google/wiki40b huggingface dataset:
B. Alvin Drew

Koulutus

Vuonna 1984 Drew suoritti kaksi alemman tason korkeakoulututkintoa Yhdysvaltain ilmavoimien akatemiassa (United States Air Force Academy) pääaineinaan fysiikka ja avaruustekniikka sekä ylemmän tutkinnon Embryn—Riddlen ilmailuyliopistossa pääaineenaan ilmailutiede.

Sotilasura

Drew valmistui Yhdysvaltain ilmavoimien akatemiasta vänrikiksi vuonna 1984. Hänen koulutettiin helikopterilentäjäksi, ja hän on lentänyt muun muassa Black Hawk -helikopteria Persianlahden sodassa. Hän valmistui testilentäjäksi vuonna 1994 ja on lentänyt 3000 lentotuntia 30 eri konetyypillä. Nykyiseltä sotilasarvoltaan Drew on ilmavoimien eversti. Hänelle on myönnetty useita kunniamerkkejä ansioistaan muun muassa Persianlahden sodassa.

Astronauttiura

Drew valittiin astronauttikoulutukseen vuonna 2000. Hän on työskennellyt erilaisissa teknillisissä tehtävissä. Ensilentonsa Drew suoritti Endeavour-avaruussukkulalla (STS-118) tehtäväspesialistina (päälentäjä). Alun perin miehistöön sijoitettu Clayton Anderson määrättiin edellisellä lennolla korvaamaan Kansainvälisellä avaruusasemalla Maahan palannut astronautti Sunita Williams. Drew osallistui myös lennolle STS-133.
Pupuhuhta

Pupuhuhta on asuinalue Kangasvuoren kaupunginosassa Jyväskylässä. Se kuuluu Huhtasuon suuralueeseen. Pupuhuhdasta Jyväskylän keskustaan on matkaa noin neljä kilometriä. 
Pupuhuhdassa on muun muassa keilahalli, pub-ravintola Fun Pub, perhepuisto ja vanhusten hoitokoti. Alueelta löytyy kerrostaloja ja muutamia rivitaloja. Pupuhuhdan kerrostalot rakennettiin pääosin 1970-luvun aikana, joista suurin osa on sittemmin saneerattu. Osa alueella sijainneista Jyväskylän kaupungin vuokra-asunnoista on myyty yksityisille yhtiöille 2010-luvun aikana.
Väestöltään Pupuhuhta on yksi monikulttuurisimmista alueista Jyväskylässä. Alueen väkiluku on noin 2 200.

Historiaa

1960- ja 1970-lukujen muuttoliikkeen aikana oli nopea tarve saada lisää asuntoja, minkä vuoksi Pupuhuhdan asuinalue rakennettiin kiireellä monen muun lähiön tavoin. Alueen rakennuskannasta suurin osa on valmistunut vuosien 1974–1979 aikana.
Pupuhuhtaan valmistui ala-aste vuonna 1982. Koulun tiloissa alkoi myös päiväkotitoiminta vuonna 1996. Pupuhuhdan koulu joutui lakkautusuhan alle syksyllä 2013, mutta sitä ei vielä lakkautettu. Pupuhuhdan koulun ja päiväkodin toiminta kuitenkin lopulta lakkautettiin kesäkuussa 2019. Niiden toiminta siirtyi elokuussa 2019 käyttöön otetun Kangasvuoren päiväkoti-koulun tiloihin.

