google/wiki40b huggingface dataset:
Gorgias (dialogi)

Historia

Platonin teosten joukossa Gorgias kuuluu tämän varhaisvaiheen dialogeihin, toisin sanoen se on kirjoitettu suhteellisen pian Sokrateen kuoleman jälkeen. Dialogi on viimeinen, jonka Platon kirjoitti ennen lähtöään Ateenasta Sisiliaan.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu VI tetralogiaan yhdessä dialogien Euthydemos, Protagoras ja Menon kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin kumoavien (anatreptikos) teosten joukkoon.

Sisältö

Sokrates ja Gorgias käyvät filosofin ja sofistin välisen väittelyn, joka vastaa pienemmässä mittakaavassa tuon ajan Ateenassa käytyjä väittelyitä näiden kahden ryhmän välillä. Sofistit olivat relativisteja, jotka katsoivat, että retoriikka oli hyödyllinen työkalu, joka kykeni paikkaamaan inhimillisen tiedon aukkoja, Platon ja muut filosofit puolestaan uskoivat ylimaallisen, täydellisen tiedon olemassaoloon. Tämän tiedon löytämiseksi filosofit käyttivät dialektiikkaa. Platonin mukaan retoriikka oli dialektiikan kieroutuma, joka vahingoitti sielua luomalla vääriä uskomuksia.
Gorgiaassa Platon esittää yhden kuuluisimmista retoriikan vastaisista kritiikeistä. Hän vertaa retoriikkaa ruoanlaittoon. Näin hän tekee analogian ihmisruumiista huolehtimisen ja yhteiskunnan politiikan välillä. Aivan kuten lääkäri käyttää lääkkeitä ruumiin suojelemiseksi ja parantamiseksi, filosofit voivat käyttää dialektista päättelyä tullakseen niihin päätöksiin, jotka hyödyttävät koko kaupunkivaltiota, polista. Aivan kuten hyvänmakuinen mutta epäterveellinen ruoka, retoriikka antaa mielihyvää kansalle heidän tavoitellessaan lyhyen tähtäimen nautintoja pitkän tähtäimen oikeudenmukaisuuden kustannuksella.
Koska politiikan tarkoituksena oli saada aikaan oikeudenmukaisuutta ja hyvettä koko yhteiskuntaan, Platon katsoi, että retoriikka oli kaiken pahan alku ja juuri ateenalaisessa yhteiskunnassa luodessaan valheellisuuksia. Hänen näkemyksensä retoriikasta oli looginen seuraus hänen näkemyksestään, että tavallisilla ihmisillä ei ollut kykyjä hallita viisaasti. Tämä sama ajatus loi pohjan myös Platonin tunnetuimmalle teokselle Valtiolle.
Emma Bolger

Emma Bolger (s. 5. tammikuuta 1996 Dublin) on irlantilainen näyttelijä. Hänen vanhempi sisarensa on Sarah (s. 1991), jonka kanssa hän esiintyi elokuvassa In America (2002). Hänellä oli myös nimikkorooli lastenelokuvassa Heidi (2005).
Eläinten käyttö sodassa

Eläinten käyttö sodassa vartiokoirista sekä kuorma- ja vetojuhdista ja jatkuu nykyisiin pommi- ja miinakoiriin asti.

Hevoset

Hevonen on tärkein ihmisen sodissa käyttämistä eläimistä. Hevosia käytettiin vetämään sotavaunuja jo noin vuonna 2000 eaa.
1600-luvulla hakkapeliittojen aikaan ratsuväki oli armeijan eliittijoukko. Miekkaa heiluttavan sotilaan kantaminen ei ole suinkaan ollut hevosten ainoa tehtävä sodassa; varusteiden ja tykkien raahaaminen tiettömien taipaleiden päähän on ollut tärkeää vielä tuliaseiden tultua käyttöön.
Talvisodan alussa Suomen kenttäarmeijan palveluksessa oli yhteensä yli 64 000 hevosta. Sodan kuluessa otettiin palvelukseen 12 000 hevosta lisää. Talvisodan suoranaisissa taisteluissa kuoli 4 000 hevosta ja saman verran sotahevosia menehtyi muuten sodan aikana.
Saksan hyökkäyksessä Neuvostoliittoon vuonna 1941 mukana hyökkäysjoukoissa oli 625 000 hevosta. Vuonna 1939 saksalaiseen jalkaväkidivisioonaan kuului 4 000–6 000 hevosta. Niitä käytettiin kaikissa joukoissa, myös panssaridivisioonissa.
Suomen Puolustusvoimat luopui hevosista vuonna 1994.

