google/wiki40b huggingface dataset:
Indoli

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa indoli on valkoista kiinteää ainetta. Se ei liukene kovin hyvin veteen, mutta runsaasti etanoliin ja dietyylieetteriin. Pieninä pitoisuuksina sillä on mieto kukkaismainen tuoksu, mutta suurina pitoisuuksina se on pahanhajuista.
Indoli on tasomainen ja sillä on 10 π-elektronia ja nämä täyttävät aromaattisuuden edellytyksenä olevan Hückellin säännön ja rengasrakenne on täysin konjugoitunut. Varsinkin pyrrolirengas on elektronirikas, koska typellä on elektroneja luovuttava luonne. Indoliliuokset ovat lähes neutraaleja (pKa 16,7), mutta indolin typpiatomi voi protonoitua erittäin happamissa olosuhteissa tai luovuttaa protonin erittäin emäksisissä olosuhteissa.

Valmistus

Indolia voidaan erottaa jakotislaamalla kivihiiltä 245–255 °C:n lämpötilassa. Kivihiili sisältää indolia noin 0,2%. Indolin kiehumispiste on vain 0,3 °C astetta alhaisempi kuin bifenyylillä, joten tislauksen jälkeen on indolin joukossa epäpuhtauksina bifenyyliä, josta se erotetaan sulattamalla kaliumhydroksidin kanssa, jolloin muodostuu indolin kaliumsuola.Tämän jälkeen indoli vielä puhdistetaan uudelleenkiteyttämällä käyttäen liuottimina hiilivetyjä.
Indolin valmistukseen on kehitetty myös monia synteettisiä menetelmiä. Käytetyimpiä ovat aniliinin ja etyleeniglykolin tai etyleenioksidin välinen reaktio, Myös formyylitoluidiinin, N-etyylianiliinin, 2-etyylianiliinin ja 2-(2-nitrofenyyli)-etanolin syklisointireaktioita ja indoksyylin ja indigon pelkistystä käytetään.
Muista valmistusmenetelmistä fenyylihydratsoneja käyttävä Fischerin indolisynteesi, joka on sigmatrooppinen reaktio, soveltuu parhaiten substituoitujen indolien valmistukseen. Leimgruber-Batcho-synteesi on tehokas indolin ja sen johdannaisten valmistusmenetelmä. Siinä o-nitrotolueeni reagoi dimetyyliformamidin asetaalin ja pyrrolidiinin kanssa muodostaen β-(o-nitrofenyyli)enamiinin, joka voidaan pelkistää indoliksi. Pelkistämiseen on kehitetty useita eri pelkistimiä.

Reaktioita

Indolia hapettamalla voidaan valmistaa indigoa ja pelkistämällä indoliinia. Happokäsittelyillä se muodostaa erilaisia polymerisoitumistuotteita.
Indolin pyrrolirengas reagoi elektrofiilisella aromaattisella substituutioreaktiolla. Substituutioreaktiotapahtuu yleensä kolmosasemassa olevaan hiileen eikä kakkoshiileen kuten yleensä pyrrolirenkaan sisältävissä yhdisteissä. Tällaisia reaktiota ovat muun muassa halogenointi, nitraus, sulfonointi, alkylointi ja Friedel–Crafts-asylointi. Poikkeava substoituentin paikka selittyy elektronitiheydellä ja eri välituotteiden välisillä energiaeroilla.Kolmoshiilessä oleva substituentti muodostaa välituotteen, jonka aromaattisuus palautuu huomattavasti helpommin kuin, jos substituentti olisi kakkoshiilessä.

