google/wiki40b huggingface dataset:
Kesäleski

Yleistä

Elokuva perustuu George Axelrodin samannimiseen Broadway-näytelmään. Sitä on usein pidetty yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista komedioista. Ilmestyessään kesällä 1955 se nousi suureksi yleisömenestykseksi. Kesälesken ehkä kuuluisimmassa kohtauksessa Marilyn Monroen hameenhelmat nousevat ilmaan metrotunnelista puhaltavan ilmavirran vaikutuksesta. Myös muuten elokuva vaikutti Marilyn Monroen tähtikuvaan. Hänen roolihahmonsa nimeä ei paljasteta, mutta elokuvan lopussa Tom Ewell toteaa uteliaalle kyselijälle: "ehkä hän onkin Marilyn Monroe".

Juoniselostus

Newyorkilainen kustannustoimittaja Richard Sherman lähettää vaimonsa ja poikansa Maineen kesälomalle, jääden itse tekemään töitä kuumassa kaupungissa. Hän katselee halveksien ikäisiään perheenisiä jotka juoksevat hameiden perässä heti vaimon ja lapsien hävittyä näkyvistä. Palatessaan kerrostaloasuntoonsa hän tapaa aulassa vaalean 22-vuotiaan televisiomallin, joka on vuokrannut yläkerrasta huoneiston.
Sherman tutustuu yläkerran tyttöön ja huomaa tuntevansa vetoa tätä kohtaan. Kuvitelmissaan hän viettelee tytön maailmanmiehen elkein. Sherman kutsuu naisen asuntoonsa juomaan drinkkejä ja kuuntelemaan klassista musiikkia, mutta hänen kömpelö lähentely-yrityksensä päättyy katastrofiin. Tyttö ei ole asiasta millänsäkään vaan toteaa hilpeästi että "minulle käy näin yhtä mittaa", mutta Sherman joutuu moraaliseen paniikkiin tajuttuaan käyttäytyneensä juuri samalla tavoin kuin aiemmin halveksimansa kesälesket. Töissä hän lukee Seitsemän vuoden kutina -nimistä kirjaa jonka hänen yhtiönsä aikoo julkaista, ja jossa väitetään aviomiesten pettävän vaimojaan herkimmin seitsemän avioliittovuoden jälkeen. Sherman on ollut naimisissa seitsemän vuotta, joten hän uskoo saaneensa tämän syyhyn. Hän käy analysoitavana kirjan kirjoittajan tohtori Brubakerin luona, mutta laihoin tuloksin.
Shermanin ylivilkas mielikuvitus luo hänen mieleensä kauhukuvia. Hän kuvittelee, miten rouva Sherman saa selville hänen seikkailunsa nuoren blondin kanssa ja ampuu hänet hengiltä. Rauhoittaakseen omaatuntoaan hän uskottelee itselleen, että myös hänen vaimonsa saattaa Mainessa flirttailla komeiden miesten kanssa. Sherman alkaa kuitenkin kuvitella, että hänen vaimonsa pettää häntä heidän mainelaisnaapurinsa Tom MacKenzien kanssa. Kuvitelma pääsee valloilleen siinä mitassa, että kun MacKenzie pistäytyy yllättäen vierailulle Shermanin luo, tämä raivostuu ja kolkkaa hänet tajuttomaksi.
Kolkattuaan naapurinsa Sherman tajuaa oman typeryytensä. Hän päättää jättää taakseen kuvitelmansa ja yläkerran tytön ja lähtee siltä istumalta Maineen perheensä luo. Elokuvan lopussa Sherman juoksee katua pitkin kohti rautatieasemaa ja tyttö vilkuttaa hänelle ikkunastaan.
Linda Hardy

Linda Hardy (s. 11. lokakuuta 1973) on ranskalainen missi ja näyttelijä. Hän voitti Miss France -kilpailun vuonna 1992. Hän on sittemmin esiintynyt lukuisissa elokuvissa, kuten vuoden 2004 tieteiselokuvassa Immortal.
Väinö Nummisto

