google/wiki40b huggingface dataset:
Angela Mortimer

Florence Angela Margaret Mortimer Barrett (s. 21. huhtikuuta 1932 Plymouth, Englanti) on entinen brittiläinen naistennispelaaja. Hän on naimisissa entisen Britannian Davis Cup -joukkueen jäsenen John Barrettin kanssa.
Angela Mortimer Barrett voitti urallaan kolme Grand Slam -kaksinpelimestaruutta. Ne tulivat Ranskan mestaruuskilpailuista 1955, Australian mestaruuskilpailuista 1958 sekä Wimbledonista 1961, jolloin Mortimer oli 29-vuotias ja osittain kuuro. Omien sanojensa mukaan hän ei kyennyt tuolloin kuulemaan juuri muuta kuin yleisön suosionosoitukset.
Mortimer voitti Anne Shilcockin kanssa nelinpelin Wimbledonissa 1955. Se oli Mortimerin uran ainoa Grand Slam -nelinpelimestaruus. Hän eteni naisten nelinpelifinaaliin myös Australian mestaruuskilpailuissa 1958 Lorraine Coghlanin kanssa. Grand Slam -turnauksen sekanelinpelifinaalissa Mortimer pelasi yhden kerran, Australiassa 1958. Hänen parinaan oli tuolloin Peter Newman.
Mortimer Barrett valittiin International Tennis Hall of Famen jäseneksi 1993.
Tuomo Manninen

Tuomo Manninen (s. 1962 Jyväskylä) on suomalainen valokuvaaja. Hän asuu ja työskentelee Helsingissä.
Manninen tunnetaan ennen kaikkea ryhmämuotokuvistaan, joita hän on kuvannut vuodesta 1995 lähtien ympäri maailmaa.
Mannisen kansainvälinen läpimurto tapahtui Venetsian biennaalissa 2001. Tämän jälkeen Mannisen näyttelyitä on nähty ympäri maailmaa, muun muassa Rencontres d’Arles -valokuvafestivaaleilla 2007.
Ryhmämuotokuvien näyttelyn Me/We 2008 esittelyssä todetaan: ”Mannisen ryhmämuotokuvat risteilevät dokumentaation ja dramatisoinnin välimaastossa, huolelliset sommitelmat yhdistyvät hetken tallentamiseen. Ryhmä muovaa ja rakentaa jokaisen yksilön identiteettiä, mutta samalla se häivyttää eritteleviä yksilöllisiä piirteitä. Manninen osoittaa, että merkityksellisyydestään huolimatta ryhmä ei voi koskaan lopullisesti määrittää ihmistä.”
Neil Harris

Ura pelaajana

Millwall hankki Harrisin maaliskuussa 1998 Football Leaguen ulkopuolisesta Cambridge Citystä 30 000 punnan siirtosummalla. Cambridgessä hän oli aloittanut vuonna 1996 ja pelannut sitä ennen muun muassa Maldon Townissa. Harris edusti Millwallia Englannin toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla. Hän oli kaudella 2000–2001 silloisen 2. divisioonan (myöhemmältä nimeltään ykkösliiga) paras maalintekijä. Millwall voitti tuolla kaudella sarjansa ja nousi näin 1. divisioonaan (myöhemmältä nimeltään mestaruussarja). Vuonna 2004 joukkue ylsi FA Cupin loppuotteluun Manchester Unitedia vastaan. Harris pelasi Unitedin voittoon päättyneessä ottelussa 75 minuuttia.
Harris oli joulukuussa 2004 muutaman ottelun ajan lainalla Cardiff Cityssä ennen siirtoa Nottingham Forestiin tammikuussa 2005. Nottingham putosi kauden päätteeksi ykkösliigaan. Harris oli kauden 2005–2006 pääosin lainalla toisessa ykkösliigaseurassa Gillinghamissa. Hänen maalimääränsä laskivat näinä vuosina huomattavasti. Hän aloitti kauden 2006–2007 Nottinghamissa, mutta palasi kesken kauden pysyvällä siirrolla Millwalliin, joka sekin pelasi tuolloin ykkösliigassa pudottuaan mestaruussarjasta edellisvuonna. 
Tammikuussa 2009 Harris ohitti Teddy Sheringhamin Millwallin kaikkien aikojen maalintekijänä 112:nnella osumallaan kaikki kilpailut mukaan lukien. Yhteensä hän teki seuralle 138 maalia vuosina 1998–2004 ja 2007–2011. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2013 edustettuaan kaksi viimeistä kauttaan poikavuosien suosikkijoukkuettaan Southend Unitedia kakkosliigassa. Jälkimmäisellä kaudella polvivamma rajoitti hänen ottelumääränsä kymmeneen.

