google/wiki40b huggingface dataset:
Darren Till

Alkuvuodet

Till aloitti harjoittelemaan thainyrkkeilyä 12-vuotiaana ja siirtyi 15-vuotiaana ammattilaiseksi. Voitettuaan K–1 Euroopan mestaruuden potkunyrkkeilyssä hän siirtyi 17-vuotiaana harjoittelemaan vapaaottelua Team Kaobon salille.

Vapaaottelu

Till muutti Brasiliaan aloittaakseen vapaaottelu-uransa, jossa hänen oli alun perin määrä olla vain puoli vuotta, mutta päätyi olemaan yli kolme vuotta.

UFC

Till siirtyi ottelemaan UFC:hen 2015, jossa hän kohtasi Wendell de Oliveiran Brasiliassa. Till voitti ottelun toisessa erässä tyrmäyksellä kyynärpäälyönnein. Lokakuussa hän otteli toisen ottelunsa Nicolas Dalbya vastaan, joka päättyi tasapeliin. Kaksikon ottelu palkittiin Illan kamppailu bonuksella.
Till palasi takaisin ottelemaan 2017 kärsittyään olkapäävammasta. Hän kohtasi toukokuussa Jessin Ayarin. Ottelua ei käyty virallisessa välisarjan painoluokassa, koska Till painoi yli sallitun painorajan. Hän voitti ottelun tuomariäänin (30–27, 30–27, 29–27). Syyskuussa Till kohtasi Bojan Veličkovićin, jonka hän voitti myös tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27). Vain kuukautta myöhemmin Till otteli seuraavaksi Puolassa Donald Cerronea vastaan, jonka oli samalla ensimmäinen kerta kun hän oli illan pääotteluna. Till voitti ottelun ensimmäisen erän lopulla teknisellä tyrmäyksellä ja ansaitsi voitostaan Illan suoritus bonuksen. Till ottelee 2. marraskuuta järjestettävässä UFC244-tapahtumassa keskisarjassa Kelvin Gastelumia vastaan.
Panssarivyölisko

Ulkonäkö ja koko

Panssarivyöliskon niskaa, ruumista, häntää ja jalkoja peittävät kovien, sarvimaisten suomujen piikkirivit. Sen keskimääräinen pituus kuonosta peräaukkoon mitattuna on 7,5–9 senttiä ja enimmäispituus 10,5 senttiä. Koiraat ovat naaraita suurempia. Häntä on yhtä pitkä tai hieman lyhyempi kuin liskon ruumis. Sen vanttera ja litteä ruumis vaihtelee väriltään likaisen kellertävänruskeasta oljenkeltaiseen. Sillä on keltainen kaula ja tummanruskeita täpliä. Panssarivyölisko voi vaaratilanteessa pudottaa piikkien ympäröimän häntänsä, joka kasvaa hitaasti takaisin. Koska häntä on tärkeä osa sen puolustusasentoa, se pudottaa sen vain viimeisenä vaihtoehtona.

Elintavat

Panssarivyölisko on sosiaalinen ja muodostaa enintään 60 yksilön ryhmiä, jotka voivat viettää pitkiä aikoja samassa kallionhalkeamassa, mikä on epätavallista liskoilla. Ryhmät koostuvat yleensä parista aikuisesta sekä esiaikuisista ja poikasista.
Levätessään kallionhalkeamassa panssarivyölisko on piikikkäiden suomujen takia lähes mahdoton saada pois suojastaan. Kun vaara uhkaa kallionhalkeaman ulkopuolella, lisko pakenee takaisin piiloonsa. Jos saalistaja tai ihminen kuitenkin saa hitaasti juoksevan panssarivyöliskon kiinni, se puolustautuu kiertämällä ruuminsa tiukalle kerälle ja tarttumalla kiinni häntäänsä leuoillaan. Sen piikit estävät saalistajia nielemästä liskoa tai tarttumasta siihen. Puolustusasento suojaa liskon pehmeää, haavoittuvaista vatsapuolta.

