google/wiki40b huggingface dataset:
Kurkosjärvi

Maantieto

Järvi sijaitsee Ylöjärven kaupungin ja Hämeenkyrön kunnan rajalla Lavajärven kylän eteläpuolella. Siihen laskee Iso Kivijärven ja Vähä Kivijärven vedet Vähä Kivijärven laskuojaa myöten. Se on 550 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 13 hehtaaria. Järvi sijaitsee erämaassa suoalueen keskellä ja siihen laskee monia suo-ojia. Järven laskuoja yhtyy Kurkosuon ojaverkkoon ja virtaa 3,6 kilometriä lähes 50 metriä alempana olevaan Sorvajärveen. Järvessä on 20 metriä pitkä saari. Järvellä on maatila ja neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 2773. Ylöjärven ja Hämeenkyrön välinen raja halkaisee järven puoliksi. Rajapyykki sijaitsee etelärannalla olevan mäen päällä.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1986, 1987, 1993 ja 2003. Vesi on ruskeaa ja humuspitoista. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan oli vuonna 1986 kesällä ja 1987 talvella heikkoa, jolloin vesi oli hapanta. Vuonna 1993 happamuustaso oli normaali. Vuonna 2003 vesi oli hapahkoa ja järven puskurikyky välttävällä tasolla. Veden ravinnepitoisuudet ovat lievästi reheville järville ominainen. Eritysesti forforipitoisuudet olivat kaksinkertaiset Iso Kivijärveen varrattuina, joten järven ympäristöstä aiheutuu järvelle ravinnekuormitusta. Vuonna 1987 oli järvessä kauttaaltaan hyvä happitilanne. Myös 1993 oli happitilanne hyvä. Nämä tilanteet johtuivat lämpövesikerrostumien sekoittumisista. Vuonna 2003 oli tilanne toinen. Vesi kerrostui järvessä lämpötilan mukaan ja pohjan tuntumassa alusvedessä happi kului lähes kokonaan. Järvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.

Historiaa

Vanhassa pitäjänkartassa Ylöjärveltä 1840−1850-luvuilta Ylöjärven ja Hämeenkyrön välinen raja kulki samasta kohtaa kuin se tekee nykyäänkin. Järven nimeksi oli kirjoitettu Ylöjärven karttaan "Kurkostenjärvi"  ja Hämeenkyrön karttaan "Kurkosjärvi". Järven laskuojan luusua sijaitsi pohjoisrannalla ja se mutkitteli tiensä pohjoiseen ja laski nykyiseen tapaan Sorvijärveen. Laskuoja alkutaival on saattanut vuosien saatossa muuttua suon ojittamisen yhteydessä.
Rautelankoski

Rautelankoski on vesistönruoppauksen seurauksena hävinnyt koski Paimionjoessa Somerolla. Koski sijaitsi Paimionjoen yläjuoksun järvireitillä Saarentaanjärven ja Rautelanjärven välillä. Ennen kosken ruoppausta ja Turun kaupungin vedenoton tarpeisiin järviketjun alapäähän Hovirinnankoskeen Someron Pitkäjärvelle rakennetun padon valmistumista pudotus koskessa oli noin 40 cm. Ruoppauksen ja Hovirinnan padon rakentamisen jälkeen putous koko välillä Painiosta Somerniemellä Hovirinnankoskelle Someron Pitkäjärvellä on vain noin 5 cm. Rautelankosken ja läheisen Kertunsalon saaren maisema arvioitiin vuonna 1961 kauniiksi mutta kosken ruoppaus 1960-luvulla muuti alueen ilmettä.
Ossian Lundén

Evert Ossian Lundén (17. syyskuuta 1866 Vaasa – 27. huhtikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kauppapuutarhuri, puutarhakoulunjohtaja, toimittaja ja Suomen Kauppapuutarhurien liiton toiminnanjohtaja.
Lundénin isä seppä Gustaf Lundén (k. 1893) omisti 'Villa Gustafsro'-nimisen asuintalon ja maatilan Vaasassa. Ossian Lundén kävi puutarha-alan koulun Hollannissa ja perusti sitten kotitilalleen Vaasaan kauppapuutarhan ja puutarhakoulun. Lundén kirjoitti myös useita puutarha-alan kirjoja ja hän toimi Suomen Kauppapuutarhurien liiton toiminnanjohtajana.
Wivi Lönnin talo