Ura valmentajana

Harris palkattiin Millwallin valmennusryhmään heinäkuussa 2013, kuukausi lopettamisilmoituksensa jälkeen, ja joulukuusta 2013 tammikuuhun 2014 hän toimi kolmen ottelun ajan seuran väliaikaisena päävalmentajana Steve Lomasin irtisanomisen jälkeen. Maaliskuussa 2015 hänestä tuli uudelleen seuran vastuuvalmentaja, aluksi väliaikaisratkaisuna Ian Hollowayn irtisanomisen jälkeen. Kuukausi myöhemmin hänet vakinaistettiin.
Millwall putosi vuonna 2015 ykkösliigaan, mutta palasi kaksi vuotta myöhemmin mestaruussarjaan nousukarsinnan kautta, voitettuaan nousufinaalissa Bradford Cityn. Joukkue oli yltänyt nousufinaaliin myös vuotta aiemmin, Harrisin ensimmäisellä täydellä kaudella vakinaisena päävalmentajana, mutta hävisi silloin Barnsleylle.

Yksityiselämä

Harris on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, poika ja kaksi tytärtä. 
Harris sairasti kivessyövän 23–24-vuotiaana. Tauti havaittiin aikaisessa vaiheessa kevätkesällä 2001 ja hän pelasi ensimmäisen ottelunsa toipumisensa jälkeen jo saman vuoden syksyllä.
Idänpäästäinen

Koko ja ulkonäkö

Idänpäästäisen pään ja vartalon pituus on 44–70 mm, hännän pituus 31–45 mm ja paino 3–8 grammaa. Hännän sivuilla on selvä väriraja ja hännän päässä on pieni tummahko tupsu. Idänpäästäinen on usein helppo tunnistaa sen saippuamaisesta ominaistuoksusta.

Levinneisyys ja elinympäristö

Idänpäästäistä tavataan taiga- ja tundravyöhykkeellä, joka ulottuu Pohjois-Ruotsista Suomen yli Siperiaan, Mongoliaan ja Koreaan, sekä Sahalinin ja Hokkaidōn saarilla. Se elää yleisimmin taigan havu-, seka- ja lehtimetsissä, mutta sitä on tavattu myös puronvarsien vaivaiskoivikoissa tundralla. Se suosii kosteita ympäristöjä kuten paksusammalisia korpimetsiä ja välttää viljelysmaita.

Ravinto

Idänpäästäinen syö hyönteisiä kuten esimerkiksi ruskomäntypistiäisiä (Neodiprion sertifer), hämähäkkejä ja matoja. Koska se tarvitsee vähemmän ruokaa kuin isommat päästäiset, se pärjää karummilla alueilla.
Pekka Kupiainen

Pekka Kupiainen (s. 25. marraskuuta 1929) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Keskustukena pelannut Kupiainen edusti Suomen maajoukkuetta kuudessa A-maaottelussa. Kotimaassaan hän edusti Kotkan Jäntevää toiseksi korkeimmalla sarjatasolla vuosina 1951 ja 1955 sekä SM-sarjassa vuosina 1952–1954. Kaikkiaan hän pelasi 52 SM-sarjaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Vuonna 1953 hän voitti SM-hopeaa.
Suomen Palloliitto valitsi Kupiaisen vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuonna 1954.
World Transhumanist Association