Ravinto

Panssarivyölisko käyttää ravinnokseen runsaasti hyönteisiä, jotka viihtyvät seudun kukilla. Termiitit ovat sen tärkeintä ravintoa, mutta se syö myös kaksoisjalkaisia, skorpioneja ja kasvisainesta.
Robert Jarni

Pelaajaura

Jarni alotiti uransa kotikaupunkinsa MTČ-seurassa (nyk. NK Čakovec). Vuonna 1985 seura pelasi cup-ottelua suurseura Hajduk Splitiä vastaan ja Jarni teki ottelussa vaikutuksen ja siirtyi Hajdukin riveihin seuraavan vuoden helmikuussa. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 1991 saakka, jolloin hän siirtyi Italiaan Barin jouukkueeseen. Vietettyään kaksi kautta Barissa Jarni siirtyi aluksi Torinoon ja yhden kauden jälkeen toiseen torinolaisseuraan Juventukseen. Myös Juventus-pesti jäi yhden kauden mittaiseksi Jarnin siirryttyä Espanjaan Real Betisiin vuonna 1995. 
Betisistä Jarni siirtyi vuonna 1998 aluksi Coventryyn Englantiin, missä ei kuitenkaan ehtinyt pelata otteluaan ennen kuin espanjalainen suurseura Real Madrid kaappasi hänet. Kausi Madridissa jäi kuitenkin torsoksi. Jarni pelasi Espanjassa vielä kaksi kautta Las Palmasissa ennen kuin siirtyi kreikkalaiseen Panathinaikokseen, joka jäi hänen viimeiseksi ammattilaisseurakseen hänen lopetettuaan uransa 2002 MM-kisoihin, joissa Kroatia jäi alkulohkoon. 
Maajoukkueurallaan Jarni voitti Jugoslavian joukkueessa juniorien MM-kultaa vuonna 1987. Vanhassa Jugoslavian A-maajoukkueessa hän ehti pelata kaikkiaan seitsemän ottelua. Hän oli mukana joukkueessa myös 1990 Italian MM-kisoissa. Joulukuussa 1990 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa itsenäistyneen Kroatian maajoukkueessa. Hänen maajoukkueuransa kesti kakkiaan 12 vuotta, jona aikana hän pelasi kaikkiaan 81 ottelua, mikä oli ennätys aina vuoteen 2006 saakka. Maajoukkueurallaan hän kykeni maalintekoon yhden kerran. Hän edusti maataan MM-kisoissa 1998 Ranskassa (pronssia) ja 2002 Japanissa ja Etelä-Koreassa, sekä EM-kisoissa 1996 Englannissa.

Uran jälkeen

Lopetettuaan jalkapallouransa Jarni pelasi jonkin aikaa futsalia kroatialaisessa MNK Splitin joukkueessa. Yhteistyössä urheiluvälinevalmistaja Astrean kanssa hän lanseerasi omaa nimeään kantaneen urheiluvälinetuotemerkin. 
Elokuussa 2007 Jarni nimitettiin Hajduk Splitin apuvalmentajaksi, mutta pari kuukautta myöhmmin päävelmentaja Sergije Krešić lähti seurasta ja Jarni otti vetovastuun. Hän kuitenkin sai potkut kauden päätteeksi. Sittemmin hän on toiminut televisiokommentaattorina kotimaassaan maaottelulähetyksissä.
Sun Wen

Sun Wen (s. 6. huhtikuuta 1973) on entinen kiinalainen naisjalkapalloilija.
Sun nousi Kiinan maajoukkueeseen jo 17-vuotiaana. Hän voitti vuoden 1999 maailmanmestaruuskilpailuissa Golden Bootin ja Golden Ballin. Sun olikin sinä vuonna ensimmäisenä naisena ehdolla Aasian jalkapalloliiton parhaaksi pelaajaksi. Vuonna 2002 Sun äänestettiin vuosisadan parhaaksi naisjalkapalloilijaksi yhdessä Michelle Akersin kanssa. Sun lopetti jalkapallouransa loukkaantumisen takia 2006.
.si

