google/wiki40b huggingface dataset:
Bury Tomorrow

Portraits 2006-2010

Bury Tomorrow perustettiin vuonna 2006 Southamptonissa. Yhtye julkaisi ensimmäisen EP:nsä The Sleep of the Innocence vuonna 2007. Heidän ensimmäinen albuminsa Portraits julkaistiin vuonna 2009.

The Union of Crowns 2011-2013

Vuonna 2011 yhtyeen jäsenet alkoivat tuntea painostusta sen aikaisen levy-yhtiönsä Artery recordingsin suunnalta. Levy-yhtiö yritti muun muassa saada yhtyettä muuttamaan Yhdysvaltoihin sekä lisäämällä musiikkiinsa enemmän electronisen musiikin piirteitä. Yhtyeen kieltäytyessä muutosta se menetti yhteistyönsä Artery recordingsin kanssa. Tapahtuman jälkeen yhtye oli todella tiukalla rahallisesti ja he olivat lähellä lopettaa.
Kuitenkin parin onnistuneen festivaalikeikan jälkeen Leedsissä yhtyeen jäsenten itseluottamus alkoi taas palautua katsojilta saamastaan positiivisesta palautteesta. Näillä keikoilla yhtye myös tapasi heidän tulevan managerinsa.

Runes 2014-2015

6.1.2014 Bury Tomorrow ilmoitti julkaisevansa seuraavan albuminsa nimeltä Runes 26.5.2014.

Earthbound 2016

1.11.2015 yhtye julkaisi ensimmäisen kappaleen Earthboundin musiikkivideon kera neljänneltä studioalbumiltaan.

Musiikkityyli

Yhtyeen musiikkityyliä kuvaillaan pääsääntöisesti melodiseksi metalcoreksi, mutta sitä on kuvailtu myös post-hardcoreksi.
M/S Nils Dacke

Käyttöhistoria

19. toukokuuta 1995 alus laskettiin vesille. 28. marraskuuta 1995 alus luovutettiin TT-Linen omistukseen, joka rekisteröi aluksen Bahaman lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nassau. 4. joulukuuta alus aloitti liikennöinnin Ruotsin Trelleborgin ja Saksan Travemünden välillä. 6. syyskuuta 2003 Nils Dacke siirtyi liikennöimään lauantaisin yhdessä sisaralus Robin Hoodin kanssa Travemünden ja Helsingborgin välille. 19. elokuuta 2004 alus siirtyi Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Trelleborg.
1. tammikuuta 2006 alus meni Aker Yardsin Helsingin telakalle, jossa aluksen koneistoa kunnostettiin. Tammikuun puolivälin jälkeen alus palasi takaisin liikenteeseen. 16.– 23. heinäkuuta 2006 Nils Dacke oli Öresundsvarvetin telakalla Ruotsin Landskronassa. 26. lokakuuta 2007 Kyproksen lipun alla liikennöivä matkustajarahtilaiva M/S Galileusz ajoi Nils Dacken kylkeen alusten ollessa Trelleborgissa.
Hirvijärvi (Ylöjärvi, Takamaa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria ja se on 950 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vahantajoen valuma-alueeseen (35.314) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,9 metriä mpy.
Dominikaanisen tasavallan Bogotan-suurlähetystön kaappaus

Jälkiseuraukset

M-19-johtaja Rosemberg Pabón, joka oli kaappauksessa, sai maaliskuussa 1990 palata Kuubasta Kolumbiaan, kun M-19 ja Kolumbian hallitus tekivät rauhan. 
Viisi vuotta Bogotan kaappauksesta Bogotan korkeimman oikeuden oikeustalon työntekijät otettiin panttivangeiksi. Tässä kaappauksessa kuoli 120 ihmistä. Kaappaus heikensi M-19-järjestön mainetta.
Perevoz

Perevoz (ven. Перево́з) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Suran sivujoen Pjanan varrella 118 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Perevozin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen rautatie (Perevozskajan asema). Asukkaita on 9 200 henkeä (vuonna 2005).
Perevoz tunnetaan 1500-luvulta lähtien Pjana-joen ylityspaikkana. Vuonna 1779 siitä tuli kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Sittemmin se menetti asemansa kaupunkina. Vuonna 1962 Perevoz sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 2000 siitä tuli jälleen kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä elintarviketeollisuutta.
Richard Edlund