Käyttö

Indolia esiintyy muun muassa jasmiinin eteerisissä öljyissä ja sitä myös lisätään hajusteisiin. Se on myös tärkeä lähtöaine ja välituote lääkeaineiden synteesissä ja siitä valmistetaan muun muassa bioteknisesti aminohappo tryptofaania.
Rima

Rima tarkoittaa ohuehkoa ja kapeahkoa vähintään kolmelta sivulta pituussuuntaan sahattua kappaletta. Sahatavaralajin nimityksenä rima tarkoittaa neljältä sivulta sahattua kappaletta, jonka paksuus ja leveys on alle 75 millimetriä.
Sahaukseen liittyvänä nimityksenä rima tarkoittaa läpisahattua puutavaraa syrjättäessä sahatavarakappaleen pintaosasta jäljelle jäävää osaa. Läpisahauksessa tukki sahataan ensin särmäämättömiksi laudoiksi ja lankuiksi, joiden kaksi vastakkaista sivua ovat sahapintaisia ja kaksi muuta sivua noudattavat vielä tukin pinnan muotoa. Kun nämä kappaleet särmätään eli tehdään sahatavarakappaleen poikkileikkauksesta suorakulmainen, jää jäljelle toista päätä kohti oheneva kappale, rima, jonka kolme sivua ovat sahapintaisia. Tämän riman neljäskin sivu voidaan sahata ja saatua pienehköä sahatavarakappaletta kutsutaan edelleen rimaksi.
Aiemmin näistä rimoista sahatuista kappaleista käytettiin nimitystä rimalauta (englanniksi slating batten), joka tarkoitti 12–25 mm paksua ja 25–63 mm leveää sahatavaralajia. Ennen 1960-lukua rimalaudaksi määriteltiin tuumamittoina (″) sahatavara, jonka paksuus on enintään 1″ (25 mm), käytännössä 5/8″–3/4″ (16–19 mm), ja leveys enintään 3″ (76 mm), käytännössä 1″–2 1/2″ (25–64 mm); pituusvaatimuksena oli yleensä vähintään kolmen jalan (0,9 m) pituus. Rimalauta-nimitystä käytettiin lähinnä vientikaupassa, ei juurikaan kotimaisessa puutavarakaupassa. Aikoinaan tehtiin kuutta jalkaa (1,83 m) lyhyemmistä oksattomista rimoista rappauspäreitä ja pidemmistä oksattomista keppejä, joista sorvattiin varsia harjoihin ja luutiin.
Kolmiorima on kolmion muotoinen rima, jollaisia käytetään bitumikermien (kattohuopakaistojen) saumojen alla. Kolmiorimakatteessa rima on tehty halkaisemalla nelikulmainen, yleensä 50 × 50 millimetrin kokoinen rima kulmittain kahtia. Myös erilaisissa kattotaitteissa käytetään kolmiorimoja kulman pyöristämiseen, jottei bitumikermiä tarvitse taivuttaa jyrkkään kulmaan.
Peiterima on rakennusten pystylaudoituksella verhotussa ulkoseinässä käytettävä lautojen välisen raon peittävä ohut ja kapea rima. Sen tarkoituksena on peittää lautojen välinen rako näkyvistä, estää sadeveden pääsy rakoon ja sallia kosteusvaihtelun aiheuttama lautojen leveyden muutos. Peiterimalaudoituksessa riman koko on tavallisesti 22 × 38 millimetristä 22 × 50 millimetriin. Ulkoverhouksessa käytettävä puutavara on lähes aina kuusta.
Rimoitus tarkoittaa lyhyiden rimojen asettamista kuivaamoon siirrettävään sahatavaraerään eri kerrosten väliin poikittain, jotta ilma pääsee kiertämään myös kappaleiden väleissä.
Steven N’Zonzi

Seurajoukkueura

Amiens SC:ssä ammattilaisuransa aloittanut ja peräti kuudessa eri seurassa juniorina pelannut N’Zonzi siirtyi Valioliigassa pelanneeseen Blackburn Roversiin vuonna 2009. Häntä alettiin Amiensin aikoina kutsumaan ”uudeksi Patrick Vieiraksi”. N’Zonzi pelasi neljä kautta Roversissa, ennen kuin joukkue tippui Englannin Mestaruussarjaan vuonna 2012. Samana vuonna N’Zonzi siirtyi Valioliigan Stoke Cityyn. Hän on ollut molemmilla Stoke-kausilla yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista. Stoken aikoina N’Zonzi on myös joutunut poliisin kuulusteluun ajettuaan kolarin autollaan.

