google/wiki40b huggingface dataset:
Hubertus

Hubertus (656?/658? Toulouse? – 30. toukokuuta 727?/728?) oli kristillinen pyhimys, jota kutsuttiin Ardennien apostoliksi. Hänestä tuli Liègen piispa ja häntä pidetään metsästäjien, matemaatikkojen, optikkojen ja metallityöntekijöiden suojelupyhimyksenä, joka voi parantaa vesikauhun.
Legendan mukaan Hubertus yhdellä harvoista metsästyskerroistaan kohtasi hirven, jolla oli kaulan ympärillä sädekehä ja sarvien välissä risti, mikä sai hänet kääntymään heti kristityksi.
Tästä legendasta on saksalainen Jägermeister-yrttilikööri saanut etikettinsä aiheen samoin kuin Hollolan vaakuna aiheensa Hollolan kirkon asehuoneen ja kirkkosalin välisessä puisessa ovessa olevan pellistä tehdyn kuvakertomuksen mukaan.
Muurahaisperhonen

Koko ja ulkonäkö

Erikoisennäköinen, tukevaruumiinen ja lyhytsiipinen perhonen. Siivet ovat laajalti tummanruskeat ja etusiivissä on koiraalla vähemmän, naaraalla enemmän oranssia väriä. Takasiivet ovat molemmilla sukupuolilla laajalti oranssit. Alapinnaltaan siivet ovat yläpintaa haaleammat. Siipien reunus on epäsäännöllisen mutkitteleva. Ruumis on päiväperhoselle epätyypillisen paksu ja muistuttaa enemmän monien rotevien yöperhosten ruumista. Siipiväli on 70–76 mm, mikä tekee muurahaisperhosesta maailman suurimman sinisiipislajin.

Levinneisyys ja lentoaika

Muurahaisperhosta tavataan Intiasta Taka-Intian poikki, Filippiineille, Indonesiaan ja Australian pohjoisrannikkoa Queenslandiin saakka.

Elinympäristö ja elintavat

Muurahaisperhonen on alankosademetsien harvinainen perhoslaji, joka lentää sukulaistensa tapaan päivällä. Aikuisen perhosen imukärsä on surkastunut, eikä se nauti lainkaan ravintoa.
Naaras munii munia yksitellen tiettyjen, ompelijamuurahaisten pesiä sisältävien puulajien oksanhankoihin. Munat kuoriutuvat noin kolme viikkoa myöhemmin. Toukan elämän varhaisvaiheita ei tunneta, mutta kolmannesta toukkavaiheesta alkaen toukka on muurahaisia saalistava peto. Se hankkiutuu Oecophylla smaragdina -muurahaislajin pesään, jossa se elää syöden muurahaisten toukkia ja yksittäisessä pesässä saattaa olla useita perhostoukkia. Toukan selkäpuolen paksu kilpi suojelee sitä muurahaisten puolustukselta ja ruumiin peräosan imukuppimaiset raajat kiinnittävät toukan tiukasti lehden pintaan. Syödessään toukka ojentaa päänsä kilven alta, sieppaa muurahaistoukan ja imee sen sisällön. Toukka on ahnas peto ja voi tuhota jopa kaikki pesän toukat. Myös kotelo muodostuu suojaan selkäkilven alle.
Aikuinen perhonen kuoriutuu muurahaispesässä, mutta löysästi kiinnittyneiden ja tahmeapintaisten siipisuomujen vuoksi se selviytyy ulos pesästä muurahaisten hyökkäyksistä huolimatta. Siivet se oikaisee vasta pesän ulkopuolella.
Taka-Intiassa perhosen toukkia käytetään ravintona muurahaisten ohessa.