.si on Slovenian Internet-maatunnus, jota ylläpitää ARNES (Academic and Research Network of Slovenia) ja sponsoroi Slovenian valtio. Rekisteröintirajoituksia ei ole. Tunnus otettiin käyttöön 1993.
Sielun syvyys

Sielun syvyys (saks. Deutsche Predigten und Traktate) on Mestari Eckhartin opetuspuheiden ja saarnojen kokoelma. Kirkko piti Eckhartia harhaoppisena ja hänen keskiyläsaksan kielellä tekemänsä muistiinpanot säilyivät luostarien arkistoissa. Ensimmäinen saarnakokoelma ilmestyi 1850-luvulla. Teoksen on suomentanut Kai Pihlajamaa ja sen julkaissut suomeksi Basam Books vuonna 2009.
Nik Turner

Nicholas "Nik" Turner (s. 28. elokuuta 1940 Oxford, Iso-Britannia) on englantilainen muusikko. Parhaiten hänet tunnetaan Hawkwind-yhtyeen perustajajäsenenä ja saksofonistina.
1960-luvulla Turner pyöri Lontoon Ladbroke Groven hippialueilla ja toimi eri yhtyeiden roudarina. Vuonna 1969 hän toimi vasta perustetun Group X -yhtyeen roudarina. Turnerin kaivettua saksofonin esille ja soitettua sitä yhtyeen johtaja Dave Brock pyysi Turneria liittymään soittajaksi yhtyeeseen. Group X:stä tuli ensin Hawkwind Zoo ja piakkoin, lopullisesti Hawkwind. 
Turnerista tuli yksi yhtyeen näkyvimmistä hahmoista erikoisten lava-asusteiden johdosta. Hän myös oli Brockin ohella yhtyeen toinen voimahahmo musiikillisesti, vaikka ei muusikkona ollutkaan kovin taitava. Turnerin säveltämiä Hawkwind-klassikoita ovat mm. "Master Of The Universe", "Brainstorm" sekä "D-Rider". Rennosta luonteestaan huolimatta Turner halusi vaikuttaa enemmän yhtyeen päätöksiin. Tämä johti Brockin ja Turnerin välien kiristymiseen, ja lopulta vuonna 1976 Turner erotettiin yhtyeestä.    
Hawkwindista lähdön jälkeen Turnerilla on ollut omia yhtyeitä kuten Sphinx, Inner City Unit ja Pinkwind (yhdessä Pink Fairies -muusikko Twinkin kanssa). Turner palasi myös Hawkwindiin 1980-luvun puolivälissä ja soitti joillain yhtyeen kiertueilla.
2000-luvulla Nik Turner perusti X-Hawkwind-nimisen yhtyeen entisten Hawkwind-muusikoiden kanssa. Dave Brock haastoi Turnerin oikeuteen Hawkwind-nimen käytöstä, ja X-Hawkwind joutui vaihtamaan nimensä SpaceRitualiksi. Toinen yhtye, jota Turner on viime aikoina pyörittänyt, on Nik Turner's Allstars. 
Nik Turner on tehnyt yhteistyötä myös suomalaisen Five Fifteen -yhtyeen kanssa soittamalla yhtyeen levyillä ja keikoilla. Five Fifteenin ja Nik Turnerin Tavastian konsertti näytettiin televisiossa vuonna 2000.
Nik Turnerin Suomen kokemus alkoi helsinkiläisen space rock -yhtye Dark Sunin ja "Uncle Nikin" ennalta sovitusta kohtaamisesta Hampurin "Hawkfan Festivaleilla" kesällä 1997. Pitkän keikan aikana syntyi jo siemen jatkosta. Yhtye soitti Nikin kanssa yhteiskeikan myös Jönköpingin "Space and Rock Festivaleilla".
Lopulta Dark Sun puhui mytologiasta kiinnostuneen Turnerin ympäri soittamaan Suomessa ja Tavastialla Dark Sunin kanssa keikan, joka sisältäisi useita Nik Turnerin biisejä, mm. "D-Rider" ja "Master of the Universe". Live-levy "Ice Ritual" ilmestyi vuonna 2000.
Kurkkukasvit

