google/wiki40b huggingface dataset:
Iso Kolujärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,9 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Pulesjärven valuma-alueeseen (35.318) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,7 metriä mpy.
Aristoteleen kantapää

Aristoteleen kantapää on Yle Radio 1:n suomen kieltä ja erityisesti sen käyttöä käsittelevä ohjelma. Ohjelmaa isännöi myös Alivaltiosihteeristä tunnettu Pasi Heikura. Kussakin jaksossa keskitytään tiettyyn kielenkäytön alueeseen, jonka tiimoilta haastatellaan ohjelman vierasta. Vakio-osia ovat Viikon sitaatti, Viikon fraasirikos ja Viikon sitaattivinkki.
Vuonna 2014 Aristoteleen kantapään tekijät saivat tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon. Vuonna 2009 ohjelma palkittiin Bonnierin journalistipalkinto -kilpailussa Vuoden journalistisena tekona.
Miikka Männikkö

Seuraura

Männikkö on Tapparan kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä I-divisioonassa KooVeessä 1996–1997. Seuraavalla kaudella Männikkö pelasi loistavasti samassa sarjassa pelaavassa Diskoksessa. Hän pelasikin ensimmäisen SM-liigaottelunsa Tapparassa kaudella 1998–1999. Tapparassa Männikkö pelasi viisi ottelua, kunnes vuokrattiin loppukaudeksi JYPiin. Seuraavan kauden Männikkö aloitti jälleen Tapparassa, mutta loppukaudesta hänet vuokrattiin Bluesiin.
Kauden 2000–2001 Männikkö pelasi Mestiksessä KJT:ssa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Jukureihin, jossa hän oli voittamassa Mestiksen mestaruutta. Männikkö ei saanut kaudesta 2002–2003 tarjouksia SM-liigasta, joten hän suuntasi Ruotsin Allsvenskaniin, jossa pelasi kolme kautta. Ensin kaksi kautta IK Nyköpingissä ja sitten kausi Växjö Lakersissä.
Suomeen Männikkö palasi kaudeksi 2005–2006, kun hän teki sopimuksen JYPin kanssa. JYPissä Männikkö pelasi kaksi kautta, ja kausi 2006–2007 oli Männikön läpimurtokausi liigatasolla. Hän teki kauden jälkeen kaksivuotisen sopimuksen Ilveksen kanssa.
Ilveksessä Männikkö pelasi kaksi kautta, ja jälkimmäisellä kaudellaan (2008–2009) hän oli Ilveksen eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Männikkö teki 55 ottelussa 45 pistettä. Männikkö teki kahden vuoden sopimuksen HPK:n kanssa keväällä 2009. Hän voitti keväällä 2010 SM-hopeaa. Männikkö pelasi lopulta HPK:ssa kaksi kautta, ja keväällä 2011 hän teki kaksivuotisen sopimuksen kasvattajaseuransa Tapparan kanssa. Männikkö pelasi kaudella 2012–13 vain kolme ottelua Tapparan riveissä, kunnes hän siirtyi loppukauden mittaisella sopimuksella Pelicansiin täydentämään lahtelaisjoukkueen hyökkäystä. Keväällä Pelicans tiedotti tehneensä Männikön kanssa yhden vuoden jatkon. Kesken kauden Männikkö siirtyi Tampereelle Ilvekseen.
Männikkö aloitti kauden 2014-2015 Mestiksessä Lempäälän Kisassa. Hän lähti Lekistä joulukuun alussa joukkueen tehokkaimpana pelaajana loukkaantumisista kärsineeseen Itävaltalaiseen Graz 99ersiin. Männikkö pelasi Itävallassa vain kuukauden ajan, jonka jälkeen palasi Suomeen Mestis-joukkue Mikkelin Jukureihin yhdessä Sportista tulleen Mika Kujanpään kanssa.