Ravintokasvi

Toukan varhaisvaiheiden ravintokasvia ei tunneta, mutta afrikkalaiset sukulaislajit elävät oksilla kasvavilla levillä. Kolmannen toukkavaiheen toukka on peto.
La Couvertoirade

La Couvertoirade on kunta Aveyronin departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 153 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. La Couvertoiradein pinta-ala on 62 neliökilometriä.
Kunta on valittu kauneimpien ranskalaiskylien Les Plus Beaux Villages de France -järjestön jäseneksi.
Vahva happo

Vahva happo on happo, jonka vetyionien tuotantoreaktion voidaan olettaa tapahtuvan loppuun asti. Tämä riippuu vain ja ainoastaan hapon kemiallisista ominaisuuksista eikä liuoksen väkevyydestä, joten vahvaa happoa laimentamalla ei saada heikkoa happoa vaan laimea liuos vahvaa happoa.
Jotta happo on vahva happo, on sen konjugaattiemäksen oltava huono vastaanottamaan vetyioneja, jottei irronnut vetyioni kiinnittyisi enää takaisin. Näitä reagoimattomia ioneja ovat muiden muassa halogeeni-ionit kuten kloridi Cl– sekä eräät epämetallien happi­hapoista muodostuneet anionit kuten vetysulfaatti (HSO₄–). Tämän vuoksi vastaavat hapot eli suolahappo (HCl) ja rikkihappo (H₂SO₄) ovat vahvoja happoja.
Hapot voidaan järjestää vahvuusjärjestykseen happovakioidensa suuruuden perusteella, ja vahvoina happoina pidetään yleensä happoja, joiden happovakio Kₐ>1. Happovakioiden lukuarvoja ei tosin usein tarvitse laskea vahvoille hapoille, koska protolysoitumattoman hapon määrä vahvojen happojen liuoksissa on hyvin lähellä nollaa.
Polyproottisilla eli moniarvoisilla hapoilla ensimmäinen protolyysireaktio on voimakkain sekä happovakioltaan suurin ja seuraavat aina edellistä heikompia. Näin ollen polyproottinen happo voi olla ensimmäiseltä protolyysireaktioltaan vahva happo, mutta seuraavilta protolyysireaktioiltaan heikko happo. Tällainen happo on esimerkiksi rikkihappo, jonka hajoaminen tuottaa vetysulfaatti-ionin (HSO₄–). Vetysulfaatti-ioni on kuitenkin heikko happo, koska sen hajoamistuotteena syntyvä sulfaatti-ioni (SO₄2–) kykenee helposti ottamaan uudelleen vastaan irronneen vetyionin. Vetysulfaatista on liuoksessa kerrallaan hajonneena vain prosentti, joten on todennäköistä, että rikkihappoliuoksessa suurin osa haposta on dissosioitunut vain kerran.
Joonian kapina

Joonian kapina oli ensimmäinen suuri konflikti Kreikan ja Persian välillä. Kapinointi kesti vuodesta 499 eaa. aina vuoteen 494 eaa. asti, jolloin kapina päättyi Persian voittoon. Kapina sai alkunsa Joonian kreikkalaisissa siirtokunnissa protestiliikkeenä tyranni Aristagorasta vastaan, joka hallitsi Miletoksen kaupunkia itsevaltaisin ottein 500-luvun lopussa eaa. ja seuraavalla vuosisadalla. Kapinahenki levisi muihin persialaisten hallitsemiin kaupunkeihin Kreikassa ja Vähässä-Aasiassa sekä Kyproksella.
Luhtavilla