Väinö Nummisto (1912–1987) oli Köyliössä Satakunnassa vaikuttanut suomalainen taidemaalari. Nummisto kiinnostui 1960-luvulla Piispa Henrikiin ja Lalliiin liittyvästä perinteestä ja keskittyi tähän myös omassa taiteessaan maalattuaan sitä ennen lähinnä realistisia maalaismaisemia. 
1960–1970-luvuilla Nummisto oli aloitteellinen Pyhän Henrikin tien keskiaikaisen pyhiinvaellusreitin merkitsemisessä retkeilyreitiksi ja useiden Piispa Henrikiin, Lalliin ja Pyhän Henrikin tiehen liittyvien muistomerkkien aikaansaamisessa sekä kotipaikkakunnallaan Köyliössä että myös reitin muilla paikkakunnilla kuten Turussa.
Ólympos

Historia

Ólymposvuoristo on muotoutunut noin 200 miljoonaa vuotta sitten. Alue oli alun perin merenpohjaa. Vuoristo sai lopullisen muotonsa viimeisen jääkauden jälkeen noin 10 000 vuotta sitten.
Ólympos sai erityisen maineensa antiikin ajalla. Kreikkalaisessa mytologiassa vuori oli olympolaisten jumalten eli kreikkalaisen uskonnon keskeisimpien jumalten asuinpaikka. Siellä ajateltiin sijaitsevan erityisesti ylijumala Zeuksen valtaistuimen. Nimi ”Olympos” on ollut alun perin ilmeisesti yleinen nimi idealisoidulle jumalten asuinpaikalle, ja alkanut viitata tiettyyn vuoreen vasta myöhemmin. Vielä Homeroksella on epäselvää, missä ”Olympos” tarkalleen ottaen sijaitsi, ja eri puolilla antiikin maailmaa sijaitsi (ja sijaitsee edelleen) useita samannimisiä vuoria; antiikin aikana niitä tunnettiin ainakin 14 kappaletta, muun muassa Eliissä, Kyproksella, Lakoniassa, Lyykiassa ja Mysiassa. Nykyään tunnetuimpia ovat Euboian Ólympos ja Lesboksen Ólympos Kreikassa sekä Tróodos-vuorten Ólympos Kyproksella.
Nimestään huolimatta Ólymposvuorella ei ole yhteyttä Olympian kisoihin, jotka saivat nimensä Peloponnesoksen niemimaalla lähes 300 kilometriä vuoresta etelään sijaitsevasta Olympian lehdosta, joka oli panhelleeninen Zeuksen kulttipaikka. Ólymposvuoren lähellä sen koillispuolella sijaitsi sen sijaan Dionin kaupunki, joka oli Makedonian valtakunnalle tärkeä Zeuksen kulttipaikka.
Antiikin aikana Ólymposta kutsuttiin myös Makedonian vuoreksi tai Thessalian vuoreksi. Paikallisesti vuoren nimi on tunnettu myös murremuodoissa Élympos tai Élymbo (Ἔλυμπο(ς)). Eeppisessä runoudessä esiintyy nimimuoto Ūlympos (Οὔλυμπος).
Ólymposvuori valloitettiin ensimmäisen kerran 2. elokuuta 1913. Tuolloin sinne kiipesivät ensimmäisinä paikallinen Chrístos Kákalos sekä sveitsiläiset Frederic Boissonnas ja Daniel Baud-Bovy. Kákalos (1882–1976) toimi tämän jälkeen vuoren ensimmäisenä oppaana ja kiipesi sinne viimeisen kerran vuonna 1972.
Ólympoksen kansallispuisto perustettiin vuonna 1938. Se oli Kreikan ensimmäinen kansallispuisto.
Toni Koivunen

