Raymond Radiguet

Elämä

Raymond Radiguet oli vanhin perheensä seitsemästä lapsesta, ja heidän isänsä oli piirtäjä Maurice Radiguet. Kansakoulun jälkeen hän läpäisi apurahaan tarvittavan testin ja saattoi näin jatkaa opintojaan pariisilaisessa Kaarle Suuren Lyseossa. Koulussa hän oli aivan tavallinen ja keskinkertainen oppilas. Koulussa hän keskittyi lähinnä lukemiseen ja erityisesti se kohdistui 1600- ja 1700-lukujen kirjoittajiin, eritoten hänen suosikkinsa oli madame de La Fayetten Clèvesin ruhtinatar. Hänen muita suosikkejaan olivat Stendhal ja Marcel Proust, sekä runoilijat Paul Verlaine, Stéphane Mallarmé, Arthur Rimbaud ja Kreivi de Lautréamont.
15-vuotiaana Radiguet lopetti koulunkäynnin ja omistautui journalismille. Han ystävystyi lehtimaailmassa André Salmonin, Max Jacobin, Pierre Reverdyn ja François Bernouardin kanssa. Tämä myös julkaisi vuonna 1920 Radiquet’n esikoisteoksen Les Joues en feu. Hän solmi tuttavuudet myös taidemaalarien Juan Gris, Pablo Picasso, Amedeo Modiglianin ja Jean Hugon kanssa. Hän liikkuu myös nuorten säveltäjien piireissä ja näin hän kohtasi Georges Auricin, Francis Poulencin ja Arthur Honeggerin, joiden teoksia hän piti yhtä suurta alkuperäisyyttä todistavina kuin kirjailijoiden ja taidemaalareiden teoksia. Hän kirjoitti myös nimimerkillä Rajky Canard enchaîné -lehden alkuaikoina.

Jean Cocteau

Yleensä on todettu, esimerkiksi kirjailija Ernest Hemingway, että Raymond Radiguet oli kirjailija, joka käytti seksuaalisuuttaan uran luomisen välineenä. Näissä merkeissä Radiguet kohtasi vuonna 1918 tulevalle kirjailijanuralleen merkityksellisen henkilön, sillä hänelle esiteltiin Jean Cocteau, joka innostuu nuoren runoilijan henkilöstä, neuvoo tätä ja rohkaisee työskentelemään. Lisäksi Cocteau avittaa Radigueta julkaisemaan runojaan avant-garde -lehdissä Sic ja Littérature.
Ystävykset ovat erottomat ja yhdessä he perustavat toukokuussa 1920 pienen Le Coq -lehden, joka on mielikuvitukselliseen ja luonteeltaan erittäinkin edistyksellinen ja sen avustajina toimivat esimerkiksi Georges Auric, taidemaalari Roger de la Fresnaye, Paul Morand ja Tristan Tzara. Lehden ensimmäisessa numerossa Radiguet julkaisee artikkelin, joka alkaa siirin kirjaimin sanoilla: ”DEPUIS 1789 ON ME FORCE À PENSER. J’EN AI MAL À LA TÊTE”. Lisäksi Jean Cocteau julkaisee erään kritiikin kritiikin.
Syyskuussa 1921 Piqueyssa. Kaukana Pariisista, johon Cocteau on Radiguet’n vienyt, tämä kirjoittaa loppuun teoksensa Le dable au corps. Seuraavana vuonna, edelleenkin yhteistoiminnassa Jean Cocteaun ja tämän ystävien kanssa. Hän kirjoittaa toisen ja viimeisen romaaninsa Le Bal du Comte d’Orgel
Vuonna 1923 kustantaja Bernard Grasset julkaisee teoksen Le Diable au corps (Paholainen ruumiissa) erityisen näyttävällä tavalla. Kustantajan teemana on korostaa 17-vuotiaan nuoren ensimmäistä romaania. Tällaisen rajun mainonnan edessä kritiikki on hämmästynyt ja mykistynyt sekä suhtautuu tekoseen vihamielisesti. Kuitenkin useat tunnetut kirjailijat osoittavat nuorelle kirjailijalle erityisen lämpimiä onnentoivotuksia, tällaisia kirjailijoita olivat Max Jacob, René Benjamin, Henri Massis ja Paul Valéry.
Raymond Radiguet kuoli 12. joulukuuta 1923.
Vuonna 1947 tunnettu ranskalainen elokuvaohjaaja Claude Autant-Lara ohjasi elokuvan Paholainen ruumissa, joka perustuu Radiguet’n romaaniin ja jonka pääosassa on Gérard Philipe. Elokuvan valmistuminen juuri toisen maailmansodan jälkeen aiheutti puolestaan myös hämminkiä.