä nimeä "Haka-alue", vaan se on jäänyt alueen rakentamisajoilta. Haka-alue koostuu Kangasvuokontien varrelle rakennetuista 19 kerrostalosta, joista yhdeksässä on kaupungin vuokra-asuntoja. Kerrostalot on rakennettu 1960- ja 1970-luvuilla ajalle ominaisen tyylin mukaan.
Haka-alueella on Savonlinnassa edelleen ehkä turhaankin rauhattoman alueen maine aiempien vuosikymmenten aikana esiintyneiden ongelmien vuoksi. 1990-luvulla osa kaupungin vuokrataloista myytiin omistusasunnoiksi, mikä on voinut osaltaan rauhoittaa aluetta. Alueen asunnot ovat verrattaen edullisia, joten ne ovat etenkin lapsiperheiden ja vanhemman väestön suosiossa. Myös kerrostaloasumisen vaivattomuus ja hyvä sijainti vaikuttavat alueen lisääntyneeseen vetovoimaan.
Haka-alueella on savonlinnalaisittain hyvät julkiset liikenneyhteydet. Palvelut ovat keskeisen sijainnin vuoksi saatavilla kävelymatkan päässä. Haka-alueen läheisyyteen valmistui vuonna 2011 S-market Mertala ja K-supermarket Mertala.
Markus Fagerudd

Markus Simon Fagerudd (s. 1. kesäkuuta 1961 Pietarsaari) on suomalainen säveltäjä. Fagerudd opiskeli 80-luvulla säveltämistä Sibelius-Akatemiassa mm. Olli Kortekankaan ja Kalevi Ahon johdolla samalla kun työskenteli muusikkona ja säveltäjänä KOM-teatterissa. Hän täydensi opintojaan Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa Wolfgang Rihmin johdolla 1993-1994. Fageruddin monipuoliseen tuotantoon kuuluu sävellystöitä sekä sooloinstrumenteille että kamari- ja sinfoniaorkestereille ja kuoroille. Vuodesta 1997 hän on toiminut sekä Lappeenrannan että Vaasan kaupunginorkesterin nimikkosäveltäjänä. Fageruddin tuotannon tunnetuimpiin teoksiin kuuluvat hänen lapsille suunnatut oopperansa Gaia, Heinähattu, Vilttitossu ja suuri pamaus sekä Seitsemän koiraveljestä.
Naarajärvi

Naarajärvi on Pieksämäen kaupungissa sijaitsevan Pieksämäen keskustaajaman läntinen osa. Se oli entisten Pieksämäen maalaiskunnan ja Pieksänmaan kunnan keskustaajama. Pieksämäen kaupunginvaltuusto kokoontuu kunnantaloksi rakennetussa Kanttilassa (arkkitehti Jouni Koiso-Kanttila, 1988). Naarajärven kirjasto oli Maaselän Koulun tiloissa vuoteen 2018 asti. Naarajärven kirjasto sijaitsi Kanttilassa mutta se siirrettiin koska Maaselän koulu joutui väistötiloihin ja vanhan kirjaston kohdalle tuli luokka. 
Naarajärvellä sijaitsee muun muassa Naarajärven vankila ja lentokenttä (EFPK). Naarajärvellä oli myös oma rautatieasema. Pieksämäen kouluista siellä toimi vuodesta 1968 vuoteen 2013 Siilin koulu. Nykyinen alakoulu Maaselän koulu on myös Naarajärvellä. Alueen suurimpia järviä ovat Vangasjärvi, Naarajärvi ja Ala-Siili.
Tilastokeskuksen vuoden 1970 taajamaluettelossa Naarajärven alue mainitaan Pieksämäen maalaiskunnan taajamana nimellä Maaselkä. Jo tuolloin Pieksämäen keskustaajama on ulottunut jonkin verran Pieksämäen kaupungin ja maalaiskunnan välisen kuntarajan ylitse maalaiskunnankin puolelle. Ainakaan vuoden 1990 taajamaluettelossa Maaselkää ei enää ole mainittu omana taajamanaan, minkä perusteella se on kasvanut yhteen Pieksämäen keskustaajaman kanssa.
Espen Bredesen

