Kypros

Luonnonmaantiede

Kypros sijaitsee Välimeren itäosan koilliskulmauksessa Turkin ja Syyrian rannikoiden kainalossa. Saari kuuluu maantieteellisesti Lähi-itään ja Aasiaan, mutta poliittisesti ja kulttuurillisesti sen katsotaan kuuluvan Eurooppaan. Etäisyys Kyprokselta pohjoiseen Turkin rannikolle on noin 75 kilometriä, itään Syyriaan noin 105 kilometriä, etelään Egyptiin noin 300 kilometriä ja länteen Kreikan Ródokselle noin 380 kilometriä.
Saaren läpi kulkee kaksi vuorijonoa. Pohjoisosan halki kulkee Pentadáktylos-vuoristo. Tróodos-vuoret kulkevat puolestaan saaren keski- ja lounaisosien halki. Pentadáktylos-vuorten korkein kohta on 1 024 m, kun taas Tróodos-vuorten ja koko saaren korkein kohta, Ólympos, nousee 1 953 m:n korkeuteen. Vuoristojen välillä on hedelmällinen Mesaorían tasanko. Saaren rannikko on kivistä saaren pohjoisosassa, kun taas saaren eteläpuolella on paljon hiekkarantoja. Rannikolla on laaksoja, joiden maaperä on hyvin soveltuvaa maanviljelykseen. Viljelykelpoista maata on noin 46,8 % saaren pinta-alasta. Joet ovat olemassa vain sadekausina, jolloin vain voimakkaiden sateiden jälkeen niihin muodostuu virtaavaa vettä.

Ilmasto

Saarella vallitsee välimerenilmasto, johon kuuluvat kuumat ja kuivat kesät kesäkuusta syyskuuhun ja leudot, kosteat talvet marras-maaliskuussa. Loka-, huhti- ja toukokuussa on lyhyitä syys- ja kevätjaksoja, jolloin sää vaihtelee nopeasti.
Aurinko paistaa läpi vuoden. Huhti-syyskuussa aurinkoisia tunteja on keskimäärin 11 päivässä. Tuulet ovat keveitä ja voimakkaat myrskyt harvinaisia. Lunta sataa ajoittain yli 1 000 metrin korkeudessa Tróodoksen vuoristossa, jolloin jopa hiihtäminen on mahdollista. Iltaisin sää on viileää.

Myöhempi historia

Rooman valtakunnan jakautuessa 385 jaa. Kypros jäi osaksi Itä-Roomaa eli Bysantin valtakuntaa. Saaren tärkeimmäksi kaupungiksi tuli Salamis. Bysanttilainen aika kesti Kyproksella lähes kahdeksansataa vuotta. Englannin kuningas Rikhard I Leijonamieli valtasi saaren kolmannen ristiretken aikaan vuonna 1191. Rikhard myi saaren Temppeliherrain ritarikunnalle, joka puolestaan myi sen valtakuntansa menettäneelle Jerusalemin kuninkaalle Guy de Lusignanille. Länsivaltojen hallitseman saaren keskukseksi muodostui Nikosia.
Vuonna 1489 Välimeren kaupunkimahti Venetsia otti Kyproksen hallintaansa. Vuodesta 1570 aina vuoteen 1878 saari oli puolestaan osa Osmanien valtakuntaa. Vuonna 1878 Kypros siirtyi Britannian hallintaan. Kypros itsenäistyi vuonna 1960 presidenttinään arkkipiispa Makarios III. Se ajautui kreikkalais- ja turkkilaisväestön väliseen sisällissotaan vuonna 1963. Sota kesti kolme päivää ja päättyi aselepoon, jota valvomaan YK asetti kansainväliset rauhanturvajoukot (UNFICYP) vuonna 1964. Turkki miehitti Kyproksen pohjoisosan vuonna 1974 Kreikan sotilasjuntan tukeman vallankaappauksen jälkeen. Turkin miehittämät alueet julistivat itsenäisyyden vuonna 1975 ja Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta perustettiin 1983. Ainoastaan Turkki on tunnustanut tämän turkkilaishallinnon. Kyproksen tasavalta, joka hallitsee eteläistä 2/3 saaresta, on kansainvälisesti tunnustettu, ja Turkki ei puolestaan tunnusta tasavaltaa.
Kyproksen tasavallasta tuli Euroopan unionin jäsen 1. toukokuuta 2004. UNFICYP-operaation rauhanturvajoukot ovat saarella edelleen. Iso-Britannialla on saarella edelleen kaksi tukikohtaa, Akrotíri ja Dekéleia.