Maajoukkueura

Männikkö pelasi kahdet juniorikisat. 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1997 Männikkö oli mukana voittamassa Suomelle kultaa. Vuonna 1999 Männikkö edusti Suomea nuorten MM-kilpailuissa.
Ensiesiintymisen Suomen edustusjoukkueessa Männikkö teki joulukuussa 2005. Päävalmentaja Erkka Westerlund valitsi Männikön korvaamaan loukkaantuneita pelaajia Euro Hockey Tourin Venäjän-turnaukseen.

Pelitapa

Männikön vahvuuksiksi on luokiteltu kova ja tarkka laukaus, sekä sulava liikkuminen. Männikkö kontrolloi kiekkoa hienosti ja myös vaikeista saa yleensä aikaiseksi haluamansa ratkaisun. Pienen kokonsa vuoksi Männikkö ei ole parhaimmillaan kaksinkamppailuissa, mutta ei silti pelkää kontakteja. Männikön heikkouksiksi on luokiteltu mm. epätasainen suorittaminen, yleensä hyvä vire ei pysy yllä koko kautta. Mutta useimmiten Männikkö parantaa peliä loppua kohden eli tikissä mahdollisissa playoffeissa.
FS Surcouf (F711)

Palvelus

Alus on vuonna 2014 aktiivipalveluksessa kotisatamanaan Toulon.
Näytönsäästäjä

Näytönsäästäjä eli ruudunsäästäjä on tietokoneohjelma, joka käynnistyy itsestään, kun tietokonetta ei käytetä määriteltyyn aikaan. Näytönsäästäjä laittaa näytölle jotain liikkuvaa grafiikkaa tai jättää näytön mustaksi tai muuksi määritellyksi väriksi. Näytönsäästäjän tarkoitus on estää näytöllä pitkään seisovan liikkumattoman näkymän palaminen kiinni näyttöön.
Varsinkin vanhoissa monitoreissa kuva paloi kiinni näyttöön, mikäli se pysyi liikkumattomana pitkiä aikoja. Nykyisissä monitoreissa ongelma ei ole enää yhtä suuri kuin aikaisemmin. ja litteissä näytöissä ongelmaa ei pitäisi esiintyä lainkaan. Tämän vuoksi näytönsäästäjiä käytetään nykyään enemmän turvallisuus- ja viihdetarkoituksissa. Turvallisuustarkoitus toteutuu siten, että näytönsäästäjään voidaan laittaa salasana, jota ilman konetta ei voi käyttää. Tällöin, jos tietokone jää yksin pidemmäksi aikaa, ei kukaan paikalle saapuva voi käyttää sitä ilman salasanaa.
Näytönsäästäjät alkoivat saada enemmän huomiota Windows-käyttöjärjestelmän suosion myötä 1990-luvun alussa. Windowsissa oli mukana muutamia näytönsäästäjiä, jotka piirsivät näytöllä kiitäviä tähtiä ja muita yksinkertaisia liikkuvia kuvioita. Pian alkoi ilmaantua kunnianhimoisempia näytönsäästäjiä ja lopulta niitä julkaistiin jopa kaupallisesti. Huomiota herätti Sierran tekemä Johnny Castaway -näytönsäästäjä, jossa autiolla saarella oleva mies kulutti aikaansa mitä erilaisimmissa puuhissa. CD-ROMin yleistyessä valmistettiin joitakin kaupallisia näytönsäästäjiä, jotka vaativat CD:n sisällä oloa toimiakseen. Viimeistään tässä vaiheessa näytönsäästäjät oli leimattu yleisesti turhanpäiväiseksi roskaksi. Näytönsäästäjiä tulee edelleen tunnetuimpien käyttöjärjestelmien mukana, vaikka niiden merkitys on vähentynyt.
Kenraalieversti

Kenraalieversti (saks. Generaloberst) on esimerkiksi Neuvostoliiton ja Saksan armeijassa sekä SS:ssä käytössä ollut kenraalinarvo. Saksassa se oli korkein kenraalin arvo, jonka yläpuolella oli kuitenkin sotamarsalkan arvo. Neuvostoliitossa kenraalieversti oli kenraaliluutnanttia ylempi mutta armeijakenraalia alempi.

