google/wiki40b huggingface dataset:
Seppo Heikki Salonen

Seppo Heikki Ilmari Salonen (s. 27. maaliskuuta 1938) on toimittaja. Hän on työskennellyt toimittajana Yleisradiossa ja päätoimittajana Suomen Sosialidemokraatti -lehdessä sekä vapaana toimittajana.

Elämä ja ura

Seppo Heikki Salonen syntyi Helsingissä. Hän on naimisissa Helsingin yliopiston mikrobiologian professorin Mirja Salkinoja-Salosen kanssa. Heillä on kolme lasta: Maj (van Dijk, s. 1970), Salli (s. 1973) ja Hanna (s. 1975). Sotilasarvoltaan Salonen on luutnantti. Puoluekannaltaan hän on sosialidemokraatti.
Salosen Riihimäellä myymälänhoitajana työskennellyt isä kaatui talvisodassa Kollaan taisteluissa maaliskuun alussa 1940. Äiti muutti kahden poikansa kanssa Rovaniemelle, jossa Seppo Heikki eli lapsuutensa ja kävi koulunsa.
Salonen, Luonto-Liiton aktiivi, alkoi ylioppilaaksi tultuaan opiskella Helsingin yliopistossa luonnontieteitä, mutta siirtyi myöhemmin valtiotieteelliseen tiedekuntaan. Opiskeluaikanaan Salosella oli luottamustoimia muun muassa Pohjois-Pohjalaisessa Osakunnassa, Helsingin yliopiston ylioppilaskunnassa ja Suomen ylioppilaskuntien liitossa. Hän ajoi erityisesti opiskelijoiden asunto-olojen parantamista.
Toimittajauransa Salonen aloitti 1957 Yleisradiossa. Vuosina 1960–65 hän työskenteli Lapin maakuntaliitolle. Vuonna 1967 Salonen oli Suomen itsenäisyyden juhlavuoden neuvottelukunnan tiedotussihteeri.
Vuosina 1970–76 Salonen oli TV 2:n ajankohtaistoimituksen poliittinen toimittaja ja Ajankohtaisen kakkosen ensimmäisiä hahmoja. Ajankohtaisen kakkosen työryhmän jäsenenä hän sai 1971 Valtion tiedonjulkistamispalkinnon. Yleisradion tv-uutisten toimittajana Salonen vaikutti 1976–79. Hän toimi myös Radio- ja televisiotoimittajien liitossa asiamiehenä, pääluottamusmiehenä ja puheenjohtajana.
Vuonna 1979 Salonen kutsuttiin Suomen Sosialidemokraatin toiseksi päätoimittajaksi, ja vastaavana päätoimittajana hän oli 1984–88. Toimittuaan pari vuotta vapaana toimittajana Salonen palasi 1990 Yleisradioon, jossa vaikutti tiedotusjohtajana 1990–94 ja pääjohtajan erityisavustajana 1994–2001.
Televisiosarjassa Sodan ja rauhan miehet Salonen esitti Urho Kekkosta.
Seppo Heikki Salonen on toiminut Psoriasisliiton puheenjohtajana 1995–2004 ja EUROPSO:n (Euroopan psoriaatikkojen liiton) puheenjohtajana 2001–2004. Valtion tiedonjulkistamispalkinnon lisäksi hän on saanut Unto Miettisen plaketin 1979 ja Paasio-mitalin 2001.
Aarne Pelkonen (laulaja)

Kilpailut ja palkinnot

Vuonna 2013 Pelkonen voitti Lappeerannan valtakunnallisen laulukilpailun.
Huhtikuussa 2015 Pelkonen voitti kolmannen kansainvälisen Sibelius-laulukilpailun ensimmäisen palkinnon ja Ylen klassisen musiikin toimituksen myöntämän erikoispalkinnon. Hänet kutsuttiin samalla myös Leif Segerstamin johtaman Turun filharmonisen orkesterin itsenäisyyspäivän konsertin solistiksi vuonna 2015.
Pelkonen ja pianisti Juho Alakärppä ovat saaneet palkintoja kansainvälisissä liedkilpailuissa Berliinissä ja Enschedessä.
Jarmo Korhonen (lentopalloilija)

