google/wiki40b huggingface dataset:
Nick Cannon

Lapsuus

Nick Cannon syntyi 8. lokakuuta 1980 San Diegossa, Kaliforniassa. Hänen äitinsä oli Beth Gardner ja isänsä James Cannon, televisiosaarnaaja Charlottessa, Pohjois-Karolinassa. Lapsena hän vietti osan aikaa äitinsä ja isoäitinsä luona San Diegossa sekä osan aikaa isänsä luona Charlottessa.

Ura

Cannon alkoi esiintyä 8-vuotiaana. 11-vuotiaana hänellä oli jo oma stand-up-pätkä isänsä televisio-ohjelmassa. Silloin Cannon perusti ystävänsä Steve Grovesin kanssa "Da Bomb Squad" -nimisen rap-duon. Yhdessä he lämmittelivät yleisöä muun muassa Will Smithille, Lyte Funky Onesille, 98 Degreesille ja Montell Jordanille. Teini-ikäisenä Cannon muutti Hollywoodiin, jossa hän esitti stand-up-komediaa komediaklubeilla.
Päästyään high schoolista vuonna 1998 Cannon teki televisiodebyyttinsä Nickelodeon-televisiokanavalla sketsisarjassa All That. Vuonna 2002 hän sai oman tv-sarjansa The Nick Cannon Show. Myöhemmin samana vuonna hän sai ensimmäisen pääroolinsa elokuvassa Drumline, ja vuonna 2003 hän esiintyi pääroolissa elokuvassa Rahalla ei rakkautta saa (engl. Love Don't Cost a Thing). Vuonna 2005 hän esiintyi Roll Bounce -musikaalielokuvassa toisen rap-artistin Bow Wown ohella. Samana vuonna Cannon näytteli komediassa Koulukyttä (engl. Underclassman), jota hän myös oli mukana tuottamassa, ja tuotti MTV:n improvisaatiokomediasarjan Wild 'N Out, jossa hän oli myös juontajana.
Vuonna 2006 Cannon oli ääninäyttelijänä animaatioelokuvassa Monsteritalo (engl. Monster House) sekä näytteli draamaelokuvassa Bobby. 2007 hän loi Short Circuitz -nimisen sketsikomediasarjan, joka näkyi MTV:llä. Hän näyttelee myös elokuvissa Day of the Dead (2008) ja American Son. Vuodesta 2009 lähtien Cannon on toiminut America's Got Talentin juontajana.
Televisio- ja elokuvatyön lisäksi Cannon on myös rap-artisti. Allekirjoitettuaan levytyssopimuksen Jive Recordsin kanssa 2001 hän esiintyi Lil' Romeon ja 3LW:n kanssa Jimmy Neutron: Boy Genius -elokuvan soundtrackilla cover-kappaleella "Parents Just Don't Understand", joka on alun perin vuodelta 1988.
Cannonin debyyttialbumi, hänen omaa nimeään kantava Nick Cannon, julkaistiin vuonna 2003. Siltä on julkaistu single Your Pops Don't Like Me.
Vuonna 2005 Cannon perusti oman levy-yhtiönsä, Can I Ball Records, ja hän aikoi julkaista toisen albuminsa Stages samana vuonna. Albumin ensimmäinen single Can I Live? julkaistiin heinäkuussa 2005, ja sitä seurasi toinen single Dime Piece maaliskuussa 2006.

Yksityiselämä

Cannon on seurustellut Grammy-ehdokkaana olleen laulaja-näyttelijän Christina Milianin sekä näyttelijä Kim Kardashianin kanssa.
Helmikuussa 2007 Cannon alkoi tapailla Victoria's Secret -malli Selita Ebanksia ja kosi häntä 7. toukokuuta 2007. Pariskunta kuitenkin perui kihlauksensa lokakuussa 2007.
30. maaliskuuta 2008 Cannon meni naimisiin laulaja Mariah Careyn kanssa Bahamalla Eleutheran saarella.
Hän erosi vaimostaan 2015.
Olle Nordin