Kenraalieverstejä

Suomalaisille tunnetuin kenraalieversti lienee Suomessa sodan jälkeen toimineen liittoutuneiden valvontakomission puheenjohtaja Andrei Ždanov. Toinen tunnettu Suomessa vaikuttanut kenraalieversti oli Lapissa olleiden saksalaisjoukkojen pidetty komentaja Eduard Dietl. Myös hänen seuraajansa Lothar Rendulicin sotilasarvo oli sama.
Etelä-Ossetiasta 2008 käytyjen taistelujen aikana Venäjän federaation asevoimien tiedottajana toimi pääesikunnan apulaispäällikkö, kenraalieversti Anatoli Nogovitsyn.
Lev Tolstoin piiri

Lev Tolstoin piiri (ven. Лев-Толсто́вский райо́н, Lev-Tolstovski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Lipetskin alueella Venäjällä. Vuonna 1928 perustetun piirin pinta-ala on 970 neliökilometriä. Asukkaita on 16 800 henkeä (vuonna 2010).
Lev Tolstoin piiri sijaitsee Lipetskin alueen pohjoisosassa. Se rajoittuu Rjazanin alueeseen sekä Dankovin, Dobrojen, Lebedjanin ja Tšaplyginin piireihin. Seutu kuuluu mustanmullan vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on laaksojen ja rotkojen halkomaa ylävää tasankoa. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, savi ja turve.
Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa: Domatši, Gagarino, Lev Tolstoi, Novotšemodanovo, Oktjabrski, Ostryi Kamen, Pervomaiskoje, Topki, Troitskoje ja Znamenskoje. Hallinnollinen keskus on Lev Tolstoin taajama. Asutuskeskuksia on yhteensä 39. Kaupunkiväestöä ei ole.
Lev Tolstoin taajama on merkittävä rautateiden risteyspaikka. Seudun tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljakasvien, herneen, rapsin, auringonkukan, maissin ja sokerijuurikkaan viljelyyn sekä maidon, lihan ja villan tuotantoon. Keskustaajamassa on elintarviketeollisuutta.
Piirissä on 13 koulua ja ammattikoulu. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo, kylien kulttuuri- ja kerhotalot sekä kirjastolaitos. Keskustaajamassa on taidegalleria ja kirjailija Leo Tolstoille omistettu museo. Paikallislehtenä ilmestyy Narodnoje slovo (”Kansan sana”).
Preiviiki

Preiviiki (ruots. Bredvik, laajalahti) on kylä Porissa, kaupungin länsipuolella. Se oli osa Porin maalaiskuntaa, joka liitettiin Porin kaupunkiin vuonna 1967. Kylässä on 332 asukasta (2013).
Preiviiki sijaitsee Preiviikinlahden rannalla, joka on yksi Suomen runsaslintuisimmista rannoista. Bredvik mainittiin jo vuonna 1491 ja on todennäköistä, että ensimmäiset asukkaat olivat ruotsinkielisiä. 1800-luvulla Preiviikissä valmistettiin laivoja, joilla vietiin muun muassa halkoja Tukholmaan. Myös kalastus oli merkittävä elinkeino 1800-luvulla. Preiviikin kalarannassa sijaitsee lintutorni, jota voidaan pitää alkupisteenä Preiviiki–Yyteri-luontopolulle. Polku kiertää 4 600 hehtaarisen Preiviikinlahden ja päättyy Yyterin hiekoille. Preiviikinlahti ja sen rannat kuuluvat Natura 2000 -suojeluohjelmaan.
Preiviikissä sijaitsevat toimintansa vuonna 2006 lopettanut Porin lyhytaaltoasema sekä Porin keskiaaltoasema, jonka nykyinen omistaja on Digita Oy.
Sikasota

Sikasota oli sota, joka käytiin Kanadaa tuolloin hallinneen Iso-Britannian ja Yhdysvaltojen välillä San Juanin saarten hallinnasta Yhdysvaltain luoteiskulmassa Washingtonin osavaltiossa nykyisellä Yhdysvaltain ja Kanadan rajalla. Sodan aiheutti ilmeisesti sika, joka eksyi syömään perunoita naapurin pellolta. Sota kesti 13 vuotta vuodesta 1859 vuoteen 1872.