Ulkonäkö ja koko

Luhtavilla kasvaa 40–60 cm korkeaksi. Varsi alaosasta liereä, täyteinen ja jäykkä, noin 1,5 mm paksu. Juurakko rönsylevä, löyhästi mätästävä ja laajoja kasvustoja muodostava.
Sen tyvitupet ruskeat tai mustat, useimmiten selvästi punertavat. Sen lehdet ovat tummanvihreät, ruodittomat, tupelliset, vartta lyhyemmät, 2–4 mm leveät ja hiukan kourumaiset. Kärkiosasta kolmisärmäiset. Ylin kasvulehti varren puolivälissä tai ylempänä, kukinnon tyvellä on 1–2 tukilehteä.
Kukinnossa on tavallisesti 3–5  tähkää, luhtavillaa kutsutaankin joissakin murteissa monitähkävillaksi. Kukinnon asento on nuokkuva, ja kuihtuneen kukinnon valkeat haituvat ovat 3–5 cm pitkät. Tähkäperät jopa kolme senttiä pitkät, sileät. Tähkäsuomut ruskehtavia, kalvolaitaisia, noin 6 mm pitkiä. Kaksineuvoisessa kukassa heteitä kolme, emissä kolme luottia. Kukissa on karvamaisia kehäsukasia yli kymmenen, sukaset jopa 5 cm pituiset, sileät ja valkoiset. Kukkii kesä-heinäkuussa.
Hedelmä on pähkylä joka on kolmisärmäinen.
Luhtavilla muistuttaa tupasvillaa, mutta tupasvillalla on kukinnossaan vain yksi tähkä.

Levinneisyys

Luhtavillan nimialalajia tavataan koko Euroopassa, alalajia subarcticum Pohjoismaissa, Siperiassa ja Alaskassa, ja kolmatta alalajia scabriusculum Aasian koillisosassa sekä Pohjois-Amerikassa. Suomessa se on yleinen koko maassa.

Kasvupaikka

Luhtavillaa tavataan runsaana erilaisilla kosteilla ja märillä paikoilla, kuten ojissa, nevoilla, avosoiden rimpipinnoilla ja luhtarannoilla, missä kasvualusta pysyy kosteana koko kasvukauden.

Käyttö

Luhtavillan juuria on kokeiltu hätäravintona. Sen haituvat toimivat sytykkeinä. Ainakin Ruotsissa sitä on käytetty myös tyynyjen täytteenä.
E-jolla

Materiaalit ja tekniset tiedot

E-Jollat valmistetaan nykyisin pääasiassa lasikuidusta, vaikka puusta valmistettujakin tehdään. Nykyiset E-Jollat ovat noin 3½ metriä pitkiä ja painavat noin 50 kiloa. Purjepinta-ala on useimmiten 7 neliömetriä, ja purjeet valmistetaan kudotusta kankaasta, jotta ne kestävät kovan rasituksen. 
1990-luvulta lähtien alumiinisten mastojen rinnalla sallittiin hiilikuitumastot.

Kilpalaji

Europe Class oli yksi olympialaisten purjehduslajeista. E-jollalla kilpailevan purjehtijan ihanteellisena painona pidetään noin 55-75 kg. Veneellä kilpaillaan jopa 25 m/s tuulessa. Lajissa kansainvälisellä tasolla menestyneistä suomalaispurjehtijoista tunnetuin on Sari Multala, joka sijoittui kesän 2000 ja 2004 olympialaisissa viidenneksi.
Karpasia

Maantiede

Karpasia sijaitsi Kyproksen koillisosassa olevalla pitkällä niemimaalla, joka nykyisin tunnetaan myös nimellä Karpasía. Kaupungilla oli pieni luonnonsatamalahti. Karpasian vastapäätä Vähän-Aasian Kilikian rannikolla sijaitsi Sarpedonin niemi. Karpasian kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä.

Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa Karpasian perustajana pidettiin Pygmalionia. Arkeologisten löytöjen perusteella kaupunki on ollut olemassa viimeistään 700-luvulla eaa. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Karpaseōtēs (Καρπασεῶτης) ja Karpaseus (Καρπασεύς). 
Karpasian historiasta tiedetään vain vähän. Ensimmäinen historiallinen maininta siitä on sotien yhteydessä vuodelta 399 eaa. Demetrios Poliorketes rantautui joukkoineen Kyprokselle Karpasiassa vuonna 306 eaa. Hän valtasi kaupungin läheisen Uranian ohella, jätti laivastonsa sinne suojaan ja eteni maitse kohti Salamista.
Karpasia kukoisti vielä hellenistisellä ja roomalaisella kaudella sekä varhaiskristillisellä ajalla, jolloin se toimi piispanistuimena. Se hylättiin varhaisella bysanttilaisella kaudella arabien hyökkäyksen vuonna 647 jaa. seurauksena.
Kaupungin alueella on suoritettu vähäisiä kaivauksia 1930-luvulla.

Rakennukset ja löydökset

Karpasian raunioalue käsittää noin 3 neliökilometrin kokoisen alueen rannikolla. Kaupunki on ollut ympäröity muurein. Niiden reitti voidaan jäljittää kauttaaltaan, ja niistä on säilynyt joitakin jäänteitä samoin kuin sataman aallonmurtajista, jotka sijaitsivat muurin merenpuoleisissa päissä. Muurien jäljellä olevat osat ovat kuitenkin ilmeisesti bysanttilaiselta ajalta, jolloin muurit olivat antiikin aikaa pienemmät. Aallonmurtajista itäisen jäljellä oleva pituus on noin 100 metriä ja läntisen noin 120 metriä.
Kaupungin pyhäköistä ja kulteista ei ole tietoa. Jonkun temppeliksi oletetun rakennuksen marmorisia pylväänosia on löydetty. Piirtokirjoitusten perusteella kaupungissa oli gymnasion. Kaupungin hautausmaat on löydetty sen länsipuolelta. Löytöihin kuuluu muun muassa kallioon kaiverrettuja hautoja. Kaupunkiin vettä johtaneesta akveduktista on säilynyt osia.
Bysanttilaisen kauden jäänteisiin kuuluvat Pyhän Filonin (Ágios Fílon) kirkon rauniot, jotka ovat alueen huomattavimmat jäänteet. Kirkko on rakennettu 1300-luvulla, ja sen paikalla on ollut vanhempi varhaiskristillinen kirkko 400/500-luvulla jaa.
Karpasiasta tehdyt esinelöydöt ovat Kyproksen museossa Nikosiassa sekä useissa eri museoissa Isossa-Britanniassa, kuten Ashmolean Museumissa.
Pusher

Juoni

Frank (Kim Bodnia) on huumediileri, joka välittää kamaa Kööpenhaminan melskeissä kaverinsa Tonnyn (Mads Mikkelsen) kanssa. Eräs heroiinikeikka menee Frankilta pahasti pieleen, ja hän jää velkaa huomattavan summan jugoslavialaiselle huumemafiosolle Milolle (Zlatko Burić). Frankin on kaikin keinoin yritettävä saada maksettua velkansa, joka kasvaa koko ajan, tai Milo tapattaa hänet.
Tip Top

Juoni

Algerialainen Farid Benamar, Ranskan poliisin ilmiantaja, löydetään murhattuna pienestä ranskalaiskunnasta. Epätavallinen naispoliisikaksikko, Esther Lafarge ja Sally Marinelli (Isabelle Huppert ja Sandrine Kiberlain), alkaa tutkia poliisin mahdollista osallisuutta ilmiantajan murhaan.

Tuotanto

Tip Topin kuvaukset alkoivat toukokuussa 2012. Elokuva kuvattiin Belgiassa ja Luxemburgissa lähes neljän miljoonan euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat ranskalaiset Les Films Pelléas, Iris Films, Canal+, Ciné+ ja Hérodiade, luxemburgilainen Iris Productions sekä belgialainen Artémis Productions. Tip Topin virallinen traileri julkaistiin 4. heinäkuuta 2013.

