google/wiki40b huggingface dataset:
Metsälukki

Ulkonäkö ja koko

Metsälukin väri vaihtelee voimakkaasti, mutta yleensä selän keskellä erottuu leveä, tumma satulakuvio. Koiraiden kylkien pohjaväri on usein hyvin vaaleanruskea ja satulakuvio tummanruskea tai joskus lähes musta. Naaraat ovat pohjaväriltään tummempia ja satulakuvio on toisinaan epäselvä. Metsälukin selkäpuolella on usein myös pieniä, vaaleita nystyjä. Pyyntileuan eli pedipalpin polven kärki on sisäsivulta leventynyt. Metsälukin katse suuntautuu sivuille ja aavistuksen yläviistoon. Terävänystyinen silmäkumpu on suunnilleen yhtä pitkä kuin leveäkin. Silmäkummun ympärillä on vaihteleva määrä pieniä piikkejä.
Naaraiden ruumiin pituus on 6,4–8,2 mm ja koiraiden 4,2–5,3 mm. Metsälukin jalkojen väritys vaihtelee kellertävänruskeasta tummahkon ruskeaan ja niissä saattaa olla lähes mustanruskeaa kuviointia. Jalkojen reidet ovat okaiset. Jalkojen pituus ja paksuus voivat vaihdella melko paljon eri yksilöiden välillä. Pisimmän eli toisen raajaparin pituus on 30–40 mm.
Metsälukki muistuttaa varsinkin nuorena seinälukkia (Phalangium opilio).

Elintavat

Metsälukki elää hyvin monipuolisissa ympäristöissä, mutta suosii etenkin metsäisiä elinympäristöjä. Sitä voi tavata myös puistoista, puutarhoista, soilta, rannoilta ja puuttomilta tunturipaljakoilta. Päivisin metsälukki lepäilee yleensä kasveilla, puunrungoilla ja toisinaan myös talojen seinillä. Puutarhassa metsälukki on hyödyllinen hyönteisten saalistaja.
Suomessa metsälukkia tavataan huhti-toukokuusta aina syys-lokakuulle saakka. Metsälukit ovat yksivuotisia. Syksyllä munitut munat talvehtivat.

Levinneisyys

Metsälukki on levinnyt Euroopassa laajalle ja se on siellä yleinen laji. Myös Suomessa se on yleinen ja sitä tavataan ainoana lukkilajina koko maassa. Pohjoisin havainto lajista on Nuorgamista. Metsälukkia tavataan myös Pohjois-Amerikassa, Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa.
Henrik Österman

Henrik Mårteninpoika Österman (n. 1718 Taivassalo – 25. elokuuta 1786 Tukholma) oli Tukholman nuotanvetäjien suomalainen oltermanni ja lahjoittaja.
Östermanin vanhemmat olivat ratsutilallinen Mårten Österman ja Saara Juhontytär. Östermanin suku oli tunnettuja suomalaisia nuotanvetäjiä Tukholmassa, ammatin harjoittajia kutsuttiinkin nimellä notfinne eli nuottasuomalainen. Hänen setänsä Johan Johaninpoika Österman oli ollut nuotanvetäjien johtajana eli oltermannina ja edustajana Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoneuvostossa. Österman seurasi setänsä jälkiä 1765. Hän tuki seurakuntaa taloudellisesti avustamalla kirkon sakariston rakentamistyössä ja lahjoittamalla kirkkoon saarnatuolin. Hänen ansiostaan kirkossa pidettiin myös ruotsinkielisiä jumalanpalveluksia ja saatiin niistä seurakunnalle ns. penkkirahoja. Östermanin kuoltua 1786 hänen paikkaansa kirkkoneuvostossa pidettiin kaksi vuotta varattuna hänen saman nimiselle pojalleen, kauppias ja oluenpanija Henrik Östermanille. Tukholmasta joiksikin vuosiksi muualle muuttaneesta pojasta tuli isänsä tavoin kirkkoneuvos kuitenkin vasta parinkymmenen vuoden päästä.
Östermanin puoliso vuodesta 1749 oli Anna Matsintytär Naulin (s. noin 1729). Myös yksi perheen pojista, Johan (1751-1778), oli nuotanvetäjä.
Uros (yritys)