Tausta

Sodan taustana oli kiista Yhdysvaltain ja Britannian rajan kulusta San Juanin saarten kohdalla. Saarten asema oli sotilasstrategisesti tärkeä ja saarille oli asettunut asukkaita kummastakin maasta.
15. kesäkuuta 1859 yhdysvaltalainen maanviljelijä Lyman Cutlar huomasi sian penkovan hänen perunapellollaan. Hän ampui perunoita varastelevan sian sen enempää empimättä. Sian omistaja, Cutlarin irlantilainen naapuri Charles Griffin, kimpaantui eläimen kohtalosta. Kun naapurukset eivät päässeet yksimielisyyteen korvauksesta, Hudson's Bay Companyn palveluksessa ollut Griffin meni brittiläisten viranomaisten pakeille. He uhkasivat heittää Cutlarin vankilaan, jollei tämä maksaisi siasta vaadittua summaa. 
Cutlar pyysi suojelua Yhdysvaltojen armeijalta. 27. heinäkuuta San Juaniin saapui 66 yhdysvaltalaissotilasta.

Sodan kulku

Kummatkin osapuolet kokosivat pikkuhiljaa joukkojaan San Juaniin, mutta yhtään taistelua ei käyty, vaan osapuolten upseerit jopa tapasivat yhteisissä jumalanpalveluksissa. Lopulta yksitoikkoisen sodan jälkeen osapuolet siirsivät päätöksen saarten hallinnasta puolueettomalle Saksan keisari Wilhelm I:lle vuonna 1871. Lokakuussa 1872 keisari päätti saarten haltijaksi Yhdysvallat.
Joseph Maria Olbrich

Joseph Maria Olbrich (22. joulukuuta 1867–8. elokuuta 1908) oli itävaltalainen jugendia edustanut arkkitehti ja professori Darmstadtissa vuodesta 1899. Olbrich pyrki arkkitehtuurissaan vapauteen vanhoista tyyleistä sekä konstruktiivisuuteen. Hän oli Otto Wagnerin oppilaista kuuluisin ja työskenteli yhdessä tämän kanssa 1890-luvulla. Olbrichista tuli kohta Wienin Sezessionin arkkitehtipiirin johtaja. Yksi hänen päätöistään on hänen vuonna 1898 Sezessionille suunnittelemansa näyttelyrakennus. Vuonna 1899 hän siirtyi suurherttua Ernst Ludvigin toiveesta Olbrichin Darmstadtiin Mathildenhöhen taiteilijasiirtokunnan johtajaksi ja suunnittelijaksi. Useimmat siirtokunnan rakennukset toteutettiin Olbrichin piirustusten perusteella. Tässä asemassa Olbrich saavuttikin suurimman maineensa. Asuintaloissa Olbrich yhdisteli englantilaista kaupunkiarkkitehtuuria ja mannermaista jugendia. Vaikka Olbrich oli kenties wieniläisen jugendtyylin taiteellisesti lahjakkain edustaja, 1900-vuosikymmenen puolivälissä hän ryhtyi suunnittelemaan aiempaa funktionalistisempia, ajan klassisoivaan, jugendin vastaiseen virtaukseen liittyviä rakennuksia.
Paloniemi (pienalue)