Maajoukkueura

Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa pelannut N’Zonzi kutsuttiin toisen kotimaansa Kongon demokraattisen tasavallan jalkapallomaajoukkueeseen vuonna 2011. Hän kieltäytyi tuolloin, mutta ei vielä sulkenut pois mahdollisuutta pelata tulevaisuudessa Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkueessa. Hän valitsi lopulta kuitenkin Ranskan ja kuului miehistöön vuoden 2018 MM-kilpailuissa, joissa Ranska voitti maailmanmestaruuden.
Lähdekakadu

Koko ja ulkonäkö

Lähdekakadun pituus on noin 38 cm ja paino 350–530 g. Se muistuttaa idänkoukkukakadua. Lähdekakadun höyhenpuku on pääosin valkoinen tai siinä voi olla lohenpunainen häivähdys ja oranssinpunaista on naamassa sekä töyhdön, poskien ja kurkun höyhenten tyvillä. Siipien ja pyrstön alapeitinhöyhenissä on keltaista. Silmää ympäröivä paljas alue on siniharmaa. Nokka on valkoinen, iiris tummanruskea ja koivet harmaat. Ylänokka ei ole pidentynyt. Nuori lintu on lähes aikuisen värinen.

Esiintyminen

Lähdekakadu elää laajalla alueella Australiassa ja suppealla alueella Meraukessa Papua-Uusi-Guinean eteläosassa. Lajista tunnetaan viisi alalajia: sanguinea, normantoni, transfeta, gymnopis ja westralensis. Lajin elinympäristön laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kokonaispopulaatio on yli miljoona yksilöä. Monin paikoin kaupunkien ympäristöihin on muodostunut karanneista häkkilinnuista syntyneitä populaatioita.

Elinympäristö

Lähdekakadut asuvat sekä monenlaisilla avoimilla mailla että erityisesti vesistöjä reunustavissa eukalyptus- ja mangrovemetsissä. Ne ovat äänekkäitä ja huomiota herättäviä lintuja, jotka pesimäajan ulkopuolella liikkuvat suurissa, jopa 70 000 yksilön parvissa. Ne ruokailevat maassa ja esimerkiksi riisipelloilla.

Lisääntyminen

Lisääntymisaika vaihtelee suuresti. Laji on yksiavioinen. Pesä on tavallisesti rannalla kasvavan, vanhan eukalyptuksen oksan tai rungon kolossa. Joskus se voi olla kallionhalkeamassa tai termiittikeossa. Valkoisia munia on kahdesta neljään. Muna on kooltaan 38,8 mm x 28,5 mm. Molemmat emot osallistuvat haudontaan, joka kestää noin 26 päivää. Pesäpoikasaika on 6–8 viikkoa. Molemmat emot osallistuvat myös poikasen hoitamiseen ja ruokkimiseen.

Ravinto

Lähdekakadut ruokailevat enimmäkseen maassa ja syövät siemeniä, pähkinöitä, hedelmiä, marjoja, juuria sekä hyönteisiä ja niiden toukkia.
Matt Skelton