UROS on suomalainen yritys, joka toimii kansainvälisten mobiiliratkaisujen ja esineiden internetin (IoT) parissa. Yrityksen nimi tulee sanoista universal roaming solutions, mikä liittyy siihen että se tarjosi ratkaisun roaming-maksuihin. Yritys on perustettu vuonna 2011. Sen kotipaikka on Oulu. Perustaja ja hallituksen puheenjohtaja on Jyrki Hallikainen. Vuonna 2018 yrityksen liikevaihto oli 1,3 miljardia euroa.
Suomalaisista yrityksistä vain Supercell ja HMD Global ovat kasvaneet yhtä nopeasti. UROS etsii lisäkasvua Qualcomm-sopimuksesta.
Lokakuussa 2019 UROS kertoi avaavansa Thundercommin kanssa innovaatiokeskuksen Ouluun.
Skarpnäck

Skarpnäck on yksi Tukholman kunnan 14 kaupunginosa-alueesta. Se sijaitsee kunnan eteläosassa (söderort). Skarpnäckissä on noin 40 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 24,60 neliökilometriä. Lännessä Skarpnäck rajoittuu Farstan ja Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueisiin ja idässä taas Nackan kuntaan. Skarpnäckin kaupunginosa-alueeseen kuuluvat seuraavat kaupunginosat: Hammarbyhöjden, Björkhagen, Enskededalen, Kärrtorp, Bagarmossen, Skarpnäcks Gård, Flaten, Orhem ja Skrubba.
Wiki-merkintäkieli

Wiki-merkintäkieli tai wikiteksti on kevyt merkintäkieli, jota käytetään wikisivustoilla kuten Wikipediassa. Se on yksinkertaistettu vaihtoehto HTML-kielelle. Wikiohjelmisto muuntaa merkintäkielen HTML:ksi verkkoselaimia varten.
Riikinkukkokehrääjä

Koko ja ulkonäkö

Suurimmassa osassa elinaluettaan riikinkukkokehrääjä on varsin helposti tunnistettava laji, jota muistuttavia perhosia tavataan lähinnä Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Naaraan siipien pohjaväri on vaaleanharmaa. Koiraan siipien väri vaihtelee enemmän ja etusiivet ovat sävyltään harmaanruskeat kun takasiivet ovat voimakkaan ruosteenkeltaiset. Kummallakin sukupuolella on kaikkien siipien keskellä iso silmätäplä. Yleensä silmätäplää ympäröi suorakaiteen muotoinen vaalea alue, mutta muodolla f. deflexa silmätäplä koskettaa ulompaa poikkiviirua. Muodolta f. obsoleta silmätäplät puuttuvat. Siipien kärkiväli on koirailla noin 45–65 mm, naarailla 48–90 mm.
 
Riikinkukkokehrääjän toukka on vaaleanvihreä, ja siinä on keltamustia sukasellisia kyhmyjä. Toukka koteloituu kehräämänsä lujatekoisen, päärynänmuotoisen kotelokopan sisälle. Kotelokopan se kiinnittää esimerkiksi ravintokasvinsa mustikan varpuun tai maanpinnalle. Varvikosta voikin löytää marjamatkoilla riikinkukkokehrääjän ruskeita, harvakarvaisia kotelokoppia.

Levinneisyys ja lentoaika

Riikinkukkokehrääjää tavataan Länsi-Euroopasta Kiinaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Lentoaika on keväällä maaliskuusta kesäkuuhun, mutta riippuu leveysasteesta. Suomessa aikuisia perhosia voi tavata toukokuun alusta toukokuun loppuun, mutta Lapissa lentoaika voi olla jopa kuukautta myöhäisempi.

Elinympäristö ja elintavat

Riikinkukkokehrääjät lentävät loppukeväällä ja alkukesällä soilla, kangasmailla ja kosteilla niityillä. Koiraat ovat liikkeellä päivisin, noin kello 13 ja 18 välisenä aikana, kun taas naaraat ovat aktiivisimmillaan illalla aurngonlaskusta keskiyöhön.
Riikinkukkokehrääjillä on erikoinen kosiokäyttäytyminen. Naaras erittää ilmaan feromoneja, joista muodostuu hajujälki. Koiraalla on äärimmäisen tarkat hajuaistimet tuuheissa, sulkamaisissa tuntosarvissaan, ja se pystyy niiden avulla seuraamaan tätä hajujälkeä ja lentämään naaraan luo. Vaikka perhonen on yleensä harvalukuinen, yhtä naarasta voi lyhyen ajan sisällä ilmestyä kosiskelemaan jopa satoja kookkaita koirasperhosia. Naaras lentää usein valolle, koiras vain harvoin.
Naaras munii noin 200 munaa ravintokasville hieman maanpinnan yläpuolelle. Munat kuoriutuvat 10–14 päivän kuluessa ja kookkaita, helposti tunnistettavia toukkia voi tavata kesäkuusta elokuuhun. Riikinkukkokehrääjä talvehtii kotelona, usein kaksi, mutta joskus jopa kolme kertaa.
Perhosen toukilla loisii useita eri loiskärpäs- ja loispistiäislajia.

