google/wiki40b huggingface dataset:
Ruutana (Jämsä, Haukilahti)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee mäksiellä ylängöllä Pesävuoren ja Niittykorvenmäen välisessä pienessä notkossa. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Se itäpuolelta kulkee Haukilahdesta alkava metsäautotie, jonka läheisyydessä sijaitsee laavu.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 141,2 metriä mpy. Lammesta on kaivettu laskuoja Pesäjärveen.
Benigno Luigi Papa

Benigno Luigi Papa (s. 25. elokuuta 1935 Spongano) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 25. maaliskuuta 1961 ja nimitettiin Oppido Mamertina-Palmin hiippakunnan johtoon 29. syyskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Anastasio Alberto Ballestrero, jota avustivat Andrea Mariano Magrassi ja Aureliano Sorrentino.
Papa sai 11. toukokuuta 1990 nimityksen Taranton arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 21. marraskuuta 2011.
Kino Tapio

Elokuvateatteri Kino Tapio Joensuussa on yksi Suomen vanhimmista alkuperäisessä käytössä toimivista elokuvateattereista. Se on toiminut vuodesta 1927. Teatterin alkuperäinen nimi on Oy Elävienkuvien Teatteri Tapio. Sen ensimmäinen esitys oli 29. marraskuuta 1927 Uuno Eskolan ohjaama Ei auta itku markkinoilla.
Tapion uusitut tilat valmistuivat 30. syyskuuta 2005. Paikka on Joensuun keskustassa Kauppakatu 27:ssä sijaitseva suojelutalo. Elokuvateatteri Tapion omistaa perheyritys Savon Kinot Oy, joka hankki Tapion vuonna 1990.

Tilat

Elokuvateatterikeskus Tapiossa on neljä salia, joissa on yhteensä 652 katsojapaikkaa. Saleissa on Dolby Digital -äänimaailma, akustiikka on rakennettu THX-kriteereillä. Teatterissa on myös mahdollisuus katsoa stereoskooppisia 3D-elokuvia.

Historian lehdiltä

Sanomalehti Karjalaisessa oli 29.11.1927 ilmoitus elokuvasta ja avajaisista:
"Pyydämme kohteliaimmin ilmoittaa, että tänään avataan teatterimme ja näytellään avajaisnäytäntönä 29/11- 2/12 vauhdikas, voimaa ja rakkautta uhoava kotimainen elokuvauutuus "Ei auta itku markkinoilla". Näytännöt alkavat arkisin klo 6 ip, sunnuntaisin klo 2 ip. Triosoittoa näytäntöjen alusta klo 10 ip. Suljemme alkavan teatterimme arvoisan yleisön suosioon."
Rastila (Janakkala)

Rastila on yksi Janakkalan kylistä. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Turengin taajamasta länteen ja noin neljän kilometriä kolmostiestä itään. Rastilan kylän eteläpuolella sijaitsee Rastikankaan alue, joka on yritys- ja logistiikkakeskittymä. Rastilassa toimii Rastilan ja Kilpiälän kyläyhdistys ry.

Historia

Rastilan kylästä on merkintöjä jo 1500-luvulta. Rastilan kylä on aiemmin ollut osa Vanajan kuntaa, mutta vuoden 1967 liitoksessa kylä liitettiin Janakkalaan. Rastilassa oli Turengin sokeritehtaan maita vuodesta 1968 aina 1990- luvulle saakka. Kunta osti sokeritehtaan maat ja Rastikangas kaavoitettin alueelle.
Devdas (vuoden 2002 elokuva)

Vastaanotto

Box Office India julisti Devdasin ”hitiksi”.
Niiaus

Niiaus on tyttöjen ja nuorten naisten tervehtimisessä käyttämä ele, jossa polvia koukistetaan nopeasti. Länsimaissa niiausta pidetään naisten vastikkeena puolivartalokumarrukselle. Sekä kumarruksessa että niiauksessa eleen tarkoituksena on osoittaa kunnioitusta ja nöyrtymistä tervehdittävää kohtaan.
Kurkijärvi (Kuhmoinen, Harjunsalmi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,1 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Iso-Pihlajajärven valuma-alueeseen (14.225) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 111,3 metriä mpy.
Abenakit

