google/wiki40b huggingface dataset:
Lukuvuosi

Lukuvuosi  (lyhenne lkv. tai lv.) on vuoden mittainen, yhdestä tai useammasta lukukaudesta ja niiden väliin ja keskelle jäävistä lomista muodostuva jakso, jonka aikana luokallisessa koulussa suoritetaan yhden luokkatason opinnot. Pohjoisella pallonpuoliskolla kouluvuosi alkaa yleensä syksyllä ja päättyy kesälomaan, kun taas eteläisellä pallonpuoliskolla kouluvuosi seuraa usein kalenterivuotta.

Kouluvuosi Suomessa

Suomessa peruskoulun lukuvuosi alkaa perusopetuslain 23 §:n mukaan 1. elokuuta ja päättyy 31. heinäkuuta, ja lukuvuodessa on oppilailla 190 työpäivää. Jos itsenäisyyspäivä, vappu tai loppiainen sattuu muuksi arkipäiväksi kuin lauantaiksi, lukuvuosi voi olla vastaavasti lyhyempi. 
Opetuksen alku- ja lopetuspäivää ei ole laissa määritelty. Koulutyö alkaa yleensä elokuun puolenvälin aikoihin, mutta tarkemmin asiasta päättää kukin kunta. Sen sijaan on asetuksella säädetty, että koulutyö päättyy "viikon 22 viimeisenä arkipäivänä", joka on aikaisintaan 29. toukokuuta ja viimeistään 5. kesäkuuta. 
Lisäksi kouluvuodesta on säädetty, että peruskoulussa on kesäloma ja vähintään kymmenen päivän pituinen joululoma ja että lauantait ovat vapaapäiviä, ellei kunta toisin päätä.  Kesäloma alkaa koulutyön päättyessä ja päättyy seuraavan kouluvuoden koulutyön alkaessa kunnan päättämänä ajankohtana yleensä elokuun puolenvälin aikoihin.
Syyslomaa tai talvilomaa ei ole määritetty lainsäädännössä, vaan periaatteessa kunnat voivat päättää niiden pituuden ja ajankohdan itsenäisesti. Käytännössä kuitenkin esimerkiksi eri oppilaitosten yhteistyön takia loma-ajoista päätetään usein seutukunnittain tai laajemminkin alueellisesti. Talviloman ajankohta määrättiin aikaisemmin valtakunnallisesti ja porrastettiin kolmelle viikolle, ja tätä käytäntöä noudatetaan yhä yleisesti. Talvilomasta, josta käytetään myös nimitystä hiihtoloma, on kuitenkin olemassa Kuntaliiton ja opetushallituksen suositus, jonka mukaan se porrastettaisiin maakunnittain viikoille 8–11.

Kouluvuoden muutokset Suomessa

Suomessa kouluvuosi kesti aiemmin syyskuun alusta toukokuun loppuun, joten kesäloma oli kokonaiset kolme kuukautta. Koulua käytiin kuutena päivänä viikossa, joskin yleensä kerran kuukaudessa oli yksi arkipäivä vapaata (ns. kuukausiloma), usein lauantaina tai maanantaina. Kun syyslukukaudesta 1971 lähtien lauantait muutettiin eräin poikkeuksin vapaapäiviksi, koulun alkua aikaistettiin elokuun puolelle. Koulutyö päättyi aikaisemmin yleensä 31. toukokuuta, ellei se sattunut pyhäpäiväksi, mutta 1990-luvun alussa päättymispäivä siirrettiin viikon 22 lauantaihin, joka useimmiten on kesäkuun puolella.
Hiihtoloman keksi vuonna 1926 kouvolalainen voimistelunopettaja ja suojeluskuntaupseeri Santeri Hirvonen. Lauri Pihkala edisti asiaa 1930-luvulla, ja hiihtoloma tuli käyttöön oppikouluissa vuonna 1933 ja kansakouluissa 1934.
Maaseutukunnissa pidettiin syyslukukaudella perunannostolomaa 1940-luvulta aina 1970-luvulle asti.  Loma kesti 2–10 päivää ja se oli yleensä syyskuun lopussa tai lokakuussa.
Cuscon alue

