google/wiki40b huggingface dataset:
Prahan kansallisgalleria

Prahan kansallisgalleria (tšek. Národní galerie v Praze) on Tšekin valtion omistama taidemuseo maan pääkaupungissa Prahassa. Se on perustettu vuonna 1796.
Maan laajinta taidekokoelmaa hallinnoivan kansallisgallerian näyttelytilat on hajautettu useaan rakennukseen eri puolella Prahaa. Näistä suurin on moderniin taiteeseen keskittyvä, vuonna 1995 taidemuseona avattu entinen messukeskus Veletržní Palác 7. kaupunginosan Holešovicessa, ja muita ovat Pyhän Agnesin luostari (Klášter svaté Anežky České) ja Kinskýn palatsi vanhassakaupungissa sekä Salmin palatsi, Schwarzenbergin palatsi, Sternbergin palatsi ja Waldsteinin ratsastuskoulu Hradčanyssa lähellä Prahan linnaa. Näyttelytiloja on myös Prahan ulkopuolella kaupungeissa Žďár nad Sázavou ja Karviná.
Pyhän Agnesin luostarissa on näytteillä kansallisgallerian vanhinta eurooppalaista ja böömiläistä taidetta vuosilta 1200–1550. Sternbergin ja Schwarzenbergin palatseissa on taidetta antiikin ajoista barokin aikaan asti. Salmin palatsi keskittyy 1800-luvun taiteeseen ja messupalatsi 1900- ja 2000-lukujen taiteeseen. Kinskin palatsissa on esillä aasialaista taidetta, ja Wallensteinin ratsastuskoulussa järjestetään vaihtuvia näyttelyitä.

Historiaa

Helmikuussa 1796 ryhmä valistushenkisiä tšekkiläisiä aatelismiehiä ja älykköjä päätti ”kohentaa paikallisen yleisön huonontunutta makua” perustamalla ”isänmaallisten taiteen ystävien seuran”. Järjestö perusti maahan ensimmäisen taidekoulun ja taidekokoelman, josta alkoi kehittyä nykyinen kansallisgalleria. Vuonna 1902 keisari Frans Joosef I perusti vielä modernia taidetta keräävän säätiön. Vuonna 1918 näistä kokoelmista muodostettiin uuden Tšekkoslovakian valtion taidekokoelma. Prahan kansallisgalleriaksi laitos muutettiin lailla vuonna 1949.

Yhteyksiä Suomeen

Prahan kansallisgallerian teoksia oli syksyllä 1988 näytteillä Helsingin Ateneumissa näyttelyssä Praha 1920–1940: Tšekkoslovakian taidetta. Seuraavana keväänä Prahan kansallisgalleriassa oli esillä suomalaista maalaustaidetta näyttelyssä Finské malírství 1910–1930.
UEFA Youth League

Sarjajärjestelmä

Mestarien liigassa pelaavien seurojen U19-joukkueet pelaavat aiempaan tapaan alkulohkovaiheen kuten Mestarien liigassa. Kansallisten mestarien polun kautta kilpailussa mukana olevat seurat pelaavat puolestaan kaksi karsintakierrosta, ja 32 seurasta kahdeksan parasta etenee pudotuspelivaiheeseen, jossa vastaan asettuvat lohkovaiheessa toiseksi lohkossaan sijoittuneet joukkueet. Pudotuspelivaiheen voittajat etenevät jatkopeleihin lohkovaiheen lohkovoittajien seuraksi.
Mestarien polkua pitkin kilpailun pääsee Euroopan jalkapalloliiton maapisterankingin perusteella 32 parhaan maan edustajat. Mikäli Mestarien liigassa pelaavan seuran nuorten joukkue on myös maansa mestari, siirtyy paikka seuraavalle maalle.
Suomesta paikka menee B-junioreiden Suomen mestarille, ja UEFA on vahvistanut Suomen olevan niiden 32 maan joukossa, jotka pääsevät mukaan kilpailuun mestarien polun kautta.
Kilpailussa pelataan U19-joukkueilla, joissa saa olla myös mukana kolme U20-pelaajaa.

