google/wiki40b huggingface dataset:
Työväen Musiikkitapahtuma

Työväen Musiikkitapahtuma on vuosittain heinäkuun viimeisellä viikolla Valkeakoskella järjestettävä monitaidefestivaali. Festivaalin ohjelmistossa on muun muassa sekä tähtiartisteja että mielenkiintoisia uutuuksia, näyttelyitä, lasten- ja nuorten ohjelmaa, yöyhteislauluja, lavatansseja ja työväenmusiikin helmiä. Tapahtuma on järjestetty ensimmäisen kerran vuonna 1972. Festivaalin järjestää Työväen Musiikkitapahtuma ry, jonka toimintaan kuuluvat myös mm. Kirjaslammen tanssilava, Kirjazz-tapahtuma sekä Kulttuuripaja Jylhävaara. Työväen Musiikkitapahtuma on osa Finland Festivalsia sekä Pirkanmaan Festivaaleja.
Viime vuosien aikana festivaalin kesto on vakiintunut nelipäiväiseksi ja kesästä 2010 asti tapahtuma on järjestetty UPM:n Tervasaaren tehtaan ja Myllysaaren museon piha-alueilla. Toiminnassa oleva teollisuuslaitos ja toisaalta historiallinen museomiljöö antavat tapahtumalle ainutlaatuiset puitteet, josta tapahtumakävijät ovat antaneet paljon kiitosta. Vuonna 2012 tapahtumassa vieraili ennätykselliset 42 000 kävijää.

Historia

Työväen Musiikkitapahtuma sai alkunsa vuonna 1972, jolloin 1960-luvun lopun yhteiskunnalliset komplikaatiot olivat tasaantuneet. Työväenliikkeessä oli paljon opintotoimintaa, jonka rinnalle kaivattiin keveämpää tekemistä. Tämä loi antoisan maaperän tapahtumalle, joka antoi esiintymismahdollisuuden yksilöille ja ryhmille. Työväen Musiikkitapahtuman käynnisti Työväen Sivistysliiton Etelä-Hämeen piirijärjestö. Vaikka suunnitteluvaiheessa tapahtumaa ajateltiinkin kierrättää ympäri Suomea, Valkeakoskesta tuli tapahtuman kotipaikka, koska paikkakunnalla oli ja on vahva työväenliikkeen perinne. Työväen Musiikkitapahtumasta on vuosien varrella kasvanut moderni festivaali, joka ei ole kadottanut omaleimaisuuttaan. Tästä esimerkkinä mainittakoon perinteiset yöyhteislaulut, festivaalin aatteellinen ohjelmisto ja toiminta sekä työväen- ja rauhanlaulujen karaoke.
Nissan Skyline (R33)

Kehitys

Vuonna 1995 GT-R sai parannellun version RB26DETT -moottorista sekä ATTESA E-TS-nelivetojärjestelmän. Myös Super HICAS -nelipyöräohjaus tuli malliin.
Vuonna 1996 markkinoille tuli rajoitettu määrä erittäin tehokasta Nismo 400R -mallia, jonka moottoriteho on 400 hevosvoimaa.
Koiviston konklaavi

Koiviston konklaaviksi kutsutaan presidentti Mauno Koiviston koolle kutsumaa tuomioistuinten, yliopistojen ja tutkimuslaitosten edustajien tapaamista 6. toukokuuta 1992. Presidentinlinnaan kokoontui silloin noin 30 henkeä.
Arvellaan, että tässä tapaamisessa Koivisto painosti korkeimman oikeuden jäseniä olemaan myötämielisempiä pankeille velallisten ja pankkien välisissä oikeudenkäynneissä. Esimerkiksi professori Heikki Ylikangas muistelee:
»Tilaisuuden tarkoitus oli tasavallan presidentin ja – mikäli mahdollista – mukaan kutsuttujen henkilöiden arvovallalla painostaa Korkein oikeus tekemään Koiviston mieleinen ratkaisu pankkeja koskevassa asiassa.» 
Koivisto piti virheellisenä erityisesti Korkeimman oikeuden 3.4.1992 tekemää päätöstä, jonka mukaan pankilla ei ollut oikeutta yksipuolisesti nostaa lainansaajan korkoa. Koiviston mielestä tuomioistuinten oli ajateltava erityisesti pankkien asemaa. Pankit kärsivät massiivisista ongelmaluotoista toisaalta talouslaman vuoksi ja toisaalta siksi, että ne halusivat periä luotoista devalvaatiokorotukset, mikä oli monelle yritykselle liikaa.
Ainakin tietokirjailija Antti-Pekka Pietilä kirjassaan Pankkikriisin peitellyt paperit (2008) ja toimittaja Seppo Konttinen kirjassaan Salainen pankkituki (2007) tulkitsevat niin että kokouksen jälkeen tuomioiden linja muuttui velallisia kohtaan ankarammaksi ja pankeille edullisemmaksi.