Historia

Alun perin abenakit asuttivat nykyisen Mainen, Vermontin ja New Hampshiren alueita. He elivät pääasiassa maissin viljelyksellä ja talvisin hirven metsästyksellä. Talvella harjoitettiin kalastusta sekä makeissa että suolaisissa vesissä. Ennen eurooppalaisten tuloa heitä oli arviolta noin 12 000. Abenakit olivat jakaantuneet itäisiin ja läntisiin heimoihin, joista tärkeimmät lännessä olivat nimeltään missiquoit ja sokokit, idässä pagwacketit, arosaguntacookit, kemebecit ja penobscotit. Heimot olivat liitossa keskenään alun perin irokeesien uhan takia.
1600-luvun alussa abenakit sotivat pawtucketeja sekä mi'kmaqeja vastaan. 1660–1670-luvuilla alkoivat irokeesien hävitysretket abenakien alueelle ja osa heistä muutti Kanadaan ja Suurien järvien suuntaan. Kanadassa olikin vuonna 1689 noin 600 abenakia, joista suuri osa oli St. Frances -joelle Québeciin muuttaneita sokokeja. Abenakit liittoutuivat ranskalaisten kanssa irokeeseja vastaan ja vuonna 1706 St. Frances -joelle perustettiin jesuiittojen lähetysasema. Abenaqkit taistelivat irokeesien ohella myös Isoa-Britanniaa vastaan. Ensimmäinen sota syttyi heidän auttaessaan pokanoketeja brittejä vastaan vuosina 1675–1678 käydyssä sodassa. Sodan aikana britit myivät orjaksi 900 New Hampshiressa asunutta sotaan osallistumatonta abenakia. 1600-luvulla etelästä virtasi pohjoiseen intiaaneja, joista osa sulautui abenakien heimoon. Abenakit sotivat brittejä vastaan uudestaan vuosina 1688–1699.
Seuraava sota brittejä vastaan alkoi 1702 ja päättyi 1712. Tällä kertaa abenakit taistelivat ranskalaisten kanssa. Sodan aikana suuri osa Mainen abenakeista kuoli. 1700-luvulla taisteltiin vielä brittejä vastaan vuosina 1721–1727, 1745–1748 ja 1754–1760. Näiden sotien aikana valtaosa abenakeista muutti Kanadaan samoille alueille, minne muuttoa oli ollut aikaisemminkin. Yhdysvaltojen vapaussodan aikana Yhdysvaltojen puolelle jääneet abenakit taistelivat amerikkalaisten puolella ja Kanadan abenakit brittien puolella.

Nykypäivä

Suuri osa Kanadan abenakeista on osittain valkoisia ja he ovat pitkälti sulautuneet ympäröivään valtakulttuuriin. Yhdysvalloissa abenakien kulttuuri on säilynyt paremmin. Yhdysvalloissa abenakeja elää pääasiassa Mainen Oldtownin ympäristössä sekä Vermontin pohjoisosissa. Vain Mainen abenakeilla on virallinen intiaaniheimon status, mutta Vermontin abenakit ovat hakeneet samanlaista asemaa. Abenakeilla on yhdessä passamaquodien kanssa edustaja Mainen lainsäätäjäkunnassa.

Kulttuuri

Abenakien wigwamit olivat usein suorakaidepohjaisia ja niissä oli tynnyrin muotoiset katot. Itäiset abenakiheimot käyttivät myös pyramidin muotoisia majoja. Abenakeilla oli saunoja, jotka olivat yleensä pyöreäpohjaisia ja kupolin muotoisia. Ainakin läntiset abenakiheimot olivat järjestäytyneet patrineaalisiksi klaaneiksi. Heimopäälliköt valittiin kiinnittämättä huomiota hänen sukutaustaansa. Sodasta päätettiin heimokokouksessa, jossa myös naiset saattoivat esittää mielipiteitään.
Elämässä pitää olla runkkua

Pate Mustajärven versio

Pate Mustajärvi teki kappaleesta oman version, ja se julkaistiin singlenä vuonna 1983. Mustajärven versiossa on laulutekstiin tehty muutoksia. Singlen B-puolella on kappale ”Yhdessä itkien”, joka on myös Leskisen tekemä, mutta tällä kertaa Mustajärveä varten.
Mustajärvi esitti kappaleet myös Juice Leskinen Grand Slamin jäähyväiskiertueella 1980-luvun puolivälissä. Keikoista koostettiin vuonna 1984 Kuopio-Iisalmi-Nivala-live-albumi, joka sisältää myös Mustajärven laulamat keikkaversiot singlekappaleistaan. ”Yhdessä itkien” -versiossa laulaa ensimmäisen säkeistön kitaristi Puntti Valtonen.
Cliffs of Moher