Tuntomerkit

Kurkkukasvit ovat kiipeileviä köynnöksiä, jopa puuvartisia liaaneja, joilla on lehtihankaisia tuen ympärille kiertyviä kärhiä. Sekundaarinen aineenvaihdunta tuottaa mm. alkaloideja, triterpenoideja, sitrulliini-aminohappoa, saponiineja ja oksalaattikiteitä. Kasveja peittää karkea karvoitus, jonka soluseinät ovat kalkkeutuneita ja soluissa on usein kystoliitteja; karvat ovat usein myös erittäviä. Lehdet ovat korvakkeettomia ja kourasuonisia. Lehdissä saattaa olla mesirauhasia. Kasvit ovat yleensä kaksikotisia (hede- ja emikasvi erikseen), harvoin yksikotisia. Kukinto sijaitsee lehtihangassa, jossa sen lisäksi ovat myös hankasilmu ja kärhi tai vielä monimutkaisempi rakenne. Kukat ovat 3-7-lukuisia, tavallisesti kuitenkin viisilukuisia, ja niiden pohjus on tavallisesti maljamainen hypanthium tai verhiön ja teriön yhteenkasvu muodostaa putken. Verhiö on usein yhdislehtinen, harvoin se puuttuu; terälehdetkin ovat kasvaneet yhteen keltaiseksi tai toisinaan punaiseksi torveksi. Hedekukissa on eri tavoin yhteen kasvanut tai erilehtinen hetiö, joka on erillinen myös hypanthiumista. Heteenponnet ovat kiertyneitä ja yksiteekaisia, eikä hedekukassa ole emiön jäännettä. Emikukissa sen sijaan on joutoheteitä ja kehänalainen sikiäin, joka muodostuu 1-5 emilehdestä, ja jossa on turvonneet laitaistukat. Niissä on riippuvia siemenaiheita. Hedelmä on kota, joka avautuu kärjestään. Siemenet ovat tavallisesti litteitä ja vailla ravintovarastoa eli endospermiä.

Levinneisyys

Kurkkukasvit kasvavat enimmäkseen tropiikissa ja subtropiikissa, jonkin verran myös lauhkeassa vyöhykkeessä. Satunnaisesti voi meillä Suomessa tavata viljelykarkulaisina tai -jäänteinä mustakoiranköynnöksen (Bryonia alba), vesimelonin (Citrullus lanatus), kurkun (Cucumis sativus) ja kurpitsan (Cucurbita pepo).
Pinja Flink

Pinja Liisa Flink (s. 5. huhtikuuta 1975, Jämsä) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisioelokuvassa Laina-aika, Hovimäki-sarjassa Karoliina Seppää ja Salatuissa elämissä Milla Muurista. 
Flinkillä oli kiinnitys Seinäjoen kaupunginteatterissa 2000–2003 ja Kuopion kaupunginteatterissa 2003–2005. Sen jälkeen hän on vieraillut muun muassa Jyväskylän kaupunginteatterissa, Porin Rakastajat-teatterissa ja erityisesti Koko-teatterissa Helsingissä. Hän on tehnyt televisio- ja radiospiikkejä, dubbauksia, äänikirjoja ja kuunnelmia Radioteatterille.
Carlo Campogalliani

Giovanni Battista Carlo Campogalliani (10. lokakuuta 1885 Concordia sulla Secchia – 10. elokuuta 1974 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.