Muistiinpanojen kohtalo

Koivisto oli pyytänyt keskustelua Korkeimman oikeuden presidentin kanssa sekä ennen että jälkeen varsinaista kokousta. Koiviston keskusteluista on olemassa muistiinpanot. Presidentti Tarja Halonen kuitenkin päätti salata ne ulkopuolisilta.
Tilaisuudesta tehty 36-sivuinen muistio siirrettiin 2013 tasavallan presidentin kansliasta Kansallisarkistoon, jolloin toimittajat pääsivät tutustumaan siihen.
Väinö Hannikainen

Henkilöhistoriaa

Väinö Hannikainen syntyi Pekka Juhani Hannikaisen ja Alli Hannikaisen perheeseen, johon kuuluivat jo veljet Lauri, Ilmari, Tauno ja Arvo sekä sisko Toini, joka menehtyi nuorena tulirokkoon. Pekka toivoi kaikista pojistaan muusikkoja, ja jokainen heistä sai musiikillisen alkeisopetuksensa kotona vanhemmiltaan. Musiikinopetus alkoi pojilla 4–5 vuoden iässä.
Lapsena Väinö oli sairaalloinen, minkä takia hän vaati vanhemmiltaan enemmän huolenpitoa kuin muut veljensä. Samojen arvioiden mukaan Väinö oli lapsena myös veljiään avomielisempi ja iloisempi. Väinö opiskeli Jyväskylässä pianonsoittoa, mutta ylioppilaaksi valmistuttuaan hän vaihtoi pianon harpunsoittoon. Näistä opinnoista valmistuttuaan Väinöstä tuli Kajanuksen orkesterin pitkäaikainen harpisti, ja vapaa-aikanaan hän alkoi säveltää laulu-, piano- sekä kamarimusiikkia. Robert Kajanus oli Pekka Hannikaisen nuoruudenystävä.
1950-luvulla Väinö Hannikainen alkoi valmistella isänsä Pekan elämäkertaa, mutta teos ei koskaan valmistunut.

Sävellyshistoriaa

Väinö Hannikainen opiskeli Helsingissä, Berliinissä ja Pariisissa. Vuosina 1923–1957 hän oli Helsingin kaupunginorkesterin sooloharpisti.
Helsingin musiikkiopistossa sävellyksen, teoreettisten aineiden ja pianon ohella Väinö Hannikainen opiskeli myös urkujensoittoa. Helsingissä Aino Kajanuksen harpputaiteeseen tutustuttuaan hän havaitsi, että harppu oli hänen soittimensa. Opettajana hänellä toimi aluksi Aino Kajanus, sen jälkeen musiikkiopiston harppuluokalla Lilly Kajanus-Blenner. Harpputaiteilijana Väinö edistyi nopeasti ja saavutti soittimensa mestarillisen teknillisen ja taiteellisen hallinnan. Opintojen täydennys tapahtui Berliinissä 1921–1923 sekä myöhemmin useilla matkoilla Pariisissa. Väinö esiintyi Suomessa monilla kiertueilla harpistina, mutta myös pianistina, veljensä Ilmarin säestäjänä. Solistina hän esiintyi Berliinissä ja Pariisissa. Helsingin Kaupunginorkesterin sooloharpistina hän toimi 1923–1957.
Väinö Hannikaisen tuotantoon kuuluu muun muassa yksi baletti, yksi sinfoninen runo, kamariooppera Aino, harppusonaatti 1919, ensimmäinen suomalainen harppukonsertto 1922, variaatioita harpulle ja orkesterille, näytelmä- ja elokuvamusiikkia sekä suuri määrä kantaatteja ja yksinlauluja. Väinöä on teostensa perusteella analysoitu säveltäjäluonteeltaan herkkävaistoiseksi lyyrikoksi sekä melodikoksi, ja hänen sointunsa koettiin rikkaiksi ja ilmekkäiksi sekä orkesteriteoksissa hienostuneeksi ja monipuoliseksi. Väinö sai director musices -arvonimen vuonna 1952. Hän oli myös Suomen Tanssitaiteilijain Liito kunniajäsen.
Väinö Hannikainen kuoli sydänhalvaukseen huvilalla Kuhmoisissa (Aavarannassa) 60 vuoden iässä.
Cooktown–Laura Railway