Ravintokasvi

Toukka on erittäin polyfagi, ja sen ravintokasvi vaihtelee alueittain. Suomessa ravintokasvina toimii erityisesti mustikka (Vaccinium myrtillus).
The Maw

Muuta

Steam versio sisältää yhteensä 15 saavutusta.
Roosa Lahtinen

Roosa Lahtinen (s. 4. syyskuuta 1994) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän on vuodesta 2011 lähtien edustanut Tampereen Pyrintöä ja harjoitellut vuodesta 2016 lähtien ilman valmentajaa.
Lahtinen on voittanut sisäratojen SM-kilpailuista pronssia hopeaa 800 metrin juoksusta vuonna 2014. Ennätyksikseen hän on juossut 400 metrillä ulkona ajan 58,76 (2014) ja hallissa ajan 59,82 (2013), 800 metrillä ulkona ajan 2.12,65 (2014) ja hallissa ajan 2.15,82 (2014) sekä 1 500 metrillä ulkona ajan 4.52,95 (2012) ja hallissa ajan 4.50,14 (2017).
Bretteville-sur-Laize

Bretteville-sur-Laize on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 504 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bretteville-sur-Laizen pinta-ala on 10 neliökilometriä.
Toivo Kauppinen

Nuoruus ja ura ennen poliota

Kauppinen kirjoitti ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta vuonna 1928 ja suoritti ylemmän oikeustieteen tutkinnon vuonna 1938. Ennen talvisotaa hän toimi avustajana asianajotoimisto Laki & Kiinteistössä (1937–1938) sekä lainopillisena avustajana Lahden huoltolautakunnassa (1940). Talvisodan jälkeen Kauppinen sairastui vakavasti polioon ja menetti liikuntakykynsä lähes kokonaan.

Ura kirjoittajana

Invalidisoituminen ei kuitenkaan lannistanut Kauppista vaan hän jatkoi kirjoittamista, jonka oli aloittanut 1930-luvun alussa Turussa. Hänen ensimmäinen näytelmänsä Juristit maaliskuulla esitettiin Turun Teatterissa vuonna 1932 ja sotilasfarssi Rykmentin murheenkryyni vuonna 1934. Kauppinen kirjoitti usein varsin humoristisia romaaneja ja näytelmiä, mutta varsinaisen tuotteliaisuutensa hän esitti elokuvakäsikirjoittajana, kirjoittaen niin draamaa kuin komediaakin. Suomen Kuvalehden pakinoitsijana hän kirjoitti nimimerkillä Topias.
Kauppinen oli Juha Nevalaisen lisäksi toinen serkkunsa Edvin Laineen ”hovikäsikirjoittajista”. Laineelle hän kirjoitti muun muassa elokuvat Nokea ja kultaa (1945), Kultamitalivaimo (1947), Prinsessa Ruusunen (1949) ja Vihaan sinua – rakas (1951). Hieman kärjistäen voisi sanoa, että siinä missä Nevalainen hoiti Laineen ”vakavien” elokuvien käsikirjoittamisen, Kauppinen piti huolen ”kepeämmistä” elokuvista.
Kauppinen kirjoitti käsikirjoituksia myös Aarne Laineen (Kasarmin tytär, 1954, Kukonlaulusta kukonlauluun, 1955) Ville Salmisen (Rion yö, 1951, Mitäs me taiteilijat, 1952) ja Matti Kassilan (Professori Masa, 1951) elokuviin.
Koko käsikirjoittajan uransa aikana Kauppinen pysyi Suomen Filmiteollisuuden palveluksessa. Fenno-Filmin tuottama Kultainen kynttilänjalka (1946) oli ainoa poikkeus.
Lotta Nieminen