Espen Bredesen (s. 2. helmikuuta 1968 Oslo, Norja) on norjalainen entinen mäkihyppääjä.
Bredesenin huippuvuodet ajoittuvat 1990-luvun alkupuolelle. 1993 MM-kisoissa Ruotsin Falunissa hän voitti kultaa suur- ja joukkuemäestä. Seuraavalla kaudella 1993-1994 hän voitti maailmancupin, Keski-Euroopan mäkiviikon, normaalimäen kultamitalin ja suurmäen hopeaa Saksan Jens Weißflogin takana Lillehammerin olympialaisista sekä lentomäen MM-hopeaa. Ensimmäiset aikuisten arvokilpailut Bredesenin uralla olivat Val di Fiemmen MM-kilpailut 1991, joissa hän osallistui kaikkiin kolmeen kilpailuun, sijoitukset joukkuemäessä 4., suurmäessä 16. ja normaalimäessä 52. MM-kisoissa Norjan Trondheimissä 1997 Espen Bredesen johti ensimmäisen kierroksen jälkeen normaalimäen kilpailua, mutta toisen kierroksen epäonnistuminen pudotti hänet sijalle 15. Bredesen osallistui joukkuemäkeen, jossa Norjan sijoitus oli viides. Suurmäen kilpailussa hän oli lopputuloksissa 34.
Norjan mäkihyppymestaruuden Bredesen voitti normaalimäessä vuosina 1991, 1992, 1993, 1997 ja 1998, ja suurmäessä 1991, 1993, 1994 sekä 1996. Hän hyppäsi lisäksi kaksi kertaa uuden maailmanennätyksen, 209 metriä vuonna 1994 ja 210 metriä vuonna 1997.
Laeva

Väestö

Vuonna 2011 Laevan kunnassa oli 797 asukasta, joista 768 (96,4 %) oli virolaisia, 21 (2,6 %) venäläisiä ja 9 (1,1 %) muita kansallisuuksia.
Harry Chapin

Elämä ja ura

Chapin oli toinen Jim ja Elspeth Chapinin neljästä lapsesta. Pojan vanhemmat erosivat vuonna 1950. Hän valmistui Brooklyn Technical High Schoolista 1960 ja opiskeli sen jälkeen Yhdysvaltain ilmavoimien akatemiassa sekä Cornellin yliopistossa, josta hän kuitenkin lähti valmistumatta. Alun perin hän suunnitteli uraa dokumenttielokuvien tekijänä. 
Chapin äänitti varhaisen albumin veljiensä Tomin ja Steven kanssa. Hänen ensialbuminsa Heads and Tales ilmestyi vuonna 1972, ja siltä julkaistu single "Taxi" nousi Billboardin listan 24. sijalle. Chapinin ainoaksi listaykköshitiksi jäi "Cat's in the Cradle", joka sisältyi artistin neljännelle studiolevylle Verities & Balderdash (1974). ”Cat’s in the Cradlesta” on esittänyt oman versionsa Ugly Kid Joe. Chapinin Broadway-musikaali The Night That Made America Famous oli vuonna 1975 Tony-ehdokkaana. 
Chapinilla oli aviopuoliso Sandra ("Sandy") ja tämän kanssa kaksi yhteistä lasta, Jennifer "Jen" ja Joshua. Sandralla oli myös kolme lasta edellisestä avioliitosta. Chapin menehtyi liikenneonnettomuudessa, jonka uskotaan aiheutuneen sydänkohtauksesta. 
Chapinin elämäkerta Taxi: The Harry Chapin Story julkaistiin vuosi hänen kuolemansa jälkeen. Edesmennyt laulaja otettiin 15. lokakuuta 2006 Long Island Music Hall of Fameen. 
Hector on tehnyt Chapinin humoristisesta laulusta "Six String Orchestra" suomenkielisen coverversion "Monofilharmoonikko". Tämä versio on julkaistiin singlenä sekä vuoden 1977 albumilla H.E.C..
Mika ja Turkka Mali tekivät 1992 Chapinin lauluihin perustuvan albumin Näin käy haaveiden.
Kryptos