Rakentaminen

1870-luvulla Queenslandin Palmerin alueella tehtiin kultalöytö, ja Queenslandin hallitus päätti rakentaa rautatien Cooktownista Palmeriin. Ratalinjalla tehtiin tarvittavat mittaustyöt vuonna 1879. Rautatien rakentaminen aloitettiin 4. huhtikuuta 1884,ja 48 kilometrin mittainen rataosuus Cooktown–Palmer Road avattiin liikenteelle 30. marraskuuta 1885. Palmer Roadin ja Lauran välinen osuus avattiin liikenteelle 8. lokakuuta 1888.

Ehdotettu rataosuus Laura–Maytown

Rautatien jatkaminen Laurasta Palmerin kultakentille Maytowniin edellytti Normabyjoen ylittävän sillan rakentamista. Silta rakennettiin vuonna 1890, mutta tällöin kultaesiintymät olivat jo ehtymässä, joten hallitus päätti keskeyttää rautatien rakentamisen vuonna 1892. 12 500 puntaa maksaneen sillan ylitti ainoastaan yksi koejuna.

Liikenne ja useita lakkautuksia

Queenslandin hallitus päätti sulkea rataosuuden liikenteeltä 31. tammikuuta 1903. Samana vuonna rataosuus vuokrattiin kaupungille nimelliseen yhden punnan viikkohintaan. Jo vuotta myöhemmin hallitus otti ratalinjan uudelleen haltuunsa, ja vuonna 1916 rataosalla aloitettiin henkilöliikenne kiskoautoilla. Viimeinen rautatien seitsemästä alkuperäisestä veturista romutettiin 1927, ja liikennettä hoidettiin kahdella RM80-kiskoautolla, jotka saivat nimikseen Captain Cook ja Endeavour.
Parlamentti päätti vuonna 1960 lopettaa liikenteen Cooktown–Laura Railwaylla, ja rautatie kalustoineen myytiin romuksi ja purettiin vuonna 1961.
Nykyisin Cooktownin rautatieaseman omistaa Cooktown Creative Arts Association.
Cathal J. Dodd

Ura

Dodd oli 1970- ja 1980-luvulla suosittu televisiopersoonallisuus Kanadassa. Hän muun muassa juonsi Miss Teen Canada kauneuskilpailuja ja esiintyi isäntänä televisio-ohjelmassa Circus. Myöhemmin hän kuitenkin tuli tunnetuksi ääninäyttelemisen myötä ja erityisesti saatuaan sarjakuvasankari Wolverinen ääniroolin niin animaatiossa, kuin videopeleissä. Wolverinen  roolissa Dodd oli yhteensä kahdeksan vuotta. Samaan aikaan hän teki myös muita äänirooleja televisiosarjoihin ja animaatioihin, kuten Goosebumps ja Mythic Warriors: Guardians of the Legend.
Ernst Mayr

