google/wiki40b huggingface dataset:
Windows XP

Kehityshistoria

Ensimmäiset ja samalla tavallisimmat Windows XP -myyntipaketit, Home Edition ja Professional, julkaistiin 25. lokakuuta 2001. Niitä on seurannut muiden myyntipakettien julkaisut sekä päivitys- ja huoltopaketit, joista Service Pack 1 julkaistiin vuonna 2002, Service Pack 2 vuonna 2004 ja Service Pack 3 vuonna 2008. Windows XP:llä oli noin 400 miljoonaa käyttäjää vuonna 2006 tutkimusyhtiö ICDn mukaan, mikä tekee siitä maailman senhetkisesti käytetyimmän Windows-jakelun.
Se esitteli myös merkittävästi uudistetun käyttöliittymän, joka sai osakseen sekä kehuja että myös kritiikkiä. Uudistettuja ohjelmiston hallintatekniikoita tuotiin käyttäjille siinä tarkoituksessa, että edeltäviä Windows-käyttöjärjestelmiä vaivannut "DLL-helvetti" -ongelma vältettäisiin.
XP:ssä ja Windows Server 2003:ssa ei ole mukana Windows 2000:n komponentteja kuten POSIX-tuki ja OS/2-tuki.
XP on ensimmäinen Windows, jonka mukana tulee tuoteaktivointitoiminto. Sen tarkoituksena on taistella XP:n laitonta kopiointia vastaan varmistamalla asennuksen yhteydessä XP:n tuotetunnus. Myös tiukemmin käyttöjärjestelmään ja sen käyttöliittymään sisällytetyt Internet Explorer ja Windows Media Player ovat saaneet osansa kritiikistä. Windows XP:tä on erityisesti kritisoitu myös sen heikosta tietoturvasta ja heikkoudesta erilaisia haittaohjelmia, viruksia ja puskurin ylivuotovirheitä vastaan.
Windows XP:n seuraaja, Windows Vista, julkaistiin yrityskäyttäjille 30. marraskuuta 2006 ja muille käyttäjäryhmille tammikuussa 2007.

Service Pack 1

SP1 toi muutamia merkittäviä uudistuksia, kuten USB 2.0 -tuen, Set Program Access and Defaults -ohjelman, LBA-48-päivityksen, joka salli XP:n käyttää isoja, yli 137 gigatavun suuruisia kiintolevyjä, sekä natiivin Serial ATA -tuen.

Service Pack 2

SP2 toi vanhojen päivitysten lisäksi uudistuksena parannettua tietoturvaa Windowsiin. Se laajensi sisäänrakennetun palomuurin ominaisuuksia sekä lisäsi tuen uusimpien suorittimien sisältämälle NX-bitille, jolla pyritään estämään mahdollisten puskuriylivuotojen aiheuttamat vahingot järjestelmälle. Verkkoyhteyksissä tarvittavaa TCP/IP-pinoa rajoitettiin päivityksen yhteydessä sallimaan vain tietty määrä ulospäin suuntautuvia yhteyksiä sekunnissa. Tällä pyritään estämään haittaohjelmien saastuttaman koneen aiheuttamaa häiriötä muulle verkolle.

Service Pack 3

Service Pack 3 julkaistiin 21. huhtikuuta 2008 ja julkiseen jakeluun se tuli 6. toukokuuta 2008 Windows Updaten ja Download Centerin kautta.
SP3 sisältää tähänastisten päivityksien lisäksi aikaisemmin julkaisemattomia järjestelmää ja suorituskykyä parantavia ominaisuuksia.
Joidenkin testaajien mukaan SP3 nopeuttaisi konetta jopa 10%.
Predator – saalistaja