Ura

Skelton aloitti nyrkkeilyuransa verrattaen vanhana - vasta 35-vuotiaana vuonna 2002 harjoitettuaan sitä ennen huipputasolla potkunyrkkeilyä. 
Vuonna 2000 Skelton voitti Kansainvälisen potkunyrkkeilyliiton IKF:n ammattilaisten maailmanmestaruuden voittamalla Jeff Fordin (USA) ajassa 1.51 toista erää North Hamptonissa, Englannissa Hän puolusti titteliään 18. marraskuuta vuonna 2001 kolmannen erän teknisellä tyrmäyksellä unkarilaista Peter Vargaa vastaan. K-1-tapahtumissa Skelton otteli vuosituhannen vaihteen tienoilla kaikkiaan 17 ottelua, joista hän saavutti kymmenen voittoa. Vuoden 2001 Melbournen World Grand Prix -tapahtumassa hän selviytyi loppuotteluun, missä kuitenkin kärsi pistetappion Ernesto Hoostille. 
Matt Skeltonilla on yksi MMA-ottelu takanaan. Marraskuun 3. päivänä vuonna 2001 hän hävisi Ton Eriksonille ajassa 1.11 ensimmäisessä erässä.
Ensimmäisessä ammattilaisnyrkkeilyottelussaan syyskuussa 2002 Skelton tyrmäsi Gifford Shillingfordin ottelun ehdittyä toiseen eräänsä. Nyrkkeilykehässä Skelton kohdannut monia lähellä huippua olevia kamppailijoita, kuten Michael Sprottin ja Julius Francisin. Vuonna 2006 Skelton otteli kahdesti Danny Williamsia vastaan kansainyhteisön raskaan sarjan mestaruudesta. Ensimmäisessä kohtaamisessa hän kärsi hajaäänitappion, mutta toisessa ottelussa voitti mestaruuden kaikin tuomariäänin.
Tammikuussa 2008 Skelton kohtasi WBA-liiton hallitsevan maailmanmestarin, voittamattoman Ruslan Chagaevin. Ottelussa oli panoksena Chagaevin mestaruus. Ottelu käytiin 19.01.2008 Saksassa. Ottelu päätyi Chagaevin pistevoittoon 12 erän jälkeen. Vuoden 2008 joulukuussa Skelton voitti nimiinsä avoimena olleen raskaan sarjan Euroopan mestaruuden vastustajansa Paolo Vidozin luovutettua kamppailun ennen kymmenennen erän alkua. Skelton menetti vyönsä ensimmäisessä puolustusottelussaan Martin Roganille.
Skelton jatkoi uraansa 19.09.2009 tappiollisesti luovuttaen saksalaiselle Francesco Pianetalle kahdeksannessa erässä.
Skeltonin valmentajana toimi Frank Maloney
Gologin tiibetiläisten autonominen prefektuuri

Väestö

Vuoden 2014 lopussa Gologissa asui 194 156 henkilöä, josta oli 178 371 tiibetiläistä (91,87%).
Rämeikkölapionokka

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan rämeikkölapionokka on noin 17 cm. Selästään laji on väriltään ruskehtavan oliivinvihreä ja päälaeltaan hieman tummempi. Siivet ja pyrstö ovat lajilla tuhkanharmaat ja siivissä on kaksi kanelinruskeaa juovaa. Vatsa on väriltään vihertävän keltainen ja siinä on tummempia raitoja.

Levinneisyys ja elinympäristö

Rämeikkölapionokan levinneisyysalue on laikuttainen ja lajia tavataan Kolumbian koillisosista, Perusta, Pohjois-Boliviasta ja Brasiliasta Mato Grosson osavaltiosta. Linnun elinympäristöä ovat bambutiheiköt, rämeikköinen metsien reunamaiden aluskasvillisuus ja soiset metsät. Rämeikkölapionokan elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 900 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat

Rämeikkölapionokat liikkuvat yleensä pareittain. Ravintonaan laji käyttää hyönteisiä. Linnut voivat istua pitkiäkin aikoja oksilla, kunnes ne nappaavat ravinnokseen ilmassa lentävän hyönteisen. Rämeikkölapionokka on kolopesijä ja sisustaa puunkolon höyhenillä, eläinten karvoilla ja lehdillä. Naaras munii kaksi munaa, jotka ovat ruskehtavia ja joissa on tummanpunaisia pilkkuja.
Hankkijan talo

