google/wiki40b huggingface dataset:
Loppijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12 hehtaaria ja se on 7,3 kilometriä pitkä ja 4,1 kilometriä leveä. Pohjoisosa muodostaa suuren järvenosan, jonka keskellä sijaitsee suuria saaria. Sen itäosassa työntyy etelään 600 metriä pitkä Sajaniemi, jonka itäpuolella aukeaa etelään jatkuva viisi kilometriä pitkä, lahtimainen ja leveimmillään 1,5 kilometrinen järvenosa.
Järvessä on arvioitu olevan 25 saarta. Saarten yhteispinta-ala on 48,4 hehtaaria, mikä tekee 4,1% järvin pinta-alasta. Saarten rantaviivan yhteispituus on 8,6 kilometriä. Saarista Isosaari, Itusaari, Mustasaari ja Häimänsaari ovat yli hehtaarin suuruisia, saarista 19 ovat yli aarin suuruisia ja lopista kaksi ovat alle aarin kokoiset. Muita karttaan nimettyjä saaria ovat Nuottasaari, Keinusaari, Papinsaari, Kyrsäsaari, Neitsytsaari, Ankerinsaari, Heposaari, Kalliosaari, Varissaari, Uksensaari ja Palosaari.
Järven tilavuudeksi on luotaamalla saatu 20 664 tuhatta kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,8 metriä ja suurin syvyys on 6,7 metriä. Järvi on tasaisen matala eikä siinä esiinny syvänteitä. Syvin kohta sijaitsee 250 metriä Isosaaren rannasta sen lounaispuolella.
Järven rantaviivan pituus on 46 kilometriä pitkä. Sen rannat ovat suurimmaksi osaksi viljeltyä, mutta peltojen välissä on paljon metsämaatakin. Rantojen läheisyydessä on runsaasti haja-asutusta ja vapaa-ajan asuntoja. Järven eteläpäässä sijaitsee Järventaustan kylä ja Kalevankulman kulmakunta. Itärannalla sijaitsee vielä Sajaniemi. Etelä- ja pohjoispäässä sijaitsevat Läyliäisten vierinen kirkko ja Lopen vanha kirkko. Lopen taajama-alue ulottuu nykyään lähden järven pohjoisrantaan asti. Läyliäisten taajama on vielä kilometrin päässä etelärannasta.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, jonka Loppijärven valuma-alue järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,0 metriä mpy. Järvi on säännöstelty, jolloin vedenpinnan korkeuden tulee pysyä korkeusarvojen 105,39 metrin ja 106,09 metrin välillä.
Loppijärveen laskevat Erävisjärvi ja Särkijärvi sekä etelästä Yli-Heinijärvi, jonka vedenpinnan korkeus on 2,7 metriä ylempänä. Myös viereiseltä ojitetulta Hanhilamminsuolta, jossa sijaitsee Hanhilammi, on johdettu järveen ojia. Loppijärven lasku-uoma on Nummistenjoki, jota kutsutaan myös Lopenjoeksi tai Isojoeksi. Se lähtee pohjoisosan koillisosasta ja laskee Kesijärveen, sieltä eteenpäin Tervajokea pitkin Kernaalanjärveen, joka vuorostaan laskee Hiidenjokea myöten Vanajaveteen.

Luontoarvoja

Vuonna 2013 julkaistussa Reija Laurilan opinnäytetyössä Loppijärven tilaa luonnehdittiin huolestuttavaksi. Järveen tulo tulo-ojiien kautta paljon ravinteita, mutta sitä myös poistui Nummistenjoen veden mukana 60 000 kilogrammaa typpeä ja 1 500 kilogrammaa fosforia. Järven oma sisäinen kuormitus on kuitenkin voimakasta, mikä heikentää järven tilaa voimakkaasti ja pidentää suojelutoimenpiteiden vaikutusaikaa suuresti.
Forza Motorsport (pelisarja)

Forza Motorsport (2005)

Forza Motorsport julkaistiin vuonna 2005 Xboxille, ja se oli sarjan ensimmäinen peli.