Juoni

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1987. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA lähettää Guatemalan viidakoihin ryhmän erikoissotilaita, joiden tehtävänä on pelastaa sissisotilaiden kidnappaamia panttivankeja. Pian kuitenkin osoittautuu, etteivät sissit ole yksin tapahtumien takana, vaan viidakoissa vaanii jokin tuntematon yliluonnollinen olento. Olento on tullut ulkoavaruudesta saalistamaan ihmisiä, ja on erittäin kehittynyt tehtäväänsä, sillä se pystyy muuttumaan lähes näkymättömäksi, hyppimään puissa salamannopeasti ja näkemään lämpökameralla saaliit. Olento aloittaa sotilaiden tappamisen viidakossa yksitellen – ja silloin alkaa sotilaiden epätoivoinen ja tukala selviytymistaistelu.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kehuu komeaa kuvausta ja mykistäviä efektejä ja antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Yhdyskuntajäte

Yhdyskuntajäte on tuotteiden loppukulutuksessa yhdyskunnissa syntyvää jätettä, joka on usein järjestetyn jätehuollon piirissä. Sitä syntyy lähinnä kotitalouksissa ja palvelualoilla vastakohtana teollisuusjätteelle, joka syntyy tuotannossa. Yhdyskuntajäte on tavallisesti sekajätettä.
Yhdyskuntajätteiden sijoittamista kaatopaikoille on vähennetty voimakkaasti viime vuosina vallinneen suuntauksen mukaan. Vuonna 2017 enää noin prosentti yhdyskuntajätteestä sijoitettiin kaatopaikoille. Tilalle on tullut jätteiden hyödyntäminen: aiemmin kaatopaikalle sijoitetun jätteen hyödyntämisestä kilpailevat sekä energiantuotanto että materiaalina hyödyntäminen. Yhdyskuntajätteen energiana hyödyntäminen on ollut viime vuosina vallitsevin hyödyntämistapa.
Teddykarhu

Teddykarhu tai nallekarhu on pehmeäkarvaisesta plyysistä valmistettu lelukarhu.

Historiaa

Nimensä lelukarhu on saanut Yhdysvaltain presidentin Theodore ”Teddy” Rooseveltin mukaan, joka oli tunnettu suurriistan metsästäjä. Usein kerrotun tarinan mukaan Roosevelt matkusti Mississippiin ratkaisemaan osavaltion rajakiistaa Louisianan kanssa. Hänen isäntänsä veivät presidentin karhunmetsästykseen. Presidentillä ei kuitenkaan ollut metsästysonnea ja niinpä hänen isäntänsä nappasivat karhun kiinni ja kutsuivat Rooseveltin ampumaan sen. Roosevelt kuitenkin kieltäytyi ampumasta karhua. Aiheesta Clifford Berryman piirsi 16. marraskuuta 1902 Washington Postissa ilmestyneen pilakuvan, josta tuli nopeasti suosittu ja sitä julkaistiin uudelleen monissa paikoissa.
Pilapiirroksen inspiroimana brooklynilaiset Morris ja Rose Michtom valmistivat karhun, jolle antoivat nimen ”Teddy’s Bear” ja sijoittivat sen kauppansa ikkunaan. Toisin kuin aiemmat lelukarhut, teddykarhu näytti herttaiselta ja viattomalta kuten karhu Berrymanin piirroksessa. Yhdessä Butler Brothersin kanssa Michtomit perustivat Yhdysvaltain ensimmäisen teddykarhuja valmistaneen yrityksen, Ideal Novelty and Toy Companyn.
Samaan aikaan vuonna 1902 Saksan Leipzigissä Richard Steiff teki ensimmäisen prototyyppinsä teddykarhusta tätinsä Margarete Steiffin lelufirmalle. Maaliskuussa 1903 Leipzigin lelumessuilla Steiffit esittelivät ensimmäisen karhunsa, Baer 55PB, mutta se herätti melko vähäistä mielenkiintoa. Sitten kuitenkin Hermann Berg, erään New Yorkin tavaratalon leluostaja, tietäen ”Teddyn karhuja” kohtaan osoitetun mielenkiinnon Yhdysvalloissa, vei Steiffin nallet Amerikan markkinoille tilaamalla 3 000 nallea.
Maailman ensimmäinen teddykarhu-museo perustettiin Petersfieldiin, Englantiin vuonna 1984.
Iso Valkjärvi (Asikkala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Asikkalanselän alueella (14.21), jonka Asikkalanselän lähi-alueeseen (14.211) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,7 metriä mpy.
Kaija Olin-Arvola