Historia

Wivi Lönn muutti vuonna 1911 Tampereelta Jyväskylään. Omien sanojensa mukaan hän halusi hieman parempaa työrauhaa. Tarkkaa tietoa siitä, koska Lönn päätti muuttaa ei ole. Hän sai joulukuussa 1910 kiinnekirjan hankkimilleen tonteille, jotka sijaitsivat vastapäätä hänen veljelleen Ville Lönnille suunnittelemaansa rakennusta.
Lönn signeerasi pääpiirustukset kesä- ja lokakuussa 1910. Asuin- ja piharakennukset valmistuivat vuoden 1911 jälkimmäisellä puoliskolla.
Lönn asui talossa äitinsä kanssa vuoteen 1918. Lönn myi talon pankinjohtaja Kailalle, joka puolestaan myi sen vielä saman vuoden aikana kauppias Emil Ahlqvistille, joka asui talossa viisi vuotta. Metsänhoitaja Torsten Rydman asui siinä sen jälkeen kymmenen vuoden ajan, kunnes Kymin Osakeyhtiö osti sen vuonna 1935.
Talo jaettiin vuonna 1950 kahdeksi asunnoksi. Toisen asunnoista oli talon alakerrassa ja toinne yläkerrassa, johon kuljettiin entisen talvipuutarhan kautta. Talossa oli Kymin työsuhdeasuntoja, joten asukkaat vaihtuivat useita kertoja.
Kotiseutuneuvos Kauko Sorjonen osti talon vuonna 1989. Hän toteutti laajan peruskorjauksen Ulla Teittisen suunnitelmien pohjalta. Päärakennus palautettiin ulkoasultaan lähes täysin alkuperäiseen asuun. Sorjonen tilasi rakennuskokonaisuuden suunnittelun 100-vuotisjuhlan kunniaksi kuvanveistäjä Sonja Vectomovilta Lönnia esittävän pronssisen veistoksen, joka sijoitettiin puutarhaan.
Wivi Lönnin talo kuuluu osana Älylän ja Seminaarinmäen valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön.

Arkkitehtuuri

Asuinrakennuksen perusmuoto on kuutiomainen, ja siitä työntyy eteläisessä ja läntisessä julkisivussa erkkeri ja tilava parveke. Lounaiskulmassa on puolestaan selvästi ulkoneva kasvihuone. Talo on rakennettu rinteeseen, ja Lönn käytti tyylilleen tyypillisesti tilaa säästäviä rinneratkaisuja. Eteläpuolella talo on kolmen ja pohjoispuolella kahden kerroksen korkuinen.
Rakennuksen julkisivua elävöittämään toteuttiin useita yksityiskohtaisuuksia. Ornamentteja ei ole paljoa, mikä on tyypillistä Lönnin arkkitehtuurille. Sen sijaan esimerkiksi ikkunamuodoissa on runsasta vaihtuvuutta.
Pöytäliina

Pöytäliina on liina, jolla suojataan pöydän pintaa. Pöytäliinan tarkoitus on myös koristaa pöytää ja vaimentaa astioiden aiheuttamaa melua. Usein pöytäliina on valmistettu puuvillasta tai pellavasta. Vanhimmat tunnetut pöytäliinat esiintyvät 1400-luvun maalauksissa.
Pöytähuopaa, nykyisin villan sijasta usein tekokuituista, käytetään pöytäliinan alla tekemään pöydänpinnasta pehmeämpi ja vaimentamaan astioiden melua.
Kaitaliina on pitkänomaisissa pöydissä käytettävä pitkä ja kapea pöytäliina, joka peittää vain pöytäpinnan keskiosan pöydän leveyssuunnassa. Kaitaliinaa voidaan käyttää pelkästään tai koko pöydän kattavan pöytäliinan päällä erityisen juhlavaa kattausta tavoiteltaessa.
Kateliina on kate- eli aluslautasen päälle asetettava, pyöreä tai neliömäinen, usein pitsistä tehty ohut liina, jonka tarkoitus on estää kolahdus, kun ruokalautanen asetetaan katelautaselle.
Lautasliina on kattauksessa usein näyttävästi taiteltu tai lautasliinarenkaaseen rullattu neliömäinen liina, jonka ruokailija avaa ja asettaa syliinsä ruokailua aloittaessaan.
Pikkuliina eli tabletti on kunkin ruokailijan ruokailuvälinekattauksen alle laitettava noin 30 x 40 cm liina, jollaisia voidaan käyttää myös esimerkiksi kukkamaljakon alla.
Vahakangaspöytäliinaa, kansankielellä ”vakstuukia”, käytetään usein arkiruokailupöydän suojana. Vahakangas oli alun perin öljykangasta muistuttavaa vahakäsiteltyä puuvillakangasta, mutta muovikäsittely korvasi vahan 1950–1960-luvuilla.
Kertakäyttöisiä pöytäliinoja valmistetaan sekä paperista että kuitukankaasta.