Cuscon alue (myös nimellä Cuzcon alue) on yksi Perun hallinnollisista alueista. Se sijaitsee  maan keski-eteläosassa, Andien vuoristossa. Manun kansallispuisto ja Perun tunnetuin matkailukohde Machu Picchu sijaitsevat tällä alueella. 90% Perun matkailutuloista tulee Cuscon alueelta.
Alueen pinta-ala on 71 892 neliökilometriä ja vuoden 2017 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 1 205 527. Alueen pääkaupunki on samanniminen Cusco.

Historia

Cuscon alue tunnetaan inkoista, jotka hallitsivat Urubamba-joen laaksoa noin sadan vuoden ajan, mutta jo ennen inkojen valtakuntaa siellä oli muita kulttuureita. Näihin kuuluvat Chanapata (800-300 eaa.), Qotacalla (500-900 eaa.) ja Killken kulttuuri (900-1420 jaa.) ja Lucren kulttuuri noin vuonna tuhat.
Henri Guise

Henri Guise (oikeastaan Henri I de Lorraine, Guisen herttua) (31. joulukuuta 1550 – 23. joulukuuta 1588 Blois) oli ranskalainen sotilas ja poliitikko. Hän taisteli hugenotteja vastaan Ranskan uskonsodissa ja oli katolisen liigan johtaja.
Henri Guise oli François Guisen vanhin poika. Hän oli yksi katolisen puolen johtajista Ranskan uskonsodissa ja hugenottien päävastustaja. Hän osallistui Pärttylinyön verilöylyn suunnitteluun 1572 ja oli mukana perustamassa katolista liigaa vuonna 1576.
Espanjan kuningas Filip II liittoutui katolisen liigan kanssa 1584. Kun Espanjan voittamaton armada eteni pohjoiseen vuonna 1588 tavoitteenaan lyödä protestanttinen Englanti, Ranskan kuningas Henrik III antoi periksi katoliselle osapuolelle. Armada kuitenkin kärsi tappion heinäkuussa 1588 ja voimasuhteet Ranskassakin muuttuivat. Jouluna 1588 Henrik III houkutteli Guisen suvun päämiehet Henri Guisen ja tämän veljen kardinaali Louis Guisen Bloisin linnaan, missä molemmat salamurhattiin.
Crypteroniaceae

Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat puita, joihin kerääntyy alumiinia, ja jotka ovat pääasiassa karvattomia. Lehdet ovat sulka- tai kourasuonisia. Kukat ovat yksi- tai kaksineuvoisia ja neli- tai viisilukuisia; edellisessä tapauksessa ne sijaitsevat sekasopuisesti. Kukinto on terttumainen, joskus tähkämäinen, ja pitkähaarainen. Teriö puuttuu tai terälehtiä on neljä tai viisi. Heteenponnen lokeroside (konnektiivi) on toisinaan kärjestään paksuuntunut. Sikiäin on enemmän tai vähemmän kehänalainen, 2–6 emilehdestä muodostunut, ja siinä on laita- tai pohjaistukat, joihin kiinnittyy 1–3 tai paljon siemenaiheita. Vartalo on tavallisesti ohut, luotti pallomainen. Hedelmä on kota, joka voi olla litistynyt. Se sisältää siivellisiä siemeniä, joiden kuoressa on kiteitä ja tanniineja.

Levinneisyys

Heimo kasvaa Kaakkois-Aasiassa, Malaijien saaristossa ja Sri Lankassa.