Ura

Peliurallaan Nordin edusti IFK Norrköpingiä, IFK Sundsvallia ja IFK Göteborgia. 1979 hän juhli Ruotsin cupin voittoa IFK Göteborgissa. Ruotsin maajoukkueessa Nordin pelasi vuosina 1970–79 kaikkiaan 19 maaottelua  ja oli mukana MM-kisoissa 1978 Ruotsin jäädessä alkulohkonsa jumboksi. Hän lopetti peliuransa vuonna 1980. 
Valmennusuransa Nordin aloitti vuonna 1982 Västra Frölundan päävalmentajana. 1985 hän valmensi Norjan mestaruutta puolustanutta Vålerengaa, mutta pesti jäi yhden kauden mittaiseksi. 1986 hän nousi Ruotsin maajoukkueen päävalmentajaksi. Nordin rakensi joukkueensa ajan tähtipelaajien, kuten Glenn Hysénin, Jonas Thernin ja Glenn Strömbergin ympärille. 
Ruotsi ei kuitenkaan onnistunut selviytymään historiansa ensimmäisiin EM-kisoihin 1988, mutta Nordin sai jatkaa tehtävissään. Seuraavat karsinnat menivät kuitenkin paremmin ja Ruotsi selvitti tiensä MM-kisoihin 1990 12 vuoden tauon jälkeen. Nordin oli itse pelannut edellisissä kisoissa 1978. Kisat päättyivät kuitenkin jälleen ensimmäiselle kierrokselle häviten kaikki ottelunsa ja Nordin jätti tehtävänsä kisojen jälkeen.
Kisojen jälkeen Nordin jatkoi uraansa Norjan 1. divisioonassa pelanneessa Vålerengassa, mutta kehnolla menestyksellä. Kauden 1993 hän toimi divisioonaseura Drøbak/Frognin päävalmentajana. 1994 hän siirtyi FC Lyn Oslon päävalmentajaksi ja johdatti seuran Norjan cupin loppuotteluun. Hän jätti talousvaikeuksista kärsineen seuran jo seuraavan kauden päätteeksi.
1996–97 Nordin luotsasi arabiemiraattilaista Al Waslia voittaen maan mestaruuden. Hän palasi mestaruuden jälkeen takaisin Ruotsiin ja luotsasi vuoteen 2000 saakka IFK Norrköpingiä.
2001 hänestä tuli AIK:n päävalmentaja ja hän johdatti seuran Ruotsin cupin loppuotteluun ja Allsvenskanin kolmanneksi. Seuraava kausi alkoi kuitenkin kehnommin ja kesällä 2002 hän sai potkut seurasta.
2003 Nordin siirtyi Jönköpings Södran päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran heti debyyttikaudellaan Ruotsin 2. divisioonan voittoon, mutta nousu Superettaniin kariutui. Seuraavalla kaudella Jönköping oli kolmas. Kausi 2005 toi vihdoin nousun divisioonan voittaneelle Jönköpingille. Ensimmäiset Superettan-kaudet päättyivät seuran osalta sijoille 10 ja 13. Hän jätti päävalmentajan tehtävät kauden 2007 jälkeen ja siirtyi seuran urheilutoimenjohtajaksi.
Syyskuussa 2008 Nordin kuitenkin palasi takaisin päävalmentajaksi pelastaen seuran lopulta putoamiselta Superettanista. Syyskuussa 2009 Nordin ilmoitti jättävänsä seuran kauden jälkeen.  Seura sijoittui Superettanissa lopulta kymmenenneksi.
Christophe Riblon

Ratapyöräily

Riblon saavutti ratapyöräilyn EM-kilpailuissa 2002 hopeaa alle 23-vuotiaiden joukkuetakaa-ajossa. Vuoden 2007 Pekingin maailmancupissa hän voitti pariajon Jérôme Neuvillen kanssa. Manchesterin MM-kilpailuissa 2008 hän sai Vasil Kiryjenkan jälkeen hopeaa pisteajossa. Ballerupin MM-kilpailuissa 2010 hän sai Morgan Kneiskyn kanssa hopeaa pariajossa.