Muut kantoeläimet

Kantoeläiminä sodissa on käytetty myös poroja, kameleita, biisoneita, jopa härkiä ja jakkeja. Sotavaunujen vetämiseen käytettiin ennen hevosta villiaaseja, härkiä ja puoliaaseja. Kameleja on käytetty hevosten tavoin ratsuväessä erityisesti aavikoilla.
Ranskan muukalaislegioona erikoistui Algerian aikoinaan kameliratsuväen käyttöön. Se olikin erinomaista maan vaihtelevissa erämaaoloissa.
Muulit ovat aina olleet suosittuja kantoeläimiä. Yhdysvaltain 5. armeija käytti Italiassa Apenniineilla yli 4 000 muulia toisen maailmansodan viimeisen talven aikana. Muuleilta katkaistiin yleensä äänijänteet, jotta ne eivät paljastaisi joukkoja.

Kyyhkyset

Kirjekyyhkyjä on käytetty tuomaan tärkeitä viestejä rintamalta päämajaan. Kyyhkyn jalkaan voidaan myös kiinnittää huomaamattomia vakoilulaitteita.

Merieläimet

Yhdysvaltain laivasto käyttää pullokuonodelfiinejä ja kalifornianmerileijonia ohjelmissaan. Eläimiä käytetään muun muassa etsimään merimiinoja ja paljastamaan vihollisen sukeltajia.

Muuta

Murka-kissasta tuli Neuvostoliiton sankari palveluksistaan Stalingradin taistelun aikana rottien torjunnassa.
Britanniassa on mitali, PDSA Dickin Medal, sodissa kunnostautuneille eläimille. Sen sai 1943–1949 32 kirjekyyhkyä, 18 koiraa ja yksi kissa, HMS Amethystin laivakissa Simon. Vuonna 2000 järjestyksessään 55. mitali myönnettiin vielä newfoundlandinkoira Ganderille Lye Munin taistelusta 1941.
Pahan pauloissa

Juoni

Wall Streetin lakimies Joe Morse sekaantuu asiakkaansa laittomiin liiketoimiin, asettaa näin rehellisenä vedonlyöntivälittäjänä toimivan veljensä vaaraan ja joutuu itse päämiehenään toimivan suurrikollisen ja poliisin välienselvittelyn keskelle.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Helena Ylänen luonnehti elokuvaa sen tv-esityksen alla 1977 klassiseksi moraaliseksi taideteokseksi. Sen suurimpana hienoutena hän piti George Barnesin kuvausta.  Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa todelliseksi kulttitrilleriksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Gleb Kržižanovski

Gleb Maksimilianovitš Kržižanovski (24. tammikuuta (J: 12. tammikuuta) 1872 Samara, Venäjän keisarikunta – 31. maaliskuuta 1959 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen vallankumouksellinen ja neuvostoliittolainen poliitikko. 
Kržižanovski oli koulutukseltaan insinööri ja bolsevikkipuolueen ensimmäisiä jäseniä. Hän työskenteli MOGES (Moskovan kaupungin sähkövoimala, Sidorovich GES-1), joka oli lähellä hänen Sadovnicheskajakadun  asuntoaan, jossa pidettiin Neuvostoliiton teollistamiseen tarvitun sähköistämisohjelman GOELROn suunnittelukokoukset. Kržižanovski oli puheenjohtajana komiteassa, joka suunnitteli GOELROn. 
Suunnitelma ja sen toimeenpano olivat mallina miten käytännössä toteutetaan sosialistista taloutta, josta oli keskussuunnittelulla eliminoitu epäjatkuvuutta aiheuttavat markkinavaihtelut ja jota käytettiin Neuvostoliiton jälkeenjääneisyyden umpeen kuromiseen. Vuosien 1926-1928 voimakkaassa talouspoliittisessa keskustelussa NEP-kauden lopulla hän kannatti teleologista lähestymistapaa, jonka mukaan taloussuunnittelun tuli heijastaa rakennemuutosta ja tavoitetiloja ennemmin kuin jo taloudessa itsessään vallitsevia suuntauksia. Käytännössä tämä tarkoitti tiukkojen tavoitteiden asettamista ja niiden kurinalaista valvomista Neuvostoliiton raskaaksi teollistamiseksi nopeasti maaseudun kustannuksella. Tästä oli seurauksen maatalouden kollektivisointi, koska maata yksityisesti omistavat viljelijät eivät suostuneet maataloustulon voimakkaaseen alentamiseen raskaan teollistamisen rahoittamiseksi omavaraisesti Neuvostoliiton kansallisin varoin ilman ulkomaanvelkaa.
Kržižanovski oli Neuvostoliiton valtiollisen suunnittelukomitean Gosplanin puheenjohtaja 1921–1923 ja 1925–1930.
Vallankumouksen alkuajoista Leninin ystävänä ollut Kržižanovski kirjoitti Leninin elämäkerran Velikii Lenin (Moskova, 1968).
Yr City’s a Sucker

