google/wiki40b huggingface dataset:
Uussuomalainen

Uussuomalaisuus kulttuurissa

Monet ensimmäisen ja toisen polven maahanmuuttajat ovat tunnettuja kulttuurivaikuttajia Suomessa. Uussuomalaisia kirjailijoita ovat mm. Toivo Flink, Neil Hardwick, Alexis Kouros, Zinaida Lindén, Harri István Mäki, Hella Wuolijoki, Jutta Zilliacus, Arvi Perttu, Ranya Paasonen, Jim Thompson, Umayya Abu-Hanna ja Wilson Kirwa. Esimerkiksi kirjailija Sofi Oksanen käsittelee kirjoissaan ja näytelmissään näkymättömien uussuomalaisten naisten asemaa. Suomalaiseksi tai virolaiseksi hän ei halua itseään määritellä. Äidinkieli on kirjailijalle kuitenkin tärkeä,

Uussuomalainen festivaali

Uussuomalaiset ovat ottaneet omakseen  Maailma kylässä -festivaalin, joka sai alkunsa Vaasan Kehitysmaaseurassa 1980-luvun puolivälissä kansalaistoiminnassa syntyneestä Mahdollisuuksien torista, joka pian levisi ympäri Suomea. Uussuomalaiset ovat olleet kantavana voimana Mahdollisuuksien toreilla ja Maailma kylässä -festivaalissa alusta pitäen. Helsingin Mahdollisuuksien torista kasvoi ensimmäinen täysmittainen Maailma kylässä -festivaali vuonna 1995, josta on tullut suurin uussuomalaisten tapahtuma Suomessa.

Arvostelua

Monikulttuurisuuteen tutkijantyössään perehtynyt valtiotieteiden tohtori Iivi Anna Masso on arvostellut verkkolehti Uuden Suomen kolumnissaan termiä uussuomalainen sanahirviönä, jonka avulla puolueet vain värväävät maahanmuuttajaedustajia kalastelemaan maahanmuuttajien ääniä. Hänen mukaansa toisen polven suomalainen on suomalainen ja ”poliittisten puolueiden 'maahanmuuttajaosasto' kuulostaa juuri sellaiselta Kafkan apinahäkiltä, johon 'uussuomalaiset' laitetaan näytille samaan aikaan, kun oikeat ihmiset hoitavat oikeita asioita.”
Kurjet kaivolla

Kurjet kaivolla  on Jussi Mäntysen pronssiveistos Turun Kunnallissairaalan edustalla. Kaupunki teetti linnuista pronssiveistoksen Lapinlahden Taidevalimossa ja päätti sijoituspaikaksi Kunnallissairaalan edustan. Teos on alun perin valettu kipsiin ja tällaisena taiteilija lahjoitti sen Turun kaupungille. Teos paljastettiin vuonna 1973.  
Jussi Mäntynen tunnetaan realistisista eläinaiheisista veistoksistaan. Kurjet kaivolla on hyvä esimerkki taiteilijan kiinnostuksesta eläinten anatomiaa ja käyttäytymistä kohtaan. Sulavalinjaiset kurjet on kuvattu taiturimaisesti, aivan kuin ne olisivat liikkeessä kaulat ylväästi kohotettuna kohti korkeuksia. Mäntynen perehtyi eläimiin metsästys- ja luontoharrastuksensa kautta ja hän toimi konservaattorina Helsingin yliopiston eläinmuseossa 20 vuoden ajan. 
Mäntysen kurkiveistosten on ajateltu ilmentävän sodan jälkeisen surun sekä sielunrauhan etsimistä ja taiteilijan koti-ikävää muutettuaan Tukholmaan.
Mongolian parlamenttivaalit 2016

Mongolian parlamenttivaalit 2016 järjestettiin 29. heinäkuuta 2016. Äänestysjärjestelmää muutettiin edellistä vaaleista siten että pienempiä puolueita marginalisoitiin ja 150 000 äänestäjää ei kyennyt äänestämään koska he eivät kyenneet rekisteröitymään äänestäjiksi. Tulos hyväksyttiin vain jos vähintään 50 % kunkin vaalipiirin äänestäjistä kävi äänestämässä.

