google/wiki40b huggingface dataset:
Podcastit.tv

Podcastit.tv (aikaisemmin Radio Koskisuomi -podcast network) on yhteisen nimen alle kerääntynyt ryhmä riippumattomia suomalaisia podcast-ohjelmia. Ryhmän keskushahmo, ylläpitäjä ja useimpien sen ohjelmien tuottaja on Henrik Anttonen.

Historia

Vuosien 2006–2007 aikana Radio Koskisuomi oli tuotannoltaan merkittävin yksittäinen suomalainen indiepodcasting-toimija. Marraskuussa 2007 noin kolmasosa suomalaisten podcastien keskussivusto Podcast hakemistossa listatuista podcasteista kuului Radio Koskisuomeen tai liittyi muutoin Henrik Anttoseen. Suomen Yleisradion radion uusien palvelujen kehityspäällikkö Tuija Aalto onkin Ylen sivuilla kuvaillut Henrik Anttosta Suomen tuotteliaimmaksi podcastaajaksi.
Radio Koskisuomen aktiivisuus väheni Henrik Anttosen siirryttyä toimittamaan podcast-tyyppisiä sisältöjä, kuten Pop-talkia ja Kansalaismediakatsausta, Yleisradiolle. Radio Koskisuomi lopetti toimintansa 21.4.2008. Kuitenkin jo heinäkuussa 2008 Anttonen aloitti toiminnan uudelleen lähes samalla sisällöllä ja Podcastit.tv -nimellä , jatkaen edelleen Suomen aktiivisinta itsenäistä podcast-ohjelmien tuotantoa.
Ennen Podcasthakemisto-sivuston aukeamista Radio Koskisuomi ylläpiti myös listaa suomalaisista podcasteista, sekä esitteli omissa podcasteissaan muita suomalaisia podcasteja.

Radio Koskisuomen ja Podcastit.tv:n podcasteja

Radio Koskisuomen alkuaikojen aktiivisin podcast oli 16.5.2006–30.8.2007 välillä ilmestynyt PodPäivä, jonka tavoitteena oli olla jokaisena arkipäivänä ilmestyvä podcast. Se ehti ilmestyä 200 kertaa ennen kuin loppui tekijänsä ajanpuutteeseen.
Audiocast oli vuosien 2006 ja 2007 aikana ilmestynyt muita suomalaisia podcastaajia ja podcastaamisen ympärillä olevia teknologioita esitellyt ohjelma. LinuCast on Ubuntu Suomen kanssa yhteistyössä tehty avointa lähdekoodia esittelevä ohjelma.
Puhjainkulma (myös PuhujainKulma) on viikoittain ilmestyvä teknologiauutisiin ja -aiheisiin keskittynyt paneelikeskustelu. Puhujainkulma aloitti vuonna 2006 Speakers' Corner -nimellä osana Hessun Kahvila -podcastia, mutta irtautui myöhemmin omaksi ohjelmakseen.
Junkarsborg

Linnan historia

Linnan ensimmäinen rakennusvaihe on ajoitettu tutkimusten perusteella 1100-1200 -luvuille. Linnan vanhin, ilmeisesti puinen, varustus on mahdollisesti tuhoutunut ja seuraava puu- ja kivilinnoitus on rahalöytöjen mukaan tehty 1300-luvulla. Linnan rakennusvaiheista ei ole kuitenkaan varmaa selvyyttä. Linnan ajoitus perustuu vuosina 1891–92, 1937 ja 1950–54 suoritettuihin kaivauksiin. Kaivauksissa on löytynyt pronssi- ja rautaesineitä, keramiikkaa, tiiliä, luita ja hopearahoja. Hopearahalöydöt ajoittuvat vuosien 1320–1420 välille, painopisteen ollessa 1300-luvun loppupuolella. Alueelta löydetty kivisavikeramiikka muistuttaa Saksan Reininmaan Siegburgissa valmistettua keramiikkaa.
Perinteisen käsityksen mukaan Junkarsborgin alkuperäinen nimi olisi ollut Raseborg, sijaitseehan se keskiaikaisen Rasa-bol -nimisen verotuskunnan alueella, ja että nimi olisi sittemmin periytynyt lännemmäksi Snappertunaan rakennetulle Raseborgin linnalle. Nykykäsityksen mukaan Junkarsborg on löytöaineiston perusteella rakennettu 1300-luvun toisella neljänneksellä, ja Junkarsborg ja Raseborg olisivat olleet toiminnassa rinnakkain, kunnes Junkarsborg 1400-luvun lopulla poistui käytöstä.