Forza Motorsport 2 (2007)

Forza Motorsport 2 on aiemman pelin jatko-osa, joka julkaistiin Xbox 360 pelikonsolille. Xbox 360:n langaton rattiohjain julkaistiin pelin ohessa.

Forza Motorsport 3 (2009)

Forza Motorsport 3 -pelissä on yli 400 muokattavaa autoa yli 50 valmistajalta sekä yli 100 rataa. Kansikuvassa on Audi R8, ensimmäistä kertaa kansikuvana oli muu kuin tuunattu tai kilpa-auto.

Forza Motorsport 4 (2011)

Forza Motorsport 4 -pelissä on 500 erilaista autoa, jotka vaihtelevat tavallisista pienistä henkilöautoista kilpa-autoihin.

Forza Motorsport 5 (2013)

Forza Motorsport 5 on sarjan ensimmäinen Xbox One -konsolille julkaistava peli.

Forza Motorsport 6 (2015)

Forza Motorsport 6 julkaistiin Xbox Onelle ja Windowsille vuonna 2015.

Forza Motorsport 7 (2017)

Forza Motorsport 7 julkistettiin E3-messuilla kesäkuussa 2017, ja se on tarkoitus julkaista 3. lokakuuta 2017 Xbox Onelle ja Windowsille.

Forza Horizon (2012)

Forza Horizon on sarjan ensimmäinen avoimeen maailmaan sijoittuva peli. Se sijoittuu kuvitteellisen Horizon-tapahtuman ympärille Coloradossa Yhdysvalloissa. Pelissä on sarjan aiempien pelien tapaan suuri valikoima autoja ja realistiset grafiikat.

Forza Horizon 2 (2014)

Forza Horizon 2 on jatko-osa Horizonille, ja se sijoittuu Etelä-Ranskaan ja Pohjois-Italiaan.

Forza Horizon 3 (2016)

Forza Horizon 3 on kahden edellisen osan kaltainen ja sijoittuu Australiaan.

Forza Horizon 4 (2018)

Forza Horizon 4 on edellisien osien kaltainen ja sijoittuu Britanniaan.
Pyramidiperhokala

Koko ja ulkonäkö

Pyramidiperhokala voi kasvaa 18 cm pitkäksi. Se on litteä, pitkänokkainen kala. Pää on ruskeanharmaa. Evät keltaiset ja kyljessä on valkoinen vinoneliö ("pyramidi").

Alkuperä

Pyramidiperhokala elää  Indopasifisella merialueella ja Havaijilla.

Käyttäytyminen

Pyramidiperhokala elää yleensä suurina, jopa satojen yksilöiden parvina koralliriuttojen lähellä 3–60 metrin syvyydessä.

Ravinto

Pyramidiperhokala syö luonnossa eläinplanktonia. Akvaariossa sille annetaan sekä lihapitoista ruokaa että levää.
Mohammad Tahir-ul-Qadri

Mohammad Tahir ul-Qadri (urduksi ‏محمد طاہر القادری‎) on pakistanilainen poliitikko ja vaikutusvaltainen islamilainen uskonoppinut. Tahir-ul-Qadri tuki entisen sotilasjohtajan Pervez Musharrafin nousua valtaan vallankaappauksen jälkeen vuonna 1999. Tahir-ul-Qadri osallistui kansalliskokouksen toimintaan ennen muuttoaan Kanadaan vuonna 2006, jossa hän johti hyväntekeväisyysjärjestöä. Palattuaan kotimaahansa Tahir-ul-Qadri järjesti tammikuussa 2013 tuhansien seuraajiensa kanssa mielenosoituksen korruptiota vastaan maan pääkaupungissa Islamabadissa.
RGB-värimalli

RGB-värimalli on väritila, jossa eri värejä muodostetaan sekoittamalla keskenään punaisen, vihreän ja sinisen väristä valoa. Värimallin nimi juontuu näiden päävärien englanninkielisistä nimistä: red, green, ja blue. Tällaista värillisiä valoja yhdistelevää värimallia kutsutaan additiiviseksi, mikä on vastakohta esimerkiksi painotekniikassa käytetylle subtraktiiviselle, värejä valosta vähentävälle, värimallille. RGB-värimallia käytetään värien esittämiseen muun muassa tietokoneessa ja televisiovastaanottimessa, joiden näyttölaitteiden pikselit muodostuvat punaisen, vihreän ja sinisen värisistä valonlähteistä.