Muiden kuin ruokapöytien liinat

Muilla kodin pöytäpinnoilla ja pöydänkorkuisten kalusteiden yläpinnoilla käytetään etenkin perinteisessä sisustamisessa pieniä koristeliinoja, jotka peittävät vain osan pinnan keskiosasta. Pyöreillä pöydillä suositaan perinteisesti pyöreitä pitsi- tms. koristeliinoja, suorakulmaisilla pöytätasoilla suorakulmaisia kaitaliinoja. Koristeliinan päälle asetetaan usein jokin koriste-esine. Kukkamaljakon tai huonekasvin alla liina suojelee jossain määrin kalusteen pintaa vesivaurioilta.
Augsburg (F213)

Palvelus

Alus on palveluksessa, mutta sen suunniteltu palveluksesta poisto on vuonna 2019.
Mitsubishi J2M

J2M3

Mitsubishi J2M3 oli paranneltu versio J2M:stä, ja kaikkein suosituin malli, jota rakennettiin kaiken kaikkiaan 435 kappaletta. Muita J2M-malleja tehtiin yhteensä alle 200 kappaletta. Menestyksekkäin ässä (yhteensä 27 pudotusta eri tyypeillä) Raidenilla oli laivaston lentäjä Sadaaki Akamatsu. Hänen onnistui myös pudottaa kotisaarten puolustuksessa useita Grumman Hellcat- ja North American P-51 Mustang - hävittäjiä. Kymmenestä vaatimuksesta näille tyypeille kahdeksan voitiin vahvistaa varmasti.
Lisa Bjurwald

Lisa Bjurwald (s. 1978) on ruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on julkaissut muun muassa reportaasiteoksen Euroopan häpeä, joka käsittelee äärioikeistolaisten liikkeiden nousua maanosassa. Bjurwald on toiminut Dagens Nyheterin ja Svenska Dagbladetin pääkirjoitustoimittajana. Hän on ollut myös muun muassa Fokuksen sekä Ny Tidin kolumnisti ja kuulunut rasisminvastaisen Expo-lehden toimituskuntaan. Hän kuuluu asiantuntijana Ruotsin hallituksen nimittämään komissioon, jonka tehtävänä on ksenofobian vastustaminen.
Bjurwaldille myönnettiin vuonna 2010 Euroopan parlamentin journalismipalkinto Sveitsin minareettikieltoa koskeneesta raportoinnista.
Antti Papinaho

Antti Papinaho (14. maaliskuuta 1977 Orimattila – 25. marraskuuta 2008 Suomussalmi) oli suomalainen koripallovalmentaja. Korisliigassa Papinaho toimi Pussihukkien sekä Joensuun Katajan päävalmentajana. Hän valmistui vuonna 2005 Jyväskylän yliopistosta liikuntatieteiden maisteriksi pääaineenaan valmennus ja testausoppi.

