google/wiki40b huggingface dataset:
Squier

Soittimet

Squier on Fenderin "karvalakkibrändi" samalla tavoin kuin Epiphone puolestaan Gibsonin, ja Squierit on tähdätty nimenomaan aloitteleville muusikoille. Vaikka Squiereita ei aina arvostetakaan kovin paljoa, monet ammattimuusikot käyttävät Squier-merkkisiä kitaroita. Squierit on yleensä valmistettu jostain halvemmasta puulajista (mm. agathis) kuin kalliimmat kitarat, ja tallan osat ovat valuterästä työstetyn teräksen sijaan. Kaikkein halvimmat Squierit valmistetaan laminoidusta puusta (vanerista). Laminoidussa puussa on etunsa kitaroiden massatuotannossa, sillä laminoitua puuta voidaan työstää nopeammin kuin kokopuuta (kokopuu vaatii pitkän ja vaativan esikäsittelyn), ja siinä voidaan käyttää enemmän koneellisia tuotantovaiheita kuin kokopuussa. Laminointi on myös edullista, eikä siinä käytettävän puun tarvitse olla priimaa.

Tuotanto

Toisin kuin Fender, jonka tuotantolaitokset ovat USA:ssa, Japanissa ja Meksikossa, Squierin tehtaat toimivat Aasiassa. Kitaroista valmistetaan pääasiassa kahta sarjaa, jotka ovat Standard ja hieman halvempi Affinity, jota sanotaan maailman parhaaksi aloittelijakitaraksi. Squier aloitti toimintansa vuonna 1982. Ensimmäiset Squierit valmistettiin Japanissa, ja niitä pidetään nykyään laadultaan vähintään samantasoisena kuin Yhdysvalloissa tuolloin valmistettuja Fendereitä. Näistä kuuluisin sarja oli Squier JV Stratocaster. 
Nykyään Squiereita valmistetaan Indonesiassa ja Kiinassa. Squiereita on valmistettu myös Etelä-Koreassa ja joitakin vuosia Squier II -nimellä Intiassa. Korean Squierit ovat hyvässä maineessa, mutta Intiassa valmistettuja Squier II -kitaroita pidetään erittäin heikkolaatuisina.
Fender siirsi kalleimpien halpamalliensa tuotannon 1990-luvun alussa Meksikoon, Ensenadan kaupungissa sijaitsevaan nykyaikaiseen soitintehtaaseen. Näistä malleista käytetään nimeä "Fender Mexican", ja niillä Fender halusi lunastaa takaisin japanilaisten laatutuotteiden imagon sekä parantaa mainettaan halpakitaramarkkinoilla. Fender Mexicanit valmistetaan kokopuusta nykyaikaisilla työstökoneilla, ja niiden metalli- ja sähköosat tuodaan Fenderin Kalifornian tuotantolaitoksilta. Sähköosissa tosin käytetään usein halvempia - ja heikkolaatuisia potentiometrejä ja mikrofoninvalitsimia - kuin varsinaisissa USA-Fendereissä. "Fender Mexican" -mallit ovat asteen halvempia kuin yhdysvaltalaiset standardimallit ja erittäin suuressa suosiossa myös ammattimuusikoiden keskuudessa. Oman luokkansa Fenderin kitaramallistossa ovat Kaliforniassa valmistetut American Standard, American Deluxe, ja American Vintage. Myös monet artistien nimikkomallit valmistetaan Kaliforniassa.                                                                             
Squieria on valmistettu myös Yhdysvalloissa. Tämä malli on hyvin harvinainen. Joissakin näissä malleissa on sarjanumeron kohdalla merkintä  E = Eighties (1980s), ja N = Nineties (1990s), merkiksi vuosimallista.  Squierin valmistus lopetettiin Japanissa ja tuotanto oli tarkoitus siirtää Meksikoon. Meksikon tehtaiden tulipalotuhojen takia kyseinen malli valmistettiin Yhdysvalloissa. Tuotantoa oli n. 8 kk ajan vuosina 1989-1990. Kitarassa lukee Squier by Fender. Made in U.S.A
Edvard Wilhelm Borg

