google/wiki40b huggingface dataset:
Halimajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,4 hehtaaria. Se on L-kirjaimen muotoinen siten, että toinen järvenosa on 950 metriä pitkä ja jäljellä oleva järvenosa on lähes 900 metriä pitkä sillä erotuksella, että Tampere–Haapamäki-rautatie katkaisee järven ylityskohdassaan. Järvi on leveimmältä kohdaltaan lähes 150 metriä leveä. Se on muodostunut kalliomurroksiin, jotka ovat kohtisuorassa toisiinsa nähden. Järven lounaaseen työntyvä osa on rantaja myöten asuttu, mutta sen kohtisuora osa on kokonaan autio. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on neljä kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueeseen (35.73), jonka  Vesijärven lähialueeseen (35.731) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,1 metriä mpy.
Järveen laskee metsä- ja suo-ojia. Lounaispäähän laskeva oja on peräisin Lammasrahkalta, keskiosaan laskeva oja lähtee Katajajärveltä, järven kulmaukseen laskeva oja lähtee Porrasjärveltä, mutta siihen yhtyy Vähä Halimajärven laskuoja. Järven oma laskuoja Saappaanpohjanoja lähtee järven itäpäästä ja siihen yhtyy Halimaan Lintuvuorelta tuleva metsäoja, joka laskee Ruutanassa Vesijärven Saappaanpohja-nimiseen lahteen.

Vedenlaatu

Syksyllä 2010 Kallion teollisuusalue päästi happamoitunutta vettä järveen, jolloin järven pH-arvo laski merkittävästi. Kalkitus palautti pH-arvon takaisin normaaliksi keväällä 2011. Järven vedenlaatua kuormittaa ympäristön taaja asutus. Valtaosa järven valuma-alueesta on suota ja metsää, mikä näkyy veden ruskeana värinä ja suurena humuspitoisuutena.

Historiaa

Kalmbergin kartastossa vuosilta 1855–1856 järven nimi kirjoitetaan ”Iso Halimajärvi”. Kartassa Katajajärvi kirjoitettiin ”Katajärvi” ja Porrasjärvi ”Parasjärvi”. Järvi oli tuolloin autio ja lähin veljelymaa sijaitsi nykyisessä Juuselassa.
Hijas del Tomate

Hijas del Tomate on espanjalaisen pop-yhtye Las Ketchupin ensimmäinen studioalbumi. Se sisältää hitin "The Ketchup Song (Aserejé)".
Baiba Skride

Baiba Skride (s. 1981 Riika) on latvialainen viulisti.
Skride syntyi musikaaliseen perheeseen ja aloitti opintonsa Riiassa, josta hän vuonna 1995 siirtyi Rostockin Musiikki- ja teatterikorkeakouluun. Hän voitti vuonna 2001 ensimmäisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. Marraskuussa 2010 hän alkoi soittaa Stradivariuksen Ex Baron Feilitzsch -viululla (1734), jonka hän sai lainaksi Gidon Kremeriltä. Orkestereita, joiden kanssa Skride on esiintynyt, ovat olleet Baijerin radion sinfoniaorkesteri, Leipzigin Gewandhaus-orkesteri, Zürichin Tonhalle-orkesteri, Orchestre de Paris, Philharmonia-orkesteri, Sydneyn sinfoniaorkesteri, Philadelphian orkesteri, Houstonin sinfoniaorkesteri ja Cincinnatin sinfoniaorkesteri. Kapellimestareita, joiden kanssa Skride on säännöllisesti tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Charles Dutoit, Thierry Fischer, Paavo Järvi, Neeme Järvi, John Storgårds, Andris Nelsons, Kirill Petrenko ja Vasili Petrenko.
Skriden ohjelmistoon lukeutuvat Mozartin konsertot, Bergin viulukonsertto Erään enkelin muistolle ja Dmitri Šostakovitšin toinen viulukonsertto. Skride on omistautunut myös nykymusiikille; hän muun muassa kantaesitti Hans Abrahamsenin kaksoiskonserton Lauma Skriden kanssa. Siskokset Baiba ja Lauma Skride ovat myös tehneet pitkäaikaista yhteistyötä kamarimuusikkoina. Tähän yhteistyöhön ovat kuuluneet Pohjois-Amerikan- ja Japanin-kiertueet.
Skride julkaisi Orfeo-levymerkillä Brahmsin musiikista koostuvan CD-boksin, jossa kuullaan hänen tulkintansa säveltäjän viulukonsertosta ja hänen siskonsa kanssa soittamina Unkarilaiset tanssit. Useita Skriden levyjä on myös julkaistu Sonylla.
Alkukoti Afrikassa