World Transhumanist Association (WTA) on vuonna 1998 perustettu voittoa tavoittelematon järjestö, joka kannattaa geeniteknologian, kybernetiikan, nanoteknologian ja muiden edistyneiden teknologioiden käyttöä ihmisen ominaisuuksien laajentamiseksi. Järjestön perustivat Nick Bostrom ja David Pearce.
Järjestöllä on paikallisosastoja useissa maissa. Maailmanlaajuinen jäsenmäärä on tällä hetkellä noin 3000.
Ei ole Kööpenhamina kuin ennen

Laulun tarina

Kappaleessa kerrotaan, kuinka laulun minä ja ”Hakkaraisen Masa” viettivät 1950-luvulla aikaa Kööpenhaminassa. Kaupunki on kuitenkin vuosikymmenten saatossa muuttunut, ja nuoruuskin on taakse jäänyttä elämää. Hakkaraisen Masa on nimetty Vainion ystävän Matti Lappalaisen mukaan, mutta hän pyysi Vainiota muuttamaan nimen. Lappalainen vaihtui Hakkaraiseen.
Lars Stindl

Lars Stindl (s. 26. elokuuta 1988 Waghäusel, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka on vuodesta 2015 edustanut Bundesliigassa pelaavaa Borussia Mönchengladbachia. Stindl siirtyi Hannoveriin heinäkuussa 2010 Karlsruhesta, jota hän oli edustanut aluksi juniorijoukkueissa vuodesta 2000 lähtien. Stindl on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänen pituutensa on 180 senttimetriä. Stindl on edustanut Saksaa ikäkausimaajoukkueissa sekä 11 A-maaottelussa, joissa hän on tehnyt neljä maalia.
Cityvarasto

Cityvarasto Oyj on suomalainen pienvarastoja vuokraava yritys, joka on toiminut vuodesta 1999 lähtien. Cityvarasto kuuluu maailmanlaajuisesti pieneen ryhmään pienvarastoyrityksiä, joilta pienvaraston voi vuokrata verkkokaupasta. Cityvarasto voitti vuonna 2011 FEDESSAN (The Federation of European Self Storage Associations) Innovation of the year-palkinnon. Kasvu Open 2016 kilpailussa Cityvarasto sijoittui kahdeksan parhaan joukkoon. Vuonna 2017 Cityvarasto valittiin vuoden Helsinkiläiseksi yritykseksi.
Cityvaraston liiketoiminnan ydin on kiinteistöjen ostaminen ja muuntaminen moderneiksi pienvarastohotelleiksi. Yhtiö on noin 27 %:n markkinaosuudellaan ja 37 pienvarastotoimipisteellään sekä noin 60 000 neliöllään Suomen suurin pienvarastoyhtiö (vuonna 2018). Yhtiö on lanseerannut franchising konseptin laajentuakseen entistä pienemmille paikkakunnille Suomessa. Ensimmäinen franchising-piste on avattu Hyvinkäälle.
Oujda

