Performanssi

Performanssi (engl. performance; esitys, saavutus, suoritus, esiintyminen) on yleisön edessä esitettävä taide-esitys, joka voi noudattaa ennalta laadittua suunnitelmaa, syntyä esityshetkellä improvisaationa tai sisältää sekä suunniteltuja osia että improvisointia. Performanssi on multimediaa ja voi sisältää elementtejä tai muistumia eri taidemuodoista. Performanssi kehitettiin 1960-luvulla ja sen tavoitteena on visuaalisen ja ajatuksellisen kokonaisuuden luominen.
Performanssi-sana yleistyi Suomessa 1980-luvulla, jolloin se korvasi aikaisemmin käytetyn happeningin. Performanssi on sekä taiteenala että eräs esityskeino, kuten videotaide tai installaatio. Performanssilla voidaan viitata myös mihin tahansa esitykseen.

Eläviä tauluja

Nykyajan performanssiksi kutsuttua ilmiötä edeltää pitkä esihistoria. Varhaisvaiheissaan performansseja olivat järjestetyt tai spontaanit, yleensä pienimuotoiset tapahtumat, joita esitettiin erilaisilla estradeilla, kodeissa tai kaduilla.
Keskiajalta alkaen alettiin jäljitellä kuninkaiden ja ylhäisön esiintuloja ja kunniakulkueita. Näistä syntyi tableaux vivant -esitysten traditio (ransk. tableau = taulu vivant = elävä, siis "elävä taulu"). Ne olivat aikansa monitaiteellisia kuvaelmia, joissa ajatuksena oli jäljitellä näyttelijöiden, yksinkertaisen pukujen ja tarpeiston avulla kuuluisia maalauksia ja veistoksia. Tableaux vivanteista tuli 1700-luvun Euroopassa suosittu hovien ja kotien yhteistoiminnan alue. Perinne jatkui esityksillä, joissa yhdistyivät maalaus- ja veistostaide, tanssi, näyttämötulkinta, puvustus ja lavastustaide, sekä myöhemmin valokuvaus ja elokuva. Perinne jatkui myös nykytaiteeseen, jossa näkyy silloin tällöin viittauksia tähän traditioon.

Cabaret Voltaire

Modernismi toi osansa taide-esitysten traditioon. Sveitsiin ensimmäisen maailmansodan aikana emigroituneet taiteilijat kokoontuivat Cabaret Voltairessa, joka oli heidän kantakapakkansa. Siellä tapahtuneiden esitysten ideana oli kokonaistaideteos, joissa perustana oli eri taiteenlajien samanaikainen esittäminen.
Dadaistien soiréeissa eli illanvietoissa esitettiin erilaisia esityksiä.
Bauhaus-taidekoulussa Dessaussa oli myös pieni näyttämö, jossa esitettiin koulun juhlien yhteydessä myös erilaisia tapahtumia. Eräs niistä oli Mekaaninen baletti, jota Laszlo Moholy-Nagy luonnehti "toiminnan mekaaniseksi ja dynaamiseksi keskittymäksi, jota esitetään muodon, liikkeen, äänen ja valosuunnittelun keinoilla".

Performanssitaiteilija Roi Vaara

Eräs kotimaassa ja ulkomailla tunnettu kokenut performanssitaiteilija on Roi Vaara, joka sai Ars Fennica -palkinnon vuonna 2005. Hän on tehnyt yli kaksikymmentä vuotta performansseja ja kertoo havainneensa uran alkuvaiheessa maalatessaan, että lopputulosta tärkeämpi on prosessi.
Saamastaan tunnustuksesta huolimatta Roi Vaara pitää performanssia Suomessa marginaalisena taidemuotona, jonka tuntee vain pieni, nykytaiteeseen perehtynyt yleisö. Taiteilijan mukaan performanssi ei esineellistä taidetta eikä teokselle jää vaihtoarvoa esityksen jälkeen.
Performanssitaiteilija Roi Vaaran mukaan tavoite on sama kuin muussakin taiteessa, elämysten tuottaminen ja ajatusten herättäminen. Häntä on kiitetty juuri museoihin ja gallerioihin keskittyvän taide-elämän arvostelemisesta, ihmisten häkellyttämisestä ja kysymysten herättämisestä.