google/wiki40b huggingface dataset:
Neiti Marple (vuoden 1984 televisiosarja)

Taustatietoa

Christie ei koskaan ollut järin kiinnostunut televisiosta. BBC:n tuottaja Pat Sandys otti yhteyttä Prichardiin ja Christien perikuntaan 1980-luvun alkupuolella. Hänellä oli seikkaperäiset suunnitelmat romaanien Mykkä todistaja ja Seitsemän kellon arvoitus kuvaamiseksi. Vaikka niiden saama kritiikki ei ollutkaan myönteinen, televisionkatselijat pitivät niistä ja seuraavaksi vuorossa oli Tommy ja Tuppence novellikokoelmaan Rikos yhdistää perustuva televisiosarja. Se menestyi niin hyvin, että BBC sai vihdoin luvan tuottaa neiti Marplesta kertovan televisiosarjan. 
Joan Hickson oli näytellyt 1945 Christien näytelmässä Appointment with Death. Christie oli niin vaikuttunut, että lähetti Hicksonille viestin ’Toivon, että jonain päivänä esittäisit minun neiti Marpleani’.

Tuotanto

BBC:n tuottaja Guy Slater valitsi neiti Marplen rooliin Hicksonin. Sarjan kuvaukset alkoivat 1983 ja kuvauspaikkoina olivat muun muassa Norfolk, Devon, Barbados, Oxfordin ympäristö. Sarjan St. Mary Meadinä oli Nether Wallopin kaupunki Hampshiressa. Neljännestä jaksosta alkaen George Gallaccio korvasi Slaterin tuottajana. Pääasiassa tyylillisistä syistä kaikki jaksot sijoittuvat 1940-luvun loppupuolelle (tosin muutamat viimeisimmistä jaksoista näyttävät sijoittuvan 1950-luvulle).
Lomahotellin murhat -jakson jälkeen Hickson vannoi, ettei tekisi enää uusia jaksoja, mutta hänet saatiin ylipuhuttua tekemään vielä puuttuvat jaksot 1991 ja 1992.
Tunnussävelmän sävelsivät Ken Howard ja Alan Blaikley.

Vastaanotto

Ensimmäinen jakso sain innostuneen vastaanoton kriitikoilta. The Times kirjoitti ”kun katsomisen aloittaa, sitä ei voi lopettaa”. Sunin mukaan sarja oli ”mukaansatempaava ja laatuluokkaa”. The Daily Telegraph kehui Joan Hicksonin loistavaa tulkintaa, erittäin hyviä näyttelijävalintoja ja erinomaista kuvausta. Muiden jaksojen arvostelut olivat yhtä positiivisia.
Alan McKeen mielestä (Museum of Broadcast Communications) sarja on hyvä esimerkki 1980-luvulla suositusta menneen maailman kuvauksesta. Siinä yhdistyvät Viktorian ajan moraalikäsitykset ja siistitty versio Englannin historiasta. Tapahtumat sijoittuvat tavallisesti maaseudulle ja englantilainen arkkitehtuuri ja kartanot ovat näkyvästi esillä. Monien muiden BBC-sarjojen tavoin tuotanto on moitteetonta ja puvut, lavasteet, talot, autot, hiukset ja meikkaus ovat ’ruhtinaallisia’.
McKee kehuu sarjaa myös siitä, että ”se on niin uskollinen lähdemateriaalille kuin vain voi olla. Neiti Marple ei itse jahtaa rikollisia kuten Margaret Rutherford teki Neiti Marple -elokuvasarjassa. Eikä kirjojen nimiä ole muutettu myyvemmän tuntuisiksi.
Mitä Hicksoniin tulee, niin häntä kuvataan usein ’täydellikseksi’ neiti Marpleksi – niin kuin Agatha Christie olisi hänet kuvitellut. Hickson itse on sitä mieltä, että hän sai OBE:n arvonimen, koska kuningatar Elisabet II piti erittäin paljon sarjasta ja Hicksonista neiti Marplena.
PastoriPike