Historia

UEFA Youth Leagueta pelattiin kahtena ensimmäisenä kautena Mestarien liigan lohkovaiheeseen päässeiden seurojen nuorten joukkueitten kesken, mutta kaudelle 2015–2016 tehtiin muutos, jonka myötä kilpailuun pääsee mukaan myös niin sanotun mestarien polun kautta. Kyseistä kansallisten mestarien polkua pitkin myös Helsingin Jalkapalloklubin alle 19-vuotiaiden edustusjoukkue selvitti ensimmäisenä suomalaisena joukkueena tiensä UEFA Youth Leagueen kaudella 2015–2016.
Riihijärvi (Padasjoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,0 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,3 metriä mpy.
Mars hoax

Alkuperä

Mars hoax esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2003, sähköpostiotsakkeella "Mars Spectacular". Viestissä oli kuvia Marsista ja täydestä kuusta vierekkäin ja englanninkielinen teksti:
»The Red Planet is about to be spectacular! This month and next, Earth is catching up with Mars in an encounter that will culminate in the closest approach between the two planets in recorded history. The next time Mars may come this close is in 2287. Due to the way Jupiter's gravity tugs on Mars and perturbs its orbit, astronomers can only be certain that Mars has not come this close to Earth in the Last 5,000 years, but it may be as long as 60,000 years before it happens again.
The encounter will culminate on August 27th when Mars comes to within 34649589 km of Earth and will be (next to the moon) the brightest object in the night sky. It will attain a magnitude of -2.9 and will appear 25.11 arc seconds wide. At a modest 75-power magnification Mars will look as large as the full moon to the naked eye. Mars will be easy to spot. At the beginning of August it will rise in the east at 10 p.m. and reach its azimuth at about 3 a.m.
By the end of August when the two planets are closest, Mars will rise at nightfall and reach its highest point in the sky at 12:30 a.m. That's pretty convenient to see something that no human being has seen in recorded history. So, mark your calendar at the beginning of August to see Mars grow progressively brighter and brighter throughout the month. Share this with your children and grandchildren. NO ONE ALIVE TODAY WILL EVER SEE THIS AGAIN. »
Viestin sisällössä ei ole virhettä, mutta erityisesti lause "At a modest 75-power magnification Mars will look as large as the full moon to the naked eye" on ymmärretty väärin. Viestin mukaan Mars näyttäisi siis 75-kertaiseksi suurennettuna täysikuun kokoiselta. Mars hoaxin mukaisessa tulkinnassa tätä suurennusta ei ole otettu huomioon.
Nevelin piiri

Nevelin piiri (ven. Не́вельский райо́н, Nevelski raion) on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen eteläosassa Valko-Venäjän rajalla sijaitsevan piirin pinta-ala on 2 640 neliökilometriä. Asukkaita on 27 200 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1963 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Nevelin kaupunki. Sen lisäksi siihen kuuluu 10 maalaiskuntaa.
Piirin kautta kulkevat Pietarin ja Kiovan sekä Velikije Lukin ja Polotskin väliset rautatiet sekä Pietarin, Pihkovan ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie.
Teollisuus tuottaa lähinnä elintarvikkeita sekä vaatteita ja jalkineita. Tärkeä merkitys on myös puunhankinnalla ja -jalostuksella. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä pellavan ja rehun viljelyyn.
Nähtävyyksiä ovat 1700-luvun puolivälissä rakennettu puinen Pyhän hengen kirkko Plissyn kylässä, Ivanovon kartanoalue ja siihen liittyvä Johannes Kastajan kirkko (1805) sekä Nevelin kotiseutumuseo.
Radhi Jaïdi

Ura

Jaïdi siirtyi Boltoniin ilmaisella siirrolla heinäkuussa 2004 Tunisin Espérance-joukkueesta, joka oli edellisellä kaudella voittanut maan mestaruuden. Hänestä tuli näin ensimmäinen tunisialainen Valioliigassa pelannut jalkapalloilija.
Kesällä 2006 Jaïdi siirtyi Boltonista Birminghamiin, jossa hän pelasi kolme kautta. Joukkue päätti olla jatkamatta puolustajan sopimusta noustuaan takaisin Englannin valioliigaan kaudeksi 2009–2010. Jaïdi ehti pelata joukkueessa yhteensä 93 ottelua tehden niissä kuusi maalia.
Elokuussa 2009 Jaïdi oli jo allekirjoittamassa sopimusta Southamptonin kanssa, mutta ei saanut työlupaa. Siirto viivästyi lopulta syyskuuhun asti, jolloin Southampton varmisti tehneensä hänen kanssaan kahden vuoden sopimuksen. Jaïdi pelasi ensimmäisellä kaudellaan yhteensä 29 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hänen ensimmäinen maali Southamptonin paidassa syntyi 26. syyskuuta 2009 vierasottelussa Carlisle Unitedia vastaan. Myös toisella kaudellaan Jaïdi sai paljon vastuuta ja pelasi Englannin Ykkösliigassa yhteensä 31 ottelua, joissa syntyi kolme maalia. Jaïdi allekirjoitti vielä vuoden jatkosopimuksen kaudelle 2011–2012.