Historia

Oujdan kaupungin perusti vuonna 994 zenata-berberiheimon tuolloinen päällikkö Ziri bin Atiyya. Zenataberberit olivat ajautuneet Länsi-Marokkoon yhteenotoissa sandhajaberberien kanssa ja sittemmin heistä tuli Córdobassa hallinneiden umaijadien kannattajia. Zirin oli heimoineen aluksi tarkoitus asettua Fèsin alueelle, mutta hän päätyi perustamaan varuskunnan ja hallintopaikkansa Oujdaan, koska se oli lähempänä hänen heimonsa alueita sisämaassa. Almoravidit valtasivat kaupungin vuonna 1079 ja seuraavalla vuosisadalla se päätyi almohadien hallintaan, joita seurasivat marinidit. 1500-luvulta 1800-luvulle alueen hallinnasta taistelivat Marokon sulttaanit ja Algeria hallinnut Osmanien valtakunta. Marokon sulttaanit toivat alueelle omaa valtaansa vahvistaakseen arabeja Marrakechin eteläpuolelta, ja se liitettiin lopullisesti Marokkoon vuonna 1795. Vuonna 1844 kaupungin valtasivat ranskalaiset joukot kostoksi Marokon sulttaanin avusta Abdelkaderille. Ranskalaiset palasivat vuonna 1859 ja vuonna 1907 ja miehittivät sitä jälkimmäisestä lähtien Ranskan Marokon protektoraain perustamiseen saakka.
Vuonna 1910 Oujdassa oli 6 466 asukasta. Ranskan vallan aikana alueelle muutti suuri joukko pied-noireja, eli Pohjois-Afrikkaan tulleita pääasiassa ranskalais- ja espanjalaistaustaisia siirtolaisia. Heidän ja paikallisten lisäksi kaupungissa oli aktiivinen juutalaisyhteisö. Vuoteen 1936 mennessä kaupungin asukasluku olikin jo 34 500 ja hieman ennen Marokon itsenäistymistä 80 000. Suuri valtaosa eurooppalaisista ja juutalaisista muutti maasta itsenäisyyden jälkeen, mutta heidän tilalleen on tullut uusia asukkaita maaseudulta. Algerian itsenäistyttyä kaupungista tuli tärkeä rajanylityspaikka, joka on kuitenkin ollut ajoittain suljettu maiden välisten yhteenottojen takia.

Talous

Oujda on Marokon itäosien taloudellinen keskus. Rajakaupunkina Oujdan palvelualat, kuten kuljetus- ja hotelliala ovat menestyneet, mutta kaupungissa on vain vähän teollisuutta ja sen suurimmat alat ovat kärsineet ajoittain poliittisesta tilanteesta Marokon ja Algerian välillä. Maaseutuväestön muuttaessa kaupunkiin etenkin, kun alueilla kaupungin eteläpuolella on suljettu kaivoksia, ei kaikille uusille asukkaille ole pystytty tarjoamaan työpaikkoja. Kaupunkia ympäröivällä maaseudulla kasvatetaan esimerkiksi vehnää, lampaita, vuohia ja espartoheinää, joista jälkimmäistä viedään ulkomaille paperin raaka-aineeksi.

Väestö

Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan Oujdassa oli yhteensä 494 252 asukasta.
Kallenaution kestikievari

Rakennukset

Päärakennuksena oli 1800-luvulla kahdeksankymmenen neliömetrin laajuinen pirtti, jossa keskellä oli eteinen ja toisessa päässä kaksi kammaria. Pirtissä oli leivinuuni ja liesi. Toinen kammareista oli varattu kievarissa yöpyvien matkustajien käyttöön.
Pihan toisella puolella on pakaritupa, jonka yhteydessä oli myös hollitupa.
Ratasliiteri oli rakennettu 1778. Alueella oli aittarivi luhtineen. Lisäksi kokonaisuuteen kuuluivat sauna, talli, paja, riihi, latoja ja pienempiä rakennuksia. Rakennuksissa oli tuohikattoja, lautakattoja ja malkakattoja.