Elämä ja ura

Pike aloitti räppäämisen ystäviensä Joonatan Palmin ja Prinssi Jusufin kanssa kristillisessä PSRT -rapyhtyeessä. Pastorit aloitti toimintansa vuonna 2009 ja julkaisi Soundbite Records -levy-yhtiön kautta kuuden vuoden aikana kolme albumia: PASTORIT EP (2011), On Tules (2012) ja Vuorten Läpi (2014). Tammikuussa 2016 Pastorit siirtyivät tauolle. Tällä hetkellä Pike, Joonatan ja Jusuf ovat keskittyneet omiin soolouriinsa. Pastorit ovat tehneet yhteistyötä suomalaisten rap-artistien, muun muassa Mikael Gabrielin ja Mustan Barbaarin kanssa. Pastorit ovat tulleet kolmannelle sijalle gospelmusiikin SM-kilpailuissa.
PastoriPike on tunnettu räjähtävänä ja karismaattisena live-esiintyjänä, ja hän onkin kiertänyt viime aikoina isoja keikka- ja festarilavoja yhdessä muun muassa Mikael Gabrielin kanssa.
Pike julkaisi ensimmäisen sinkkunsa BULIFLEIM 9. marraskuuta 2016, singlellä esiintyy myös VilleGalle. Toisen singlensä Musta Vyö hän julkaisi 31. maaliskuuta 2017. 17. toukokuuta 2017 Pike julkaisi levynsä AITO G, levyllä esiintyy muun muassa Gracias, Mikael Gabriel sekä Musta Barbaari
Pikellä on oma ”Hullutyyli”-vaatemallisto, johon kuuluu hänen suunnittelemiaan huppareita sekä t-paitoja.
Pikellä on nykyisestä avioliitostaan kaksi lasta, vuonna 2012 syntynyt poika Jerobeal sekä vuonna 2015 syntynyt tytär Adelyn.
KS Kastrioti

Klubi Sportiv Kastrioti Krujë on jalkapalloseura Krujën kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Albanian korkeimmalla sarjatasolla Kategoria superioressa. Kastrioti on perustettu vuonna 1926. Se pelaa kotiottelunsa Stadiumi Kastriotilla.
Aldur Eriksson

Aldur Wictor Eriksson (7. tammikuuta 1927 Geta – 3. huhtikuuta 2015 Espoo) oli suomenruotsalainen lääkäri, perinnöllisyystieteilijä ja professori.
Eriksson valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1956 ja väitteli siellä tohtoriksi 1973. Hän työskenteli tutkijana Suomen Akatemiassa 1964–1972 ja sen jälkeen hoiti perinnöllisyystieteen professuuria Amsterdamin Vapaassa yliopistossa (Vrije Universiteit) 1973–1994. Jäätyään eläkkeelle hän jatkoi tutkimustyötä Folkhälsanin perinnöllisyystieteen laitoksessa 1996–2006.
Laajassa tieteellisessä tuotannossaan, joka käsittää yli 600 vertaisarvioitua julkaisua, Eriksson on käsitellyt muun muassa eristyneiden yhteisöjen populaatiogenetiikkaa, perinnöllisiä silmäsairauksia ja kaksosraskauksia. Forsius–Eriksson-syndrooma – harvinainen, perinnöllinen silmäsairaus – on nimetty Henrik Forsiuksen ja Aldur Erikssonin mukaan.
Eriksson sai urallaan useita huomionosoituksia, joista mainittakoon Finska Läkaresällskapetin kunniapalkinto 1960, Gregor Mendel -mitali 1986 sekä K. K. K. Lundgaardin mitali ja kunniapalkinto 1991 ja 1998 Acta Ophthalmologican parhaasta artikkelista.
Pieni-Ruokonen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,9 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Syväjoen alueeseen (35.463) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 179,2 metriä mpy.
Digimon Data Squad

Juoni

Marcus Damon, 14-vuotias poika, joka rakastaa tappelemista, tapaa Agumonin, joka on paennut DATS:ista (Digital Accident Tactics Squad). Marcus päätyy lopulta taistelemaan Agumonin kanssa ja kuin ihmeen kaupalla, Marcus voittaa. Paikalle saapunut DATS:in jäsen, Yoshino Fujieda, kummastelee Marcuksen voittoa. Pian Agumon kuitenkin huomaa tuon ja kertoo Marcukselle, että Yoshino oli tullut vangitsemaan Agumonin. Marcus ja Agumon pakenevat paikalta. Lopulta Agumonista tulee Marcuksen Digimon-kumppani ja Marcusta pyydetään liittymään DATS:iin. Marcus suostuu pyyntöön ja hänen ryhmäänsä kuuluu hänen itsensä lisäksi Thomas H. Norstein ja Yoshino Fujieda.
Sally (elokuva)