RGB-värimalli digitaalisessa kuvankäsittelyssä

Kuvatiedostoja käsitellään yleensä RGB-väritilassa. RGB-värikuvatiedosto muodostuu kolmesta värikanavasta. Näytöllä kanavat näkyvät punaisina, vihreinä ja sinisinä pisteinä, havaittava väri syntyy näiden pisteiden yhteisvaikutuksesta. Käytettäessä 24 bitin bittisyvyyttä, eli 8 bittiä osaväriä kohden, joka on digitaalisissa kuvissa eniten käytetty bittisyvyys, jokainen kuvapiste voi esittää 256 erilaista kirkkaustasoa kutakin kolmea osaväriä kohti. Kaikki väriyhdistelmät (256 × 256 × 256) voivat tällöin muodostaa 16 777 216 erilaista väri-kirkkausyhdistelmää.
Digitaalikamerat tallentavat kuvatiedostot yleensä sRGB-väriavaruudessa. Ammattilaiskameroissa väriavaruudeksi voidaan valita muukin väriavaruus. sRGB-väriavaruus vastaa näytön asetuksista löytyvää sRGB-väriavaruutta. sRGB on määritelty vuoden 1996 monitorien väritoistolle, mutta myös nykyiset CRT- ja nestekidenäytöt sekä digitaalikamerat ja tulostimet noudattavat sRGB-standardia. Ammattikäytössä sRGB-väriavaruutta pyritään yleensä välttämään, koska se ei kata kaikkia värejä (etenkään sinivihreitä), jotka voidaan esittää CMYK-mallilla.
Skanneri saattaa tehdä kuvatiedostoon värihunnun, jolloin jotkut RGB-väreistä korostuvat kuvassa. Värihuntu poistetaan kuvaan jätetyn harmaakortin ja kuvankäsittelyohjelman harmaan pipetin avulla. Myös digitaalikamerat tallentavat kuvan RGB-muodossa. Kameran ottama kuva on kennolla yleensä ns. Bayer-RGB-muodossa, josta luodaan normaali RGB-kuva erilaisten algoritmien avulla.

RGBA

Tietotekniikassa käytetty 32-bittinen RGBA-kuva käyttää RGB-kuvaan verrattuna lisäksi alfakanavaa, jota käytetään läpinäkyvyystietoon renderöinnissä.
Caater

Caater on virolainen yhtye, joka tekee pääasiassa house-, trance-, techno- ja dance-tyyppistä, yleisesti eurodance-tyyppistä musiikkia. Caater sai alkunsa Tallinnassa sen pääjäsenten, entisen DJ:n, Kalle Kukkin ja Markku Tiidumaan tavatessa. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi Andrus Lang.

1999

Caaterin ensimmäinen kappale oli vuonna 1999 julkaistu "O Si Ne Ne", joka menestyi hyvin musiikkilistoilla. Ensimmäinen levy valittiin Estonian Music Awards -gaalassa vuoden albumiksi ja "O Si Ne Ne" valittiin parhaaksi tanssihitiksi. Bändi sai myös vuoden bändin tittelin.

2000

Vuonna 2000 Caater palasi listoille singlehitillään "Hold That Sucker Down", joka ilmeistyi myyntiin viidessä Euroopan maassa: Suomessa, Virossa, Tanskassa, Belgiassa ja Italiassa. Suomen listoilla kappale oli yltänyt viidenteen sijaan, kun taas Tanskassa Caaterille tuli 36:s sija. Samana vuonna ilmeistyi myös kaksi muuta singleä, "Phantom" ja "Dance With You", jotka nekin menestyivät kohtuullisesti. "Phantom":ia myytiin vain Suomessa ja Virossa, mutta "Dance With You" oli saatavilla Viron lisäksi Pohjoismaissa, Belgiassa ja Italiassa. Suomessa "Dance With You" ylsi singlelistan kuudenneksi. Virossa kappale oli listan ensimmäisenä, Skandinavian listoilla kolmaskymmenes ja Norjassa sijalla 20.