Jarmo Korhonen (s. 1986 Nurmes) on suomalainen mieslentopalloilija, joka on voittanut tähän astisella urallaan kahdesti Suomen mestaruuden ja niin ikään kahdesti Suomen Cupin mestaruuden. Korhonen on edustanut Mestaruusliigassa Pielaveden Sampoa, Muuramen Lentopalloa ja kaudesta 2012-13 alkaen Sastamalan VaLePan.
Korhonen saavutti uransa ensimmäisen SM-kullan jo Sammon riveissä kaudella 2004-05, mutta varsinaisesti pelaavassa kokoonpanossa hän oli saavuttamassa SM-kultaa kauden 2012-13 VaLePan kultajoukkueen liberona.
Korhonen vaihtoi passarista liberopelaajaksi yllättäen kaudeksi 2010-11 ja nousi oitis täysin erilaisella pelipaikalla Mestaruusliigan eliittiin. Hänen upea onnistuminen palkittiin myös maajoukkuepaikalla kauden päätteeksi.  Korhonen debytoi maajoukkueessa toukokuussa 2011 Kiinaa vastaan. Kesän 2011 maajoukkuepelit ovat toistaiseksi ainoat, jotka Korhonen on kirjannut nimiinsä.
Korhonen on Nurmeksen Seppojen kasvatti.

Ura

Korhonen aloitti lentopallouransa vuonna 1992 Nurmeksen Seppojen riveissä. Tie vei Nurmeksesta aikuistasolla Pielaveden Sampoon, jossa Korhonen debytoi kaudella 2003-04. Sammossa hän viettikin seuraavat vuodet pelaten 2-sarjaa tai SM-liigaa. Korhonen voitti vuonna 2005 SM-kultaa Sammon riveissä, mutta hänen roolinsa oli pieni kakkospassarina. Samoin SM-hopeaa (2007) ja Suomen Cupin kultaa (2006) voittaneissa joukkueissa Korhonen ei kuulunut avauskentälliseen; ykköspassarina toimi tuolloin yksi Suomen parhaimmista passareista Aki Riihimäki.
Kaudeksi 2007-2008 Korhonen vaihtoi MuurLen riveihin. MuurLessa passari sai entistä enemmän vastuuta, mutta ei ottanut selvästi ykköspassarin viittaa harteilleen. MuurLen maajoukkuelibero, Pasi Hyvärinen, lähti seurasta kauden 2010 jälkeen, jolloin seura tarvitsi kipeästi uutta liberoa. Korhonen halusi ottaa haasteen vastaan ja tarttui täysin erilaiseen pelirooliin. Liberona hän nostelisi nyt palloja, kun passarina tehtävänä oli passata niitä. Peliroolin vaihtuminen sujui Korhoselta mainiosti, ja hän olikin yksi MuurLen kulmakivistä läpi kauden. Hyvä kausi palkittiin maajoukkueryhmään valinnalla. 
Korhonen pelasi ensimmäisen maaottelunsa toukokuun 21. päivä vuonna 2011 Tampereella. Läpi ottelun liberontontilla pelanneen Korhosen debyytti päättyi tiukkaan tappioon maailmanlistan yhdentenätoista ja edellisissä olympiakisoissa viidenneksi sijoittunutta Kiinaa vastaan.  Korhonen pelasi Maailmanliiga-kesän aikana kaiken kaikkiaan viisi maaottelua. Häntä ei valittu EM-kisaryhmään.
Kaudesta 2012-13 alkaen Korhonen on pelannut sastamalalaisseura VaLePan riveissä. Hän voitti VaLePassa SM-kultaa kausilla 2013-14 ja 2016-17, SM-pronssia VaLePa-paidassa Korhonen on juhlinut kausilla 2012-13 ja 2014-15. Kaudella 2015-16 VaLePa ja Korhonen saavuttivat SM-hopeaa. Korhonen ilmoitti kauden 2016-2017 päätteeksi päättävänsä peliuransa.
Pähkähullu professori