Julkaisu ja vastaanotto

Tip Top sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 19. toukokuuta 2013. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 11. syyskuuta 2013 ja Belgiassa 25. joulukuuta 2013. Rézo Films oli elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa ja Alternative Films Belgiassa. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 82 834 katsojaa.
Tip Top on saanut elokuvakriitikoilta ja yleisöltä sekalaisen ja kielteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 50% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,5/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 14 arviointiin. 75 käyttäjästä 22% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 2/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan seitsemän arvostelun perusteella elokuva on saanut 64 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 373 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 4,8/10.
Tip Top julkaistiin Ranskassa DVD:lle 4. maaliskuuta 2014. Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa niin DVD:lle kuin blu-rayllekin 12. toukokuuta 2015.
Raptr

Raptr on videopelien pelaajien yhteisöpalvelu. Ohjelmistoon sisältyy esimerkiksi käyttäjien välinen pikaviestintä ja Raptr In-Game Overlay -niminen osa, jonka avulla useita pelejä (esimerkiksi Call of Duty, Half-Life, TrackMania) voi pelata selaimen kautta Raptrissa. Ohjelmisto on kehitetty samannimisessä yhdysvaltalaisessa yhtiössä.
Eurooppa-liigan kausi 2009–2010

Lohkovaihe

Lohkovaiheen arvonta suoritettiin 28. elokuuta 2009. Lohkovaiheen ensimmäiset ottelut pelattiin 17. syyskuuta ja viimeiset 16. ja 17. joulukuuta. Jokaisen lohkon kaksi parasta joukkuetta eteni pudotuspelivaiheeseen.
Tarmo Kink

Tarmo Kink (s. 6. lokakuuta 1985 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, joka on pelannut muun muassa englantilaisessa Middlesbroughin joukkueessa hyökkääjänä.   
Ennen siirtymistään Englantiin kaudeksi 2010 Kink pelasi FC Levadiassa, Győri ETO FC:ssa, FC Viimsissa, SC Real Tallinnassa, JK Narva Transissa ja kaksi vuotta venäläisessä huippuseurassa FK Spartak Moskovassa.
Viron maajoukkueessa Kink pelasi 82 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 2004–2014.
Checks and balances

Checks and balances viittaa järjestelmään, jossa lainsäädäntö-, toimeenpano- ja tuomiovaltaa on rajoitettu niin, ettei yksikään toimielimistä pysty käyttämään rajoituksetonta valtaa. Checks and balances on osa vallan kolmijako-oppia.
Englanninkieliselle käsitteelle ei ole vakiintunutta suomenkielistä ilmaisua, mutta siihen on viitattu muun muassa punnusten ja vastapunnusten järjestelmänä.

Antiikin Rooma

Kreikkalaisen historioitsija Polybioksen mukaan antiikin Rooma perustui checks and balances -järjestelmälle: valta oli jaettu konsulin (monarkia), senaatin (aristokratia) ja kansalaisten (demokratia) kesken.

Yhdysvallat

Yhdysvalloissa checks and balances -järjestelmään ei suoraan viitata maan perustuslaissa, mutta Yhdysvaltain poliittisessa järjestelmässä on silti useita lainsäädäntö-, toimeenpano- ja tuomiovallan vallankäyttöön liittyviä rajoituksia. Esimerkiksi tuomioistuimet voivat rajoittaa lainsäädäntö- ja toimeenpanovallan valtaa julistamalla näiden toiminnan perustuslain vastaiseksi. Presidentillä on tietyissä tilanteissa mahdollisuus estää kongressin päätökset veto-oikeudellaan. Senaatti taas voi esimerkiksi estää Yhdysvaltain toisen valtion kanssa allekirjoittaman sopimuksen hyväksymisen.
Kuubankultatikka