Historia

Kallenautiossa oli 1600-luvulla talo, joka autioitui. Sen asutti uudelleen Matti Yrjänänpoika 1757. Kallenaution kestikievarin pito aloitettiin 1778 ja kievari jatkoi toimintaansa vuoteen 1881. Aloite kestikievarin perustamiseksi tuli ruoveteläisiltä, joille oli tullut ylivoimaiseksi pitää yllä vilkastuneen liikenteen hollikyytejä. Kallenaution uudistalolla oli velvoite ylläpitää kahta hevosta. Sen aputiloina toimivat Aituan ja Hyytiälän uudistalot. Kallenaution kestikievarin liikenteen liittymäkohdat olivat Tapion kestikievari Ruovedellä ja Oriveden kestikievari Orivedellä. Edelliseen oli matkaa 1 3/4 peninkulmaa ja jälkimmäiseen 1/8. Juho Pietarinpoika otti vastatakseen kyydityksistä myös muiden talojen puolesta 1796–1806 saaden jokaiselta talolta kolme kappaa rukiita ja neljä leiviskää heiniä. Sen jälkeen palasi yleinen hollikyytivelvollisuus alueen taloille. Herman Kustaa osti Kallenaution 1865 perintötilaksi ja 1881 kestikievari siirtyi Aituan taloon.
Kallenautiossa alettiin pitää majataloa uudelleen 1920–1928. Kallenaution rakennuksista tehtiin kievarimuseo vuonna 1958. Kievarin rakennusten säilymiseen ja museon perustamiseen vaikutti erityisesti kirjailija ja taiteilija Heikki Asunta.
Vuonna 1955 Liisa, Pentti ja Seppo Teittinen luovuttivat Kallenaution kestikievarin rakennukset ja 50 aaria maata 1954 perustetulle Juupajoki-seuralle. Kantatie 66:n suunniteltu linjaus uhkasi Kallenaution kestikievaria, minkä vuoksi tien linjauksen muutosta kannattivat muun muassa Heikki Asunta ja Kustaa Vilkuna. Niilo Valonen laati Kallenaution kestikievarille korjaussuunnitelman, ja kunnostuksen lisäksi sinne lahjoitettiin myös kotiseutumuseoon sopivaa esineistöä.
Kantatie 66:n varrella jonkin matkan päässä Kallenaution kestikievarilta on Ruoveden puolella Ryövärinkuopan luonnonsuojelualue.
Serban Celea

Ura

Hän esiintyi Romanian elokuvatuotannoissa 1970- ja 1980-luvuilla, kunnes siirtyi Yhdysvaltain elokuvatuotantoihin 1990-luvun puolessa välissä. Pääosin Celea on esiintynyt suoraan videolle julkaistuissa kauhu- ja toimintaelokuvissa, kuten Viholliseni vihollinen, Witchouse II: Blood Coven ja Pimeyden ruhtinas: Tositarina Draculasta. Hän on esiintynyt myös Steven Seagalin elokuvassa Attack Force ja Jean-Claude Van Dammen elokuvissa Second in Command ja Assassination Games.
Xueshan

Xueshan (kiinan kieli: 雪山; pinyin: Xuě shān; kirjaimellisesti "Lumivuori") on 3 886 metriä korkea vuori Pohjois-Taiwanissa, Xueshanin vuoriston eteläisessä osassa. Se on Taiwanin toiseksi korkein vuori Yushanin (3 952 m) jälkeen. Japanin vallan aikana Xueshan kutsuttiin "toiseksi korkeimmaksi vuoreksi" (tsugi-takayama).

Ilmasto

Xueshanin hupuilla vallitsee viileänlauhkea ilmasto. Vuotuinen sademäärä on yli 3 000 mm, ja keskilämpötila on 5 astetta. Lunta saattaa sataa joulukuusta toukokuuhun.
Pukerua Bay

Pukerua Bay on pieni merenrantakylä Kapiti-rannikolla Uuden-Seelannin Pohjoissaarella. Hallinnollisesti se on pohjoisin Poriruan kaupunginosista ja käytännössä 30 kilometriä etelämpänä sijaitsevan Wellingtonin esikaupunki. Vuonna 2006 kylässä oli 1 722 asukasta. Pukerua Bayn kautta kulkee rautatie Wellingtonista Aucklandiin. Rautatien rakentamisen vuonna 1886 jälkeen Pukerua Bayhin pääsi helposti junalla, mutta kunnollinen tieyhteys rakennettiin vasta 1940. Asukasluku alkoi kasvaa 1950-luvulta lähtien.
Taru sormusten herrasta -elokuvien ohjaajana kuuluisuuteen noussut Peter Jackson syntyi ja vietti nuoruutensa Pukerua Bayssä. Siellä kuvattiin myös hänen ensimmäinen elokuvansa, Bad Taste.
Maorin kielen sanat puke rua tarkoittavat ”kahta kukkulaa”, mutta ei ole selvää mihin kukkuloihin nimi viittaa.
Robin Atkin Downes