Pupuhuhdan maine

Lähes koko muun Huhtasuon suuralueen tavoin Pupuhuhta on pitkään kärsinyt huonosta maineesta, ja saanut negatiivista huomiota mediassa; esimerkiksi vuonna 2013 Iltalehti listasi Pupuhuhdan Suomen ”väkivaltaisimpien lähiöiden” joukkoon. Pupuhuhdassa on ilmennyt myös paljon työttömyyttä; vuonna 2015 alueen työttömyysasteeksi mitattiin noin 30 %, mutta esimerkiksi vuonna 1995 Pupuhuhdan työttömyysaste oli 40 %, joten se on kuitenkin laskenut roimasti. Lisäksi Pupuhuhdan rakentamista korkean ja eristävän mäen päälle on pidetty epäonnistuneena ja huonosti suunniteltuna päätöksenä, joka on lisännyt asukkaiden epäviihtyisyyttä.
Aluetta ja sen asukkaiden hyvinvointia onkin pyritty kehittämään erilaisilla hankkeilla. Monien paikallisten sekä poliisin mukaan Huhtasuon suuralueen paha maine on kuitenkin liioiteltu, ja alue on rauhoittunut vuosien aikana.
Erik Toivanen (tietokilpailija)

Erik Toivanen (s. 18. huhtikuuta 1947 Pieksämäki) on suomalainen hammaslääkäri, joka voitti Suomen Tietoviisas -tietokilpailun seitsemän kertaa peräkkäin 1990-luvulla. Hän on kertonut aloittaneensa tietokilpailemisen 1960-luvulla, mutta ei enää nykyään osallistu tietokilpailuihin. Toivasen osaamisalueita olivat urheilu, historia, maantiede ja taide. Toivanen oli yksi Viisasten kerhon jäsenistä.

Visailuohjelmat

Toivanen kilpaili seuraavissa television visailuohjelmissa: Suomen Tietoviisas, Haluatko miljonääriksi?, Kotomaan tietäjät ja Tupla tai kuitti. Hän kilpaili myös radio-ohjelmassa Ota tai jätä.

Suomen Tietoviisas

Ensimmäisen Suomen Tietoviisas -kilpailun voitti tamperelainen Timo Mesimäki keväällä 1990, mutta jo samana syksynä Suomen Tietoviisaan arvon otti mikkeliläinen hammaslääkäri Erik Toivanen, joka sitten voitti visailun seitsemän kertaa peräkkäin. Vuonna 1993 ohjelmaa ei esitetty. Viimeisessä kilpailussa vuonna 1998 Toivanen hävisi kahdella pisteellä, kun häntä vastaan asettui Etelä-Suomen läänin joukkue: Lauri Ranta Kärkölästä ja Yrjö Salin Helsingistä. Vuonna 1997 Ranta oli tullut kilpailussa toiselle ja Salin kolmannelle sijalle.

Haluatko miljonääriksi?

Vuosituhannen vaihteessa Toivanen osallistui pari kolme kertaa Haluatko miljonääriksi? -ohjelmaan pääsemättä kuitenkaan alkukarsinnoista läpi piinapenkille. Eräs näistä jaksoista esitettiin 18. joulukuuta 1999, jolloin alkukarsinnassa piti asettaa neljä saksankielistä lukua suuruusjärjestykseen (Toivasella meni vastaus väärin). Erään toisen jakson alkukarsintakysymyksessä Toivasella meni väärin kysymys, jossa piti asettaa rintaliivien koot oikeaan järjestykseen.
Nikke Isomöttönen

Nikke Isomöttönen on jyväskyläläinen musiikkipedagogi, kuoronjohtaja ja kapellimestari. Hänen johtamiaan kuoroja ovat Mieskuoro Sirkat, Jyväskylän oopperakuoro sekä Jyväskylän sotaveteraanikuoro. Lisäksi Isomöttönen johtaa perustamaansa Jyväskylän ammattikorkeakoulun jousiorkesteria JAMKin jouset sekä Jyväskylän puhallinorkesteria. Isomöttönen vierailee Jyväskylä Sinfonian johtajana ja opettaa orkesterinjohtoa Jyväskylän ammattikorkeakoulussa. Vuoden 2012 alusta Isomöttönen on toiminut Mikkelin kaupunginorkesterin intendenttinä.
Veikko Marttinen

Veikko Kalmari Marttinen (1. joulukuuta 1917 Helsinki – 23. maaliskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Marttinen oli Taiteilijaliitto 58:n perustajajäseniä sekä Taidemaalariliiton ja Kuvataiteilijasenioreiden jäsen. Hän asui Lallukan taiteilijakodissa vuosina 1957–2003. 
Marttinen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1968.