Edvard Wilhelm Borg (6. tammikuuta 1830 Pyhäjoki – 13. tammikuuta 1910 Oulu) oli suomalainen kirkkoherra ja kansakouluntarkastaja. 
Borgin vanhemmat olivat Ruoveden kirkkoherra Karl Jakob Borg (1788–1853) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Kristina Elisabet Frosterus. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja Vaasan lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1851. Borg opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi Kuopion hiippakunnassa 1853.
Borg oli pappina Limingassa ja Inarissa. Hän oli Inarissa kappalaisena vuodesta 1857 ja toimi samalla Inarin ja Utsjoen rokottajana 1856–1867. Borgista tuli Utsjoen vt. kirkkoherra 1859 ja vakinainen kirkkoherra 1860. Hän toimi samalla edelleen Inarin vt. kappalaisena 1860–1867 kunnes sai eron Utsjoen kirkkoherranvirasta vuonna 1867. Tämän jälkeen Borg oli vuodesta 1867 Raahen ja Saloisten vt. kirkkoherrana ja vakinaisena kirkkoherrana vuodesta 1868. Hän sai rovastin arvon 1873 ja hän toimi vt. lääninrovastina 1884. Viimeksi Borg oli Pieksämäen kirkkoherrana vuodesta 1886 alkaen. Hän toimi kirkkoherran toimen ohella myös Oulun läänin eteläosien kansakouluntarkastajana 1868–1883. 
Borg suoritti ensimmäisenä inarinsaamen kielen tutkinnon 1858 saaden todistuksen professori Elias Lönnrotilta. Hän suoritti 1860 myös pohjoissaamen kielen tutkinnon. Borg laati inarinsaamenkielisen aapisen ja Lutherin Vähä katekismuksen ja kokosi inarinsaamelaisia satuja, jotka hän julkaisi saamen- ja suomenkielisin tekstein.
Edvard Wilhelm Borg oli naimisissa 1856–1877 Hilma Johanna Malmbergin (k. 1877) kanssa ja 1878–1906 Karolina Vilhelmina Malmbergin (k. 1906) kanssa. Hänen poikiaan olivat kihlakunnantuomari Carl Herman Edvard Borg (1863–1924), Oulun piirilääkäri Gabriel Gustaf Wilhelm Borg (1867–1952), Teollisuudenharjoittajien keskinäisen tapaturmavakuutusyhtiön toimitusjohtaja, vakuutusneuvos Adolf Fredrik August Borg (1869–1944) ja Tuomarniemen metsäkoulun johtaja Johan Aron Arvid Borg (1878–1939).
Ylä-Maksinka

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 63 500 kuutiometriä eli 0,0001 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,3 metriä ja suurin syvyys on 4,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,2 metriä mpy.
Laçınin piirikunta

Laçınin piirikunta (azeriksi Laçın rayonu, ven. Лачинский район, Latšinski raion) on Azerbaidžaniin de jure kuuluva hallintoalue. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1883 neliökilometriä.
Laçınin piiri sijaitsee Azerbaidžanin lounaisosan vuoristoseudulla Vuoristo-Karabahin ja Armenian välissä. Maan virallisen hallinnollisen jaon mukaan se rajoittuu pohjoisessa Kəlbəcərin, idässä Xocalın, Şuşan ja Xocavəndin sekä etelässä Qubadlın piireihin.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Laçınin piirissä oli 47 300 asukasta. Sen hallinnollinen keskus oli Laçınin kaupunki. Armenialaiset joukot valtasivat piirin Vuoristo-Karabahin sodan aikana vuonna 1992. Azerbaidžanin ilmoituksen mukaan sieltä pakeni muualle maahan 65 500 ihmistä.
Nykyään Laçınin piiri on osa de facto itsenäistä Vuoristo-Karabahin tasavaltaa. Valtaosa entisestä piiristä kuuluu Vuoristo-Karabahin Kašatagin piiriin ja pieni osa Šušin piiriin.
Mellakka