Ehdokasasettelu

12 puoluetta asetti ehdokkaita vaaleihin. Kansan tahto – vihreä puolue ei saanut osallistua sillä heillä oli epäselvyyksiä papereiden kanssa.
Lumiaita

Lumiaita on vuoden lumiseksi ajaksi jonkin matkan päähän tiestä avoimilla paikoilla pystytettävä, yleensä tilapäinen aita, jonka tarkoituksena on vähentää lumen kinostumista tielle. Aita hidastaa tuulen nopeutta paikallisesti ja johtaa näin lumen kasautumiseen aidan taakse ja vähentää lumen kasautumista tielle aidan edessä. Nykyään lumiaidoista on Suomessa julkisessa tienpidossa paljolti luovuttu kasvaneiden työvoimakustannusten ja parantuneen aurauskaluston takia. Etenkin Lapissa ja joillakin yksityisteillä niitä saatetaan edelleen käyttää, etenkin tuulelle alttiilla paikoilla. Lumiaita voi olla joko kiinteä tai se pystytetään vain talveksi riippuen paikasta. Aiemmin lumiaidat tehtiin puusta. Nykyään niitä valmistetaan myös muovista.
Tie 41 (Viro)

Kantatie 41 kulkee Keski-Virossa Tarton kaupungin luoteispuolella Tarton kunnassa Käreveren kylästä valtatieltä 2 Võiblan kylään kantatielle 39. Tien pituus on 12,9 kilometriä.

Tien kulku

Kantatie 41 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien alueella:
Markku Markkula

Markku Antero Markkula (s. 15. heinäkuuta 1950 Kolari) on suomalainen poliitikko ja Euroopan alueiden komitean ensimmäinen varapuheenjohtaja. Hän toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1995–2003.
Markkula on koulutukseltaan tuotantotalouden diplomi-insinööri, joksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1979. Hän työskenteli vuodet 1972–1976 opintosihteerinä ja opintoneuvojana Teknillisessä korkeakoulussa ja vuodet 1979–1984 Suomen Teknillisen Seuran (STS) koulutussihteerinä ennen valintaansa Teknillisen korkeakoulun koulutuskeskus Dipolin johtajaksi vuonna 1984. Vaaleissa 1995 hän nousi eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä viimeisenä seitsemästä valitusta kokoomusedustajasta. Hän sai 4 209 ääntä. Hänet valittiin jatkokaudelle vaaleissa 1999, joissa hän sai 6 721 ääntä. Eduskunnassa ollessaan hän toimi varsinaisena jäsenenä sivistysvaliokunnassa ja tulevaisuusvaliokunnassa ja oli myös Yleisradion hallintoneuvoston jäsen. Markkula putosi eduskunnasta vuoden 2003 vaaleissa, minkä jälkeen hän palasi TKK Dipolin johtajaksi. Aalto-yliopiston aloitettua hän toimi  yliopiston johdon neuvonantajana (nimikkeenään Advisor to the Aalto Presidents), mitä ennen hän työskenteli Aalto-yliopiston muutostiimissä.
Ennen kansanedustajuuttaan Markkula oli hankkinut poliittista kokemusta Espoon kaupunginvaltuustosta, jonka jäsen hän on ollut vuodesta 1981. Vuosina 1990–1992 ja loppuvuonna 2010 hän toimi kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Espoon kaupunkisuunnittelulautakunnan puheenjohtaja hän on ollut vuodesta 2004. Kokoomuksen sisällä hän on toiminut vuodet 1976–1977 ja vuodet 1989–1995 puoluehallituksen jäsenenä, vuodet 1984–1988 puolueen Espoon aluejärjestön puheenjohtajana ja vuodet 1990–1994 Uudenmaan Kokoomuksen puheenjohtajana. Opiskeluaikanaan hän oli Kokoomuksen opiskelijaliitto Tuhatkunnan varapuheenjohtaja vuonna 1975 ja puheenjohtaja vuonna 1976 sekä Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan varapuheenjohtaja vuonna 1974 ja puheenjohtaja vuonna 1975. Markkula valittiin Euroopan alueiden komitean (AK) puheenjohtajaksi helmikuussa 2015. Toimittuaan puheenjohtajana kaksi ja puoli vuotta, Markkula siirtyi alueiden komitean ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi heinäkuussa 2017.
Markkula on toiminut myös muun muassa Tekniikan Akateemisten Liitto TEK:n, TIEKE Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskuksen ja Suomen Vapaa-ajankalastajien Keskusjärjestön (SVK) puheenjohtajana sekä Alueiden komitean Suomen valtuuskunnan jäsenenä.
Markkula on julkaissut muutamia kirjoja. Vuonna 1997 ilmestyi kirja Elinikäisen oppimisen hyvät käytännöt – intohimo oppia, jonka hän teki Riitta Suurlan kanssa, vuonna 1998 niin ikään Suurlan kanssa tehty Vaikuttavat tulokset – opas kansainvälisten koulutusprojektien tulosten levityksestä ja vuonna 2002 Suurlan ja Olli Mustajärven kanssa kirjoitettu Developing and Implementing Knowledge Management in the Parliament of Finland. Vuosina 1998 ja 1999 ilmestyivät myös kahden ensiksi mainitun kirjan englanninnokset.
Markkula on ollut naimisissa vuodesta 1972. Hänellä on vaimonsa kanssa kolme lasta, yksi poika ja kaksi tytärtä. Sotilasarvoltaan hän on reservin luutnantti.
Anselmo Duarte

