FS Algérie (1932)

Valmistus

Alus oli osa vuoden 1928 laivastolakia ja se pohjautui edeltäneisiin risteilijöihin. Alusta pidetään toisinaan parhaana Washingtonin laivastosopimuksen mukaisena raskaana risteilijänä. Alus tilattiin elokuussa 1930 Brestin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 19. maaliskuuta 1931 ja alus laskettiin vesille 21. toukokuuta 1932. Alus valmistui 15. syyskuuta 1934.
Se oli varustettu neljään akseliin kytketyin Rateau-Bretagne SR -turbiinimoottorein, joiden voimanlähteenä oli kuusi 27 kg/cm³:n Indret-kattilaa. Aluksella oli kuitenkin ainoastaan yksi savuhormi, mikä säästi kansitilaa. Alus saavutti 2. helmikuuta 1934 koeajoissa 32,93 solmun nopeuden moottoreiden tuottaessa 93230 shp:ta.
Alusten sisätilat oli suunniteltu uudelleen samoin kuin niiden suoja. Sen panssarointi vei 1720 tonnia rungosta ja lisäksi oli 315 tonnia aseistuksen suojana, mikä muodosti 2035 tonnia uppoumasta. Aluksen suojan muodostivat rungossa oleva 110 millimetrin panssarivyö, jonka korkeus oli 3,75 - 4,45 metriä. Torpedosuojat olivat 40-60 millimetriä ja panssarikansi niiden välillä 80 millimetriä ja niiden ulkopuolella 30-40 millimetriä. Yläkannen suojana oli 22 millimetrin panssarikansi. Rungossa oli vesitiiviiden osastojen välillä 70 millimetrin panssarivyöt. Pääaseiden tornien etukilvet ja katot olivat 100 millimetriä ja niiden sivut ja takaseinät 70 millimetriä.
Pääaseina oli kahdeksan 203 millimetrin tykkiä kaksoistorneissa ja apuaseina kaksitoista 100 millimetrin Mle 1930 asennettuna kaksiputksina Mle 1931 asennuksina. Aluksen kevyen ilmatorjunnan muodostivat neljä 37 millimetrin Mle 1925 yksiputkista ilmatorjuntatykkiä ja kuusitoista 13,2  millimetrin Hotchkiss-konekivääriä asennettuna neliputkisina Mle 1929 asennuksina.
Suunnitelmana oli sijoittaa alukselle lentokone ja alukselle sijoitettiinkin katapultti savuhormin rinnalle vasemmalle kyljelle. Sille ei kuitenkaan rakennettu minkäänlaisia tiloja lentokoneelle ja aluksen kaksi vesilentokonetta jouduttiin sijoittamaan kannelle ja katapultille. Alun perin lentokoneina olivat Gourdou-Leseurre 810, jotka myöhemmin vaihdettiin GL 830 malliin ja lopulta Loire-Nieuport 130 koneiksi.

Palvelus

Algérie liitettiin valmistuessaan Välimeren laivaston 1. laivueen lippulaivaksi. Alus muodosti laivueensa 1. viirikön yhdessä Colbertin ja Dupleixin kanssa.
Syyskuussa 1939 alus palveli 3. laivueen lippulaivana, joka koostui 1. risteilijälaivueesta (Algérie, Dupleix, Foch, Duquesne, Tourville ja Colbert) ja 3. kevyestä laivueesta (5., 7. ja 9. hävittäjäviirikkö). Ranskan merivoimista muodostettiin 4. lokakuuta jahtiosastoa etsimään Atlantilta saksalaisia saarronmurtajia. Algérien Dakariin sijoitettuun osastoon kuuluivat Strasbourg, Dupleix sekä Britannian kuninkaallisen laivaston lentotukialus HMS Hermes suojueineen. Alukset muodostivat Force M:n ja Force N:n, missä tehtävässä jatkettiin aina 26. marraskuuta saakka.
Algérie palasi operaatiosta vapauduttuaan Touloniin telakoitavaksi. Aluksen ensimmäinen tehtävä palvelukseen palattuaan oli kuljettaa 11. maaliskuuta 1179 harkkoa kultaa Kanadaan yhdessä taistelulaiva Bretagnen kanssa, mistä se palasi Ranskaan 10. huhtikuuta. Italian julistettua sodan Ranskalle alus osallistui Genovan pommitukseen 13.-14. kesäkuuta, minkä jälkeen se suojasi saattueita 17.-18. kesäkuuta ennen Ranskan antautumista.
Alus liittyi lokakuusta alkaen Vichyn Ranskan avomerilaivastoon, joka muodostui palveluksessa olleista aluksista. Algérien ainoaksi tehtäväksi jäi Provencen saattaminen marraskuussa Oranista Ranskaan. Saksan miehitettyä Vichyn Ranskan alueen aluksen miehistö sabotoi alustaan 27. marraskuuta 1942, minkä seurauksena se paloi kaksi vuorokautta. Italialaiset nostivat aluksen 18. maaliskuuta 1943 ja se romutettiin.