google/wiki40b huggingface dataset:
Portlandin maljakko

Portlandin maljakko on Rooman valtakunnan aikainen kamee-koristeltu lasimaljakko. Maljakon valmistusajankohdaksi on ajoitettu 1-25 jaa, mutta jotkin tutkijat ovat esittäneet valmistuksen tapahtuneen jo ennen ajanlaskun alkua. Maljakko on tunnetuin roomalainen kamee-korsteltu esine ja useat lasin- ja posliinintekijät ovat käyttäneet sitä pohjana ja inspiraation lähteenä 1700-luvulta lähtien. Ensimmäiset säilyneet merkinnät maljakosta ovat vuosilta 1600-1601 ja vuodesta 1810 lähtien sitä on säilytetty British Museumissa Lontoossa. Museo hankki maljakon uonna 1945 ja se on näytteillä huoneessa numero 70.
Maljakko on noin 25 cm korkea ja 56 cm ympärysmitaltaan. Se on almistettu purppuran-sinisestä lasista ja se ympärillä on yhtenäinen valkoinen kamee, joka muodostuu kahdesta erillisestä kuvasta, Kameessa on kuvattu yhteensä 7 ihmishahmoa, suurikokoinen käärme ja kaksi sarvipäistä ja parrakasta päätä, jotka on sijoitettu kahvojen alapuolelle kuvien vaihtumiskohtiin.
Maljakon pohja on sinivalkoinen kameelasilevy, Pohjassa on ihmispää, ja sen on  arveltu esittävän jokok Parista tai Priamosta, koska hahmolla on päässään fryygialaismyssy. Pohja ei kuitenkaan ole osa alkuperäistä maljakkoa ja se on ollut näytteillä erikseen uodesta 1845 lähtien. Pohja on mahdollisesti lisätty aiemmin tapahtuneen rikkotumisen tilalle. On myös pidetty mahdollisena, etät maljakko on alunperin ollut amfora ja se on vasta myöhemmin muutettu tasapohjaiseksi maljakoksi. Pohja on ollut maljakossa ainakin vuodesta 1826 lähtien.

Ikonografia

Maljakon kuvien merkitys on epäselvä eikä yksikään useista esitetyistä teorioista ole pystynyt tarjoamaan yleisesti hyväksyttyä selitystä. Teoriat jakaantuvat kahteen pääryhmään: mytologisiin ja historiallisiin. Historialliset tulkinnat keskittyvät keisari Augustukseen, hänen perheeseensä ja kilpailjoihinsa. Historialliset tulkinnat korostavat maljakon kalleutta ja laadukkuutta sekä sen jossain määrin etäistä uusklassista tyyliä. jossa on yhtäläisyyksiä joihinkin keisariaikaisiin Augustusta ja hänen perheenjäseniä esittäviin kamee-kaiverrettuihin korukiviin. Kuvien tulkinnoiksi on esitetty muun muassa meri-teemaa (johtuen merikäärmeestä) ja hääteemaa, jolloin maljakko olisi voinut olla häälahja. Useat tutkijat (muun muassa Charles Towneley) ovat sitä mieltä hahmot eivät mahdu yhteen ikonologiseen tulkintaan.
Felipe Aspegren

Ura

Aspegren on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti, joka on edustanut Veikkausliigassa FC Inter Turkua, Seinäjoen Jalkapallokerhoa, Turun Palloseuraa sekä FC KTP:tä, jonka kanssa hän solmi vuoden mittaisen sopimuksen maaliskuussa 2015. Joulukuussa 2015 Aspegren solmi vuoden mittaisen pelaajasopimuksen optio-oikeudella Tampereen Ilveksen kanssa tavoitteenaan päästä pelaamaan säännöllisesti avauskokoonpanossa. Ilves lunasti Aspegrenin option.  Kauden 2017 päätteeksi Ilves teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Aspegrenin kanssa.
Aspegren on edustanut Suomen alle 19-vuotiaiden ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueita.