Anselmo Duarte (21. huhtikuuta 1920 – 7. marraskuuta 2009) oli brasilialainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä. 
Duarte saavutti huomattavaa kansainvälistä mainetta elokuvallaan Lupaus (O pagador de promessas, 1962), joka voitti Kultaisen palmun ja tuomariston erikoispalkinnon Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa. Elokuva sai myös Oscar-ehdokkuuden. 
Duarte työsti myös muita merkittäviä elokuvia, kuten Vereda de Salvaçãon (1964), joka oli Kultainen karhu -ehdokkaana Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1965.
Duarte oli tuomariston jäsenenä Cannesin elokuvajuhlilla 1971.
André Malherbe

André Malherbe on belgialainen motocrosskuljettaja. Hän voitti motocrossin maailmanmestaruuden isoimmassa eli 500-kuutioisten luokassa vuosina 1980, 1981 ja 1984.
Ionisaatiokammio

Ionisaatiokammio on geigermittarin ja verrannollisuuslaskurin ohella yksi kaasutäytteisistä hiukkasilmaisintyypeistä ja sen toiminta perustuu kammion sisältävän kaasun ionisaatioon.

Rakenne ja toimintaperiaate

Ionisaatiokammio on muodoltaan tavallisesti joko sylinterimäinen tai suorakulmainen, joka on täytetty kaasulla. Sylinterinmallisessa ilmaisimessa seinämä on katodi ja keskellä on anodilanka. Anodin ja katodin välille on synnytetty oikeansuuruinen jännite, jotta ilmaisin toimii halutulla tavalla. Jännitteen on oltava riittävän suuri, etteivät ionit rekombinoituisi ja toisaalta jännite ei saa olla liian suuri, ettei kaasussa tapahtuisi elektronivyöryjä.
Kun säteily penetroi ilmaisinkammion, se irrottaa kaasumolekyyleistä elektroneita. Ionit pyrkivät siirtymään katodille ja elektronit anodille. Toisin kuin geigermittarissa tai verrannollisuuslaskurissa, ionisaatiokammiossa ei synny elektronivyöryjä. Syntynyt signaalivirta on verrannollinen ilmaisimen läpäisseen säteilyhiukkasen energian suuruudelle. Tämän vuoksi ilmaisimella on mahdollista erottaa suuri- ja matalaenergiaiset hiukkaset, toisin kuin geigermittarilla.
Ionisaatiokammion huono puoli on se, ettei ilmaisin kykene erottamaan samaan aikaan saapuneita hiukkasia. Ionisaatiokammiolla on myös heikko aikaresoluutio, sillä se ei pysty havaitsemaan kahta perättäistä hiukkasta, jos ne saapuvat alle millisekuntien aikavälillä.
Sebastian Giovinco