Richard Edlund (s. 6. joulukuuta 1940 Fargo, Pohjois-Dakota) on yhdysvaltalainen elokuvien erikoistehosteteknikko. Hänet on palkittu Oscarilla elokuvista Tähtien sota (1977), Imperiumin vastaisku (1980), Kadonneen aarteen metsästäjät (1981) ja Jedin paluu (1983). Hänen luomiaan tehosteita nähdään myös muun muassa elokuvissa 2010 (1984) ja Ghost – näkymätön rakkaus (1990).
Edlund syntyi Pohjois-Dakotan Fargossa ja varttui Minnesotan Fergus Fallsissa. Hän opiskeli USC School of Cinema-Television -oppilaitoksessa Los Angelesissa. Yhdysvaltain laivastossa Edlund oli elokuvatehtävissä, siviilissä raitiovaununkuljettajana ja valokuvaajana kunnes pääsi George Lucasin palvelukseen vuosiksi 1975–1983. Hän oli mukana perustamassa Industrial Light & Magic -yhtiötä, mutta siirtyi vuonna 1983 Douglas Trumbullin Boss Film Corporationiin.
Edlund tunnetaan yhdessä Wayne Kimballin kanssa myös Pignose-nimellä tunnetun pienen, kannettavan kitaravahvistimen suunnittelijana.
Muntenia

Muntenia eli Iso-Valakia on maantieteellinen ja historiallinen alue Romanian kaakkoisosassa. Alue rajoittuu etelässä ja idässä Tonavaaan, pohjoisessa Etelä-Karpaatteihin sekä lännessä Oltjokeen. Muntenia muodostaa yhdessä Oltenian kanssa historiallisen Valakian alueen.
Nykyisessä kehittämisaluejaossa eteläinen kehittämisalue kattaa suurimman osan Munteniasta lukuun ottamatta sen koillisosia ja pääkaupunkiseutua.
Bill Farmer

Biografia

Farmer syntyi Prattissa, Kansasissa ja oli lapsesta asti kiinnostunut piirretyistä. Jo nuorena Farmer huomasi kykenevänsä imitoimaan suosikkipiirroshahmojaan ja erityisesti Hessu Hopoa.
Yliopistossa opiskellessaan hän löysi töitä radion ja television parissa, jonka jälkeen Farmer siirtyi stand up -komiikkaan imitaattoriksi. Hän teki esiintymisiä tiistai-iltaisin Dallasissa Comedy Corner -komediaklubilla. Päivätyönään Farmer työskenteli elektroniikkakaupassa. Vuodesta 1982 lähtien hän kuitenkin työskenteli useammin Comedy Cornerissa aina vuoteen 1986 asti, jonka jälkeen Farmer muutti Hollywoodiin.

Ääninäyttelijänä

Päätös muuttaa Kaliforniaan tuli hänen mainosagentiltaan, joka ehdotti muuttamista antaakseen asiakkaalleen mahdollisuuden kokeilla äänilahjojaan, jotta Farmer voisi tehdä sitä työkseen. Neljä kuukautta myöhemmin muutettuaan vaimonsa kanssa Hollywoodiin hänen agenttinsa kysyi Farmerilta osaisiko tämä tehdä minkään Disney-hahmon ääntä. Myöhemmin hän koe-esiintyi Hessu Hopon roolia varten lyhytanimaatioon Goofy About Health (1989). Ennen koe-esiintymistään Farmer opiskeli hahmon ääntä kaikista mahdollisesta piirretyistä ja erityisesti 1930-luvun lyhytanimatioelokuvista. Myöhemmin Farmer sai alun perin Pinto Colvigin ääninäyttelemän hahmon. Samoihin aikoihin Tony Anselmo oli tullut uudeksi Aku Ankan ääneksi.
Parhaiten Farmer muistetaan Hopon poppoo -animaatiosarjasta, jota esitettiin alun perin vuosien 1992–1993 aikana. Sarjan jälkeen hän on tehnyt Hessu Hopon lisäksi useita sivurooleja animaatioelokuviin, kuten Toy Story (1995), Herkules (1997), Rautajätti (1999), Monsterit Oy (2001), Karhuveljeni Koda '2003), Leijonakuningas 3 – Hakuna Matata (2004) ja Ice Age 2 (2006). Lisäksi Farmer toimi vuonna 1996 ilmestyneessä Space Jam -elokuvassa Sylvesterin, Viiksi-Vallun ja Kukko Koppavan ääninä.
Farmer opiskeli ääninäyttelemistä Daws Butlerin opissa. Hän on ollut naimisissa vuodesta 1985 lähtien Jennifer Wynne Farmerin kanssa.
Invokaatio

Invokaatio on latinan kieleen perustuva uskonnollinen käsite, joka tarkoittaa esille tai paikalle kutsumista.