Koko ja ulkonäkö

Kuubankultatikan pituus on noin 30 senttiä. Laji on väritykseltään hyvin voimakasraitainen. Selkäpuoli ja siivet ovat ruskeanmustat, keltaisten ristikkokuvioiden kirjomat. Vatsapuolella on enemmän keltaista, eivätkä ruskeanmustat kuviot ole yhtä tiheässä kuin selkäpuolella. Päälaki on kanelinvärinen, mutta korvien ympäristö on kellertävämpi. Koirailla on poskien kohdalla selvä musta juova, kun taas naaraiden poskissa on runsaasti valkoista täplitystä. Nokka on pitkä, kapea ja käyrä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kuubankultatikka on Kuuban endeeminen laji. Se ei koskaan ole ollut runsaslukuinen, mutta oli aiemmin saarella laajalle levinnyt. Nykyään lajin levinneisyys on sirpaleinen. Lajin kanta on mahdollisesti vain alle 900 yksilöä. Suurin kanta on Zapatasuolla Matanzasin maakunnassa, jossa arvioitiin vuonna 2007 elävän 250–300 paria.
Kuubankultatikan suosimia elinympäristöjä ovat avoimet metsät ja palmuja pasvavat laidunalueet. Lajia tavataan myös tiheämmistä metsistä ja soilta.

Elintavat

Kuubankultatikka etsii ruokansa usein maasta. Sen ravintoa ovat muurahaiset, toukat ja muut hyönteiset sekä madot ja siemenet. Kuubankultatikat ovat pääosin yksineläjiä ja liikkuvat lajikumppanien seurassa vain pesimäaikaan. Ne pesivät joskus löyhissä yhdyskunnissa, mutta eivät ole sosiaalisia toisiaan kohtaan, vaan lintujen väliset aggressiot ovat tavallisia. Soidinaika on joulu-tammikuussa ja pari alkaa rakentaa pesää helmi-maaliskuussa. Pesä rakennetaan aina kuolleeseen tai elävään palmuun, usein Palma cana -palmuun. Pesintä ajoittuu maalis-heinäkuulle. Pesyeeseen kuuluu 3–5 munaa, joita vanhemmat hautovat noin 18 vuorokauden ajan. Poikaset lähtevät pesäkolosta noin 22 vuorokauden ikäisinä.

Uhat ja suojelu

Kuubankultatikka luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi. Kannat ovat sirpaleisia, pieniä ja taantuvia. Vielä vuonna 1998 arvioitiin, että Zapatasuolla elää 300–400 paria, mutta 2007 niitä arvioitiin olevan enää 250–300. Bermejan alueella arvioitiin 1990-luvun alussa elävän 60–80 paria, mutta 2007 enää 14–18 paria. Elinympäristöjen muuttaminen maatalousalueiksi ja hakkuut ovat lajille vakava uhka. Kuubankultatikka pesii usein samassa puussa kuin kuubanamatsonit, joiden poikasia ihmiset usein pyytävät. Saadakseen poikaset he kaatavat puun ja tuhoavat samalla myös kuubankultatikkojen poikueen. Linnuilta häviää samalla pesäpuu. Arvokkaita pesäpuita tuhoavat myös hurrikaanit sekä tikanmunia ja poikasia syövät ihmiset. Myös kuubanraitatikan tiedetään saalistavan lajin poikasia.
The Night Before

Juoni

Winston Connelly herää keskellä yötä kadulta, tietämättä kuinka hän on sinne päätynyt. Hän ei myöskään tiedä, missä päin kaupunkia hän on ja miksi hänen yllään on smokki. Winston muistaa, että poikkesi edellisenä yönä sivuraiteelle matkalla tanssiaisiin. Hänen täytyy selvittää, mitä tapahtui lompakolle, autonavaimille ja tanssiaisseuralaiselle, ja minkä takia sutenööri nimeltä Tito tahtoo Winstonin kuolevan.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen luonnehti elokuvaa mitäänsanomattomaksi painajaiskomediaksi ja antoi sille yhden tähden viidestä.
Robert Sara