Seurajoukkueissa

Koivunen pelasi ensimmäiset miesten ottelunsa kaudella 1988–1989 Kiekkoreippaassa I-divisioonassa. Kaudeksi 1990–1991 Reipas nousi SM-liigaan, ja Koivunen pelasi kauden aikana 37 liigaottelua. Hän pelasi SM-liigassa Reippaassa kolme kautta, kunnes siirtyi kaudeksi 1994–1995 I-divisioona-joukkue SaPKoon, josta hän palasi kesken kauden SM-liigaan, ja Lukkoon.
Kaudeksi 1995–1996 Koivunen siirtyi JyP HT:hen, Jyväskylään. JyP HT:ssä Koivunen teki myös läpimurtonsa, kun kaudekka 1996–1997 hänelle merkittiin 49 ottelussa 33 tehopistettä. Jyväskylässä Koivunen pelasi lopulta viisi kautta. Hän siirtyi kaudeksi 2000–2001 Bluesiin, jossa Koivunen joutui tyytymään pienempään rooliin kuin JYPissä. Koivunen pelasi Bluesissa lähinnä joukkueen kolmoskentässä. Kauden jälkeen hän palasi Lahteen ja Pelicansin riveihin.
Pelicansissa Koivunen nousi joukkueen kapteeniksi. Hän vaihtoi Pelicansin kaudeksi 2002–2003 Ruotsin Elitserien Timrå IK:hon, jonka kanssa teki kahden vuoden sopimuksen. Timråssa Koivunen pelasi reilun kauden, sillä kausi 2003–2004 käynnistyi häneltä huonosti, ja seurajohto antoi hänelle luvan etsiä uutta seuraa. Koivunen palasikin Pelicansiin. Pelicans jumittui kuitenkin SM-liigassa sarjan viimeiseksi, ja joukkue alkoi kesken kauden luopua pelaajistaan. Aivan SM-liigan siirtorajan lopulla Koivunenkin vuokrattiin JYPiin.
Koivunen aloitti jälleen kauden 2004–2005 Pelicansissa. Kausi sujui Koivuselta huonosti, sillä hän teki vain seitsemän pistettä. Seuraavalla kaudella Koivunen kuitenkin teki jälleen 23 pistettä, ja kaudella 2007–2008 hän teki uudeksi piste-ennätyksekseen 4+36. Kaudella 2008–2009 Koivunen joutui olkapääleikkaukseen lokakuussa 2008, ja joutui useaksi kuukaudeksi sivuun joukkueen kokoonpanosta.
Lokakuussa 2009 Koivunen pelasi 800. SM-liigan runkosarjaottelun, ja hänestä tuli kuudes tuon rajapyykin ylittänyt liigakiekkoilija. Aktiivipelaajista vain Marko Tuulolalla ja Jan Latvalalla on enemmän pelejä tilillään.  Pari kuukautta myöhemmin Pelicans purki Koivusen sopimuksen. Hän siirtyi joulukuussa 2009 loppukaudeksi Tanskan pääsarjan Herning Blue Foxiin. Hän voitti Tanskassa pronssia.
Kaudeksi 2010–2011 Koivunen siirtyi Ranskan pääsarjan Morzine-Avoriaziin. Koivunen pelasi Morzinessa kaksi kautta, ja jälkimmäisellä kaudellaan hän toimi lisäksi valmennusryhmässä. Hän ilmoitti lopettavansa uransa keväällä 2012.

Maajoukkueessa

Koivunen on pelannut kaksi kertaa junioritasolla Suomen maajoukkueessa arvokisoissa. Ensimmäisen kerran hän edusti Suomea 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1989, jolloin Suomi sijoittui pronssille. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Koivunen pelasi Suomen puolesta 1991.
KSF Media

KSF Media on Konstsamfundet-säätiön omistuksessa oleva lehtitalo, johon kuuluu viisi Suomessa ilmestyvää ruotsinkielistä lehteä. Se aloitti varsinaisen toimintansa vuoden 2008 alussa.
KSF Median toimitusjohtaja on toukokuun 2018 alusta alkaen ruotsalainen Anna Hellerstedt. Vastaavana kustantajana toimii Susanna Landor.

Lehdet

KSF Mediaan kuuluu viisi sanomalehteä, jotka ovat kokonaan tai suurimmaksi osaksi Konstsamfundetin omistuksessa. KSF Media vastaa näiden lehtien hallinnosta ja myynnistä.