Kristinuskossa

Kristinuskossa invokaatio on messun alkuun lausuttava siunaus, esimerkiksi ”Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen”.

Uuspakanallisissa liikkeissä ja luonnonuskonnoissa

Uuspakanallisissa liikkeissä ja luonnonuskonnoissa invokaatiolla tarkoitetaan yhteyden luomista yliluonnolliseen. Invokaatio eli jumaluuksien kutsuminen läsnä oleviksi rituaaliin on yksi wiccan rituaalien yhdeksästä perusosatekijästä.
Joan Jordán

Seurajoukkueura

Jordán liittyi barcelonalaisseura Espanyolin junioriakatemiaan vuonna 2011. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa kaudella 2012–2013, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
21. elokuuta 2014 Jordán teki viisivuotisen sopimuksen seuran kanssa ja hänet nostettiin samalla edustusjoukkueen kokoonpanoon. Yhdeksän päivää myöhemmin hän pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa kotikentällä Sevillaa vastaan.
Jordán teki ensimmäisen maalinsa 10. tammikuuta 2016 ottelussa Eibaria vastaan. 26. heinäkuuta 2016 hän siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella Real Valladolidiin, joka pelasi yhtä sarjaporrasta alempana Segunda Divisiónissa.
13. heinäkuuta 2017 hän teki kolmivuotisen sopimuksen Eibarin kanssa ja hänestä maksettiin 1 miljoonan euron siirtokorvaus. Ensimmäisellä kaudellaan hän onnistui maalinteossa yhteensä kuusi kertaa ja antoi neljä maaliin johtanutta syöttöä.
27. kesäkuuta 2019 Jordán allekirjoitti nelivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa ja hänestä maksettiin 14 miljoonan euron siirtokorvaus.
Nadym

Liikenneyhteydet

Nadymin keskeisin maantie- ja rautatieyhteys kulkee ensin itään Novyi Urengoihin ja sitten 80 kilometriä eteenpäin itään Pyr-joen lähistölle. Täältä maantie- ja junanrata jatkaa etelään Gubkinskiin, Nojabrskiin ja muun muassa Hanti-Mansian Surgutiin. Kaupungista ei ole toimivaa rautatie- tai maantieyhteyttä piirikunnan pääkaupunkiin Salehardiin. Nadymissä on myös lentokenttä.
Jacek Gmoch

Ura pelaajana

Gmoch aloitti pelaajauransa pienessä Znicz Pruszkówin joukkueessa, mutta siirtyi jo 1960 Legia Varsovan joukkueeseen, jota hän edusti koko lopun uraansa, vuoteen 1968 saakka. Hän opiskeli pelaajauransa ohella Varsovan teknillisessä yliopistossa. Opinnot eivät kuitenkaan haitanneet pelaamista ja Gmoch juhli Legiassa kahta Puolan Cupin mestaruutta. Lisäksi hän esiintyi Puolan maajoukkuepaidassa 29 kertaa.