Maajoukkueessa

Maajoukkueessa Jaïdi on pelannut 105 ottelua, joissa hän on tehnyt 7 maalia. Hänen ensimmäinen maaottelunsa oli Ruandaa vastaan 2. kesäkuuta 1996.  Jaïdi oli mukana voittamassa Afrikan-mestaruutta vuonna 2004 ja pelasi vuosien 2002 ja 2006 MM-kisajoukkueissa.
Bodhrán

Rummun historia

Bodhránien edeltäjät palvelivat sekä juhlapäivien soittimina että kantovälineinä tai viljaseuloina. Laakeita, nahkakalvoisia tarjottimia on löydetty kaikkien Britteinsaarten kelttikulttuurien alueilta. Englannissa ja Skotlannin alamailla niistä käytettiin nimeä wecht, Irlannissa wight tai dallán, Man-saarella dallán ja Cornwallissa crodder-croghen. Välinettä käytettiin myös Walesissa, missä nimi ehti kuitenkin unohtua. Irlantilainen dallán rakennettiin ruoholla tai villalla täytettyyn saarnikehykseen, jonka ylle nahka pingotettiin. Valmista dallánia käytettiin korina ja rumpuna erityisesti sadonkorjuun ja viljelyvuoden juhlissa. Huilisti Seamus Tansey on kertonut rummuilla säestettyjä sadonkorjuujuhlia järjestetyn tälläkin vuosisadalla. Tanssit pidettiin ladossa, ja dallánilla jäljiteltiin tanssijoiden jalkojen rytmejä. Dallán oli käytössä Irlannissa vielä 1950-luvulla.
Bodhrán-sana tarkoitti alun perin siivilää, joka valmistettiin pistelemällä dallánin kalvoon reikiä. Limerickin yliopiston professorin Micheal Ó Suilleabhainin mukaan vanhat rakentajat saattavat edelleenkin käyttää bodhráneissa vanhoja seulankehyksiä. On kuitenkin epäselvää, miksi siivilän nimitys vakiintui merkitsemään rumpua.
Harrin koulu

Harrin koulu oli entisen Jalasjärven kunnan Jokipiissä Ahonkyläntien varrella sijainnut peruskoulu, jossa toimi vuonna 2010 luokat 1–6.  Koulussa oli ennen lakkauttamista 30 oppilasta ja kolme opettajaa. Koulunjohtajana toimi Jukka Isoviita.
Harrin koulu toimi noin 105 vuotta. Kun Kannon ja Ahon koulut lopetettiin, niiden oppilaat siirrettiin Harriin. Harrin lakkauttamisen jälkeen oppilaat on siirretty Metsolan kouluun, sekä pieni osa Jalasjärven kirkonkylän alakouluun.

Historiaa

Harrin koulu sai alkunsa, kun Jokipiin keskustaan Oppaan taloon perustettiin vuonna 1904 kansakoulu, jota kutsuttiin aluksi Jokipiin kouluksi. Ensimmäisiä opettajia olivat rippikoulusta asti toisensa tunteneet tamperelaiset Hilda Saarela, o. s. Wellroos, ja Mandi Salmela, o. s. Siren, jotka työskentelivät koulussa eläkkeelle jäämiseensä 1944 ja 1945 saakka. Poikien käsitöitä opetti ensin 16 vuotta Alfred Häjänen ja sitten 24 vuotta Aleksi Harri. Sotien jälkeen pitkäaikaisia opettajia olivat muun muassa Erkki Läikkö (1946–1981) ja Virve Vierikko (1943–1974).
Vuonna 1907 koulu muutti Oppaan talosta uuteen koulutaloon ja sai nimekseen Harrin koulu. Sinne saatiin sähkövalo 1924, mutta juokseva lämmin vesi ja keskuslämmitys vasta 1978. Koulua laajennettiin 1920-luvulla ja taas 1940-luvulla muun muassa karjalaisevakoiden lisättyä oppilasmäärää. Suurin kasvuhyppäys tuli vuonna 1966, kun Kannon koulu lopetettiin ja oppilaat siirrettiin Harriin. Ahon koululle tehtiin samoin 1992.
Mursu

Anatomia

Urokset painavat noin 1 500 kiloa ja voivat kasvaa 4,5 metriä pitkiksi . Atlantinmursu on hieman tyynenmerenmursua pienempi. Sekä uroksilla että naarailla on yläleuassa jopa lähes puolen metrin mittaiset, syöksyhampaiksi kehittyneet kulmahampaat.