Hankkijan talo on Helsingin Kampissa Salomonkadun ja Arkadiankadun välissä sijaitseva tiilirakennus, jonka rakennutti autokauppias Sergei Nikolajeff.
Konttoritarvikekauppaan aluksi keskittynyt Nikolajeff laajensi pian toimintaansa autokauppaan, ja sen toimitilaksi hän hankki Heikinkadun ja Arkadiankadun kulmatontin, jolla oli sijainnut vuonna 1908 purettu Arkadia-teatteri. Tälle tontille valmistui syksyllä 1913 arkkitehti Jarl Eklundin suunnittelema nelikerroksinen autopalatsi, johon liikkeen toiminta sitten keskittyi. Autopalatsissa oli ensimmäisenä Suomessa käytetty betonipalkkeja ja betonisia välipohjia. 
Modernin autopalatsin rakentajana oli rakennusliike Kreuger & Toll, jonka omisti ruotsalainen Ivar Kreuger. Julkisivumateriaali on tummaa violettiin vivahtavaa tiiltä. Kattotiilien väri on himmeän vihertävä. Helsingin Sanomissa rakennusta luonnehdittiin tuolloin "kompositioltaan erittäin onnistuneeksi".
Autopalatsin alakerrassa oli autotalleja, varasto ja huoltotiloja. Katutasossa oli konttori- ja edustustiloja. Toiseen kerrokseen johti ajoramppi, jonka päästä autot siirrettiin muihin kerroksiin autohissillä. Siellä oli myös sisustusverstas. Kolmannessa kerroksessa oli näyttelyhalli, jossa oli tilaa jopa sadalle autolle, ja neljännessä kerroksessa sijaitsivat korjaamotilat. Talon ullakolla oli vielä kaksi tennishallia ja yleisölle avoin amerikkalainen keilarata. Tenniskenttiä erottivat katsomoparvekkeet. Pelaajia varten oli klubihuoneet, pukeutumistilat suihku- ja wc-tiloineen. Valo tuli kattoikkunoista, joiden kaihtimet oli suunniteltu niin, ettei muodostunut varjoja. Kaltevat seinät oli verhoiltu huovalla.
Pihan alla oli 20 000 litran vetoinen bensiinisäiliö, josta letkut johtivat portin vieressä olevaan myyntipisteeseen. Autopalatsin tilossa toimi myös autokoulu. Nikolajeff suunnitteli myös erityisen ajoharjoitteluradan rakentamista palatsin viereen, mutta ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen esti tämän toteutumisen.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914 autokauppa hiljeni. Maahantuonti loppui, ja bensiinistä oli pulaa. Nikolajeffiin autopalatsi muutettiin pian ammustehtaaksi, josta vietiin ammuksia Venäjälle. Sisällissodan alkaessa rakennuksen ottivat haltuunsa punaiset, ja Helsingin taistelujen päätyttyä sinne majoittui saksalaisia sotilaita.
Nikolajeffin kuoltua perheen omaisuus hajosi. Entinen autopalatsi myytiin 1918 keskusosuusliike Hankkijalle, jonka pääkonttori siitä tuli. Nikolajeffin autoliike jatkoi toimintaansa talon Salomoninkadun puoleisessa osassa aina vuoteen 1978 saakka. Vuonna 1973 talo siirtyi Hankkijalta Alkon omistukseen. Nykyisin sen omistaa Alkon eläkesäätiö.
Raimundo Revoredo Ruiz

Raimundo Revoredo Ruiz (s. 28. joulukuuta 1927 Lima) on perulainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 29. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Julin prelaatiksi 25. marraskuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. tammikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dossena, jota avustivat Jesús Mateo Calderón Barrueto ja Augusto Beuzeville Ferro.
Revoredo Ruiz erosi tehtävistään prelaattina 29. toukokuuta 1999.
John Brown Gordon