Koripalloura

Papinaho pelasi nuoruusvuosinaan koripalloa kasvattajaseurassaan Orimattilan Jymyssä. Jymyssä Papinaho aloitti myös valmentajauransa 1990-luvun lopussa. Jymystä hän siirtyi Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoihin valmentamaan tyttöjen juniorijoukkuetta, jossa hän toimi siihen asti kunnes pääsi kaudeksi 2002–03 BC Jyväskylän SM-Koris-joukkueeseen apuvalmentajaksi. Kaudet 2003–04 ja 2004–05 hän toimi Rekolan Urheilijoiden I-divisioonassa pelaavan edustusjoukkueen päävalmentajana sekä samalla Pussihukkien SM-Koris-joukkueen apuvalmentajana. 15-vuotiaiden maajoukkueryhmässä Papinaho toimi apuvalmentajana vuonna 2004.
Papinaho nimitettiin kaudeksi 2005–06 Pussihukkien päävalmentajaksi. Pussihukat selviytyi Papinahon debyyttikaudella pudotuspeleihin ollen lopulta sarjan kahdeksas. Papinahon sopimus Pussihukissa käsitti myös kauden 2006–07. Joukkueen huonon menestyksen takia kokenut Kari Liimo kuitenkin korvasi hänet tammikuussa 2007.
Papinaho siirtyi kaudeksi 2007–08 Korisliigassa pelaavan Joensuun Katajan päävalmentajaksi. Kuitenkin myös tämä pesti loppui kesken kauden, sillä kauden puolivälin tienoilla Ray Ailus vaihdettiin sarjan häntäpäähän jumiuttuneen joukkueen päävalmentajaksi. Papinaho jatkoi kuitenkin töitä Katajan organisaatiossa muissa työtehtävissä. Huhtikuussa 2008 hänet nimitettiin Katajan toiminnanjohtajaksi sekä valmennuspäälliköksi. Tässä työtehtävässä hän toimi myös kauden 2008–09, kunnes menehtyi marraskuussa 2008 traagisesti väistäessään autollaan poroa ja suistumalla järveen.
Aitkinin piirikunta

Aitkinin piirikunta  sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion itäosassa. Vuonna 2005 siellä oli 16 174 asukasta.  Osa Mille Lacsin intiaanireservaattia on piirikunnan alueella. Piirikunta on saanut nimensä turkiskauppias William Aitkinin mukaan

Uskonto

Vuonna 2010 enemmistö piirikunnan asukkaista eli 9 698 ei kuulunut mihinkään tuolloin tutkituista 236 uskonnollisesta yhteisöstä. Tähän lukuun sisältyvät eivät kuitenkaan ole välttämättä ateisteja ja osa saattaa kuulua sellaisiin uskonnollisiin yhteisöihin, jotka eivät esiintyneet tutkimuksessa. Toiseksi suurin ryhmä olivat niin sanotut päälinjan protestantit, joita oli 3 201. Evankelikaalisia protestantteja oli 1 725, muodostaen kolmanneksi suurimman ryhmän. katolisia oli 1 357 ja muihin uskonnollisiin yhteisöihin kuului 221 henkeä.
Vuonna 2010 suurimmat uskonnolliset yhteisöt olivat Amerikan evankelisluterilainen kirkko (ELCA) 2 398 jäsenellä, katolinen kirkko 1 357 jäsenellä ja Missouri-synodi 1 100 jäsenellä.
Georges Winter

Georges Winter (21. tammikuuta 1875 Pietari – 7. helmikuuta 1954 Hauho) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Winterin vanhemmat olivat kollegiasessori Gabriel Winter ja Alexandra Hantonov. Hän kävi Turun taideyhdistyksen piirustuskoulun 1895–1897 ja opiskeli sitten Roomassa vuosina 1898–1899, 1900–1902 ja 1903–1904.
O-Kloorinitrobentseeni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa o-kloorinitrobentseeni on keltaista monokliinisesti kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdisteen rakenteessa klooriatomi sijaitsee nitroryhmään nähden ortoasemassa ja tämä lisää o-kloorinitrobentseenin reaktiivisuutta nukleofiileihin nähden. Näin yhdisteen klooriatomi korvautuu helposti nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla esimerkiksi hydroksyyli-, alkoksi- tai aminoryhmällä.
o-Kloorinitrobentseeni on hyvin vahva hapetin ja reagoi voimakkaasti pelkistimien kanssa. Yhdiste on myös myrkyllistä ja mahdollisesti karsinogeenista. Aineelle altistuminen aiheuttaa huonovointisuutta, hengitysvaikeuksia ja päänsärkyä. Methemoglobiinin muodostumisen vuoksi iho ja kynnet muuttuvat sinertäviksi.