Luokittelu

Crypteroniaceae-heimon lähimmät sukulaiset ovat heimot Alzateaceae ja Penaeaceae, jotka kuuluvat Myrtales-lahkon evoluutiopuussa samaan kladiin. Sen ominaisuuksia ovat putkiloiden tietynlaiset huokoset, vähäpätöiset korvakkeet, heteiden ja terälehtien kohdakkaisuus, lyhytikäinen heteenponnen endoteekio, selkäluomainen kota ja siemenkuoren endotegmen-kerroksen syysoluttomuus.
Heimoon kuuluu kolme sukua (Axinandra, Crypteronia, Dactylocladus) ja 10 lajia.
Yrjö Suontausta

Yrjö Erland Suontausta (9. joulukuuta 1901 Turku – 11. toukokuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, oikeusneuvos ja jalkapalloilija.
Suontausta suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1929 ja sai varatuomarin arvon 1931. Hän toimi useissa eri tehtävissä Turun hovioikeudessa vuosina 1933–1947. Suontausta valittiin Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajaksi Turun eteläisestä vaalipiiristä 1945. Hän toimi tehtävässä kaksi vuotta kunnes siirtyi Korkeimman oikeuden jäseneksi 1947.
Suontausta pelasi nuoruudessaan jalkapalloa Turun Palloseurassa. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1928 ja edusti Suomen maajoukkuetta vuosina 1927–1929 viidessä maaottelussa, joissa hän teki yhden maalin. Pelaajauran jälkeen hän toimi TPS:n puheenjohtajana.
Kent Nagano

Kent Nagano (s. 22. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen kapellimestari. Hän opiskeli musiikin lisäksi myös sosiologiaa ja oikeustiedettä kotiosavaltiossaan Kaliforniassa.
Nagano nimitettiin vuonna 1978 Berkeleyn sinfoniaorkesterin musiikilliseksi johtajaksi, jona hän toimi vuoteen 2008. Hän toimi vuosina 1988–1998 Opéra National de Lyonin ja vuosina 1991–2000 Hallé-orkesterin musiikillisena johtajana. Vuosina 2000–2006 Nagano oli Deutsches Symphonie-Orchester Berlinin taiteellinen johtaja ja pääkapellimestari; hän myös toimi 2001–2003 Los Angelesin oopperan pääkapellimestarina ja vuosina 2003–2006 musiikillisena johtajana. Vuonna 2006 hänestä tuli sekä Montrealin sinfoniaorkesterin että Baijerin valtionoopperan musiikillinen johtaja.
Vuonna 1982 Nagano piti Berkeleyn sinfoniaorkesterin kanssa Hans Pfitznerin oopperan Palestrina ensimmäisen esityksen Yhdysvalloissa. Hän myös kantaesitti muun muassa Péter Eötvösin Three Sistersin, John Adamsin Klinghofferin kuoleman ja Kaija Saariahon Kaukaisen rakkauden. Nagano on saanut levytyksillään muiden palkintojen ohessa useita Grammyja. Hänestä tuli vuonna 1992 Ordre des Arts et des Lettres'n upseeri, ja vuonna 2008 hän sai Nousevan auringon ritarikunnan tunnustuksen (4. luokassa). Hän on Montrealin ja McGill-yliopistojen kunniatohtori.
Pianisti Mari Kodama on Naganon puoliso.
Galeries Royales Saint-Hubert

Galeries Royales Saint-Hubert on Brysselin keskustassa sijaitseva lasikattoinen kauppagalleria. Galleriassa on ylellisiä kauppoja, kelloseppien liikkeitä, suklaamyymälöitä sekä ravintoloita. Kauppakeskuksessa käy vuosittain noin 6 miljoonaa vierailijaa. Se sijaitsee Brysselin keskusaukion Grand-Placen läheisyydessä.

Historia

Gallerian suunnitteli Alankomaissa syntynyt ja lapsena vanhempiensa mukana Brysseliin muuttanut arkkitehti Jean-Pierre Cluysenaar. Galleria valmistui vuonna 1847.
Eugenoli

Valmistus ja käyttö

Eugenolia voidaan helposti ja suhteellisen helposti eristää neilikan ja kanelinlehdistä saatavista eteerisistä öljyistä, joten se on edelleen yhdisteen päätuotantomenetelmä. Eugenolia käytetään neilikankaltaisen tuoksunsa vuoksi erityisesti hajusteissa ja siitä saadaan isomeroimalla isoeugenolia. Eugenoli on myös puuduttava aine, johon tarkoitukseen sitä käytetään hammaslääketieteessä.
Pegasus-luokan kantosiipialus