2001

Vuonna 2001 Caater julkaisi ensimmäisen albuminsa, "King Size":n. Albumia myytiin Suomessa, Tanskassa, Virossa ja Unkarissa. King Sizea myytiin Suomessa ja Virossa myös singlenä. Soololaulaja Hannahin kanssa tehty "Free My Body" oli menestys, mutta sitäkin myytiin vain Suomessa ja Virossa. Suomessa kappale ylsi listoilla kuudennelle sijalle. Sijalla 17 se oli Viron TOP40:ssä ja sijalla 20 "Moldova Top Internationalissa".

2002

Vuonna 2002 ilmestyi Caaterin toinen albumi "Club Space". Samana vuonna ilmestyi kaksi singleä; "Enjoy The Silence" ja "Master Tune", joita myytiin edelleen vain Suomessa ja Virossa.

2003

Vuonna 2003 ilmestyi yhtyeen viimeinen albumi "Queen Of The Night", joka oli tehty yhteistyössä Trinityn kanssa. Tyyliltään albumi oli hieman aiempaa pehmeämpää ja melodisempaa dancea. Albumia myytiin vain Virossa, mutta single oli saatavilla myös Suomessa. Kappale ei ollut kovin arvostettu.
Eulerin suora

Eulerin suora on geometriassa eräiden kolmion merkillisten pisteiden kautta kulkeva suora. Ensimmäiset Eulerin suoralla tunnetut pisteet olivat kolmion painopiste, kolmion ympäri piirretyn ympyrän keskipiste ja kolmion ortokeskus. Nykyään tunnetaan muitakin merkillisiä pisteitä, jotka sijaitsevat Eulerin suoralla. Suora on nimetty Leonhard Eulerin mukaan.

Viitekehys

Kolmion merkilliset pisteet tunneettiin jo antiikin kreikassa. Silloin oli huomattu, että kolmion korkeusjanat leikkasivat toisensa aina samassa pisteessä, oli kolmion muoto mikä tahansa. Tätä ominaisuutta pidettiin "merkillisenä". Myös kolmion kulmanpuolittajien ja keskinormaalien tiedettiin tekevän näin.
Vasta klassisella ajalla löydettiin uusia "merkillisiä pisteitä", joista jotkin olivat keskenään samalla suoralla. Eulerin suoran lisäksi tunnetaan esimerkiksi Nagelin suora, Gergonnen suora ja Soddyn suora, joiden nimet ovat lähteistään vapaasti suomennettuja. Nämä suorat kuuluvat suurempaan suorien joukkoon, josta useimmat ovat nimeämättömiä suoria.
Nykyään merkillisiä pisteitä tunnetaan yli 5 000 ja Eulerin suoralle niistä osuu yli 100. Merkilliset pisteet on luetteloitu muun muassa Kimberlingin merkillisten pisteiden ensyklopediassa tunnuksillä , missä i on pisteen indeksi eli järjestysnumero. Eulerin suoran merkitys on ainakin historiallinen, koska se on ensimmäinen tällainen havaittu suora.

Ominaisuuksia ja erityispiirteitä

Eulerin suoralta tunnettiin ensin keskinormaalien leikkauspiste (O = ), korkeusjanojen leikkauspiste eli ortokeskus (H = ) ja mediaanien leikkauspiste eli kolmion painopiste (G = ). Näistä  on samalla kolmion ympäri piirretyn ympyrän keskipiste. Neljäs tunnettu piste Eulerin suoralla on yhdeksän pisteen ympyrän (N = ) keskipiste.
Tasasivuisessa kolmiossa pisteet , ,  ja  yhtyvät yhdeksi pisteeksi. Muissa kolmioissa ne ovat aina erillään toisistaan. Pisteiden välimatkojen suhteet säilyvät samoina, vaikka referenssikolmion muoto muuttuisikin. Mikäli mukaan otetaan vielä yksi merkillinen piste, de Longchampsin piste (L = ), suhtautuvat järjestettyjen pisteiden −−−− eli L−O−G−N−H välimatkat suhdeluvuilla 6−2−1−3.
Eulerin suora leikkaa Soddyn suoran de Longchampsin pisteessä () , Gergonnen suoran Evansin pisteessä   ja Nagelin suoran painopisteessä G eli .