Kaija Irmeli Olin-Arvola (s. 16. marraskuuta 1948 Sammatti) on Raaseporissa asuva suomalainen runoilija. Hänen teoksiaan ovat kustantaneet ja julkaisseet muun muassa Kulttuuriyhdistys Vastahanka ja Tuulentupa sekä Myllylahti-kustantamo. Hän on osallistunut myös moniin antologioihin, muun muassa kirjailija Keijo Siekkisen teoksista kertovan kirjan (Keijo Siekkinen, kirjojen keskellä, Jyväs-Ainola 2013) tekemiseen.
Runojen ohella hän on kirjoittanut pakinoita ja kolumneja Rakentajaan, Karkkilan Seutuun, Karkkilalaiseen ja Hyväntuulen lehteen vuosina 1980–1995 sekä opintoaineistoja Kansan Sivistystyön Liitolle, Suomen Demokratian Pioneerien Liitolle ja Kuluttajaliitolle vuosina 1973–1983. Hän on työskennellyt myös kriitikkona, opettajana, toimittajana ja tiedotussihteerinä sekä kääntäjänä Moskovassa ja Berliinissä seitsemänkymmentä luvulla. Hän sai Alfred Kordelinin säätiön apurahan vuonna 1984 ja opetusministeriön apurahan vuonna 1992. Hän opiskeli sanataidetta Oriveden opistossa vuosina 1996-1997.
Vuodesta 2016 Olin-Arvola on kirjoittanut nettijulkaisu Vastavalkeaan. Työkansan Sanomiin hän on pakinoinut vuodesta 2019.
Olin-Arvola on naimisissa toimittaja Kari Arvolan kanssa ja hänellä oli yksi lapsi Iiro Antero Arvola (8.6.1980–26.5.2018). Poikansa muistikirjan pohjalta Olin-Arvola on valmistanut nettijulkaisun Iiron kevät 2018. 
Olin-Arvola on euroedustaja Paavo Väyrysen perustaman Kansalaispuolueen asiantuntijajäsen.
Olin-Arvolan ensimmäisen kokoelman Kaikki kertautuu julkaisi Kulttuuriyhdistys Vastahanka vuonna 1994. Yhdessä toimittaja Marja Hollin kanssa hän on kirjoittanut dekkarin Aika jättää. Valikoiduista runoista on Mediapinta jukaissut kokoelman Mikään ei pääty kirjasarjassa Suomi 100 runokirjaa.
Motorola 68008

Motorola 68008 oli Motorolan valmistama 8/16/32-bittinen suoritin, joka julkistettiin vuonna 1982.
Prosessori oli suunniteltu halvemmaksi vaihtoehdoksi kuin Motorola 68000 rajoittamalla ulkoista dataväyläleveyttä 8-bittiseksi. Muilla tavoin 68000 ja 68008 olivat samanlaisia.
Sinclair QL mikrotietokone oli yksi harvoista käyttökohteista 68008-mallille.
Bad Sign

Bad Sign oli Teddy & The Tigersin laulaja-kitaristina tunnetuksi tulleen Aikka Hakalan rhythm and blues-/rock-yhtye, joka levytti 1980-luvulla viisi albumia. 1990-luvulla Bluelight Records uudelleenjulkaisi albumeita CD-muodossa.  Bad Sign esiintyi joitakin kertoja myös vuonna 2007.
Andorran jalkapallo