Opinnot

Marttinen opiskeli 1930-luvulla ensin Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa.

Taiteellisesta työstä

Taiteellisen debyyttinsä Marttinen teki vuonna 1949 Helsingissä. Tämän jälkeen hänen teoksiaan on ollut esillä lukuisissa kotimaisissa taidenäyttelyissä sekä kansainvälisesti muun muassa Ruotsissa, Ranskassa, Kiinassa, Saksassa, Brasiliassa ja Monacossa. Tuotteliaan uran seurauksena Marttisen teoksia on päätynyt lukuisiin yksityiskoteihin, toimitiloihin ja taidekokoelmiin. Julkisesti esillä olevista teoksista merkittävimpiä ovat Pohja-yhtymän (nyk. Lähitapiola) pääkonttoriin toteutetut seinämaalaukset, Ateneumin taidemuseossa esillä oleva Taiteilija ja malli ja ortodoksiselle kirkolle vuosina 1955–1961 tehdyt ikonostaasit ja alttaritaulut.   

Perhe

Veikko Marttisella oli viisi lasta ja useita lapsenlapsia. Hän oli naimisissa ensin Nora Mäkisen kanssa ja myöhemmin Ulla Marttisen (o.s. Malmivaara) kanssa.
Karbalan taistelu

Karbalan taistelun historiallisuus

Tiedot Karbalan taistelusta perustuvat myöhäiseen muistitietoon, eikä itse taistelusta tai sen päähenkilöistä ole löydetty aikalaistietoa tai arkeologisia jälkiä. Husainin joukkojen kooksi ilmoitetaan šiialaisissa lähteissä 70 tai 72, kun taas Jazidin joukkojen suuruudeksi on kerrottu erilaisia lukuja, kuten 4 000 , 30 000 tai "historioitsijoiden yksimielisen raportin mukaan" jopa 80 000, missä eivät vielä ole mukana täydennysjoukot.   Husainin joukojen koosta kerrtovissa luvuissa 70 ja 72 on symbolinen ulottuvuutensa: Elimin keitaalla oli 70 palmua (2. Moos. 15:27) ja Mooseksella heilutusuhri-vaskea 70 talenttia (2. Moos. 38:29). Haditheissa marttyyrille varattujen paratiisin neitojen lukumäärä on 70 tai 72. 

Karbalan taistelu muistuttaa juutalaisten pääsiäistä siinä, että uskonnon tärkein vuosittainen juhla on rakennettu historialliseksi ajatellun tapahtuman ympärille (juutalaisilla exodus), joista ei kuitenkaan ole nykytieteen vahvistamaa näyttöä.
Sepänlampi (Ikaalinen)

Maantietoa

Sen pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Lampi sijaitsee peltomiseman keskellä ja sen lähiympäristö on suota. Siihen ei laske yhtään ojaa ja sen laskuoja lähtee lounaiskulmasta ja virtaa 500 metriä laskien Kyrösjärven Majoosselällä Kirkkolahteen. Rantaviiva on 600 metriä pitkä. Rantaan ei ole rakennettu mitään eikä sinne johda tietä. Lähimmät rakennukset kuuluvat läheiselle Sepän maatilalle.
Soili Markkanen

Soili Markkanen (s. 24. elokuuta 1946 Rautalampi) on suomalainen näyttelijä. Markkanen kävi Suomen Teatterikoulun 1965–1968. Hän on näytellyt Kuopion kaupunginteatterissa vuosina 1976–1981 ja Tampereen Työväen Teatterissa vuodesta 1985.
Vanadyyliasetyyliasetonaatti

