Islamin profeetat

Muhammed

Viimeinen profeetta, jonka myötä Jumalan pelastussuunnitelma täydellistyy, on Muhammed. Hänen asemansa vastaa tässä suhteessa Jeesuksen roolia kristinuskossa. Aikaisemmat profeetat myös ennakoivat Muhammedin tuloa aivan kuten kristityt näkivät Vanhan Testamentin ennakoivan Jeesusta. Näissä keskinäisissä vastaavuuksissa voi nähdä ”mytomorfiaa” eli myyttien yhtäläisyyttä. Kristillisessä teologiassa Jeesus edustaa myös Jumalan Sanaa. Tässä mielessä Jeesuksen vastine islamissa ei ole Muhammed vaan pikemminkin Koraani, joka myös on Jumalan sanaa.

"Profeettojen sinetti"

Islamilaisen profeettakäsityksen mukaan profeetan poika on myös profeetta. Tämä käy ilmi myös shiiamuslimien imaamiketjuista, jotka päättyvät katkeamiseen eli imaamin kätkeytymiseen joko seitsemännen tai kahdennentoista imaamin kohdalla, kun sukulinja sammuu. Säännöllä on ollut vaikutuksia myös Muhammedin elämäkertaan, sillä se tarkoitti, että viimeisellä profeetalla ei voinut olla aikuisikään ehtinyttä poikaa. Juuri näin kävikin, sillä kaikki profeetan miespuoliset jälkeläiset kuolivat ennen täysi-ikäisyyttä. 
Ongelmaksi muodostui kertomus Muhammedin ottopojasta Zaidista. Häntä koskeva tarina on ainoa, joka Muhammedista kerrotaan Koraanissa. Tarina kertoo, että hankalaksi tullut ottopoikasuhde purettiin. Muhammed meni naimisiin Zaidin vaimon kanssa, ja tämä merkitsi suhteen mitätöintiä. Näin päästiin ryhmien suuran (33.40) julistamaan tilanteeseen: "Muhammed ei ole kenenkään miehenne isä, vaan Jumalan lähettiläs ja profeettojen sinetti.”  Kohta on samalla Koraanin ainoa, jossa varmuudella puhutaan profeetasta nimeltä Muhammed. 
Metafora profeettojen "sinetistä" on islamissa tärkeä, koska sitä käytetään kuvaamaan, että Muhammed on viimeinen profeetta, jonka myötä Jumalan antamat ilmoitukset ovat myös lopullisessa ja täydellisessä muodossa. Toisin kuin muitten lähettiläitten kirjat, jotka ovat kaikki turmeltuneet, Muhammedin Koraani on turmeltumaton ja ikuisesti muuttumaton. 
Metafora sinetistä ei kuitenkaan ole alkuperältään islamilainen. Israelilainen orientalisti G. Stroumsa on osoittanut, että islam sai oppinsa viimeisestä profeetasta manikealaisuudesta.  200-luvulla elänyt Mani piti itseään Aatamista alkaneen vanhatestamentillisten profeettojen sarjan jatkajana. Manikealaiset käyttivät hänestä kunnianimeä ”profeettojen sinetti”. Sillä ei kuitenkaan tarkoitettu, että Mani olisi ollut viimeinen, vaan että hän vahvisti eli sinetöi oikeaksi aikaisempien profeettojen sanoman. Islamilaisissa lähteissä kielikuva ymmärrettiin niin, että Mani olisi pitänyt itseään lopullisen tiedon ilmoittajana. Metafora ja sen uusi tulkinta siirrettiin koskemaan myös Muhammedia Koraanin jakeessa 33:40.

Muhammed ja Mooses

islamin profeetta -paradigman esikuva on Vanha Testamentti. Muhammed on monessa suhteessa uusi Mooses, ja hänen elämäkertansa seuraa esikuvan vaiheita. Yhtäläisyyksiin kuuluvat molempien profeettojen orpous sekä lapsuus korkeassa asemassa olleiden sijaisvanhempien luona. Molemmat profeetat pelastavat oman kansansa tuholta viemällä sen pakoon. Jumala ilmestyy heille vuorella ja antaa Pyhän kirjan. Sotaherroina he aloittavat Luvatun maan valloituksen, mutta eivät näe lopputulosta. Molemmat nimittävät 12 seuraajaa työlleen, ja valloituksen vievät päätökseen seuraajat, Mooseksella Joosua, Muhammedilla Umar. Profeettojen sanoihin ja tekoihin perustuva Jumalan laki (šaria tai halakha) annetaan heidän kansoilleen seurattavaksi.  
Yhtäläisyydet ovat niin ilmeisiä, että Muhammed vaikuttaa Mooseksen toisinnolta. Muslimeille yhtäläisyydet kertovat, että tällä tavoin Toora ennustaa Muhammedin tuloa.

Muhammed ja satujen paradigma

Muhammedin elämäkerrasta löytää myös perusrakenteen, joka esiintyy saduissa.  Niissä sankari usein ensin ajetaan pois kotoaan. Ystävien ja ehkä yliluonnollisten voimien turvin hän hankkii mainetta maailmalla kunnes palaa juhlittuna voittajana kotiin. Rakenne löytyy esimerkiksi Grimmin veljesten ja Andersenin saduista, Disney-elokuvista tai Coppolan Kummisetä-trilogiasta. Myös Muhammedin tarina sisältää paon, maineteot sekä voittoisan paluun Mekkaan. Paluun jälkeen profeetta kuolee, sillä tarina on valmis.

Profeettojen luokat

Islamin mukaan maan päällä on vaikuttanut kaikkiaan 124000 profeettaa, joista 35 oli apostoleja. Vain 25 profeettaa mainitaan Koraanissa Koraani määrittelee suhdetta profeettoihin jakeissa 2:137 ja 2:253. Jälkimmäisessä todetaan: "Näistä lähettiläistä olemme eräille antanut korkeamman aseman kuin toisille. Ylennettyjen joukossa oli niitä, joiden kanssa Jumala on puhunut, ja toisia, jotka Hän on korkealle korottanut."  Islamissa profeetat jaetaan kolmeen kategoriaan.

Perääntymättömät

Ylimpään ryhmään kuuluvat Muhammedin lisäksi periksiantamattomiksi ja Jumalalle omistautuneiksi kutsutut profeetat (لل ﺯم). Tavallisesti tähän joukkoon ovat kuuluneet – lähteestä riippuen – Nooa, Abraham, Mooses ja Jeesus ja joskus myös Aadam.

Lähettiläät

Pyhän kirjan saaneet profeetat tunnetaan Lähettiläinä tai Sanansaattajina (رسول, rasūl). Yksi näistä on Jeesus, joka sai pyhän kirjan, evankeliumin (إنجيل, Injīl). Tosin islamissa uskotaan, että tämä aito evankeliumi on kadonnut, ja kristityt käyttävät siitä väärennettyä tai turmeltunutta versiota.

Muut profeetat

Vähemmän tärkeille profeetoille (نبي, nabī) ei annettu pyhää kirjaa, vaan he puhdistivat uskoa ja toimivat aiempien pyhien kirjojen mukaan.