Valmistus ja käyttö

o-Kloorinitrobentseeniä valmistetaan nitraamalla klooribentseeniä. Klooribentseenin ja väkevän typpihapon ja rikkihapon seoksen reaktiossa muodostuu isomeerien seos, jossa on noin 34 % o-kloorinitrobentseeniä, 65 % p-kloorinitrobentseeniä ja noin 1 % m-kloorinitrobentseeniä. Reaktioseoksesta isomeerit erotetaan toisistaan kiteyttämällä ja tislaamalla. Laboratoriomittakaavassa yhdistettä voidaan valmistaa myös niin kutsutulla Sandmeyer-reaktiolla.
o-Kloorinitrobentseeniä käytetään väriaineteollisuuden käyttämien kemikaalien valmistamiseen. Se voidaan pelkistää o-kloorianiliiniksi raudan tai yleisimmin vedytyksen avulla. Vedytyskatalyyttinä käytetään platinaa ja klooriatomin korvautumisen estämiseksi magnesiumoksidia tai morfoliinia. Natriumhydroksidin kanssa o-kloorinitrobentseeni muodostaa o-nitrofenolia. Ammoniakin kanssa se reagoi o-nitroaniliiniksi. Yhdiste voidaan myös nitrata, jolloin muodostuu 2,4-dinitroklooribentseeniä ja 2,6-dinitroklooribentseeniä.
Déjà-vu

Déjà-vu (myös déjà vu [deʒavy]; ranskaa, suomeksi 'jo nähty') eli entiselämys tarkoittaa hämmentävää ja vahvaa tuttuuden tunnetta jossakin tilanteessa. Henkilö tuntee varmasti kokeneensa nykyisen tilanteen jo aiemminkin, vaikka usein tietääkin sen mahdottomaksi.

Historia

Käsitteen nimesi déjà-vuksi ensimmäisen kerran ranskalainen filosofi ja parapsykologi Émile Boirac kirjeessään vuonna 1876, ja F. L. Arnaud toi nimityksen tieteelliseen käyttöön vuonna 1896. Aikaisemmin ilmiöön oli viitattu ainakin nimellä promnesia.

Yleisyys

Ihmisistä 60–70 prosenttia kertoo kokeneensa déjà-vu -ilmiön ainakin kerran. Ilmiö on keskimääräistä yleisempi koulutetuilla ja korkeassa sosioekonomisessa asemassa olevilla ihmisillä, jotka matkustelevat paljon. Déjà-vu -kokemukset ovat yleisimmillään 15–25 vuoden iässä, minkä jälkeen ne harvenevat jyrkästi.
Déjà-vu -kokemukset näyttävät olevan yhteydessä stressiin ja uupumukseen, ja niitä voi esiintyä fyysisen tai psyykkisen rasituksen jälkeen iltaisin tai rankan alkoholinkäytön jälkeen.

Selityksiä

Déjà-vulle on tarjottu useita selityksiä, jotka saattavat vaikuttaa samanaikaisestikin. Havaintopsykologi Jukka Häkkisen mukaan ilmiö saattaa johtua siitä, että kaksi tiedonkäsittelyvirtaa etenee hetken aikaa erilaista vauhtia. "Missä"-tieto tuleekin poikkeuksellisesti perille vasta "mikä"-tiedon jälkeen, minkä seurauksena ihmisen valtaa tuttuuden tunne.
Déjà-vu saattaa myös muistuttaa kokijaa jostain aiemmin nähdystä mutta jo unohdetusta elämyksestä, jota hän ei kuitenkaan osaa liittää alkuperäiseen yhteyteensä.
Myös ihmisen tarkkaavaisuustason muutos saattaa aiheuttaa saman tilanteen käsittelemisen kahteen kertaan eri tietoisuuden tasoilla, mikä aiheuttaa tunteen sen elämisestä kahteen kertaan.

Parapsykologiset selitykset

Déjà-vu liitetään usein yliluonnollisiin kykyihin, kuten ennaltatietämiseen tai selvänäköisyyteen, ja niitä käytetään parapsykologisten väitteiden todisteina. Ilmiö liitetään usein uniin tai sillä perustellaan aikaisempien elämien olemassaoloa.

Yhteys sairauksiin

Déjà-vu ei yleensä ole sairauden merkki. Déjà-vu saattaa kuitenkin ennakoida kohtauksen alkamista temporaalilohkon epilepsiaa kärsivällä. Skitsofreenikon déjà-vu saattaa kestää useita tunteja.
Purkki (leikki)