Mayrin biologinen lajikäsite

Mayrin aikalaisille oli ongelmallista selittää, miten eri lajit ovat lajiutuneet yhdestä kantamuodosta. Mayr lähestyi ongelmaa toisesta näkökulmasta ja määritteli lajin käsitteen uudestaan. Hänen biologisen lajikäsitteen määritelmänsä kuuluu: tosiasiallisesti tai potentiaalisesti lisääntyvien populaatioiden ryhmä, jota lisääntymisisolaatio erottaa muista ryhmistä. Kaksi eliötä kuuluu siis samaan lajiin, jos ne pystyvät luonnonoloissa tuottamaan lisääntymiskykyisiä jälkeläisiä keskenään. Näin toisistaan erille joutuvat saman lajin populaatiot alkavat geneettisesti erota toisistaan sukupolvien myötä geneettisen ajautumisen ja luonnonvalinnan seuraksena, siten lopulta lajiutuen kahdeksi eri lajiksi.
Virginia Kirchberger

Virginia Kirchberger (s. 25. toukokuuta 1993) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Itävallan naisten maajoukkueessa muun muassa EM-kisoissa 2017, joissa Itävalta selviytyi välieriin.
Seuratasolla Kirchberger edustaa saksalaista MSV Duisburgia. Vuodet 2011–2014 hän edusti BV Cloppenburgia ja kauden 2015–2016 1. FC Kölniä.
Trooppinen sykloni Nargis

Myrsky

Nimi Nargis tulee persian kielestä ja tarkoittaa narsissia. Se oli vuoden 2008 Intian valtameren syklonikauden ensimmäinen nimetty myrsky.
Voimakkuudeltaan sykloni vastasi Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla toiseksi voimakkainta eli 4. luokkaa. Korkein myrskytuulen saavuttama nopeus oli 2. toukokuuta aamupäivällä lähes 60 m/s (215 km/h). Syklonin iskiessä mantereelle tuulennopeus oli 52 m/s (190 km/h). Yangonin lentoaseman tuulimittari hajosi näyttäessään 30 m/s (108 km/h), puuskissa 62 m/s (223 km/h), kello 5:30 paikallista aikaa. Sen jälkeen tuuli ilmeisesti voimistui edelleen.
Suurimmat tuhot eivät kuitenkaan aiheutuneet tuulesta vaan matalapaineen nostattamasta hyökyaallosta. Sykloni kulki yli Iravadi-joen suistoalueen, joka on alavaa ja tiheästi asuttua maanviljelysseutua. Merenpohja on tällä alueella matalaa, joten Nargiksen kaltainen sykloni voi siellä nostattaa jopa nelimetrisen hyökyaallon.

Vaikutukset

Kuolleiden ja kadonneiden lisäksi miljoonan ihmisen arvioitiin menettäneen kotinsa. Uhreilta puuttui ruokaa, puhdasta vettä ja majoitus. Tulvavedet saastuttivat juomaveden, mikä uhkasi aiheuttaa uhreille sairauksia. Ruokahuolto oli suurissa vaikeuksissa, koska myrsky tappoi karjaa ja nosti suolavettä riisiviljelyksille. Avustusjärjestöjen mukaan (10.5.2008) 1,5 miljoonaa ihmistä oli välittömän hätäavun tarpeessa. Avustusjärjestöt raportoivat malariasta, ripulista, hengitysteiden sairauksista ja ihosairauksista. Unicefin mukaan joka viidennellä lapsella oli ripuli. Juntta ilmoitti 9.5.2008 ottavansa vastaan lahjoitukset mutta jakavansa ne eteenpäin itse.