Elämäkerta

Downes kiinnostui näyttelemisestä kuusivuotiaana asuessaan Englannissa. Myöhemmin hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa Downes jatkoi opiskeluaan näyttelemisen parissa Philadelphiassa. Sittemmin hän opetti samaisessa kaupungissa näyttelemistä kolmen vuoden ajan.
Downes teki ensimmäisen ääniroolinsa vuonna 1990 videopeliin Lord of the Rings, jossa hän toimi Legolasin äänenä. Sittemmin ääniroolien ohella Downes teki muutamia näytelmärooleja televisiosarjoihin, kuten Buffy, vampyyrintappaja, Babylon 5 ja Siskoni on noita. Videopelien ohella hän on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin, kuten Evil Con Carne, The Grim Adventures of Billy & Mandy, Ben 10, Justice League, Avatar, Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama ja Star Wars: The Clone Wars.
Samoansammalmesikko

Levinneisyys

Samoansammalmesikkoa tavataan Samoassa Savai'in ja Upolun saarilla. Lajin kannaksi on arvioitu 250–1 500 yksilöä. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen levinneisyysalue ja populaatio ovat hyvin pienet ja elinympäristöt uhattuna.
Kaikkien pyhien kirkko (Tvrdošín)

Rakennus ja sen historia

Kirkon suorakulmainen laiva on yhdistetty neliönmuotoiseen presbyteerioon ja pohjoisseinältään pieneen sakastiin. Gotiikan vaikutukset näkyvät kirkossa läntisen ja eteläisen portaalin muodossa. Kirkon katto on tunnuspiirteinen korkea satulanmuotoinen paanukatto. Pieni kahdeksankulmainen torni on lisätty 1800-luvulla.
Protestantit muokkasivat kirkon ulkonäköä 1600-luvun puolivälissä, kun kirkko oli väliaikaisesti heidän hallussaan. Uusi holvitettu portaali siirsi rakennuksen arkkitehtonisen painopisteen läntiseltä sivulta eteläiselle sivulle. Alkuperäisiä pieniä ikkunoita suurennettiin ja alttaria valaistiin tuplaikkunalla. Samalta aikakaudelta ovat peräisin myös monet sisätilojen maalauksista. Presbyteerioon on maalattu aidonnäköinen taivas, joka laajenee esittämään neljää evankelistaa. Laivassa on maalaus, joka esittään Pyhää Yrjöä, ja renessanssiaikainen ornamentti. Sisustukseen kuuluu myös protestanttisen papin Gaspar Kodan patsas.
Lukumuisti

Lukumuistit IBM PC-koneissa

IBM PC-yhteensopivien tietokoneiden ROM:ssa on BIOS-ohjelma (lyhenne sanoista Basic Input/Output System), joka sisältää määritykset siitä, kuinka esimerkiksi levyasemia, näyttöä ja virhetilanteita käsitellään. Tavallisesti ROM-BIOS sisältää myös Setup-ohjelman, jolla voidaan määritellä tietokoneen alku- ja laitteistoasetukset. Näitä asetuksia voi muuttaa Setup-ohjelmassa, joka täytyy käynnistää tietokoneen alustusvaiheessa. Monilla PC:n lisäkorteilla on omat BIOS-piirinsä, joiden sisältämä ohjelmakoodi toimii varsinaisen BIOS-ohjelman jatkeena.
HMS Campbeltown (I42)