Andorran jalkapallon tärkein hallintoelin on Andorran jalkapalloliitto. Andorran jalkapallomaajoukkue on saanut osallistua FIFAn ja UEFAn alaisiin kilpailuihin vuodesta 1996 lähtien.
Andorrassa on seurajoukkueille kaksi sarjatasoa: Primero Divisió ja Segona Divisió. Lisäksi järjestetään Andorran Cupia ja Supercupia, jossa kohtaavat sarjan ja cupin voittajat.
Andorrasta ei ole lähtöisin juurikaan kuuluisia pelaajia. Ehkä tunnetuimmat pelaajat ovat Espanjaa edustanut Albert Celades sekä maalivahti Koldo.
Risto Veste

Risto Eino Alfred Westerlund (käytti taiteilijanimeä Risto Veste; 17. marraskuuta 1919 Helsinki – 6. elokuuta 1987 Rovaniemi) oli suomalainen ohjaaja, näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Teatterinjohtajana Veste toimi muun muassa Rovaniemen teatterissa 1953–1954, Kemin kaupunginteatterissa 1954–1960 sekä Oulun Teatterissa 1961–1965 ja Oulun kaupunginteatterissa 1965–1970.
Veste näytteli muun muassa elokuvissa Soita minulle, Helena!, Suopursu kukkii ja Synnin jäljet.
Taban Airin lento 6437

Lentokone

Lentokone oli venäläisvalmisteinen Tupolev Tu-154M -tyyppinen matkustajakone. Sen rekisteri oli RA-85787, ja se teki ensilentonsa vuonna 1993.

Onnettomuus

Lento 6437 lähti kello 05:35 paikallista aikaa Abadanista kohti Mašhadia. Mašhadissa vallinneen huonon sään vuoksi kone ohjattiin laskeutumaan Esfahaniin. Koneen ollessa lähellä Mašhadin kansainvälistä lentoasemaa eräs matkustajista sai vakavan sairauskohtauksen. Miehistö päätti laskeutua koneella Mašhadiin huonoista sääoloista huolimatta. Näkyvyys oli vajaat 200 metriä sumun takia.
Lentäjät päättivät lennonjohdon kanssa lähestyä kiitotietä 31R mittarilähestymisjärjestelmän avulla, joka ei edellytä näköhavaintoja kentästä. Kone onnistui lähestymään lähes kiitotien kynnykselle asti, jolloin koneen peräsin osui maahan ja kone kaartui kiitotien ohi. Koneen laskutelineet kärsivät maahan osuessaan huomattavia vaurioita. Myös koneen oikea siipi osui rajusti maahan ja syttyi räjähdysmäisesti palamaan.
Kaikki matkustajat ja miehistön jäsenet onnistuivat pakenemaan palavasta hylystä hätäuloskäyntien kautta. BBC:n mukaan loukkaantuneita oli 46.

Onnettomuustutkinta

Iranin siviili-ilmailuviranomaiset aloittivat onnettomuustutkinnan ja epäsivät Taban Airilta liikennöintiluvan toistaiseksi. Onnettomuuden syy ei ole vielä varmistunut. Onnettomuus saattoi johtua moottoriviasta, sillä kone osui maahan juuri ennen kiitotielle laskeutumista. Venäjän onnettomuustutkintakeskus ilmoitti 26. tammikuuta osallistuvansa onnettomuustutkintaan.
Onnettomuus oli vuoden 2002 jälkeen kolmas Iranissa sattunut hengenvaarallinen onnettomuus, joka tapahtui Tupolevin valmistamalle koneelle.
Helsingin suojeluskuntatalo

Historia

Rakennuksen suunnittelu aloitettiin vuonna 1936. Rahoitusvaikeuksien vuoksi rakennustyöt pääsivät käyntiin vasta vuonna 1939. Suojeluskuntataloon saatiin mittava rahalahjoitus Lotta Svärd -järjestöltä. Talo valmistui vuodenvaihteessa 1940-41.  Rakennus ehti olla suojeluskuntatalona vain vajaat neljä vuotta. Talo myytiin jatkosodan jälkeen Urlus-säätiölle, joka on edelleen rakennuksen omistaja.
Talossa toimi ravintola Motti vuosina 1941–1987, 1997–2007 ja 2011–2012.
RN Impetuoso (1913)