Cliffs of Moherin (iiriksi Aillte an Mhothair) rantakalliot sijaitsevat Liscannorin kunnassa Lounais-Burrenissa Doolinin lähettyvillä, Claren kreivikunnassa Irlannissa. 
Jyrkänteet ovat Hag's Headin kohdalla 120 metriä korkeita ja O'Brienin tornin pohjoispuolella jopa 214 metriä korkeita. Jyrkänteiltä aukeaa yksi Irlannin vaikuttavimmista näkymistä, ja sateettomana päivänä sieltä saattaa nähdä aina Aransaarille saakka kuten myös Connemaran laaksot ja kukkulat.
O'Brienin torni on pyöreä kivitorni suurin piirtein kallioiden keskiosassa. Tornin rakennutti vuonna 1835 Sir Cornellius O'Brien, joka oli Irlannin kuninkaan Brian Borun jälkeläinen. Torni toimi jo tuolloin näköalatornina sadoille turisteille. Moherin torni, joka sijaitsee Hag's Headilla on neliönmuotoinen kiviraunio. Sen oletetaan olevan vartiotorni Napoleonin ajoilta.

Luonto

Jyrkänteet muodostuvat pääasiassa namurialaisesta savi- ja hiekkakivestä; vanhimmat kivet on löydetty jyrkänteiden alta. Kalliolla voi nähdä 300 miljoonaa vuotta vanhoja joenuomia.
Jyrkänteillä elää useita eläinlajeja – valtaosa niistä lintuja, joita on arviolta noin 29 eri lajia ja yhteensä 30 000 yksilöä. Kenties mielenkiintoisin lintulajeista on lunni, joita elää suurissa yhdyskunnissa jyrkänteiden eristäytyneissä osissa ja läheisellä Goat Islandilla. Alueella esiintyy myös haukkoja, lokkeja, karimetsoja, korppeja sekä alppivariksia.

Turismi

Cliffs of Moher on yksi Irlannin suosituimmista turistikohteista. Kalliot mielletään usein Irlannin tärkeimmäksi ja hienoimmaksi turistinähtävyydeksi: siellä vieraili vuonna 2006 noin miljoona turistia.
Claren kreivikunnan neuvosto on kehittänyt kohdetta, jotta vierailijat voisivat kokea nähtävyyden ilman, että itse kohteelle aiheutuisi kohtuutonta vahinkoa. Linjauksen mukaisesti Cliffs of Moherin vierailijakeskus on rakennettu mahdollisimman huomaamattomasti mäen sisälle. Keskus on myös ympäristöystävällinen: se käyttää uusiutuvaa energiaa kuten maalämpöä ja -viilennystä sekä aurinkopaneeleita. Vierailijakeskus avattiin virallisesti helmikuussa 2007 seitsemäntoista vuoden tarmokkaan rakentamisen sekä 32 miljoonan euron jälkeen. 
IMAX-tyyppinen mediashow esittelee aluetta vierailijoille lintuperspektiivistä sekä vedenalaisia luolastoja jyrkänteiden juuressa. Cliffs of Moherin viralliset internetsivustot takaavat vierailijoille hämmästyttäviä kuvia sekä informaatiota kierroksista ja koulumatkoista.

Cliffs of Moher elokuvissa

Cliffs of Moher on esiintynyt elokuvissa muutamia kertoja. Tunnetuimpana varmastikin Harry Potter ja puoliverinen prinssi (2009) sekä Karkausvuosi (Leap Year) (2010).
Lisäksi Cliffs of Moher kuvattiin Cliffs of Insanitynä vuoden 1987 elokuvassa Prinsessan ryöstö (The Princess Bride). Samoin Cliffs of Moher näkyy David Leanin elokuvassa Ryan's Daughter (1970).
Rasvaimu