Julkaisut

”Yr City’s a Sucker” julkaistiin alun perin marraskuussa 2004 ”Movement”-singlen b-puolena reilun viiden minuutin mittaisena, sekä saman vuoden joulukuussa omana singlenään. Kyseinen versio kestää kymmenen minuuttia. Yhtyeen nimikkoalbumilla se julkaistiin vuonna 2005. Lisäksi kappale on julkaistu Introns-albumilla, joka sisältää muun muassa singlen b-puolia, sekä London Sessions -livealbumilla.
Martti Karvonen

Martti Juhani Karvonen (24. kesäkuuta 1918 Nurmes  – 10. maaliskuuta 2009) oli suomalainen lääkäri, fysiologi ja Ilmavoimien päällikkölääkäri. 
Karvosen vanhemmat olivat rovasti Ilmari Karvonen ja Ida Maria Lakka ja puoliso vuodesta 1941 Annikki Toikka. Hän tuli ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta lyseosta 1937 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1950. Tohtorin tutkinnon Karvonen suoritti Cambridgessa 1950. Helsingin yliopiston fysiologian laitoksen assistenttina Karvonen toimi 1945–1950 ja farmakologian laitoksen ylimääräisenä opettajana 1948–1950. Hän oli Työveterveyslaitoksen fysiologian osaston johtaja ja Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen urheilulääketieteen opettaja 1950–1956, vt. johtaja 1953–1956, fysiologian dosentti vuodesta 1951 ja Ilmavoimien päällikkölääkäri vuodesta 1956. Karvonen tutki työn ja urheilun fysiologiaa. Hän oli Pohjois-Karjala-projektin käynnistämisessä keskeinen vaikuttaja. Sotilasarvoltaan Karvonen oli lääkintäkenraalimajuri.
Trichocereeae

Tuntomerkit

Kasvit ovat puu- tai pensasmaisia. Varret ovat tavallisesti nivelettömiä, pallomaisia tai pylväsmäisiä, tavallisesti uurteisia; uurteiden välissä voi olla kyhmyisiä harjuja tai varsi on pelkästään kyhmyinen. Varren osa, johon kukat kehittyvät, voi olla erilaistunut kefalio, joka sijaitsee varren päässä tai sivulla. Kukat sijaitsevat varren sivulla tai lähes kärjessä ja ovat pieniä tai melko kookkaita, yö- tai päiväaikaisia, säteittäisiä tai vastakohtaisia. Kukkapohjuksessa on suomuja tai karvoja. Hedelmä on mehevä, marjamainen, toisinaan pitkittäin avautuva. Siemenet ovat pieniä tai keskikokoisia, muodoltaan vaihtelevia, kannattimen arpi (hilum) ja itureikä (mikropyle) ovat yhteydessä toisiinsa tai kasvaneet täysin yhteen. Siemenessä ei ole tavallisesti lisäkkeitä.