Palvelus

Alus upposi 10. heinäkuuta 1916 Otrantonsalmessa Itävalta-Unkarin laivaston sukellusveneen SMS U-17 torpedoimana.
Syklotroni

Syklotroni on syklinen hiukkaskiihdytin, jolla voidaan kiihdyttää varattuja hiukkasia sähkökentän avulla. Kiihdyttävän sähkökentän lisäksi syklotronissa on sähkömagneetin muodostama magneettikenttä, jolla hiukkasia ohjataan syklotronin sisällä. Syklotroneja käytetään hiukkasfysiikan ja ydinfysiikan tutkimusten lisäksi erityisesti lääketieteessä muun muassa radioisotooppien tuotannossa.
Syklotronin keksijänä pidetään yhdysvaltalaista ydinfyysikkoa Ernest Orlando Lawrencea. Lawrence kehitti ensimmäisen syklotroninsa Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksella vuosina 1929-1930, ja patentoi sen vuonna 1932. Lawrence sai keksinnöstään  Nobelin fysiikan palkinnon vuonna 1939.

Syklotronin toimintaperiaate

Syklotroni koostuu kahdesta D-kirjaimen muotoisesta elektrodista, jotka ovat sähkömagneetin napojen välissä. Elektrodien välillä on suuritaajuinen vaihtojännite, joka synnyttää elektrodien väliin jaksollisesti suuntaansa vaihtavan sähkökentän. Elektrodien sisällä ei ole sähkökenttää vaan siellä vaikuttaa ainoastaan sähkömagneetin synnyttämä magneettikenttä. 
Kiihdytettävät varatut hiukkaset ohjataan aluksi syklotronin keskelle. Siellä elektrodien välinen sähkökenttä kiihdyttää hiukkaset toiseen elektrodiin. Elektrodin sisällä hiukkaset joutuvat magneettikentän vaikutuksesta ympyräradalle. Hiukkanen kulkee elektrodin sisällä puoliympyrän, jonka jälkeen se palaa elektrodien väliseen sähkökenttään. Sähkökentässä hiukkasen nopeus kasvaa jälleen siihen asti, kunnes se osuu toiseen elektrodiin ja joutuu jälleen ympyräradalle.
The Communards

The Communards oli brittiläinen 1980-luvun popduo. Yhtyeen perusti vuonna 1985 Bronski Beatistä lähtenyt laulaja Jimmy Somerville yhdessä klassisen koulutuksen saaneen muusikon Richard Colesin kanssa. Vaikka Colesin pääsoitin oli piano, hän soitti monia muitakin instrumentteja. Hän muun muassa soitti klarinettisoolon Bronski Beatin hitillä "It Ain't Necessarily So".
The Communardsin ensimmäinen Britannian Top30-hitti oli pianopohjainen debyyttisingle "You Are My World". Seuraavana vuonna yhtye nousi Britannian listaykköseksi singlellään "Don't Leave Me This Way". Kappale on alun perin Harold Melvin & the Blue Notesin soulklassikko, The Communardsin versio otti vaikutteensa Thelma Houstonin vuoden 1977 cover-versiosta. Kappale oli listaykkösenä neljä viikkoa ja oli Britannian vuoden 1986 myydyin single. Duon lisäksi sillä vieraili laulajana Sarah Jane Morris.
Myöhemmin vuonna 1986 The Communardsin single "So Cold the Night" nousi brittilistan sijalle kahdeksan. Seuraavana vuonna ilmestynyt albumi Red sisälsi Jackson 5:n kappaleen "Never Can Say Goodbye" -  The Communardsin version inspiraatio tuli tällä kertaa Gloria Gaynorin coverista vuodelta 1974. Yhtyeen kolmas Top10-hitti oli parhaimmillaan listanelosena.
The Communards kasvoi ensimmäisen levyn jälkeen duosta isommaksi yhtyeeksi. Red-albumilla soitti isompikin joukko muusikkoja, etenkin naisia jousisoittajina ja he kulkivat levyllä ja kiertueella nimellä Communards Honoraries. Osa näistä muusikoista oli soittanut mm. Marc Almondin kanssa ja he ovat olleet mukana myös myöhemmin Jimmy Somervillen soolouralla, joka jatkuu nykyäänkin.
The Communards kävi toukokuulla 1987 keikalla myös Helsingissä, Tavastia-klubilla. Kokoonpanossa oli perustajaduon lisäksi mukana myös naissoittajien ryhmä Communards Honoraries, mm. rumpali ja viulisteja. Yhtye oli majoittuneena Hotelli Torniin. 
The Communards hajosi vuonna 1988 ja Somerville aloitti soolouran. Coles alkoi tehdä hengellistä työtä ja toimii nykyään pappina.
Uan Muhuggiag