Lapsuus

Giovinco syntyi Torinossa, jonne hänen vanhempansa olivat muuttaneet Sisiliasta. Hänen äitinsä on Catanzarosta Calabriasta, ja hänen isänsä on Palermosta Sisiliasta. Lapsena hän kiinnostui kovasti jalkapallosta ja onnistui kiinnittämään paikallisen suurseuran Juventuksen huomion. Juventus otti lupaavan 14-vuotiaan nuorukaisen seuraansa vuonna 2001. Hän kasvoi juniorijoukkueissa nopeasti ja voitti Campionato Primaveran (alle 21-vuotiaiden Serie A:n) Juventuksen riveissä kaudella 2005–2006.

Seurajoukkue

Giovinco siirrettiin Juventuksen edustusjoukkueeseen, jossa hän teki debyyttinsä 12. toukokuuta 2007 Serie B:ssä Bolognaa vastaan. Hän tuli vaihdosta sisään Raffaele Palladinon tilalle ja syötti heti joukkueen ranskalaisen hyökkääjän David Trezeguet'n maalin. Peli päättyi Juventuksen 3–1 voittoon.
4. heinäkuuta 2007 Giovinco lainattiin Empoliin hakemaan kokemusta Serie A:sta sekä UEFA Cupista, johon Empoli osallistui. Giovinco teki ensimmäisen Serie A maalinsa 30. syyskuuta 2007 Palermoa vastaan. Peli päättyi Empolin 3–1 voittoon, ja Giovincon maalista tuli lopulta pelin voittomaali.
Giovinco herätti suuren median kiinnostuksen näyttävällä vapaapotkumaalillaan Roomaa vastaan 4. lokakuuta 2007. Maali oli ottelun viime hetkillä tehty tasoitusosuma, jota on verrattu brasilialaisen Ronaldinhon vapaapotkumaaliin Englantia vastaan vuoden 2002 MM-kisoissa.
Kesäkuun 25. päivänä 2008 Juventus ilmoitti Giovincon pelaavan kasvattajaseurassaan seuraavalla kaudella.

Maajoukkue

Giovinco on edustanut Italiaa joka vuosiluokassa lähtien U-16:sta. Hän sai kutsun U-21-joukkueeseen Pierluigi Casiraghilta 1. kesäkuuta 2007. Giovincon debyyttiottelu Albaniaa vastaan päättyi 0–1 Italian hyväksi. Hän syötti Roberto Acquafrescan maalin, joka jäi pelin ainoaksi. Giovinco sai albanialaisyleisöltä pelin jälkeen runsaat suosionosoitukset.
U-21 Toulon-turnauksessa Giovinco valittiin koko turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Italia voitti turnauksen kaadettuaan loppuottelussa Chilen 1–0. Giovinco teki turnauksessa kaksi maalia, syötti lukuisia ja onnistui välierässä myös laukomaan ratkaisevan rangaistuspotkun Japania vastaan. Viimeistään Toulon-turnauksessa Giovinco onnistui saamaan suuren yleisön huomion.
Giovinco osallistui elokuussa 2008 käytyihin Pekingin olympialaisiin. Hän on voittanut Italian jalkapallomaajoukkueessa EM-hopeaa ja Maanosaliittojen cup-pronssia.
Kuopion Yhteiskoulun Musiikkilukio

Historiaa

Tanssiopetus aloitettiin musiikkilukiossa vuonna 1983. Kuopion musiikkilukio on ensimmäinen suomalainen erikoislukio, joka erikoistui musiikkiin ja tanssiin. Nimi Kuopion yhteiskoulun musiikkilukio otettiin käyttöön vuonna 1995.