Todistus

Olkoon R, S, T kolmion ABC sivujen keskipisteet, H ABC:n ortokeskus, O ABC:n ympäri piirretyn ympyrän keskipiste ja M ABC:n keskijanojen leikkauspiste. Silloin jana RO on kohtisuorassa janan ST kanssa, jana SO kohtisuorassa janan RT kanssa, joten O on RST ortokeskus ja ABC on yhdenmuotoinen ABC:n kanssa. Lisäksi AR ja ST ovat suunnikkaan ATRS lävistäjät, joten ne puolittavat toisensa. Tästä seuraa, että M on myös kolmion RST keskijanojen leikkauspiste. Yhdenmuotoisuudesta seuraa, että molemmissa kolmioissa OMR ja HMA kärjen, ortokeskuksen ja painopisteen muodostamat kolmiot ovat yhdenmuotoiset. Siis kulma OMR = kulma HMA. Tämä tarkoittaa, että O, M ja H ovat samalla suoralla.

Historia

Vuonna 1765 Leonhard Euler osoitti, että kaikissa kolmioissa ortokeskus, ympäröivän ympyrän keskipiste ja painopiste ovat kollineaarisia.
Olli (pakinoitsija)

Ura

Väinö Nuorteva syntyi 1889 Mäntsälässä apteekkari Karl Emil Nybergin pojaksi. Isä kuoli, kun poika oli 14-vuotias, ja perhe muutti Helsinkiin. Nuorteva valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta 1914 pääaineenaan kansatiede. Valmistuttuaan hän työskenteli Eteläsuomalaisen osakunnan kuraattorina ja suunnitteli väitöskirjaa kansanrunoudessa käytetystä huumorista. Pakinoitsijanuran käynnistyttyä hän kuitenkin hylkäsi akateemiset suunnitelmansa.
Nuorteva kirjoitti ensimmäiset pakinansa nimimerkillä Olli Ylioppilaslehteen 1914. Hän toimi lehden vakituisena pakinoitsijana vuoteen 1917, jolloin hän siirtyi Uusi Päivä -lehteen ja sittemmin Iltalehteen (jolla ei ole mitään tekemistä nykyisen Iltalehden kanssa). 1922 Nuortevasta tuli Uuden Suomen pakinoitsija, ja hän pysyi lehden palveluksessa 42 vuotta. Ollin pakinoita kuvittivat Toivo Vikstedt, Germund Paaer ja Erkki Koponen.
Ensimmäinen pakinakokoelma Mustapartainen mies herättää pahennusta julkaistiin 1921. Kaikkiaan kokoelmia painettiin yli kaksikymmentä, viimeisenä Pilkillä pilkkaillen vuonna 1965. Sota-aikana hän kirjoitti propagandistisia venäläispakinoita ja julkaisi ne kokoelmassa Vot, Iivana eli 49 juttua neuvostoryssistä (1942), joka kiellettiin sodan jälkeen. Eläkkeelle jäätyään Nuorteva valikoi tuotannostaan parhaat pakinansa ja julkaisi ne kaksiosaisessa kokoomateoksessa Valitut tekoset (1964). Vuonna 1965 hän luki eräitä pakinoitaan äänilevylle, joka ilmestyi Otavan kirjallisten äänilevyjen sarjassa. Hänen kuolemansa jälkeen kokoelmia on tehty useampia. 
Väinö Nuorteva jäi eläkkeelle pakinoitsijan työstä 75-vuotiaana vuonna 1964 ja sai professorin arvonimen. Hän kuoli kolme vuotta myöhemmin.