Pelityyli

Tampereen Ilveksessä toiminut päävalmentaja Jarkko Wiss kuvaili Aspegrenia  "rohkeaksi, taitavaksi ja teräväksi laitapuolustajaksi, joka pystyy tarvittaessa pelaamaan myös keskikentän keskellä." Wissin mukaan Aspegren on "lupaava jalkapalloilija, joka otti isoja askelia eteenpäin kehityksessään, kun hän pelasi Kotkassa".
Salah al-Din (maakunta)

Väestö

Vuoden 1997 väestönlaskennassa maakunnan asukasluku oli 904 432. Irakin sodan loppuvaiheessa vuonna 2011 Yhdysvaltain armeija arvioi väkiluvuksi 1,158 miljoonaa. Heistä sunneja oli noin 96 %, šiioja 3 % ja kurdeja 1 %. Vuonna 2013 väkiluvuksi arvioitiin 1 336 600 (4,2 % Irakin väestöstä). Väestöstä kaupunkilaisia on 44,2 prosenttia.
Kaarlensilta

Kaarlensilta (tšek. Karlův most) on Vltavajoen ylittävä kuuluisa kivinen goottilaistyylinen silta Prahassa, Tšekin tasavallassa. Kaarlensilta on 516 metriä pitkä ja lähes kymmenen metriä leveä. Se koostuu kuudestatoista kaaresta. Silta yhdistää toisiinsa Prahan Pienen puolen (Malá Strana) ja Vanhankaupungin (Staré Město). 
Nykyään sillalla saa liikkua vain jalan, mutta aiemmin sen yli liikennöivät ensin hevos- ja sitten sähköraitiovaunut sekä autot.
Sillan molemmissa päissä on torni. Sekä Vanhankaupungin puoleiseen Staroměstská vežiin että Pienen kaupungin puoleiseen Malostranská vežiin pääsee kiipeämään ja ihailemaan Prahan ja Kaarlensillan maisemia. Nykyään sillan ovat vallanneet turistimassat, rihkamakauppiaat ja katutaiteilijat. Jos haluaa nauttia sillalla kävelystä rauhassa ilman tungosta, on parasta mennä sinne erittäin myöhään illalla tai erittäin aikaisin aamulla.

Kaarlensillan vaiheet

Kaarlensillan rakentaminen aloitettiin vuonna 1357 kuningas Kaarle IV:n aikana. Rakentamista johti arkkitehti Peter Parler, jonka muihin töihin kuuluu esimerkiksi Pyhän Vituksen katedraali Prahan linnassa. On sanottu, että muurauslaastiin sekoitettiin kananmunankeltuaisia vahvistamaan sillan rakennetta.
Alun perin sillan nimi oli Kivisilta (Kamenný most) ja myöhemmin Prahan silta (Pražský most). Kaarlensillaksi sitä on kutsuttu vuodesta 1870 lähtien. Ennen nykyistä siltaa joen ylitti samalla kohden vuonna 1172 rakennettu Judithin silta, joka oli ensimmäinen kivisilta Vltavan yli. Se romahti tulvassa vuonna 1342. Toisin kuin edeltäjänsä, Kaarlensilta on selviytynyt monista tulvista: viimeksi vuonna 2002, kun maa koki pahimman tulvan viimeiseen 500 vuoteen.

Patsaat Kaarlensillalla

Siltaa koristavat kolmenkymmenen pyhimyksen patsaat, joista useimmat ovat parhaiden böömiläisten kuvanveistäjien tekemiä vuosien 1683 ja 1714 välisenä aikana. Sillalle ovat päässeet muun muassa Pyhä Johannes Nepomukilainen, Pyhä Vitus, Pyhä Luitgard, Johannes Kastaja, Pyhä Venceslaus, Pyhä Sigismund, Juudas Taddaeus ja Franciscus Assisilainen. Patsaista suosituin on varmaankin Pyhän Johannes Nepomukilaisen patsas. Hän oli tšekkiläinen marttyyripyhimys, joka teloitettiin heittämällä hänet sillalta alas kuningas Vaclav IV:n hallintokaudella. Patsaan muistolaatta kiiltää, sillä tuhannet ihmiset ovat kosketelleet sitä vuosisatojen aikana. Patsaan koskettamisen sanotaan tuovan hyvää onnea ja varmistavan, että kyseinen henkilö vielä palaa takaisin Prahaan.
Tiina Alahuhta-Kasko