Historia

KSF Median perustamisesta tiedotettiin 21. toukokuuta 2007 ja yhtiö aloitti varsinaisen toimintansa vuoden 2008 alusta, jolloin Konstsamfundetin kokonaan tai suurimmaksi osaksi omistamien lehtien hallinto ja myynti siirrettiin uuteen yhtiöön. Samalla lehtien omistamat kiinteistöt siirrettiin KSF Median tytäryhtiön omistukseen. Toimituksellisesti lehdet toimivat erillään toisista.
Ennen Anna Hellerstedtiä toimitusjohtajina ovat toimineet muiden muassa Svante Wahlbeck, Jens Berg ja Barbro Teir.
Eteläinen Patagonian jäätikkö

Eteläinen Patagonian jäätikkö on laaja jääkenttä Andeilla Chilessä ja Argentiinassa. Se on Etelämantereen jälkeen toiseksi suurin jääalue Eteläisellä pallonpuoliskolla. Jääkentän pinta-ala on noin 13 000 neliökilometriä, pituus noin 360 km ja leveys keskimäärin noin 40 kilometriä.
Eteläinen Patagonian jäätikkö on suurempi kahdesta osasta, jotka ovat jäljellä suuresta Patagonian mannerjäätiköstä. Suuri osa jäätiköstä on suojeltu kansallispuistoissa: Los Glaciaresin kansallispuisto Argentiinassa sekä Bernardo O'Higginsin kansallispuisto ja Torres del Painen kansallispuisto Chilessä
Matteus (evankelista)

Publikaanista Jeesuksen opetuslapseksi

Matteuksen evankeliumin mukaan Matteus asui Kapernaumissa ja toimi alun perin Rooman valtakunnan veronkerääjänä eli publikaanina. Tarinan mukaan Jeesus kutsui Matteuksen opetuslapsekseen työpaikaltaan tulliasemalta, ja tämän jälkeen Matteus järjesti kodissaan juhlat, johon hän oli kutsunut Jeesuksen ja opetuslasten lisäksi ystävänsä ja tuttavansa. Koska Markuksen evankeliumissa kerrotaan Leevi Alfeuksenpoika -nimisestä publikaanista aivan samoin, ovat raamatuntutkijat yleisesti päätelleet kyseessä olevan saman henkilön toinen nimi, vaikkei Raamatussa missään niin suoraan sanotakaan.

Evankeliumi Matteuksen mukaan

Kristinuskon piirissä apostoli Matteuksen uskottiin pitkään kirjoittaneen Evankeliumin Matteuksen mukaan. Käsitys perustui Eusebios Kesarealaisen nykyisin virheellisenä pidettävään tulkintaan Papiaksen tekstistä.

Matteuksen muistopäivä

Matteuksen muistopäivä on katolisessa pyhimyskalenterissa 21. syyskuuta. Aikaisemmin sitä vietettiin myös protestanttisissa kirkoissa, ja Suomessakin se oli ennen vuotta 1774 pyhäpäivä.
Tea Vikstedt

Tea Vikstedt, ent Vikstedt-Nyman, (s. 6. heinäkuuta 1959 Hyvinkää) on entinen suomalainen kilpapyöräilijä, sittemmin Vasemmistoliiton kaupunginvaltuutettu Helsingissä ja rakennusmaalari.

Urheilu-ura

Vikstedt aloitti pyöräilyuransa 24-vuotiaana liityttyään Helsingin Työväen Luistelijoihin ja tavattuaan Esa Nymanin, josta tuli hänen puolisonsa ja valmentajansa. Ensimmäiset Suomen mestaruutensa hän voitti 1984, ja 1986 hän oli MM-kisoissa 3 000 metrin takaa-ajossa kuudes ja maantieajossa kahdeksas. Parhaat sijoituksensa MM-kisoista hän sai vuosina 1987 ja 1988, kun hän sijoittui 3 000 metrin aika-ajoissa neljänneksi. Soulin olympialaisissa 1988 Vikstedt-Nyman oli maantieajossa neljäskymmeneskolmas, ja Barcelonassa 1992 maantieajossa kahdeskymmenesviides ja 3 000 metrin takaa-ajossa seitsemäs. Kolmansissa olympialaisissaan Atlantassa Vikstedt-Nyman sijoittui maantieaika-ajossa kuudenneksi ja radalla pisteajossa seitsemänneksi.
Vikstedt-Nyman teki urallaan kaksi maailmanennätystä. 1988 hän teki sisäratojen 10 km:n ME:n ajalla 13.12,534 ja vuonna 1990 sisäratojen 100 km:n ennätyksen ajalla 2.24.57,618. Ranskan ympäriajossa hän oli neljäs vuonna 1988 ja kolmas Italian ympäriajossa 1990. Vikstedt-Nyman voitti urallaan 24 Suomen mestaruutta ja 24 pohjoismaiden mestaruutta eri pyöräilymuodoissa ja teki kymmenen Suomen ennätystä. Hän lopetti uransa vuonna 1996.