Ura valmentajana

Gmoch joutui lopettamaan pelaajauransa pahan loukkaantumisen vuoksi vain 29-vuotiaana. Ura jalkapallon parissa jatkui kuitenkin valmennustehtävien merkeissä Legia Varsovan apulaisvalmentajana 1969-71 ja tämän jälkeen Kazimierz Górskin apuvalmentajana Puolan maajoukkueessa. Kaksikon johdolla Puola juhli MM-pronssia 1974. Menetyksekkäiden kisojen jälkeen Gmoch vietti pari vuotta Yhdysvalloissa tieteellisen uransa vuoksi, mutta palasi valmentajaksi maajoukkueen peräsimessä 1976. Hänen johdollaan Puola eteni MM-kisoihin 1978, joissa joukkue oli lopulta viides.
Maajoukkuepestinsä jälkeen Gmoch toimi lyhyen aikaa norjalaisen Skeid Fotballin päävalmentajana, kunnes siirtyi 1979 Kreikkaan PAS Gianninan päävalmentajaksi.  Kaudeksi 1982/83 Gmoch siirtyi Larissan päävalmentajaksi ja johdatti joukkueen Kreikan cupin loppuotteluun. Yllättävän menestyksen johdosta Gmochille tarjottiin pestiä Panathinaikosissa, johon hän 1983 siirtyikin. Gmochin johdolla Panathinaikos voitti kaudella 1983/84 tuplamestaruuden toista kertaa seuran historiassa. Hänen johdollaan seura eteni myös Euroopan Cupissa välieriin.
Kaudella 1985/86 Gmoch valmensi AEK Ateenaa, mutta menestys jäi odotuksia vaisummaksi ja hän palasi Larissaan. Puolalainen jätti jälkensä myös Larissan seurahistoriaan luotsaamalla joukkueen sen historian ensimmäiseen ja toistaiseksi ainoaan Kreikan mestaruuteen kaudella 1987/88. Se oli vasta kuudes kerta maan historiassa, kun mestaruutta juhlittiin Ateenan ulkopuolella.
Larissasta Gmoch siirtyi 1988 Olympiakosin peräsimeen ja näin hän oli valmentanut kaikkia Ateenan suurseuroja. Menestys jäi kuitenkin vaatimattomaksi ja Gmoch sai lähteä seurasta jo seuraavana vuonna. Hän jatkoi uraansa 1991 kyproslaisen APOELin päävalmentajana ja voitti seuran kanssa maan mestaruuden 1992. Seuraava kausi ei kuitenkaan sujunut yhtä hyvin ja Gmoch sai lähteä seurasta.
APOEL-pestin jälkeen Gmochin menestyksekkäimmät vuodet valmentajana olivat ohi. Hän jatkoi kuitenkin uraansa läpi 1990-luvun Kreikassa luotsaten muun muassa Ionikosin Kreikan liigassa viidenneksi 1997/98. Jätettyään Ionikosin toisen pestinsä jälkeen kesällä 2003 Gmoch on toiminut jalkapallokommentaattorina Puolan televisiossa. Hän on toiminut myös Legia Varsovassa johtotehtävissä ja osakkeenomistajana.
Marraskuussa 2010 Gmoch palasi valmennustehtäviin Panathinaikosin päävalmentajaksi. Hän hoitaa valmennustehtäviä ainakin toistaiseksi Nikos Niopliasin saatua potkut.  Gmochin pesti jäi lyhyeksi seuran palkattua Jesualdo Ferreiran päävalmentajakseen 20. marraskuuta.
Lighttpd

Käyttö

Lighttpd on käytössä useilla suurilla Internet-sivustoilla, kuten YouTubessa, Wikipediassa ja meebossa. Esimerkiksi Wikimedia ja SourceForge käyttää Lighttpd:tä osaan palveluista. Kolme suurinta BitTorrent-seurantasivustoa, The Pirate Bay, Mininova ja isoHunt, joihin tulee yli 1 000 sivunlatausta sekunnissa, käyttää myös Lighttpd-ohjelmistoa.
Tapani Raittila

Tapani Johannes Raittila (25. joulukuuta 1921 Kannus – 2. tammikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen modernistina tunnettu taidemaalari. Hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1966, Kuvataiteen valtionpalkinnolla 1985 sekä Suomen Kulttuurirahaston palkinnolla vuonna 2000. 
Raittila tunnettiin muotokuvistaan ja niukasta värien käytöstä. Hänen työnsä ovat herkkäsävyisiä ja tekniikaltaan hienostuneita.

Elämäkerta

Raittila aloitti opinnot Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1938, mutta toinen maailmansota keskeytti ne. Palattuaan rintamalta sodan päätyttyä hän viimeisteli opintonsa vuonna 1947 ja muutti Joensuuhun piirustuksenopettajaksi. Raittilan maisemamaalauksista monet kuvaavatkin Joensuun aikaa. Hän muutti Helsinkiin vuonna 1953, jossa toimi pitkään muun muassa opettajana Suomen Taideakatemian koulussa.
Raittilan vanhemmat olivat rakennusmestari Viljo Raittila (1890–1950) ja Kaisa o.s. Jokinen (1895–1955). Raittilan sisko Anna-Maija Raittila oli tunnettu runoilija, teologi Pekka Raittila oli hänen toinen veljensä. Kirjailija Hannu Raittila on Tapani Raittilan poika.
Uhrilampaat (romaani)