Sally on yhdysvaltalainen mykkäelokuva vuodelta 1925, jonka on ohjannut Alfred E. Green. Se on lajityypiltään romanttinen komedia ja pääosassa esiintyy Colleen Moore. Elokuvan tuottajana toimi Mooren silloinen aviomies John McCormick. Kuvausten aikana Moore tapasi ohjaaja Mervyn LeRoyn, jonka kanssa hän ystävystyi ja joka ohjasi hänen elokuvansa Atlanttiseikkailu vuonna 1928. Sally perustuu alun perin Marilyn Millerille tehtyyn samannimiseen musikaaliin ja se sai laajaa menestystä Yhdysvalloissa. Muita rooleja esittävät mm. Lloyd Hughes, Leon Errol ja Eva Novak. Elokuva on kadonnut.
Kebakko

Kebakko on tunnettu lähinnä valmisruokana, mutta niitä voi valmistaa myös kotona itse. Myös jotkut ravintolat tai grillit tarjoavat kebakoita. Kebakot ovat hyvin samanlaisia kuin lihapullat sisältäen lihaa, korppujauhoja, sipulia, kananmunaa ja mausteita. Ero onkin lähinnä muodossa: kebakko on noin 12 cm pitkä pötkö lihaa vartaassa.
Kebakot paistetaan joko pannulla, uunissa tai grillissä. Nimi tulee turkkilaisesta ruoasta nimeltä kebab ja suomen kielen sanasta kepakko, joka tarkoittaa "pientä keppiä". Kebakko edustaa fuusiokeittiötä. Se yhdistää turkkilaisen kebabin perinteiseen suomalaiseen lihamurekkeeseen. Yleensä kebakot tarjoillaan lämpiminä ja esimerkiksi erilaisten dippien tai ketsupin kera. Kebakot syödään käsin tikkua kädessä pitäen.
Nälkäpeli (kirjasarja)

Nälkäpeli (engl. The Hunger Games) on Suzanne Collinsin kirjoittama kolmiosainen, nuorille suunnattu tieteiskirjasarja, joka ilmestyi alun perin vuosina 2008–2010.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Panemin valtioon Pohjois-Amerikan dystooppisessa tulevaisuudessa. Valtio koostuu yltäkylläisyydessä kylpevästä pääkaupungista eli Capitolista ja kahdestatoista eri tuotantoaloille erikoistuneesta vyöhykkeestä, jotka tuottavat pääkaupungille sen rikkaudet. Rangaistuksena vyöhykkeiden vuosikymmenten takaisesta kapinayrityksestä ja muistutuksena Capitolin vallasta Panemissa järjestetään vuosittain Nälkäpeliksi nimetty tapahtuma, johon jokaisen vyöhykkeen täytyy lähettää kaksi 12–18-vuotiasta ”tribuuttia”. Television välittäessä kuvaa maan kaikkiin kolkkiin tribuutit ottelevat toisiaan vastaan tarkoitusta varten rakennetulla valtavalla areenalla, kunnes vain yksi heistä on hengissä.
Jalmari Väisänen

Hjalmar (Jalmari) Väisänen (30. tammikuuta 1893 Kotka – 10. heinäkuuta 1983 Liperi) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Väisäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Väisänen ja Elisabeth Helenius. Hän kävi kansakoulun ja kansanopiston. Väisänen oli maanviljelijä Pälkjärvellä 1916–1939. Sotavuosina hän oli evakossa Maaningalla 1939–1941 ja uudelleen maanviljelijänä Pälkjärvellä 1941–1944. Sodan jälkeen oli ensin evakossa Laihialla 1944–1945 ja sen jälkeen hän oli maanviljelijänä Liperissä 1945–1967. 
Väisänen oli kansanedustajana 1929–1945 ja 1951–1954 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Väisänen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Hän oli Pälkjärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnallislautakunnan jäsenenä sekä myöhemmin Liperin kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen jäsenenä. Hän oli myös Pohjois-Karjalan sos.dem. piirin ja sosialidemokraattisen puolueen maaseutuvaltuuskunnan puheenjohtajana sekä sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvoston jäsenenä. Väisänen sai kunnallisneuvoksen arvon 1972. 
Väisänen oli naimisissa vuodesta 1920 Josefina Pitkäsen kanssa.
Richard Cragun