Maantiepyöräily

Riblon edusti koko ammattilaisuransa ajan, vuosina 2005–2017, Ag2r-La Mondiale -tallia. Ensimmäisenä ammattilaisvuonnaan hän sijoittui toiseksi Tour de l'Avenir -etappikilpailussa. Vuonna 2006 hän voitti Circuit de Lorraine -ajon neljännen etapin. Seuraavana vuonna hän voitti yhden päivän kilpailun Tour de la Somme ja 2009 Route du Sud -ajon kolmannen etapin.  
Riblon voitti helmikuussa 2010 Les Boucles du Sud Ardèche -kilpailun. Heinäkuisessa Ranskan ympäriajossa hän voitti Pyreneillä ajetun 14. etapin kuuluttuaan yhdeksän ajajan kärkiryhmään, josta irtautui etappivoittoon. Ranskan ympäriajossa 2013 hän oli 16. etapilla toinen ja voitti Alpe d'Huez'n nousuun päättyneen 18. etapin 59 sekunnin erolla Tejay van Gardereniin. Saman vuoden Puolan ympäriajossa hän voitti toisen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Puolan ympäriajossa 2014 hän oli neljäs.
Leptopelis palmatus

Levinneisyys

Leptopelis palmatus on Guineanlahdella sijaitsevan ja São Tomé ja Príncipen saarivaltioon kuuluvan Príncipen saaren kotoperäinen laji. Lajia tavataan suurimmassa osassa saarta vähintään 700 metrin korkeuteen merenpinnan tasolta. Mahdollisesti elinalue ulottuu tuhanteen metriin saakka.

Elinympäristö ja uhkat

Laji elää tavallisesti purojen varsilla kosteissa metsissä. Lisäksi lajia saatetaan tavata kaupungeissa ja metsälaikuilla. Oletettavasti Leptopelis palmatus hautaa munansa veden läheisyyteen. Nuijapäät siirtyvät kasvamaan vesialtaisiin tai puroihin. Lajilla ei ole mitään välittömiä uhkia, mutta Príncipen kasvava kehittäminen saattaa uhata lajia tulevaisuudessa.
Christian Benítez

Christian Benítez (1. toukokuuta 1986 – 29. heinäkuuta 2013) oli ecuadorilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Benítez pelasi vuonna 2004 alkaneella ammattilaisurallaan ecuadorilaisseura El Nacionalissa (vuosina 2004–2007), meksikolaisseura Santos Lagunassa (vuosina 2007–2011), englantilaisseura Birmingham Cityssä (lainalla vuosina 2009–2010), meksikolaisseura Américassa (vuosina 2011–2013) ja qatarilaisseura El-Jaishissa (vuonna 2013). Hän pelasi urallaan myös 58 maaottelua ja edusti Ecuadorin jalkapallomaajoukkuetta muun muassa Saksan MM-kilpailuissa 2006.
Benítez, lempinimeltään Chucho, oli ecuadorilaisen entisen jalkapalloilijan Ermen Benítezin poika.

Kuolema

Benítez meni sairaalaan kovien vatsakipujen takia. Hän kuoli tuntia myöhemmin sydämen pysähtymiseen 27-vuotiaana.
Huawei U8800

Muotoilu

Puhelimen etupuolella on 3,8 tuuman kosketusnäyttö, sen alapuolella tyypilliset Android-kosketusnäppäimet. Äänenvoimakkuutta säätelevä painike on vasemmassa reunassa, USB-portti alareunassa, yläreunassa on virtanäppäin ja kuulokeliitäntä. Takana ylhäällä sijaitsee kameran linssi, sen vieressä LED-salama. Takana on myös handsfree-kaiutin.
Bandvagn 206