Ratkaistut osat

Englanninkielisessä selkotekstissä on useita kirjoitusvirheitä, jotka luultavasti ovat tahallisia ja tehty vaikeuttamaan murtamista.

Osa 4

Salakirjoituksen tekijä on paljastanut vihjeitä sen purkamiseen: kirjaimet 64-69 NYPVTT ovat purettuna BERLIN ja kirjaimet 70-74 MZFPK, selvätekstinä CLOCK.

Populaarikulttuurissa

Dan Brownin romaanin Da Vinci -koodi yhdysvaltalaisen painoksen tekstin toisessa osassa mainitut koordinaatit on painettu pystysuuntaan takakanteen, joskin asteluku heittää numerolla. Tämä on Brownin mukaan tarkoituksellista. Kansikuvaan on myös piilotettu teksti "Only WW Knows". Veistos ja sen teksti ovat suuremmassa roolissa Brownin myöhemmässä romaanissa Kadonnut symboli.
Uppsalan keskusrautatieasema

Uppsalan keskusrautatieasema (lyh. U, ruots. Uppsala centralstation, Uppsala C) on rautatieasema Ruotsin rataverkolla Uppsalan kaupungissa. Asemarakennus on valmistunut vuonna 1866 ja sen on suunnitellut Adolf W. Edelsvärd, ja se rakennettiin rataosan Tukholma–Uppsala rakennustöiden yhteydessä.
Vuosina 2005–2011 asema-alueen rakennuksia remontoitiin ja alueelle rakennettiin matkakeskus. Myös koko Uppsalan ratapiha remontoidaan, ja ratapihan tasoylikäytävät korvataan alikulkutunnelilla. Remontin yhteydessä myös museorautatien Upsala–Lenna Jernväg asema, Uppsala Östra, muuttaa uudelle paikalle. Keskusrautatieaseman päärakennus entistetään, ja työn valmistuttua suurin osa aseman jalankulkuliikenteestä siirtyi pois asemahallista, kun kulkuyhteys asemalaitureille tunnelin kautta valmistui.
Ilja Kutepov

Ilja Olegovitš Kutepov (ven. Илья Олегович Кутепов, s. 29. heinäkuuta 1993 Stavropol, Venäjä) on venäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa FK Spartak Moskovan tai FK Orenburgin ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Plaza de España (Sevilla)

Plaza de España on Maria Luisan puistossa, Sevillassa, Espanjassa, sijaitseva plaza eli aukio. Aukio rakennettiin vuonna 1928 vuoden 1929 iberoamerikkalaista maailmannäyttelyä varten. Aukio edustaa espanjalaiselta arkkitehtuuriltaan uusrenesanssia.
Veikko Laihanen

Veikko Petter Laihanen (22. kesäkuuta 1924 Viipurin mlk. – 21. maaliskuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen elokuvatuottaja, -ohjaaja, -käsikirjoittaja ja -kuvaaja. Laihanen valmistui liikunnanohjaajaksi vuonna 1949. Hän toimi myös kansauintien järjestelytoimikunnassa 1950-luvulla.
Laihanen perusti vuonna 1952 vaimonsa kanssa aluksi Filmituotanto Veikko Laihanen Oy:n, jonka toimitusjohtaja ja puheenjohtaja hän oli alusta alkaen. Filmituotannossa valmistui ainakin 700 elokuvaa. Vuonna 1964 valmistui Laihasen tuottama suomalais-yhdysvaltalainen pitkä näytelmäelokuva Juokse kuin varas. Muutamat elokuvat saivat myös palkintoja. 
Laihaselle myönnettiin vuonna 1989 arvonimi elokuvaneuvos. Laihanen kuoli vuonna 2004 Helsingin Kulosaaressa 79 vuoden ikäisenä.
Muikkuravintola Sampo