Mellakka tarkoittaa väkijoukon suorittamaa väkivaltaa, joka on yleensä mielipiteenilmaus tai reaktio johonkin epämiellyttävään tapahtumaan. Mellakoiden mahdollisia syitä voivat esimerkiksi olla hallitusvallan toimet kuten verotus tai asevelvollisten kutsunnat, uskonnolliset erimielisyydet tai urheilutapahtumat. Mielenosoitus saattaa kärjistyessään muuttua mellakaksi.
Suomen rikoslain 17. luku kieltää mellakan, väkivaltaisen mellakan sekä väkivaltaisen mellakan johtamisen. Rikoslain 17 luvun 2 §:n mukaan ”joka väkijoukon selvästi aikoessa käyttää henkilöön kohdistuvaa väkivaltaa tai aiheuttaa omaisuuteen kohdistuvaa huomattavaa vahinkoa osallistuu teoillaan väkijoukon toimintaan ja jättää tällöin noudattamatta toimivaltaisen viranomaisen laillisessa järjestyksessä antaman hajaantumiskäskyn, on tuomittava mellakasta sakkoon tai vankeuteen enintään yhdeksi vuodeksi.” Väkivaltaisesta mellakasta tuomitaan sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi ja väkivaltaisen mellakan johtamisesta vankeuteen enintään neljäksi vuodeksi. Osallistuminen teoilla väkijoukon toimintaan siis on riittävä peruste syyllistymiselle rikosnimikkeeseen. Tavallisia poliisivoimia ei lähetetä hajottamaan mellakkaa vaan mellakan purkaa raskaammin varustautuneet mellakkapoliisit.
Tuntsan sota

Juoni

Sissikomppania ajaa takaa huoltokolonnaan iskenyttä vihollisjoukkoa ja ylittää Tuntsajoen. Ylikersantti Rytkönen haavoituu pahasti ja hänet haudataan, koska hänen luullaan kuolleen. Rytkönen kuitenkin herää pahasti havoittuneena.
Naamiotuliperä

Levinneisyys

Naamiotuliperää tavataan Australian lounaisosissa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kansainvälisyys

Kansainvälisyys tarkoittaa kansojen tai valtioiden välistä asiaa. Taloudessa kansainvälisyys viittaa erityisesti muunmaalaisiin verrattuna kilpailukelpoiseen, maailman parhaisiin kuuluvaan.
Kosti Linna

Kosti Kalevi Linna (s. 11. heinäkuuta 1931) on suomalainen säveltäjä ja sanoittaja.
Irakin etsintäkuulutuspelikortit

Irakin etsintäkuulutuspelikortit (engl. Most-wanted Iraqi playing cards) on Yhdysvaltain viranomaisten Irakin sodan alussa pelikorttien muodossa julkaisema lista Saddam Husseinin hallinnon etsityimmistä irakilaisviranomaisista. Henkilöistä 40 on pidätetty tai surmattu. Maat ovat arvojärjestyksessä pata, risti, hertta ja ruutu.

Jokerit

Pakassa on myös kaksi jokerikorttia, joista toinen käsittelee Irakin sotilasarvoja ja toinen arabiankielisiä nimiä.
Örebro SK Bandy

Historia

Örebro SK Bandy, ÖSK, on perustettu vuonna 1908. Seuran menestyksekkäimmät vuodet sijoittuvat 1950-1960 -luvuille, jolloin seura voitti viisi Ruotsin mestaruutta. SM-finaalissa Örebro SK on pelannut kymmenen kertaa.
Domnonia