Richard Cragun (5. lokakuuta 1944 Sacramento, Kalifornia – 6. elokuuta 2012 Rio de Janeiro, Brasilia) oli yhdysvaltalainen balettitanssija. John Cranko otti hänet vuonna 1962 Stuttgartin balettiin, jossa hän vietti yli 30 vuotta. Vuosina 1996–1999 hän toimi Deutsche Operin balettijohtajana. Vuonna 1999 Cragun muutti Brasiliaan, ja siellä hän oli Rio de Janeiron kunnallisteatterin baletin johdossa vuosina 2003–2004. Hänen elämänkumppaninsa oli koreografi Roberto de Oliveira, jonka kanssa hän myös perusti oman yhtiönsä. Hän kuoli 67-vuotiaana AIDS:iin.
Vladimirets T-28

Vladimirets T-28 on neuvostoliittolainen traktori, jota valmistettiin Vladimirissä noin 150 kilometrin päässä Moskovasta. Traktoreita valmistettiin Vladimirissä eri versioina noin 250 000 kappaletta vuosina 1958–1970, minkä jälkeen tuotanto siirtyi Kazakstaniin, jossa viimeinen puuvillamalli valmistettiin tiettävästi vuonna 1995. Neuvostoliiton markkinoille tarkoitetut traktorit maalattiin vihreiksi ja ulkomaille myydyt traktorit maalattiin tummanpunaisiksi. Vientiä ei ollut merkittävissä määrin juuri muualle kuin itäblokin maihin ja muutamiin muihin maihin. Suomessa traktorimalli tunnettiin nimellä Valto 28. Suomeen Oy Konela Ab toi Vladimirets T-28:aa vain 30 kappaletta, sillä Vakola asetti sen myyntikieltoon. Brysselin maailmannäyttelyssä traktori sai kultamitalin.
Yrsa Stenius

Yrsa Carola Stenius (7. tammikuuta 1945 Helsinki – 18. toukokuuta 2018 Tukholma, Ruotsi) oli Ruotsissa asunut suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija.

Ura

Yrsa Steniuksen vanhemmat olivat arkkitehti Olof Stenius ja näyttelijä Dorle von Wendt; toimittaja Geo Stenius on hänen veljensä. Stenius opiskeli muun muassa kirjallisuutta Helsingin yliopistossa 1964–1970. Opiskeluaikanaan hän ehti myös toimia Studentbladetin päätoimittajana 1968. Stenius kuului 1960-luvun opiskelijaradikaaleihin, ja puoluekannaltaan hän oli pitkän linjan sosiaalidemokraatti. 
Hän toimi helsinkiläisen Arbetarbladetin päätoimittajana 1973–1979, kunnes hän siirtyi 1979 Ruotsiin ja Aftonbladetin toimitukseen. Stenius toimi Aftonbladetissa muun muassa poliittisena päätoimittajana. Hän kirjoitti kolumneja useisiin lehtiin.
Stenius toimi vapaana kirjailijana sekä Aftonbladetin ja Uutispäivä Demarin kolumnistina. Kirjailijana hänet tunnettiin Albert Speerin ja Jussi Björlingin elämää kuvaavista teoksistaan.
Steniuksen teos Totuudesta ja valheesta (2005) kertoo valheesta ja sen eri muodoista. Tämä oli tuttu teema Steniukselle, joka jo Speer-teoksessaan käsitteli Hitlerin luotetun suhtautumista totuuteen ja elämään suurena valheena.
Steniuksen teos Koiria, rakkautta ja surua (2008) on omaelämäkerrallinen teos, jossa hän kertoo elämästään koiriensa kautta. Steniuksella oli elämänsä varrella lukuisia mäyräkoiria, ja hän hahmottikin elämänsä koiriensa mukaan. 
Stenius valittiin Ruotsissa lehdistöasiamieheksi (PO eli allmänhetens pressombudsman) toukokuussa 2007. Hän astui virkaan syyskuun puolivälissä 2007 ja jäi eläkkeelle huhtikuussa 2011. Hän joutui voimakkaan kritiikin kohteeksi Expressen-lehteen liittyvästä päätöksestään. Jutussa väitettiin, että Jan Guillou on neuvostoagentti. Guillou vetosi lehdistöasiamieheen eli Steniukseen, joka antoi lehdelle langettavan tuomion. Päätös vuoti julkisuuteen ennen kuin se ehti lopulliseen käsittelyyn lehdistön mielipideneuvostoon (Pressen opinionsnämnd), ja Stenius sai moitteita muun muassa siitä, että hän oli käyttänyt sanaa spion (vakooja) lehden käyttämän sanan agent (agentti) sijasta. Neuvoston päätös oli kuitenkin lehdelle vapauttava. 
Stenius vihittiin kunniatohtoriksi Åbo Akademissa vuonna 2008.
Fabian Wrede -luokan koululaiva