Rasvaimu eli liposuktio on plastiikkakirurginen toimenpide, jossa ihonalaista rasvakudosta poistetaan liuottamalla ja pois imemällä. Menetelmä poistaa rasvasoluja käsitellyltä alueelta, joten henkilön mahdollisesti lihoessa toimenpiteen jälkeen rasvaimulla käsitellyt alueet eivät rasvoitu samoin kuin käsittelemättömät. Rasvaimu voidaan suorittaa paikallispuudutuksessa, kevyessä sedaatiossa tai yleisanestesiassa.
Rasvaimussa voidaan käyttää apuna radioaaltoja, jotka lämmittävät kudoksia ja näin helpottavat rasvan poistamista. Tällöin ympäröivät kudokset vaurioituvat tavanomaista rasvaimua vähemmän.
Rasvaimu ei ole liikunnalla ja ruokavalion muutoksella suoritettavan laihdutuksen vaihtoehto, vaan sitä käytetään poistamaan rasvaa vain niiltä alueilta, joilta rasvaa ei saa pois liikunnalla ja vähäkalorisella ruokavaliolla.
Pühajärve

Pühajärve on entinen kunta Valgamaalla Virossa. Vuonna 1992 kunnassa oli 1 977 asukasta ja sen pinta-ala oli 213 neliökilometriä. Pühajärven kunta ja Otepään kaupunki yhdistyivät Otepään kunnaksi vuonna 1999.
Mikaela Sundström

Mikaela Sundström (s. 1971 Lapinjärvi) on suomenruotsalainen Inkoossa asuva juristi ja kirjailija. Hän on työskennellyt lasten tv-ohjelmien parissa (Buu-klubben) ja tehnyt näytelmien käsikirjoituksia. Sundströmin kirja Dessa himlar kring oss städs oli Finlandia-palkintoehdokkaana 1999.
Wayland

Wayland on näytönhallintajärjestelmä, joka on suunniteltu korvaamaan X Window System (X-Windows).
Waylandiin kuuluu protokollamäärittely sekä referenssitoteutus protokollasta.
Ikkunointisovelluksen referenssitoteutuksen nimi on Weston.
XWayland välisovellus on X-palvelinsovelluksen versio, joka renderöi Wayland-rajapinnalle sallien taaksepäin yhteensopivuuden olemassa olevien sovelluksien kanssa.
Projektin lähdekoodit on julkaistu avoimen MIT-lisenssin alaisuudessa.

Käyttökohteet

Sailfish OS:n lisäksi Fedora Linux käyttää Waylandia.
Raspberry Pi alustan Raspbian.
Debian versio 10 Buster käyttää oletuksena Waylandia, mutta X.org on yhä asennettuna.

Historia

X-ikkunointia on yritetty yksinkertaistaa ja tehostaa useita kertoja. X-ikkunointiin on sen historian aikana lisätty paljon toimintoja joille nykyään ei ole tarvetta.
X-ikkunoinnin X11-protokollan seuraajalle X12 on olemassa suunnitelmia mutta ei toteutusta.

Arkkitehtuuri

Wayland-arkkitehtuuri yksinkertaistaa ikkunointijärjestelmää X-ikkunointiin verrattuna. Sen sijaan että asiakassovellukset antaisivat useita piirtokomentoja näyttöä hallitsevalle sovellukselle (X Server) asiakassovellukset renderöivät ikkunansa valmiiksi ja välittävät tämän näyttöä hallitsevalle sovellukselle (compositor).
Tarvittavat piirtotoiminnot sijaitsevat ohjelmakirjastossa jota asiakasovellukset käyttävät sen sijaan että ne olisivat yhden sovelluksen sisäisiä toimintoja.
Menetelmä vähentää tarvetta prosessien väliselle kommunikaatiolle (engl. Inter-Process Communication, IPC), yksinkertaistaa näyttöä hallitsevaa komponenttia ja sallii sovelluksille laajemman kontrollin ikkunan piirtotoiminnoista.
Wayland käyttää hyväkseen Linux-ytimen rajapintoja kuten KMS (kernel mode switching) ja DRM (direct rendering manager) näyttölaitteiden kanssa, eikä siksi ole suoraan käytettävissä muilla alustoilla jotka eivät näitä rajapintoja toteuta.
Wayland ei toteuta verkkoläpinäkyvyyttä X-ikkunoinnin tapaan vaan jättää tämän toiminnon erilliselle protokollalle kuten VNC tai RDP.