Suunnittelu

Yhdysvaltain laivaston eteläisen alueen komentaja vahvisti 1969 vaatimukset nopeille ohjuksin aseistetuille partioaluksille, joiden tuli kyetä torjumaan Välimeren alueella vastaavien alusten aiheuttama uhka. Vaatimukset laajenivat pian Naton merivoimien aseistamista suunnittelevan osastoon, jolloin niihin sisällytettiin Neuvostoliiton pinta-alusten torjuntakyky kaikilla Naton valvonnassa olevilla alueilla. Lopulta vuonna 1972 Yhdysvallat, Saksa ja Italia allekirjoittivat aiesopimuksen alusten suunnittelu- ja hankintakustannusten jakamisesta maiden kesken. Koska kyseessä oli kansainvälinen hanke päätettiin se toteuttaa metrijärjestelmää ja olemassa olevia komponentteja käyttäen. Vaatimuksina olleet suuri nopeus, merikelpoisuus ja raskas aseistus johtivat kantosiipialuksen suunnitteluun.
Suunnitteluvastuu annettiin Boeingille, joka oli samalla myös päätoimittaja. Naton mielenkiinto projektiin hiipui nopeasti, mihin ensisijaisena oli kustannusten nousu. Vuonna 1972 Yhdysvaltoja lukuun ottamatta muut osallistujat vetäytyivät projektista. Yhdysvaltain kongressi budjetoi kuuden aluksen hankinnan vuodelle 1975, mutta budjetin ylittäminen ja toteutusvaikeudet lähes peruuttivat projektin.
Amiraali Elmo Zumwelt aloitti PHM-projektin lisätäkseen laivaston pinta-alusten määrää kustannustehokkaasti. Projektissa olivat Yhdysvaltain laivaston lisäksi mukana Britannian Kuninkaallinen laivasto, Kanadan laivasto, Saksan Liittotasavallan laivasto sekä Italian laivasto ja sen tarkoituksena oli saada palveluskäyttöön kaikkiaan sata uutta alusta. Zumweltin jäätyä eläkkeelle laivasto siirsi pääosan projektiin sidotuista varoista raskaampien alusten kehittämiseen, mikä hidasti USS Pegasuksen valmistumista ja muita aluksia ei edes aloitettu. Kongressi pakotti laivaston saattamaan tilauksen päätökseen, mutta muut osallistujat irtautuivat projektista sen vaikeuksien vuoksi.
Telluuridioksidi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa telluuridioksidi on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdisteellä on kaksi kiderakenteeltaan erilaista muotoa, α- ja β-muodot. Näistä α-muoto on rakenteeltaan kerrosmainen ja β-muodon kiderakenne on samanlainen rutiilin kanssa. Telluuridioksidi on veteen liukenematon, mutta liukenee sekä happo- että emäsliuoksiin. Se on siis amfoteerinen aine. Happoliuoksissa muodostuu Te⁴⁺-ioneja ja emäsliuoksissa telluriitti-ioneja (TeO₃⁻). Sulana yhdiste on väriltään punaista.

Valmistus ja käyttö

Telluuridioksidia voidaan valmistaa kuumentamalla telluuria tai telluurihapoketta happivirrassa. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on liuottaa telluuria typpihappoon ja laimentaa muodostuva liuos vedellä. Tällöin telluuridioksidi saostuu liuoksesta. Yhdiste voidaan puhdistaa liuottamalla emäksiseen liuokseen ja tekemällä liuos hieman happamaksi rikkihapolla, jolloin telluuridioksidi saostuu uudelleen.
Telluuridioksidin yksittäiskiteitä käytetään akusto-optisissa sovelluksissa. Siitä voidaan myös valmistaa orgaanisia telluuriyhdisteitä.
Martti Suosalo