Bandvagn 206  (BV 206) on ruotsalaisen Hägglundsin maansa asevoimille valmistama telakuorma-auto. Ajoneuvo käsittää kaksi telavetoista osaa, jotka on kytketty toisiinsa runko-ohjattavaksi kokonaisuudeksi. Se kykenee kuljettamaan yhteensä 17 henkeä varusteineen. Joissain versioissa perävaunu on varattu muuhun käyttöön, joten paikkaluku on 11 henkeä vähemmän.
Edeltäjänsä Volvo Bv 202:en mukaisesti ajoneuvo on suunniteltu kuljettamaan joukkoja Pohjois-Ruotsin lumisissa olosuhteissa ja pehmeissä maastoissa. Telojen muodostama pieni pintapaine mahdollistaa liikkumisen monenlaisilla alustoilla. Ajoneuvo on myös uimakykyinen ja saavuttaa vedessä lähes 5 km/h nopeuden. Ajoneuvoa on valmistettu yli 11 000 kappaletta, ja sitä on viety yli 37:ään eri maahan.
Ajoneuvo voi ottaa kuormaa yhteensä 2 500 kg, ja se voi vetää perässään 2 500 kg kuorman.
Michael Brandon

Michael Brandon (alk. Feldman; s. 20. huhtikuuta 1945 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalais-brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten 1980-luvun brittisarjasta Taistelupari, jossa hän esitti pääosaa Glynis Barberin kanssa.

Yksityiselämä

Brandonin puoliso on hänen Taistelupari-kollegansa Glynis Barber. He tutustuivat sarjan kuvauksissa ja solmivat myöhemmin avioliiton. Heillä on yksi lapsi.
1970-luvulla Brandon oli muutaman vuoden naimisissa näyttelijä Lindsay Wagnerin kanssa.
Kerrostus

Kerrostus (engl. overlaying) on tietokoneissa ennen virtuaalimuistin laajamittaista käyttöönottoa käytössä ollut menetelmä suurien ohjelmien ajamiseksi.
Ennen virtuaalimuistia tietokoneiden fyysinen muisti eli muistiavaruus oli usein suurempi kuin suorittimen viittauskyky eli osoiteavaruus. Suuret ohjelmat eivät mahtuneet suhteellisen pieniin osoiteavaruuksiin (usein 16 bittiä), joten samat muistiosoitteet piti käyttää useampaan kertaan. Kerrostuksessa ohjelman eri osat sijoiteltiin niin, että sellaiset osat, joita ei tarvittu yhtä aikaa, käyttivät samaa osaa osoiteavaruudesta ja joskus myös muistiavaruudesta.
Kerrostaminen vaati ohjelmiston sisäisten suhteiden hyvää tuntemista, koska vääränlainen kerrostus johti joko virheeseen tai erittäin hitaaseen toimintaan. Hitaus syntyi siitä, että tyypillisesti kerrostettava osa ohjelmaa haettiin keskusmuistiin massamuistilaitteelta. Jos kerrostusvaihtoehtoja vaihdettiin usein, tämä hidasti olennaisesti ohjelman toimintaa. Kerrostus voitiin tehdä myös niin, että koko ohjelma oli kerrallaan keskusmuistissa, ja ohjelmien kopioimisen asemesta muutettiin muistihallinnan rekisterien arvoja. Tällöin hitausongelma hellitti selvästi, mutta virhealttius jäi jäljelle. Erityisen ongelmallisia olivat kerrostetut käyttöjärjestelmäytimet, sillä virhe kerrostuksessa aiheutti varmasti käyttöjärjestelmän kaatumisen.
Ennen virtuaalimuistin tuloa arvioitiin jopa puolet suuren ohjelmistoprojektin ongelmista tulevan kerrostuksen käytöstä. Virtuaalimuisti ratkaisee virheiden osalta kerrostuksen ongelmat. Liian pienelle keskusmuistille ei virtuaalimuistikaan voi mitään, mikä näkyy ohjelman ajon hitautena.
SMS Stralsund (1911)

Palvelus

Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui Helgolandin taisteluun 28. elokuuta 1914 ja Doggermatalikon taisteluun marraskuussa 1915. Se ei vaurioitunut kummassakaan yhteenotossa. Alus oli telakalla Skagerrakin taistelun aikana eikä siten osallistunut siihen.
Sodan jälkeen alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se luovutettiin 1920 sotakorvauksena Ranskalle. Alus palveli Ranskan laivastossa nimellä Mulhouse, kunnes se poistettiin alusluettelosta 1933 ja romutettiin kaksi vuotta myöhemmin.
Paul Kessany

Ura

Kessany aloitteli jalkapalloilun kotimaassaan USM Librevillessä ja pelasi myös FC 105 Librevillessä ennen siirtymistään Eurooppaan. Hän vietti muutaman kauden Georgiassa ja Israelissa, kunnes siirtyi Ranskaan Istresiin.