Lend Lease

Alus otettiin Kuninkaallisen laivaston palvelukseen 9. syyskuuta 1939 Halifaxissa nimellä HMS Campbeltown. Alus siirrettiin Newfoundlandin kautta Plymouthiin, jonne se saapui 26. syyskuuta. Se siirrettiin huolto- ja muutostöitä varten Devonportin telakalle 29. syyskuuta.
Campbeltown aloitti 1. marraskuuta koeajot, joiden päätyttyä se aloittaisi palveluksen Läntisen reitin alaisuudessa 17. hävittäjälaivueessa Liverpoolissa. Alus vaurioitui lievästi 2. marraskuuta, kun se kolaroi SS Risoyn kanssa. Se kykeni kuitenkin jatkamaan matkaansa palveluspaikkaansa. Törmäysvauriot korjattiin 7. marraskuuta Liverpoolissa, ja alus palasi telakalta laivueeseensa 24. marraskuuta.
Alus kärsi pahoja vaurioita 3. joulukuuta törmäyksessä SS Comuksen kanssa, ja niiden vuoksi se palautettiin telakalle. Korjausten aikana aluksen neljäs savuhormi lyhennettiin. Alus siirrettiin 28. maaliskuuta 1941 palvelukseen palatessaan Alankomaiden laivastolle, jolloin se liitettiin 7. saattajaryhmään saattueiden suojaksi.
Alus oli kesäkuun korjattavana telakalla, mistä se palasi  palvelukseen heinäkuussa. Alus suojasi laivueen mukana Atlantin saattueita, kunnes se syyskuussa päätettiin palauttaa Kuninkaallisen laivaston hallintaan. Alus siirrettiin koulutettavaksi, minkä jälkeen se palasi Saattajaryhmäänsä lokakuussa.
Alus suojasi lokakuusta alkaen saattueita kotimaan ja Länsi-Afrikan välillä, kunnes se siirrettiin joulukuussa Devonportiin korjattavaksi. Alus siirrettiin tammikuussa 1942 Devonportin telakalle, jossa ollessaan se määrättiin operaatio Sotavaunuihin. Alus poistettiin palveluskäytöstä ja sen muutostyöt operaatiota varten aloitettiin.

Operaatio Sotavaunut

Aluksen muutostyöt sisälsivät kolmannen ja neljännen savuhormin poiston ja kahden jäljelle jääneen lyhentämisen. Muutoksilla pyrittiin jäljittelemään Saksan laivaston Möwe-luokan torpedoveneiden ulkonäköä. Aluksen uppoumaa pienennettiin poistamalla kaikki varastot ja laitteet alukselta. Sen tykit poistettiin ja niiden tilalle keulakannelle asennettiin 12 naulan ilmatorjuntatykki ja yläkannelle 20 millimetrin Oerlikon-ilmatorjuntatykki. Aluksen komentosilta panssaroitiin, ja sen uumeniin asennettiin sytyttimin varustettuina 24 syvyyspommia.
Aluksella suoritettiin muutostöiden jälkeinen koeajo, minkä jälkeen alukselle nousi operaatioon valittuja kommandosotilaita ja vain tarvittava miehistö aluksen kuljettamiseksi kohteeseen sekä aseiden miehistöiksi.
Devonportista alus lähti 25. maaliskuuta Falmouthiin liittyäkseen moottoriveneisiin ja moottoritykkiveneisiin, jotka osallistuivat operaatioon. Seuraavana päivänä alus lähti Falmouthista ja hinasi moottoritorpedovene MTB74:ää, joka toimisi operaation komentoaluksena. Osaston suojana olivat HMS Atherstone ja HMS Tynedale.
Osaston saavuttua Saint-Nazaireen HMS Campbeltown törmäsi Normandie-telakan sulkuportteihin. Saksalaiset pioneerit yrittivät purkaa tuhopanoksen mutta epäonnistuivat tehtävässään. Alus räjähti kymmenen tuntia törmäyksen jälkeen tuhoten sulkuportit ja surmaten useita lähistöllä olleita saksalaisia sotilaita.
Keltaviiksibulbuli

Levinneisyys

Keltaviiksibulbulia tavataan Afrikassa Senegalista Nigerian ja Kamerunin kautta Keniaan, Tansaniaan ja Angolaan ulottuvalla alueella. Sen on kuvattu olevan usein yleisin bulbuli, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Éamon Ó Cuív

Éamon Ó Cuív, (s. 23. kesäkuuta 1950) on irlantilainen poliitikko. Ó Cuív edustaa Fianna Fáil-puoluetta Dáil Éireannissa, Irlannin parlamentissa vuodesta 1992. 
Éamon Ó Cuív on Irlannin entisen presidentin ja taoiseachin, Eamon de Valeran lapsenlapsi.
Alkemisti (kirja)