Levinneisyys

Tribuksen lajit kasvavat Etelä-Amerikassa päiväntasaajan eteläpuolella sekä Galápagossaarilla.
Lars Sjöberg

Lars Sjöberg (s. 2. toukokuuta 1941) on ruotsalainen taidehistorioitsija ja kirjailija. Hän on enimmäkseen kiinnostunut rakennusperinnöstä, sisustamisesta ja 1700-luvusta. Hän oli aikaisemmin Tukholman Nationalmuseumin intendentti.
Jacques Piccard

Jacques Piccard (28. heinäkuuta 1922 Bryssel, Belgia – 1. marraskuuta 2008 La Tour-de-Peilz, Vaud’n kantoni, Sveitsi) oli sveitsiläinen seikkailija, joka laskeutui 23. tammikuuta 1960 Don Walshin kanssa ensimmäisinä ihmisinä Challengerin syvänteeseen Trieste-nimisellä sukelluslaitteella.
Piccard suunnitteli muun muassa Ben Franklin- eli Grunman/Piccard PX-15 -batyskafin (1968). Hän syntyi Brysselissä, Belgiassa, Auguste Piccard'n poikana. Kuumailmapallolla maailman ympäri lentänyt Bertrand Piccard (s. 1958) on hänen poikansa.
Aymen Ben Amor

Ura

Ben Amor aloitti ammattilaisuransa CS Sfaxienissa, jossa hän saavutti muun muassa Tunisian mestaruuden, Afrikan Confederation Cupin ja Tunisian cupin. Tammikuussa 2010 Ben Amor siirtyi kesken kauden Espéranceen.
Eino Aaltio

Eino Abram (E.A.) Aaltio (vuoteen 1906 Andelin, 8. lokakuuta 1889 Keuruu – 3. lokakuuta 1974 Helsinki) oli varatuomari, kansanedustaja, poliitikko ja kotiseutuhistorioitsija.

Elämä ja ura

E. A. Aaltio syntyi 1889 Keuruulla vanhaan keuruulaiseen Andelinin lukkari- ja pappissukuun. Päästyään ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1909 hän ryhtyi aluksi opiskelemaan teologiaa, mutta vaihtoi pian oikeustieteeseen. Oikeustutkinnon Aaltio suoritti 1914 ja toimi sen jälkeen nimismiehenä Lammilla, Koski Hl:ssä, Jyväskylässä ja Keuruulla. 1918 olleessaan Keuruun nimismies hän osallistui sisällissotaan valkoisten joukoissa Keuruun ja Vilppulan seudun taisteluissa. Hänelle myönnettiin varatuomarin arvonimi vuonna 1919. Vuonna 1920 hän toimi Itä-Karjalan väliaikaisen hallinnon lakimiehenä ja sihteerinä. 1920-luvulla Aaltio toimi asianajajana Helsingissä ja Tampereella. Samalla hän toimi mm. Hämeenmaan, Ulkosuomalaislehden ja Tähystäjän päätoimittajana. 1920-luvun lopulla E.A.Aaltio oli Akateemisen Karjala-Seuran aktivisteja ja kuului silloin mm. Urho Kekkosen lähipiiriin. AKS:n vallattua Suomalaisuuden liiton Aaltio toimi liiton pääsihteerinä 1929–30. Maalaisliiton kansanedustajana E.A. Aaltio toimi lyhyen ajan 1929 noustuaan varasijalta eduskuntaan kesken kauden. 
Lempäälässä Aaltio oli perustamassa 1925 Itä-Lempäälän Maamiesseuraa ja Itä-Lempäälän Osuuskassaa (myöhemmin Lempälän-Viialan Osuuspankki). 
1930 Aaltio muutti Yhdysvaltoihin Suomen konsuliksi Duluthiin Minnesotaan. Siellä hän oli yksi alullepanijoista valkohäntäpeurojen tuomisessa Suomeen vuonna 1935 ja löysi niiden ensimmäiseksi sijoituspaikaksi Laukon kartanon Vesilahdella. Suomeen Aaltio palasi 1939 ja toimi sen jälkeen asianajajana Helsingissä. 
Erityisesti eläkevuosinaan E. A. Aaltio tuli tunnetuksi tuotteliaana kotiseutuhistorioitsijana. Hän oli myös perustamassa Keurusselän Seuraa 1944 ja Lempäälä-Seuraa 1952. Samat pitäjät olivat hänen tutkimustensa pääkohteet, Keuruu hänen omanaan ja Lempäälä hänen vaimonsa Viena s. Sotavallan kotipitäjinä.
Anu Raud

Anu Raud (s. 1943) on virolainen tekstiilitaiteilija. Hänet tunnetaan erityisesti seinätekstiileistä. Hän jatkaa virolaisen tekstiilitaiteen perinteitä ja on sitä kautta vaikuttanut nykyvirolaisen muotoilun kansanomaiseen suuntaukseen. Hän on perustanut Heimtaliin kotiseutumuseon, jossa on näytteillä hänen töitään.
Pistekulmumittari