Poliittinen ura

Vikstedt lähti politiikkaan Rakennusliiton ammattiyhdistystoiminnan kautta oli liiton hallituksen jäsen 2003 - 2015. Vuoden 2004 kunnallisvaaleissa ja vuoden 2008 kuntavaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon ja yleisten töiden lautakunnan jäseneksi. Hän on ollut ehdokkaana Vasemmistoliiton listoilla eduskuntavaaleissa 2003 ja 2007.
Kirje Filemonille

Historia

Nykyisen käsityksen mukaan kirjettä pidetään aitona Paavalin kirjeenä, vaikka sen aitous onkin aiemmin ollut kyseenalaistettuna. Paavali on ollut kirjeen kirjoittaessaan vankilassa, joko Roomassa tai Efesoksessa, ja hän on kirjoittanut kirjeen Filemonille ja hänen kahdelle toverilleen, Apfiaalle ja Arkippokselle. Jos Kirje kolossalaisille on autenttinen, Filemonin on täytynyt asua Kolossiassa.
Paavali on kirjoittanut kirjeen Filemonin orjan Onesimoksen puolesta. Onesimoksen nimi tarkoittaa hyödyllistä. Paavali sanaleikittelee hänen olleen omistajalleen aiemmin hyödytön ja tehneen jotain väärää, mutta muuttuvan nyt hyödylliseksi. Onesimos oli todennäköisesti karannut omistajaltaan, tavannut Paavalin ja tullut uskoon. Paavali lähetti hänet takaisin omistajalleen, ja kehottaa heitä veljelliseen rakkauteen.

Sisältö

Paavalin kirjeen sisältö on kryptinen. Hän imartelee Filemonia tahdikkaasti, puhuen Filemonin kristillisestä rakkaudesta ja uskosta, mutta kuitenkin samanaikaisesti muistuttaa häntä omasta auktoriteetistaan, joka käy myös hänen ylitsensä, sekä Filemonin hengellisestä "velasta" Paavalille. Onesimoksen kääntymys on muuttanut aiemman tilanteen, ja Onesimos voi palata "ei enää orjana vaan orjaa arvokkaampana, rakkaana veljenä" (jae 16).
Kirjeestä ei kuitenkaan käy ilmi, tulisiko Onesimoksen karkaaminen vain antaa anteeksi, vai tulisiko hänet jopa vapauttaa. Voiko orja olla myös "veli", vai korvaako veljeys orjuuden? Vastaus on epäselvä, ja oppineet ovat aina jakautuneet kysymyksen suhteen. Kysymys on kuitenkin oleellinen Paavalin saarnaaman evankeliumin sosiaalisten vaikutusten kannalta.
Ei ole tietoa, mitä Onesimokselle tapahtui kirjeen kirjoittamisen jälkeen. Antiokian piispa Ignatius mainitsee Efesoksen piispan Onesimoksen toisen vuosisadan alkupuolella. Onesimos oli kuitenkin yleinen orjan nimi, joten tämän piispan yhdistäminen Filemonin orjaan on pelkkää spekulaatiota.
Kirje Filemonille ei ole ollut kovin merkittävä kristillisen teologian ja etiikan kannalta. Luther näki yhteyden Paavalin ja Jeesuksen opettaman anteeksiannon ja sovinnon välillä. Luther kuitenkin huomautti myös, että kirje ylläpiti sosiaalista status quo -tilannetta: Paavali ei tehnyt mitään muuttaakseen Onesimoksen asemaa orjana – ja hän kunnioitti lakia palauttamalla hänet.
Kirjettä käytettiin paljon brittiläisten ja myöhemmin yhdysvaltalaisten taistelussa orjuutta vastaan. Sekä orjuuden puolustajat että vastustajat käyttivät kirjettä tukemaan omaa mielipidettään. Nykyään tutkijat ovat sitä mieltä, että Paavali käytännössä kaivoi pohjan orjuuden alta kirjeellään, ja ainakin hän olisi tehnyt sen, jos yhteiskunnalliset olosuhteet olisivat sallineet sen.
Kirje on Paavalin säilyneistä kirjeistä lyhyin, se käsittää ainoastaan 25 jaetta. Se on myös Obadjan kirjan, Toisen ja Kolmannen Johanneksen kirjeen sekä Juudan kirjeen ohella Raamatun ainoa kirja, jota ei ole jaettu erikseen lukuihin ja jakeisiin, vaan ainoastaan jakeisiin.
Sähköteknillinen tutkimuslaitos