Uan Muhuggiag on Libyan Saharan keskiosissa sijaitseva paikkakunta.

Muumio

Uan Muhuggiag on myös sieltä professori Fabrizio Morin 1958 löytämän pienen pojan muumion nimi. Muumio ilmentää hyvin taitavaa muumioimistekniikkaa, ja 5 500 vuotta vanha muumio on vanhempi kuin vertailukelpoiset muinaisen Egyptin muumiot.
Muumio on peräisin kulttuurista, jossa harjoitettiin paimentolaisuutta laajasti Pohjois-Afrikan alueella vaiheessa, jolloin Sahara oli savannia. Yhteyksiä myöhempään egyptiläiseen kulttuuriin on löytynyt, muun muassa koirapäisiä ihmishahmoja esittävistä kalliomaalauksista ja saviruukkujen koristelusta, jollaista on löydetty myöhemmältä ajalta Niilin laakson eteläosista.
Paul Dini

Ura

Paul Dini syntyi New Yorkissa ja opiskeli muun muassa Pebble Beachissa, Kaliforniassa Stevenson koulussa taidetta ja Emerson Collegea Bostonissa, jossa hän ansaitsi BFA-tutkinnon luovasta kirjoittamisesta. Samaan aikaan hän aloitti freelancerina tekemään käsikirjoituksia muun muassa Filmationille. Pian hän myös käsikirjoitti jaksoja He-Maniin, mutta jälkeenpäin kertoi He-Manin DVD:n haastattelussa pitäneensä Filmationin tuotoksia huonona, eikä myöskään pitänyt koko He-Man-käsitteestä. Vuonna 1984 Dini sai samalla töitä George Lucasin tekemiin animaatio projekteihin ja käsikirjoitti jaksoja muun muassa animaatiohin Ewokit ja Droidit. Hän käsikirjoitti myös jakson The Transformersiin vuonna 1986, jonka jälkeen Dini sai töitä Warner Bros. -animaatiostudiolta vuonna 1989. Tämän myötä hän tuli tunnetuksi Tiny Toonsien myötä, josta Dini palkittiin Daytime Emmyllä. Sarjan jälkeen hän siirtyi tekemään Batman-animaatiosarjaa, jossa Dini toimi käsikirjoittajana, tuottajana ja tarinoiden muokkaajana. Tästä alkoi myös hänen työskentelynsä DC Comics -animaatioiden parissa aina vuoteen 2002 asti. Dini teki tarinoita myös muihin animaatioihin muun muassa Duck Dodgersiin, kunnes jätti Warnerin yhtiön vuonna 2004. Hän kuitenkin käsikirjoitti vielä vuosien 2005–2007 aikana muutamia jaksoja Krypto the Superdogiin, Justice League Unlimitediin ja Batmaniin sekä yhden jakson Lostiin, josta hänet palkittiin Writers Guild of America -palkinnolla vuonna 2006. Warnerissa vietettyjen vuosien aikana Dini palkittiin yhteensä kolme kertaa Daytime Emmyllä ja sai useita Annie- ja Emmy-ehdokkuuksia. 
Dini on myös kirjoittanut vakituisesti sarjakuvia DC Comicsille vuodesta 2006 lähtien ja sitä ennen loi muun muassa Harley Quinn -hahmon yhdessä Bruce Timmin kanssa Batman-animaatiosarjaan ja myöhemmin hahmo sai oman nimikkosarjakuvalehtensä. Liittyessään DC Comicsin sarjakuvien pariin hän julkisti kirjoittavansa kovakantisen novellin Zatannasta ja Mustasta Kanarialinnusta. Muuten sarjakuvissa Dini käyttää mielellään luomaansa Harleytä luomissaan tarinoissa Teräsmiehen, Batmanin, Kapteeni Marvelin ja Zatannan ohella. Sarjakuvien ohella Dini loi Jingle Belle internetanimaation ja sarjakuvan, joka kertoo Joulupukin kapinallisesta teini-ikäisestä tyttärestä. Lisäksi hän on luonut sarjakuvaan supervoimia omaavan sheriffi Ida Redin, joka seikkailee kuvitteellisessa kaupungissa Mutantissa, Texasissa.
Vince Cable