Tiina Alahuhta-Kasko (s. 1981) on Marimekon toimitusjohtaja 9. huhtikuuta 2015 alkaen. Hän on ollut Marimekon palveluksessa vuodesta 2005. Aikaisemmin Alahuhta-Kasko toimi yrityksen operatiivisena johtajana vuodesta 2014 sekä markkinointijohtajana ja johtokunnan jäsenenä vuodesta 2011 alkaen. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri.
Alahuhta-Kaskon siirtyessä toimitusjohtajaksi yhtiön pääomistaja ja aikaisempi toimitusjohtaja Mika Ihamuotila siirtyi yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi. Ihamuotilalle jäi kuitenkin merkittäviä operatiivisia tehtäviä, muun muassa yhtiön strategian kehittämisestä ja toimeenpanosta vastaaminen sekä aktiivinen rooli sen talous- ja rahoitusasioiden sekä sidosryhmäsuhteiden hoitamisessa.
Alahuhta-Kaskon isä on yritysjohtaja Matti Alahuhta.
Haupitsi

Haupitsi on kenttätykki, jonka putken pituus on 15–25 kaliiperinmittaa. Putkipituuden suhteen haupitsi sijoittuu mörssärin ja kanuunan väliin. 
Haupitsin putki on yleensä lyhempi kuin kanuunan, mutta haupitsin voi suunnata suuremmalla maksimikorolla. Kaikilla haupitseilla ei kuitenkaan välttämättä voi ampua yläkulmilla (yli 45 astetta). Historiallisesti haupitsin perusajatuksena oli toimia aseena, jolla voitiin ampua tykin painoon nähden raskaita kranaatteja suhteellisen lähellä sijaitsevaan maaliin. Kanuunoilla oli pidempi kantama, mutta ne olivat saman kaliiperisiin haupitseihin verrattuna huomattavan painavia. Ensimmäisessä maailmansodassa 149–155 mm haupitsit olivat tuliasemapainoltaan noin 3 000 – 4 000 kg ja kantamaltaan 8–10 kilometriä. Saman aikakauden 149–155 mm kanuunat painoivat 10 000 – 12 000 kg ja kantoivat 17–22 kilometriä.
Haupitsit oli mahdollista rakentaa suhteellisen kevyiksi, sillä putken lyhyyden takia niissä ei ollut mielekästä käyttää suuria ruutipanoksia. Pieni ruutipanos johti maltilliseen rekyyliin, joka ei asettanut erityisen suuria lujuusvaatimuksia aseen lavetille. Kanuunoissa, joilla tavoiteltiin suurta kantamaa, oli oltava suuret ruutipanokset ja pitkä putki, jotta suuren ruutimäärän palamisen tuottama energia voitiin tehokkaasti hyödyntää. Pitkä putki oli huomattavan painava, ja sen peräytyminen suuren ruutipanoksen työntämänä asetti lavetille ja joustolaitteelle erittäin suuret vaatimukset. Tästä syystä myös kanuunoiden lavetit olivat huomattavan raskastekoisia. Pelkkä kanuunan lavetti saattoi painaa yli kaksi kertaa sen verran kuin kokonainen samankaliiperinen haupitsi.
Suhteellisen keveyden lisäksi haupitsi oli kanuunaa halvempi ja maastokelpoisempi. Haupitsi asetti myös huomattavasti pienemmät vaatimukset vetokalustolle, ja ne olivat usein hevosvetoisia. Kanuunalla puolestaan oli huomattavasti pidempi kantama.
Nykyisin varsinaiset haupitsit ovat verrattain harvinaisia, sillä useimmat kenttätykit ovat yleensä kanuunahaupitseja, joissa yhdistyy kanuunan pitkä putki ja haupitsin suuri koro. Toisaalta nykyiset kanuunahaupitsit ovat myös painoltaan yhteneviä 1. maailmansodan aikaisten kanuunoiden kanssa. 
Toisen maailmansodan aikana yleisimpiä olivat saksalainen 10,5 cm le. FH 18 (Leichtes Feldhaubitze 18) ja neuvostoliittolainen 122 mm haupitsi M1938.
Nykyään pienemmistä kaliipereista on luovuttu raskaan 120 mm:n kranaatinheittimistön kehittyessä, ja yleisimmät kenttätykit ovat 155 mm länsimaissa ja 152 mm (6 tuumaa) Venäjällä.
Lamminpäänlammi (Tammela)