Valmistus ja ominaisuudet

Vanadyyliasetyyliasetonaattia valmistetaan vanadyylisulfaatista ja asetyyliasetonista tai vaihtoehtoisesti kuumentamalla divanadiinipentoksidin etanoliliuosta rikkidioksidin ja asetyyliasetonin kanssa. Rikkidioksidi toimii reaktiossa pelkistimenä.
Vanadyyliasetyyliasetonaatissa vanadiini on viisikoordinoitunut ja muodostaa kaksoissidoksen happiatomiin ja koordinaatiosidoksen kahden asetyyliasetonaatti-ionin happiatomien kanssa. Rakenne on neliöpohjainen pyramidi ja vanadiinin ja happiatomin välinen sidos on 157–158 pm pitkä ja ekvatoriaaliset koordinaatiosidokset hieman tätä pidempiä.

Käyttö

Vanadyyliasetyyliasetonaattia käytetään orgaanisessa kemiassa hapettamaan yhdisteitä tert-butyylihydroperoksidin kanssa käytettynä. Sitä käytetään muun muassa allyylisten alkoholien hapetukseen, jolloin reaktiotuotteena muodostuu epoksidi. Reaktio on hyvin stereoselektiivinen ja tuottaa suurimmaksi osaksi cis-epoksidin. Toinen usein epoksidoinneissa käytettävä yhdiste m-CPBA tuottaa pääasiassa trans-epoksideja. Vanadyyliasetyyliasetonaatin ja tert-butyylihydroperoksidin yhdistelmää käytetään myös hapetettaessa tertiäärisiä amiineja amiinioksideiksi ja sulfideja sulfoksideiksi. Yhdisteen käyttöä epäsymmetrisen hapetuksen katalyyttinä on myös tutkittu.
Eräiden muiden vanadiiniyhdisteiden ja kompleksien tavoin vanadyyliasetyyliasetonaatti stimuloi kahden sokeriaineenvaihduntaan vaikuttavan entsyymin proteiinikinaasi B:n ja glykogeenisyntaasikinaasi-3:n fosforyloimista ja inhiboi tyrosiinifosfataasientsyymiä. Täten se toimii insuliinia matkivana yhdisteenä ja sen ja muiden vastaavien aineiden käyttöä diabeteksen hoidossa tutkitaan. Vanadyyliasetyyliasetonaatin on todettu aktivoivan entsyymien fosforylaatiota yhtä voimakkaasti kuin, jos insuliinikonsentraatio olisi 100 nM.
Down in the Valley

Juoni

Elokuvan alussa päähenkilö Tobe tapaa cowboyhenkisen Harlanin. Henkilöt menevät rannalle, jossa he tutustuvat hieman toisiinsa. Onni ei jatku kauan, sillä Harlan joutuu ”napit vastakkain” teini-ikäistä Tobea suojelevan Toben isän kanssa. Vähitellen tilanne Toben perheessä kiristyy.
Kiristyminen päättyy siihen, että Harlan haluaa karata Toben kanssa. Tobe ei suostu siihen, ja tästä kimmastunut Harlan ampuu Toben vahingossa sairaalakuntoon. Harlan lähtee pakoon. Toben isä lähtee poliisivoimien kanssa jahtaamaan Harlania, ja ampuu tämän lopulta kuoliaaksi.
Fenyylielohopeakloridi

Ominaisuudet

Fenyylielohopeakloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain hyvin niukasti veteen. Fenyylielohopeakloridi liukenee hieman etanoliin ja paremmin muun muassa dietyylieetteriin, bentseeniin ja pyridiiniin. Fenyylielohopeakloridi on stabiilia ilman ja veden vaikutuksille. Hiilidioksidin kanssa yhdiste reagoi muodostaen ketoneja.