Säännöt

Valitaan etsijä. Kun etsijä on valittu joku potkaisee pallon joka on laitettu "purkkiin" (purkki tai maahan piirretty ympyrä, jota sanotaan purkiksi). Etsijä lähtee pallon perään ja muut juoksevat piiloihin. Kun etsijä on hakenut pallon ja huutanut "Pallo on purkissa", "Pallo paikalla" (tai muuta vastaavaa) hän alkaa etsiä muita.
Jos hän näkee jonkun, hän juoksee pallolle ja siihen koskettaen huutaa nähdyn nimen, vaikkapa "Esa nähty" tai "Esan purkki". Kun etsijä on nähnyt ja huutanut nähdyn nimen, nähty ei saa enää mennä takaisin piiloon vaan pysyy purkin läheisyydessä. Jos joku ehtiikin juosta pallolle ensin, hän voi potkaista sen. Tällöin muut jo nähdyt pelastuvat ja voivat piiloutua taas. 
Jos pääsee pallolle ennen etsijää voi myös huutaa itselleen "suojan" ("Oma purkki!", "Suoja!", "Omat nimet!"), jolloin hän on etsijältä suojassa kunnes muut leikkijät löydetään tai se/ne pelaajat joilla on suojat voivat mennä kierroksen jälkeen piilon "pelastuskierrokselle" ja voivat yrittää pelastaa muut vangit. Kun etsijä on nähnyt kaikki piilossa olevat, leikki alkaa alusta ja etsijänä on ensimmäisenä löydetty.
Jos joku on käyttänyt suojan toinen ei saa  käyttää perään.

Kierrokset

Leikkiin voidaan myös sopia kierroksia, jolloin etsijä on sama vaikkapa kolmen kierroksen ajan. Kierros vaihtuu aina kun palloa potkaistaan. Kolmannella kierroksella eli "kuolemankieroksella" se pelaaja joka nähdään ensimmäisenä joutuu seuraaviksi kolmeksi kierrokseksi etsijäksi. Silloin kun kolmannella kierroksella ensimmäinen on nähty ja hänen purkkinsa huudettu, huudetaan pallolla "kaikki pois piiloista" (tai jotain vastaavaa) ja aloitetaan leikki alusta.

Eri nimiä leikille

Purkki tunnetaan eri puolilla Suomea eri nimillä, vaikka säännöt ovat samat tai niissä on vain pieniä eroja.
Purkki tai "pallokuoppa" tunnetaan esimerkiksi suomenkielisellä Pohjanmaalla "pallokuoppasen" nimellä, Järviseudulla taasen pelataan "tönttörönttöä"  ja Jämsän seudulla peli tunnetaan nimellä "rönttö". Siurossa peli tunnetaan nimellä "brönttö". Pohjois-Pirkanmaalla peli tunnetaan nimellä lekkeri.
Järviseudun ja eteläisen Keski-Suomen nimivariaatioissa on havaittavissa jonkinlainen yhteys. Erään tietolähteen mukaan nimi "tönttörönttö" tulee ruotsin kielestä, mutta tarkempaa tietoa siitä mistä sanasta tai sanoista se on muokkautunut, ei ole.
USS David W. Taylor

Almirante Ferrandiz

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä Almirante Ferrandiz. Espanja lunasti aluksen 1. lokakuuta 1972.
Kari Kallonen