Muikkuravintola Sampo on 18. toukokuuta 1931 avattu kuopiolainen muikkuruokiin erikoistunut ravintola, jonka perusti Osuusliike Työkansa. Sampo on palkittu vuonna 1994 muikkuruoistaan Suomen Paras muikkuravintola -palkinnolla . Sampoa pidetään myös Suomen tunnetuimpana muikkuravintolana. 
Savon Sanomien Kapakoita ja kunnon ruokaa – Selviytymisopas kuvaa ravintolaa seuraavasti: Sampo ei hötkyile muotivirtausten perässä. Sisustus on 60-lukua, samoin asiakaskunta. Ravintola perustettiin kieltolain aikaan, ja se toimi aluksi talon yläkerrassa kahvilana. Kieltolain loputtua Sampo sai anniskeluoikeuden viidentenä ravintolana Suomessa. Katutasoon se muutti vuonna 1937, ja silloisia määräyksiä pienemmän ulko-oven vuoksi tarvittavan luvan allekirjoitti Urho Kekkonen, silloinen sisäministeri. 
Muikut ovat kuuluneet listalle aina, mutta varsinainen muikkulista tehtiin vuonna 1978, ja sen jälkeen lista on pysynyt yhtä muutosta lukuun ottamatta samana. Asiakaspaikkoja ruokaravintolassa on 79 ja nykyisin ravintolaa hoitaa Restel.

Rakennus

Jugendvaikutteisen liiketalon rakennutti vuonna 1911 kauppias Samuli Niskanen. Talossa ovat toimineet muun muassa elokuvateatteri Pohjantähti ja Osuusliike Kalla.

Pohjantähti

Tiloissa vuosina 1912–1916 toiminut Elokuvateatteri Pohjantähti oli aikanaan Kuopion ”uusimmanaikainen, kodikkain ja hienoin” elokuvateatteri. Esimerkiksi maaliskuussa 1913 teatterissa esitettiin Minna Canthin Sylvi, ”ensimmäinen suomalainen tunnin kestävä taidefilmi, murhenäytelmä 3:ssa osassa”, kuvia tapahtumista ja uutisia. Tausta- ja väliaikamusiikista huolehti salonkiorkesteri.
Ron Hamence

Ronald Arthur ”Ron” Hamence (25. marraskuuta 1915 – 24. maaliskuuta 2010) oli australialainen kriketinpelaaja. Hän pelasi kotimaassaan Etelä-Australian joukkueessa, mutta edusti Australiaa myös kansainvälisesti muun muassa vuoden 1948 The Invincibles -maajoukkueessa.
Adelaidessa syntynyt Hamence palveli toisessa maailmansodassa Australian kuninkaallisissa ilmavoimissa. Hänen ammattilaisuraansa kesti 1930-luvulta 1950-luvun alkuun saakka.
Hamence oli yksi hallituksen Centenary Medalin vuonna 2001 saaneista.
Bora (tuuli)

Bora (kroatiaksi bura, kreikan sanasta Βορέας/boreas, pohjoistuuli) on itäisen Välimeren ja Mustanmeren vuoriseutujen lähellä puhaltava kylmä valumatuuli. Tunnetuin on Adrianmeren pohjoisosan bora, joka purkautuu merelle Italian, Slovenian ja Kroatian rajaseudulta. Tuulen nopeus voi olla jopa 100 km/h (28 m/s). Bora esiintyy yleensä talvella, jolloin idästä tuleva kylmä ilma ylittää vuoret ja laskeutuu rannikolle.
Bora tuulee voimakkaimpina Kroatian Dalmatian, Slovenian ja Albanian rannikon vuorensolissa. Bora puhaltaa pohjoisesta tai koillisesta. Bora aiheuttaa Adrianmerellä purjehtijoille vaikeuksia, koska se puhaltaa jopa 50 m/s nopeudella ja voi alkaa äkkiä. Kroatiassa pienet laivat eivät lähde merelle ja siltoja suljetaan boran takia.
Bora eli etesian puhaltaa myös pohjoisella Egean merellä Itä-Kreikan, Bulgarian ja Turkin vuorilta. Mustanmeren Tsemes Bay:n Novorossiyskin sataman lähellä puhaltaa myös myrskyinen bora. Boraksi sanotaan myös Alpeilta Pohjois-Italiaan puhaltavaa laskutuulta.
Rob Klinkhammer