Ura

Suosalo kävi Teatterikorkeakoulun Jouko Turkan kaudella. Suosalo pääsi kouluun kolmannella yrittämällä ja on arvioinut, että ei olisi koskaan päässyt kouluun opiskelemaan ilman Turkkaa. 
Suuren yleisön tietoisuuteen Suosalo tuli kun hän näytteli Aapoa Turkan ohjaamassa televisiosarjassa Seitsemän veljestä. Myöhemmin Suosalo vaikutti osana Ryhmäteatterin näyttelijäkaartia. Nykyisin hän kuuluu Helsingin Kaupunginteatterin henkilökuntaan.
Suosalo on voittanut kolme Jussi-palkintoa: paras miessivuosa (Palkkasoturi), paras miespääosa (Kulkuri ja joutsen) ja paras miespääosa (Rentun ruusu) ja myös yksi vuoden suosikkinäyttelijän palkinto Thalia-gaalassa vuonna 2011. Vuonna 2012 Suosalo palkittiin Parhaan miesnäyttelijän Kultaisella Venlalla, vuonna 2014 hän sai Oulun OP:n myöntämän Taitaja-stipendin. Vuonna 2016 hän sai Pro Finlandia -mitalin.
Suosalo on myös laulanut sekä elokuvissaan että itse sanoitettuja Jacques Brel -tulkintoja Pekka Tegelmanin kanssa.

Perhe

Martti Suosalon puoliso on dokumenttiohjaaja Virpi Suutari. Suosalon tytär Siiri on esiintynyt isänsä kanssa elokuvassa Kalteva torni. Suosalon isoisä oli vuonna 1954 kuollut näyttelijä ja teatterinjohtaja Martti Suosalo, jonka mukaan hänet myös nimettiin, ja isoisän isä kansanedustaja Kalle Suosalo.
Varhaistriaskausi

Varhaistriaskauden eläimiä

Lystrosaurus oli keskikokoinen kasveja syövä dikynodontti, nisäkkäiden kaukainen sukulainen. Proterosuchus muistutti panssaroimatonta krokotiilia. Kaikki maan eläimet olivat tämän kauden alussa korkeintaan keskikokoisia. Muutaman miljoonan vuoden kuluttua ilmestyi suurempia eläimiä: Lystrosaurus vaihtui häränkokoiseen Kannemeyeriaan, ja suuret petoliskot kuten sudenkokoinen terapsidi Cynognathus ja suuret arkosaurien sukulaiset Garjainia sekä Erythrosuchus ilmaantuivat.
Terapsidit ja tekodontit, jotka kuuluivat arkosaureihin, kilpailivat keskenään.
Takako Doi

Takako Doi (jap. 土井 たか子; 30. marraskuuta 1928 – 20. syyskuuta 2014) oli japanilainen poliitikko. Hän johti vuosina 1986–1991 ja 1996–2003 maansa sosiaalidemokraattista puoluetta, joka vuoteen 1991 tunnettiin sosialistipuolueen nimellä.
Takako Doi tuli valituksi Japanin parlamentin, Dietin, jäseneksi ensi kertaa vuonna 1969. Hän sai varhaisella urallaan kuuluisuutta sukupuolten välisen tasa-arvon puolestapuhujana.
Vuoden 2003 vaaleissa sosiaalidemokraattinen puolue menetti huomattavasti kannatustaan, sillä sen edustajat alun perin kiistivät Japanin kansalaisia kaapatun Pohjois-Koreaan. Puolue oli jo aiemmin pitänyt tärkeinä suhteitaan Pohjois-Koreaan.
Myös Takako Doi itse menetti parlamenttipaikkansa puolueen kannatuksen heikennyttyä. Erottuaan puolueen johtajan töistä hän sai seuraajakseen Mizuho Fukushiman.
Takako Doi kuoli keuhkokuumeeseen 85-vuotiaana 20. syyskuuta 2014 sairaalassa Hyōgon prefektuurissa.
Ruokamessut