Valmistus ja käyttö

Fenyylielohopeakloridin valmistukseen on useita eri tapoja. Käytettyjä ovat muun muassa saostaminen fenyylielohopea-asetaatin vesiliuoksesta natriumkloridin avulla, aniliinin diatsoniumsuolan ja elohopea(II)kloridin reaktio kupari(I)kloridin toimiessa katalyyttinä, bentseenin ja elohopea(II)kloridin välinen reaktio ja transmetallaatioreaktio elohopea(II)kloridin ja organotinayhdisteiden tai Grignard-reagenssien kanssa.
Fenyylielohopeakloridia voidaan käyttää maataloudessa fungisidina erityisesti siementen käsittelyyn. Biokemiallisissa tutkimuksissa sitä voidaan myös käyttää proteiinien sisältämien kysteiiniaminohappojen tioliryhmien muokkaamiseen. Fenyylielohopeakloridissa sidos fenyyliryhmän ja elohopean välillä on heikko ja katkeaa suhteellisen helposti ja yhdisteen käyttö reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä perustuu tähän. Aine reagoi alkeenien kanssa muodostaen fenyloituja alkeeneja ja alyyliset alkoholit reagoivat fenyloiduiksi alkoholeiksi tai aldehydeiksi.
Martti Kykkling

Martin (Martti) Kykkling (entinen Kyckling; 7. toukokuuta 1857 Säkkijärvi – 28. syyskuuta 1917 Virolahti) oli virolahtelainen maanviljelijä ja liikemies joka oli nuorsuomalaisten kansanedustajana 1910-luvulla.
Kykklingin vanhemmat olivat maakauppias Martin Kyckling ja Anna Erikintytär. Hän toimi maanviljelijänä ja maakauppiaana Virolahdella. Kykkling harjoitti lisäksi puutavaran ja kiven vientiä ulkomaille.
Kykkling oli kansanedustajana 1914–1917 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli ollut jo aiemmin mukana säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyn jäsenenä vuosina 1899–1906. Kykkling toimi myös Virolahden kuntakokouksen esimiehenä.
Martti Kykkling oli naimisissa vuodesta 1884 Vilhelmiina Pohjolan kanssa.
Pseudoäärellinen kunta

Kunta  on pseudoäärellinen jos  on kvasiäärellinen ja jokaista äärellisviritteistä absoluuttisesti kokonaista -algebraa  kohti on olemassa -algebrahomomorfismi .
Pseudoäärelliselle kunnalle pätee:
 on pseudoäärellinen, jos ja vain jos  on kvasiäärellinen ja jokaisella :n suhteen absoluuttisesti jaottomalla varistolla on -arvokohta :ssä.
Olkoon  kvasiäärellinen kunta, jolle jokaista äärellisviritteistä absoluuttisesti kokonaista -algebraa  kohti, missä  on äärellinen tai numeroituvasti ääretön, on olemassa -algebrahomomorfismi . Tällöin  on pseudoäärellinen.
Gae Aulenti