Maajoukkueura

Kessany on pelannut Gabonin maajoukkueessa vuodesta 2002 lähtien. Hän oli mukana vuoden 2010 Afrikan kisoissa, jossa Gabon jäi alkulohkoon.
Panzerkampfwagen I

Suunnittelu

Suunnitelma kevyestä viiden tonnin vaunusta tilattiin jo 1932 Rheinmetallilta, Kruppilta, Henschelilta, MANilta ja Daimler-Benziltä. Prototyypit tilattiin 1933 ja Kruppin suunnitelma hyväksyttiin. Vaunu sai huomiota herättämättömän nimen Landwirtschaftlicher Schlepper, maataloustraktori. Piirustukset perustuivat brittiläiseen Carden-Lloyd Mk. IV:iin, joita oli salaa ostettu kaksi Neuvostoliitosta. Kruppin malliin lisättiin vielä Daimler-Benzin torni.
Panzerkampfwagen IA -mallissa oli 57 hevosvoiman Kruppin M305 4-sylinterinen moottori, joka antoi huippunopeudeksi 37 km/h hyvässä maastossa ja 145 km toimintasäteen. IB-mallissa oli 100 hevosvoiman kuusisylinterinen Maybach NL38TR. Kuten kaikissa saksalaispanssareissa, moottorit olivat bensiinikäyttöisiä. Panzerkampfwagen IA (Sd.Kfz. 101) painoi 5,3 tonnia ja siinä oli 15 mm panssarointi. Aseistuksena oli ainoastaan kaksi 7,92 mm konekivääriä.
Huhtikuussa 1934 valmistettiin 15 vaunua, jotka esiteltiin Hitlerille. Varsinainen tuotanto alkoi heinäkuussa 1934. Parannetun mallin valmistus jatkui elokuussa 1935.
Panzer I toimi esikuvana Panzerkampfwagen II -vaunulle ja alustana monenlaisilla panssarihaupitseille ja ilmatorjunta-ajoneuvoille. Niitä rakennettiin yli 1 500 ennen kuin tuotanto päättyi 1941.

Käyttö

Panzer I:tä kokeiltiin taistelutilanteessa Espanjan sisällissodassa 1936, jossa 106 vaunua palveli Condor-legioonassa. Vaunu osoittautui tehottomaksi ja sen aseistus kehnoksi ja tasavaltaisten neuvostoliittolaisia T-26- ja BT-5-vaunuja huonommaksi. Viimeistään 1938 kävi selväksi, ettei vaunusta olisi taistelukäyttöön, minkä jälkeen siitä aiottiin vaunua jalkaväen tukeen ja tiedusteluun.
Panzer I oli vielä käytössä toisen maailmansodan alkaessa. Vaunu oli tarkoitus korvata Panzerkampfwagen III -vaunulla, mutta tuotannon viivytysten vuoksi Panzer I oli vielä pääkalustona Itävallan ja Tšekkoslovakian miehityksissä. Sitä käytettiin myös Ranskan valtauksessa. Myöhemmin vaunuja käytettiin partiointiin ja koulutukseen. Vuonna 1940 kaikki muunnettiin aseettomiksi ammuskuljetusvaunuiksi.
Suomessa Panzer I -vaunuja käytettiin jatkosodan aikana Uhtualla, jonne saksalainen sotilasjohto oli lähettänyt suomalaisten tueksi kevyen panssarikomppanian, 3./Panzer-Abteilung 40:n.
Unkari käytti myös muutamia vaunuja koulutustarkoituksiin. Kiinan kansalliset joukot ostivat 15 Panzer IA -vaunua, joita käytettiin Kiinan sisällissodassa.
Fritz Glatz