Protokolla

Wayland-protokolla on asynkroninen oliopohjainen protokolla, joka perustuu viesteihin. Viestiä palvelin- ja asiakasohjelman välillä kutsutaan tapahtumaksi (engl. event).
Heikki Jussila (maallikkosaarnaaja)

Heikki Jussila (1863–1955) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja vanhoillislestadiolainen maallikkosaarnaaja, joka on kirjoittanut tärkeitä kirjoja vanhoillislestadiolaiselle kristillisyydelle. Heikki Jussilan saarnatoiminnan kautta hyvin monet ihmiset "saivat parannuksen armon" vanhoillislestadiolaisuuteen. Hän oli vanhoillislestadiolaisen rovastin Oskari Heikki Jussilan (Oskar Henrik, 16. huhtikuuta 1888 Leppävirta – 24. huhtikuuta 1955 Alatornio) isä. Vanhoillislestadiolainen maallikkosaarnaaja opettaja Jaakko Jussila oli Heikki Jussilan veli. Heikki Jussila asui Leppävirralla vuosina 1887–1908.
Marmaris

Historia

Historioitsija Herodotuksen mukaan Marmariksessa oli linna jo 3000 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Kaupungin perustamisvuodesta ei ole varmuutta, mutta 500-luvulla ennen ajanlaskun alkua kaupunki tunnettiin nimellä Physkos, ja sitä pidettiin osana Kaariaa. Hellenistisellä kaudella Aleksanteri Suuri valloitti Kaarian, ja linna piiritettiin. Asukkaat polttivat linnan arvoesineet ja pakenivat vuorille. Valloittajat tunsivat linnan strategisen arvon ja korjasivat sen vaurioituneet osat. Sinne majoitettiin satoja sotilaita, kunnes pääarmeija palasi kotiin.   
1400-luvulla Ottomaanien valtakunta aloitti nousunsa, kun sulttaani Mehmed II onnistui valloittamaan ja yhdistämään lukuisat Anatolian heimot ja kuningaskunnat. Sulttaani Suleiman Suuri rakennutti Marmariksen linnan uudelleen vuonna 1522. Vuodesta 1979 lähtien linnaa on restauroitu alkuperäiseen kuntoonsa, ja se toimii museona.
Kynttiläkaari

Kynttiläkaari (Der Schwibbogen) on Erzgebirgen alueella itäisessä Saksassa puusta valmistettu joulun aikaan käytettävä kynttiläkoriste.
Erzgebirge on vanhaa kaivosaluetta. Kaivosmiehet kokoontuivat aikoinaan jouluaattoa edeltävän työvuoronsa aikana yöllä tai varhain aamulla kaivoskäytävälle viettämään yhteistä hartaushetkeä ja iloista juhlaa, jota kutsuttiin nimellä Mettenschicht. Valoa maan syvyyksiin loivat vain kaivoslamput ja kynttilät. Kynttiläkaaren sanotaankin symboloivan valoin koristeltua kaivostunnelin suuaukkoa.

Historia

Perimätiedon mukaan kaivostyökaluseppä Johann Teller Johanngeorgenstadtin kaupungista valmisti vuoden 1726 vaiheilla ensimmäisen tämän tyyppisen kynttiläkaaren. Ensimmäisten kaarien kuva-aiheet olivat pääasiassa uskonnollisia, mutta 1800-luvulla niissä alkoi esiintyä myös ihmisiä arkipäivän askareissa. Tyypillinen Erzgebirgen kynttiläkaari on peräisin vuodelta 1937. Sen keskellä on kaksi kaivosmiestä ja heidän vierellään puunveistäjä ja pitsinnyplääjä.

Nykypäivä

Nykypäivän kynttiläkaarissa käytetään sähkökynttilöitä. Kynttiläkaaren kuvioiden aihepiiri on nykyään lähes rajaton. Perinteisen Erzgebirgen kynttiläkaaren lisäksi suosittuja aiheita ovat metsä, Kristuksen syntymä ja vuoristomaisemat. Seiffenin kynttiläkaareen kuuluu lumen peittämien leluntekijöiden mökkien keskeltä kohoava Seiffenin kirkko.  Erzgebirgen kaupunkien ja kylien asukkaiden ikkunoissa kynttiläkaaria näkee tuhansittain. Lisäksi myös monien vuoristoseudun paikkakuntien sisääntuloteiden varsilla on kookkaita kaaria, jotka toivottavat tulijan tervetulleeksi.
Japanin kirjallisuus

Japanilaisella kirjallisuudella on pitkät perinteet. Vanhin säilynyt japaniksi kirjoitettu teos on Kojiki (712). Ensimmäinen hiraganalla kirjoitettu säilynyt kirja on Ki no Tsurayukin Tosa nikki (935). Japanin kirjallisuus nousi kukoistukseensa Murasaki Shikibun 1000-luvulla kirjoittaman Genjin tarinan myötä. Kirjaa on sanottu maailman ensimmäiseksi romaaniksi. Japanilaisen runouden tunnetuimpia muotoja ovat määrämuotoiset tanka (短歌) ja haiku (俳句).
Nobelin kirjallisuuspalkinto on mennyt kaksi kertaa Japaniin, ensi kerran vuonna 1968, jolloin palkinnon sai Yasunari Kawabata. Vuonna 1994 palkinnon sai Kenzaburō Ōe.