Paloniemi on pienalue Jyväskylässä Lohikosken kaupunginosan länsiosassa Palokkajärven rannalla. Lohikosken kaupunginosan palvelukeskusta sijoittuu osittain Paloniemen pienalueelle: alueella on päiväkoti, liikuntapuisto ja ostoskeskus, jossa on K-Market ja pizzeria. Alueen nykyinen ostoskeskus on valmistunut vuonna 2012. Samalla tontilla sijaitsi aiemmin vuonna 1966 valmistunut liikekeskus, joka purettiin 2010-luvun alussa päästyään rappeutuneeseen kuntoon.
Paloniemen pienalueen rivi-, omakoti- ja kerrostaloista koostuva asuinrakennuskanta on valmistunut enimmäkseen 1960–1980-lukujen aikana, mutta alueella myös tätä ennen ja tämän jälkeen tehtyjä taloja. Pienalueella sijaitsee myös vuonna 2012 rakennettu tornitalo Majakka.
Paloniemi on myös alueella sijaitsevan niemen nimi, jossa sijaitsee 1880-luvulla rakennettu huvila.
Mari Pantsar

Mari Pantsar (ent. Pantsar-Kallio) on Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitran johtaja. Hän on johtanut Sitrassa 1.1.2014 alkaen hiilineutraali kiertotalous-teemaa, jonka tavoitteena on vauhdittaa Suomen siirtymää kohti ekologisesti kestävämpää, kilpailukykyistä yhteiskuntaa ja luoda uutta talouskasvua kiertotalouden toimintamalleista.
Mari Pantsar on koulutukseltaan analyyttisen kemian tohtori. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1997 aiheenaan ympäristölle ja terveydelle haitallisten raskasmetallien spesiaatio IC-ICP-MS:lla. Pantsar on työskennellyt ympäristöalan konsulttina ja muun muassa UPM:n ympäristöpäällikkönä vuosina 2000–2007. Vuodesta 2007 alkaen Pantsar toimi Suomen Cleantech-klusterin ohjelmajohtajana Lahden tiede- ja yrityspuistossa. 19.1.2012 valtioneuvosto nimitti Pantsarin Jyrki Kataisen hallituksen Cleantech-liiketoiminnan strategisen ohjelman johtajaksi ajalle 1.2.2012–30.9.2015, strategisen ohjelman toimikauden ajaksi.
Pantsar on toiminut myös lukuisten cleantech-yritysten hallituksissa. Vuoden 2017 alussa Pantsar toimi mm. Ahlström Capital Cleantech Management Ky:n, Tampereen teknillisen yliopiston säätiön ja Pääkaupunkiseudun Smart & Clean-säätiön hallituksissa. Hän on jäsen Fortumin sidosryhmien neuvottelukunnassa ja useissa kansallisissa työryhmissä mm. biotalouspaneelissa, kiertotalouden ohjausryhmässä, kiinteistö- ja rakennusalan foorumissa ja maaseutupolitiikan neuvottelukunnassa. Pantsarilla on ympäristökemian dosenttuuri Helsingin yliopistossa ja Cleantech-kemian dosenttuuri Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa.
Kesällä 2013 Pantsar kihlautui Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtaja Jyri Häkämiehen kanssa. He menivät naimisiin 31. joulukuuta 2015. Pantsarilla on vuonna 1996 syntynyt tytär, Silja Kallio.
Ken Olsen