Linnan rakenne

Linna muodostuu Mustionjokeen työntyvän niemen kärkeen rakennetusta päälinnasta ja sitä mantereen puolelta suojanneesta esilinnasta. Linnan uloimpana puolustusvarustuksena luoteessa on toiminut niemen juureen kaivettu vallihauta, josta on jäljellä noin 60 metriä. Neliömäisen päälinnan pinta-ala on noin 20 × 20 metriä. Linnanpihaa kiertävät maavallit, jotka ovat jykevimmillään etelään antavalla sivustalla. Linnanpihan kaivauksissa on tullut esiin useiden puurakennusten jäännöksiä, jotka on kaivausten jälkeen jälleen peitetty maakerroksen alle. Nykyisin linnanpihalla on näkyvänä rakenteena ainoastaan harmaakivin vuorattu kaivo.

Junkarsborgin maasto ja kasvillisuus

Junkarsborg rakennettiin niemelle, mutta niemen poikki on rakennettu kanava, joten paikka on nykyisin saari.
Junkarsborg sijaitsee kosteassa ja rehevässä lehtomaisemassa. Alue on melko vaikeapääsyinen, joskin Museovirasto on viime vuosina suorittanut alueella maisemanhoitotoimenpiteitä sekä raivannut linnalle johtavan polun metsän halki ja pitkin Päsarträsketin rantaviivaa. Luonnonkauniilla alueella on rikas lehtometsä- ja kosteikkokasvilajisto ja runsaslukuinen lintukanta. Vuonna 1994 tehdyssä kasvillisuuskartoituksessa löytyi ihmisen toiminnasta kertovaa kasvillisuutta, mm. humala (Humulus lupulus) ja mäkikaura (Avenula pubescens), jotka selvästi liittyvät linnan varhaishistoriaan.
Cape Canaveral AFS LC-13

Landing Zone 1

SpaceX teki viiden vuoden vuokrasopimuksen Launch Complex 13 -alustan käytöstä helmikuussa 2015. Yhtiö aikoo käyttää alustaa uudelleenkäytettävien rakettien ensimmäisten vaiheiden laskeutumisiin, minkä seurauksena alustan vanha Atlas-laukaisualusta on tarkoitus muuttaa viideksi erilliseksi laskeutumisalustaksi, joista yksi, päälasketumisalusta, olisi muita neljää selvästi suurempi.
SpaceX oli korvannut alustan alkuperäinen LC-13-kyltin uudella Landing Complex 1 -kyltillä maaliskuussa 2015. Nimi vaihtui vielä myöhemmin Landing Zone 1 -muotoon.
Ensimmäinen onnistunut laskeutuminen alustalle tapahtui 22. joulukuuta 2015 Falcon 9 -raketin 20. lennolla, joka vei 11 Orbcomm OG2 -satelliittia matalalle Maan kiertoradalle.
Ferdinand T. Kettunen