Levinneisyys ja ekologia

Mursuja tavataan Pohjoisella jäämerellä sekä Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosissa. Levinneisyysalue ei ole yhtenäinen, vaan on jakautunut useiksi eri populaatioiksi. Maailmanlaajuisesti mursu on arvioitu vaarantuneeksi lajiksi. Mursuja metsästettiin erityisesti mursunluun vuoksi 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella runsaasti ja kannat romahtivat. 1950-luvun jälkeen kannat alkoivat nousta. 1990 arvioitiin Beringinmeren ja Tšuktšimeren mursukannaksi noin 200 000. Nykyisestä määrästä ei ole tietoa. 1982 arvioitiin Laptevinmeren populaatioksi 4 000-5 000 yksilöä. 2010-luvulla mursuja arvioitiin olevan Atlantissa alle 25 000 ja Tyynessämeressä alle 200 000, mutta  tiedossa ei ole, kasvaako vai pieneneekö kanta. Muinoin mursun levinneisyys on ollut paljon laajempi kuin nykyisin. Esimerkiksi Ruotsissa on maaperästä löydetty jääkauden aikaisia mursun jäännöksiä.
Mursut syövät pääasiassa simpukoita, mutta pienemmissä määrin myös muita nilviäisiä ja kaloja. Mursun ainoa luontainen vihollinen on jääkarhu, mutta sekään ei mielellään kohtaa itseään huomattavasti suurempaa tervettä täysikasvuista mursua. Syöksyhampaitaan mursut käyttävät ravinnon kaivamiseen matalissa vesissä ja nahisteluun kiima-aikana. Mursut käyttävät syöksyhampaitaan myös muun muassa jäälle kiipeämiseen ja hengitysavantojen tekemiseen.
Mursut voivat sukeltaa noin 100 metrin syvyyteen ja pysyä veden alla jopa puoli tuntia. Ne myös parittelevat vedessä, mutta synnyttävät maalla tai jäällä. Mursut oleilevat yleensä laumoina rantojen lähellä kelluvilla ahtojäillä.

Alalajit

Mursu on mursujen heimon (Odobenidae) ainoa jäljellä oleva laji, ja se jaetaan kolmeen alalajiin. Tyynenmerenmursuja (Odobenus rosmarus divergens) elää Tyynellämerellä noin 200 000 ja atlantinmursuja (O. r. rosmarus) Atlantilla noin 15 000 yksilöä. Uhanalainen laptevinmursu (O. r. laptevi) elää Laptevinmerellä. Mitokondriaalisen DNA:n analyysien ja morfologisen aineiston perusteella vaikuttaa kuitenkin siltä, että laptevinmursu ei ole oma lajinsa, vaan tyynenmerenmursujen läntisin populaatio.
Protokolla (tietoliikenne)

Protokolla eli yhteyskäytäntö on käytäntö tai standardi, joka määrittelee tai mahdollistaa laitteiden tai ohjelmien väliset yhteydet. Toinen osapuoli lähettää viestin toiselle, tämä reagoi siihen ja mahdollisesti vastaa toisella viestillä protokollan mukaisesti. Abstraktimmin tämä voidaan nähdä tietokoneissa olevan tilakoneen tilan vaihtoina toisen koneen viestien perusteella.
Esimerkiksi käyttäytymisen Internet-tietoverkossa määrittelee TCP/IP-protokollaperhe.
Termiä kättely käytetään yksinkertaisesta protokollasta, jossa toinen tietokone ehdottaa jotain ja lopputuloksena tietokoneet sopivat yhteisen lopputuloksen.
Viivakaavio

Viivakaavio eli viivadiagrammi on diagrammi, jossa kuvataan muuttujia koordinaatistoon merkittyjen pisteiden kautta piirretyillä suorilla viivoilla. Y-koordinaattina on määrää kuvaava jatkuva lukuarvo ja x-koordinaattina yleensä tasavälisiä aikavälejä. Viivakaaviota käytetään useimmiten oletetun ajallisen muutoksen kuvaamiseen, eikä se sovellu epäjatkuvien asioiden tai ilmiöiden kuvaamiseen yhtä hyvin kuin jotkin muut kaaviot.