Robert Sara (s. 9. heinäkuuta 1946) on entinen itävaltalainen jalkapalloilija. Hän on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi. Hänen nuorempi veljensä Josef oli myös maajoukkuetason jalkapalloilija.
Hän aloitti uransa SV Donau Wienissä, josta Austria Wienin valmentaja Eduard Frühwirth hankki Saran joukkueeseensa vuonna 1964. Austria Wienissä hän oli vuoden 1978 Cup-voittajien cupin finaalissa Anderlechtille hävinneessä joukkueessa. Austria Wienin jälkeen hän edusti vielä Favoritner AC:ta ja FKL Wimmeriä.
Uransa aikana Sara pelasi Itävallan maajoukkueessa 55 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki vuonna 1965, jolloin Itävalta voitti Wembley Stadiumilla Englannin 3−2. Hän toimi Itävallan kapteenina vuoden 1978 MM-kilpailuissa, joissa Itävalta sijoittui seitsemänneksi.
Sara oli Austria Wienin valmentaja vuosina 1988 ja 1998.
Musta koira

Musta koira on suurta mustaa koiraa muistuttava aavemainen taruolento, joista on kerrottu tarinoita osissa Länsi-Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa. Mustan koiran ilmestyminen tuo huonoa onnea tai jopa kuolemaa.
Mustan koiran tavallisesta koirasta erottavia tekijöitä ovat sen epätavallisen suuri koko ja silmistä hohtava valo. Sen turkki ei myöskään kiillä kuunvalossa kuten tavallisella koiralla ja sen askeleet ovat äänettömät.
Burkina Fason evankelisluterilainen kirkko

Historia

Kirkko on virallisesti perustettu ja rekisteröity vuonna 1996. Kirkko syntyi alkuvuodesta 2011 kuolleen evankelista Rufus K. Kormahin tekemän lähetystyön seurauksena.

Nykytilanne

Kirkolla on kahdeksan seurakuntaa ja neljä saarna-asemaa, joissa on noin 1 400 jäsentä. Kirkko kuuluu Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon.
Gérard Larrousse

Kilpa-uran alku ja urheiluautot

Larroussen kilpa-autoilijan ura alkoi 21-vuotiaana rallin parissa (hän oli aikaisemmin opiskellut liiketaloutta) ja vuonna 1966 siirtyi ammattilaissarjoihin. Jo seuraavana vuonna hän ajoi ensimmäisen Le Mansin 24 tunnin ajonsa yhdessä Patrick Depaillerin kanssa, mutta kilpailu päättyi Renault Alpine A210 -auton tekniseen vikaan. Larrousse otti ajoista ensimmäisen voiton vuonna 1969, kun hän ja hänen tallikaverinsa Hans Herrmann ajoivat luokkavoiton Porschella (he olivat myös lähellä ottaa kiinni Ford GT40 -autolla kokonaisvoittoon ajaneet Jacky Ickxin ja Jackie Oliverin). 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa Larrousse voitti urheiluautojen Tour de France -kilpailun kahdesti (ensimmäinen voitto tuli Porschen autolla ja toinen Simca-Matralla. Vuonna 1971 Larrousse voitti Sebringin 12 tunnin ajon yhdessä Vic Elfordin kanssa, ja Le Mansin 24 tunnin ajon hän voitti Henri Pescarolon kanssa vuosina 1972 ja 1973.

Formula 1 ja paluu alempiin kilpasarjoihin

Larroussa osallistui kahteen F1-osakilpailuun kaudella 1974 Brabham-autolla. Hän pääsi starttaamaan yhteen kilpailuun mutta joutui keskeyttämään. Heikon menestyksen myötä hän palasi takaisin ajamaan urheiluautoja sekä Formula 2 -sarjaa, joissa hänen tallikaverinaan toimi Jean-Pierre Jabouille. Urheiluautoissa Larrousse ajoi kaksitoista kertaa voittoon (viimeisin voitto Mugellossa vuonna 1975) ja F2-sarjassa hänen ainoa voittonsa tuli samana vuonna debyyttikilpailusta Hockenheimringillä, mutta loppukautta varjostivat moottorin luotettavuusongelmat.