Ferdinand Teodor Kettunen (18. tammikuuta 1889 – 31. elokuuta 1920 Pietari) oli suomalainen kommunisti. Hän oli yksi Kuusisen klubin murhien uhreista. 
Pietarilainen metallimies Ferdinand Kettunen oli mukana maanalaisessa toiminnassa jo vuoden 1905 aikana. Kettunen oli aktiivinen Venäjän sosialidemokraattisen työväenpuolueen bolševikkisiivessä vuodesta 1906 alkaen. Hän oli vuonna 1920 toimitsijana SKP:n sotilasjärjestössä.
Kettunen kuoli SKP:n ns. revolveriopposition suorittamien Kuusisen klubin murhien uhrina 31. elokuuta 1920 Pietarissa. Hänet on haudattu yhdessä muitten uhrien kanssa Pietarin Mars-kentälle ja hänen nimensä löytyy kentällä sijaitsevasta Elokuun kommunardien hautakivestä.
FS Amiral Cécille (1888)

Valmistus

Alus tilattiin La Seynestä Forges et Chantiers de la Méditerranéen telakalta, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1886. Alus laskettiin vesille 3. toukokuuta 1888 ja se otettiin palvelukseen 9. lokakuuta 1890.

Palvelus

Alus korvasi Dubourdieun Karibian asemalla. Tammikuun lopulla vuonna 1900 alus lähti Martiniquelta Fort de Francesta Afrikan länsirannikolle. Alus poistettiin palveluksesta 27. elokuuta 1907 ja se siirrettiin mekaanikkojen koululaivaksi Touloniin.
Kamppijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 176,3 metriä mpy.
Madeiransinililja

Sipuli, varsi ja lehdet

Madeiransinililja on monivuotinen sipulikasvi. Sen sipuli on väriltään sinipunainen. Se kasvaa noin 40–60 senttimetriä korkeaksi. Sen mehevät lehdet ovat noin 30 senttimeriä pitkiä. Se kukkii vuodenvaihtessa myöhään syksyllä ja alkutalvesta. Kesällä se pitää lyhyen lepokauden.

Kukinto ja hedelmät 

Kukinto on sininen kartiomainen terttu jossa on pieniä ametistinsinisiä kukkia. Sillä on mehevät vihreät hedelmät jotka muuttuvat kypsyessään keltaisiksi.

Kasvupaikat ja levinneisyys

Madeiransinililjaa kasvaa vain Madeiralla. Se on siellä endeeminen laji. Sen lisäksi sitä kasvatetaan kasvitieteellissä puutarhoissa ja jonkin verran koristekasvina.
Guatemala Feliz

¡Guatemala feliz..! ("Onnellinen Guatemala!") on Guatemalan kansallislaulu. Laulu esitettiin ensi kertaa sunnuntaina, 14. maaliskuuta 1897 Guatemalan pääkaupungissa Ciudad de Guatemalassa pidetyn sävellyskilpailun päätösjuhlassa Colon-teatterissa. Laulusta tuli heti Guatemalan kansallislaulu. Kappaleen säveltäjä, maestro Rafael Alvarez Ovalle, voitti kilpailun ja sai kultamitalin. Sitä vastoin laulun sanojen kirjoittajan henkilöllisyys jäi salaiseksi. Vasta vuonna 1911 selvisi, että ne oli kirjoittanut kuubalainen runoilija Jose Joaquin Palma. Hänen maatessaan kuolinvuoteellaan ulkona seisova väkijoukko laului Guatemala Feliziä. Laulun sanoja muokattiin hieman vuonna 1934, jolloin professori Jose Maria Bonilla Ruano pehmensi hieman joidenkin säkeistöjen veristä sanomaa, samalla hän hioi laulua hieman runollisemmaksi.
Laulussa on neljä säkeistöä, lisäksi jokaisen säkeistön lopussa on neljä erillistä kertosäettä. Monista muista maista poiketen Guatemalassa kansallislaulun kaikkia säkeistöjä käytetään ja niillä on virallinen asema.
Buergerin tauti