Olli-palkinto

Suomalainen Sanomalehtimiesliitto jakaa Nuortevan pakinoitsijanimimerkin mukaan nimettyjä Olli-palkintoja merkittävästä journalistisesta työstä.
Jari Jussila

Jari Jussila on suomalainen tietokirjailija, tietohallintojohtaja ja tietojohtamisen tutkijayliopettaja Hämeen ammattikorkeakoululla . Hän on tutkinut sosiaalisen median käyttöä yrityksissä ja tuo itsekin aktiivisesti esiin tutkimustaan sosiaalisessa mediassa.

Koulutus ja ura

Jussila valmistui Hämeen ammattikorkeakoulusta automaatiotekniikan insinööriksi vuonna 2003. Tuotantotalouden diplomi-insinööriksi hän valmistui vuonna 2007 Tampereen teknillisen yliopiston Porin yksiköstä. Vuonna 2010 hän aloitti projektipäällikön tehtävät Tampereen teknillisen yliopiston Tiedonhallinnan ja logistiikan laitoksella, jossa hän alkoi myös tehdä väitöskirjaansa. Jussila toimi projektipäällikkönä Soita-hankkeessa, jossa kehitettiin ja pilotoitiin asiakasymmärryksen luomista sosiaalisin median keinoin.  Jussila keskittyi sosiaalisen median käyttöön B2B-yrityksissä vuonna 2015 valmistuneessa Social Media in Business-to-Business Companies’ Innovation -väitöskirjassaan. Tutkimuksen mukaan sosiaalinen media tuo yrityksille paljon hyötyjä innovaatiotoimintaan ja se voi myös lyhentää tuotekehitykseen kuluvaa aikaa. Tutkimuksessa kehitettiin sosiaalisen asiakasoppimisen malli. 
Vuodesta 2016  alkaen Jussila on toiminut tietohallintojohtajana Moodmetric-yrityksessä, joka on kehittänyt stressin mittaamiseen soveltuvan sormuksen ja kännykkäsovelluksen.
Helmikuussa 2018 ilmestyi Jussilan, Isotaluksen ja Matikaisen toimittama Twitter viestintänä -kirja. Kyseessä on ensimmäinen suomenkielinen Twitteriin keskittyvä tieteellinen kirja.
Ket (joki)

Kanavahanke Jeniseille

Ket yhdistettiin 1800-luvun lopulla kanavalla Jeniseihin laskevaan Kasjokeen. Tästä Obin ja Jenisein yhdistävästä vesireitistä oli tarkoitus tulla tärkeä kuljetusreitti. Hanke ei kuitenkaan saavuttanut käytännön merkitystä Siperian radan käyttöön nähden ja suljettiin 1917.
Adolph Tidemand

Adolph Tidemand (14. elokuuta 1814, Mandal – 25. elokuuta 1876, Oslo) oli norjalainen taidemaalari, joka sai innoituksensa kansanelämästä sekä talonpoikaisuudesta. Hän maalasi kansallisromantiikan sävyttämiä maansa kansanelämää kuvaavia tauluja, kuten Morsiussaatto Hardangerin vuonolla (1848), Haugiaanit (1848), Yksinäiset vanhukset (1849), Kaksintaistelu talonpoikaishäissä (1864) ja Uskonkiihkoilijat (1866). Yleensä Tidemandin työt eivät kuvaa tavallista arkipäivää vaan dramaattisia, juhlallisia tapahtumia. Hän liittyi Düsseldorfin romanttiseen koulusuuntaan ja oli H. Guden ohella Düsseldorfin koulun pohjoismainen johtaja. Tidemand asui Düsseldorfissa vuodesta 1845, mutta teki kotimaahansa matkoja kesällä. Kotimaanmatkoillaan hän tutki norjalaista kulttuuria maalaamistaan varten. Saksalaiset pitivät hänen töitään eksoottisina.
Alvar Cawén

Frans Alvar Alfred Cawén (8. kesäkuuta 1886 Korpilahti – 3. maaliskuuta 1935) oli suomalainen taidemaalari.
Cawén syntyi Korpilahdella kappalaisen perheeseen. Perheessä harrastettiin kuvataiteita ja musiikkia. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1905–1907. Myöhemmin 1920-luvun vaihteessa Cawén toimi koulussa opettajana ja vt. johtajaopettajana. Nuoruudessaan hän teki useita opintomatkoja Pariisiin. Cawénin puoliso oli kuvataiteilija Ragni Cawén.