Lotta Nieminen (s. 1. helmikuuta 1986) on suomalainen graafinen suunnittelija ja kuvittaja, joka työskentelee freelancerina New Yorkissa. Talouslehti Forbes valitsi hänet vuoden 2014 alussa yhdeksi kolmestakymmenestä alle 30-vuotiaasta lahjakkuudesta Art & Style -kategoriassa. Hänet on palkittu myös Print-lehden palkinnolla sekä Art Director’s Clubin Young Guns -palkinnolla. Vuoden Huiput -kilpailussa 2012 hänet palkittiin Vuoden juniorina ja vuonna 2019 hänet nimettiin Vuoden graafikoksi.
Nieminen on työskennellyt aiemmin suomalaiselle Trendi-lehdelle sekä Pentagram Design- ja RoAndCo Studio -muotoilutoimistoille. Vuoden 2014 alkuun mennessä hänen freelance-asiakkaisiinsa Yhdysvalloissa lukeutuivat The New York Times, Volkswagen, United Airlines, Newsweek sekä muotitalo Hermès.
Nieminen valmistui vuonna 2009 taiteiden kandidaatiksi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta. Hän oli lisäksi vaihto-opiskelijana Rhode Island School of Designissa Yhdysvalloissa.
Niemisen äiti on taidemaalari, lavastaja ja puvustaja Raija Malka.
Cuneo

Nähtävyyksiä

Kaupungin nähtävyyksiä ovat 1200-luvulla rakennetussa entisessä San Francescon kirkossa sijaitseva paikallismuseo sekä suuri keskusaukio Piazza Calimbert.
Dolon

Dolon (muinaiskreikaksi Δόλων) oli kreikkalaisessa mytologiassa Eumedeen poika ja viiden sisaren veli. Dolon oli tunnettu nopeudestaan juoksijana, ja hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi vakoilemaan kreikkalaisten aluksia. Palkkioksi teostaan hän pyysi saada Akhilleuksen hevoset ja vaunut, johon Hektor suostui.
Dolon lähti retkelleen verhoutuneena suden taljaan tarkoituksenaan hämätä vihollisiaan kävelemällä nelinkontin. Hän kuitenkin osui sattumalta Odysseuksen ja Diomedeen kanssa vastakkain. Dolon pyysi näitä säästämään henkensä ja kertoi Odysseukselle kaiken, mitä tämä halusi tietää. Tämän jälkeen Diomedes kuitenkin katkaisi hänen kaulansa.
Dolonilla oli poika, joka oli nimetty isoisänsä Eumedeen mukaan.
Länsi-Pohjan keskussairaala

Historia

Sairaala perustettiin vuonna 1938 nimellä Kemin yleinen sairaala. Sairaalan rakentaminen käynnistyi samana vuonna ja sairaala valmistui talvisodan aiheuttaman viivästyksen vuoksi vasta 1940. Sairaalan ensimmäisen osan suunnittelijana toimi arkkitehti Uno Ullberg. Tyyliltään viisikerroksinen luonnonvalkoiseksi rapattu betoni- ja tiilirakennus edustaa 1930-luvun funktionalismia. Vanhaa osaa on sittemmin laajennettu saman tyylisillä vuodeosastosiivellä 1971 ja kaksikerroksisella synnytys- ja silmäosastolla 1987. Molemmat laajennukset ovat arkkitehtien Eva ja Jaakko Paatelan suunnittelemia.
Henkilökunnalle rakennettiin asuntoja 1950–luvun lopulla. Vuonna 1956 valmistuivat kaksikerroksinen lääkäritalo ja kuusikerroksinen pistetalo. Toinen pistetalo valmistui 1958. Pistetalojen soluhuoneistot on myöhemmin muutettu yksiöiksi.
Kemin kauppatorin viereen rakennettiin 1973 sairaalan mittavin laajennus: vanhasta tyylistä poikkeava kaksikerroksinen tasakattoinen betonielementtirakennus, joka niin ikään on Eva ja Jaakko Paatelan suunnittelema.
Sairaalaa käytettiin sotien aikana saksalaisten joukkojen sotasairaalana.
Vuoden 2018 kesällä sairaala siirtyi Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiriltä Meri-Lapin alueen kuntien ja yksityisen terveyspalveluyhtiö Mehiläisen muodostaman yhteisyrityksen toiminnaksi.
Panzer-Abteilung 211