Maantiede

Järven pinta-ala on 13,0 hehtaaria ja sen pituus on 950 metriä ja leveys 200 metriä. Siihen laskee neljä suurempaa ojaa, joista yksi on Mallasoja ja toinen on Heinivahon laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 300 metriä pitkä Salmenoja Pehkijärveen. Järvien korkeusero on kartan mukaan vain 10 senttimetriä.
Järven rantaviiva on 2,2 kilometriä pitkä ja sen ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi peltomaata. Rannalle on rakennettu neljä loma-asuntoa ja maatila. Näihin johtavat tiet eteläpuolelta ohittavalta valtatieltä 10.

Luonnontila

Lamminpäänlammi on ollut aiemmin samaa järviallasta Pehkijärven kanssa, mutta lammi kuroutui siitä irti järvenlaskun yhteydessä 1800-luvulla. Järvien välinen alue maatui ja veden alle jääneet alueet ovat matalia ja vesikasvillisuutta kasvavia rantoja. Lammista on noin puolet avovettä.

Kunnostus

Pehkijärven suojeluyhdistys perustettiin vuonna 2002 ja tarkoituksena on edistää Pehkijärven tilaa. Koska Lamminpäälammi on osa Pehkijärven aluetta, koskettavat yhdistyksen toimet myös sitä. Tästä on osoituksena Pehkijärven vedenpinnan nosto, jonka vaikutukset ulottuvat myös lammille. Hankkeessa ruopataan Salmenojaa veneilylle riittävään syvyyteen.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Pehkijärven nimi kirjoitettiin "Päch järvi". Järvelle oli piirretty eräs ylityspaikka nykyisen Salmenojan kohdalle. Kartassa järven muodoista voi päätellä, että vedenpinta oli tuolloin korkeammalla kuin nykyään. Lammenpäässä ei erotu kartassa ojaa vaan ylityspaikkaan oli piirretty kapeikko. Vielä tuolloin molemmat järvet olivat yhtä, joten Lamminpäälammi on ollut itsenäinen järvi vasta 150 vuotta.
Pehkijärven järvenlaskun historia tunnetaan heikosti. Sopimushetkeä tai itse laskun tapahtumavuosia ei tiedetä. Ensimmäisen järvenlaskun paljastamat maatumat jaettiin vuonna 1836 pidetyssä katselmuksessa, joka sisälsi myös järvien väliin paljastuneen kannaksen. Koska jako toimitettiin samaan aikaan Susikaslammin jaon kanssa, on mahdollista, että molemmat järvenlaskut suoritettiin samanaikaisesti.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimeksi oli kirjoitettu "Lammenpää-lampi", joka sijaitsi Lammenpään talon vieressä.
.mh

.mh on Marshallinsaarten Internet-maatunnus, jonka rekisteröinnistä vastaa Internet Connect Inc. ja sponsoroinnista Cabinet Office of the Marshall Islands. Tunnus ei ole rekisteröitävissä tällä hetkellä, ja rekisteröintisivu on päivitetty viimeksi 1997. Tunnus otettiin käyttöön 1996.
Virtsarakko

Virtsarakko (lat. vesica urinaria) on häpyluun takana sijaitseva sidekudoksen, limakalvon ja sileän lihaksen muodostama, virtsaamisten väliaikoina virtsaa säilyttävä pussimainen elin.
Virtsa tulee rakkoon munuaisten konsentroimana virtsanjohtimia pitkin. Virtsa poistuu rakosta virtsaputkea pitkin. 
Virtsarakon tyhjentäminen, virtsaaminen, perustuu virtsaamisheijasteeseen. Heijaste syntyy, kun virtsarakon seinämiin kohdistuu virtsan aiheuttama venytys. Tieto täydestä rakosta kulkee hermoston välityksellä virtsaamiskeskukseen, joka taas lähettää parasympaattista hermostoa pitkin supistumiskäskyn virtsaputken sulkijalihaksiin.
Pienillä lapsilla heijasteen aiheuttama virtsaamisrefleksi on automaattinen toiminto, jota ihminen oppii säätelemään tietoisesti noin kahden tai kolmen vuoden iässä. Kuitenkin kuivaksi opettelu vaatii lapselta aikaa, ja erityisesti nukkuessa virtsanpidätys voi olla vaikeaa. Tällöin puhutaan yökastelusta.
Virtsarakon erikoispiirre on sen sisäpuolta verhoava uroepiteeli, joka voi venyä huomattavastikin tarvittaessa. Virtsaamistarve voi syntyä jo noin 250 ml:sta virtsaa, mutta jos syntyvä heijaste torjutaan, rakko voi laajentua jopa yli 500 ml vetoiseksi. Jos tarve edelleen torjutaan, rakko tyhjentyy automaattisesti, sillä seinämien sileät lihakset kestävät venytystä vain tiettyyn rajaan asti.