Varhaiskeskiaika (894 asti)

Vanhin säilynyt japaniksi kirjoitettu teos on Kojiki (712), sitä seurasivat historiateos Nihonshoki (720) ja runokokoelma Kymmenentuhannen lehden kokoelma (Man’yōshū, 759).
Teoksissa on käytetty vain kiinalaisia merkkejä ideografisesti, foneettisesti ja muilla tavoilla sovitettuna japanin kielioppiin.

Klassinen kausi (894–1194; Heian-kausi)

Heian-kautta pidetään Japanin keisarillisen hovin huippukautena, ja se muistetaan taiteen, erityisesti runouden ja kirjallisuuden, kehityksestä. Ensimmäinen hiraganalla kirjoitettu säilynyt kirja on Ki no Tsurayukin Tosa nikki (935). Japanin kirjallisuus nousi kukoistukseensa Murasaki Shikibun 1000-luvulla kirjoittaman Genjin tarinan (Genji monogatari) myötä. Kirjaa on sanottu maailman ensimmäiseksi romaaniksi. Muita huomattavia teoksia olivat runokokoelma Kokin-wakashū (905) ja Sei Shōnagon Makura no sōshi (1002), joka kertoi elämästä keisarin hovissa.

Keskiaika (1195–1600)

Japanin keskiajan kirjallisuuteen oli luonteenomaista hallitsevan sotilasluokan nousuun ja zenbuddhismiin liittyvien runojen ja tarinoiden esilletulo. Heike monogatari (1371) on eeppinen teos Minamoto- ja Taira-klaanien kamppailusta. Muita senaikaisia tärkeitä teoksia olivat Kamo no Chōmein Hōjōki (1212) ja Yoshida Kenkōn Joutilaan mietteitä (Tsurezuregusa, 1331).

Myöhäiskeskiaika (1600–1868)

Myöhäiskeskiaikana kehittyi yksi nykyisistä dramaattisen näytelmätaiteen muodoista – kabuki-teatteri. Paljon vaikutteita haettiin kiinalaisesta kirjallisuudesta. Kyokutei Bakin kirjoitti historiallisen rakkausromaanin Nansō Satomi Hakkenden (1842).

Nykyaika (1868–)

Japanin avautuminen ulkomaailmalle aloitti eurooppalaisen kirjallisuuden vaikutuksen japanilaisen kirjallisuuden kehitykseen. Tärkeimpiä kirjailijoita sotaa edeltävältä ajalta olivat Shimazaki Toson, Mori Ōgai, Natsume Sōseki ja Ryunosuke Akutagawa. Japanin tappio toisessa maailmansodassa vaikutti kirjallisuuteen, synnyttäen tarinoita erakoitumisesta, tappiosta ja elämän tarkoituksesta. 1970- ja 1980-luvun teokset käsittelivät yhteiskunnallisia asioita. Nykykirjailijoista tunnetuimpia lienevät nobelisti Kenzaburō Ōe esimerkiksi M/T ja kertomus Metsän ihmeestä (M/T to mori no fushigi no monogatari, 1986) ja Banana Yoshimoto esimerkiksi Kitchen (1988). Mangan eli japanilaisen sarjakuvan esiinnousu 1980-luvulla on vaikuttanut kirjallisuuden kehitykseen. 1990-luvun menestyskirjoista Ring ja Battle Royale on myös filmatisoitu.
Theodoros Metokhites