Alkukoti Afrikassa on nykyisin hyväksytyin teoria nykyihmisen alkukodista. Sen mukaan kaikki nykyihmisväestöt ovat Afrikassa kehittyneen heidelberginihmisen jälkeläisiä, jotka levittäytyivät Afrikasta viimeisen kerran Lähi-idän kautta 60 000 vuotta sitten muualle maapallolle ja syrjäyttivät Euroopan ja Aasian alkuperäiset väestöt osin risteytyen niiden kanssa. Yhden syntykodin hypoteesia tukevat fossiilit, arkeologiset löydöt sekä biokemialliset ja geneettiset todisteet. Käsitystä Afrikasta ihmisen alkukotina vahvistaa sekin, että Afrikassa ihmisen geneettinen vaihtelu on paljon suurempaa kuin muualla maailmassa, mikä kertoo siitä, että Afrikan väestö on vanhempaa kuin muun maailman. Afrikan sisällä geneettisesti vanhinta ja monipuolisinta väestöä ovat tutkimusten mukaan eteläisen Afrikan Kalaharin sanit. He tosin asuivat kymmeniä tuhansia vuosia sitten paljon nykyistä laajemmalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, joten vielä ei voida sanoa, missä päin Afrikkaa ihminen syntyi.
Alkukoti Afrikassa -teoria on pitkälti syrjäyttänyt monialuehypoteesin, jonka mukaan nykyiset Afrikan, Euroopan ja Aasian väestöt olisivat kehittyneet näiden maanosien erillisistä pystyihmispopulaatioista kahden miljoonan vuoden aikana.
Åbergin Linja

Alkuajat

Autoilijasuvusta lähtöisin oleva, taksiautoilijana aiemmin toiminut Nils Åberg osti 1952 ensimmäisen linja-autonsa ja alkoi ajaa alihankintana olympiakisojen ajan Helsinki–Oulunkylä-linjaa. Myöhemmin syksyllä Åberg ajoi muu muassa Laaksolahden ja Siikajärven linjoja. 
Ensimmäisenä omana linjana Nils Åberg alkoi ajaa Nuuksion Koivulaan 1. tammikuuta 1953. Linja kulki alkujaan Helsingistä Nuuksioon, myöhemmin linjaa lyhennettiin kulkevaksi Leppävaarasta Nuuksioon ja lopulta Espoon keskuksesta Nuuksioon.
Vuotta myöhemmin Åberg osti yhdessä Oiva Laurilan (Laurilan Linja Oy) kanssa Tuomarilan linjan Arne Sacklenin omistamalta Matkustajain Auto Oy:lta.

Tilausliikenne

Tilausajotoimintaa yhtiö harjoittaa 60-, 50-, 34-, 17-, ja 9-paikkaisilla autoilla, lisäpalveluina mm. opastukset ja catering-palvelut. Åbergin Linja on lisäksi kuluttajaviraston hyväksymä matkatoimisto, joka hoitaa matkanjärjestelypalveluita, yhteistyökumppaneinaan muun muassa Tallink ja Viking Line. Kesäisin yritys järjestää Espoon kartanokierroksia yhdessä Visit Espoon kanssa. Tilausliikenteessä Åbergin Linja on myös Valtion sopimuskuljettaja Hansel Oy:n puitesopimustoimittajana.
Lykaon

Lykaon viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kahteen eri henkilöön.

Lykaon - Arkadian kuningas

Lykaon oli Pelasgoksen ja Meliboian poika ja myyttinen Arkadian ensimmäinen kuningas. Hän oli Kalliston isä, ja joidenkin myyttien mukaan kasvatti tämän pojan Arkasin.
Lykaonin ja Zeuksen kohtaamisesta on kirjoittajasta riippuen olemassa hieman erilaisia versioita.
Yhden version mukaan Zeus tarkkaili ihmisten oikeamielisyyttä, ja saapui kuolevaiseksi naamioituneena Lykaonin vieraaksi tarkkailemaan oikea- ja väärämielisiä. Lykaon valmistautuneena viihdyttämään jumalaa valmisti tälle uhrin. Läsnäolijat halusivat tietää oliko henkilö heidän keskuudessaan todellakin jumala, minkä selvittääkseen he uhrasivat yhden Lykaonin viidestäkymmenestä pojasta ja sekoittivat tämän lihan uhrilahjan sekaan. Zeus nosti kuitenkin myrskyn ja salamoinnin niin, että kaikki lapsen murhaajat kuolivat. Toisessa versiossa Zeus saatuaan lihan eteensä raivostui niin, että kaatoi pöydän, tappoi Lykaonin pojat ja muutti Lykaonin itsensä sudeksi. Tässä versiossa Lykaon on kuitenkin oikeamielinen ja onnettomuus on lähinnä hänen jumalattomien poikiensa aiheuttamaa, kun taas toiset versiot vierittävät onnettomuuden kuninkaan omaksi syyksi tämän uhratessa poikansa Nyktimoksen.
Pausanias esittää kuitenkin vielä yhden erilaisen version. Lykaon uhraa vuorella lapsen alttarilla Zeukselle, ja muuttuu välittömästi sudeksi.
Zeus saapui jumalattomien Lykaonin ja hänen poikiensa luo naamioituneena, ja Lykaon kyllä otti tämän vieraanvaraisesti vastaan, mutta tarjosi syötäväksi ihmislihaa todistaakseen tämän tavalliseksi kuolevaiseksi. Tästä raivostuneena Zeus joko tappoi heidät kaikki salamoillaan Nyktimosta lukuun ottamatta tai muutti Lykaonin sudeksi. 
Lykantropia juontaa nimensä Lykaonista.