Saksan 211. panssaripataljoona (Panzer-Abteilung 211) oli toisen maailmansodan aikaan vuosina 1940–1945 toiminut saksalainen panssariyksikkö. Pataljoona toimi Suomessa jatkosodan ja Lapin sodan aikana osana Saksan 20. vuoristoarmeijaa. 
Sen kalustona oli Somua S-35- ja Hotchkiss H-39- panssarivaunuja. Pataljoonalla ei ollut muita vaunumalleja ennen kevättä 1944, jolloin se sai täydennyksenä kuusi Panzer III -vaunua.
Pehr Hansinpoika Häggström

Pehr (Petter) Hansinpoika Häggström (Högström, Höggström) (s. 24. marraskuuta 1734 Lappeenranta – 25. tammikuuta 1817 Hauho) oli kolmannen sukupolven maanmittari, joka vaikutti erityisesti isoonjakoon, mutta toimitti myös merkittäviä kanava- ja koskenperkaustöihin liityviä mittauksia ja vaaituksia.
Häggströmin vanhemmat olivat maanmittari Hans Häggström ja Margareta Wikar. Häggströmin isän kuoltua vuonna 1737 ja äidin muutettua Ruotsiin vuonna 1742 hän jäi ensin Suomeen äidinisänsä kirkkoherra Wikarin luokse, mutta muutti Ruotsiin vuonna 1744 ja palasi takaisin vasta äitinsä kuoltua 1747. Häggström meni Vaasan triviaalikouluun vuonna 1749 ja Turun akatemiaan vuonna 1752 papiksi opiskelemaan. Isoisänsä kuoleman jälkeen vuonna 1753 hän ryhtyi kuitenkin lukemaan geometriaa, tarkoituksenaan ryhtyä maanmittariksi. Käytännön kokemusta maanmittarin tehtävistä hän sai Turun akatemiasta vuonna 1756 valmistuttuaan Pohjanmaan komissiomaanmittari Erik Tulindbergin opastuksessa. Maanmittarin tutkinnon Häggström suoritti vuonna 1757 ja valtakirjan komissiomaanmittariksi hän sai vuonna 1759. Akaan isonjaon ja siihen liittyvät geometriset mittaukset Häggström teki vuonna 1760 ja Vanajan vastaavat työt vuonna 1780. Monien muiden tehtävien ohella hän toimitti vaaituksia, mittauksia ja kartoituksia useita kanavia ja vesireittejä varten, kuten Päijänteen ja Hauhon väliselle reitille vuonna 1775 ja Pirkkalassa suunnitellulle kanavalle vaaituksen ja maastoon merkitsemisen vuonna 1777. Häggströmille myönnettiin ylitarkastajan arvonimi vuonna 1782.
Häggströmin puoliso vuodesta 1762 oli Margaretha Elisabeth Blåfield (1735–1809). Heidän poikansa Carl Gregor ja Anders Ulrich opiskelivat geometriaa tarkoituksenaan seurata isäänsä maanmittarin ammatissa neljännessä polvessa, mutta he eivät kuitenkaan koskaan suorittaneet vaadittua ammattitutkintoa.
Vuoden kaupunkilehti

Vuoden kaupunkilehti on Sanomalehtien Liiton vuosittainen kunniamaininta parhaasta kaupunkilehdestä. Kilpailun ovat vuodesta 2010 alkaen voittaneet Aamuset, Suur-Jyväskylän Lehti, Uusi Rovaniemi, Länsiväylä ja vuonna 2014 Uusi Lahti. Vuonna 2015 palkinnon voitti Karjalan Heili ja vuonna 2016 Uusi Rovaniemi. Kuopion Kaupunkilehti on valittu vuoden kaupunkilehdeksi vuosina 2017 ja 2018
MTZ-50

MTZ-50 on Belaruksen tehtaan vuosina 1962–1985 valmistama traktori, jonka valmistusmäärä ottaen huomion siitä muunnellun MTZ-52:n valmistuksen sekä muut versiot kohosi 1 256 800 kappaleeseen. MTZ-52:a valmistettiin vuosien 1965–1985 ajan. Traktorin teho oli 55 hevosvoimaa (40 kW) ja massa 2 720 kg. Myöhemmän MTZ-52A:n massa oli 2 950 kg. Vaihteisto oli 9+2, joka tarjosi nopeudet 1,7 km/h– 25,8 km/h.