Friedrich ”Fritz” Glatz (21. heinäkuuta 1943 – 14. heinäkuuta 2002) oli itävaltalainen moottoriurheilija. Hän kilpaili myös taiteilijanimillä Pierre Chauvet ja Frederico Careca.
Glatz aloitti uransa vuonna 1980 kilpailemalla Saksan F3-sarjassa. Seuraavana vuonna hän kilpaili Euroopan F3-mestaruussarjassa ja Euroopan F2-luokassa. Vuonna 1985 Glatz kilpaili International Formula 3000 -sarjassa. Vuosina 1986 ja 1988 Glatz ajoi Formula 3000 -sarjassa. Vuonna 1989 Glatz ajoi Britannian F3000-luokassa.
Glatz menehtyi vuonna 2002 14. heinäkuuta ajetussa EuroBOSS-sarjan kilpailussa, kun hänen ajamansa vuoden 1997 Footwork Arrowsin FA17 F1-auto suistui radalta kohtalokkain seurauksin. Glatzia ei kuitenkaan virallisesti lasketa F1-osakilpailussa menehtyneisiin kuljettajiin, vaikka hän menehtyi ajaessaan F1-autoa.
Vermuntilan Tempo

Halli

1990-luvun alussa Tempo rakennutti Vermuntilaan jäähallin, jota kutsutaan Vermuntilan jäähalliksi ja Tempohalliksi.
Igor Vjazmikin

Ura

Vjazmikin aloitti jalkapallon kuusivuotiaana, mutta vaihtoi 13-vuotiaana jääkiekkoon. 16-vuotiaana hän pelasi jo HK Dynamo Moskovan joukkueessa Neuvostoliiton pääsarjassa. Vuonna 1987 Edmonton Oilers varasi hänet vuoden NHL:n varaustilaisuuden viimeisenä. Vjazmikin pelasi kuusi kautta Moskovassa ennen kuin vaihtoi Himik Vorskresenskin joukkueeseen.
Kesken kauden 1991–1992 Vjazmikin teki sopimuksen Edmontonin kanssa ja lähti Voskresenskistä Pohjois-Amerikkaan Edmontonin farmiin Cape Breton Oilersiin. Tähän vaikutti välirikko valmentaja Vladimir Vasiljevin kanssa. Samalla kaudella hän pelasi myös ainoat neljä otteluaan NHL:ssä, sillä Vjazmikin mahtui huonosti Edmontonin nuoria tulvivaan kokoonpanoon. Seuraavan kauden Vjazmikin pelasi IHL-liigassa edustaen Milwaukee Admiralsia ja Phoenix Roadrunnersia, mikä jälkeen hän palasi Eurooppaan.
Vjazmikin siirtyi kaudeksi Tanskaan, tämän jälkeen kahdeksi vuodeksi Italiaan ja 1995–1997 hän pelasi Suomessa edustaen Kokkolan Hermestä ja Tampereen Ilvestä. Kaudeksi 1997–1998 hän palasi Venäjälle TsSKA Moskovaan. Seuraavan kauden hän pelasi HK Severstal Tšerepovetsissa, minkä jälkeen hän lopetti ammattilaisuransa.

Yksityiselämä

Vjazmikin kuoli 43-vuotiaana 30. lokakuuta 2009 sairastettuaan pitkään.
Bergues

Maantiede

Kaupunki sijaitsee "Bootlandin" alueella, joka on Ranskassa, Belgian rajan läheisyydessä, sijaitseva alankoalue. Alueen nimi tulee flaamista ja se tarkoittaa alastonta maata. Suurempiin kaupunkeihin Dunkerqueen on matkaa kymmenen kilometriä ja Lilleen 70 kilometriä.
Alueella on hyvät liikenneyhteydet, jotka takaavat kaksi moottoritietä. Kanaalitunneli on vain 40 kilometrin päässä kaupungista.