Elokuvaura

Carlo Campogalliani aloitti elokuvanäyttelijänä vuonna 1910 ja ohjasi ensimmäisen elokuvansa vuonna 1914. Hän teki useita rikosjännäreitä ja Maciste-elokuvia perustaen oman tuotantoyhtiön vuonna 1920. Vuonna 1922 Campogalliani muutti vaimonsa kanssa Etelä-Amerikkaan, jossa hän kuvasi elokuvia Argentiinassa ja Brasiliassa sekä kierteli oman teatteriseurueensa kanssa. Vuodesta 1927 lähtien hän työskenteli Saksassa palaten sitten Italiaan, jossa hän ohjasi kaksi koomikko Ettore Petrolinin elokuvaa. Nukke-elokuvan I quattro moschettieri (”Neljä muskettisoturia”, 1936) jälkeen Campogalliani ohjasi ehkäpä parhaan elokuvansa Montevergine, joka tunnetaan myös nimellä La grande luce (”Suuri valo”, 1939). Se sai palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla.
Toisen maailmansodan jälkeen Campogalliani ohjasi komedioita, kauhuelokuvia ja Carolina Invernizion romaaneihin perustuvia melodraamoja. Uransa loppuvaiheessa hän teki kaksi merkittävää peplumelokuvaa, Kuninkaiden laakson jättiläinen (Maciste nella valle dei re, 1960) ja Ursus – orjien vapauttaja (Ursus, 1961). Campogallianin viimeinen elokuva oli varhaiseen keskiaikaan sijoittuva seikkailufantasia Valloittajan miekka (Rosmunda e Alboino, 1961).
Renesanssi

Vieraat

Albumilla kuullaan joitakin tunnettuja suomalaisia rap-muusikoita kuten Uniikkia, Ääretöntä ja Tasapainoa Kapasiteettiyksiköstä sekä Avainta. Albumilla kuullaan myös ruotsalaisia suurnimiä Petteriä ja Pee Weetä.
North South Line (MRT)

Historia

Linjan rakentaminen alkoi 22. lokakuuta 1983. Sen tarkoituksena oli yhdistää kehittyvät Yishunin, Ang Mo Kion ja Bishanin asuinalueet Singaporen keskustaan. Linjasta avautui 7. marraskuuta 1987 viiden aseman osuus Yio Chu Kangin ja Toa Payohin välillä. Osuus Raffles Placelle valmistui kuukautta myöhemmin. Linjaa jatkettiin pohjoiseen Yishuniin vuonna 1990. Linjan toinen rakennusvaihe valmistui helmikuussa 1996. Linjaa jatkettiin Cho Chu Kangin kautta Jurong Eastiin, jolloin se muodosti East West Linen kanssa kehän.
Koska North South Line oli MRT:n ensimmäinen linja, sen rakentaminen tuotti vaikeuksia. Sen tieltä purettiin paljon vanhoja rakennuksia, ja maanpäälliset rakennustyöt aiheuttivat liikenneruuhkia. Singaporejoen alittavan tunnelin rakentaminen oli haastavaa, ja Newtonin asemaa oli siirrettävä teknisten ongelmien vuoksi.
Ampuma-ase

Ampuma-ase on ase, jota käytetään ampumiseen eli ammuksen, nuolen tai vastaavan saattamiseen nopeaan liikkeeseen. Alkeellisimmillaan ampuma-ase tarkoittaa ritsaa, jousta tai katapulttia ja kehittyneimmillään tuliasetta kuten nykyaikaista konetuliasetta, sinkoa tai tykkiä.
Suomen lain mukaan "ampuma-ase" ampuu räjähdyspaineen avulla luoteja tai muita ammuksia. Ampuma-aselaki kattaa myös tehokkaat ilma-aseet, jotka ampuvat metalliluoteja. Esimerkiksi paintball-ase ei näin ollen ole lain tarkoittama ampuma-ase. Muiden maiden lait voivat määritellä ampuma-aseen muilla tavoin.
Elossa