Ura

Klinkhammer aloitti syksyllä 2006 viimeisen kautensa junioritasolla WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsissä, jossa pelasi yhden pelin ennen siirtymistään Portland Winter Hawksiin ja edelleen Brandon Wheat Kingsiin. Hän pelasi 2006–2007 parhaan kauteensa tehden 33 maalia ja 40 syöttöpistettä eli yhteensä 73 pistettä 66 pelissä. Pudotuspeleissä hän pelasi Brandonissa 11 ottelun verran ja teki niissä kahdeksan pistettä. Joukkue voitti WHL:n itäisen divisioonan. 
Klinkhammer pelasi ensimmäisen ammattilaiskautensa 2007–2008 AHL-joukkue Norfolk Admiralsissa. Ammattilaisdebyytin hän teki 19. lokakuuta 2007 Binghamton Senatorsia vastaan. Hän syötti pelissä yhden maalin. Hän teki uransa ensimmäisen maalin ammattilaistasolla 23. marraskuuta 2007 Springfield Falconsia vastaan. Hän myös syötti kaksi maalia, kun Admirals voitti Falconsin 4–2. Maaliskuussa hän teki neljä maalia kuudessa pelissä. Seuraavasta kaudesta alkaen hän edusti Rockford IceHogsia.
8. kesäkuuta 2009 Klinkhammer teki vapaana agenttina Rockford IceHogsin yhteistyöseura Chicago Blackhawksin kanssa kaksivuotisen tulokassopimuksen. Chicagon hyökkääjä Patrick Kanen loukkaannuttua Klinkhammer kutsuttiin IceHogsista tekemään NHL-debyyttinsä 10. joulukuuta 2010 Blackhawksin kotipelissä Dallas Starsia vastaan. 11. heinäkuuta 2011 Klinkhammer teki Blackhawksin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
2. joulukuuta 2011 Klinkhammer kaupattiin Ottawa Senatorsiin, joka antoi tilalle seitsemännen kierroksen varausvuoron varaustilaisuuteen 2013. Hän joutui kuitenkin pelaamaan pääasiassa farmiseura Binghamton Senatorsissa. Klinkhammer pelasi toisen NHL-pelinsä, ja ensimmäisen Senatorsissa, 4. maaliskuuta 2012 Florida Panthersia vastaan. Pelin jälkeen Ottawan päävalmentaja Paul MacLean sanoi Klinkhammerin olleen yksi joukkueen parhaista pelaajista. Hän pelasi Ottawassa kaikkiaan 15 ottelua.
3. heinäkuuta 2012 Klinkhammer teki vapaana agenttina sopimuksen Phoenix Coyotesin kanssa. Työsulun 2012 aikana hän pelasi Coyotesin yhteistyöseura Portland Piratesissa. Uransa ensimmäisen hattutemppun Klinkhammer teki 23. lokakuuta 2012. Työsulun loputtua Klinkhammer pelasi vielä Portlandissa, mutta sai pian kutsun NHL:ään. Kaudella 2013–2014 hän pelasi Phoenixissa 72 ottelua, joissa teki 20 tehopistettä.
5. joulukuuta 2014 Klinkhammer kaupattiin viidennen kierroksen varausvuoron kanssa Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa puolustaja Philip Samuelssoniin.
2. tammikuuta 2015 Pittsburgh vaihtoi Klinkhammerin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron Edmonton Oilersin David Perroniin. 6. tammikuuta Klinkhammer taklasi kuolleesta kulmasta Detroit Red Wingsin hyökkääjä Johan Franzénia, jonka seurauksena tämä oli loppukauden aivotärähdyksen vuoksi sivussa pelaavasta kokoonpanosta. 20. helmikuuta Klinkhammer solmi Oilersin kanssa yhden vuoden kauden 2015–2016 loppuun asti ulottuvan jatkosopimuksen. Kaudella 2014–2015 hän teki viisi maalia ja neljä syöttöpistettä pelattuaan yhteensä 69 ottelussa Coyotesin, Penguinsin ja Oilersin paidoissa.
Silta salaiseen maahan (elokuva)