Juoni

Elokuva kertoo erittäin tukevasta, mutta viisaasta tiedemies-professori Sherman Klumpista. Hän on keksimässä hamstereille nuorennuseliksiiriä ja jos saadaan todistettua, että aine toimii, Klump saa apurahan. 
Hän ihastuu oppilaitoksen uuteen naisopettaja Carla Purtyyn, mutta luulee että ei ulkonäkönsä vuoksi saa Carlalta vastakaikua. Klump pyytää kuitenkin Carlaa treffeille, ja päättää samalla aloittaa laihdutuskuurin. Tapaamisiltana Sherman ja Carla menevät Scream-nimiseen ravintolaan, jossa he syövät ja viettävät iltaa. Illan aikana ravintolassa esiintyy stand up -koomikko, joka ottaa silmätikukseen Shermanin ja keksii hänestä loukkaavia vitsejä. 
Samana yönä Sherman kehittää eliksiirin, joka laihduttaa hänet huippukuntoon. Hänestä tulee uusi henkilö, Buddy Love. Tosin eliksiirin vaikutus kestää vain tietyn ajan, ja Sherman muuttuu entiseen kokoonsa. Shermanille selviää, että Carla on kiinnostunut Buddysta ja näin hän muuttuu takaisin laihaksi.  Vähitellen selviää, että Buddyn roolissa oleminen alkaa riistäytyä käsistä. Eräänä aamuna Carla saapuu Shermanin talolle, jossa on hirveä sotku. Edellisenä iltana Buddy oli pitänyt ystäviensä kanssa juhlat ja nukkumisen aikana hän oli muuttunut takaisin normaaliksi Sherman Klumpiksi. Carlalle selviää, että Sherman on yhtä lipevä naistenmies, kuin Buddykin (tosin Carla ei tiedä Buddyn olevan Shermanin takana). 
Shermanille tulee häätöilmoitus, ja hän saa potkut työpaikastaan. Eräänä iltana Sherman katsoo televisiota, jolloin Buddyn tekemä videonauha käynnistyy, jossa hän kertoo että hänen pitäisi juoda laihdutuseliksiiriä. Samana iltana Sherman saapuu laboratorioon, ja aikoo kaataa kaikki laihdutuseliksiirit pois ja kertoa Carlalle totuuden. Sherman nauttii vahingossa laihdutuseliksiiriä, ja muuttuu Buddyksi. Buddy on valmistanut suuren määrän eliksiiriä ja jos hän nauttii sen kokonaan, hän pääsee Shermanista eroon ikuisesti. Samana iltana on juhlat, jossa Buddyn tulee esittää nuorennuseliksiiri. Buddyn on tarkoitus juoda eliksiiri, mutta hän ei ehdi, ja näin muuttuu Shermaniksi ja kaikille selviää totuus. Loppujen lopuksi Sherman saa apurahan.
Ivo Belet

Ivo Maria Robert Belet (s. 7. kesäkuuta 1959, Sint-Truiden) on belgialainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2004 lähtien. Hän edustaa Euroopan kansanpuolueeseen kuuluvaa kristillisdemokraattista CD&V-puoluetta ja istuu europarlamentin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa.
Koulutukseltaan Belet on kauppatieteiden maisteri (MBA). Hänellä on myös germaanisten kielien filologian tutkinto Leuvenin katolisesta yliopistosta. Ennen poliittisen uransa alkua hän toimi pääasiassa Flanderin yleisradioyhtiö VRT:n palveluksessa journalistina ja uutisankkurina.
Iiro Hämäläinen

Iiro Hämäläinen (s. 27. maaliskuuta 1986 Helsinki) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelasi kaudella 2013 Loimaan Palloilijat Junioripesiksen joukkueessa Ykköspesistä.