Ruokamessut on Kauhajoella Hämes-Havusen talonpoikaiskartanossa vuosittain pidettävä tapahtuma, johon viikonlopun aikana kokoontuu noin 12 000 ihmistä maistelemaan ja ostamaan eri puolilta Suomea saapuneiden näytteilleasettajien tuotteita. Ruokamessujen järjestämisajankohdaksi on vakiintunut syyskuun ensimmäinen viikonvaihde. Ruokamessuja on Kauhajoella kärjestetty vuodesta 1980 lähtien, joten vuoden 2013 messut olivat 23. järjestyksessään.
Johann Fux

Johann Joseph Fux (n. 1660 – 13. huhtikuuta 1741) oli itävaltalainen säveltäjä, musiikkipedagogi ja musiikkiteoreetikko. Hänen tunnetuin teoksensa on Gradus ad Parnassum, jossa hän muotoilee Giovanni Pierluigi da Palestrinan teosten pohjalta musiikin säännöt, jotka kuvaavat Palestrina-tyyliä, säveltäjälle luonteenomaista sävellystyyliä. Fuxin vaikutus kontrapunktin opetukseen on tämän kirjan kautta ollut korvaamaton.
Fux oli myös aikansa merkittävin syntyperäinen itävaltalainen Wienin hovin säveltäjä, kun useimmat hovisäveltäjistä olivat italialaisia. Vuodesta 1715 Fux toimi hovikapellimestarina. Fux oli ensisijaisesti kirkkomusiikin säveltäjä, mutta kirjoitti myös kevyttä teatterimusiikkia. Fux sävelsi parikymmentä oopperaa, joista neljä on kadonnut.
Vetehis-luokan sukellusvene

Rakentaminen

Suomen sukellusveneaseen muodostamisen mahdollisti vuoden 1927 laivastolaki. Kolmen aluksen luokan suunnittelutyö annettiin hollantilaiselle insinööritoimistolle. Luokasta piti alun perin tulla Saksan laivaston 500 tonnin sukellusveneen prototyyppi, mutta saksalaiset valitsivat itselleen 750 tonnin Espanjassa valmistetun alustyypin. Alusten rakentaminen aloitettiin vuonna 1927 Crichton-Vulcan Oy:n telakalla Turussa. Vesihiisi ja Vetehinen valmistuivat vuonna 1930, Iku-Turso vuonna 1931.
Luokan alusten uppouma oli 493 tonnia pinta-ajossa ja 716 tonnia sukelluksissa. 63,5 metriä pitkien ja 6,2 metriä leveiden alusten syväys oli 3,6 metriä. Aluksilla oli 30 hengen miehistö. Niiden pääaseistuksena oli neljä 53 cm torpedoputkea, joista kaksi keulassa ja kaksi perässä, ja niihin kuusi torpedoa. Muina aseina oli 76 millimetrin kansitykki, 20 millimetrin ilmatorjuntatykki ja konekivääri. Lisäksi alus kykeni kuljettamaan 20 miinaa.
Alusten voimanlähde oli diesel-sähköinen. Dieselmoottorin tuottaessa 1060 hevosvoimaa ja sähkömoottorin 600 hevosvoimaa. Koneisto mahdollisti pinta-ajossa 12,5 solmun ja sukelluksissa 8,5 solmun nopeuden. Polttoaine mahdollisti 150 tunnin pinta-ajon ja akusto 20 tunnin sukellusajan. Toiminta-ajan ollessa maksimissaan kaksi viikkoa. Alus kykeni sukeltamaan minuutissa 75 metriin.