Gaetana ”Gae” Aulenti [ˈɡaːe auˈlɛnti] (4. joulukuuta 1927 Palazzolo dello Stella, Friuli – 31. lokakuuta 2012 Milano) oli italialainen arkkitehti ja muotoilija. Hän tuli tunnetuksi suurista taidemuseoprojekteista, kuten entisen rautatieaseman muuttamisesta Musée d’Orsayksi Pariisissa 1980–1986. Hänen töitään ovat myös nykytaiteen galleria Pompidou-keskuksessa Pariisissa, Palazzo Grassin muuntaminen taidemuseoksi Venetsiassa (1985–1986) sekä aasialaisen taiteen museo San Franciscossa (2000–2003). Aulenti oli yksi harvoista sodanjälkeisen Italian naisarkkitehdeista.
Triesten lähellä syntynyt Gae Aulenti opiskeli arkkitehtuuria Milanossa. Hän työskenteli art directorina muotoilulehti Casabella-Continuitàssa (myöhemmin Lotus International Magazine) vuodesta 1955 vuoteen 1965, ja istui sen jälkeen lehtiyhtiön hallituksessa. Lehtityön ohella Aulenti väitteli tohtoriksi ja opetti Venetsian arkkitehtuurikoulussa 1960–1962 ja Milanossa 1964–1967. Hän teki myös muotoilutöitä La Rinascente -tavaratalolle ja suunnitteli kalusteita Zanottalle, kuten ruostumattomasta teräksestä valmistettu kokoontaittuva ohjaajantuoli April sekä Sanmarco-lasipöytä. Aulenti toimi myös Italian muotoilijajärjestö ADIn varapuheenjohtajana.
Vuonna 1981 hänet valittiin suunnittelijaksi muuttamaan Victor Laloux’n vuonna 1900 valmistunut Orsayn rautatieasema taidemuseoksi. Siitä seurasi muita museosuunnitteluhankkeita eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa. Hänen suunnitelmiensa mukaan Italian vanha lähetystörakennus Berliinissä muutettiin tiedeakatemiaksi. Vuonna 2011 valmistui italialaisen Perugian lentokentän laajennus Aulentin suunnitelmien pohjalta.
Aulenti tuli 1960-luvulta alkaen tunnetuksi myös valaisinten suunnittelijana. Hänen tunnettuja töitään ovat teleskooppisella varrella varustettu Pipistrello-pöytävalaisin (1965) sekä yhdessä Piero Castiglionin kanssa tehdyt valaisimet 1980- ja 1990-luvuilla. Aulentin tunnetuimpia huonekaluja on minimalistinen sohvapöytä, joka muodostuu paksusta neliömäisestä lasilevystä, jota kannattelee neljä kääntyvää teollisuuspyörää. Aulenti teki myös teatterilavastuksia ja suunnitteli myymälöitä muotitaiteilija Adrienne Vittadinille.
Vähän ennen kuolemaansa 2012 Aulenti palkittiin elämäntyöstään Milanon trienniaalissa. Ensimmäisen palkintonsa hän sai sieltä jo 1964, ja hän toimi triennaalin johtoryhmässä 1977–1980. Vuonna 1991 hänelle myönnettiin japanilainen Praemium Imperiale -palkinto. Hän sai myös Ranskan Kunnialegioonan ritarin arvon sekä American Institute of Architects -järjestön kunniajäsenyyden.
Pont Royal

Pont Royale on Pariisissa sijaitseva silta, joka ylittää Seine-joen. Silta on kolmanneksi vanhin Pariisin kaupungin alueella oleva silta. Sitä vanhempia ovat vain Pont Neuf ja Pont Marie. 
Siltä yhdistää Seinen oikean rannan Louvren linnan eteläisen siiven ns. Flore-paviljongin kohdalla vasempaan rantaan ja siellä sijaitsevat rue du Bacin ja rue de Beaunen alkupisteet. 
Rakennelma muodostuu viidestä täysimittaisesta holvikaaresta. Lisäksi sen rakanteisiin on merkitty veden korkeuden mittari, josta voidaan seurata Seinejoen vedennousun korkeutta.