Nuoruusvaiheet ja sisällissodan alku

Gordon syntyi Upson Countyssä Georgiassa. Hän nai Fanny Haralsonin vuonna 1854. Sisällissodan alettua hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi 1. marraskuuta 1862 ja kenraalimajuriksi 14. toukokuuta 1864. Hän on myös väittänyt, että hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi, mutta tästä ei ole virallisia todisteita. Hän komensi prikaatia Daniel Harvey Hillin divisioonassa Virginian niemimaan taisteluissa vuonna 1862. Antietamin taistelussa hän auttoi kenraali Leetä pitämään hallussaan Bloody Laneksi kutsuttua tietä, ja sai kaksi luotia jalkaansa. Kuukausien toipumisen jälkeen hän palasi taistelukentille kesäkuussa 1863. Hän komensi yhtä Jubal Earlyn divisioonaa etelävaltioiden invaasiossa Pennsylvaniaan. Hänen joukkonsa valtasivat Wrightsvillen Susquehanna-joella. Kaupunki oli kaukaisin paikka idässä mihin etelävaltiot pääsivät. Tosin unionin sissit sytyttivät läheisen joen ylittävän puusillan palamaan estääkseen Gordonin joukkojen etenemisen, ja tuli levisi myös kaupunkiin. Sammutustöihin ryhtyneet Gordonin joukot estivät kuitenkin pahimmat tuhot. Gettysburgin taistelun ensimmäisenä päivänä hänen divisioonansa murskasi unionin armeijan IX armeijakunnan. Gordon auttoi henkilökohtaisesti taistelussa haavoittunutta unionin divisioonankomentaja Francis Barlow'ta, jota vastaan taisteli myöhemmin Wildernessissä.

Sisällissodan loppu ja myöhemmät vaiheet

Hän osallistui 1864 Overland-sotaretkeen komentamalla yhtä kenraalimajuri Richard S. Ewellin divisioonaa, ja taisteli Wildernessissä ja Spotsylvianian käräjätalolla, jossa onnistui kääntämään takaisin unionin massiivisen hyökkäyksen. Hän lähti Earlyn kanssa taistelemaan Valley-sotaretkeen 1864 ja haavoittui Shepherdstownissa Länsi-Virginiassa. Kolmannessa Winchesterin taistelussa Gordon oli kauhuissaan löytäessään vaimonsa seuraamassa taistelua kadulla, jossa lenteli musketinkuulia ja luoteja. Sodan loppuun saakka hän komensi Pohjois-Virginian armeijan toista armeijakuntaa. Hän johti konfederaation rintamaa Petersburgin piirityksessä ja Fort Shedmanin valloitusta vuonna 1864. 12. huhtikuuta 1865 Gordon joukkoineen antautui kenraali Joshua Chamberlainille, joka toimi kenraaliluutnantti Ulysses S. Grantin alaisena.
Sodan jälkeen hän vastusti jälleenrakennuspolitiikkaa ja tuli yleiseen tietoisuuteen Ku Klux Klanin johtajana Georgiassa 1860-luvun lopussa. Demokraattisen puolueen jäsenenä hän palveli senaattorina 1873–1880 ja oli Georgian kuvernööri 1886–1890. Hän kuoli Miamissa Floridassa 71-vuotiaana.
Pesäpallon suomensarja 1950

Pesäpallon suomensarja pelattiin kuudennen kerran kaudella 1950. Sarjan mestaruuden voitti Riihimäen Pallonlyöjät.

Loppuottelut

Ensimmäisessä vaiheessa lohkovoittajat jaettiin kahteen ryhmään maantieteellistä jakoa noudattaen.
Juan Godayol Colom

Juan Godayol Colom (s. 4. syyskuuta 1943 Mataró) on Perussa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 13. elokuuta 1972 ja nimitettiin Ayavirin alueprelatuurin johtoon 4. joulukuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. tammikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dossena, jota avustivat Fernando Vargas Ruiz de Somocurcio ja José Ramón Gurruchaga Ezama.
Godayol Colom erosi tehtävistään prelaattina 18. helmikuuta 2006.
Imatran ammuskelu