Buergerin tauti eli thromboangiitis obliterans on sairaus, joka aiheuttaa varsinkin raajojen verisuonten ahtautumista ja tukkeutumista. Sairaus on harvinainen, ja suurimmassa vaarassa saada sen ovat 20–40-vuotiaat miehet, jotka ovat tupakoineet runsaasti tai käyttäneet purutupakkaa. Myös Raynaudin oireella voi olla yhteys Buergerin tautiin. Lapsilla tauti on erittäin harvinainen mutta saattaa liittyä autoimmuunisairauteen. Naisia on potilaista vain kymmenesosa.
Buergerin taudin oireita ovat raajojen värin muutokset; ne saattavat olla kalpeat, punaiset tai sinertävät. Raajat voivat myös tuntua kylmiltä. Kipuja, ihomuutoksia ja haavaumia esiintyy. Buergerin taudissa hoidon tavoitteena on oireisiin puuttuminen. Oireet voivat lakata, jos potilas lopettaa tupakkatuotteiden käytön, mutta osassa tapauksista käden tai jalan amputointi on välttämätöntä.
Buergerin tauti on yleisempi esimerkiksi Kaakkois-Aasian, Intian sekä Lähi-idän väestöillä ja varsinkin Bangladeshissa kuinpohjoiseurooppalaisilla. Sairaus on nimetty lääkäri Leo Buergerin (1879–1943) mukaan.
Nitrome

Nitrome on indiepelejä valmistava yritys, jonka päämaja on Lontoossa. Nitromen perustajat ovat Mat Annal ja Hether Stancliffe. Nitrome on tehnyt paljon tunnettuja Flash-pelejä, kuten Hot Airin ja Cheese Dreamsin. Nitrome tekee vuodessa paljon pelejä. Nitromen pelit ovat esillä heidän sivuillaan, ja ne ovat lisensoituna muilla sivuilla kuten miniclipissä. Marraskuussa 2011 nitromella oli 100 peliä. Nitromella on ollut 5 erilaista versiota: nitrome 1.0, nitrome 1.2, nitrome 1.5, nitrome 2.0 ja nitrome 2.5. Nitrome aloitti toimintansa 2005.
Alli Paasikivi

Elämäkerta

Alli syntyi marraskuussa 1879 Kärkölän pitäjässä kenkäkauppias Andreas Hildénin perheeseen. Hän oli perheen kolmesta tyttärestä keskimmäinen. Perhe muutti Helsinkiin, kun Alli oli yhdeksänvuotias. Vuonna 1907 Hildénit vaihtoivat nimensä Valveeksi. Hän kävi Helsingin Suomalaista Yhteiskoulua, mutta lopetti jo 7. luokalta, koska halusi näyttelijäksi. Hän oli huomattu seurapiirien kaunotar ja pääsi näyttelemään Suomalaiseen teatteriin, jota johtivat Kaarlo ja Emilie Bergbom. Kun teatteritalo valmistui 1902, teatterin nimeksi tuli Suomen Kansallisteatteri. Alli Valve oli lähes 30 vuotta Kansallis-Osake-Pankin työntekijänä yleten vähitellen prokuristiksi. Vuonna 1934 hän avioitui kokoomuksen puheenjohtajan, valtioneuvos J. K. Paasikiven kanssa.
Alli ei osallistunut suoranaisesti politiikkaan, vaikka toimikin satunnaisesti aviomiehensä tukijoukoissa. Hän oli sotien aikana Lotta Svärdissä ja toimi myöhemmin sotainvalidien auttajana. Hänen kunniakseen on perustettu Alli Paasikiven Säätiö, joka myöntää avustuksia ja apurahoja perheen sosiaalisen turvallisuuden lisäämiseksi yhteiskunnassa sekä Suomen kotien aineellisen ja henkisen tason kohottamiseksi.
Alli Paasikivi on ikuistettu myös suomalaiseen tuberkuloosia vastustavaan postimerkkiin 1947.
Iän tai muun syyn takia roikkuvat käsivarren ojentajalihakset ovat saaneet Alli Paasikiven mukaan nimityksen ”allit”. Paasikivien avioituessa Alli Paasikivi oli reippaasti yli viisikymppinen, ja kun J. K. Paasikivestä tuli tasavallan presidentti, rouva Paasikivi oli 66-vuotias. Hän pukeutui näyttävästi ja käytti hihattomia iltapukuja, vaikka hänen käsivarsistaan oli jo kadonnut nuoruuden piukeus. Asuvalintaa kerrotaan jopa paheksutun. Lehtikuvista Paasikiven ”allit” oli tapana retusoida pois.
Kun Reino Helismaan 1948 sanoittama ja esittämä kappale ”Suutarin tyttären pihalla” joutui Yleisradiossa esityskieltoon, kansan keskuuteen levisi huhu, että kiellon takana oli presidentin rouva Paasikivi. Peter von Bagh ja Ilpo Hakasalo arvioivat myöhemmin Ylen musiikkiraadin olleen yksinkertaisesti eri mieltä Helismaan esityksen taiteellisuudesta.
Hr. Ms. Willem van der Zaan (F829)