Historia

Vuonna 1632 Urakoitsija Pidou toteutti rahoittaja Barbierlle puisen siltarakennelman samalla paikalla kuin nykyinen siltä sijaitsee. Silta nimettiin Anna Itävaltalaisen mukaan pyhän Annan sillaksi tai toisaalta nimenä oli myös punainen silta, joka tuli sillan värin mukaan. Silta korvasi vanhan lossin, jonka mukaan rue de Bac on saanut nimensä. Lossi oli välittänyt liikennettä vuodesta 1650 alkaen. 
Uusi silta oli rakenteiltaan heikko ja sitä piti kunnostaa ensimmäistä kertaa jo vuonna 1649 ja sittemmin se rakennettiin uudelleen tulipalon jälkeen 1654. Vuonna 1656 Seinejoen tulvat veivät sillan mennessään. Silta rakennettiin uudelleen 1660 ja sitä vahvistettiin 1673. Jälleen vuonna 1684 tulvat veivät sillan mennessään, ja Madame de Sévignén mukaan kahdeksan sillan kaarta tuhoutui.
Lopultakin vuosina 25. lokakuuta 1685 ja 13. kesäkuuta 1689 välisenä aikana se korvattiin kivestä rakennetulla sillalla. Sillan rakennuskustannuksista vastasi kokonaisuudessaan kuningas Ludvig XIV, joten silta nimettiin hänen mukaansa kuninkaalliseksi sillaksi (Pont Royale). Sillan rakentajina toimivat Jacques Gabriel, Jules Hardouin-Mansart sekä François Romain. Silta toimi 1700-luvulla mitä erilaisimpien tapahtumien pitopaikkana. 
Vallankumouksen jälkeen sillan nimeksi tuli Kansallinen silta (Pont National) sekä sittemmin Tuileries’n silta (Pont des Tuileries). Sillalle Napoleon sijoitti myös Tuileries’n linnaa puolustavat kanuunansa, siellä sijaitsivat kansalliskokous sekä Maximilien de Robespierren johtama Yleisen hyvän valiokunta (Comité de salut public). 
Siltaa korjattiin vuosina 1859 ja 1939. Se on Ranskassa luokiteltu historialliseksi monumentiksi kuten myös kaksi vanhempaa siltaa.
Anton Axelsson

Seuraura

Axelssonin kasvattajaseura on Kungälvs IK. Hän siirtyi juniorina sittemmin Frölunda HC:hen, jossa Axelsson voitti J18 Allsvenskanin mestaruuden vuosina 2003 ja 2004. Detroit Red Wings varasi hänet 192. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2004. Axelsson voitti Frölundassa myös J20 SuperElitin mestaruuden vuonna 2005 ja hopeaa vuonna 2006. Kaudella 2004–2005 hän voitti myös koko J20 SuperElitin runkosarjan syöttöpörssin ja sijoittui Mora IK:n Jens Jakobsin kanssa pistepörssissä kolmanneksi tehoilla 12+30=42. Axelsson voitti myös kevään 2005 pudotuspelien syöttöpörssin viidellä syötöllään.
Kaudeksi 2005–2006 Axelsson nostettiin kaksivuotisella sopimuksella Frölundan Elitserien-joukkueeseen, jossa hän teki kyseisellä kaudella myös Elitserien-debyyttinsä. Tulokaskausi toi Axelssonille 39 runkosarja- ja 11 playoff-ottelussa yhteensä tehot 3+3=6. Hän voitti Elitserien-hopeaa keväällä 2006. Toisella kaudellaan 2006–2007 Axelsson teki runkosarjassa 12 pistettä. Hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla kasvattajaseurassaan Kungälvs IK:ssa, I-divisioonassa.
Huhtikuussa 2007 Axelsson teki kaksivuotisen sopimuksen Timrå IK:n kanssa. Hän teki kaudella 2007–2008 Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 10+10=20, kuten myös kevään 2008 pudotuspeleissä tehoilla 2+2=4. Kahden Timråssa vietetyn kauden jälkeen Axelsson teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa huhtikuussa 2009.
Kaudeksi 2011–2012 Axelsson palasi kaksivuotisella sopimuksella Frölundaan. Kaudella 2012–2013 hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +12. Kaudella 2013–2014 Axelsson jakoi sen Nicklas Lasun ja Christoffer Perssonin kanssa lukemalla +10. Kesäkuussa 2014 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Frölundan kanssa. Kauden 2014–2015 aikana Axelsson voitti Mestarien liigan hopeaa.
Kesällä 2015 Axelssonilta leikattiin sekä ranne, lonkka että olkapää, joten hän aloitti kautensa 2015–2016 vasta joulukuun 2015 lopulla neljän ottelun lainalla HockeyAllsvenskanissa aiemmassa seurassaan Timråssa. Axelsson pelasi Frölundassa runkosarjan aikana 19 ottelua ja CHL:ssä kaksi ottelua. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Axelsson voitti myös CHL:n mestaruuden. Lokakuussa 2016 hän ilmoitti omalla Twitter-tilillään lopettaneensa pelaajauransa. Axelssonin päätöksen taustalla oli loukkaantumiset.