Juoni

Romaani sijoittuu 1980-luvun alkuun. Jack Crawford pyytää nuorta FBI-harjoittelijaa, Clarice Starlingiä laatimaan psykologisen profiilin sarjamurhaajasta ja sosiopaatista nimeltä Hannibal Lecter. Crawford uskoo, että Lecterin näkemys auttaa saamaan kiinni sarjamurhaajan lempinimeltään ”Buffalo Bill”. Tutkimuksen aikana, Starling käy Lecterin luona hankkimassa lisätietoa. Lecter antaa Starlingille arvoituksellisia vihjeitä vastineeksi Claricen lapsuusmuistoista.
Buffalo Billin kaapatessa seitsemännen uhrinsa, senaattorin tyttären, Catherine Baker Martinin Tennesseen osavaltiossa Lecter neuvottelee itselleen siirron pois Baltimoresta tarjoamalla tietoa Buffalo Bilistä. Lecter kuitenkin suostuu paljastamaan murhaajan henkilöllisyyden vain Catherinen äidille, senaattori Ruth Martinille.
Starling näkee Lecterin vielä kerran ennen kuin tämä siirretään pois erityissellistä. Lecter antaa Starlingille vihjeen: ”Me himoitsemme sitä mitä näemme päivittäin” ja vaatii kuulla Claricen pahimman muiston lapsuudestaan. Starling paljastaa, että jäätyään orvoksi hän asui jonkin aikaa serkkunsa karjatilalla ja eräänä yönä hän näki tämän teurastavan lampaita. Myöhemmin Clerice päättelee Lecterin vihjeestä, että Buffalo Bill tunsi ensimmäisen uhrinsa. Siirtonsa aikana Lecter kuitenkin pakenee.
Starling etsii Buffalo Bilin vihjeen avulla ja pelastaa Catherinen. Hän valmistautuu FBI-akatemiasta ja saa pian onnittelusähkeen Lecteriltä, jossa Lecter toivoo karitsojen viimein vaienneen.

Vastaanotto

Romaania pidettiin menestyksenä heti sen julkaisemisen jälkeen. Kirjailija Clive Barker kuvaili teosta veitsenteräväksi viihteeksi, kauniisti rakennetuksi ja kirjoitetuksi, kun taas The Washington Post ylisti Thomas Harrisia. Kirjaa ovat kehuneet myös muun muassa
The Independent ja Roald Dahl.
Objektivismi (Rand)

Objektivismi on Ayn Randin kehittämä filosofia. Sen kahdesta perusajatuksesta ensimmäinen painottaa yksittäisen ihmishenkilön arvoa. Ihmisen oma onnellisuus ja hyvinvointi ovat hänen elämänsä tavoite, tuottavien saavutusten ollessa jaloin päämäärä, järjen ollessa ainoa ehdoton perusta. Toisen perusajatuksen mukaan arvot eivät ole mitenkään ehdottomia todellisuuden ominaisuuksia, mutteivät ne myöskään ole satunnaisia, henkilöstä riippuvia mielipiteitä. Randin mielestä oikein muotoiltu arvokäsitys siis vain yksinkertaisesti vastaa yksittäisen ihmisen tarpeita.
Randin mielestä jos henkilö hyväksyy objektiiviset tosiasiat ja järjen ylivoimaisuuden, seuraa egoistinen moraalikäsitys. Siitä puolestaan seuraa puhtaan kapitalistisen laissez faire -moraalin kannatus.
Objektivismi henkilöityy niin vahvasti Ayn Randin persoonaan ja opetuksiin, että se on useissa yhteyksissä kuvattu sisältävän uskonnollisen kultin tai henkilöpalvonnan piirteitä.
Pirstoumahyökkäys

Pirstoumahyökkäys (engl. fragmentation attack) on hyökkäys tietoverkkoihin, jotka on suojattu pakettisuodatukseen perustuvaan palomuuritekniikkaan. Hyökkäyksessä käytetään hyväksi IP-pakettien pirstouttamista. Pirstotuista paketeista vain ensimmäinen sisältää täydet otsikkotiedot. Monet reitittimet suodattavat paketteja juuri tämän tiedon perusteella. Koska jälkimmäisissä paketeissa tämä tieto on vähäistä, reitittimet päästävät nämä paketit helposti läpi. Hyökkääjät voivat siis koodata paketit siten, että ne pääsevät tunkeutumaan verkkoon ja pystyvät kokoamaan itsensä uudelleen siellä.
Fugitive Slave Act (1850)

Fugitive Slave Act oli Yhdysvaltain kongressin hyväksymä laki, joka määräsi että pohjoisen vapaisiin osavaltioihin karanneet orjat oli palautettava takaisin omistajilleen. Lakiehdotus hyväksyttiin kongressissa 18. syyskuuta 1850. Lakiehdotus oli osa vuoden 1850 kompromissia, joka ratkaisi hetkellisesti Yhdysvaltoja repineen orjuuskiistan.