Opinnot ja yhteistyö muiden oppilaitosten kanssa

Perusopintojen lisäksi opiskelijalla oli mahdollisuus valita musiikinteoriaa, musiikintietoa, soitinopetusta, ryhmämusisointi-, orkesteri- ja kuoro-opetusta. Tanssijat saivat valita sekä klassisen baletin että nykytanssin tunteja. Opiskelijalla oli mahdollisuus käydä myös Kuopion konservatoriolla, jonka kursseista osa voitiin hyväksilukea lukio-opintoihin. Yhteiskoulun musiikkilukiossa lukioiden oppimäärään kuuluvista pakollisesta 75 kurssista kaksitoista oli oltava musiikin tai tanssin kursseja.
Lukiota kävi noin 210 opiskelijaa. Puolet opiskelijoista oli kotoisin Kuopion ulkopuolelta.
Koulu teki yhteistyötä Kuopion konservatorion, Sibelius-Akatemian Kuopion osaston ja Petroskoin Taidekoulu nro 1:n kanssa. Musiikkilukio muodosti osan ainutlaatuista musiikin koulutusketjua, joka ulottuu Kuopiossa aina päiväkodista tohtorinopintoihin asti.
Felicity Huffman

Pääsykoeskandaali

Maaliskuussa 2019 Felicity Huffman pidätettiin yhtenä epäillyistä vanhemmista pääsykoeskandaalissa, jossa satojen rikkaiden perheiden lapsia epäillään autetun maksusta ja vilpillisin keinoin pääsemään opiskelijoiksi Yhdysvaltojen huippuyliopistoihin. Toukokuussa 2019 Huffman tunnusti oikeudessa maksaneensa 15 000 dollaria tyttärensä SAT-koetulosten parantelemisesta.
Mujejärven piiri

Talous

Alueella on metsää 17 500 neliökilometriä ja vuosikasvuksi arvioitiin 865 200 m³ vuonna 2002, josta metsäteollisuusyhtiöt käyttivät 668 400 m³ ja muut 67 530 m². Alueella tuotettiin pyöreää puutavaraa 735 920 m³. Puusta 150 000 m³ vietiin Suomeen.