Tallipäällikkö

Aktiivikuljettajauransa jälkeen Larrousse toimi Renault-tallin tallipäällikkönä vuoteen 1984 saakka, työskenteli hetken aikaa Ligierillä ja perusti oman Larrousse-tallin Didier Calmelsin kanssa vuonna 1987 (talli käytti alkuaikoina Lolan ja Venturin valmistamia autoja 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa, kunnes valmisti omat autonsa kausilla 1993 ja 1994). Calmels pidätettiin varkaudesta vuonna 1989 ja talli lopetti toimintansa vuonna 1994.
Petit Le Mans 2009

Petit Le Mans 2009 oli moottoriurheilun kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 26. syyskuuta Road Atlantan moottoriradalla Yhdysvalloissa.
Kilpailun voittivat Peugeotilla ajaneet Franck Montagny ja Stéphane Sarrazin.
Vodnyi

Vodnyi (ven. Водный, komiksi Воднöй, Vodnöi) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Uhtan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Uhta-joen varrella 25 kilometriä Uhtan kaupungista lounaaseen. Asukkaita on 6 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1920–1930-lukujen vaihteessa öljyntuotantoalueen yhteyteen. Vuonna 1944 se sai taajaman statuksen. Nimitys perustuu taajamassa harjoitettuun radioaktiivisen veden tuotantoon ja tutkimukseen.
United Launch Alliance

United Launch Alliance (ULA) on Boeingin ja Lockheed Martinin yhteisyritys, joka laukaisee satelliitteja ja avaruusluotaimia avaruuteen. ULA perustettiin 1. tammikuuta 2006.
ULA palvelee niin NASAa kuin asevoimia ja Yhdysvaltain tiedustelua (lähinnä NRO). Yhtiö on laukaissut myös muutamia yksityisten yritysten omistamia satelliitteja.
ULA:n rakettivalikoima koostuu Atlas V-, Delta II-, ja Delta IV-kantoraketeista. Laukaisuissa ULA käyttää Yhdysvaltain ilmavoimien laukaisutukikohtia, Vandenberg Air Force Base-tukikohtaa Kaliforniassa ja Cape Canaveral Air Force Station-tukikohtaa Floridassa.
Syrianska FC

Historia

Syrianska FC perustettiin 1. heinäkuuta 1977 Södertäljessä nimellä Suryoyo SK. Suryoyo oli erityisesti aramealaisten maahanmuuttajien perustama seura. Seura siirtyi pelaamaan Ruotsin 7. divisioonan itälohkoon, josta nousi 6. divisioonaan 1983. Kaksi kautta myöhemmin Suryoyo nousi 5. divisioonaan ja vaihtoi nimensä Syrianska FC:hen 1986. 1987 seura nousi 4. divisioonaan ja kolme kautta myöhemmin 3. divisioonaan, josta nousi heti ensimmäisellä kaudella 2. divisioonaan. 1995 Syrianska kuitenkin putosi takaisin 3. divisioonaan, mutta 1999 seura nousi takaisin 2. divisioonaan. 2000 seura alkoi panostamaan entistä enemmän nuorten jalkapalloon, ja tämä auttoikin 2001 seuran voittamaan 2. divisioonan, mutta ei silti noussut Superettaniin. 2005 seura voitti 2. divisioonan ja nousi 1. divisioonaan, jonka voitti 2008 nousten Superettaniin. 2009 Syrianska sijoittui Superettanissa neljänneksi. Syrianska FC voitti Superettanin 2010 ja seuraavaksi kaudeksi Allsvenskaniin.
Seuran historian merkittäviä pelaajia ovat mm. Abgar Barsom, Louay Chanko, Sharbel Touma ja Suleyman Sleyman.