Kari Kallonen (s. 11. marraskuuta 1960 Tampere) on suomalainen Vanhassa Raumassa asuva tietokirjailija, päätoimittaja ja musiikkituottaja.
Kallonen on kirjoittanut yhdessä Petri Sarjasen kanssa 1997–1999 ilmestyneen kolmiosaisen Lauri Törnin elämäkertasarjan (Leijonamieli, Purppurasydän, Ristiretki). Hän kuului myös Joint Task Force Full Accounting -osaston suomalais-amerikkalaiseen 56. retkikuntaan, joka löysi ja tutki Törnin helikopterin onnettomuuspaikan Vietnamin viidakossa. Uusimmassa elämäkerrassa Kallonen tarkistaa tutkijoiden aikaisemmin esittämät väitteet ja käy läpi muun muassa korkeimman oikeuden jäsenen Jussi Tapanin analyysin Törnin epätietoisuutta herättäneestä sotilasarvon menetyksestä. Tutkimuksen mukaan Törnille palautui automaattisesti sotilasarvo hänen saatuaan tuomiostaan presidentin armahduksen vuonna 1948.
Tuotantoon kuuluvat lisäksi elämäkerrat salakuljettaja Algoth Niskasta sekä Marskin ritarista ja maailmanmestarista Olavi Alakulpista. Sotahistoriassa hänen erikoisalaansa ovat Suomen ja länsivaltojen väliset suhteet, ja teos suomalaisista sotilaista Vietnamin sodassa sai eri medioissa julkisuutta. Teokseen Tähtilippu talvisodassa sisältyy Kallosen ulkoasiainministeriön arkistosta tekemä kirjelöytö, jossa talvisodan aikainen ulkoministeri Väinö Tanner kirjoittaa Suomen Berliinin-lähetystöön Mannerheimin puolesta viestin, jonka mukaan ylipäällikkö kieltäytyi ottamasta talvisotaan saksalaisia kansallissosialisteja ulkomaisina vapaaehtoisina. 
Kallonen pääsi ylioppilaaksi vuonna 1979 Sammon lukiosta ja opiskeli sen jälkeen kauppatieteitä Tampereen yliopistossa. Hän aloitti toimittajan uransa Tamperelainen-lehdessä ja työskenteli mainostoimittajana Lehtimiehet-Yhtymän palveluksessa. Vuonna 1991 Kallonen siirtyi Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n palvelukseen – sittemmin Otavamediaan – jossa hän toimi muun muassa Seura-, Hymy- ja Viva-lehdissä toimituspäällikkönä. Vuodesta 2016 Kallonen on työskennellyt uutismedia Päivän Lehden päätoimittajana. Hänen puolisonsa on Vanhan Rauman kirjakauppias Päivi Luosma.
Kallonen on myös säveltänyt ja sanoittanut musiikkia sekä kääntänyt englanniksi kappaleiden sanoituksia. Hänellä on North & South -niminen levy-yhtiö.
Jerry Hall

Jerry Faye Hall (s. 2. heinäkuuta 1956 Gonzales, Texas) on yhdysvaltalainen huippumalli ja näyttelijä. Hänet tunnetaan The Rolling Stones -yhtyeen keulahahmo Mick Jaggerin pitkäaikaisena kumppanina ja "vaimona".

Elämä

Hall syntyi Texasissa, hän on englantilaista syntyperää. Hallilla on kaksoissisar nimeltään Terry sekä kolme vanhempaa siskoa.
Hallin omaelämäkerta (Jerry Hall's Tall Tales) ilmestyi vuonna 1985. Kirjassaan hän kertoi varhaisesta elämästään Texasin Mesquitessa, jossa hän valmistui North Mesquite High Schoolista. Kirja kertoo myös hänen elämästään nuorena mallina Pariisissa.

Avioliitto ja perhe

Jerry Hall ja Mick Jagger tapasivat 1970-luvun lopulla. Onkin huhuttu, että Jerry olisi ollut syynä Jaggerin ja tämän ensimmäisen vaimon Biancan eroon, vaikka Jerry oli tuolloin kihloissa Bryan Ferryn kanssa. Hallista tuli Jaggerin kumppani ja heidän ensimmäinen lapsensa syntyi 2. maaliskuuta 1984 ja sai nimekseen Elizabeth Scarlett Jagger. 
Hall esiintyi useissa Jaggerin levyjen kansissa ja heillä oli aikomus mennä naimisiin. Parin toinen lapsi James Leroy Augustin Jagger syntyi vuonna 1985. Vuonna 1990 Hall ja Jagger "avioituivat" lomamatkallaan Balissa. Hindu-vihkiseremonia ei ollut kuitenkaan laillisesti kelpaava, joten he eivät periaatteessa ikinä olleet naimisissa. Pian vihkimisen 
jälkeen Jagger ja Hall saivat kolmannen lapsensa Georgia May Ayeesha Jaggerin. 
Parin neljäs lapsi Gabriel Luke Beauregard syntyi vuonna 1997.
Jerry Hall erosi Jaggerista 1999, jolloin tuli ilmi, että brasilialainen
malli Luciana Morad odotti lasta Jaggerille. Hall lykkäsi eroa kunnes DNA-testi paljasti Jaggerin Gimenezin lapsen isäksi. Hallin hakiessa avioeroa kävi ilmi, ettei heidän liittonsa ollut laillisesti kelpaava eivätkä he koskaan olleetkaan naimisissa Englannin lakien mukaan. Lopulta korkeimman oikeuden tuomari mitätöi heidän "avioliittonsa"  vuonna 1999 päättäen 22-vuotisen suhteen.
Mustalampi (Soini, Mäkelänkylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Leväjoen valuma-alueeseen (35.437) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 187,7 metriä mpy.