Rakenne

Fabian Wrede -luokan alukset ovat teräsrunkoisia kansirakenteiden ollessa alumiinia. Aluksissa on yksi 500 kW CAT C 18 -moottori, yksi potkuri sekä keulapotkuri. Apukoneena on 38 kVA:n dieselagregaatti. Miehistönä voi olla kahdeksan varusmiestä sekä 2+2 kouluttajaa ja miehistönjäsentä. Erityisesti koululaivoiksi suunniteltuina alusten komentosillan varustelu on tehty suurempien sota-alusten mukaisesti, konehuone on tarpeeksi tilava oppilaille ja ruokailutila voidaan muuttaa opetushuoneeksi.

Alukset

Fabian Wrede -luokan alukset on nimetty vanhojen Von Fersen -luokan yhteysalusten mukaan Ruotsin vallan ajan suomalaisaatelisten nimillä. Fabian Wrede, kylkinumeroltaan 690, on nimetty Fabian Casimir Wreden mukaan ja luovutettiin merivoimille 15.8.2006. Wilhelm Carpelan (691), Wilhelm Carpelanin kaima luovutettiin 14.6.2007. Viimeisimpänä Axel von Fersen vanhemman mukaan nimetty Axel von Fersen (692) luovutettiin 30.6.2008.
Apinajuttu

Juoni

Apinajutussa keski-ikäistyvät nuoruuden bändikaverit kokoontuvat harjoittelemaan ja keskustelemaan yhtyeen naisjäsenen häiden alla.
Leveä selkälihas

Leveä selkälihas (lat. musculus latissimus dorsi) on suuri selän pinnallinen lihas. Sen tehtävä on olkavarren lähentäminen ja laskeminen vartaloon nähden sekä olkanivelen sisäkierto. Leveä selkälihas lähtee lannerangan ja alimpien rintarangan (Th7-L5) nikamien okahaarakkeista (lat. Processus spinosus), ristiluusta (lat. Sacrum), suoliluun harjasta (lat. Crista spina iliaca) sekä alimmista kylkiluista (lat. 10.-12. Costa) ja kiinnittyy olkaluun yläosaan (Crista tuberculi minoris). Leveää selkälihasta hermottaa N. thoracodorsalis (C6-C8).
Kuntosalilla leveää selkälihasta voi harjoittaa esimerkiksi kulmasoudulla, leuanvedolla sekä erilaisilla taljaliikkeillä. Kehonrakentajien usein tavoittelema V:n muotoinen vartalo perustuu juuri leveiden selkälihasten kasvattamiseen.
Amerikantaikapähkinä

Levinneisyys ja kasvupaikat

Amerikantaikapähkinä on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista Mississipiltä Atlantin rannikolle. Se kasvaa tuoreissa-kosteissa, mieluiten runsasravinteisissa metsänreunoissa ja jokivarsissa, joskus metsissäkin. Harvemmin sitä tavataan rantakallioilla ja merenrannoilla. Ilmastollisesti amerikantaikapähkinä on temperaattinen-keskimeridionaalinen, mereinen-lievästi mereinen.

Käyttö Suomessa

Suomessa amerikantaikapähkinää käytetään koristepensaana, mutta se on harvinainen ja varsin vähän käytetty. Amerikantaikapähkinän voi nähdä ainakin Helsingin yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Kaisaniemessä sekä Turun yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Ruissalossa.
Amerikantaikapähkinän koristearvo perustuu kukkiin, jotka ilmaantuvat myöhään syksyllä. Suomessa kukinta tapahtuu vain hyvin pitkinä, lämpiminä syksyinä tai pitkien suojasäiden aikana talvella. Kukat ovat kirkkaankeltaisia, noin kaksisenttisiä ja sijaitsevat kolmittain lehtihangoissa.