Palvelus

Alus myytiin 2005 Belgialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Louise-Marie runkonumerolla F931.
Harri Jansson

Harri Jansson (s. 23. joulukuuta 1945 Helsinki) on entinen suomalainen 400 ja 800 metrin juoksija, jonka uran huippuvuodet olivat 1960-luvulla.
Harri Janssonin isä Kurt Jansson toimi 1951–1953 diplomaattina Pariisissa ja sen jälkeen New Yorkissa. Näin Harri Jansson vietti nuoruutensa aina 1960-luvulle Yhdysvalloissa.
Suomeen tultuaan hän edusti yleisurheilijana HIFK:ta. Kesästä 1964 tuli hänelle menetyksellinen, kun hän voitti 800 metrin Suomen-mestaruuden 20-vuotiaiden SM:ssä ja saavutti pronssia Kalevan kisoissa Oulussa. Seuraavana vuonna hän saavutti 20-vuotiaiden Suomen-mestaruuden 400 ja 800 metrillä. Samana kesänä hän juoksi 800 metrillä ennätyksensä 1.49,2, joka on edelleen vahvan yleisurheiluseuran HIFK-urheilijan paras 800 metrin tulos. Sen jälkeen Jansson sai SM-tason menestystä enää SM-tason viesteissä 4×800 metrillä vuosina 1968 ja 1969, jolloin HIFK sijoittui Harri Jansson ankkurinaan molemmilla kerroilla kolmanneksi.
Suomessa vietetyn armeijavuoden jälkeen Harri Jansson siirtyi 1960-luvun puolivälissä Kanadaan, jossa hän työskenteli aina eläkkeelle siirtymiseensä asti kanadalaisissa pankeissa Industrial Acceptance Corporation, Bank of Montreal ja Richmond Savings. Näistä hän työskenteli Bank of Montrealissa 20 vuotta työurastaan. Eläkevuosinaan Jansson on tunnettu finanssialan asiantuntijana Vancouverissa, jossa hän viime vaiheessa on asunut. Janssonista tuli vuonna 2005 Suomen kunniakonsuli Kanadan Vancouveriin.
Al Madinah

Al Madinah (arab. المدينه‎) on Saudi-Arabian provinssi maan länsiosassa Punaisenmeren rannalla. Provinssin pinta-ala on 151 990 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2017 arvion mukaan 2 154 100. Provinssin pääkaupunki on pyhä Medina. Provinssin kuvernööri on Abdulaziz ibn Majid, joka on Ibn Sa’udin lapsenlapsi.
Arquimínio Rodrigues da Costa

Arquimínio Rodrigues da Costa (8. heinäkuuta 1924 São Mateus – 12. syyskuuta 2016) oli portugalilainen katolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Macaon hiippakuntaan 6. lokakuuta 1949 ja nimitettiin Macaon piispaksi 20. tammikuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Baptist Wu Cheng-chung, jota avustivat Julio Xavier Labayen ja Charles-Joseph Lemaire.
Rodrigues da Costa erosi tehtävistään 6. lokakuuta 1988.
X Factor (1. tuotantokausi)