Historia

Jo 1400-luvulla Mujejärven piirin alueella olivat suuret Rukajärven pogosta ja Repolan pogosta, jotka kuuluivat Novgorodille kuuluviin Lapin pogostoihin. Ruotsalaiset hyökkäsivät alueelle 1591 ja 1611 Inkerin sodassa valloittaen Lentieran, Repolan, Kiimasjärven sekä muuta maaseutua. Tiiksissä on ruotsalaisia vastaan talonpoikaisjoukkoja johtaneen Ivan Rokkatšun hauta. Myös suuren Pohjan sodan aikana ruotsalaisjoukkoja oli alueella.
1700-luvulla talonpojat tuottivat puuhiiltä Aleksandrovskin ja Kontšezeron ruukeille. Teollistumisen myötä puuntarve lisääntyi ja puutavaraa vietiin Ruotsiin, Saksaan ja Englantiin.
Venäjän keisarikunnassa nykyisen Mujejärven piirin alueella sijaitsivat suunnilleen Aunuksen Karjalan entiset Repolan, Rukajärven ja Kiimasjärven kunnat sekä Porajärven kunnan pohjoisosa.
Neuvostovallankumouksen jälkeen Repolan kunta liittyi lyhyeksi aikaa itsenäistyneeseen Suomeen 1918-1920 ja Porajärvi 1919-1920, mutta Tarton rauhassa Suomi luopui näistä alueista, ja ne jäivät Karjalan työkansan kommuuniin, sittemmin Karjalan ASNT:hen.
Vuonna 1927 Neuvostoliitossa nykyiselle Mujejärven piirin alueelle perustettiin Rukajärven piiri ja Repolan piiri. Kymmenen vuoden aikana rakennettiin paljon, mm. 217 kilometriä pitkä tie Repolasta Kotškoman rautatieasemalle. Vuonna 1929 perustettiin Karjalaan 18 metsäteollista yhtiötä, mm. Rukajärvelle ja Repolaan. Vuonna 1932 alkoi kollektivisointi.
Alue joutui jatkosodan aikana sotatoimialueeksi ja Suomen miehittämäksi 1941-1944. Ontajoen rannalla on Neuvostoliiton sankari Nikolai Varlamovin muistomerkki. Sodan aikana tuhoutuivat Kiimasjärven, Nogeuksen, Lietmajärven, Ontajärven, Androvova Goran, Vanhan Tiiksin, Unusozeron, Mujejärven ja Repolan kylät.
Vuonna 1946 aloitettiin Rukajärven metsäteollisuusyhtiön toiminta uudelleen ja 1954 Repolan. Sodan jälkeen rakennettiin Länsi–Karjalan rautatie, joka yhdistyi Länsi-Karjalan teollisuuskeskuksiin. Alettiin perustaa uusia puunjalostustyriksiä: Sukkajärven, Uuden Lentieran, Voloman ja Lietmajärven metsäyhtiöt. Rukajärven metsäteollisuusyhtiön perustalle perustettiin metsäsovhoosi "Rugozerski".
Nykyinen Mujejärven piiri perustettiin 30. joulukuuta 1966 Venäjän SFNT:n korkeimman neuvoston puhemiehistön ukaasilla, jolloin siitä tuli Karjalan autonomisen sosialistisen tasavallan uusin piiri.
Janne Kettunen

Ura

Kettunen on Saimaan Pallon kasvatti. Kaudella 2010–2011 hän toimi seuran B-nuorten kapteenina. Kettunen voitti B-nuorten I-divisioonan runkosarjassa SaiPan sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 22+25=47. Kaudella 2011–2012 hän oli B-nuorten SM-karsinnoissa joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 5+14=19. Kaudella 2012–2013 Kettunen toimi SaiPan A-nuorten varakapteenina. Kaudella 2013–2014 hän oli joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Adam Zbořilin kanssa. Kaudella 2014–2015 Kettunen toimi SaiPan A-nuorten kapteenina. Hän jakoi kevään 2015 pudotuspeleissä joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin voiton tehoilla 6+2=8.
Kesäkuussa 2015 Kettunen teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen SaiPan kanssa. Lokakuun puolessa välissä seura lainasi hänet kuukauden loppuun asti ulottuneella sopimuksella Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon, mutta SaiPa kutsui Kettusen kuitenkin kolmen ottelun jälkeen takaisin ylös ja hän teki liigadebyyttinsä 27. lokakuuta 2015 Tapparaa vastaan. Kettunen sai ottelussa jääaikaa 10.19 minuuttia. Seuraavassa ottelussaan 30. lokakuuta 2015 vieraissa Pelicansia vastaan hän teki liigauransa avausmaalin. Kaikkiaan Kettunen pelasi kauden aikana SM-liigassa seitsemän runkosarjaottelua. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin yli-ikäisenä SaiPan A-nuorissa, joiden toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies Kettunen oli tehoilla 20+18=38. Huhtikuussa 2016 SaiPa käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Kettusen kanssa.
Syyskaudella 2016–2017 Kettunen pelasi SaiPan liigajoukkueessa kolme runkosarja- ja viisi Mestarien liigan ottelua, kunnes marraskuussa 2016 seura lainasi hänet 18. joulukuuta 2016 asti kestäneellä sopimuksella Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon. Joulutauolla Kettusen lainasopimusta jatkettiin kauden loppuun. Hän pelasi siellä 23 ottelua sekä kaksi ottelua myös lainalla myös Suomi-sarjajoukkue Imatran Ketterässä, kunnes siirtotakarajalla Kettunen palasi loppukaudeksi SaiPan vahvuuteen. Taustalla oli joukkueen loukkaantumissuma. Hän pelasi SaiPassa kaikkiaan 14 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä. 
Huhtikuussa 2017 Kettunen teki SaiPan kanssa vuoden mittaisen ja neljän kuukauden koeajan sisältävän jatkosopimuksen. Hän pelasi siellä yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen, mutta Kettusen koejakso ei kuitenkaan johtanut jatkosopimukseen ja hän siirtyi lokakuussa loppukauden 2017–2018 kattavalla sopimuksella edellisenä keväänä Mestikseen nousseeseen Imatran Ketterään. Kaudella 2018–2019 Kettunen voitti siellä sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin.
Kaudeksi 2019–2020 Kettunen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KeuPa HT:hen.