Domnonia (ransk. Domnonée) oli bretonien varhaiskeskiaikainen ruhtinaskunta nykyisen Bretagnen pohjoisosissa Ranskassa. Ruhtinaskunnalla oli mahdollisesti historiallinen yhteys Dumnoniaan Britteinsaarilla. Omana poliittisena yksikkönään se katosi Bretagnessa varhaiskeskiajan jälkeen.
Domnonian käsittäneen alueen laajuutta ei tunneta tarkasti ja sen alue lienee suurentunut ja pienentynyt eri aikoina. Sen ydinalue käsitti nykyisen Bretagnen pohjoisosat Côtes-d’Armorin ja Finistèren departementtien alueella. 
Domnonian nimi on johdettu vanhasta Lounais-Englantia asuttaneiden brittiheimon nimestä dumnonii ja heidän asuinalueestaan Dumnonia. Sama heimo antoi nimensä Englannin Devonin nykyiselle kreivikunnalle. Domnoniaan Bretagnessa eli tuolloin Rooman valtakuntaan kuuluneen Armorican alueelle alkoi saapua brittien muuttoaaltoja ja nimestä päätellen Domnonian asukkaat tulivat Dumnonian alueelta. On mahdollista, että heidän alueensa Englannin kanaalin molemmin puolin muodostivat yhden yhtenäisen roomalaisen civitas-alueen. Rooman romahtaessa alueesta kehittyi varhaiskeskiaikainen kuningaskunta. Cornwalllle nimensä antanut civitas cornovii muodosti Domnonian tapaan Cornouaille eli Kernev nimisen valtion Bretagnen luoteisosiin.
Bretagnelaisissa historiallisissa lähteissä Domnonia mainitaan kuninkaiden eli reges hallitsemana valtiona. Merovingien frankkivaltakunnan lähteet puhuvat heistä puolestaan vain kreiveinä eli comtes. Historiallisten lähteiden perusteella ehkä tunnetuin Domnonian hallitsija oli 600-luvulla elänyt Iudichael. Domnonia mainitaan myös bretagnelaisen pyhimyksen Gwennolen (Uuinuualoe) elämäkerrassa, jonka kirjoittaja mainitsee Domnonian olleen tunnettu pyhänhäväistyksistään ja haureista juhlista. Bretagnen sittemmin yhdistyessä Domnonia katosi merkittävänä tekijänä varhaiskeskiajan jälkeisen Bretagnen poliittisessa tai kirkollisessa hallinnossa. Kuitenkin ennen Napoleonin valtaannousua osa ruhtinaskunnan alueesta muodosti Domnonée-nimisen aluehallinnollisen yksikön.
Nikolai Vatutin

Tausta

Nikolai Vatutin syntyi Voronezin läänissä (nykyinen Kurskin lääni) maantyöläisperheeseen.
Hän liittyi puna-armeijaan vuonna 1920, jolloin Venäjän sisällissota oli vielä käynnissä. Hän taisteli Ukrainassa toimivia Nestor Makhnon johtamia anarkisteja vastaan. Vuonna 1921 hän liittyi kommunistiseen puolueeseen ja eteni keskijohdon tehtävissä. Vuodesta 1926 vuoteen 1936 hän vuoroon johti eri yksiköitä ja vuoroon opiskeli muun muassa Frunzen sotilasakatemiassa ja yleisesikuntaupseeriksi. Vuosien 1937–1938 aikana Lev Trotskin valtaan nostamat ja tsaarin armeijasta vallankumouksessa puolta vaihtaneet upseerit puhdistettiin pois puna-armeijan johtavilta paikoilta. Tässä yhteydessä avautui Vatutinille tie kenraalikuntaan. Vuonna 1938 hän sai divisioonankomentajan aseman ja pääsi Kiovan sotilasläänin yleisesikuntaan. Samaan aikaan hän työskenteli ahkerasti kommunistisen puolueen tehtävissä, joka loi hänelle hyvät suhteet poliittisiin upseereihin.

Toinen maailmansota

Vuonna 1939 Vatutin suunnitteli Neuvostoliiton osuuden Puolan offensiivista. Tällöin hän toimi puna-armeijan eteläisen ryhmän esikuntapäällikkönä. Vuonna 1940 hän liitti Romanian Bessarabian Neuvostoliittoon Georgi Žukovin johtamassa operaatiossa. Molemmat operaatiot olivat rauhanomaisia, ilman taisteluja, mutta logistisesti opettavaisia. Vatutin nousi kenraaliluutnantiksi. Hänestä tuli yleisesikunnan operatiivisen osaston päällikkö. Hän oli tähän liian kokematon, mutta Josif Stalinin suosiossa, jollaisia kenraaleja ei kovin montaa tuohon aikaan ollut. Hän oli osin vastuussa Neuvostoliiton heikosta valmiudesta vastata Saksan hyökkäykseen 22. kesäkuuta 1941.
30. kesäkuuta 1941 hänestä tuli Georgi Žukovin varakomentaja ja puna-armeijan luoteisrintaman esikuntapäällikkö. Hän osoitti täällä taistelunjohto-osaamisensa. Hän pyrki valikoimaan osaavimmista alaisistaan uusia johtajia ja kouli heitä. Hänen puolustuksensa perustui hyökkäykseen.
Vuonna 1942 hänestä tehtiin Brjanskin rintaman (myöhemmin Voronežin rintama) komentaja ja hän toimi puna-armeijan komentajana Kurskin taistelussa. Rintama uudelleen nimettiin 1. Ukrainan rintamaksi ja lokakuussa 1943 Vatutin johti Kiovan vapautustaistelua.