MTZ-50 Suomessa

MTZ-50:ä ei tiettävästi tuotu ainakaan kaupallisesti merkittävässä määrin Suomeen. Sen sijaan teknillisesti MTZ-50 oli merkittävä traktori, koska siihen perustuu Belarus 500 -sarja, jota tuotiin Suomeen ja joka muodosti Suomen Belarus-kaupan kulta-ajan 1980-luvulla. Belaruksiin lisättiin suomalainen turvaohjaamo Lappeenrannassa ja niitä maahantoi Konela. Traktoreiden vähittäismyynnistä maatiloille vastasi useiden tukkukauppojen yhdessä omistama Agroma. Maatalouden ulkopuolella Belarus oli halpa aggregaatinpyörittäjä esimerkiksi rakennusliikkeille.
Kultainen keskitie

Kultainen keskitie tarkoittaa filosofiassa tavoiteltua puoliväliä kahden ääripään, joista toinen edustaa liiallisuutta ja toinen puutteellisuutta, välillä. Käsite liittyy erityisesti antiikin kreikkalaiseen filosofiaan, ja se tunnetaan ennen kaikkea Aristoteleen ajattelusta. Kultaisesta keskitiestä on tullut myös suomalainen sanonta, joka tarkoittaa äärimmäisyyksien välttämistä.

Kreeta

Varhaisin esimerkki kultaisen keskitien ajatuksesta on mahdollisesti mytologisessa kreetalaisessa tarussa Daidaloksesta ja Ikaroksesta. Paetakseen vankilastaan ja kuningas Minoksen kynsistä Daidalos suunnitteli sekä itselleen ja pojalleen parin siipiä, jotka oli valmistettu vahasta ja sulista. Daidalos varoitti poikaansa ”lentämään keskitietä” meren pärskeiden ja auringon kuumuuden välillä. Ikaros ei kuunnellut isäänsä ja lensi liian lähelle aurinkoa, jolloin hänen siipensä sulivat.

Delfoi

Toinen varhainen esimerkki kultaisen keskitien ajatuksesta löytyy doorilaisesta sanonnasta, joka oli kaiverrettu temppelin seinään Delfoissa: μηδὲν ἄγαν (mēden agan, ”ei mitään liikaa”).

Sokrates

Sokrates opetti, että ihmisen ”tulee valita keskitie ja välttää kumpaakin äärimmäisyyttä, niin pitkälle kuin mahdollista”.
Sokrates antaa esimerkin kasvatuksesta: minkälainen vaikutus on sillä, jos joku harjoittaa joko liikaa voimistelua tai liikaa musisointia? Liika voimistelu tuottaa kovan ja raa'an mielenlaadun, liika musisointi taas pehmeän ja naisellisen mielenlaadun. Kummankin ominaisuuden omaaminen sen sijaan tuottaa harmonian; eli kauneuden ja hyvyyden. Hän painotti myös matematiikan merkitystä kauneuden ja totuuden ymmärtämisessä.

Platon

Platonille kaikki epäsuhtainen oli pahaa ja siksi vältettävää: liikaa purjeita laivassa, liikaa ravintoa ruumiille tai liikaa valtaa sielulle, seurauksena on aina haaksirikko. Laeissa Platon soveltaa tätä periaatetta määrittäessään ideaalivaltion hallitusmuodon: ”Näin toimeenpantuna valinta osuu monarkian ja demokratian puoleen väliin.”

Aristoteles

Aristoteles käsitteli hyvettä laajalti eettisissä teoksissaan. Hänen Nikomakhoksen etiikassa ja Eudemoksen etiikassa usein toistamansa ajatus on, että jokin on puoliväli kahden ääripään välillä. Hänen sielun ja sen hyveiden psykologiansa perustui samoin kultaiseen keskitiehen ääripäiden välillä. Politiikassa Aristoteles kritisoi Spartan hallitusmuotoa sen perustuslain epäsuhtaisten ainesten vuoksi: spartalaiset kouluttivat miehiä, mutta eivät naisia, ja he valmistautuivat sotaan, mutta eivät rauhaan. Tämä epäsointu tuotti erilaisia ongelmia, joita Aristoteles käsittelee.