Palveluskäyttö

Vuoteen 1935 asti kaikki isot sukellusveneet olivat harjoituskäytössä. Kun Vesikko liittyi laivueeseen, aloitettiin alusten vuorottelu siten, että 1-2 venettä oli vuosittain poissa harjoituksista.
Sukellusveneiden emälaivoina toimivat aluksi tykkivene Klas Horn ja miinalaiva Louhi. Vuonna 1938 sukellusveneiden emälaivaksi suunniteltu jäänmurtaja Sisu valmistui ja korvasi edelliset emälaivat.
Talvisodan aikana Vetehis-luokan alukset tekivät useita partiomatkoja Itämerelle, jopa Gotlannin eteläkärjen tasalle, mutta toiminta ei ollut menestyksellistä. Vesihiisi ja Vetehinen laskivat molemmat Viron rannikolle miinoitteen, joihin upposi ainakin yksi saksalaisen alus.
Jatkosodassa sukellusveneet aloittivat miinanlaskijoina. Ne laskivat kesäkuussa 1941 Viron rannikolle yhteensä kahdeksan miinavaarannosta. Miinoitteet vahingoittivat tai tuhosivat ainakin viisi alusta: yhden hävittäjän, yhden sukellusveneen ja kolme kuljetusalusta. Yhteensä sukellusveneet laskivat jatkosodan aikana 242 miinaa. Ne kaikki osallistuivat myös meritaisteluihin neuvostoliittolaisten sukellusveneiden kanssa ja upottivat kolme vihollissukellusvenettä joko torpedoin tai puskemalla.
Akgul Amanmuradova

2008

Amanmuradova aloitti vuoden Australian avoimilla, jonka pääsarjaan hän pääsi suoraan mukaan. Hän hävisi kuitenkin ensimmäisellä kierroksella 26:nneksi sijoitetulle Viktoria Azarenkalle luvuin 6–2, 7–5. Fed Cupissa hän voitti Yung-Jun Chanin Taipeista ja Tamarine Tanasugarnin Thaimaasta. Hän kuitenkin hävisi Uuden-Seelannin Marina Erakovicille.
Pattayalla Amanmuradova pääsi semifinaaliin, mutta hävisi sen Jill Craybasille luvuin 6–4, 6–0. Tämän jälkeen hän nousi maailmanlistan sijalle 85. Berliinissä hän pääsi karsinnan jälkeen pääsarjaan. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Aravane Rezaïn, mutta hävisi toisella kierroksella maailmanlistan kakkoselle, Ana Ivanovićille luvuin 7–6(0), 6–2.
Istanbul Cupissa hän pääsi semifinaaliin voitettuaan Nadja Petrovan, mutta hävisi semifinaalin Jelena Dementjevalle. Turnauksen jälkeen hän nousi maailmanlistalla sijalle 50. Ranskan avoimissa hän pääsi toiselle kierrokselle. Hän edusti Uzbekistania Pekingin Olympialaisissa, häviten Francesca Schiavonelle ensimmäisellä kierroksella.

2009

Amanmuradova aloitti vuoden pääsemällä toiselle kierrokselle Australian avoimissa. Hän voitti turnauksessa Melanie Oudinin, mutta hävisi María José Martínez Sánchezille. Biarritzin turnauksessa hän pääsi semifinaaliin voittamalla Mathilde Johanssonin, kunnes hävisi Julia Görgesille. Seuraavalla viikolla hän pääsi semifinaaliin Contrexévillessä. Tashkent Openissa hän pääsi toista kertaa WTA-turnauksen finaaliin. Turnauksessa hän voitti Stefanie Vögelen ja Jaroslava Švedovan, mutta hävisi finaalissa Shahar Pe'erille 6–3, 6–4. Amanmuradova ja Ai Sugiyama voittivat AEGON International -turnauksen nelinpelin Eastbournessa.

