Kojo Tovalou Houénou

Varhaisvaiheet

Marc Tovalou Quénum syntyi vuonna 1887 Porto-Novossa. Porto-Novo oli tullut ranskalaiseksi protektoraatiksi edellisellä vuosikymmenellä ja se oli keskeinen sodankäyntipaikka Ranskan siirtomaa-imperiumin ja Dahomeyn kuningaskunnan välillä vuodesta 1890 vuoteen 1894 asti. Hänen isänsä Joseph Tovalou Quénum (s. 1925) oli menestynyt liikemies rannikolla ja hänen äitinsä oli viimeisen itsenäisen Dahomeyn kuninkaan Béhanzin sisar . Isä tuki aktiivisesti Ranskan imperiumia ja uskoi, että se edistäisi suuresti alueen taloutta. Hän tarjosi Ranskan ja Dahomean sotien aikana merkittävää tukea Ranskalle, ja sai palveluksestaan ranskalaisen kunniamerkin, ja hänestä tuli yksi kolmesta afrikkalaisesta neuvonantajasta Ranskan siirtomaa-hallinnossa. Vuonna 1900 Joseph vei kaksi poikaansa Pariisiin maailmannäyttelyyn ja heidän siellä ollessaan päätettiin ilmoittaa Houénou ja hänen puoliveljensä Bordeauxin sisäoppilaitokseen. 
Houenou päätti koulun ja suoritti sitten oikeustieteen kandidaatin ja lisäksi jonkin verran  lääketieteellistä koulutusta päässä Bordeaux'n yliopistossa vuonna 1911. Hän tarjoutui elokuussa 1914 toimiman armeijan lääkärinä Ranskan joukot ensimmäisen maailmansodan aikana. Houénou loukkaantui vuonna 1915 ja hänet vapautettiin kunnianosoituksin armeijasta, ja siirtyi  Pariisiin sotilaseläkkeelle.

Pariisi ja Dahomey

Vuonna 1915, Houenoulle myönnettiin Ranskan kansalaisuus, joka oli erittäin harvinaista afrikkalaista sukua oleville, joita oli tuolloin alle sata. Vuonna 1918, hänelle myönnettiin asianajajaliiton jäsenyys ja hänestä tuli pieni julkkis Pariisissa, jossa liikkui huhuja suhteista (erityisesti ranskalaisnäyttelijä Cécile Soreliin )  ranskankielisissä lehdissä. Houénou osallistui ranskalaisen intellektuellien tapaamisiin ja yritti olla aktiivinen, muun  muassa julkaisten tieteellisen tutkimuksen vuonna 1921 fonetiikasta ja kielitieteestä.  
Vuoden 1921 lopulla Houénou palasi Dahomeyyn ensimmäistä kertaa, aloitertuaan koulutuksensa Ranskassa vuonna 1900. Hänen isältään oli poistettu asema siirtomaakunnan neuvonantajana vuonna 1903 ja Ranskan viranomaisilla oli pysyvä politiikka vuodesta 1908 lähtien rajoittaa hänen vaikutusvaltaansa siirtokunnassa. Kun Houénou näki köyhyyden, joka vallitsi siirtomaassa ja erityisesti myöhemmin seurattuaan vuoden 1923 mellakoita Porto-Novossa, Houenousta tuli  vähitellen yhä kriittisempi Ranskan hallintoa kohtaan. Tässä vaiheessa hän rajoitti pyrkimyksiään muuttaa Ranskan siirtokuntien hallintoa, eikä yrittänyt lopettaa Ranskan siirtomaa-rakennetta. Tämä kiinnostus Dahomeyhin sai hänet muodostamaan järjestön Amitié Franco-Dahoméenne vuonna 1923 edistääkseen asteittaista uudistusta Ranskan siirtomaa-hallinnossa. 
Uuden näkemyksen myötä hän muutti sukunimensä oikeinkirjoituksen Quénumista Houénouhin, ja muutti vanhan nimensä Kojoksi Marcin sijaan ja vaati kuninkaallista prinssin arvonimeä. Vaikka hän oli Béhanzin veljenpoika, viimeinen itsenäisen Dahomeyn kuninkaan veljenpoika, hänen vaatimuksensa olla prinssi oli kyseenalainen. Itse asiassa hänen väitteensä siitä, että hän olisi prinssi, haastettiin suoraan myöhemmässä Knowltonin avioerotapauksessa Yhdysvalloissa.
Palattuaan Ranskaan vuonna 1923 Houénou tuli keskelle suurta roturistiriitaa. Hänen nauttiessaan drinkin El Garòn-yökerhossa Montmartressa, amerikkalaiset hyökkäsivät Houénoua vastaan. He olivat vihaisia afrikkalaisen läsnäolosta klubissa. Klubin omistaja vastasi taisteluun poistamalla Houénoun ja toisen afrikkalaisen syntyperäisen henkilön väkivaltaisesti klubista. Tilanteesta tuli skandaali Ranskan lehdistön ja Ranskan hallituksen kanssa jotka tuomitsivat amerikkalaisten pyrkimyksen tuoda rotuerottelua Ranskaan. Amerikkalaiset tuomitessaan ranskalainen lehdistö korosti Kojon asemaa huomattavasti, viitaten hänen tapaukseensa "eräänlaisena värillisenä Pascalina". Ennen tätä Houénoun kanta ranskalaisen siirtomaahallinnon uudistamiseen oli rajallinen, tapahtuma vaikutti muuttaneen hänen lähestymistapaansa, ja hän alkoi edistää Afrikan siirtomaiden itsesääntelyä tasavertaisena Ranskan kanssa.

Kuolema

Hänen elämänsä viimeiset vuodet kuluivat  Ranskan siirtomaavallan virkailijoiden jatkuvassa häirinnässä ja seurannassa. Vaikka hän matkusti ajoittain sekä Dahomeyhin, että Ranskaan, hän ei pystynyt asettumaan pysyvästi mihinkään häirinnän vuoksi. Hän tapasi Roberta Dodd Crawfordin, joka oli klassinen laulaja Teksasista, joka  opiskeli Pariisissa ja meni naimisiin hänen kanssaan vuonna 1931. Hän vietti paljon aika viime vuosinaan Dakarissa , Senegalissa, koska hänet oli karkotettu Sekä Dahomeysta, että Ranskasta lukuisia kertoja. Hän oli edelleen häirinnän keskipiste ja hänet pidätettiin usein ilman syytä. Hänestä tuli aktiivinen Senegalin politiikassa, lähinnä järjestämällä poliittisia kampanjoita vaaleissa 1928 ja 1932 ilman menestystä. 
Hänet pidätettiin syytteettynä oikeuden halventamisesta heinäkuussa 1936 Dakarissa ja hän kuoli keuhkokuumeeseen ollessaan  vankilassa.