Katsojaluvut

Ensimmäisen kauden alussa katsojia oli lupaavasti, mutta alun jälkeen katsojaluvut menivät alaspäin. Tämän takia ohjelman sanottiin olevan vuoden 2010 suurin epäonnistuminen. Syynä saattoi luultavasti olla helmikuussa Kanadan Vancouverissa pidetyt talviolympialaiset.
Kultalanperä

Kultalanperä on kylä Pohjois-Pohjanmaan rannikolla Raahessa entisen Saloisten kunnan alueella. Kylä sijaitsee valtatie 8:n varrella noin 12 kilometriä Saloisten kirkonkylältä etelään ja on Saloisten toiseksi eteläisin kylä. Saloisten seurakunnan leirikeskus on Kultalanperällä. Kylän vanhinmat talot ovat Kultala ja siitä lohkottu Ojatoiste. Kultalan tila on perustettu maankohoamisen perusteella ilmeisesti jo ennen isoa vihaa tai heti sen jälkeen vanhan suuren rantatien varteen. Rantaviiva on siihen aikaan ollut hyvin lähellä nykyistä kylätietä. Suurin osa kylän taloista on lohkottu vuosisatojen kuluessa Kultalasta.
Dancing with the Stars (yhdysvaltalainen televisiosarja)

1. tuotantokausi

1. kesäkuuta – 6. heinäkuuta 2005

2. tuotantokausi

5. tammikuuta – 26. helmikuuta 2006

3. tuotantokausi

12. syyskuuta – 22. marraskuuta 2006

4. tuotantokausi

19. maaliskuuta – 22. toukokuuta 2007

5. tuotantokausi

24. syyskuuta – 27. marraskuuta 2007

6. tuotantokausi

17. maaliskuuta – 20. toukokuuta 2008

7. tuotantokausi

22. syyskuuta – 25. marraskuuta 2008

8. tuotantokausi

9. maaliskuuta – 19. toukokuuta 2009

9. tuotantokausi

21. syyskuuta–24. marraskuuta 2009

10. tuotantokausi

22. maaliskuuta–25. toukokuuta 2010

11. tuotantokausi

20. syyskuuta–23. marraskuuta 2010

12. tuotantokausi

21. maaliskuuta–24. toukokuuta 2011

13. tuotantokausi

19. syyskuuta–22. marraskuuta 2011

14. tuotantokausi

19. maaliskuuta–22. toukokuuta 2012

15. tuotantokausi

24. syyskuuta–27. marraskuuta 2012
Sarjan 15. tuotantokaudella kaikki kilpailijat olivat jo tuttuja sarjan aiemmilta tuotantokausilta.

16. tuotantokausi

18. maaliskuuta–21. toukokuuta 2013

17. tuotantokausi

16. syyskuuta––6. marraskuuta 2013

18. tuotantokausi

17. maaliskuuta–20. toukokuuta 2014

19. tuotantokausi

15. syyskuuta–25. marraskuuta 2014

20. tuotantokausi

16. maaliskuuta–19. toukokuuta 2015

21. tuotantokausi

14. syyskuuta–24. marraskuuta 2015

22. tuotantokausi

21. maaliskuuta–24. toukokuuta 2016

23. tuotantokausi

12. syyskuuta–22. marraskuuta 2016

24. tuotantokausi

20. maaliskuuta–23. toukokuuta 2017

25. tuotantokausi

18. syyskuuta–21. marraskuuta 2017

26. tuotantokausi

30. huhtikuuta–21. toukokuuta 2018
Sarjan 26. tuotantokaudella kaikki kilpailijat olivat urheilijoita.
Maritime Mobile Service Identity