Oikeuskäsittely ja tuomio

Lasonen vaikeni aluksi poliisikuulusteluissa. 14. joulukuuta 2016, eli 11 päivää teon jälkeen hän lopulta tunnusti ampumiset. Lasonen kertoi epäilleensä palkkamurhaajan olevan hänen perässään, koska hänen tietokoneellensa oli murtauduttu ja laitettu keksitty huumevelka. Ammuskeluiltana Lasonen kuvitteli, että häntä ollaan etsimässä. Ammuskelun uhrit Lasonen valitsi kuitenkin sattumanvaraisesti.
Aluksi Lasonen kertoi halunneensa ammuskelun avulla päästä poliisiputkaan turvaan. Tammikuun 2017 alkupuolella hän kuitenkin sanoi, että hän halusi päästä vankilan sijaan mielenterveyspuolelle. Sittemmin Lasonen sanoi haluavansa mielentilatutkimukseen, mihin oikeus hänet määräsikin jo ennen varsinaista käräjäoikeuden pääkäsittelyä. Tutkimuksen mukaan Lasonen on syyntakeeton sekä erittäin vaarallinen toisen hengelle ja terveydelle.
Etelä-Karjalan käräjäoikeus katsoi Lasosen syylliseksi kolmeen murhaan, mutta jätti hänet syyntakeettomuuden vuoksi rangaistukseen tuomitsematta. Lasonen sijoitettiin hoitoon Vanhan Vaasan sairaalaan.
Murtensee

Järven tiedot

Järven pinta-ala on 23 neliökilometriä ja valuma-alue 713 neliökilometriä. Se on kahdeksan kilometriä pitkä ja noin kolmen kilometrin levyinen.

Vesistö

Murtensee laskee kanavoitua Broyejokea (Canal de la Broye) pitkin Neuchâtelinjärveen. Murtenseehen laskevia jokia ovat Broye ja Chandon.

Laivaliikenne

Kesäkaudella, helmikuulta joulukuulle, Murtenseelle on risteilylaivaliikennettä Neuchâtelinjärveltä Neuchâtelista ja Bieljärveltä Biel/Biennestä.
Pekka Loiri

Veli-Pekka Loiri (s. 30. maaliskuuta 1946) on suomalainen graafinen suunnittelija, jota pidetään yhtenä suomalaisen julistetaiteen uranuurtajista. Loiri on suunnitellut kirjankansia, kulttuurijulisteita, postimerkkejä ja yritysten ilmeitä. Loirin suunnittelemia kirjankansia ja julisteita on ollut näyttelyissä muun muassa Prahassa ja Bogotassa 2008. Loiri toimii Lahden julistebiennaalin johtajana.
Loiri on opiskellut taidegraafikko Aukusti Tuhkan graafisessa koulussa 1971–1972.
Loiri aloitti uransa mainostoimistossa ja oli sen jälkeen WSOY:n art director 1973–1981. Hän on ollut Taideteollisen korkeakoulun opettaja vuodesta 1978. Hän on opettanut ja toiminut rehtorina MG-koulussa. Lisäksi hän on opettanut monissa merkittävissä ulkomaisissa alan oppilaitoksissa. Hän on kirjoittanut graafisesta suunnittelusta muun muassa alan oppikirjoja ja toiminut tuomarina kilpailuissa kotimaassa ja ulkomailla.
Näyttelijä Vesa-Matti Loiri on Pekka Loirin veli ja kapellimestari Paavo Berglund oli hänen serkkunsa. Pekka Loirin tytär on kirjailija ja sanoittaja Lilli Loiri-Seppä.
Peter Prodromou

Ura Formula 1 -sarjassa

Prodromou liittyi McLarenille jo vuonna 1991, heti valmistuttuaan yliopistosta. Ensimmäisellä jaksollaan Prodromou auttoi kehittämään McLarenille voittavia autoja muun muassa Ayrton Sennalle, Mika Häkkiselle ja Kimi Räikköselle. Hän toimi viimeiset vuotensa ensimmäisestä McLaren-jaksostaan tallin pääaerodynaamikkona.
Vuodet 2006-2014 Prodromou toimi Red Bull Racingilla. Hän oli mukana nostamassa tallia keskikastin tallista nelinkertaiseksi kuljettajien ja tallin maailmanmestariksi. Prodromou sai kahdeksan Red Bull-vuotensa aikana paljon arvostusta.
Syyskuussa 2014 Prodromou palasi McLarenille, nyt pääinsinöörin tehtävään.
Terma

Terma A/S on tanskalainen ilmailu-, avaruus- ja puolustusvälinealojen yritys. Se perustettiin vuonna 1944. Perustajat olivat Orla ja Svend Aage Jørgensen.