Juoni

Kirjan päähenkilön nimi on Santiago, joka on ammatiltansa paimen. Santiago haluaa muutosta elämään ja tapaakin sattumalta vanhan miehen, joka osoittautuu kuninkaaksi. Kuningas neuvoo pojalle, mistä tämä voisi löytää etsimänsä aarteen. Poika lähtee tavoittelemaan aarretta ja matkallaan hän joutuu ylittämään meren ja jopa aavikon. Aavikolla hän tapaa tytön (Fatima), johon hän rakastuu syvästi.  Matka ei ole liian helppo ja Santiago joutuukin useampaan kertaan miettimään elämäänsä ja tulevaisuuttaan.

Henkilöt

Kirja sisältää paljon itsensä mietiskelyä, mutta se sisältää myös muita henkilöitä:
Santiago on nuorehko espanjalainen mies, joka lähtee etsimään itselleen parempaa elämää. Hän on ammatiltansa paimen, koska hän itse on halunnut paimeneksi, koska hän haluaa tutustua maailmaan ja sen ihmeisiin. Santiago on matkaan lähtiessä melko tietämätön maailmasta, mutta saapuessaan takaisin kotimaailmaansa hänen käsityksensä maailmasta on laajentunut huomattavasti.
Melkisedek on vanhahko mies, joka tapaa Santiagon ja neuvoo tätä. Hän vaikuttaa tiedonhaluiselta, mutta on myös auttavainen.
Alkemistiksi kutsuttu mies vaikuttaa päättäväiseltä ja ehkä hieman vaaralliseltakin. Hän on ainoita ihmisiä, jotka tuntevat elämän eliksiirin valmistustavan. Luonteestaan huolimatta hän haluaa auttaa Santiagoa ja opettaa tälle eväät maailmaan.
Kristallikauppias on Afrikan mantereella asuva mies, joka omistaa kristallikaupan. Hän palkkaa Santiagon töihin kauppaan. Santiagon ollessa töissä käy ilmi kristallikauppiaasta, että hän on muutosta pelkäävä eli haluaa pitää kaiken ennallaan.
Englantilainen on nuori mies, joka etsii alkemistia kysyäkseen häneltä neuvoa kullan tekemiseen. Hänen intohimonsa ovat kirjat ja alkemistiksi tuleminen. Hän lukee aavikkoa ylittäensä kirjojaan koko ajan vilkuilematta ympäröivää maailmaa.

Teema

Kirjan teemana voisi olla  esimerkiksi elämän tarkoituksen etsiminen, oikean polun löytäminen tai oman minänsä löytäminen. Suurimmaksi osaksi Santiago pyrkii vain ymmärtämään elämäänsä ja sitä miksi hänelle käy niin kuin käy.

Miljöö ja tapahtumapaikka

Aika, jolloin tapahtumat tapahtuvat eivät kuulu tähän aikaan. Kirjassa ei tule ilmi vuosilukuja, mutta viittaukset ammatteihin ja ympäristöön ovat sellaisia, että niitä ei välttämättä enää nykypäivänä näe. Tietysti tapahtumapaikkakin on sellainen, että kehitys ei ole levinnyt niin suuresti sille alueelle.
Tarina alkaa espanjan laitumilta ja etenee Afrikan kaupunkeihin, aavikoille, aavikkokaupungeille ja lopulta itse Egyptin pyramideille.
USS Connecticut (SSN-22)

Palveluskäyttö

Frederick J. Roegge vastaanotti 15. tammikuuta 1999 aluksen päällikkyyden Davisilta tilaisuudessa, joka järjestettiin New Londonin merikappelissa. Alus palasi 7. helmikuuta kotitukikohtaansa oltuaan valmistajantelakalla viimeisteltävänä. Palattuaan alus oli 14.-21. helmikuuta asejärjestelmätesteissä.
Alus lähti 10. kesäkuuta vastaanottotesteihin, jonka aikana se vieraili 15. heinäkuuta Norfolkissa.