Ura

Vuodet 2004-2007 Hämäläinen pelasi Suomensarjaa Hyvinkään Tahkossa, poikien Superpesistä Tahkossa sekä Ykköspesistä Riihi-Pesiksessä ja Järvenpään Pesiksessä. Ensimmäisen ottelunsa Superpesiksessä Hämäläinen sai jo kaudella 2004 Tahkon joukkueessa. Hämäläisen kasvattajaseura on Hyvinkään Tahko. Kaudeksi 2008 Hämäläinen siirtyi Jokioisten Koetukseen Ykköspesikseen. Hämäläinen edusti JoKoa kolmen vuoden ajan.
Syksyllä 2010 Hämäläinen solmi Tahkon kanssa try-out-sopimuksen. Osapuolet tekivät lopulta vuoden sopimuksen. Pääkaupunkiseudulla asuneena Hämäläinen harjoitteli Tahkon yhteistyöseura Puna-Mustien kanssa. Hämäläinen pelasi kauden aikana Tahkossa Superpesiksessä kaksi ottelua, joissa hän löi yhden juoksun. Niiden lisäksi hän pelasi Tahkon Suomensarja-joukkueessa ja Puna-Mustissa Ykköspesistä. Hämäläisen kausi päättyi loukkaantumiseen: hänen eturistisiteensä meni poikki törmäyksessä seurakaverin kanssa.
Hämäläinen muutti kauden päätteeksi työn perässä Seinäjoelle. Hän siirtyi Alajärven Ankkureihin. Hämäläinen pelasi Ankkureissa kauden aikana 24 ottelua, joissa hän sai kuusi tehopistettä. Hän pelasi lähinnä kopparina.
Kaudeksi 2013 Hämäläinen siirtyi Ykköspesikseen sarjanousija Loimaan Palloilijoiden joukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa kuusi ottelua. Hänen kautensa päättyi loukkaantumiseen.
Hämäläinen on ammatiltaan kirvesmies.
Seria

Seria on Bruneissa Belaitin piirikunnassa sijaitseva kaupunki. Se on paikallisen öljyteollisuuden keskus.
HH-Ferries

HH-Ferries on tanskalais-ruotsalainen varustamo, joka liikennöi Ruotsin Helsingborgin ja Tanskan Helsingørin välillä yli Juutinrauman. Yrityksen perusti tanskalainen Per Henriksen vuonna 1996. Nykyisin se on osa Stena-konsernia. HH-Ferries liikennöi Helsingborg-Helsingør -linjaa viidellä aluksella, Aurora, Tycho Brahe, Hamlet, Mercandia IV ja Mercandia VII. Lautat kulkevat viidentoista minuutin välein, ja matkustusaika on noin 20 minuuttia. Päivittäin linjaa käyttää noin 50 000 matkustajaa.
Dave Franco

Dave Franco (12. kesäkuuta 1985 Palo Alto, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on isänsä puolelta portugalilaiset ja ruotsalaiset sukujuuret ja äitinsä puolelta venäjänjuutalaiset sukujuuret. Näyttelijä James Franco on hänen veljensä.

Ura

Hän aloitti uransa pikkurooleissa elokuvissa kuten Superbad ja Charlie St. Cloud. Hänen läpimurtorooli oli elokuvassa 21 Jump Street. Hänen uransa muita elokuvia ovat mm. Suuri puhallus, Suuri puhallus 2, Naapurit ja Warm Bodies. Hän näytteli myös komediasarjan Tuho-osaston yhdeksännellä kaudella.

Yksityiselämä

Hän meni naimisiin Alison Brien kanssa vuonna 2017.
¡Uno!

Tausta ja nauhoitus

Billie Joe Armstrong kertoi virallisella Twitter-profiilillaan, että bändi alkoi nauhoittaa uutta albumia 14.2.2012. 11.4.2012 bändi kertoi nauhoittavansa kolmen albumin trilogian (¡Uno! ¡Dos! ¡Tré!). Jokaisessa kappaleessa on voimaa ja energiaa ja se tuo Green Dayn suositulle tasolle. Albumien tuottajana toimii bändin pitkäaikainen tuottaja Rob Cavallo, joka on tuottanut Dookien, Insomniacin, Nimrodin ja American Idiotin.