Tarina

Uruguayn ilmavoimien lennolla 571 Fairchild FH-227D -lentokone törmää vuoreen matkallaan yli Andien ja syöksyy lumipeitteiselle vuoren rinteelle. Osa matkustajista kuolee välittömästi, osa loukkaantuu ja osa selviytyy vahingoittumattomina. He odottavat aikansa pelastajia, mutta kuulevat lopulta radiosta etsintöjen loppuneen. Muutama heistä lähtee lopulta etsimään tietä Chileen ja hakemaan apua.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kuvaa elokuvaa luontevaksi mutta epätasaiseksi ja epäuskottavaksi. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Värimittari

Värimittari on näkyvän valon aallonpituuden alueella toimiva pinnan väriä mittaava laite. Mittari antaa värille numeeriset arvot, jotka määrittävät värin.

Pinnan värin mittausperiaate

Värimittari toimii siten, että se mittaa tutkittavan pinnan väriä valon aallonpituuden funktiona. Mittaus tapahtuu kohdistamalla mitattavaan kohteeseen mahdollisimman diffuusia valoa tunnetuilla aallonpituuksilla ja intensiteeteillä. Mittaamalla takaisin heijastuvan valon intensiteetti eri aallonpituuksien suhteen saadaan määritettyä värikomponentit numeeriseen muotoon. Näin saatu numerotieto sovitetaan yleensä johonkin tunnettuun värimalliin, jonka kautta väritieto voidaan viedä haluttuihin järjestelmiin jatkoprosessoitavaksi. Esimerkkinä värimittarista on rautakauppojen tai maalia myyvien liikkeiden mittalaitteet, joilla voidaan näytekappaleen perusteella määrittää oikea tai lähestulkoon oikea väri maalin sävytykseen.
Käytännössä digitaalikamerat tekevät myös kuvan värien sovittamisen johonkin värimalliin, mutta kameraa ei sinänsä voi käyttää tarkkaan värimittaukseen muutoin kuin auttavasti sijoittamalla kuvattavalle alueelle tunnettu värireferenssi.
Asiakirjastandardi

Asiakirjastandardi on standardi, jonka mukaan viralliset asiakirjat tulisi kirjoittaa. Asiakirjan perusstandardi on SFS 2487, jossa asiakirjojen luettavuutta pyritään parantamaan asettelun avulla. Standardit voivat muuttua vuosittain, ja suomalaisia standardeja ylläpitää Suomen Standardisoimisliitto.
Senesino

Senesino (alun perin Francesco Bernardi, 1686 Siena – 27. tammikuuta 1759) oli italialainen altto-kastraattilaulaja. Senesino työskenteli Dresdenin hovissa vuosina 1717–1720 ja tämän jälkeen muutti Lontooseen, jossa esiintyi Georg Friedrich Händelin oopperaseurueessa laulaen pääroolit useissa Händelin oopperoissa (muun muassa Julius Caesarin Caesarin roolin vuonna 1724). Senesinon ääni oli tunnettu voimastaan ja hän oli taidokas koloratuuran ja ilmeikkään laulun esittäjä. Hän ajautui riitoihin Händelin kanssa vuonna 1733 ja liittyi kilpailevaan oopperaseurueeseen Opera of the Nobilityyn. Vuonna 1736 hän palasi Italiaan.
Senesino oli toisen tunnetun kastraattilaulajan Farinellin aikalainen.
Arto Rintala

Arto Rintala (s. 1977) on Turussa asuva suomentaja. Hän on opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä ja kulttuurihistoriaa Turun yliopistossa sekä espanjalaista filologiaa Granadan yliopistossa.
Valmistuttuaan Turun yliopistosta 2007 hän on toiminut erityisesti vanhaan espanjankieliseen kirjallisuuteen erikoistuneena suomentajana. Rintala on kääntänyt muun muassa Cervantesin novellikokoelman Opettavaisia kertomuksia (Novelas ejemplares)  ja farssikokoelman Välinäytöksiä (Ocho comedias y ocho entremeses nuevos, nunca representados)  sekä 1500-luvun tuntemattoman kirjailijan pikareskiromaanin Lazarillo de Tormes (La vida de Lazarillo de Tormes y de sus fortunas y adversidades) .
Namiben maakunta