Kenneth Harry Olsen (20. helmikuuta 1926 Stratford, Connecticut, Yhdysvallat – 6. helmikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen insinööri, joka perusti tietotekniikkayhtiö Digital Equipment Corporationin yhdessä kollegansa Harlan Andersonin kanssa vuonna 1957. Ennen Digitalia hän oli muun muassa toiminut Massachusettsin teknillisen korkeakoulun TX-2-tietokoneprojektin parissa.
Olsen on tunnettu siitä, että hän vuonna 1977 sanoi, että ”ihmisillä ei ole syytä tietokoneeseen kotonaan”, jonka ymmärrettiin väärin tarkoittavan että Olsen ei nähnyt käyttöä kotitietokoneelle. 
Olsenin vaimo oli suomalainen, Lahdessa syntynyt Eeva-Liisa Aulikki Olsen, o.s. Valve (1924–2009). Olsenin kerrotaan suhtautuneen vaihto-opiskelijana Yhdysvaltoihin päätyneen Valveen hurmaamiseen samalla innolla, jota hän myöhemmin osoitti DEC:in rakentamisessa. Vaikka heidän ensitapaamisensa oli ollut lyhyt, Olsen jätti tutkijakoulun ja työn MIT:n Whirlwind-tietokoneen parissa kesken lentääkseen Eurooppaan Aulikin perässä. 
Vanhalla mantereella Olsen elätti itsensä tekemällä töitä ruotsalaisessa kuulalaakeritehtaassa. Kun pari päätti myöhemmin mennä naimisiin, joutui Olsen hankkimaan siihen erikoisluvan Yhdysvaltain liittovaltion viranomaisilta, sillä Suomeen suhtauduttiin kylmässä sodassa epäluuloisesti. Pari meni naimisiin 12. joulukuuta 1950 Aulikin pappi-isän vihkimänä. Vaikka vaimo pysyikin pääosin liiketoiminnasta erossa, kerrotaan hänen muun muassa tehneen vaikutuksen ex-kenraali Georges Doriotiin, joka johti American Research and Development Corporationia, jolta heltisi rahoitus Digital Equipment Corporationin perustamiseksi. Ken ja Aulikki Olsenin perheeseen syntyi kolme poikaa.
Olsen kuoli 84-vuotiaana helmikuussa 2011.
Neil Simon

Marvin Neil Simon (4. heinäkuuta 1927 Bronx, New York – 26. elokuuta 2018 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän voitti uransa aikana kolme Tony-palkintoa ja yhden Pulitzerin. 
Simon syntyi Bronxissa, New Yorkissa, ja opiskeli lyhyesti New Yorkin yliopistolla vuonna 1946. Hänen ensimmäinen Broadway-näytelmänsä Come Blow Your Horn kantaesitettiin vuonna 1961.
Simon oli 1960-luvulta 2000-luvulle tuottelias kirjoittaja, joka julkaisi kymmenittäin tunnettuja näytelmiä ja käsikirjoittanut elokuvia. Hän oli naimisissa muun muassa Marsha Masonin kanssa vuosina 1973–1981 ja Elaine Joycen kanssa vuodesta 1999.

Elämä ja ura

Simon syntyi juutalaisperheeseen heinäkuussa 1927 New Yorkin Bronxissa. Hänen isänsä Irving Simon oli vaatekauppias. Bronxin lisäksi hän varttui myös Washington Heightsin naapurustossa Manhattanilla. Hän opiskeli New Yorkin yliopistossa 1944–1945 ja Denverin yliopistossa Coloradossa 1945–1946, jossa hän palveli samalla Yhdysvaltain ilmavoimissa ja toimi sotilaslehden urheilutoimittajana.
1940-luvulla Simon kirjoitti myös radiohupailuja veljensä Dannyn kanssa. 1950-luvulla he siirtyivät televisioon, jossa he kirjoittivat sketsejä muun muassa Jackie Gleasonille kirjoittajakollegoinaan muun muassa Woody Allen ja Mel Brooks. Danny Simon siirtyi ohjaajan tehtäviin, mutta Neil Simon alkoi saada yhä enemmän menestystä kirjoittajana ja voitti Emmy-palkinnon Sid Caesarin (1957) ja Phil Silverin tv-show’sta (1959). Vuonna 1961 veljekset Neil ja Danny Simon julkaisivat ensimmäisen teatterinäytelmänsä Come Blow Your Horn, joka oli samalla heidän viimeinen yhteistyöhankkeensa.
Neil Simon ryhtyi työskentelemään yksin ja tuotteliaasti niin, että parhaimmillaan syntyi näytelmä joka vuosi. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Barefoot in the Park (1964), The Odd Couple (1966), Last of the Red Hot Lovers (1970), The Prisoner of Second Avenue (1972); Brighton Beach Memoirs (1984), Biloxi Blues (1986), Broadway Bound (1987) ja Lost in Yonkers (1991).
Neil Simon teki näytelmistään myös elokuvasovituksia. Näitä ovat Päreet palaa!‎‎ (1975, ohj. Melvin Frank), Brighton Beach Memoirs (1986, ohj. Gene Saks), Sukumme on toista maata (Lost in Yonkers, 1993, ohj. Martha Coolidge), Jake’s Women (1996, ohj. Glenn Jordan) ja London Suite (1996, ohj. Jay Sandrich).
Simonille myönnettiin Tony-palkinto näytelmistä The Odd Couple, Biloxi Blues ja Lost in Yonkers, josta hän sai myös Pulitzer-palkinnon.
Vuonna 1999 Simonilta julkaistiin omaelämäkerta The Play Goes On: A Memoir.
Simon kuoli keuhkokuumeeseen 91-vuotiaana Manhattanilla 26. elokuuta 2018. Ennen kuolemaansa hän sairasti Alzheimerin tautia ja munuaisten vajaatoimintaa.
Oliivimaanappari