Musiikki

Kun Billie Joe Armstrongia haastateltiin Rolling Stonessa, Armstrong totesi että heidän uusi albumi olisi erilainen kuin American Idiot ja 21st Century Breakdown. Olisi enemmän poppia AC/DCn ja aiemman Beatlesin väliltä. Hän myös lisäsi, että muutama kappale albumilta kuulostaisi garage rockilta ja tanssimusiikilta. Armstrongin mukaan kappale nimeltään "Kill the DJ" olisi lähellä "Straight-up tanssimusiikkia" ja "four-on-the-floor rhythmiä", jota bändi ei ole koskaan tehnyt ennen. 25.6.2012 bändi kertoi, että albumin ensimmäinen single "Oh Love" julkaistaan 16.7.2012
Antti Virmavirta

Antti Juhani Virmavirta (s. 7. maaliskuuta 1959 Harjavalta) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisio-ohjelmissa.
Virmavirta valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1985. Virmavirran tunnetuimpia televisiotöitä on hänen ja Jari Salmen varaan rakennettu sketsisarja Pulkkinen, jota esitettiin Nelosella 1990- ja 2000-lukujen vaihteessa kolmen tuotantokauden ja 35 jakson verran. Kyseisen ohjelman innoittamana tehtiin lyhytelokuva Pulkkinen – Don’t Push the River ja vuonna 2001 julkaistiin myös uusia sketsejä sekä musiikkia sisältänyt Pulkkinen-CD.
Vuonna 2003 Virmavirta näytteli televisiosarjassa Rikospoliisi Maria Kallio. Hänen roolihenkilönsä oli Mikke Sjöberg. Syksyllä 2005 Virmavirta näytteli MTV3-kanavan Firma-sarjassa ja vuonna 2011 elokuvassa Roskisprinssi. Vuonna 2008 tehdyssä historiallisessa draamasarjassa Piru ja peijooni Virmavirta esitti lähetystöneuvos Viktor Vladimirovia. Lisäksi 2014 Virmavirta näytteli tv-sarjassa Ihan sama. Vuodesta 2017 hän on näytellyt yhtä pääosista Ylen draamasarjassa Presidentti.
Virmavirta on naimisissa näyttelijä Minna Suurosen kanssa ja heillä on neljä lasta. Hänen setänsä on professori ja entinen päätoimittaja Jarmo Virmavirta.
Udo Zimmermann

Udo Zimmermann (s. 6. lokakuuta 1943 Dresden) on saksalainen säveltäjä. 
Zimmermann oli vuosina 1954–1962 Dresden Kreuzchorin jäsen. Vuosina 1962–1968 hän opiskeli Dresdenin konservatoriossa. Myöhemmin hän on muun muassa toiminut Dresdenin konservatorion professorina sekä Leipzigin oopperan johtajana (1990–2000). Vuonna 2008 Zimmermannista tuli Saksin taideakatemian puheenjohtaja. Hän on säveltänyt lukuisia oopperoita, joita ovat Levins Mühle (1972), Der Schuhu und die fliegende Prinzessin (1976), Die wundersame Schustersfrau (1981) ja Weiße Rose (1985). Hänen muita teoksiaan ovat Sinfonia come un grande Lamento (1977) ja Pax Questuosa (Der klagende Friede) (1982) solisteille, kolmelle kuorolle ja orkesterille.
Zimmermann on Euroopan tieteiden ja taiteiden akatemian jäsen. Hän sai vuonna 1993 Bundesverdienstkreuzin (1. luokka). Hän on myös Ordre des Arts et des Lettres'n upseeri.
Mario Chitaroni

Juniorivuodet

Vuosina 1982-1984 Chitaroni pelasi Migdet AAA-tasolla Great North Midget Leaguessa (GNML) New Liskeardin joukkueessa. 1984 syksyllä hän aloitti pelaamisen OHL liigan Sudbury Wolvesin joukkueessa, jossa pelasi kaikkiaan kolme kautta.