Namiben maakunta on yksi Angolan maakunnista. Sen pinta-ala on 57 500 neliökilometriä ja väkiluku vuonna 2014 oli 471 613. Namiben maakunta sijaitsee Angolan eteläosassa, Atlantin valtameren rannalla.
Myös maakunnan pääkaupunki on nimeltään Namibe.
Gunnar Häggblom

Gunnar Bertel Häggblom (31. toukokuuta 1917 Saltvik, Ahvenanmaa – 18. huhtikuuta 2010 Saltvik) oli suomalainen Ahvenanmaalla vaikuttanut ylikonstaapeli, maakuntapoliitikko ja kansanedustaja. 
Häggblomin vanhemmat olivat maanviljelijä Konrad Severus Häggblom ja Aina Vilhelmina Isaksson. Hän kävi kansakoulun ja 1936 maamieskoulun sekä suoritti 1949 ylikonstaapelikurssin. Häggblom oli nuorena merillä ja oli sitten pari vuotta linja-autonkuljettajana. Hän toimi nuorempana poliisikonstaapelina Maarianhaminassa 1938–1939 ja Sundin nimismiespiirissä 1939–1942. Häggblom oli sitten vanhempana poliisikonstaapelina 1942–1949, ylikonstaapelina Saltvikissa 1949–1977 sekä Sundin piirin vt. nimismiehenä 1971–1972.  
Häggblom oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1976–1983 edustaen Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan kesken edustajakautensa kuolleen Evald Häggblomin tilalle. Gunnar Häggblom oli Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsenenä 1955–1979 ja toimi maakuntapäivien varapuhemiehenä. Hän oli Ahvenanmaan maakuntahallituksen ja Åländsk samlingin keskushallituksen jäsenenä. Kunnallispolitiikassa Häggblom oli Saltvikin kunnanvaltuuston jäsenenä 1942–1987 ja toimi myös Saltvikin kunnanhallituksen ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Häggblom oli lisäksi presidentin valitsijamiehenä vuoden 1978 presidentinvaaleissa.
Vaxholmin linnoitus

Vaxholmin linnoitus on Ruotsissa Vaxholmin kunnassa sijaitseva linnoitusrakennelma. Nimi kattaa kaikki Vaxholmin ympäristön puolustusrakennelmat, jotka suojaavat reittiä Tukholmaan.  Ensimmäinen linnoitus oli Kustaa Vaasan vuosina 1549–1558 rakennuttama skanssi. Vanha linnoitus korvattiin nykyisellä kastellilla vuosina 1833–1863, mutta aseiden kehityksen takia se oli vanhanaikainen jo valmistuessaan. Rindöhön rakennettiin täydentäviä ja korvaavia linnoituksia. Vaxholmin linnoitus on onnistunut kaksi kertaa pitämään Tukholmaan tunkeutumista yrittävät joukot poissa: ensin vuonna 1612 Kristian IV:n johdolla tulleet tanskalaiset ja sitten 1719 tulleet venäläiset. Vaxholmin kastelliin avattiin vuonna 2003 linnoitusmuseo, jossa esitellään rannikkopuolustuksen historiaa, erityisesti saaristopuolustuksen kehitystä.
Konstantínos Tsátsos