2010

Amanmuradova hävisi Australian avointen ensimmäisellä kierroksella Karolina Špremille luvuin 6–0, 7–6(6). BNP Paribas Openissa hän pääsi pääsarjaan voitettuaan karsinnoissa Chanelle Scheepersin 6–3, 5–7, 6–1 ja Patricia Mayrin 6–2, 6–0. Pääsarjan ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Tsvetana Pironkovalle 6–3, 6–2. Amanmuradova hävisi uudestaan Pironkovalle seuraavalla viikolla, tällä kertaa Sony Ericsson Openin karsintojen ensimmäisellä kierroksella luvuin 6–2, 6–2. Hän pääsi pääsarjaan Internazionali BNL d'Italiassa voittamalla karsinnassa Guilia Gatto Monticonen 6–2, 6–1 ja Chanelle Scheepersin 6–0, 7–6(1). Pääsarjan ensimmäisellä kierroksella hän kuitenkin hävisi 12:nneksi sijoitetulle Flavia Pennettalle luvuin 6–2, 6–3.
Polsat Warsaw Openissa Amanmuradova hävisi maailmanlistan 537:lle Natalie Grandinille karsintojen ensimmäisellä kierroksella luvuin 6–2, 3–6, 6–1. Ranskan avointen avauskierroksella Amanmuradova voitti 20:nneksi sijoitetun María José Martínez Sánchezin luvuin 6–2, 6–4. Toisella kierroksella tuli voitto Ruotsin Johanna Larssonista 7–6(2), 6–2, ja hän pääsi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksessa kolmannelle kierrokselle. Sen hän kuitenkin hävisi sijoittamattomalle Etelä-Afrikan Chanelle Scheepersille luvuin 6–3, 6–3.
NRP Schultz Xavier (A521)

Valmistus

Alus on valmistettu 1972 Arsenal do Alfeitessa Lissabonissa.
Hard Rock Hallelujah

Musiikkivideot

Kappaleesta on julkaistu kaksi musiikkivideota. Ensimmäinen versio oli keväällä 2006 julkaistu Pete Riskin ohjaus. Keväällä 2007 Antti J. Jokinen ohjasi kappaleesta uuden videon, joka esitettiin vuoden 2007 euroviisujen avausvideona.
Alkuperäinen musiikkivideo vuodelta 2006 kertoo yhdysvaltalaisesta high schoolista ja sen koulukiusatusta opiskelijatytöstä (Leina Ogihara), joka kuuntelee hard rock/heavy metal-musiikkia. Kesken liikunnantunnin koulusta menee sähköt ja Lordi saapuu paikalle. Musiikkivideo päättyy siihen, että yhtye ja tyttö valtaavat koulun ja muuttavat koulukiusaajat zombieiksi ja orjikseen. 
Vuonna 2007 tehty Hard Rock Hallelujah Eurovision Edition -musiikkivideo sijoittuu Lappiin ja kertoo suomalaisesta mytologiasta. Musiikkivideon keskeissä roolissa on Lapin Peikko (Jasper Pääkkönen), joka vaeltaa pitkin Lapin erämaita, kunnes kohtaa Lordin. Musiikkivideo tehtiin euroviisujen avaukseen, joten loppuosa videosta oli suora lähetys euroviisuista 2007.

Single

Kappale julkaistiin singlenä helmikuussa 2006 ja se oli ensimmäinen singlejulkaisu The Arockalypselta. Singlestä on kolme versiota. Saksan ja Keski-Euroopan markkinoita varten tehdyssä painoksessa ykkösraitana on ainoastaan "Hard Rock Hallelujah (Eurovicious radio edit)" ja toisena kappaleena "Supermonstars". Singlestä on ulkomailla saatavilla myös DualDisc -versio, jonka audiopuolelta on samat raidat kuin suomalaisesta singlestä. DVD-puolella on musiikkivideot kappaleisiin "Hard Rock Hallelujah", "Blood Red Sandman" ja "Devil Is a Loser". Single on pakattu pahvikansiin.
Sulo Ovaska

Sulo Johannes Ovaska (s. 20. tammikuuta 1906 Kirvu, k. 10.3.1986 Imatra) oli suomalainen teatterilavastaja, näyttelijä, taidemaalari ja näytelmäkirjailija. Puoliso: Ida Ester Tobiasson. Poika: Markku Paavo Juhani Ovaska. Työskenteli Imatran, Joensuun ja Oulun teattereissa.
Satu Mare (piirikunta)

Maantiede

Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 4 418 km². 17 prosenttia pinta-alasta on Karpaattien vuoristoa.
Satu Maren piirikunta rajautuu idässä Maramureşin piirikuntaan, etelässä Bihorin ja Sălajin piirikuntiin, lännessä Unkarin Szabolcs-Szatmár-Beregin lääniin sekä pohjoisessa Ukrainan Taka-Karpatian alueeseen.