Sähköteknillinen tutkimuslaitos (SähkötTutkL) oli Suomen puolustusvoimien tutkimuslaitos, joka keskittyi pääasiassa sähkö- ja informaatiotekniikan sovelluksiin maanpuolustuksessa. Laitos sijaitsi vuoteen 1999 saakka Espoon Kivenlahdessa Kivenlahdentiellä. Laitoksessa toimi noin 70 tutkijaa. Sillä oli myös oma koeasema (KoeAs/SähkötTutkL).

Yhdistyminen Puolustusvoimien tutkimuskeskuksen kanssa

Vuonna 1999 Sähköteknillisestä tutkimuslaitoksesta muodostettiin yhdessä Puolustusvoimien tutkimuskeskuksen kanssa Puolustusvoimien teknillinen tutkimuslaitos, ja se siirrettiin Riihimäelle.
Krazy Kat

Krazy Kat on George Herrimanin luoma sarjakuva, joka ilmestyi yhdysvaltalaisissa sanomalehdissä vuosina 1913–1944. Sitä pidetään nykyään kulttiklassikkona, joka vei sarjakuvataiteen ilmaisuvoiman äärimmilleen.
Krazy Katin alati toistuvassa teemassa hiiri paiskaa kissaa tiilellä, kissa huokaisee onnellisena ja hiiri tokaisee "hullu kissa". Tämän teeman jatkuvasti kehittyvä variointi, kuvien unenomainen maailma ja runollinen sanankäyttö ovat tehneet sarjakuvasta yhden alansa arvostetuimmista. Etenkin sivunkokoisia sunnuntaisarjoja pidetään taiteellisesti ansiokkaina.
Krazy Katin hahmot seikkailevat Coconinon piirikunnassa, Arizonassa. Sen maisemissa voi nähdä myös muotoja Monument Valleystä.
Krazy Katista on tehty myös piirrettyjä lyhytelokuvia. Niitä teki Bray Productions 1920-luvulla, Screen Gems 1930-luvulla ja Famous Studios ja Rembrandt Films 1960-luvulla. Levittäjinä olivat Paramount ja Columbia. Suomenkielisessä dubbauksessa toimi Golden Voice Krazy Kat -videokaseteissa.
Suomeksi Krazy Kat -sarjakuvaa on julkaissut Kustannus Oy Jalava. Suomalaiset albumit ovat toimittaneet ja suomentaneet Soile ja Heikki Kaukoranta.
Calf