Juoni

Jess on 10-vuotias poika, joka pitää juoksemisesta ja piirtämisestä. Hänen perheensä on kuitenkin köyhä. Jessin kouluun tulee uusi tyttö nimeltä Leslie, ja heistä tulee hyvät ystävykset. Lapset luovat oman mielikuvitusmaan nimeltä Terabithia, jonne he pääsevät heilauttamalla itsensä köydellä joen yli. Terabithiassa he joutuvat monenlaisiin seikkailuihin ja vaaroihin, jotka symboloivat heidän oikeassa elämässä kohtaamiaan haasteita. Eräänä päivänä Jessin opettaja pyytää Jessiä mukaansa museoon. Jess unohtaa sopineensa menevänsä Leslien kanssa Terabithiaan. Kun Jess palaa museosta hänen vanhempansa kertovat Leslien pudonneen jokeen ja kuolleen köyden katkettua. Jess selviää hiljalleen Leslien kuolemasta ja päättää rakentaa sillan joen yli. Siltaa pitkin Jess vie siskonsa Terabithiaan ja jakaa näin mielikuvitusmaailmansa tämän kanssa.
Ievasvuoren kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Maalauskohde on Väliväylällä olevien lukuisten maalauspaikkojen läheisyydessä kohdassa, missä Tuohtiaisesta kuorutuu irti Hiijärvi ja Myllylampi. Maalauskallio sijaitsee Hiijärven länsirannalla matalan Ievasvuoren rannan puoleisella sivulla, jossa kallio muodostaa pienen niemekkeen. Kallion erottaa järvestä kapea maakannas.

Maalaus

Ievasvuoressa on todettu neljä maalauskohtaa. Maalaus on säilynyt heikosti. Kahden vaakasuuntaisen halkeaman välistä erottuu vielä punaväriä. Ulos työntyvän kalliolipan alta erottuu leveitä pystysuuntaisia läiskiä. Hahmoja ei enää tunnista, sillä väri on levinnyttä. Oikealla näkyy viisi peräkkäistä kulmaviivaa, jotka muodostavat erityisen kuvioryhmän. Tämän lähellä vasemmalla näkyy suuri punaväriläistä, josta saattaa erottua kolmiomaisia silhuetteja. Oikealle mennessä löytyy kauempana erillään vielä muutama punavärikuvio, jotka eivät yhdessä muodosta tunnistettavaa kuviota. Kauempana vasemmalla rannan puuston vieressä erottuu koukkupolvinen ihmishahmo, jonka kädet on maalattu koholleen. Jalkojen välissä on nähty pidempi vartalon jatke, mikä merkinnee ihmisen esittävän mieshahmoa.
Anita Jensen

Anita Tuulikki Jensen (s. 1957 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hän on opettanut Aalto-yliopistossa syväpainografiikkaa.
Jensen on opiskellut Taideakatemian koulussa 1980–1985 ja opiskellut ja työskennellyt Japanissa useita kertoja.
Vuonna 2019 Jensenille myönnettiin taiteilijaeläke.
Jelizaveta Bojarskaja