Salamurhan uhri

Vatutin jäi natsien aseistaman Ukrainan kapinallisarmeijan väijytykseen kaukana rintaman takana 28. helmikuuta 1944 ja kuoli saamiinsa vammoihin 14. huhtikuuta.
Lee Smolin

Lee Smolin (s. 1955) on yhdysvaltalainen fyysikko. Smolin epäilee nykyfysiikan valtavirtana olevaa säieteoriaa, ja myös kvanttiteoriaa, jonka muotoilua matemaattisiksi kaavoiksi hän ei pidä tyydyttävänä.

Koulutus, ura ja perhe

Smolin opiskeli Hampshire Collegessa merkittävän fyysikon Herb Bernsteinin ohjauksessa. Teoreettisen fysiikan tohtoriksi hän valmistui Harvardin yliopistosta. Hän toimi useissa yliopistoissa ja vieraili myös eurooppalaisissa yliopistoissa, kuten Oxfordissa, Cambridgessa ja Rooman yliopistossa. Sen jälkeen hän muutti Kanadaan työskentelemään teoreettisen fysiikan Perimeter Instituteen, jonka perustamisessa hän oli mukana. 
Smolinin äiti Pauline Smolin on näytelmäkirjailija ja isänsä Michael Smolin on ympäristö- ja prosessi-insinööri. Hänen veljensä David M. Smolin on professorina Cumberlandin oikeustieteellisessä tiedekunnassa Samfordin yliopistossa Alabamassa. Hänen puolisonsa on juristi Dina Graser.

Teorioita

Smolin on esittänyt teorioita liittyen kvanttigravitaatioon. Kvanttigravitaation tarkoitus on yhdistää kaksi fysiikan pääteoriaa. Hänen mielestään silmukkakvanttigravitaatio ja säieteoria voivat olla saman teorian eri puolia. Smolin tunnetaan parhaiten ajatuksesta, jonka mukaan mustan aukon synty luo uuden maailmankaikkeuden jonnekin maailmankaikkeutemme taakse, meille tuntemattomiin ulottuvuuksiin. 
Kirjassaan Kvanttipainovoima Smolin kuvaa kansantajuisesti yrityksiä yhdistää kvanttiteoria ja yleinen suhteellisuusteoria 1960-luvulta lähtien. Smolin tarkastelee esimerkiksi Wheeler–DeWitt-yhtälöä, jolle on aikaisemmin ollut vaiketa löytää ratkaisua, mutta jolle Smolin on löytänyt äärettömän määrän tarkkoja ratkaisuja.
Aika ja avaruus on ajateltu Newtonista lähtien jatkuviksi. Tämän Smolin kiistää ja väittää aika-avaruutta kvantittuneeksi: on olemassa sekä pienin aika, Planckin aika, että pienin pituus, Planckin pituus. 
Säieteorian ja yleisen suhteellisuusteorian heikkoudeksi Smolin laskee riippuvuuden oletetusta tausta-avaruudesta. Hänen mukaansa ajan ja avaruuden pitää päinvastoin rakentua teoriasta. Näitä rakennuspalikoita ovat äärimmäisen pienet silmukat. Toisiinsa lomittuneet ja kietoutuneet silmukat muodostavat spinverkon. Nämä alkeispinta-alat ja -tilavuudet ovat vain Planckin mittojen kokoisia. Kaukaa katsoen niiden muodostama rakenne näyttää sileältä ja jatkuvalta, jollaisena me ajan ja avaruuden koemme.
Säikeet, jotka ovat Planckin pituuteen verrattuna suuria, saattavat vastata spinverkossa eteneviä aaltoja. Näin silmukkapainovoima muodostaisi tausta-avaruuden säikeille.
Smolinin mielipiteet ovat herättäneet laajaa väittelyä fyysikoiden keskuudessa. Eräs johtavista säieteoreetikoista Joseph Polchinski on arvostellut Smolinin teoksessaan The Trouble with Physics esittämiä ajatuksia.
Jaakko Rahola