Kasvattaminen ja lisäys

Suomessa amerikantaikapähkinä menestyy puuvartisten kasvien menestymisvyöhykkeillä I-II, mutta vain suotuisilla kasvupaikoilla. Se kasvaa parhaiten aurinkoisessa tai puolivarjoisessa, kosteassa, runsasravinteisessa ja runsashumuksisessa paikassa.
Amerikantaikapähkinää voi lisätä siemenistä. Ne ovat mustia ja kiiltäväpintaisia. Amerikantaikapähkinän kotahedelmä aukeaa kypsyttyään äkkinäisesti, jolloin siemenet sinkoutuvat maastoon. Siemenet vaativat vähintään kolmen kuukauden kylmäkäsittelyn. Itäminen voi kestää kaksi vuotta.
Axel Gabriel Corander

Axel Gabriel Corander (23. maaliskuuta 1827 Mikkelin pitäjä – 29. syyskuuta 1877 Viipuri) oli suomalainen opettaja, kirjailija ja toimittaja.
Coranderin vanhemmat olivat nimismies Karl Fredrik Corander ja Lovisa Charlotta Nass. Opettaja ja toimittaja Claes Fredrik Corander (1822-1872) ja kirkkoherra, opettaja, sanomalehtimies ja suomen kielen tutkija Henrik Konstantin Corander (1814–1878) olivat hänen veljiään. Corander valmistui maisteriksi 1850 ja toimi ensin opettajana Helsingissä sekä sitten 1852-1874 aluksi matematiikan ja myöhemmin uskonnon lehtorina Viipurissa. Hän painatti 1848 ensimmäisen suomalaisen pitäjänkertomuksen Kertoelma Suur-Savosta eli Mikkelistä, kirjoittaen nimensä muotoon A. G. Korander. 1861 hän julkaisi oppikirjan Utkast till finsk satslärä, josta ilmestyi uusi täydennetty painos 1865 muun muassa Julius Krohnin antamiin tietoihin perustuen. Corander työskenteli Viipurissa myös sanomalehtimiehenä, toimittaen Sanan-Lennätintä sekä Otawaa 1862-1863 ja Ilmarista 1871-1872. Hän toimi myös Viipurin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sihteerinä 1857-1875.
Coranderin puoliso vuodesta 1854 oli Sofia Calonius (k. 1913).
Matt Stajan

Seuraura

Stajan siirtyi kaudeksi 2000–2001 OHL-joukkue Belleville Bullsiin, joka varasi hänet 79. pelaajana vuonna 2000. Hän teki kaudella 2001–2002 läpimurtonsa tehoilla 33+52=85. Stajan oli OHL:n pistepörssin kuudestoista ja joukkueensa sisäisessä pistepörssissä kolmas Nathan Robinsonin ja Mike Renzin jälkeen. Kesken kauden Windsor Spitfiresistä Bullsiin siirtynyt Jason Spezza sijoittui joukkueen pistepörssissä neljänneksi, mutta hän teki OHL:ssä yhteensä enemmän pisteitä kuin Stajan. Kesällä 2002 Toronto Maple Leafs varasi Stajanin toisella kierroksella numerolla 57.
Kauden 2002–2003 Stajan pelasi vielä lähinnä Belleville Bullsissa. Hän oli tehoilla 34+60=94 joukkueen paras pistemies ja koko OHL:n pistepörssin kahdeksas. Stajan teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa maaliskuussa 2003. Hän pelasi jo keväällä 2003 yhden ottelun sekä AHL-joukkue St. John's Maple Leafsissa että yhden NHL-ottelun Toronto Maple Leafsissa. Stajan teki NHL-debyytissään 5. huhtikuuta 2003 myös ensimmäisen maalinsa Ottawa Senatorsin Martin Prusekin taakse. AHL-debyytissään hän antoi yhden syöttöpisteen.
Tulokaskaudella 2003–2004 Stajan pelasi koko kauden ylhäällä NHL:ssä. Hän teki 69 runkosarjaottelussa tehot 14+13=27. Stajan pelasi kauden aikana myös NHL:n nuorten tähdistöottelussa, jossa hän korvasi nilkkavammasta kärsineen Garnet Exelbyn. NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 hän pelasi farmijoukkue St. John Maple Leafsissa. Stajan teki 80 ottelussa tehot 23+43=66 ja oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies David Lingin ja Kyle Wellwoodin jälkeen. Stajan teki syyskuussa 2006 kaksivuotisen ja 1,75 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Maple Leafsion kanssa. Kaudella 2008–2009 Stajan teki Toronto Maple Leafsissä hyvät tehot 15+40=55 ja oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies Jason Blaken ja Oleksi Ponikarovskyin jälkeen. Hän oli myös Maple Leafsin paras syöttäjä. 
Tammikuussa 2010 Stajan kaupattiin Niklas Hagmanin, Jamal Mayersin ja Ian Whiten kanssa Calgary Flamesiin vaihdossa Dion Phaneufiin, Fredrik Sjöströmiin ja Keith Aulieen. Hän oli joukkueeseen siirtyessä Maple Leafsin paras pistemies. Stajanin kausi oli pisteiden valossa tähän mennessä uran paras, kun hän teki 82 ottelussa tehot 19+38=57. Maaliskuussa 2010 hän teki Flamesin kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen ja hän tienaa 3,5 miljoonaa dollaria kaudessa.