Poliittinen ura

Cable opiskeli kansantaloustiedettä Cambridgen yliopistossa ja suoritti sittemmin tohtorin tutkinnon Glasgow’n yliopistossa. Valmistuttua hän liittyi työväenpuolueeseen ja oli ehdokkaana vuoden 1970 parlamenttivaaleissa. Vuosina 1995–1997 hän toimi Shellin pääekonomistina.
Alahuoneeseen Cable valittiin vuonna 1997. Hän toimi liberaalidemokraattien varapuheenjohtajana 2006–2010, mistä tehtävästä erosi keskittyäkseen kauppa- ja innovaatioministerin tehtäväänsä David Cameronin hallituksessa.
Tim Farron luopui liberaalidemokraattien johdosta puolueen saatua vain muutaman lisäpaikan vuoden 2017 vaaleissa, minkä jälkeen Cable valittiin hänen seuraajakseen puolueen johtajaksi. Cablen aikana liberaalidemokraatit pääsi hyödyntämään Brexit-vastaisuutta ja saavutti parhaimmat kannatuslukunsa sitten vuoden 2010, minkä lisäksi puolue pärjäsi hyvin vuoden 2019 paikallisvaaleissa ja eurovaaleissa. Cablen seuraajaksi liberaalidemokraattien johtajaksi valittiin heinäkuussa 2019 Jo Swinson. Cable on ilmoittanut syyskuussa 2019 pitämässään puheessa jättävänsä alahuoneen seuraavissa parlamenttivaaleissa.

Poliittiset näkemykset

Joulukuussa 2010 The Daily Telegraph julkaisi nauhan keskustelusta, jossa Cable keskustellessaan äänestäjiä esittävien toimittajien kanssa uhkasi voivansa kaataa hallituksen niin halutessaan. Cable julisti keskustelussa myös "sodan" mediamoguli Rupert Murdochille ja News Corporationille sen pyrkiessä ostamaan BSkyB-televisioyhtiön.
Cable on profiloitunut brexitin vastustajaksi ja on sanonut olevansa avoin ajatukselle liberaalidemokraattien nimenmuutoksesta, jotta puolue saisi paremmin poliittisen keskustan äänestäjien ja poliitikkojen tuen taakseen. Cable on myös alkuvuonna 2019 sanonut kannattavansa eutanasian laillistamista Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Torsten Peltomo

Torsten Peltomo, kirjailijanimi Lennart Åkerlund (s. 1920) on suomalainen kirjailija.
Peltomon tunnetuin teos on salanimellä Lennart Åkerlund kirjoitettu dekkari Kuolema tulee aina yllättäen. Hän on kirjoittanut lisäksi muutamia näytelmiä omalla nimellään.
Peltomo oli Pomarkun yhteiskoulun rehtori 1958-1959.
Jarkko Kinnunen (keihäänheittäjä)