Koko ja ulkonäkö

Pistekulmumittari on yksi monista melko samannäköisistä vaaleista ja siiviltään poikkijuovaisista mittariperhoslajeista. Erityisen samankaltaisia, joskin paljon yleisempiä ja laajemmalle levinneitä lajeja ovat mutkakulmumittari (Idaea aversata) ja kaarikulmumittari (Idaea straminata). Pistekulmumittarin erottaminen näistä voi olla vaikeaa. Pistekulmumittari on myös kolmikon pienikokoisin laji.
Pistekulmumittarin siipien pohjaväri on haalean kellertävänvaalea, ja siivissä on usein nähtävisä tummaa kehnäisyyttä. Poikkiviirut ovat ruskeat. Etusiiven ulomman poikkiviirun etuosassa on jonkin verran mutkittelua ja etureunassa selvä mutka siiven tyveä kohti. Etusiiven ulkoreuna on suora, ei koskaan sisäänpäin kaartuva, eikä ulkoreunan ripsien tyvessä ole ainakaan selkeää viirua, mutta usein pieniä pisteitä, joiden näkemiseen voi joskus tarvita suurennuslasia. Etusiiven keskiosaa värittävä keskivarjo on yleensä voimakkaan ruskea, mutta saattaa joskus olla vaaleampikin. Kaikissa siivissä on musta keskipilkku. Siipiväli on 20–28 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Pistekulmumittaria tavataan Portugalista Euroopan poikki Turkkiin, Kaukasiaan ja Altaille ulottuvalla alueella. Suomessa pistekulmumittari on Ahvenanmaan, lounaissaariston ja -rannikon sekä Uudenmaan rannikkoseudun erikoisuus, jota ei tavata sisämaassa. Perhonen lentää kesäkuun lopulta elokuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Pistekulmumittari on Rannikkolaji, joka elää avoimissa ja kuivissa ympäristöissä kuten hiekkakentillä, kalliorannoilla sekä saariston hiekkapohjaisissa metsiköissä. Harvinaisuudestaan huolimatta pistekulmumittari saattaa olla esiintymispaikallaan jopa melko runsaslukuinen. Aikuiset perhoset lentävät öisin ja tulevat valolle. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.

Ravintokasvi

Toukka syö erilaisten matalien kasvien kuihtuneita lehtiä sekä puiden kariketta. Ehkä myös sammalia.
Ambatondrazaka

Maantiede

Kaupunki sijaitsee maan suurimman järven Alaotran eteläpuolella.

Historia

Suullisen perimätiedon mukaan Ambatondrazakan perusti Randriambololona lapsineen. Ensimmäiset säilyneet dokumentit kaupungista ovat Radama I:n ajalta.

Liikenne

Ambatondrazaka on Moramangan ja Lac Alaotran välisen rautatien varrella. Kaupungissa on myös lentokenttä.
Mäntynokkavarpunen

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan mäntynokkavarpunen on noin 22 cm. Koiraan pää, siivet ja pyrstö ovat väritykseltään mustat. Muu höyhenpuku on väritykseltään kirkkaan keltainen ja niskassa on oranssi vivahde. Koiras muistuttaa ulkonäöltään tamminokkavarpuskoirasta (Mycerobas affinis), jolla on kuitenkin enemmän oranssia höyhenissään. Koiras muistuttaa huomattavasti myös huppukuhankeittäjää (Oriolus xanthornus), josta mäntynokkavarpunen eroaa huomattavasti tukevamman nokkansa perusteella. Huppukuhankeittäjä ja mäntynokkavarpunen eivät myöskään elä samalla alueella. Naaras on selästään ja päästään ruskehtavan harmaa. Vatsa on väriltään vaaleanpunertavan ruskea. Siivet ovat harmaat ja mustareunaiset. Nuoret mäntynokkavarpuskoiraat muistuttavat naarasta, mutta ovat vatsastaan keltaisia. Mäntynokkavarpusen nokka on suurikokoinen ja tukeva ja muodoltaan kolmiomainen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Mäntynokkavarpusta tavataan Afganistanista, Pakistaninta, Intiasta ja Nepalista. Lajin elinympäristöä ovat kesällä Himalajan rinteiden mänty- kuusi- ja setrimetsät 1 500–3 000 metrin korkeudella. Talvella lintu siirtyy alemmaksi vuorenrinnettä tammimetsiin, jotka sijaitsevat noin 1 200 metrin korkeudella.