Maritime Mobile Service Identity (MMSI) on laivakohtainen radiotunnistenumero, joka aina DSC-kutsun eli digitaalisen selektiivikutsun yhteydessä tulee lähetetyksi. Numeron ansiosta voi tehdä VHF DSC -radion kautta automaattisia kutsuja. MMSI muodostuu yhdeksästä numerosta, joista kolme ensimmäistä kertoo aluksen kansallisuuden. Näitä numeroita kutsutaan nimellä MID eli Maritime Identification Digit. Esimerkiksi Alankomaissa MMSI-numeron alku on joko 244, 245 tai 246. Kuuden viimeisen numeron avulla alus puolestaan tunnistetaan.
MMSI-numeron myöntää alukselle sen rekisteröintivaltion viranomaiset. Numerot liitetään tietokantaan, josta selviävät esimerkiksi aluksen omistajat ja tietoa itse aluksesta. Myös rannikkoradioasemilla on omat yksilölliset MMSI-numeronsa ja kaikilla aluksilla on mahdollisuus kutsua niitä.
Tasismi

Tasismi on informalismin sukuinen abstrakti taidesuuntaus tai suorastaan informalismin rinnakkaistermi. Tasisteiksi sanotaan usein samoja taiteilijoita kuin informalisteiksikin. Erona on se, että tasismissa painotettiin taiteilijan fyysistä ilmaisua, joka haluttiin siirtää maalauskankaalle mahdollisimman suoraan.
Sana 'tasismi' tulee ranskan kielen sanasta tache, joka tarkoittaa läikkää tai tahraa.
Tasismi-termiä alettiin käyttää abstraktin ekspressionismin eurooppalaisesta muunnoksesta Ranskassa 1950-luvun alussa.
Tasismi saattoi olla väriläikkien spontaanista levittämistä kankaalle esimerkiksi taiteilijan tunne-elämän suorina eleinä. Läikät voivat olla myös abstraktiota ilman yhteyttä tunnetulkintoihin.
Tasismissa oli samoja piirteitä kuin lyyrisessä abstraktiossa tai  amerikkalaisessa toimintamaalauksessa (action painting), jota kutsutaan myös roiskemaalaukseksi. Tasismissa voi olla myös kalligrafista sävyä.
Tasisteiksi eli läikkätaiteilijoiksi nimitettiin myös impressionisteja vuonna 1899. Samoin ja pointillismia ja fauvismia sanottiin halveksivasti läikkätaiteeksi eli tasismiksi.
Jack Hogan

Jack Hogan (alun perin Richard Roland Benson nuorempi; s. 25. marraskuuta 1929 Chapel Hill, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi vuosina 1962–1967 William G. Kirbyn roolissa televisiosarjassa Combat!. Hän esiintyi paitsi televisiossa, myös elokuvissa, kuten Tom Dooley – kapinallinen ja Paratroop Command (molemmat 1959).
Sturmgeschütz III