Korpilahden kausi

Cawén sai virikkeitä kuvataiteeseen Korpilahdella vierailleilta ammattilaisilta. Hän alkoi maalata elinympäristönsä ihmisiä ja luontoa. Hänen myöhemmän uransa värien käyttöön saattoi vaikuttaa se, että hän menetti ohimenevästi näkönsä kaaduttuaan koulumatkalla polkupyörällään. Hän näki sokeana ollessaan värejä ja väriyhdistelmiä, joita myöhemmin käytti tuotannossaan.

Oman tyylin löytyminen

Cawén tavoitteli varhaisissa, vuosien 1911–1912 maalauksissa ranskalaista, aistikasta maalauksellisuutta. Aiheet olivat vaihtelevia katunäkymiä tai henkilökuvia, toteutukset keveän helein värein toteutettuja. Nämä varhaiset teokset ovat tulleet tunnetuiksi vasta taiteilijan kuoleman jälkeen. Kolmannella Pariisin-matkallaan hän tutustui kubismiin, ja oli ensimmäisiä suomalaisia, jotka sovelsivat sen rakenteellisia periaatteita vuosina 1913–15. Samalla tuli mukaan Cawénille tunnusomainen tummasävyinen väriskaala. Hänen pyrkimyksensä lähenivät Tyko Sallisen ja Marcus Collinin ekspressionismia, ja hän liittyikin 1917 Marraskuun ryhmän perustaneisiin taiteilijoihin.
Cawénin tuotannon yksi osa on lämmin henkilökuvaus, jossa kohteena ovat usein hänelle läheiset ihmiset, esimerkiksi äiti Eeva-Stiina. Taiteilijan luontosuhde kotiseutuunsa ilmenee hänen useissa eränkävijäkuvauksissaan. Samoin tulee esille suhde musiikkiin, joka oli taiteilijalle rakas harrastus. Teokset on toteutettu ohuin vedoin karkealle kankaalle, jolloin syntyi freskomainen vaikutelma.

Alttarimaalaukset

Tuotantonsa loppukaudella Cawén toteutti useita monumentaalimaalauksia. Hänen maalaamiaan alttaritauluja on Mäntän, Jämsänkosken, Kuusankosken, Lapinlahden ja Simpeleen kirkoissa. Näissä hän pyrki ilmavan keveään valon tulkintaan ja hallitun tasapainoiseen persoonalliseen ilmaisuun. Mäntän alttaritaulu on lopullisena toteutuksena säyseämpi kun siitä tehdyt luonnokset.
Museo Militaria

Perusnäyttely ensimmäisessä kerroksessa

Ensimmäisen kerroksen näyttely alkaa ajallisesti keskiajasta ja jatkuu Suomen sisällissotaan. Ensimmäisessä kerroksessa on Pro Patria (suom. isänmaan puolesta) -sali, jossa on muun muassa jääkärikenraali Väinö Valveelle myönnettyjä kunniamerkkejä.
Museo Militariassa on myös ajoittain käytetty Suomen valtakunnallisen viestimuseon entinen museoamatööriradioasema, jonka kutsumerkki on OH3SVM. Asemaa käytetään kesäisin sekä myös perinneradiotapahtumassa puolustusvoimain lippujuhlan päivänä ja Suomen itsenäisyyspäivänä.

Kehitys ensimmäisen maailmansodan jälkeen

Toisessa kerroksessa esitellään Suomen sotaväen kehitystä 1920-luvulla ja 1930-luvulla sekä pioneeri-, tykistö- ja viestiaselajin historiaa talvi- ja jatkosodassa sekä Lapin sodassa.

Henkilöesittelyt

Henkilöistä esitellään erityisesti tykistökenraali Wilho Petter Nenonen, jääkärikenraaliluutnantti Unio Sarlin pioneeriaselajista sekä jääkärieversti Arthur Saarmaa viestiaselajista.