Virtsarakkoon liittyviä sairaustiloja

Mikäli virtsaaminen ei syystä tai toisesta onnistu, voi asentaa joko katetrin virtsaputken kautta tai ulkoisen virtsankeruulaitteen ihon läpi.
Tiputtelu voi olla myös ongelma, jolloin puhutaan virtsan pidätyskyvyn häiriöstä eli virtsainkontinenssista. Tämän vaivan hoitoon on saatavissa lääkehoitoa, ja lantionpohjan lihasten harjoittelulla voi myös apua vaivaan.
Virtsarakossa voi olla myös tulehduksia ja kasvaimia. Virtsarakkotulehdus on varsinkin naisilla yleinen ja kivulias sairaus, joka aiheuttaa mm. tihentynyttä virtsanerityksen tarvetta.
Yliaktiivinen virtsarakko on idiopaattinen eli muista sairauksista riippumaton oireyhtymä, jossa virtsarakon detrusor-lihas on yliherkkä ja toimii yliaktiivisesti. Yliaktiivisen virtsarakon lääkehoidossa on mirabegronin lisäksi käytetty muun muassa muskariinireseptoreja salpaavia, antikolinergisiä lääkeaineita. Suomessa käytössä ovat olleet darifenasiini, fesoterodiini, solifenasiini, oksibutiniini, tolterodiini ja trospiumkloridi.
Abraham Ihle

Johann Abraham Ihle (14. kesäkuuta 1627 - n. 1699) oli saksalainen tähtitieteen harrastaja joka löysi ensimmäisen pallomaisen tähtijoukon M22 vuonna 1665 elokuussa, kun tarkasteli Saturnusta jousimiehessä.
Juan Guillermo Castillo

Ura

Castillo siirtyi tammikuussa 2008 kaksivuotisella sopimuksella brasilialaiseen Botafogoon. Loukattuaan polvensa hän menetti yli puolet kaudesta 2008 ja palasi takaisin vasta seuraavan kauden alussa 24. toukokuuta 2009. Samalla viikolla hän sai myös kutsun Uruguayn maajoukkueeseen vuoden 2010 MM-karsintaotteluihin Brasiliaa ja Venezuelaa vastaan.
Hakojärvi (Kuru, Kallio, pohjoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Karjulanjoen valuma-alueella (35.36), jonka Jänisojan valuma-alueeseen (35.364) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 190,9 metriä mpy.
Tudhaliya IV

Tudhaliya IV oli muinaisten heettiläisten kuningas noin 1237–1209 eaa. Hän loi uuden oikeus- ja jumalanpalvelusjärjestyksen. Lännessä taisteltiin ehkä keskellä Aigeian meren Turkin länsirannikkoa sijaitsevaa Assuwaa vastaan. Sanasta Assuwa polveutunee sana Aasia. Traakiasta tuli heettiläisiä uhkaavia merikansoja. Tudhalija IV eteni ainoana heettiläiskuninkaana koskaan Joonian rannikolle asti. Assyrian kanssa vallinneet ystävälliset välit muuttuivat, kun assyrilaiset tekivät Tukulti-Ninurta I:n aikana suuren ryöstöretken Eufratin länsipuolelle karkottaen alueelta 30000 heettiläistä. Tudhalija kielsi Amurrua käymästä kauppaa Assyrian kanssa, muttei aloittanut sotaa. Tudhalija IV rakensi suurta kuninkaanlinnaa. Assyria ei vielä vallannut koko Syyriaa. Tudhalija IV pystyi vähäksi aikaa valtaamaan Kyproksen.
Tudhaliyan sisar Maathorneferura avioitui Egyptin faraon Ramses II:n kanssa.
Laukauksia viulukotelossa

Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo.
16 millimetrin filmi

16 millimetrin filmi (tai 16 mm) on elokuvaukseen tarkoitettu filmiformaatti. Formaatin kehitti Kodak vuonna 1923 kilpailemaan Pathen 9,5 mm -amatöörifilmiformaatin kanssa. Ammattilaiset ottivat sen sittemmin käyttöön muun muassa televisiouutisten ja dokumenttielokuvien kuvaamiseen. Myöhemmin 8-millimetriset filmiformaatit korvasivat sen amatöörikäytössä. Nykyään ammattikäytössä suositumpi on Super 16 -formaatti ja perinteinen 16 millimetrin filmi on lähinnä vakavien harrastelijoiden ja elokuvaopiskelijoiden käytössä.
16-millimetristä filmiä esiintyy sekä yksi- että kaksiperforoituna. Yksiperforoidussa filmissä on filminsiirtorei'itys vain filmin toisessa laidassa kuvaruutujen välillä ja kaksiperforoidussa filmissä molemmissa laidoissa. Yksiperforoidulla filmillä kuvaruudun toiselle puolelle jäävä tyhjä tila on käytetty usein ääniraitaa varten esityskopioissa ja se on myös yhteensopiva Super 16 -formaatin kanssa, mutta ei sellaisten vanhojen 16 millimetrin filmin kameroiden kanssa, jotka käyttävät vain kaksiperforoitua filmiä. Kaksiperforoitu 16-millimetrinen filmi on nykyään häviämässä. Ainoastaan Kodak valmistaa sitä hyvin pienissä määrin. Yksiperforoitua 16-millimetristä filmiä valmistavat sekä Kodak että Fujifilm, jotka molemmat tarjoavat useimpia 35 millimetrin filmilaatuja myös tässä pienemmässä koossa.
Yleensä filmiä kuvataan 120 metrin (400 ft) keloissa, jolloin nopeudella 24 kuvaruutua/sekunnissa yhdelle kelalle mahtuu noin 11 minuuttia. Harrastelijat käyttävät usein pienempiä 30 metrin keloja, joille voi kuvata hieman alle kolme minuuttia kuvamateriaalia. Normaalia pitemmät 240 metrin filmit tuottavat hankaluuksia esitettäessä, koska ne eivät mahdu pienikokoisiin projektoreihin.
Apulaisprofessori

Apulaisprofessori on Suomessa professorien vakinaistamispolkuun (engl. tenure track) kuuluva uravaihe, joka voi vastata vakinaistamispolun ensimmäistä vaihetta (engl. assistant professor) tai toista vaihetta (engl. associate professor). Näiden vaiheiden jälkeen apulaisprofessorista voi tulla professori (engl professor). Vakinaistamispolut otettiin käyttöön Suomen yliopistoissa vuodesta 2010 alkaen. Suomen nykyiset apulaisprofessuurit sijoittuvat hierarkkisesti yliopistonlehtorin tai yliopistotutkijan ja varsinaisen professorin väliin. 
Apulaisprofessori oli käytössä yliopiston virkana myös aiemmin, vuoteen 1998, jolloin apulaisprofessoreista tuli professoreja. Apulaisprofessorin viran vaatimukset olivat lähes samat kuin professorinkin viran. Apulaisprofessorit nimitti kuitenkin virkaansa yliopisto, kun taas professorit nimitti Suomen tasavallan presidentti. Aiemmin apulaisprofessoria vastasi apulaisen virka, joka oli käytössä vuoteen 1949. Tuolloin määrättiin, asetuksella, että apulaisella tuli olemaan apulaisprofessorin nimi ja arvo. Vuoden 1963 asetuksella muutettiin apulaisen virat apulaisprofessorin viroiksi.
Asim Ademov

Asim Ademov (s. 3. joulukuuta 1968) on bulgarialainen poliitikko. Ademov nousi Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2017. Hänet uudelleenvalittiin 2019 europarlamenttivaaleissa GERBin listalta ja toimii parlamentissa Euroopan kansanpuolueen ryhmässä. Ademov toimii kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan sekä suhteista Maghreb-maihin vastaavan valiokunnan jäseninä.
Jackson Odell

Jackson Odell (2. heinäkuuta 1997 – 8. kesäkuuta 2018) oli yhdysvaltalainen näyttelijä joka esiintyi tv-sarjoissa Goldbergit, Moderni perhe, ja iCarly.
Merete Mazzarella

Signe Merete Mazzarella (o.s. Schreck; s. 4. helmikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.