Jelizaveta Mihailovna Bojarskaja (ven. Елизаве́та Миха́йловна Боя́рская; s. 20. joulukuuta 1985 Leningrad) on venäläinen näyttelijä. Hän aloitti elokuvauransa vuonna 2004 Perikadossa ja on sittemmin esiintynyt muun muassa Andrei Kravtšukin Admiralissa (Адмиралъ, 2008).
Bojarskajan vanhemmat ovat näyttelijät Mihail Bojarski ja Larisa Luppian.
Jim Marurai

Jim Marurai on cookinsaarelainen poliitikko ja saarten nykyinen pääministeri 14. joulukuuta 2004 lähtien.
Jim Marurai kuuluu edeltäjänsä Robert Woontonin tavoin demokraattipuolueeseen. 
Marurai on kotoisin Mangaialta. Hän valmistui Otagon yliopistosta Uudessa-Seelannissa. Parlamentti valitsi Marurain pääministerin virkaan äänin 14–9. 
Jim Marurai on Cookinsaarten seitsemäs pääministeri. Hänen vaimonsa Tuaine menehtyi syöpään Uudessa-Seelannissa syyskuussa 2005 56 vuoden iässä.
USS Burns

Palvelus

Alus liitettiin partioaluksena Yhdysvaltain länsirannikolle Tyynenmeren hävittäjävoimiin, missä se oli aina maaliskuuhun 1920 saakka. Lokakuusta 1919 alkaen alus oli kuitenkin San Diegossa vajaalla miehistöllä. Maaliskuusta 1920 alkaen alus palasi täyteen palvelukseen vesilentokoneiden emälaivana.
Alus luokiteltiin kevyeksi miinalaivaksi 15. maaliskuuta 1921, jolloin sen runkonumeroksi tuli DM-11, ja se liitettiin 5. toukokuuta Tyynenmeren miinaosastoon. Ollessaan edelleen Mare Islandin laivastontelakalla muutettavana miinalaivaksi alukselle tuli 11. heinäkuuta määräys kotisataman vaihtumisesta Pearl Harboriksi. Telakalta vapauduttuaan alus siirtyi Havaijille, jossa muutostyöt saatettiin päätökseen.
Kevyenä miinalaivana alus kuitenkin teki ajoittain tehtäviä muuallakin kuten osallistui vuotuiseen sotaharjoitukseen Panaman kanavalla.  Vuonna 1925 alus matkasi laivaston mukana lounaiselle Tyynellemerelle vieraillen Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Seuraavat kolme kesää alus teki koulutuspurjehduksia perehdyttäen reserviläisiä. Ollessaan Havaijilla alus osallistui miinoitus- ja tykistökoulutukseen ja se oli toisinaan myös sukellusveneiden maalina. Alus purjehti marraskuussa 1929 San Diegoon, jonne se saapui 26. marraskuuta.
Alus poistettiin palveluksesta 2. kesäkuuta 1930. Burns hinattiin 11. kesäkuuta Mare Islandin laivastontelakalle majoitusalukseksi. Se poistettiin alusluettelosta 18. marraskuuta. Alus romutettiin Lontoon laivastosopimuksen rajoitusten vuoksi ja materiaali myytiin 22. huhtikuuta 1932.
Protolab PMPV 6×6

PMPV 6X6 (myös MiSu (miinasuojattu)) on suomalaisen Protolabin valmistama miehistönkuljetusajoneuvo. Ajoneuvossa on pitkä keula ja matala tuulilasi, jotka huonontavat näkyvyyttä ohjaamosta. Ajoneuvosta löytyy kuitenkin kamerajärjestelmä, jonka avulla kuljettaja näkee ohjaamossa sijaitsevien monitorien kautta ajoneuvon ympärille. Auton suojana on Protolabin kehittämä kennorakenne, joka on valmistettu kolmesta eri teräksestä. Luotisuojaukseen käytetään kotimaista exote-materiaalia.