Jaakko Juhani Rahola (vuoteen 1906 Helenius; 1. kesäkuuta 1902 Mänttä – 10. syyskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen laivanrakennuksen asiantuntija, joka toimi Teknillisen korkeakoulun laivanrakennusopin professorina 1941–1955, rehtorina 1955–1965 sekä Suomen kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikkönä 1965–1969. Rahola julkaisi vuonna 1939 merkittävän tutkimuksen The judging of stability of ships, jossa hän määritteli niin sanotun Raholan kriteerin laivojen vakaudelle.
Rahola oli mänttäläisen kauppiaan poika. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereelta vuonna 1920 ja valmistui 1925 diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolta, pääoppiaineenaan laivanrakennus. Hän suoritti myös merisotatekniikan kurssit Sotakorkeakoulussa ja työskenteli 1925–1933 Suomen sotasataman laivanrakennusinsinöörinä. Sen jälkeen Rahola toimi 1933–1940 merivoimien esikunnan konstruktiotoimiston ja 1940–1944 laivanrakennustoimiston päällikkönä. Vuonna 1944 hän oli vähän aikaa valtion laivatelakan toimitusjohtajana. Saman vuoden syksyllä Rahola nimettiin vastaperustetun Sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan (Soteva) laivanrakennustoimiston päälliköksi. Vuosina 1948–1950 hän oli Sotevan laivanrakennusjohtaja. Tuona aikana rakennettiin 518 sotakorvauksina Neuvostoliittoon toimitettua alusta.
Rahola väitteli 1940 tohtoriksi ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin laivanrakennusopin professoriksi Teknilliseen korkeakouluun. Vuodesta 1945 hän oli myös oppilaitoksen koneinsinööriosaston johtaja, kunnes kohosi 1955 rehtoriksi. Rahola oli 1947–1965 myös Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen (VTT) hallituksen jäsen. Vuonna 1965 hän siirtyi kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäälliköksi, missä tehtävässä toimi neljä vuotta ennen eläkkeelle jäämistään. Hän edusti virassa perinteistä teknistä asiantuntemusta.
Raholalla oli lukuisia luottamustoimia. Hän toimi 1956–1962 Tekniikan edistämissäätiön hallituksen ja 1955–1965 Outokumpu Oy:n säätiön hallituksen puheenjohtajana. Hän kuului 1946–1965 Merenkulun säätiön hallitukseen, vuodesta 1954 Valmet Oy:n johtokuntaan, 1955–1965 Akateemiseen lautakuntaan, vuodesta 1960 Emil Aaltosen säätiön hallitukseen ja vuodesta 1965 Jenny ja Antti Wihurin rahaston hallitukseen. Rahola oli myös 1924–1925 Teknillisten ylioppilaiden puheenjohtaja ja 1945–1955 inspehtori. Lisäksi hän kuului Kulosaaren kunnanvaltuustoon vuosina 1937–1945.
Rahola oli vuodesta 1926 naimisissa arkkitehti Armas Lindgrenin tyttären Marianna Lindgrenin kanssa. Heidän poikansa Jaakko Rahola nuorempi on koonnut verkkoon ruokasanaston Raholan syötäviä sanoja. Suomen laivaston komentajana ja merenkulkuhallituksen pääjohtajana toiminut kontra-amiraali Eero Rahola oli Jaakko Raholan veli, samoin kuin opetusneuvos, osuustoimintaliikkeen vaikuttaja Ilmari Rahola.
Operaatio RY

Operaatio RY oli toisessa maailmansodassa Japanin suunnitelma valloittaa Naurun ja Banaban saaret niiden huomattavien fosfaattiesiintymien takia. Operaation suunnittelu alkoi huhtikuussa 1942 ja alun perin suunnitelma oli tarkoitus toteuttaa 10. toukokuuta yhdessä Korallimeren taisteluun johtaneen operaatio Mon kanssa, mutta ensimmäinen yritys vallata saaret epäonnistui 15. toukokuuta mennessä. Operaatio toteutettiin myöhemmin onnistuneesti 29.–30. elokuuta 1942 välisenä aikana.
Sarjatalvikki