Ura seurajoukkueissa

Juniorikiekon jälkeen Chitaroni pelasi kauden 1987 lopussa 11 peliä IHL:n Flint Spritsin joukkuessa, ja jatkoi siellä seuraavat puolitoista kautta. Kesken kauden 1989 Chitaroni siirtyi AHL liigan New Haveniin, jossa pelasi 54 ottelua. Tämän jälkeen tie vei Eurooppaan. Seuraavat neljä kautta Chitaroni pelasi Italiassa Allghen joukkueessa sekä Italian sarjaa että myös Alpenligaa. Kauden 1993-1994 Chitaroni pelasi suurseura Milano Devils joukkuessa. Tämän jälkeen hän palasi vuodeksi takaisin Pohjois-Amerikan kaukaloihin, tällä kertaa IHL:n Houstoniin. IHL-vuoden jälkeen oli jälleen aika palata Italiaan, tällä kertaa Varesen joukkueeseen. Varesessa Chitaroni pelasi vain yhden vuoden ennen kuin siirtyi Saksaan DEL-liigan Berliiniin. Berliinissä Chitaroni pelasi neljä vuotta ennen siirtymistään kahdeksi vuodeksi Nürnbergiin. Kuuden Saksassa pelatun kauden jälkeen oli ajankohtaista jälleen palata Italiaan ja Milanoon. Milanossa kului seuraavat viisi vuotta jonka jälkeen Chitaroni palasi vielä kahdeksi vuodeksi Alleghen joukkueeseen.
Lolo (jalkapalloilija)

Ura

Lolo on Sevillan junioriakatemian kasvatti. Vuonna 2002 hän aloitti ammattilaisuransa Sevillan reservijoukkueesta, jossa hän pelasi seuraavat kuusi kautta.
Kaudella 2007–2008 hän pääsi tekemään ensiesiintymisensä Espanjan pääsarjassa, pelattuaan kaksi ottelua maaliskuussa 2008. Aikaisemmin vuoden 2007 joulukuussa hän teki ensiesiintymisensä Sevillan edustusjoukkueessa Mestarien liiga -ottelussa Slavia Prahaa vastaan. Lolo vietti kuitenkin suurimman osan kaudesta Sevillan reservijoukkueessa, joka nousi kauden jälkeen Espanjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle.
Kaudeksi 2008–2009 Lolo lainattiin naapuriseura Málagaan, joka palasi pääsarjaan kahden vuoden tauon jälkeen. Hän pelasi kauden aikana pääosin puolustavana keskikenttäpelaajana ja onnistui maalinteossa kolmesti.
Kesällä 2009 hän palasi kasvattajaseuraansa ja teki uuden vuoteen 2011 asti ulottuvan sopimuksen. 10. huhtikuuta 2010 hän teki ensimmäisen maalinsa Sevillassa vanhaa seuraansa Málagaa vastaan.
Simo Muhonen

Simo Muhonen (s. 23.9.1996) on suomalainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut karting-sarjoissa vuosina 2001-2012 saavuttaen satunnaista menestystä mm Cadetti-luokassa, Mini-luokassa, KF3, KF2 ja SM-luokassa. Vuonna 2013 Muhonen kilpailee Ranskan F4-mestaruussarjassa.
Tieto-Finlandia-palkinto