Taustaa

Vuoden 1850 kompromissista ja Fugitive Slave Actista sovittiin Yhdysvaltain kongressissa kevään ja kesän 1850 aikana. Etelävaltiolaiset perustelivat Fugitive Slave Actin tärkeyttä vedoten Yhdysvaltain perustuslain 4. artiklan 2. kohdan 3. pykälään, jonka mukaan toiseen osavaltioon karanneet lailliset työntekijät on palautettava takaisin. Lisäksi etelävaltiolaiset sanoivat orjien karkaamisen aiheuttavan suuria taloudellisia tappioita osavaltioille: Louisville Journal -lehden mukaan Kentuckysta karkasi vuosittain orjia 30 000 dollarin edestä, senaattori James Murray Masonin mukaan Virginiasta 100 000 dollarin edestä, senaattori Thomas George Prattin mukaan Marylandista 80 000 dollarin edestä ja senaattori Andrew Pickens Butlerin mukaan kaikista etelävaltioista yhteensä 200 000 dollarin edestä. Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan etelävaltioista karkasi vuonna 1850 1 011 orjaa, mikä tarkoitti käytännössä yhtä karkuria jokaista 3 165 orjaa kohden.

Lain sisältö

Fugitive Slave Act määräsi jokaisen liittovaltion sheriffin pidättämään karkuriksi epäilemänsä mustan 1 000 dollarin sakon uhalla. Jokaisesta napatusta karkurista sheriffille annettiin kuitenkin rahallinen korvaus tai ylennys. Todisteeksi orjan karkuruudesta riitti orjan omistajan antama kirjallinen vakuutus. Syytetyllä mustalla ei ollut oikeutta oikeudenkäyntiin tai itsensä puolustamiseen. Tämän takia myös useita vapaita mustia "palautettiin" orjiksi valkoisille maanomistajille.
Karanneelle orjalle ruokaa tai majapaikan antaneelle henkilölle voitiin lain nojalla määrätä puoli vuotta vankeutta sekä 1 000 dollarin sakko.

Kritiikki

Fugitive Slave Act oli yksi aikansa kiistellyimmistä laeista. Orjuutta vastustaneet abolitionistit antoivat lakiehdotukselle lempinimen Bloodhound Law, verikoiralaki, johtuen karanneiden orjien jäljittämiseen käytetyistä verikoirista. Myös kirjailija Harriet Beecher Stowe otti lakiin vahvasti kantaa romaanissaan Setä Tuomon tupa.
Wisconsinin korkein oikeus tuomitsi Fugitive Slave Actin perustuslain vastaisena vuonna 1852. Yhdysvaltain korkein oikeus kuitenkin esti osavaltioiden oikeuslaitoksia puuttumasta liittovaltion lakien toimintaan viisi vuotta myöhemmin ja kumosi näin Wisconsinin oikeuden päätöksen.
Von der Pahlen

Suvun perustaja

Perheen ensimmäinen tiedossa oleva päivämäärä on vuodelta 1120, jolloin Ritari, Riian piispa (Johannes de Pala), I gen. Linie Dickeln 1290-1325 (35), toimi Riian kuvernöörinä. Lapset: Benneke de Pala, II gen.; Nicolaus von der Pahlen; Gottschalk von der Pahlen ja Detlevus de Pale, II gen.
Anja Angel