Jarkko Jorma Juhani Kinnunen (21. huhtikuuta 1970 – 23. helmikuuta 2019) oli suomalainen keihäänheittäjä, joka edusti Äänekosken Urheilijoita.
Kinnunen sijoittui hopealle alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 1989 tuloksella 74,44. Kalevan kisoissa Kinnunen sijoittui parhaimmillaan viidenneksi vuonna 1990.
Hänen valmentajinaan toimivat niin ikään keihäänheittäjinä tunnetut isä Jorma Kinnunen ja veli Kimmo Kinnunen. Hänen ennätyksensä miesten keihäällä on 79,70 vuodelta 1990. 
Kinnunen kuoli pitkäaikaisen alkoholismin aiheuttamiin komplikaatioihin Äänekosken sairaalassa 23. helmikuuta 2019.
Han-kiinalaiset

Väestömäärä

1600-luvun puolivälissä Kiinan asukasluku oli noin 200 miljoonaa ja heistä suurin osa oli han-kiinalaisia. Vuoden 1953 väestönlaskennassa heitä oli 547 miljoonaa, tai 93,9 % maan koko väestöstä. Väestönlaskennoissa vuosina 1990 ja 2000 heitä oli 1,04 ja 1,16 miljardia, tai 91,99 % ja 91,59 % Kiinan kansantasavallan koko väestöstä. Vuonna 2008 he muodostivat arviolta 97 % Taiwanin 23 miljoonasta asukkaasta. Kiinan ja Taiwanin ulkopuolella han-kiinalaisia asui 1800-luvun lopussa noin 4 miljoonaa. Vuonna 2006 heitä oli jo 40 miljoonaa. Kiinan ja Taiwanin ulkopuolella suhteellisesti suurimman osan väestöstä han-kiinalaiset muodostivat Singaporessa, jossa oli vuonna 2005 4,27 miljoonaa asukasta ja heistä 2,68 miljoonaa oli kiinalaisia. Aasian ulkopuolella suurin kiinalaisryhmä ovat amerikankiinalaiset Yhdysvalloissa, jossa heitä oli vuonna 2005 noin 3,38 miljoonaa.
Jules Méline

Félix Jules Méline (20. toukokuuta 1838 Remiremont – 20. joulukuuta 1925 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1896–1898. Hän pyrki kehittämään ja suojelemaan Ranskan maataloutta.
Méline valittiin kansalliskokoukseen vuonna 1872 ja hän oli edustajainkamarin jäsenenä vuodesta 1876. Hän toimi 1879 lyhyen aikaa oikeusministeriön alivaltiosihteerinä, 1883–1885 maatalousministerinä Jules Ferryn hallituksessa ja 1888–1889 edustajainkamarin puhemiehenä. Méline tunnettiin vahvana protektionismin kannattajana ja hänellä oli merkittävä rooli laadittaessa vuosina 1890–1892 säädettyjä protektionistisia lakeja, jotka tunnetaan ”Mélinen tariffeina”. Keskeisin niistä oli tammikuussa 1892 käyttöönotettu suojatullijärjestelmä.
Méline toimi pääministerinä 29. huhtikuuta 1896 – 14. kesäkuuta 1898 ja hoiti samalla myös maatalousministerin tehtäviä. Pääministerinä hän kieltäytyi sallimasta toista kuulemista Ranskaa kuohuttaneessa Dreyfus-jutussa. Myöhemmin hän pyrki kokoamaan maltilliset tasavaltalaiset ja konservatiivit yhteen parlamentin vasemmistoryhmiä vastaan ja muodosti progressisteina tunnetun puolueen. Hänet valittiin vuonna 1903 Vosgesin edustajana senaattiin, missä hän jatkoi protektionistisen politiikan puolustamista. Vuonna 1905 Méline julkaisi maatalouden ja teollisuuden suhdetta käsittelevän teoksen Le Retour de la terre et Ia surproduction industrielle. Hän toimi uudelleen Ranskan maatalousministerinä 1915–1916.