Stéphane Porato

Ura

Porato aloitti jalkapalloilun isänsä kehotuksesta kuusi vuotiaana RC Parisin junioreissa liberona. Maalivahdiksi hän päätyi erään turnauksen myötä, jossa heidän varsinainen maalivahti loukkaantui ja nuori Porato asettui maalille. Pelastettuaan joukkueensa tappiolta hän halusi pelata vain maalivahtina. RC Parisin juniorivalmentaja Denis Troch huomasi myös nuoren pojan kyvyt, joka teki poikkeuksellisen työn korvatessaan heidän ykkösmaalivahtiaan. Vuosien kuluessa epäilyt alkoivat kasvaa Poratoa kohtaan, joka pysyi varsin pienikokoisena, kun muut hänen ikäisensä joukkuekaverit kasvoivat normaaliin tapaan. Tämän seurauksena Porato ei enää päässyt joukkueensa kanssa harjoittelemaan, jonka myötä hän jätti seuran 16-vuotiaana.

Toulon

Vanhempiensa avustuksella Porato lähetti hakemuksia useille pääsarjan seuroille, joista ainoastaan Sporting Toulon Var vastasi nuoren maalivahdin hakemukseen. Hän sai joukkueelta kolmen päivän testin, jonka aikana Toulonin valmentaja Patrick Storaï vakuuttui vain 183 senttimetriä pitkän maalivahdin kyvyistä. Porato vietti aikansa uudessa seurassa kakkosmaalivahtina ja pääsi pelaamaan ensi kerran Toulonin paidassa 21. helmikuuta 1993 Caenissa, kun hän tuli vaihdosta kentälle loukkaantuneen Luc Borellin tilalle. Ottelu päättyi 2-1 tappioon, mutta huolimatta siitä ranskalaislehti laittoi huomiolle nuoren maalivahdin taidot uutisissaan. Kauden päätteeksi joukkue putosi sarjatasoa alemmaksi Ligue 2:seen taloudellisten vaikeuksien vuoksi. Porato ehti pelata tuona aikana vain kaksi ottelua, jonka jälkeen tuolloin Monacon valmentajana toiminut Arsene Wenger kiinnostui nuoresta maalivahdista.

Barthezin varjossa

Monacoon Porato siirtyi ollessaan lähes 20-vuotias, jossa pelasi useita huippupelaajia, kuten Franck Dumas, Youri Djorkaeff ja Enzo Scifo. Hän pääsi pelaamaan uudessa seurassaan ensimmäiset ottelunsa kaudella 1994–1995, jonka jälkeen Monaco hankki riveihinsä nuoren maalivahtilupauksen Fabien Barthezin Marseillesta. Barthez piti selkeästi ykkösmaalivahdin roolia yllään ja Porato joutui tyytymään varamaalivahdin rooliin. Huolimatta siitä hän pysyi seurassa vielä kahden kauden ajan ennen kuin sai tarpeekseen ja vaihtoi seuraa ironisesti Marseilleen, josta Barthez tuli Monacoon. Viiden vietetyn kauden aikana Porato pelasi yhteensä 19 ottelua Ligue 1:ssä ja oli voittamassa joukkueen kanssa Ranskan pääsarjan mestaruutta vuonna 1997.

Marseille

Jätettyään Monacon vähäisen peliajan vuoksi hän sai tarjouksen Marseillelta vuonna 1998. Joukkueen valmentaja Roland Courbis tunsi Poraton Toulonissa vietetystä ajasta lähtien ja lupasi hänelle todellisen kamppailun ykkösmaalivahdin roolista Andreas Köpken kanssa. Tätä tilaisuutta Porato ei eipäillyt hetkeäkään käyttää hyväksi ja pian voitti itselleen joukkueen ykkösmaalivahdin roolin. Ensimmäinen kausi meni varsin hyvin joukkueen kannalta Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä ja Porato oli muun muassa pelaamassa UEFA Cupin finaalissa Parmaa vastaan, jolle Marseille lopulta hävisi maalein 3-0.
Hyvän kauden päätteeksi Marseillessa antoi Poratolle mahdollisuuden pelata ensimmäistä kertaa Ranskan jalkapallomaajoukkueessa 13. marraskuuta 1999 Kroatiaa vastaan. Ottelu jäi myös hänen ainoaksi maajoukkue otteluksi.

Paluu Monacoon

Heikon Marseille kauden jälkeen Porato siirtyi takaisin Monacoon, kun joukkueen ykkösmaalivahtina pitkään toiminut Barthez siirtyi Englantiin Manchester Unitediin vuonna 2000. Viime kaudella 1999–2000 Ligue 1:n mestaruuden voittanut joukkue koki tulevalle kaudelle suuria muutoksia ja Poratolla oli suuri tehtävä korvata Barthez. Claude Puelin valmentama joukkue aloitti kauden heikosti muutoksista huolimatta, kun taas Poraton pelit vain paranivat kauden edetessä loppuaan. Kauden päätteeksi Monaco jäi sijalle 11 Poraton pelatessa 25 ottelua. Seuraava kausi 2001–2002 tiesi huonoja uutisia Poratolle, kun uudeksi valmentajaksi tullut Didier Deschamps osti joukkueeseen uuden maalivahdin Piacenzasta Flavio Roman. Tämän seurauksena hän joutui vaihtopenkille. Aikeissaan vaihtaa seuraa kesken kauden Roma loukkaantui kesken kauden, jonka myötä Porato sai jälleen tilaisuutensa pelata maalissa 12 ottelun verran. Monacon kannalta kausi meni edelliseen verrattuna vielä heikommin joukkueen sijoittuessa sarjataulukossa vasta sijalle 15.
Monacon ollessa kriisissä ja sekasorrossa Porato lainattiin kaudeksi 2002–2003 ligue 2:ssa pelanneeseen US Créteileen, jossa hän odotetusti otti ykkösmaalivahdin roolin. Palattuaan takaisin lainasopimuksen päätyttyä Monacoon Roma oli edelleen joukkueen ykkösmaalivahti ja Porato ei pelannut kauden aikana yhtään ottelua ligue 1:ssä. Sen sijaan hän piti pelikuntoa yllään joukkueen reservijoukkueessa 11 ottelun verran.

Siirto Espanjaan

Vietettyään kaksi kautta keskitasoisessa AC Ajacciossa Porato jäi vapaaksi agentiksi, jonka myötä englantilaisseura Chelsea oli kiinnostunut palkkaamaan kokeneen maalivahdin loukkaantuneen Petr Čechin tilalle. Hän kuitenkin kieltäyty tarjouksesta ja siirtyi sitä vastoin kesken loppukauden 2006 Segunda Divisiónissa pelanneeseen espanjalaiseen Deportivo Alavésiin, kun joukkueen molemmat maalivahdit Roberto Bonano ja Nicolas Ardouin loukkaantuivat yhtäaikaa. Porato pelasi varsin hyvin 22 ottelussa, jossa hän päästi 33 maalia keskimäärin 1.5 maalia ottelua kohden. Hän kuitenkin loukkasi sormensa kauden lopussa ja joutui tämän vuoksi jättämään pelit kauden osalta.
Vietettyään joukkueessa seitsemän kuukautta Porato päätti pysyä Espanjassa hyvien kokemuksiensa myötä ja siirtyi samalla kaudella paremmin sarjataulukossa sijoittuneeseen Xereziin kesällä 2007. Ensimmäinen kausi ei mennyt odotetulla tavalla, kun joukkue jäi sijalle 15. Porato myös lopetti uransa Xerezissä.