Avustukset

Kansainväliset avustusjärjestöt ja useat maat tarjosivat yli 10 miljoonan dollarin arvosta humanitaarista ja teknistä apua. Myanmarissa oli 40 YK:n avustustyöntekijää ja 60 Kansainvälisen Punaisen Ristin työntekijää. Suomi avusti Myanmaria 300 000 eurolla SPR:n kautta. Suomen Punainen Risti antoi ainakin 70 000 euroa Myanmariin, ja Suomen Unicef lahjoitti ainakin 50 000 euroa Myanmarin lasten apuun.
Myanmar kontrolloi rajojaan ja viisumeita on vaikea saada. Myös avustajilla oli vaikeuksia viisumeiden saannissa. Suomen Myanmarin suurlähettilään mukaan avustusjärjestöt eivät olleet päässeet puistoalueelle.
YK järjesti huippukokouksen Myanmarin katastrofin johdosta. YK:n mukaan apua tarvittiin 2,5 miljoonalle ihmiselle. Yli puoli miljoonaa ihmistä asui väliaikaisissa suojissa. Myanmar päästi 15. toukokuuta maahan asiantuntijoita naapurimaista, kuten Kiinasta, Intiasta, Bangladeshista ja Thaimaasta.
Palkkionmetsästäjä (albumi)

Juoni

Elliot Belt on palkkionmetsästäjä. Hän havitteli samaa konnaa, jonka Lucky Luke toimittaa vankilaan. Beltiä ihmetyttää Luken toimittaminen sheriffille ilman palkkiota.  Hän ehdottaa yhteistyötä jossa he jakaisivat saaliin, mutta Luke ei suostu. Samaan aikaan Bronco Fortworthin ranchilla tapahtuu kummia. Broncon lempihevonen, Lord Washmouth III, on kadonnut. Bronco epäilee kaappaajaksi intiaani Tea Spoonia, jonka hän palkkasi huolehtimaan hevosesta. Lucky Luke päättää alkaa tutkia asiaa, mutta palkkionmetsästäjä-Belt sai tietää Broncon epäilyistä. Hän aikoo myös ottaa Tea Spoonin kiinni, palkkiota vastaan tietenkin. Belt menee intiaanireservaattiin, jossa Spoonin pitäisi asua. Hän jää kiinni, ja Lucky Luke vapauttaa hänet. Belt aikoo kerätä suuren määrän palkkionmetsästäjiä, jotta hän saisi Tea Spoonin kiinni.  Lucky Luke yrittää puhua järkeä intiaaniheimon johtajalle, mutta jääkin itse kiinni. Tea Spoon vapauttaa hänet. He palaavat kaupunkiin, jossa intiaanit uhkaavat sotia kaupunkilaisia vastaan. Intiaanit lähtevät kuitenkin takaisin leiriinsä Lucky Luken ratsastaessa Tea Spoonin kanssa väliin. Yöllä kuitenkin tulipalo riehuu kaupungissa, jonka aikana Belt sieppaa Tea Spoonin. Beltin ryhmään keräämät palkkionmetsästäjät ovat kuitenkin liittoutuneet Beltiä vastaan. Riidan aikana Tea Spoon pakenee. Hän törmää Lucky Lukeen, ja he löytävät matkallaan kadonneen Lord Washmouth III:n. He palaavat kaupunkiin, jolloin Bronco Fortworthin vaimo kertoo päästäneensä Lord Wasmouthin vapaaksi. Tea Spoonin tuomio raukeaa ja Elliot Belt saa syytteen.

Henkilöt ja Tausta

Albumin nimihenkilö, palkkionmetsästäjä Elliot Belt, on piirretty muistuttamaan piirtämisajankohdan suosittua lännenelokuvien näyttelijää Lee Van Cleefiä, joka esitti useimmiten roistoa.
Charanga

Charanga tarkoittaa kuubalaista yhtyettä, joka koostuu pianosta, jousisoittimista, laulajasta, huilusta ja lyömäsoittimista. Termillä tarkoitetaan myös tällaisen yhtyeen esittämää musiikkia. Pitkäaikaisimpiin charanga-yhtyeisiin kuuluu Orquesta Aragón, joka perustettiin vuonna 1939 ja toimii yhä.
Batis crypta

Levinneisyys

Batis cryptaa tavataan Malawissa ja Tansaniassa. Sen on kuvattu olevan runsaslukuinen ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Dick Harrison