Ulkonäkö

Sarjatalvikki kasvattaa 10–25 cm korkean pystyn varren. Vihreinä talvehtivat lehdet ovat lyhytruotisia ja sijaitsevat varressa kierteisesti. Lehden lapa on 3–5 cm pitkä, kapean vastapuikea, tummanvihreä ja kiiltävä. Lehden kärki on lyhytsuippuinen ja laita isohampainen. Kukinto on 3–6 kukan sarja. Kukkaperät ovat pitkiä ja nystykarvaisia, kukat ovat noin 1 cm:n levyisiä ja väriltään vaaleanpunaisia. Sarjatalvikki kukkii Suomessa heinäkuussa.
Euroopassa ja Aasiasa tavattavat sarjatalvikit kuuluvat alalajiin umbellata. Pohjois-Amerikassa kasvaa kolmea muuta alalajia: occidentalis, cisatlantica ja acuta.

Levinneisyys

Sarjatalvikkia kasvaa Euroopassa Saksasta itään Uralille saakka. Pohjoisimmat esiintymät ovat Norjan, Ruotsin ja Suomen eteläosissa. Satunnaisemmin lajia tavataan myös Siperiassa. Sarjatalvikin kolmea muuta alalajia tavataan Pohjois-Amerikassa mantereen itä-, keski- ja länsiosissa. Suomessa sarjatalvikkia tavataan maan etelä-, keski- ja itäosissa. Laji on maassa suhteellisen harvinainen. Voimakkain kanta sillä on Itä-Suomessa. Sarjatalvikki on kuitenkin harvinaistunut niin, että se on arvioitu 2010 silmälläpidettäväksi lajiksi Suomessa.

Elinympäristö

Sarjatalvikkia kasvaa kuivahkoissa kangasmetsissä ja harjuilla.

Käyttö

Uutettuna sarjatalvikkia on käytetty kansanlääkinnässä reumaattisten vaivojen hoitamiseen.
Pyyhältäjät

Lajit ja anatomia

Pyyhältäjien heimoon kuuluu kaksi sukua ja noin 25 lajia. Ne ovat pienehköjä kaloja, jotka kasvavat pituudeltaan korkeintaan 15–30 cm:n mittaisiksi. Ruumiinmuodoltaan ne ovat ovaalinmallisia ja litteähköjä kaloja. Selkäeviä lajeilla on yksi ja se on lyhyt, peräevä sen sijaan on pitkä. Pyyhältäjien pyrstöevä on selkeästi haarautunut. Pyyhältäjälajien silmät ovat suuret ja suu keskikokoinen. Eräillä lajeilla on bioluminoivia elimiä. Väriltään kalat ovat tyypillisesti harmahtavia tai kellertävän ruskeita. Nuoret kalat voivat olla jopa läpinäkyviä. Uimarakko puuttuu tummapyyhältäjältä (Pempheris poeyi), mutta muilla lajeilla se on.

Levinneisyys ja elintavat

Pyyhältäjälajeja tavataan lämpimistä vesistä Atlantista, Intian valtamereltä ja Tyyneltämereltä. Ne liikkuvat matalissa vesissä suurina parvina koralliriuttojen läheisyydessä. Pyyhältäjät ovat yöaktiivisia ja viettävät päivät piileskellen koloissa ja luolissa. Lajien ravintoa ovat yöaktiiviset meroplanktoniin kuuluvat äyriäiset. Eräät heimon lajeista ovat hyvänmakuisia ruokakaloina, mutta niitä ei kalasteta kaupallisesti.
Vanadiinitrikloridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa vanadiinitrikloridi on punaisenviolettia kiteistä ainetta. Yhdiste on hygroskooppista ja liukenee veteen, mutta myös helposti hydrolysoituu veden vaikutuksesta. Kuumennettaessa se disproportioituu. Vanadiinitrikloridi liukenee etanoliin sekä koordinoituviin orgaanisiin liuottimiin kuten asetonitriiliin.