Ominaisuudet

Viivakaavion kaikki x- ja y-arvot ovat yleensä nollaa suurempia. Joskus y-arvot voivat olla myös negatiivisia. Samassa koordinaatiossa voi olla useita viivoja, jotka erotellaan eri värein tai muin keinoin. Kuvion taustalla olevat ohuet vaakasuuntaiset hilaviivat ovat viivadiakaavioissa yleensä tarpeellisemmat kuin muissa kaaviotyypeissä. Arvoja edustavat pisteet voi kaavion luonteesta riippuen merkitä viivaan tai jättää merkitsemättä. Pisteet tulee merkitä etenkin, jos ne edustavat todellisia havaintoja mutta niiden välissä oleva muutos on pelkkä arvaus. Määräasteikko alkaa nollasta silloin, kun kaaviolla pyritään ilmaisemaan vaihtelun osuus kokonaismäärästä; muussa tapauksessa määräasteikko voi alkaa ylempääkin.
Viivakaavion x- ja y-akselien suhdetta kutsutaan aspektisuhteeksi. Sitä muuttamalla saadaan kehitys näyttämään joko voimakkaalta tai lievältä. Perusohje kehitystä kuvaavattaessa aspektisuhteelle on se, että tasaisen muutoksen pitäisi näkyä 45 asteen kulmassa kulkevana viivana.
Lahottajasienet

Lahottajasienet ovat monimuotoinen ryhmä taksonomialtaan erilaisia sieniä, jotka aiheuttavat luonnon kiertokulussa puuaineksen ja kasvien lahoamista rakenneosiinsa solunulkoisen entsyymitoiminnan avulla. Tähän hajotukseen ottavat osaa myös jotkin bakteerit. Lahottajasienet voidaan jakaa ekologialtaan karikkeenlahottajiin, valkolahoon, ruskolahoon, katkolahoon sekä sinistäjäsieniin. Hajotuksen kohteeksi joutuvat myös eläimet ja toiset sienet. Osa sienistä muodostaa sienijuuria ja elää symbioosissa isäntäeliön kanssa eikä välttämättä osallistu lahoprosessiin. Puuaineksen vaikeasti hajoavat molekyylit muodostavat pitkäketjuisia kuituja. Merkittävimmät puumolekyylit ovat selluloosa ja hemiselluloosa, jotka ovat polysakkarideja sekä ligniini, joka on polyfenoli.

Valkolaho

Valkolaho saa nimensä puun pehmenemisen lisäksi tyypillisestä vaalentumisesta, jonka lisäksi puulla voi tavata sienirihmaa ja itiöemiä. Mikäli valkolaho on puussa paikallista, sitä kutsutaan taskulahoksi. Valkolaho edellyttää voimakkaiden ligniiniä pilkkovien entsyymien kuten lakkaasien, oksidaasien ja peroksidaasien olemassaoloa. Ligniiniä eivät valkolahottajat kuitenkaan käytä ravinnokseen, vaan sokeriosia, kunhan pääsevät niihin käsiksi. On huomattava, että ennen valkolahotuskyvyn ilmaantumista kivihiilikauden jälkeen maaperään jäi runsaasti fossiilista hiiltä ja muita fossiilisia polttoaineita, jota ihminen hyödyntää energiantuotannossa. Valkolahottajia on lajimäärällisesti huomattavasti enemmän kuin ruskolahottajia. Ne kuuluvat kaikki kantasieniin.

Ruskolaho

Ruskolaho aiheuttaa puuhun lohkeilua, valkolahon tyypillinen vaaleneminen puuttuu. Ruskolahottajat käyttävät niin ikään polysakkarideja ravintonaan, mutta ligniini jää pehmenneenä lahoon ja siirtyy humukseen muodostaen kunttakerroksen. Tämä ravinteita ja kosteutta sisältävä kerros on ekologisesti varsin merkittävä uudistumisessa. Nykyisen (2013) käsityksen mukaan ruskolahottajat ovat kehittyneet valkolahottajista evoluutiossa useampaa reittiä. Niistä ovat oletettavasti puolestaan kehittyneet symbionttisia sienijuuria muodostavat mykorritsasienet. Ruskolahottajat ovat kaikki kantasieniin kuuluvia eivätkä ne pääsääntöisesti tuota peroksidaaseja. Sen sijaan ne muokkaavat ligniiniäkin Fenton-kemian avulla.