Muuta

Kettunen valmistui ylioppilaaksi Kimpisen lukiosta keväällä 2013.
Imatran Urheilijat

Imatran Urheilijat on Imatralla toimiva urheilun yleisseura. Seura on perustettu vuonna 1930, ja se toimi alun perin nimellä Vuoksenniskan Urheilijat. Seuran lajivalikoiman muodostivat alkuvuosina voimistelu, paini, nyrkkeily, pesäpallo, yleisurheilu ja hiihto, minkä lisäksi seuran riveissä on vuosien saatossa ollut mahdollista harrastaa myös koripalloa, jääpalloa, jalkapalloa, luistelua, suunnistusta sekä pujottelua. 1970-luvulta alkaen seuran jaostojen jäsenmäärät kuitenkin kasvoivat niin voimakkaasti, että monet lajijaostot eriytyivät omiksi seuroikseen.
Nykyisin Imatran Urheilijoilla on jaostot alppihiihdossa, ampumahiihdossa, kuntoliikunnassa, maastohiihdossa, pyöräilyssä ja yleisurheilussa.
Chico Mendes

Francisco Alves Mendes Filho (tunnettu nimellä Chico Mendes; 1944–1988) oli brasilialainen ammattiyhdistysjohtaja ja ympäristönsuojelija. Hän puolusti ihmisoikeuksia ja ajoi Amazonin sademetsien suojelua. Hänet murhattiin 22. joulukuuta 1988. Chico Mendesin mukaan on nimetty perustettu maan korkein ympäristönsuojeluviranomainen Chico Mendesin ympäristönsuojeluinstituutti. 
Chico Mendes perusti Brasilian kansallisen kuminkerääjien liiton, jota johtaa hänen jälkeensä Amapán osavaltiossa asuva Joaquim Belo. Kuminkerääjien liiton jatkeena on muidenkin metsätuotteiden kuten hedelmien, siementen, kuitujen ja öljyjen keräilyä ammattina harjoittavien yhteiselin. Presidentti Jair Bolsonaron ja hänen ympäristöministerinsä Ricardo de Sallesin aikana hakkuut ovat kuitenkin jälleen kiihtyneet Brasiliassa. Joaquim Belo ylläpitä Mendesin luoma kuminkerääjien liiton mottoa: "Ensin taistelin säästääkseni kumipuut. Sitten taistelin pelastaakseni Amazonin sademetsät. Nit tiedän taistelevani ihmiskunnan eloonjäämisen puolesta."     
Chico Mendesin idean perusteella Brasiliaan luotiin suojelumalli, joka sisältää metsätuotteiden keräilijöille reservaatteja, joita he eivät omista mutta joissa heillä on yksinoikeus asua ja harjoittaa ammattiaan. Samalla heillä on intressi suojella aluettaan, jota mielivät hyödyntää myös energiateollisuus, metsäteollisuus ja karjankasvatus. Tällä tavoin on saatu suojelluksi yli puoli miljoonaa neliökilometriä eli yli 13 prosenttia Amazonin sademetsistä.
Ennio Morricone