Omistus ja johto

Nykyisin yhtiön omistavat Thrige Holding A/S (90 %) ja Terma A/S (10 %).
Yhtiön pääkonttori on Lystrupissa lähellä Århusia. Sillä on toimipaikkoja Tanskan lisäksi Leidenissa Hollannissa, Besozzossa Italiassa, Darmstadtissa Saksassa (jossa asiakkaana on EUMETSAT) ja Yhdysvalloissa.
Johan Hisinger

Johan Hisinger, ennen aateloimistaan vuonna 1770 Hising (31. tammikuuta 1727 Tukholma – 19. toukokuuta 1790 Fagervik), oli ruotsalaissyntyinen Hisinger -suvun ruukinisäntä ja vuorineuvos. 
Hisingerin vanhemmat olivat Mikael Hising ja Margareta Frodbom. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1756 oli Magdalena Catharina Wittfoot (1734-1782) ja toinen vuodesta 1783 Johanna Elisabet Krook (1747-1788). Hisinger kirjoittautui Uppsalan yliopistoon vain 10-vuotiaana 1737. Hän aikoi ensin virkamiesuralle ja oli Ruotsin vuorikollegion palveluksessa 1747–1758. Isänsä  kuoltua hän otti kuitenkin 1760-luvun alkuun mennessä yksin haltuunsa tämän osittain omistamat Skogbyn, Billnäsin, Fagervikin, Taalintehtaan ja Björkbodan rautatehtaat Suomessa. Fagervikiin Hisinger muutti asumaan 1758 ja rakennutti sinne sekä useita tuotantotiloja että uuden päärakennuksen, Fagervikin kartanon. 
Hisinger harjoitti myös suonviljelyä ja puutarhahoitoa, hän oli puutarhanhoidon uranuurtajia Suomessa. Hän rakennutti Fagervikiin jo noin 1760  kasvihuoneen, jollaisia ei ollut koko Uudellamaalla vielä 1820-luvullakaan kuin pari kolme. Suoviljelykokemuksistaan Hisinger laati vuonna 1786 artikkelin Rön och Försök wid Mossars och Kärrs uppodling julkaisuun Hushållnings Journal. Hän oli myös filantrooppi ja kulttuurin harrastaja, järjesti kartanonsa työntekijöiden lapsille koulumestarin ja hankki ison kirjaston. Hisinger oli Aurora-seuran jäsen ja Henrik Gabriel Porthanin ystävä. Hänet lyötiin Vaasa-ritarikunnan jäseneksi 1775 ja vuorineuvos hänestä tuli 1778. Hisingerin kuoltua Kuninkaallinen Isänmmaallinen Seura teetätti muistomitalin hänen kunniakseen. Hisingerin poika, vapaaherra ja ratsumestari Michael Hisinger (1758-1829) jatkoi isänsä työtä ruukinpatruunana.
Fekalooma

Fekalooma on suoliston ulostekivettymä, joka voi kehittyä esimerkiksi ummetuksen aiheuttaman ulostetukkeuman eli -impaktion kovettuessa. Fekalooma voi aiheuttaa suolistossa haavauman tai puhkeuman; sen ja ulostetukkeuman mahdollisia komplikaatioita ovat myös tulehdus peräsuolessa, peräpukamien paheneminen ja peräsuolen esiinluiskahtaminen. Erilaisia virtsateihin liittyviä oireita voi esiintyä niihin kohdistuvan painevaikutuksen johdosta. Tuntuessaan vatsan päällä fekalooma voi aiheuttaa epäilyn kasvaimesta.
Fekaloomasta käytetään myös nimityksiä koprooma, skatooma, ulostepahka, fekaliitti ja koproliitti.