Dick Harrison (10. huhtikuuta 1966 Huddinge) on ruotsalainen tutkija ja kirjailija. Hän on ollut historian professorina Lundin yliopistossa vuodesta 2003.
Harrison on Peter Englundin ohella Ruotsin tunnetuimpia populäärihistorioitsijoita joilla on akateeminen tausta. Harrisonin erikoisala on keskiaika. Harrison kirjoittaa kirjojen lisäksi säännöllisesti Populär Historia -lehteen.
Harrison on voittanut TV-ohjelman På spåret Ellinor Perssonin kanssa vuonna 2004. Kesäkuussa 2004 Statens ansvarsnämnd antoi Harrisonille varoituksen virkavirheestä
Geneettinen ohjelmointi

Tekoälystä puhuttaessa, geneettinen ohjelmointi (engl. genetic programming, lyh. GP) on biologisesta evoluutiosta vaikutteita saanut evoluutioalgoritmiin perustuva menetelmä, jolla löydetään tietokoneohjelmia käyttäjän määrittelemän tehtävän suorittamiseen. GP on pohjimmiltaan joukko ohjeita ja kelpoisuusfunktio, joka mittaa kuinka hyvin tietokone on suorittanut tehtävän. Se on geneettisten algoritmien erikoistuminen, jossa jokainen yksilö on tietokoneohjelma. Se on koneoppimisessa käytetty tekniikka, jossa optimoidaan tietokoneohjelmista koostuva populaatio ohjelman suorituskyvyn määrittelemän adaptiivisen maiseman mukaisesti.
Louhtovuoren kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Maalaus sijaitsee Kuolimon länsirannalla yli kymmenen kilometrin päässä Suomenniemen kirkosta luoteeseen. Kurkiselän kohdalla on kallioseinämä, joka aukeaa itäkoilliseen. Kallio nousee suoraan vedestä ja kuviot sijaitsevat noin seitsemän metrin korkeudella järven pinnasta pinen ulkoneman pinnalla.

Maalaus

Maalaus jakaantuu useaan kuvakenttään, jotka sijaitsevat lähellä toisiaan. Korkeimmalla sijaitseva pääkenttä on maalattu sileän ulkonevan pinnan päälle. Siihen on maalattu viisi tai kuusi hirvieläintä. Suurin hirvistä näyttää laukkaavan. Alempana on yksi ihmishahmo.
Pääkentän alla on kohta, missä ei erotu kuvioita, mutta jossa on selviä värjäytymiä. Kalliossa olevan terassin oikealla sivulla löytyy kuviokatkelma, joka saattaa esittää eläintä. Siirryttäessä vielä enemmän oikealle löydetään vielä pari vaaleaa värjäytymää. Värjäytymät saattavat olla haalistuneita ja sään kuluttamia maalauksia. Pekka Kivikäs on havainnut myös venekuvion.

Ajoitus

Maalauksen alla on terassi, jonka päällä voi seistä. Siltä ei kuitenkaan ylety maalauksille, joten ainoa tapa maalata kuvioita, on tehdä se veneestä tai jäällä seisten. Maankohoamisen tunteva henkilö voi ajoittaa maalaukset. Maalaus sijaitsee Matkuslammen eli Mäntyharjun reitillä.
INRI

I.N.R.I. (lyhenne sanoista Iesus Nazarenus, Rex Iudaeorum) ovat Jeesuksen ristissä olevan kirjoituksen alkukirjaimet sekä kristillinen symboli. Lyhenne tulee heprealaisesta tekstistä, joka on suomeksi käännettynä "Jeesus Nasaretilainen, juutalaisten kuningas". Monissa ortodoksisissa kirkoissa käytetään lyhennettä INBI.
Kun Jeesus tuomittiin ristiinnaulittavaksi, juutalaiset papit väittivät hänen olevan Jumalan Poika. Pontius Pilatus kuitenkin kiisti pappien väitteet kutsumalla Jeesusta "juutalaisten kuninkaaksi". Jeesus ei kiistänyt Pilatuksen väitettä. Jeesus ristiinnaulittiin sen vuoksi, että hän oli juutalaisten kuningas. Jeesuksen ristille kirjoitettiin Iesus Nazarenus, Rex Iudaeorum (I.N.R.I.).
Tuomas Enbuske