Elämä ja ura

Mazzarellan äiti oli tanskalainen Annamarie Cleemann ja isä suomalainen suurlähettiläs Fredrik Wilhelm Schreck. Isä oli suomenkielinen, mutta kotona puhuttiin käytännön syistä ruotsia. Mazzarella ei saanut suomenruotsalaista kasvatusta, vaan hän oppi suomenruotsalaisuudesta kirjallisuuden kautta.
Vuosina 1973–1995 Mazzarella työskenteli suomenruotsalaisen kirjallisuuden lehtorina Helsingin yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1981 aiheenaan ruotsalainen Nobel-kirjailija Eyvind Johnson. Mazzarella hoiti pohjoismaisen kirjallisuuden määräaikaista professuuria Helsingin yliopistossa 1995–1998 ja oli viran vakinainen haltija 1998–2008.
Vuonna 2008 Mazzarella sai Vuoden tiedekirja -palkinnon J. L. Runebergin vaimosta Fredrika Runebergista kertovalla teoksellaan Fredrika Charlotta född Tengström: en nationalskalds hustru (suom. Fredrika Charlotta o.s. Tengström: Kansallisrunoilijan vaimo). Hän oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi vuonna 2009 teoksellaan Ingen saknad, ingen sorg: en dag i Zacharias Topelius liv (suom. Ei kaipuuta, ei surua: päivä Zacharias Topeliuksen elämässä). Mazzarellan teos Själens nattsida valittiin vuoden 2015 Runeberg-kirjallisuuspalkintoehdokkaaksi.
Mazzarellan puoliso on Lars Hertzberg.
Rauli Lehtonen

Rauni Ragnar ”Rauli” Lehtonen (17. kesäkuuta 1928 Tampere – 19. maaliskuuta 2014) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. 
Lehtonen alkoi käyttää etunimenään taiteilijanimeä Rauli näyttelijäkollegansa Elsa Rantalaisen kehotuksesta. Lehtonen oli Tampereen Teatterin pitkäaikainen johtaja vuosina 1963–1988. Joensuun kaupunginteatterin johtajana hän oli 1955–1959.
Heti ensimmäinen Rauli Lehtosen vuosi Tampereen Teatterissa oli menestys, sillä vuonna 1963 teatterissa sai ensi iltansa yleisön suuren suosion saavuttanut West Side Story. Tuotanto sai kiittävät arvostelut jopa New York Times -lehdessä.
Lehtonen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1970 ja hänelle myönnettiin teatterineuvoksen arvonimi vuonna 1982.
Lehtosen puoliso oli Liisa Helena Kauppinen (s. 1928).
Pär Mårts

Pär Mårts (s. 30. huhtikuuta 1953) on ruotsalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän toimi Ruotsin jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana vuosina 2011-2016.
Ville Kyrönen

Wilhelm ”Ville” Kyrönen (14. tammikuuta 1891 Nilsiä – 24. toukokuuta 1959 New York Yhdysvallat) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa maastojuoksukilpailussa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi. Suomen joukkue voitti juoksussa joukkueolympiahopeaa, mutta koska Kyrönen oli neljänneksi nopein suomalainen, häntä ei laskettu kuuluvaksi Suomen joukkueeseen. Kilpailussa vain maan kolmen nopeimman pisteet vaikuttivat joukkueen sijoitukseen. Lisäksi hän kilpaili maratonjuoksussa vuosien 1924 ja 1932 kesäolympialaisissa.
Pertti Niemi & Odessa

Pertti Niemi & Odessa on suomalainen tanssimusiikkia soittava yhtye joka on perustettu vuonna 1970.