Katkolaho

Katkolaho eli pehmytlaho on ilmiö, joka pehmittää ja harmaannuttaa puutavaraa kuten hirsirakennuksia, ja se näkyy ensin pinnalla, myöhemmin syvemmällä. Katkolahottajasienet vaativat kosteita olosuhteita.

Sinistäjäsienet

Sinistäjäsienet eivät hajota puuta, mutta kylläkin puun lipidejä. Ne iskevät yleensä kaadettuun puutavaraan ja aiheuttavat värivirheitä. Sinistymistä aiheuttavia sieniä ovat mm. Ceratocystis-, Graphium-, Ophiostoma-, Alternaria-, Diplodia- ja Sclerophoma-sienet.

Karikkeenhajottajat

Kariketta lahottavat sienet saattavat olla hyvinkin tehokkaita kuolleen puun ja muun kasviaineksen hajottajia. Nämä ovat käytännöllisesti katsoen kaikki kantasieniä, monet suuria itiöemiä muodostavia metsäsieniä. Tämän ryhmän sienet eivät lahota järeää elävää puuta.
Wimbledonin tennisturnaus 2000

Wimbledonin tennisturnaus 2000 alkoi 19. kesäkuuta ja päättyi 9. heinäkuuta 2000.

Miesten kaksinpeli

Pete Sampras –  Patrick Rafter 6–7, 7–6, 6–4, 6–2

Naisten kaksinpeli

Venus Williams –  Lindsay Davenport 6–3, 7–6

Miesten nelinpeli

Todd Woodbridge /  Mark Woodforde –  Paul Haarhuis /  Sandon Stolle 6–3, 6–4, 6–1

Naisten nelinpeli

Venus Williams /  Serena Williams –  Julie Halard-Decugis /  Ai Sugiyama 6–3, 6–2

Sekanelinpeli

Donald Johnson /  Kimberly Po –  Nicolás Lapentti /  Barbara Schett 6–3, 6–4
Lävistäjä (geometria)

Lävistäjä eli diagonaali on geometriassa jana, joka yhdistää monikulmion kulmat toisiinsa kulkien kokonaan tai osittain monikulmion sisäosan läpi taikka joskus monikulmion ulkopuolellakin. Kuitenkin, jos jana yhdistää monikulmion vierekkäiset kulmat toisiinsa, kutsutaan janaa monikulmion sivuksi. Lävistäjä on myös avaruusgeometriassa jana, joka yhdistää monitahokkaan kärjet toisiinsa. Jana voi tällöin kulkea kokonaan tai osittain monitahokkaan sisäosan läpi tai joskus monitahokkaan ulkopuolellakin. Silloin sitä kutsutaan avaruuslävistäjäksi. Joskus lävistäjä kulkee myös kokonaan tai osittain tahkon pintaa pitkin. Silloin sitä kutsutaan tahkon lävistäjäksi. Kuitenkin, jos jana yhdistää kaksi tahkon vierekkäistä kärkeä ja kulkee kahden vierekkäisen tahkon reunaa pitkin, kutsutaan janaa monitahokkaan särmäksi.
Jonas Åkerlund

Jonas Åkerlund (s. 10. marraskuuta 1965 Bromma, Ruotsi) on ruotsalainen musiikkivideo- ja elokuvaohjaaja.
Åkerlund oli black metal -yhtye Bathoryn rumpali ja perustajajäsen. 1990-luvun puolivälissä hän ohjasi muun muassa Roxetten musiikkivideoita. Kun Åkerlund oli ohjannut Madonnan ”Ray Of Light” -kappaleen musiikkivideon vuonna 1998, hänelle alkoi sadella ohjauspyyntöjä muiltakin alan tähdiltä ja yhtyeiltä, kuten Metallicalta, Christina Aguileralta ja U2:lta. 
”Ray of Lightin” jälkeen Åkerlundista kehkeytyi Madonnan luotto-ohjaaja. Hän on ohjannut tälle muitakin musiikkivideoita sekä vuonna 2005 ilmestyneen I’m Going to Tell You a Secret -kiertuedokumentin
Åkerlundin ensimmäinen kokopitkä elokuva oli vuonna 2002 ilmestynyt Spun. Sen jälkeen ovat saaneet ensi-iltansa Horsemen (2009) ja Small Apartments (2012).
Juri Sapega