Historia

Sturmgeschütz III:n lähtökohtana oli eversti Erich von Mansteinin tekemä ehdotus kenraali Ludwig Beckille vuonna 1935, jossa esitettiin, että rynnäkkötykistön (Sturmartillerie) yksiköitä pitäisi käyttää suora-ammuntaroolissa jalkaväkidivisioonien tukena. Ehdotus johti siihen, että Daimler-Benz AG sai 15. kesäkuuta 1936 tilauksen kehittää panssaroitu jalkaväen tukemiseen soveltuva vaunu, johon voitiin asentaa 75 mm psv-kanuuna. Tykin suuntausalan tuli olla rajoitettu, mutta vähintään 25 astetta, ja sen tuli olla asennettu kokonaan suljettuun päällysrakenteeseen, joka antoi miehistölle suojan ylhäältäpäin. Vaunun korkeus ei saanut ylittää keskimääräistä miehen pituutta.
Daimler-Benz AG käytti uuden vaunun perustana vastikään suunnitellun Panzerkampfwagen III:n alustaa ja ajolaitteistoa. Prototyyppi teetettiin alihankintana Alkett-yhtiössä, joka valmisti viisi 0-sarjan StuG-prototyyppiä vuonna 1937 PzKpfw III Ausf. B -panssarin pohjalta. Näissä prototyypeissä oli niukkahiilisestä teräksestä valmistettu
päällysrakenne ja Kruppin lyhytputkinen 75 mm psv-kanuuna mallia Sturmgeschütz 7,5 cm Kanone (L/24) (StuG 7,5 cm K).
Koska StuG III oli tarkoitettu alun perin jalkaväkeä vastaan ja lähitaistelutukirooliin, ensimmäiset mallit oli varustettu matalalähtönopeuksisilla 75 mm StuG 7,5 cm K-tykeillä, joilla ammuttiin pääasiassa sirpalekranaatteja. Saksalaisten kohdattua Neuvostoliiton T-34-panssarivaunuja StuG III -vaunujen aseistusta alettiin kehittää. Uusi pääase oli 75 mm StuK 40 L/43, joka saatiin käyttöön keväällä 1942 F-mallissa. Tässä tykissä oli koko ampumatarvike vaihdettu uuteen, pidempihylsyiseen, tehokkaampaan malliin, ja putken pituus oli lähes kaksinkertainen aiempaan verrattuna. Saman vuoden syksyllä tuli käyttöön StuK 40-kanuunan, suomalaisittain 75 PsvK 40, uusi malli, jossa oli 48 kaliiperin pituinen putki. Uudella tykillä panssarikranaatin lähtönopeus oli jo lähes 800 m/s ja sillä kyettiin tuhoamaan useimmat vihollispanssarit vielä 1000 metrin etäisyydeltä, missä läpäisy oli vielä noin 100 mm. StuG III:n myöhemmissä malleissa oli 7,92 mm  MG34-konekivääri putken suuntaisesti asennettuna, näin parannettiin kykyä torjua vihollisen jalkaväkeä.

Käyttö Suomessa

Suomi osti yhteensä 59 kpl StuG III -vaunuja Saksalta vuosina 1943 ja 1944. Yhden vaunun hinta oli 165 000 valtakunnanmarkkaa (kahden komentovaunun 168 000 RM), eli 3,2 miljoonaa Suomen markkaa. Vaunut tuhosivat 87 vihollispanssaria omien tappioiden ollessa 8 vaunua. 29 vaunuista ehti jatkosodan taisteluihin. Koska varaosista oli puutetta, yksi vaunu purettiin osiksi. Loput 30 vaunua eivät ehtineet jatkosotaan.
"Sturmi" -lempinimen saaneet vaunut palvelivat Rynnäkkötykkipataljoonassa aina vuoteen 1966, joilloin ne korvattiin Neuvostoliitosta vuosina 1959−1966 ostetuilla T-54- ja T-55-taistelupanssarivaunuilla. Useita kappaleita sijoitettiin museoihin ja muistomerkeiksi. 25. syyskuuta 2007 järjestetyssä huutokaupassa myytiin kolme romukuntoista vaunua ulkomaisille ostajille.

Museokappaleet Suomessa

Yksi vaunu on Haminassa Kadettikoulunkadun eteläpuolella Reserviupseerikoulun esikunta- ja viestikomppanian edessä. Toinen vaunu on Panssarimuseossa.
AVS-36

AVS-36 (ven. АВС-36, Автоматическая винтовка Симонова образца 1936 года, Avtomatitseskaja Vintovka Simonova obraztsa 1936 goda, Suomen armeijan nimike sotasaaliskivääreille ”7,62 aut. kiv/36”) on Sergei Simonovin 1930-luvulla Neuvostoliitossa suunnittelema kerta- ja sarjatulta ampuva automaattikivääri, joka oli käytössä toisessa maailmansodassa ja erityisesti talvisodassa.
Kiväärin prototyyppi valmistui vuonna 1931, sen valmistus alkoi vuonna 1934 ja varsinainen sarjatuotanto tapahtui vuosina 1937–1940. Kaikkiaan kivääriä valmistettiin Ishevskin asetehtaalla noin 65 800 kappaletta; pieni määrä aseita valmistettiin PE-mallisella kiikaritähtäimellä varustettuna tarkka-ampujakäyttöön.