Ura

Enbuske opiskeli viestintäalaa Laajasalon opistossa, silloisessa Laajasalon kristillisessä opistossa vuosina 1997–1998. Uransa alussa Enbuske toimi harjoittelijana Yle Radio Suomen Oulu-radiossa. Enbuske tuli julkisuuteen toimittamalla Kiss FM:n aamuohjelmaa Henkka Hyppösen kanssa. Hän toimi myös juontajana televisio-ohjelmissa kuten Far Out, Hyppönen-Enbuske Experience ja Tuomas & Juuso Experience. 
Vuonna 2008 Yle TV1 alkoi esittää Epäkorrektia, Tuomas Enbuske! -ohjelmaa. Vuonna 2011 Enbuske alkoi toimittaa ohjelmaa Tuomas Enbuske – Sivistyksen käsikirja. Vuosina 2007–2011 hän toimitti myös keskusteluohjelmaa Tuomas Enbuske Yle Radio 1:ssä. Helmikuussa 2012 Yle esitti presidentinvaaleihin liittyvän Enbusken juontaman dokumenttielokuvan Loppukiri. 
Vuonna 2012 Enbuske alkoi juontaa TV5:llä Tuomas Enbuske Talk Show’ta sekä yhdessä Aki Linnanahteen ja Minna Kuukan kanssa Radio Novalla Enbuske & Linnanahde Crew -aamushow'ta. Enbuske ja Linnanahde esiintyivät myös Enbuske & Linnanahde Crew -ohjelmassa MTV3-kanavalla torstai-iltaisin. Enbuske kirjoittaa kolumneja Helsingin Sanomien Nyt-liitteeseen ja Gloriaan ja on vieraillut usein keskusteluohjelmissa kuten Ylen Pressiklubissa.
Eurooppa-päivänä 9. toukokuuta 2012 Eurooppanuoret ry palkitsi Tuomas Enbusken Vuoden nuori eurooppalainen -tittelillä. Nimityksensä perusteluissa Eurooppanuorten hallitus totesi hänen toimittajan työssään ”edistäneen rohkeaa ja älykästä keskustelukulttuuria sekä puolustaneen eurooppalaisia arvoja nokkelalla ja nuorekkaalla tavalla”.
Helmikuussa 2016 alkoi televisiossa MTV3:lla Enbuske, Veitola & Salminen -niminen talk show, jota juontavat Enbusken lisäksi Maria Veitola ja Roope Salminen.

Politiikka

Vuonna 2012 Enbuske kirjoitti Elinkeinoelämän valtuuskunnan julkaiseman pamfletin Ajatusten alennusmyynti – Yhdeksän helppoa hokemaa taloudesta. Enbuske vastustaa nykyisen kaltaista, vain miehiä koskevaa asevelvollisuutta Suomessa. Enbuske on myös motivoivamman ruotsinopetuksen puolesta toimivan svenska.nu-verkoston varapuheenjohtaja. Hän on kuitenkin kertonut vastustavansa pakkoruotsia. Lisäksi hän on ottanut kantaa muun muassa kannabiksen laillistamisen puolesta.
Enbuske on mukana Liike Nyt -kansanliikkeessä, joka perustettiin huhtikuussa 2018.

Yksityiselämä

Enbuskella on kaksi lasta, tytär ja poika, avoliitosta toimittaja Hannah Norrenan kanssa. Pari erosi vuonna 2013. Enbuske perheineen asui 615 000 euron asunnossa, joka paljastui hometaloksi. Asuntokauppa purettiin ja Enbuske sai korvauksia asunnon myyneeltä pariskunnalta. Enbuske on seurustellut Sarian Antilan kanssa vuodesta 2017. Antila on Enbusken lailla mukana Liike Nyt -kansanliikkeessä, ja he juontavat yhteistä Babler-viestintätoimiston tuottamaa podcast-ohjelmaa.
Oranssiperhokala

Koko ja ulkonäkö

Oranssiperhokala kasvaa 12 cm korkeaksi. Sen vartalo on litteä, valko-harmaa-keltakuvioinen. Silmän läpi kulkee keltainen juova. Selkäevä ja takapuoli ovat joko kirkkaankeltaiset tai likaisen oranssinsävyiset – tummempaa värimuotoa tavataan vain Kiribatin saaren läheisyydessä.