Juri Nikolajevitš Sapega (ven. Юрий Николаевич Сапега, 1. tammikuuta 1965 Hrodna, Valko-Venäjä – 29. syyskuuta 2005 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen lentopalloilija ja lajin valmentaja. Sapega saavutti olympiahopeaa lentopallossa vuoden 1988 kesäolympialaisissa. Hän oli syntyperältään valkovenäläinen. Sapega pelasi Neuvostoliiton lentopallomaajoukkueessa vuodesta 1986. Hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 2005.
Kalevi Salonen

Kalevi Salonen on suomalainen limnologi ja emeritusprofessori. Hän toimi Jyväskylän yliopistossa limnologian professorina 1998–2011. Salonen on erikoistunut hiilenmääritykseen vesistöjen ja hydrobiologian tutkimuksessa.

Akateeminen ura

Kalevi Salonen opiskeli 1970-luvulla biologiaa ja ympäristötieteitä. Hän väitteli Helsingin yliopistossa tohtoriksi 1979 hiilenmäärityksestä hydrobiologisessa tutkimuksessa.
1990-luvulla Salonen toimi eri viroissa Jyväskylän yliopiston biologian laitoksella (sittemmin bio- ja ympäristötieteiden laitos). Hän toimi tutkijana, opettajana ja yliassistenttina. Viimeksi hän toimi apulaisprofessorina. Toimiessaan limnologian yliassistenttina hän osallistui FAO:n rahoittamaan kansainväliseen Tanganjikajärven tutkimusprojektiin vuosina 1993–1996.
Apulaisprofessorina hän osallistui muun muassa keväällä 1998 BioScope-laskentaohjelman kehitystyöhön. Salonen oli aikanaan kehittänyt vesistöjen tutkimuksen apuvälineeksi erityisen tietokoneohjelmiston vedestä otettujen näytteiden eliötiheyksien ja biomassojen laskentaan mikroskoopin avulla. Salosen kehittämä ohjelmisto oli vuonna 1998 jo teknisesti vanhentunut, joten oli pakko kehittää uusi ohjelmisto. Sitä varten suunniteltiin ja toteutettiin BioScope-ohjelmisto. Se kehitettiin Jyväskylän yliopiston bio- ja ympäristötieteiden sekä matematiikan laitoksen yhteisprojektina. Ohjelma koodattiin Delphi-ohjelmointikielellä.

Professorina

Kalevi Salonen nimitettiin elokuussa 1998 Jyväskylän yliopistoon limnologian professuuriin. Hän jatkoi virassa joulukuuhun 2011, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän on jatkanut tutkimustyötään vielä emerituksena toimimalla vuodesta 2014 vanhempana tutkijana Helsingin yliopiston Lammin tutkimusasemalla.

Tutkimusura

Limnologina Salonen osallistui pitkän uransa aikana useisiin vesistöntutkimusprojekteihin. Hän aloitti tieteellisen uransa tutkimalla 1970-luvun alussa Kokemäenjoen vesistöaluetta. Vuosina 1993–1996 hän työskenteli Tanganjikajärven tutkimusprojektissa (Lake Tanganjika Research, LTR) hiilienergiaa selvittäneen tutkimusjaoksen johdossa.
Professori Salonen on julkaissut syyskuuhun 2016 mennessä 114 kansainvälistä vertaisarvioitua tutkimusartikkelia.
Mauritiuksenrilli

Ulkonäkö ja koko

Mauritiuksenrilli kasvaa 10 cm pitkäksi. Sen vatsapuoli on vihertävänvalkoinen, selkäpuoli oliivinvihreä. Otsa on musta, silmän ympärillä on valkoinen selvärajainen rengas.

Esiintyminen ja elinympäristö

Mauritiuksenrilli on endeeminen laji Mauritiuksen saarella. Se elää ylänköalueen kosteissa metsissä, ja syö sekä hyönteisiä että mettä. Suurin osa elinalueesta on nykyisin osa Black River -kansallispuistoa.