Muuta

Stajanin Maple Leafsissä käyttämällä pelinumerolla 14 oli hänelle suurta merkitystä. Stajan käytti numeroa hänen edesmenneen koripalloilijasetänsä Robertin kunniaksi. Robert kuoli syöpään vain 22-vuotiaana. Matt Stajan oli tuolloin kuusi vuotta vanha. Hän käytti numeroa 14 Maple Leafsissä myös kunnioittaakseen suosikkipelaajaansa Dave Keonia, joka pelasi joukkueessa menestyksekkään uran.
Muistojeni kahvila

Musiikki

Elokuvaa varten sanoitetut ja sävelletyt laulut ovat keskeinen osa elokuvan tarinaa. Säveltäjä Heikki Sarmanto on säveltänyt Valto Baltzarin elokuvakäsikirjoituksen laulujen sanoitukset kappaleiksi. Lisäksi Prahan filharmoninen orkesteri soittaa Sarmannon säveltämissä elokuvan lauluissa ja teemamusiikissa Vili Ollilan tekemän orkestraationuotituksen pohjalta.
Lauluja tulkitsevat elokuvassa lukuisat suomalaiset ja ranskalaiset tähdet.
Sarmanto on kuvannut kappaleita omin sanoin näin: "Elokuvan kappaleissa on hyvin erilaisia atmosfäärejä, mutta maaginen sana jolla voisi kuvata tätä kokonaisuutta on kaiho. Tuhansia vuosia vanha kaiho, joka resonoi jostain ohjaaja Valto Baltzarin sisimmästä. Jokaisessa kappaleessa on oma viehätysvoimansa ja jokainen laulu on oma tarinansa." Arttu Wiskarin Mökkitie Recordsin musiikin sovittajana toimiva Mika Laakkonen on hakenut elokuvan kappaleisiin modernia soundia Sarmannon jazz-sävellyksiä kunnioittaen.

Tuotanto

Elokuva on kuvattu Suomessa ja Ranskassa. Helsingin ja Cherbourgin kaupungit ovat elokuvan virallisia yhteistyökaupunkeja.
Osa elokuvan kuvauksista sijoittuu Porvooseen, Sipooseen, Kauniaisiin ja Mäntsälään. Elokuvan tuottajat ovat Valto Baltzar ja Kimmo Koskela. Koskela on myös elokuvan kuvaaja. Koskelan kuvausjälki on saanut kriitikoilta kiitosta hänen aikaisemmin ohjaamassaan dokumentissa Soundbreaker. Kahdessa maassa kuvattu tuotanto on työllistänyt kymmeniä elokuva-alan ammattilaisia. Maria Jännes toimi elokuvan lavastajana ja puvustajana on monia kansainvälisiä tuotantoja Ranskassa puvustanut Anu Gould. Lavastuksessa keskeistä on ollut suomalainen design, esimerkiksi Yrjö Kukkapuro ja Marimekko ovat lavastuksessa esillä. 
Elokuvassa ovat mukana myös Elisa Viihde, Fortum, Business Finland ja Taideteollinen korkeakoulu. Elokuva on yksi ensimmäisiä elokuvia maailmassa, jota kuvataan puhtaalla sähköllä.

Julkaisu

Elokuvan ensi-ilta on vuonna 2020.
Karjolampi (Keuruu, Tarhia)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Keurusselän lähialueeseen (35.621) se kuuluu.