Alkuperä

Oranssiperhokala elää luonnossa Joulusaaren ympäristössä.

Käyttäytyminen

Oranssiperhokala on arka ja tarvitsee akvaariossa paljon piilopaikkoja. Se kaipaa myös elävää kiveä, josta nyppii ruokaa itselleen. Samalla lailla se nyppii myös korallien polyyppejä ja merivuokkoja, ja siksi se ei sovi riutta-akvaarioon.

Vesiolot

Oranssiperhokalaa pidetään suolavedessä meriakvaariossa.
Suomen Kansallinen Ammattikuntajärjestö

Suomen Kansallinen Ammattikuntajärjestö (SKA) oli suomalainen Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) yhteydessä toiminut työväenjärjestö, joka perustettiin huhtikuussa 1935. Järjestön perustamisella pyrittiin saamaan työväestö kannattamaan IKL:ää ja sen esikuvina olivat kansallissosialistisen Saksan ja fasistisen Italian vastaavat korporatiiviset työväenjärjestöt. Järjestö erottui Kokoomuksen ja työnantajien hallitsemasta Vapaasta Työväenliitosta muun muassa siinä, että se kannatti minimipalkkalakia ja vastusti vain "poliittisia" lakkoja, ei kaikkia lakkoja yleensä. Järjestö vaati myös työriitojen sovittelumenettelyn käyttöönottoa sekä työpaikkademokratiaan liittyviä uudistuksia.
Järjestön tunnuslause oli ”kokonaisuuden etu ennen ryhmä- ja yksityisiä etuja”. Se vastusti ehdottomasti vasemmiston luokkataisteluoppia. SKA halusi parantaa työväen asemaa, jotta IKL:n tärkeänä pitämä kansankokonaisuus saataisiin luotua. Työnantajat ja työntekijät oli tarkoitus koota ammattikuntapohjaisesti yhteistyöhön ja sopimaan neuvotteluissa kunkin alan kysymyksistä.
Suomen Kansallinen Ammattikuntajärjestön johdossa oli joitain entisiä sosialidemokraattisia ammattiyhdistysaktiiveja sekä Suomen sisällissotaan punaisten puolella osallistuneita. SKA:n varapuheenjohtajana oli Ajan Suunta -lehden päätoimittaja Rauno Kallia ja järjestön hallitukseen kuuluivat IKL:n poliitikoista Kallian lisäksi Vilho Annala ja Eino Tuomivaara. Järjestö ei kuitenkaan saavuttanut laajaa kannatusta vaan sen jäsenmäärä jäi muutamiin tuhansiin.
Nitte Valo

Nitte Valo (s. 1977 Kiuruvesi) on suomalainen laulaja. Heinäkuussa 2014 hän liittyi Burning Point -yhtyeeseen.
Vuonna 2008 Valo valittiin Muusikoiden.net-sivustolla olleen hakuilmoituksen kautta Battle Beast -yhtyeen laulajaksi. Hän jätti yhtyeen syyskuussa 2012.
Dimensio (taiteilijaryhmä)

Dimensio on suomalainen vuonna 1972 perustama taiteilijaryhmä. Sen perustajat olivat konstruktivisteja, ja ryhmän tavoitteena oli kokeellinen taide ja taiteidenvälinen ilmaisu.
Perustajajäseniin kuului muun muassa Antti Maasalo. Osmo Valtonen on ollut ryhmän johtohahmoja. Muita ryhmään kuuluneita taiteilijoita ovat olleet muun muassa Jorma Hautala, Olavi Lanu, Aimo Taleva, Ernst Mether-Borgström ja Raimo Utriainen. Ryhmän piirissä on ollut myös muusikoita, kuten Erkki Kurenniemi, Jarmo Sermilä ja Otto Romanowski, sekä arkkitehteja.