Historia

13-vuotiaat kaverukset Antti, Jyri ja Samuli perustivat Calf-nimisen yhtyeen vuonna 1998, ala-asteen päättyessä. Yhtyeen nimi löytyi sanakirjasta – sen piti olla nelikirjaiminen kuten suosikkiyhtye Blurilla ja samasta syystä nimen piti myös alkaa vierasperäisellä kirjaimella. Yläasteikäisinä pojat sävelsivät omia kappaleitaan ja harjoittelivat koulun musiikkiluokassa välitunneilla ja koulun jälkeen. Yhdeksännen luokan alkaessa yhtye oli ottanut mukaansa Samulin serkun Sakarin kosketinsoittimiin ja esiintynyt Vernissan ja Glorian kaltaisissa paikoissa, sekä Nuori Osaaja -kilpailun voiton jälkeen jopa olympiastadionilla Young Aid 2000 -tapahtumassa.
Vuoden 2003 alussa Sakari päätti jättää yhtyeen, ja Calf oli jälleen kolmihenkinen. Pojat aloittivat uuden kosketinsoittajan etsimisen ja lopulta oikea henkilö löytyi Vaskivuoren lukion vanhojen tanssien jatkoilta. Katja oli rinnakkaisluokkalainen tyttö, jonka Samuli tiesi harrastavan pianonsoittoa. Nopean keskustelun jälkeen Katja sanoi olevansa valmis liittymään yhtyeeseen. Muutamaa kuukautta myöhemmin Calfin uusi kokoonpano tuli toiseksi Ääni ja vimma -kilpailussa ja aloitti uuden demon äänitykset.
Vuoden 2004 toukokuussa ilmestyi omakustanteena julkaistu Säteet-EP, jota käytettiin paljolti demomateriaalina levy-yhtiöille ja jonka tiimoilta yhtye keikkaili paljon pääkaupunkiseudulla. Heinäkuussa 2004 muusikko ja tuottaja Lauri Järvilehto ja Kemopetrol-yhtyeen kosketinsoittaja ja säveltäjä Kalle Koivisto näkivät Calfin esiintymässä Semifinalissa, mihin he olivat tulleet katsomaan Calfin jälkeen esiintynyttä yhtyettä. He kuitenkin innostuivat Calfista niin paljon, että ilmoittivat haluavansa tuottaa heidän levynsä. Vuoden 2004 lopussa yhtye teki ensimmäisiä ulkomaankeikkojaan viisipäiväisellä matkalla Puolaan.
Vuonna 2005 levy-yhtiöt alkoivat kiinnostua yhtyeestä, ja monien neuvotteluiden ja demojen vaihteluiden jälkeen Calf solmi levytyssopimuksen Elements Musicin kanssa ja aloitti debyyttilevynsä äänitykset yhdessä Kalle Koiviston ja Lauri Järvilehdon sekä äänittäjä Kari Huikurin kanssa.
Calf oli mukana marraskuussa 2007 julkaistulla Leevi and the Leavings -tribuuttialbumilla Melkein vieraissa, jolla se esitti kappaleen ”Raparperitaivas”. Yhtye jäi samassa yhteydessä keikkatauolle.

Vaikutteet

Calfin musiikissa kuuluu vaikutteita muun muassa suomirockista ja brittipopista. Yhtyeen jäsenten mukaan heidän lempiartisteihinsa kuuluvat muun muassa The Beatles, U2, Duran Duran, Coldplay, Blur, Oasis, Eppu Normaali ja Egotrippi.

Keikat

Calf on tehnyt historiansa aikana noin sata keikkaa ja keikkaillut muun muassa Stellan, Liekin, PMMP:n ja Smakin kanssa.
Erkylän kartano

Erkylän kartano on Hausjärvellä Erkylänjärven rannalla sijaitseva kartano. Se on puistoineen yksi Suomen merkittävimmistä 1800-luvun puolivälin kartanoarkkitehtuurin edustajista. Kartanon kaksikerroksisen vaaleaksi rapatun päärakennuksen on 1840-luvulla suunnitellut arkkitehti Anders Fredrik Granstedt. Kartanon alueella on myös työväen asuinrakennus ja erilaisia talousrakennuksia samalta ajalta, kuten esimerkiksi Granstedtin suunnitelma goottilaistyylinen tallirakennus. Nykyään Erkylän kartanon omistaa Ilkka Brotherus perheineen, ja siellä sijaitsee myös heidän perheyrityksensä Sinituote Oy:n pääkonttori. 
Erkylänjärven toisella puolella on Hautaniemi, jossa on paroni Carl Munckin hauta. Järven etelärannalla sijaitsevat Eskon koulu ja kartanon entinen torppa Saarentausta. Sen päärakennuksen vanhimmat osat ovat vuodelta 1879.