Historia

Bergues oli tuomiokunnan keskuspaikka aina Ranskan suureen vallankumoukseen saakka. Aurinkokuningas valloitti kaupungin takaisin Ranskalle vuonna 1658. Aachenin rauhassa 1668 virallistettiin kaupungin paluu Ranskan yhteyteen.
Kaupungissa ovat säilyneet sen vanhat puolustuslinnoitukset, josta varhaisimmat ajoittuvat 1200-luvulle ja 1400-luvulle. Sébastien Le Prestre de Vauban on valmistuttanut osan linnoituksista.
Toinen maailmansota kohteli kaupunkia kaltoin ja sen vanha kellotorni raunioitui pahoin, mutta rakennettiin uudelleen sodan jälkeen. Alueella on myös nähtävillä vanhan, Flanderin kreivi Baudouin IV:n rakennuttaman (1022) luostarin rauniot.
2 Times Terror

Historia

Industrialmusiikkia soittavassa 2TT:ssä on mukana useita metalliartisteja, kuten Zachary Hietala (Tarot), Spellgoth (Turmion Kätilöt, Trollheim's Grott), Hurja (Shade Empire, Chaosweaver, Deathchain), Puijon Perkele (Verjnuarmu), DJ Proteus ja Eric Riekkinen.
Niilo Rikula

Niilo Rikula (s. 1959 Vaala) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa ja Taideakatemiassa. Rikulan veistosten tyyli edustaa realismia.
Almen Bibic

Ura

Bibic debytoi SHL:ssä kaudella 2013-2014 Leksands IF:n paidassa. Kahden HockeyAllsvenskan-kauden jälkeen hän siirtyi SHL-joukkue Rögle BK:n riveihin. Kaudella 2015-2016 Bibic toimi Röglen varakapteenina. Neljän kauden kuluttua Bibic teki sopimuksen Linköping HC:n kanssa.
Muhammad Iqbal

Sir Muhammad Iqbal (علامہ محمد اقبال, ʿAlāma Muḥammad Iqbāl; 9. marraskuuta 1877 – 21. huhtikuuta 1938) oli runoilija, uskonnonfilosofi ja poliitikko. Iqbal kirjoitti teoksensa persian ja urdun kielillä.
Iqbal syntyi brittiläisessä Intiassa Sialkotin kaupungissa, joka on nykyään Pakistanin alueella. Hänen isänsä oli kashmirilainen räätäli. Iqbal opiskeli vuosia Englannissa Trinity Collegessa Cambridgen yliopistossa sekä Münchenin ja Heidelbergin yliopistoissa.
Iqbal tunnetaan filosofis-runollisista teoksistaan, Asrar-e-Khudi-teoksen kunniaksi hänet lyötiin ritariksi. Muita teoksia ovat muun muassa Rumuz-e-Bekhudi ja Bang-e-Dara.
Pekka Mäntsälä

Pekka Ilmari Mäntsälä (s. 1937) on suomalainen biokemisti. Hän on ollut Turun yliopiston biokemian professori vuodesta 1984.
Kolme kauheaa toivetta

Juoni

Samantha Byrd on 12-vuotias koripalloa harrastava tyttö, jota luokan suosituin tyttö Judith jatkuvasti härnää.
Eräänä sateisena iltapäivänä koripalloharjoitusten jälkeen Samantha törmää Clarissa-nimiseen vanhaan naiseen, joka on eksynyt. Samantha auttaa naista, ja saa palkkioksi kolme toivetta. Samantha on skeptinen, mutta päättää toivoa olevansa koulujoukkueensa paras koripallonpelaaja. Seuraavana päivänä koripallopelin aikana muut tytöt sairastuvat yhtäkkiä. Samantha käy Judithin luona, mutta tyttö vain syyttää häntä noituudesta. Samantha suuttuu ja toivoo vahingossa toisen kerran, että Judith katoaisi.
Seuraavana aamuna herätessään Samantha huomaa olevansa maailman ainut ihminen: kotona, koulussa tai kaduilla ei ole ketään. Harhailtuaan jonkin aikaa Samantha kohtaa Clarissan, joka pyytää anteeksi pieleen mennyttä loitsuaan. Clarissa ehdottaa toisen toiveen perumista, jolloin Samanthalla olisi vielä yksi toive. Näin tapahtuu ja Samantha toivoo, että kaikki olisi muuten samoin kuin aina ennenkin, mutta Judith olisi nyt hänen paras ystävänsä.
Samantha huomaa pian, että Judithilla on toiveen myötä pakkomielle Samanthasta. Samantha yrittää päästä eroon Judithista ja saapuu taas Clarissan luokse. Clarissa säälii Samanthaa ja antaa hänelle neljännen toiveen: Samantha toivoo, ettei olisi ikinä kohdannut Clarissaa, vaan Judith hänen sijastaan. Toive toteutuu ja Judithista tulee Clarissan ystävä. Samanthan kävellessä pois hän kuulee Judithin huutavan "Lennä pois, Byrd!" ja Samantha, joka nyt on musta varis, tekee juuri niin.