Ravinto

Mäntynokkavarpuset etsivät ravintonsa maasta. Ravinto koostuu käpyjen sisällä olevista siemenistä, marjoista sekä hyönteisistä.

Pesiminen

Pesimäkauden ulkopuolella mäntynokkavarpuset elävät pienissä ryhmissä. Pesimäkausi kestää huhtikuulta heinäkuulle. Pesä rakennetaan lähelle puun runkoa oksanpätkistä, sammalista ja jäkälistä. Pesä on muodoltaan kuppimainen. Naarasmäntynokkavarpunen munii kahdesta kolmeen vihertävän harmaata ruskeaviiruista munaa. Sama pari pesii kaksi kertaa pesimäkauden aikana.
Firmware

Toiminta

Firmware-ohjelmalle on tyypillistä, että se on valmiiksi keskusmuistia vastaavassa muistissa ja toimii suoraan ilman alustusta, toisin kuin massamuistiin tallennettu ohjelma, joka pitää ennen suorittamista siirtää keskusmuistiin ja jolle on varattava ja alustettava muistitila. Käytännössä jokaisessa tietokoneessa on ainakin jonkin verran firmwarea, joka käynnistysvaiheessa hakee massamuistista varsinaisen suoritettavan ohjelmiston tai käyttöjärjestelmän käynnistyskoodin. Firmware voi huolehtia myös laitteiston testauksesta ja tarjota palveluja sovellusohjelmille.
Joissain tapauksissa laitteen koko ohjelmisto on luokiteltavissa firmwareksi. Tällöin on tavallisesti kyse sulautetusta järjestelmästä. Firmware huolehtii esimerkiksi digisovittimen tai matkapuhelimen perustoiminnoista.

Päivitys

Ohjelmistopäivityksillä korjataan toiminnoissa ilmenneitä virheitä, mutta päivitys voi myös lisätä uusia ominaisuuksia. Joidenkin laitteiden, kuten autojen ajotietokoneiden, firmware voidaan päivittää vain erikoishuollossa.
Alun perin firmware ei ollut ohjelmallisesti muutettavissa, aina ei edes laitteistotasolla muuten kuin vaihtamalla koko laitteisto toiseksi. Tyypillisesti päivitys tehtiin siten, että ohjelman sisältävät haihtumattomat muistipiirit (PROM tai EPROM) vaihdettiin toisiin. Tämä edellytti laitteen avaamista ja pahimmillaan vanhan piirin juotoksien avaamista ja uuden juottamista sen tilalle. Yleensä tällaiset muistit tosin varustettiin sellaisella kannalla, että vaihtaminen onnistui ruuvitaltalla, mutta joka tapauksessa vaihtaminen oli kallista, joten muutoksia tehtiin vain hyvin painavista syistä.
Kun sähköisesti uudelleenohjelmoitavat haihtumattomat muistit tulivat sekä teknisesti että taloudellisesti kilpailukykyisiksi, niitä alettiin käyttää firmwaren tallentamiseen. Tämä mahdollisti firmwaren muuttamisen jälkeenpäin ohjelmallisesti. Päivitettävä firmware kuuluu useimmiten johonkin sulautettuun järjestelmään, mutta päivitystarve voi koskea myös tietokoneita, joiden käynnistyksestä ja perustoiminnoista vastaava bios tai oheislaitteiden firmware voidaan joskus joutua päivittämään. Parhaassa tapauksessa laite voi huolehtia päivityksestä täysin omatoimisesti, kuten osa digisovittimista tekee, jos päivitystiedot välittyvät televisiosignaalin mukana. Yleensä päivittäminen vaatii kuitenkin käyttäjältä toimenpiteitä ja perehtymistä.
Firmwaren päivitys voi olla herkkä sähkökatkoille tai muille häiriöille. Häiriöherkkyys riippuu sekä laitteistosta että päivittävästä ohjelmasta, mutta pahimmillaan laitteen päivitys voi jäädä puolitiehen, niin että vanha ohjelma on poistunut mutta uusi ei ole vielä tallentunut tilalle. Tällöin laitteessa ei ole enää sellaista ohjelmaa, jolla tilanteen voisi korjata. Erikoishuollossa voidaan sekaisin mennyt muisti ohjelmoida ulkoisella laitteella ja näin saada laite vielä toimivaksi.
Mark Moon

