Järki ja tunteet (elokuva)

Juoni

Herra Dashwoodin (Tom Wilkinson) kuoltua hänen vaimonsa (Gemma Jones) ja kolme tytärtään, Elinor (Emma Thompson), Marianne (Kate Winslet) ja Margaret (Emilie François), kuulevat tyrmistyksekseen, että he saavat perinnöksekseen vain 500 puntaa vuodessa. Heidän Norland Parkin kartanonsa puolestaan menee kokonaisuudessaan herra Dashwoodin edellisestä avioliitosta syntyneelle pojalle, Johnille (James Fleet). Johnin juonitteleva, ahne ja hienosteleva vaimo Fanny (Harriet Walter) asettuu välittömästi aviomiehineen Dashwoodien palatsimaiseen taloon ja pyytää veljensä Edward Ferrarsin (Hugh Grant) vierailulle luokseen. Edwardin ja Elinorin välille muodostuu ystävyys, mikä harmittaa Fannya, ja hän päättääkin estää sen keinoja kaihtamatta.
Leskeytyneen rouva Dashwoodin serkku, sir John Middleton (Robert Hardy), tarjoaa Devonshiressa sijaitsevilta Barton Park-tiluksiltaan pientä mökkiä rouva Dashwoodin ja tämän tyttärien käyttöön. Dashwoodit muuttavat mökkiin pikimmiten. Barton Parkissa Marianne tapaa vanhemman eversti Brandonin (Alan Rickman), joka rakastuu häneen ensi silmäyksellä. Eversti saa kilpailijakseen häikäisevän mutta petollisen John Willoughbyn (Greg Wise), joka vie Mariannen sydämen. Dashwoodin perheen tietämättä paljastuu, että Brandonin hoidokki odottaa Willoughbyn lasta, jolloin Willoughbyn täti lady Allen tekee sukulaispoikansa perinnöttömäksi. Willoughby muuttaa Lontooseen särkien Mariannen sydämen.
Sir Johnin anoppi, rouva Jennings (Elizabeth Spriggs), kutsuu tyttärensä ja lankonsa, herra ja rouva Palmerin (Hugh Laurie ja Imelda Staunton), vierailulle. Mukanaan Palmerit tuovat köyhtyneen Lucy Steelen (Imogen Stubbs). Lucy uskoutuu Elinorille ja kertoo, että hän ja Edward menivät salaa kihloihin viisi vuotta sitten, murskaten Elinorin romanttiset toiveet Edwardin saralta. Rouva Jennings vie Lucyn, Elinorin ja Mariannen Lontooseen, missä he kohtaavat Willoughbyn eräissä tanssiaisissa. Heille selviää, että mies on kihloissa erittäin varakkaan neiti Greyn (Lone Vidahl) kanssa. Myös Edwardin ja Lucyn salainen kihlaus tulee ilmi. Edwardin äiti vaatii poikaansa peruuttamaan kihlauksen. Kun Edward kieltäytyy, hänen omaisuutensa viedään ja annetaan hänen nuoremmalle veljelleen Robertille (Richard Lumsden).
Matkalla takaisin Devonshireen Elinor ja Marianne pysähtyvät yöksi Palmerien kartanolle, joka sijaitsee lähellä Willoughbyn tiluksia. Marianne ei voi vastustaa kiusausta ja kävelee viisi mailia rankkasateessa käydäkseen katsomassa entisen rakastettunsa tiluksia. Sen seurauksena hän sairastuu vakavasti, ja eversti Brandonin pelastettua hänet Elinor hoitaa hänet jälleen terveeksi.
Kun Marianne on toipunut, sisarukset palaavat kotiin. Siellä he kuulevat, että neiti Steelestä on tullut rouva Ferrars, joten he uskovat tämän menneen naimisiin Edwardin kanssa. Edward saapuu kuitenkin selittämään, että neiti Steele on odottamatta nainutkin Robert Ferrarsin ja että hän itse ei näin ollen ole enää kihloissa. Edward kosii Elinoria ja ryhtyy pastoriksi, kun taas Marianne rakastuu eversti Brandoniin ja menee naimisiin tämän kanssa.

Palkinnot

Elokuva sai Oscar-palkinnon parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta. Se oli ehdolla myös kuuteen muuhun Oscar-palkintoon: parhaaseen naispääosaan, parhaaseen naissivuosaan, parhaaseen kuvaukseen, parhaaseen puvustukseen, parhaaseen alkuperäiseen draamasävellykseen sekä parhaan elokuvan Oscar-palkintoon.