Multimediasali

Toisessa kerroksessa on myös elokuvasali, noin viisikymmenpaikkainen multimediasali, jossa voidaan katsoa talvisodasta ja jatkosodasta kertovia dokumenttifilmejä 15–40 minuuttia pitkinä dvd-esityksinä museon aukioloaikoina. Museossa esitetään kuutta erilaista multimediaelokuvaa: Ihantalan ihme, Korpisodan suurvoitto, Taistelu Laatokan Karjalassa, Talvisota – ensimmäinen torjuntavoitto, Suomen tie jatkosotaan, jotka ovat Tykkimiehet ry:n tuottamia, sekä Viimeiseen mieheen (2010).
Ihantalan Ihme on Tykkimiehet ry:n vuonna 2001 tuottama elokuva Ihantalan taisteluista ja pääasiassa Suomen kenttätykistön osuudesta siinä.
Viimeiseen mieheen on Impilahti-Seura ry:n tuottama dokumenttielokuva, joka tapahtumakuvaukset suoritettiin Suomenlahden saaristossa, Hätilässä ja Niinisalossa sekä maasto- ja aluekuvaukset Laatokan saarilla. Elokuvan ensiesitys oli 14. maaliskuuta 2010.
Salauslaitehuone
Salauslaitehuoneessa esitellään erilaisia salausvälineitä ja tekniikoita. Nähtävillä on muun muassa eri sukupolvien salauslaitteita, Nokian valmistamia sanomalaitteita ja saksalainen Enigma-laite.

Perusnäyttely kolmannessa kerroksessa

Kolmannessa kerroksessa sijaitseva näyttelyn osa keskittyy sodanjäkeisestä ajasta nykyaikaan.
Henkilöistä esitellään erityisesti Suomen marsalkka C. G. Mannerheim. Omat kokonaisuutensa on myös Puolustusvoimien uudesta pioneeri- ja viestikalustosta, elämästä varuskunnissa sekä aselajien killoista ja perinnetoiminnasta. Myös Panssarisoittokunnalla on kolmannessa kerroksessa oma osionsa. Kerroksessa on myös Suomen kansainvälisistä operaatioista kertova huone.

Tykkihalli

Tykkihallissa ovat museon historiallisesti arvokkaimmat tykit. Tykkihallissa järjestetään myös yleisölle vapaita luentoja.

Ulkonäyttely

Vanajaveden ranta-alueella on ulkonäyttely, jossa on tykkejä, sekä pioneeri- ja vesistökalustoa. Kaluston ikävaihtelu ulottuu 1870-luvulta aina 1960-luvulle.

Erikoisnäyttelyt

Perusnäyttelyn lisäksi Museo Militariassa on vaihtuvia erikoisnäyttelyitä.
Silverstone Circuit

Historia

Silverstone Circuit on rakennettu toisessa maailmansodassa käytetyn RAF Silverstone -sotilaslentokentän paikalle, ja siitä muistuttaa Hangar Straightiksi nimetty suora. Rata oli pitkien suoriensa takia pitkään yksi Formula 1:n nopeimmista radoista. Rataa onkin muutettu 1980-luvun jälkeen monta kertaa turvallisuussyistä. Suomalainen Formula 1 -kuljettaja Jyrki Järvilehto oli menettää henkensä ajettuaan rajun kolarin testiajossa vuonna 1994.
Rataa pidennettiin vuonna 2010 5,9 kilometrin mittaiseksi. Uutta areenaosuutta käytetään sekä MotoGP- että Formula 1 -kilpailuissa.
Radan nykyinen lähtöruudukko sijaitsee Lillingstone Dayrell with Luffield Abbeyn kunnassa Aylesbury Valen hallintopiirissä Buckinghamshiressa ja radan entinen lähtosuora sijaitsee Silverstonen kunnassa South Northamptonshiren hallintopiirissä Northamptonshiressa.
Eniten voittoja Silverstonen radalta on Formula 1 -sarjassa Lewis Hamiltonilla, yhteensä kuusi voittoa.