Samantha Byrd

Kirjan protagonisti joka harrastaa koripalloa koulunsa joukkueessa. Hänellä on vanhempi veli sekä koira.

Judith Bellwood

Tyttö Samanthan luokalta, joka myös harrastaa koripalloa koulunsa joukkueessa. Judith on luokan suosituin tyttö, ja hän kiusaa Samanthaa jatkuvasti sanomalla esimerkiksi "Lennä pois, Byrd".

Clarissa

Vanha eksynyt nainen, joka lupaa toteuttaa Samanthan kolme toivomusta.
Pierre Vidal-Naquet

Pierre Emmanuel Vidal-Naquet (23. heinäkuuta 1930 Pariisi – 29. heinäkuuta 2006 Nizza) oli ranskalainen historioitsija, joka tunnetaan useiden epäkohtien vastustajana: Vidal-Naquet vastusti Algerian sodan kidutuksia, Kreikan sotilasjunttaa ja holokaustin kiistämistä.

Elämäkerta

Vuoden 1944 toukokuussa Gestapo pidätti Pierre Vidal-Naquet’n vanhemmat Marseillessa ja heidät kuljetettiin Auschwitziin. Tältä matkaltaan he eivät koskaan palanneet.
Pierre Vidal-Naquet opiskeli historiaa ja väitteli filosofian tohtoriksi sekä suoritti agrégation-tutkinnon. Hän keskitti tutkimustyönsä antiikin Kreikkaan, juutalaisten historiaan sekä nykyhistoriaan. Vidal-Naquet erikoistui juuri antiikin Kreikan historiaan, joka oli hänen erityismieltymyksensä. Kuitenkin hän työskenteli myös nykyhistorian historian parissa ja julkaisi teoksia Algerian sodasta sekä holokaustista.
Pierre Vidal-Naquet oli intellektuelli, joka sitoutui voimakkaasti ihmisoikeuksien puolustamiseen ja toimi voimakkaasti Algerian sodassa käytettyä kidutusta vastaan. Hän oli perustamassa sodan aikana Audin-komiteaa. Vidal-Naquet toimi elämänsä loppuun saakkaa holokaustin kiistämistä vastaan.
Pierre Vidal-Naquet oli myös anti-stalinistinen marxilainen ja oli lyhyen aikaa Michel Rocardin johtamassa Yhdistyneessä sosialistipuolueessa (PSU). Hän suosi myös kannanotoillaan ja kirjoituksillaan Socialisme ou barbarie -lehteä.
Pierre Vidal-Naquet julkaisi yhdessä Michel Foucaultin ja Jean-Marie Comenachin kanssa 8. helmikuuta 1971 manifestin vankiloiden olosuhteista ja tarpeellisuudesta. Hän toi myös Yhdistyneiden kansakuntien julistaman rauhankulttuurin ja väkivallattoman vuosikymmenen ranskalaisessa toimintaryhmässä.
Heinäkuussa vuonna 2003 Pierre Vidal-Naquet julkaisi yhdessä useiden juutalaisten kanssa julistuksen ”Toisenlainen juutalainen ääni”, jossa selkeästi tuettiin palestiinalaisia.
Pierre Vidal-Naquet oli professori École des hautes études en sciences sociales -korkeakoulussa (EHESS) ja toimi myös sen johtajana.