Theodoros Metokhites (kreik. Θεόδωρος Μετοχίτης; 1270–1332) oli bysanttilainen filosofi ja Palaiologosten hovin virkamies.
Metokhiteen tunnetuimpia teoksia on Sēmeiōseis gnōmikai, joka koostuu 120 tutkielmasta. Ne käsittelevät hyvin moninaisia aiheita, kuten Platonin ja Aristoteleen ajattelua, psykologiaa ja sielun osien suhteita, sekä poliittista filosofiaa ja eri valtiomuotoja. Tutkielmiinsa Metokhites on saanut vaikutteita Plutarkhoksen esseistä (Moralia).
Metokhites kirjoitti myös johdannon Ptolemaioksen tähtitieteeseen; parafraaseja Aristoteleen luonnonfilofisista teoksista; runoutta, kuten heksametrimuotoisen runon Matematiikasta; sekä puheita, kuten puheen Kasvatuksesta.
Metokhites oli toisen hovissa toimineen filosofin Nikeforos Khumnoksen kilpailija. Tähtitieteilijä ja historioitsija Nikeforos Gregoras oli Metokhiteen oppilas ja intellektuaalinen perillinen.
Gigi Fernández

Olympialaiset

Fernández on saavuttanut kaksi olympiakultaa; kesäolympialaisista 1996 tenniksen naisten nelinpelistä serkkunsa Mary Joe Fernándezin parina sekä kesäolympialaisista 1996, jolloin voitto tuli jälleen naisten nelinpelistä Mary Joe Fernándezin parina.

Pan-Amerikan kisat

Pan-Amerikan kisoissa Fernández on saavuttanut kaksi kultaa vuoden 1983 kilpailusta sekä yhden pronssin vuoden 1979 kilpailusta.

Muuta

Peliuransa jälkeen Fernández on toiminut tennisvalmentajana. Hän on valmentanut muuan muassa Rennae Stubbsia, Lisa Raymondia ja Samantha Stosuria.
Tunnuslause

Tunnuslause eli motto on lause tai hokema, josta aatteellinen, uskonnollinen tai muu liike tunnistetaan. Kuuluisia tunnuslauseita ovat muun muassa Vapaus, veljeys ja tasa-arvo, joka on Ranskan suuren vallankumouksen aikainen iskulause ja Ranskan nykyisen tasavallan tunnuslause. Motto on ryhmän tai järjestön tavoitteita tai tarkoitusta kuvaava lause. Monilla valtioilla, yliopistoilla ynnä muilla organisaatioilla on oma mottonsa. Motot ovat usein latinaksi.

Tunnuslause yliopistossa

Turun yliopiston motto on Vapaan kansan lahja vapaalle tieteelle. Vastaavasti Helsingin yliopiston tunnuslause on Opiskelu ja opettaminen – yliopiston sydän.
Vuonna 1936 komitea ehdotti moton Vapaa vankka vakaa lisäämistä Suomen vaakunan yhteyteen. Esitystä ei kuitenkaan hyväksytty.
Helsingissä Vanhan ylioppilastalon julkisivussa lukee Spei suae patria dedit (”Isänmaa antoi toivoilleen”).

Tunnuslause heraldiikassa

Heraldiikassa vaakunoiden yhteydessä kilven alapuolella on joskus nauhakiemura, johon on kirjoitettu tunnuslause (kutsutaan myös vaalilauseeksi). Lauseen sisältöä ei ole rajoitettu, mutta usein etenkin vanhoissa vaakunoissa tunnuslause viittaa usein kilvellä tai kypäränkoristeena olevaan kuvioon. Sitä ei pidetä vaakunakokonaisuuden varsinaisena osana, sillä se on henkilökohtainen ja monessa maassa vapaasti valittavissa, muutettavissa tai poistettavissa.
Julian Lennon

Aikuisuus

Aikuisena Julian Lennon on tehnyt paljon musiikkia ja saavuttanut kuuluisuutta. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Valotten vuonna 1984, jonka singlestä ”Too Late for Goodbyes” tuli heti iso hitti. Lennon harrastaa myös valokuvausta ja The Beatles -aiheisten tavaroiden keräämistä ja on kirjoittanut The Beatles -kokoelmastaan kirjan Beatles Memorabilia – The Julian Lennon Collection (2010).
Julian Lennonilla on aina ollut läheiset välit muihin The Beatlesin ex-jäseniin, erityisesti Paul McCartneyyn. Valotten julkaisun myötä McCartney kehui vuolaasti Julian Lennonin laulamista ja lähetti tälle sähkeen ”Good luck, old fruit.” Monet huhut kertovat, että George Harrison olisi soittanut (nimeltämainitsemattomasti) kitarasoolon vuonna 1991 levytettyyn kappaleeseen ”Saltwater”, mutta Lennonin mukaan asia ei ole näin, vaikka soolo kuulostaa monien tahojen mielestä erehdyttävästi Harrisonilta.