Anja Angel, o.s. Larjanko, (s. 21. marraskuuta 1939 Oulu) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. 
Angel on opiskellut Pariisissa Sorbonnen yliopiston toimittajakoulussa 1960−1962 ja sen jälkeen Phnom Penhin rojalistis-sosialistis-buddhalaisessa yliopistossa Kambodžassa. Angel on myös työskennellyt Ranskassa ja Kambodžassa. Hän oli toimittajana Me Naiset -lehdessä 1966−1973, mutta vuodesta 1978 hän on ollut vapaa toimittaja ja vuodesta 1993 vapaa kirjailija.
Angel oli yksi teoksen Avioero suomalaiseen tapaan (1969) kirjoittajista. Hän on julkaissut siskonsa Leena Larjangon kanssa tietoteokset Suomalainen unikirja (1978) ja Suuri suomalainen unikirja (1981).
Angelin romaani Kultatukka (1982) voitti kolmannen palkinnon UKK:n viihderomaanikilpailussa. Viihderomaani Joka tiikerillä ratsastaa (1996) sijoittuu Kambodžaan. Angelin kirjoittamat kirjat Tosinainen ei ikäänsä itke (1996) ja Tosinaista ei Viagralla vietellä (1999) on kuvittanut Seppo Hyrkäs. 
Angel on naimisissa rikoskirjailija Pentti Kirstilän kanssa. He julkaisivat vuosina 2005−2007 kolme salapoliisiromaania salanimellä Ursula Auer. Omalla nimellään Angel on julkaissut rikosromaaneja jo vuodesta 1993 asti.
Kiziljurtin piiri

Kiziljurtin piiri (ven. Кизилюртовский район, Kiziljurtovski raion; avaariksi Гъизилюрт район, Giziljurt raion; kumykiksi Къызылюрт район, Qyzyljurt raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1966 perustetun piirin pinta-ala on 524 neliökilometriä. Asukkaita on 80 500 henkeä (vuonna 2010).
Kiziljurtin piiri sijaitsee Dagestanin keskiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Babajurtin, idässä Kumtorkalan, etelässä Buinakskin ja Kazbekin sekä lännessä Hasavjurtin piireihin. Seudun kautta virtaa Sulakjoki.
Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Aknada, Gelbah, Kirovaul, Komsomolskoje, Kulzeb, Miatli, Netšajevka, Nižni Tširjurt, Novyi Tširkei, Stalskoje, Sultan-Jangi-Jurt, Tšontaul ja Zubutli-Miatli. Asutuskeskuksia on yhteensä 16. Hallinnollinen keskus on Kiziljurtin kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista on 82,5 % avaareja, 11,5 % kumykkeja, 2,7 % tšetšeenejä ja 1,8 % lakeja. Avaarien lukuun sisältyy myös pienempiä vuoristokansoja kuten didoja ja andeja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä viljan, vihannesten ja hedelmien viljelyyn. Lisäksi on rakennustarvike-, elintarvike- ja kaivosteollisuutta.
Piirissä toimii 8 lastentarhaa ja 24 koulua. Kulttuurilaitoksia ovat kolme taidekoulua, 16 kerhotaloa, 17 kirjastoa, kansanteatteri ja kolme museota.
Nähtävyyksiin kuuluu Issi-Suvin kuuma lähde, sen lähellä sijaitseva šeikki Sultan-Muta Tarkovskin muistomerkki sekä akateemikko Aleksandr Višnevskin kotimuseo Nižni Tširjurtin kylässä.
Paikallislehtenä ilmestyy venäjänkielinen Kiziljurtovskije vesti.
Sulo Salonen

Sulo Nikolai Salonen  (27. tammikuuta 1899 Pyhtää – 21. toukokuuta 1976 Pernaja) oli suomalainen säveltäjä.

Henkilöhistoria

Salosen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Salonen ja Edla Kustaava Jordas. Salonen opiskeli Suomessa Erik Furuhjelmin ja Selim Palmgrenin oppilaana Helsingin kirkkomusiikki-instituutissa, josta valmistui kanttori-urkuriksi 1924. Helsingin musiikkiopistossa hän opiskeli viulun- ja urkujensoittoa ja sai päästötodistuksen 1929, mutta jo 1927 hän oli valmistunut musiikinopettajaksi. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Ruotsissa ja opiskeli kirjeitse Günter Raphaelin johdolla 1938–1944. Selim Palmgrenin johdolla Salonen opiskeli yksityisesti 1934 ja Helsingin konservatoriossa 1934-1935. 1920-luvun alkuopuolella Salonen toimi kiertävänä laulukuorojen ja jousiorkesterien opettajana. Kanttori-urkurina Pietarsaaressa hän oli 1929–1948 ja Sipoossa vuodesta 1952. Hän toimi myös kuoronjohtajana ja musiikkikriitikkona. Ensikonserttinsa hän piti Helsingissä vuonna 1943.  Director cantus -arvon Salonen sai 1940, professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1971.