Elämä ja ura

Morricone syntyi Roomassa 10. marraskuuta 1928. Hänen isänsä oli trumpetinsoittaja, joka soitti jazzia ja oopperaa, ja joskus elokuvamusiikkia. Nuorena Morricone opiskeli musiikkia roomalaisessa Santa Cecilia -konservatoriossa. Hän alkoi kirjoittaa televisiomusiikkia vuonna 1960, ja hänen ensimmäinen elokuvatyönsä oli Kourallinen dollareita (1964). Sitä seurasivat elokuvasarjan jatko-osat ja niiden jälkeen satoja muitakin elokuvia. Vuonna 1984 Morricone perusti Institute of Research for Musical Theatre (IRTEM) -instituutin.
Morricone on ollut naimisissa Maria Travian kanssa 13. lokakuuta 1956 lähtien. Heillä on neljä lasta.
Morriconen suuhun oli laitettu saksankielisen Playboyn julkaisemassa ”haastattelussa” perättömiä lausuntoja Quentin Tarantinosta. Artikkeli oli todellisuudessa tyhjästä keksitty, ja sekä Playboy että Morricone ovat sanoneet nostavansa artikkelin vuoksi oikeusjutun. Artikkelia oli ehditty siteerata monilla viihdesivustoilla.

Tunnustukset

Morriconelle luovutettiin kunnia-Oscar elämäntyöstä Oscar-gaalassa 2007. Yhdeksän vuotta myöhemmin vuoden 2016 gaalassa hänet palkittiin The Hateful Eight -elokuvasta parhaan musiikin Oscarilla. Hän oli ollut aiemmin viidesti Oscar-ehdokkaana, ensimmäisen kerran elokuvasta Onnellisten aika (1978). Palkitsemisen aikaan 87-vuotias Morricone on kenties iäkkäin Oscar-palkittu, jos kunniapalkintoja ei lasketa. Morricone on saanut urallaan myös muun muassa kuusi Bafta-palkintoa, kolme Golden Globea ja yhden Grammy-palkinnon.
Blekingen lääni

Vaakuna

Koska maakunta ja lääni vastaavat toisiaan täydellisesti, niin lääninhallitus on jo vanhastaan käyttänyt Blekingen maakuntavaakunaa. Tämä käytäntö vahvistettiin vuonna 1944.

Väestö maakunnittain

Blekingen läänissä oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 152 979 asukasta, jotka asuivat kaikki Blekingen maakunnassa. Koko Blekingen maakunnan väestö asuu Blekingen läänissä.
Kerttu Saarenheimo

Kerttu Kirsti Saarenheimo (o.s. Tanner; 20. joulukuuta 1922 Laitila – 14. kesäkuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija, Turun yliopiston kirjallisuuden professori ja tutki erityisesti suomenkielistä runoutta.
Saarenheimo valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1949 ja lisensiaatiksi vuonna 1954 Turun yliopistosta sekä väitteli siellä tohtoriksi vuonna 1955 V. A. Koskenniemen ehdottamasta aiheesta, myytillisistä tarinoista suomalaisessa taidelyriikassa. Hän toimi Turun yliopistossa kotimaisen kirjallisuuden dosenttina vuosina 1961–1968, apulaisprofessorina 1968–1971 ja professorina 1971–1986 sekä Turun yliopiston kirjallisuuden ja musiikkitieteen laitoksen johtajana vuosina 1977–1978 ja 1981–1985. Lisäksi hän oli ylimääräisenä kirjallisuuden opettajana Åbo Akademissa vuosina 1960–1963. Hän teki pitkän uran kirjallisuudentutkijana, ja hän on kirjoittanut muun muassa Katri Valan ja Elina Vaaran elämäkerrat.
Saarenheimon puoliso oli toimittaja Eero Saarenheimo.