Elämä ja ura

Tsátsos syntyi Ateenassa ja siellä oli hänen Kreikan-kotinsa koko hänen elämänsä ajan. Hän opiskeli oikeustiedettä Ateenan yliopistossa. Opintojensa yhteydessä hän perehtyi myös klassiseen kreikkaan ja latinaan sekä nykykreikan kirjallisuuteen. Tsátsos julkaisi runoja ja näytelmiä salanimellä Ývos Delfós (Ύβος Δελφός) eli Yves Delfos.
Tsátsos toimi ensimmäisen maailmansodan jälkeen diplomaattina Pariisissa ja osallistui Sèvresin rauhansopimuksen neuvotteluihin. Hän suoritti jatko-opintoja Heidelbergin yliopistossa ja palasi tämän jälkeen Ateenaan. Tsátsos väitteli vuonna 1929 ja vuonna 1932 hänestä tuli Ateenan yliopiston oikeustieteen professori. Ioánnis Metaxáksen diktatuurin aikana vuonna 1941 hänet pidätettiin ja erotettiin, ja vuonna 1944 hän lähti maanpakoon Lähi-itään.
Tsátsos palasi Kreikkaan vuonna 1945, aluksi yliopistolle ja myöhemmin Liberaalipuolueen tehtäviin. Hän toimi sisäministerinä vuodesta 1945, ja vuonna 1949 hänestä tehtiin opetusministeri. Hän toimi myös varaministerinä Sofoklís Venizéloksen hallituksessa vuonna 1951. Vuonna 1956 hän liittyi vastaperustettuun Ethnikí Rizospastikí Énosis (ERE) -puolueeseen ja tuli valituksi Kreikan parlamenttiin. Hän toimi ministerinä Konstantínos Karamanlísin hallituksissa 1961 ja 1963 sekä oikeusministerinä Panagiótis Kanellópouloksen hallituksessa 1967.
Vuonna 1974 siviilihallintoon siirtymisen aikaan Tsátsos siirtyi Uusi demokratia -puolueeseen. Hänestä tuli ensin kansanedustaja ja kulttuuriministeri. Parlamentti valitsi Tsátsoksen presidentiksi 20. kesäkuuta 1975. Hän sai tuolloin 210 ääntä läsnä olleesta 295:stä. Tsátsos toimi presidenttinä vuoteen 1980.
Tsátsoksen puoliso oli Ioánna Tsátsou (o.s. Seferiádou), ja heillä oli kaksi tytärtä. Tsátsos julkaisi monia tutkimusartikkeleita sekä oikeustieteellisiä ja filosofisia teoksia. Vuonna 1961 hänet valittiin Ateenan akatemiaan, ja myöhemmin hänestä tuli ensin sen varapuheenjohtaja ja sitten puheenjohtaja. Hän oli jäsen myös monien muiden maiden akatemioissa, muun muassa Ranskan akatemiassa, sekä Sorbonnen yliopiston kunniatohtori.
Perno

Historia

Varhaisimmat kirjalliset maininnat alueesta ovat 1400-luvulta. Perno liitettiin Raisiosta Turkuun yhdessä Pansion kanssa vuonna 1931. Vuonna 1967 liitettiin vielä pienempi alue Upalingon suunnalta nykyisen Pernon telakan luona.  Nimensä kaupunginosa on saanut alueella sijainneesta Pernon kartanosta.
Crossrail

Crossrail on rakenteilla oleva rautatieyhteys Kaakkois-Englannissa. Rautatie yhdistää Berkshiren ja Buckinghamshiren kreivikunnat Suur-Lontoon kautta Essexin ja Kentin kreivikuntiin. 24 miljardia euroa maksavan rautatieyhteyden on määrä helpottaa Keski-Lontoon ylikuormittunutta metro- ja paikallisjunaverkkoa. Linjan ensisuunnitelmat esitettiin vuonna jo vuonna 1970. Sittemmin suunnitelmat hyllytettiin liian kalliina. Uusi linja alkaa Maidenheadista Lontoon länsipuolelta ja kulkee Lontoon lävitse Essexin Shenfieldiin. Radalta tulee myös haara Heathrow’n lentoasemalle sekä Itä-Lontoon Isle of Dogsin Canary Wharfin rautatieasemalle. Crossrailin nimi muuttuu vuonna 2018 Elizabeth-linjaksi.
Crossrailin ensimmäinen osuus Liverpool Streetiltä Shenfieldiin avattiin toukokuussa 2015 nimellä TfL Rail.