Mark mOoN on suomalainen lauluntekijä ja muusikko. Hän on julkaissut musiikkia vuodesta 2010 alkaen Audiosaari-levymerkillä. Sitä ennen hänen musiikkinsa julkaisijana ja jakelijana toimi Suomen Levyvälitys Oy.
Mark mOoN käyttää nykyään taiteilijanimeä Mara.
Danielle Judovits

Ura

Ääninäyttelijänä tunnettu Judovits tuli tunnetuksi ollessaan tähän mennessä nuorin ääninäyttelijä, joka on dubannut Naruto-hahmoa. Hän aloitti näyttelemisen musikaalisessa teatterissa, jonka myötä Judovits siirtyi ääninäyttelijäksi. Hän teki uransa alku vaiheessa pieniä rooleja televisiosarjoihin Full House, Love & War ja Rooman sheriffi. Näiden jälkeen Judovits on tehnyt pelkästään äänirooleja, joista hänen ensimmäinen merkittävärooli oli vuoden 2004 Batman -animaatiosarjassa, jossa Judovits toimi Batgirlin äänenä. Hän myös ollut mukana radio-ohjelmassa Adventures In Odyssey, jossa Judovits ääninäytteli Aubrey Shephardia. Lisäksi hän on animaatiosarjassa Wolverine and the X-Men Varjokissan äänenä.
Jelena Firsova

Jelena Olegovna Firsova (ven. Елена Олеговна Фирсова, 21. maaliskuuta 1950 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen säveltäjä.
Firsovan vanhemmat olivat fyysikot Oleg Firsov ja Viktoria Lichko. Hän opiskeli musiikkia Moskovassa Alexander Pirumovin, Juri Hopolovin, Edison Denisovin ja Philip Herschkowitzin johdolla. Hän joutui Neuvostoliiton säveltäjäliiton ja sen puheenjohtajan Tihon Hrennikovin mustalle listalle yhtenä seitsemästä säveltäjästä vuonna 1979.
Anne Bonny

Syytettynä

Yksi kohutuimmista merirosvo-oikeudenkäynneistä oli Jack Rackhamin ja hänen naispuolisten kumppaniensa Mary Readin ja Anne Bonnyn oikeudenkäynti Spanish Townissa Jamaikalla vuonna 1721.
Oikeudenkäynnin tulos oli ennalta selvä, ja Rackham miehistöineen tuomittiin kuolemaan.
Naisten kuulustelu käytiin erikseen. Uhrien todistuksen mukaan he käyttivät naisten vaatteita, paitsi taistelussa. Yksi todistajista selitti:

»Nuo kaksi naista... pitivät miesten takkeja, pitkiä housuja ja liinaa päässään... ja kummallakin oli veitsi ja pistooli kädessään, ja kirosivat ja sättivät miehiä...» 
Päätöksenä oli molemmille naisille hirttotuomio. Tuomari kuitenkin kysyi, oliko mahdollisesti mitään syytä miksi rangaistusta ei tulisi panna käytäntöön, ja naiset vastasivat: ”Herra, vetoamme vatsoihimme”. Näin oli raskaana olevien naisten tapana sanoa. Koska lain mukaan raskaana olevia naisia ei saanut hirttää, molemmat säilyttivät henkensä. Mary Read kuoli kuumeeseen hieman oikeudenkäynnin jälkeen. Kerrotaan, että Jack Rackham pyysi saada nähdä Anne Bonnyn ennen kuolemaansa. Tämä katsoi miestä halveksivasti ja tiuskaisi: ”Jos olisit taistellut kuin mies, sinun ei tarvitsisi kohta kiikkua hirressä kuin koira.”
Elämäkertoja esittelevän Oxford Dictionary of National Biography teoksen 2013 päivitetty painos esittää, että Anne Bonnyn isä sai tyttärensä pois vankilasta ja vei hänet kotiinsa Charlestoniin Etelä-Carolinaan. Siellä hän synnytti toisen lapsensa. Anne avioitui paikallisen Joseph Burleigh’n kanssa. Yhdessä he saivat kahdeksan lasta. Anne kuoli 84 vuoden ikäisenä vuonna 1782.