Tietokirjallisuuden Finlandia-palkinto  eli Tieto-Finlandia-palkinto on myönnetty vuodesta 1989 ansiokkaalle suomalaiselle tieto- tai oppikirjalle, ”jonka voidaan katsoa merkittävästi edistävän lukijoiden kiinnostusta kerronnaltaan taidokkaaseen tietokirjallisuuteen”. Palkinnon myöntää Suomen Kirjasäätiö. Säätiö asettaa kolmihenkisen valintalautakunnan, joka valitsee palkintoehdokkaaksi kolmesta kuuteen kirjaa sekä henkilön, joka tekee esityksistä lopullisen valinnan palkinnon saajaksi. Palkinnon suuruus on 30 000 euroa.
Tieteentekijät ja tietokirjailijat ovat arvostelleet palkinnon perusteita liian löyhiksi, viihteellisiksi ja epätieteellisiksi.
Vuonna 2016 palkinto jaettiin ensimmäisen kerran nimellä tietokirjallisuuden Finlandia-palkinto.
Freelancer

Freelancer tarkoittaa vapaana vailla vakituista työsuhdetta töitä tekevää työntekijää, jolla on samanaikaisesti yleensä useampia työnantajia tai toimeksiantajia. Freelancer voi tehdä työtä työsuhteessa johdon ja valvonnan alaisena tai yrittäjänä.  Mikäli työsopimuslaissa säädetyt työsuhteen tunnusmerkit täyttyvät, on kyseessä aina työsopimussuhde. Yrittäjänä freelancerilla on mahdollisuus valita vapaasti, mitä töitä tekee eri toimeksiantajille. 
Termi on lainattu englannista, ja se on alun perin tarkoittanut keskiaikaista palkkasotilasta. Määritelmän esitti ensimmäisen kerran Sir Walter Scott historiallisessa romaanissaan Ivanhoe. 
Freelanceriuden vaihtoehtoja ovat freelance-verokortti työntekijänä tai yksityisenä elinkeinonharjoittajana toimiminen myös toiminimellä ja muut varsinaiset yhtiömuodot eli avoin yhtiö, kommandiittiyhtiö, osakeyhtiö tai osuuskunta.
Yksi rajanvetokysymys on, kuka johtaa ja valvoo työtä. Palkansaajan työtä valvoo ja johtaa työnantaja. Jos freelancer ei toimi palkansaajana, niin hän kuuluu yrittäjänä työttömyysturvan piiriin. Tällöin tulee itse hoitaa työtapaturmavakuutus sekä YEL-eläkevakuutus maksurajojen puitteissa. Palkansaaja-freelancer toimii niin sanotulla freelance-verokortilla. Sillä olevaa pidätysprosenttia sovelletaan kaikkiin henkilön saamiin työkorvauksiin.
Suomessa on noin 40 000 freelanceria. Heistä yli 40 % on alle 35-vuotiaita, eikä ole tiedossa, onko freelancerius heille väliaikainen vai pysyvä ratkaisu.
Yleisemmin freelancereina toimivat kulttuurialan työntekijät, esimerkiksi muusikot, vapaat toimittajat, vapaat näyttelijät, vapaat valokuvaajat ja kääntäjät.
Freelancerina toimimisessa on nähty yhteiskunnallisia ongelmia, mm. huono sosiaaliturva ja eläke, alhainen tulotaso ja ns. pakkoyrittäjäksi joutuminen.
Marja pieni!

Arviot

Elokuva sai aikalaisarvioissa yleisesti melko myönteisen vastaanoton. "Marja pieni on kuitenkin kaunis pieni elokuva, joka kannattaa katsoa", kirjoittaa Eeva Järvenpää (Helsingin Sanomat), ja samalla linjalla on Erkka Lehtola) (Aamulehti). Mutta esimerkiksi Bengt Pihlström (Nya Pressen) löytää siitä runsaasti kliseitä ja Heikki Eteläpää (Uusi Suomi) kirjallista painolastia.
2000-luvun arviossa eräs kriitikko näkee sen olevan "lähellä 1960-70-lukujen vaihteen osallistuvaa tv-teatteria".
Puuro