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan oliivimaanappari on noin 14 cm. Selästään, päästään ja siivistään laji on väritykseltään oliivinruskea. Kurkku ja vatsa ovat kellertävän valkoiset. Oliivimaanapparin rinta on musta. Laji muistuttaa ulkonäöltään huomattavasti maanapparia (Corythopis torquatus).

Levinneisyys ja elinympäristö

Oliivimaanapparin levinneisyysalue ulottuu Brasilian eteläosista Paraguayn ja Bolivian itäosiin sekä pohjoiseen Argentiinaan. Linnun elinympäristöä ovat kosteiden metsien pohjakerrokset. Laji tulee toimeen myös jossain määrin hakatuissa metsissä. Oliivimaanapparin elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 800 metrin korkeudella merenpinnasta.
Nikolas Matinpalo

Ura

Matinpalo aloitti jääkiekkoilun 4-vuotiaana Espoon Palloseurassa. Hän siirtyi D-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin. Matinpalo voitti kauden 2013–2014 päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2015–2016 hän toimi Blues Akatemian B-nuorten kapteenina. Matinpalo oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+11=20. Kaudella 2017–2018 hän voitti Bluesissa A-nuorten SM-liigan runkosarjan tehotilaston. Matinpalo palkittiin kauden päätteeksi Raimo Helminen -palkinnolla.
Toukokuussa 2018 Matinpalo teki 1+2-vuotisen SM-liigasopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa. Hän oli yläraajavamman vuoksi sivussa alkukauden 2018–2019, kunnes Matinpalo siirtyi lokakuun lopulta kuntouduttuaan lainalle Mestis-joukkue KOOVEE:hen. Kahden siellä pelatun ottelun jälkeen Matinpalo teki SM-liigadebyyttinsä Ilveksessä 30. marraskuuta 2018 Saimaan Palloa vastaan. Hänet merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Matinpalo sai ottelussa jääaikaa 13.51 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki 12. ottelussaan 12. tammikuuta 2019 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Matinpalon osuma hyväksyttiin videotarkistuksen jälkeen. Hän vakiinnutti debyyttinsä jälkeen paikkansa Ilveksen SM-liigajoukkueessa, jossa Matinpalon tulokaskausi toi kaikkiaan 32 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 2+4=6. Tammikuussa 2019 joukkue käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Matinpalon kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Dmitri Baškirov