Historia

Erkylän kartanon kantatila oli Apolan ratsutila, jonka omistajat ovat tiedossa 1540-luvulta alkaen ja joka kehittyi suurtilaksi 1700-luvun loppupuolella. Kartanolla on ollut monia omistajasukuja ja omistajia. Nykyinen rakennuskanta on pääosin Johan Reinhold Munckin (1795–1865) ajalta. Päärakennusta ympäröivä puisto istutettiin 1850-luvulla. Eskon koulu aloitti toimintansa 1857 kartanon omistajan kustannuksella, ja se oli Suomen ensimmäinen kansakoulu.
Sisällissodan aikana kartanoon kuuluvan Ilonummen torpan lähistöllä käytiin saksalaisen karabinierirykmentin ja punakaartin välinen taistelu 21. huhtikuuta 1918. Erkylän taistelussa kaatui kuusi saksalaista, joista neljä on haudattu kartanon puistoon. Paikalla on myös muistomerkki. Kaatuneet punakaartilaiset on haudattu Iloniemeen.
Georgi Špagin

Georgi Semjonovitš Špagin (ven. Георгий Семёнович Шпагин; 29. huhtikuuta 1897 Kljušnikovo, Venäjä — 6. helmikuuta 1952 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen asesuunnittelija, joka suunnitteli muun muassa PPŠ-41-konepistoolin.
Špagin tuli vuonna 1920 Kovrovin asepajalle, jossa hänen lahjakkuutensa huomattiin, ja 1922 hän ryhtyi työskentelemään Vasili Degtjarjovin apulaisena ja työtoverina. Hän osallistui isokaliiperisen DK-konekiväärin ja myöhemmin siitä kehitetyn DSK-38-aseen suunnitteluun.
Špagin on haudattu Moskovan Kremlin muuriin.
Reunamuodostuma

Reunamuodostuma on pääasiassa jäätikköjokien kuljettaman aineksen muodostama kasaantumismuoto, joka voi sisältää myös moreenia. Viimeisimmän jääkauden loppuvaiheella ilmasto viileni uudelleen noin 100–200 vuodeksi. Kesäisin ilmaston ollessa hieman lämpimämpää jään reuna vetäytyi taaksepäin. Jään alta paljastui moreenia, jonka jäätikkö työnsi talvella eteensä valliksi. Tällöin aines kasaantui reunamuodostumaksi rinnakkaisten jäätikköjokien purkautuessa jäätikön reunalla aineksen levittäytyessä joen suulla deltaksi (suistoksi), sanduriksi tai niiden yhdistelmiksi. Harju syntyy jäätikköjokien aineksen kasautuessa jäätikköjoen pohjalle.
Reunamuodostuman ja harjun erona on myös se, että reunamuodostuma on jään vetäytymissuuntaan nähden poikittainen (jäätikön reunan suuntainen), harju on pitkittäinen (Suomessa lounas-koillissuuntainen Lappia lukuun ottamatta); harju on jäätikköjoen suuntainen, delta tai sanduri on jäätikköjoen suulla. Harjun aines on kerrostunutta, raskain alla ja kevyin päällä, mutta reunamuodostuma on seka-aineinen; proksimaaliosa (jäätikön puoleinen osa) on moreenia ja distaaliosa (jäätikön ulkopuolinen osa) kerrostunutta.

Salpausselät

Salpausselät I, II ja III ovat reunamuodostumia, jotka koostuvat sandureista ja deltoista ja niiden yhdistelmistä. Salpausselät I ja II kulkevat Etelä-Suomen poikki Joensuusta Lahteen ja Hankoon, ja sieltä meren alla Ruotsiin. Kilometrejä korkea jäätikkö on sijainnut pohjoisen suunnalla jäätikköjokien purkautuessa etelän suuntaan.
Mauru (Ranua)

Mauru on kylä Ranuan kunnassa. Se sijaitsee Simojokeen laskevan Ruonajoen varrella, seututien 924 ja Simojoen pohjoispuolella ja Rovastinahon kylän luoteispuolella, noin 30 kilometrin päässä Ranuan kirkonkylältä länteen.