Puuro on yleensä viljasta vedessä tai maidossa keittämällä tehty paksuhko, lusikalla syötävä ruoka.  Puuroa voidaan tehdä esimerkiksi vehnästä, kaurasta, ohrasta, riisistä tai rukiista. Puuron mausteena käytetään yleisesti suolaa. Puuroon saatetaan joskus lisätä esimerkiksi voita ("voisilmä"), sokeria, hunajaa, maitoa  tai siirappia. Riisipuuron päälle ripotellaan usein kanelia. Puurojen lisukkeena voidaan käyttää puurosta riippuen myös esimerkiksi kiisseliä, marja- tai sekahedelmäkeittoa, tuoreita marjoja, marjasosetta tai hilloa. Puuroa syödään perinteisesti aamiaisella mutta myös lounaalla tai päivällisellä. Varsinkin vispi- tai riisipuuroa tarjotaan usein jälkiruoaksi. Varsinkin aiemmin oli tapana paistaa tähteeksi jäänyt puuro voilla voidellussa pannussa. Nestepitoista, laihaa puuroa sanotaan velliksi.
Puuro voidaan valmistaa esimerkiksi mikroaaltouunissa, kattilassa liedellä tai hauduttaa uunissa. Mikroaaltouunissa valmistettavasta puurosta voidaan käyttää esimerkiksi nimitystä mikropuuro ja pikapuuro. 
Puuroja voidaan myös valmistaa keittämättä; tällaisia puuroja kutsutaan tuore- tai raakapuuroiksi. Tuore- ja raakapuuroja valmistetaan laittamalla hiutaleet esimerkiksi illalla nesteeseen turpoamaan, ja aamulla puuro on valmis nautittavaksi. Nestettä voi vaihdella mielensä mukaan tai käyttää esimerkiksi jogurttia. 
Ensimmäiset viittaukset veteen keitetystä puurosta löytyvät Egyptistä ajanlaskun alusta. Skandinaavisissa lähteissä puuro mainitaan 1000-luvun alun viikinkisaagoissa. Puuro on balttialainen lainasana, ja Kannaksella sanasta on tunnettu muoto putro. Savossa ja Karjalassa puuroa on kutsuttu nimellä huttu, ja itäisimmissä osissa Suomea venäläisillä nimillä kaassa tai kaassu. Ruotsalaista alkuperää oleva sana velli on tarkoittanut löysää puuroa.

Puuro ruoanlaitossa

Puuronkeitto voi olla myös välivaihe muun ruokalajin valmistamisessa. Esimerkiksi porkkanalaatikko perustuu riisi-, ohraryyni- tai mannapuuroon ja porkkanasoseeseen. Myös karjalanpiirakat täytetään yleensä riisipuurolla.

Puuro kouluruokana

Erilaiset puurot ovat olleet suosittuja myös kouluruokana, ja nykyisinkin ne sopivat täyttämään vaatimusta kasvisruokien tarjoamisesta koulussa. Puurot ovat myös edullisia valmistaa. Puuro kouluruokana kuitenkin jakaa mielipiteitä aiempaa enemmän.
Eero Manninen

Eero Manninen (27. heinäkuuta 1914 Voikoski – 1999 Helsinki) oli suomalainen veistonopettaja ja siluettitaiteilija, joka kesäisin leikkasi Helsingin Linnanmäen huvipuistossa kävijöiden siluetteja lähes neljä vuosikymmentä, vuosina 1955–1992. Siluettien määrä lasketaan sadoissa tuhansissa.
Manninen oli usein mukana myös ulkomailla järjestetyissä Helsinki-aiheisissa näyttelyissä, joissa hän leikkasi siluetteja näyttelyvieraista.
Eero Manninen toimi veistonopettajana ensin Helsingin Kaisaniemen kansakoulussa ja sitten Maunulan koulussa.
Mannisen työtä Linnanmäen siluetinleikkaajana jatkoi lähes kaksi vuosikymmentä, vuodesta 1988 vuoteen 2007 saakka, hänen tyttärensä Sirkka Lekman, aluksi sijaisena mutta isänsä sairastuttua vuodesta 1992 lähtien vakituisena. Hän oli avustanut isäänsä Linnanmäellä jo 11-vuotiaasta alkaen liimaamalla valmiit siluetit valkoiselle paperille ja perimällä maksun.