Dmitri Aleksandrovitš Baškirov (ven. Дмитрий Александрович Башкиров; s. 1. marraskuuta 1931 Tbilisi, Transkaukasian SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen pianisti ja pianonsoiton opettaja. Hän syntyi nykyisen Georgian alueella ja opiskeli Moskovassa Aleksandr Goldenveizerin johdolla. Hän tuli tunnetuksi lännessä vuonna 1955 saatuaan pääpalkinnon Marguerite Long -kilpailussa Pariisissa. Vuosina 1965–1972 Baškirov oli osa Neuvostoliiton kuuluisinta kamarikokoonpanoa yhdessä viulisti Igor Bezrodnyin ja sellisti Mihail Homitserin kanssa. Nykyisin hän työskentelee professorina sekä Moskovan konservatoriossa että musiikkioppilaitoksissa Espanjassa ja Italiassa. Hänen oppilaitaan ovat mm. Dmitri Aleksejev, Boris Bloch, Nikolai Demidenko, Stanislav Ioudenitch ja Arkadi Volodos.
Myös Dmitri Baškirovin tytär Jelena Baškirova on pianisti, ja hän on Daniel Barenboimin toinen puoliso (1988–).
Dr. Matt Destruction

Dr. Matt Destruction (oikealta nimeltään Mattias Bernwall s. 18. maaliskuuta 1978) on ruotsalaisen garage/punk rock-yhtye The Hivesin basisti. Bernwall soittaa Fender '51 Precision Bassesia (paitsi Hate to Say I Told You Son musiikkivideossa Bernwall soitti Rickenbackeria.
HMS Westcott

Palvelus

HMS Westcott liitettiin palvelukseen otettaessa Scapa Flow'hun sijoitettuun 13. hävittäjälaivueeseen. Aselevon astuttua voimaan alus saattoi antautuvaa Saksan keisarikunnan laivastoa Scapa Flow'hun. Alus osallistui elokuusta marraskuuhun partiointiin ja sotatoimiin bolševikkeja vastaan Itämerellä.
Alus siirrettiin helmikuussa 1920 Välimerelle, jossa se tulitti Turkin kansallisten asemia. Palattuaan Britteinsaarille elokuussa alus liitettiin Kotilaivastoon, jossa se palveli aina vuoteen 1935 saakka. Alus oli vähän aikaa 4. sukellusvenelaivueen maalilaivana ennen kuin se siirrettiin 1936 Devonportin telakalla tehdyn huollon jälkeen Kiinan asemalle.
Alus myytiin 8. tammikuuta 1946 BISCOlle ja se saapui myöhemmin samana vuonna hinattuna West of Scotland Shipbreakersille romutettavaksi.
Mouse

Mouse on Girl skateboards yhtiön rullalautailuelokuva, joka julkaistiin vuonna 1996.
Muistokirjoitus

Muistokirjoitus eli nekrologi on sanomalehdessä julkaistava kirjoitus edesmenneestä merkkihenkilöstä. Se esittelee yleisesityksen henkilön elämänvaiheista ja pyrkii asettamaan oikeisiin mittasuhteisiin tämän merkityksen sillä elämänalueella tai niillä elämänalueilla, joissa tämä on varsinaisesti merkittävimmän elämäntyönsä tehnyt. Vaikka poikkeuksiakin on, nekrologit kirjoitetaan pääsääntöisesti kunnioittavassa sävyssä.
Useat tiedotusvälineet kirjoittavat jo etukäteen valmiiksi aihiot sellaisille merkkihenkilöille, joiden tiedetään kamppailevan vaikeiden sairauksien kanssa, jotka ovat merkittävän iäkkäitä tai joiden elämäntyö on niin mittava ja merkittävä, että se ansaitsee laveamman käsittelyn kyseisessä tiedotusvälineessä, kun ja jos tämä henkilö odottamatta tai odotetusti menehtyy.
Gnarffit

Gnarffit on saksalainen piirrossarja, joka kertoo Moppan planeetalla asuvista kivikautisista olennoista. Sarjaa on esitetty MTV3-kanavalla sekä Sub Juniori ja Nickelodeon - digikanavalla.