Maajoukkueura

Axelsson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006. Hän pelasi myös U-18 Junior World Cupissa vuonna 2003. Yhteensä Axelsson pelasi 20 nuorten ja 17 poikien maaottelua.

Muuta

Axelssonin isoveli Per-Johan pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yli 800 NHL-ottelua ja oli voittamassa olympiakultaa Torinossa 2006.
Vincenzo Cerulli

Vincenzo Cerulli (20. huhtikuuta 1859 – 30. toukokuuta 1927) oli italialainen tähtitieteilijä ja Teramon observatorion perustaja.
Hän ansaitsi fysiikan loppututkinnon Rooma Sapienza-yliopistosta vuonna 1881.
Kristiansund

Historia

Paikalta on löydetty asutuksen jälkiä, jotka on ajoitettu vuoteen 6000 eaa. Ennen kaupunkioikeuksien saantia 1742 paikkakunta oli Trondheimin ja Bergenin alainen kauppapaikka ja luotsiasema (norj. ladested) 1600-luvulla. Kapakalan tuotanto ja vienti olivat tuolloin pääelinkeinoina. Tutkimusmatkailun ja vientituotanon ansiosta kaupungista kasvoi merenkulkupaikka, jolla oli oma laivasto.
Saksalaiset lentokoneet tuhosivat kaupungin 1940, minkä jälkeen kaupunki sai modernimman ja värikkäämmän yleisilmeen jälleenrakennuksen yhteydessä. Vuonna 1964 Gripin kunta ja Nordlandetin saari liittyivät kuntaan. Frein kunta liittyy Kristiansundiin 2008.

Elinkeinoelämä ja kulttuuri

Kalastus ja kalatuotteiden jalostus ovat perinteisesti olleet pääelinkeinoja. Valtaosa Norjan troolareista on rakennettu Kristiansundissa. Kaupunki on myös logistiikan ja kalastuslaivaston huollon keskus. Pohjanmeren öljykenttien huoltotoiminta on tärkeä elinkeino, joten Statoil, Shell ja Hydro pitävät toimipisteitään kaupungissa.
Kristiansundin suomalainen ystävyyskaupunki on Kokkola.

Liikenneyhteydet

Kvernbergetin lentokenttä kaksi kilometriä kaupungin keskustasta on tärkeä solmukohta öljyteollisuudelle. Kaupungista on myös nopea laivayhteys Trondheimiin. Eurooppatie E-39 yhdistää kaupungin Moldeen etelässä ja Trondheimiin idässä. Eräs maailman vanhimmista yhtäjaksoisesti toimineista julkisista liikenneyhtiöistä, Sundbåtan, on kuljettanut ihmisiä salmen yli Kristiansundiin vuodesta 1876.
Norjan lentoasemilla paikkakunnan nimi kirjoitetaan usein muotoon Kristiansund N erotukseksi Kristiansandin kaupungista (jonka perään puolestaan usein liitetään S-kirjain).
Audaz (1898)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 6. kesäkuuta 1924.
Von Hellens

Von Hellens on suomalainen vapaaherrallinen aatelissuku. Professori Carl Niclas Hellenius aateloitiin vuonna 1816 ja otti käyttöön nimen von Hellens. Suku introdusoitiin Ritarihuoneeseen sukuna numero 173. Hänen pojanpoikansa Lars Theodor von Hellens korotettiin vuonna 1895 vapaaherraksi ja introdusoitiin numerolla 61. Suvun aatelinen haara sammui vuonna 1901, jonka jälkeen vain vapaaherrallinen jäi jäljelle.
Suku hallitsi Kuusiston kartanoa Piikkiössä. Myös af Enehielm -aatelissuku on lähtöisin porvarillisesta Hellenius-suvusta.