Myöhempiä ajatuksia

Jacques Maritain hyödynsi filosofian johdannossaan kultaisen keskitien ajatusta sijoittaessaan aristoteelisen ja tomistisen filosofian muiden filosofisten järjestelmien muodostamien ääripäiden puoleen väliin.
It’s Not Me, It’s You

Taustaa

Lily vaihtoi albumin nimen, koska hän tylsistyi ensimmäiseen. Alkuperäinen nimi oli "Stuck on the Naughty Step". Ensimmäisen singlen piti alun perin olla "Everyone's At It", mutta sekin vaihdettiin. Ensimmäinen single on "The Fear". "The Fear" on yksi aiemmin Lilyn Myspaceen lisätty kappale silloiselta nimeltään "I Don't Know". Huhtikuussa 2008 Lily kertoi, että vaihtaa tyyliään skasta elektropopiin. Hän on myös kertonut, että aikoo lähteä kiertueelle.
Standard Pennant

Standard Pennant on vuosina 1957–1960 valmistettu pieni neliovinen henkilöauto. Pennantia valmistettiin Englannissa kaikkiaan 42 910 autoyksilöä. Pennant on tavallisen Standard Ten -pikkuauton loistomalli. Moottori on sama, mutta varustelu on Pennantissa parempi. Kummankin mallin erikoisuus on alaslaskettava takaistuimen selkänoja - 1950-luvulla tämä oli uutuus.
Standard Pennantissa on nelisylinterinen nelitahtinen 948 cm³ bensiinimoottori. Teho 24 kilowattia /4500 r/min (DIN, 33 hv). Suurin vääntömomentti 62,8 Nm /2400 r/min.
Pennantille tyypillistä on kaksivärimaalaus, saatavana oli useita väriyhdistelmiä.
Pennantissa on neljä vaihdetta. Lisävarusteena oli saatavissa Laycock de Normanvillen valmistama ylivaihde sekä Standrive–automaattikytkin.
Standard Pennant oli niin kapea, että se rekisteröitiin Suomessa neljälle hengelle.
Standard Pennant Saloon maksoi Suomessa vuonna 1959 755 000 markkaa.
Satu Takala

Satu Takala (s. 1973 Seinäjoki) on Ilkan päätoimittaja. Hän toimi vuoteen 2012 Ilkan ja Pohjalaisen yhteisen toimituksen toimituspäällikköna.
Takala on opiskellut Tampereen yliopistossa kirjallisuutiedettä ja valmistunut filosofian maisteriksi. Hän on valmistunut myös metsätalousinsinööriksi. Hän on työskennellyt Väli-Suomen Median toimitusjohtajana ja Sunnuntaisuomalaisen tuottajana Jyväskylässä. Hän siirtyi sieltä toimittajaksi Ilkkaan.
American Film Institute

American Film Institute, lyhennettynä AFI, (suom. Yhdysvaltain elokuvainstituutti) on itsenäinen, ei-kaupallinen organisaatio, joka perustettiin vuonna 1967. Se ei keskity pelkästään elokuviin vaan myös televisio- ja video-ohjelmiin.
AFI on jakanut vuodesta 1973 lähtien elämäntyöpalkintoa (AFI Life Achievement Award) elokuva-alalla ansioituneille henkilöille.
Vuosina 1998–2008 AFI julkaisi 100-vuotissarjaa (engl. AFI 100 Years... series), jonka tarkoituksena on muistaa yhdysvaltalaisen elokuvan historiaa ja herättää mielenkiintoa sitä kohtaan.
Vuodesta 2000 lähtien AFI on palkinnut vuosittain kymmenen elokuvaa ja kymmenen televisiotuotantoa omilla AFI-palkinnoillaan.
Minttu Vettenranta

Minttu Vettenranta (s. 1998 Pori on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Superpesiksessä Porin Pesäkarhuja. Hän on seuran oma kasvatti ja toimii joukkueen lukkarina. Vettenranta saavutti Superpesiksen hopeamitalin. Kaudella 2018  Vettenranta valittiin ensimmäiseen Itä-Länsi-otteluunsa.
2. elokuuta 2018 mennessä Vettenranta on pelannut 67 Superpesiksen runkosarjaottelua, joissa on lyönyt 21 ja tuonut yhdeksän sekä kerännyt 181 kärkilyöntiä. 25 pudotuspeliottelussa Vettenranta on lyönyt kolme ja tuonut kaksi juoksua sekä kerännyt 73 kärkilyöntiä.
Valtapuu

Valtapuu tarkoittaa metsätaloudessa metsikön vallitseviin latvuskerroksiin kuuluvaa puuta. Pisimmät ovat päävaltapuita, lyhyimmät lisävaltapuita.