Lykaon - Troijan sota

Lykaon on Priamoksen ja Laothoen poika. Troijan sodan aikana Akhilleus sieppasi tämän ollessa katkomassa oksia puutarhassa, ja myi hänet orjaksi. Hänet kuitenkin ostettiin vapaaksi ja hän pääsi takaisin Troijaan. Kaksitoista päivää myöhemmin hän kohtasi Akhilleuksen taistelussa tämän kostaessa raivoisasti Patrokloksen kuolemaa. Lykaon tarttui Akhilleuksen polviin ja rukoili armoa, joko lunnasvaatimuksen varjolla tai Patrokloksen jalomielisyyteen vedoten, mutta Akhilleus surmasi tämän säälittä.  Lykaonilla oli kaksi poikaa, Pandaros ja Iapyks.
Jacques Arcadelt

Jacques Arcadelt (n. 1505 – 14. lokakuuta 1568) oli alankomaalainen säveltäjä. Hänen varhaisesta elämästään ei ole paljoa tietoa. Hän oli Roomassa ainakin 1530-luvun lopussa. Samoihin aikoihin hän julkaisi neljä kirjaa madrigaaleja. Vuoden 1553 tienoilla Arcadelt muutti Ranskaan, jossa vietti loppuelämänsä.
Arcadelt julkaisi kaikkiaan 24 motettia, 3 kirjaa messuja, 126 chansonia ja yli 200 madrigaalia. Arcadeltin tunnetuimpiin madrigaaleihin kuuluu muun muassa Il bianco e dolce cigno.
Jari Jaanto

Jari Jaanto (s. 7. lokakuuta 1978 Helsinki) on suomalainen startup-yrittäjä. Hän on toinen IRC-Gallerian alkuperäisistä perustajista  ja toimii nykyään sen toimitusjohtajana. Lisäksi Jaanto on yksi Heimo Communityn  Ninchatin perustajista.  Jaanto on perustajajäsenenä tietotekniikkalehti Skrollissa ja Talkoopäivä -kansanliikkeessä sekä IAB Finlandin sosiaalisen median työryhmän puheenjohtajana. Jaanto toimii myös useamman Startupin neuvonantajana ja hallituksessa sekä vierailevana luennoitsijana Aalto-yliopistolla.
Jaanto valittiin Suomen parhaaksi ohjelmoijaksi 2015 Nordic Startup awards -kilpailussa Developer Hero -tittelillä .
Stockmannin Riian tavaratalo

Stockmann on Latvian pääkaupungin, Riian, suurin tavaratalo ja sijaitsee keskellä kaupunkia 13. janvāra iela -kadulla samassa rakennuksessa Finnkinon omistaman elokuvateatteriryppään kanssa. Heti tavaratalon itäpuolelta löytyy Riian rautatieasema.
Riian Stockmann avattiin lokakuussa 2003. Myyntipinta-alaa tavaratalossa on neljässä kerroksessa yhteensä 11 000 neliömetriä. Tavaratalon alla toimii 76 auton pysäköintihalli, ja pysäköintipaikkoja on myös viereisessä paikoituslaitoksessa.

Tavaratalon osastot ja palvelut kerroksittain

Tavaratalon pohjakerroksessa myydään naisten ja miesten kosmetiikkaa, naisten asusteita ja jalkineita sekä elintarvikkeita Herkku-ruokaosastolla (latv. Stockmann Delikatese). Pohjakerroksessa on myös kukkakauppa, kahvila Stockmann Deli sekä kioski.
Toisessa kerroksessa ovat miesten vaatteet ja jalkineet, nuorisopukeutumisen tuotteet (One Way) sekä matkalaukut ja matkustusasusteet.
Kolmannessa kerroksessa myydään naisten vaatteita, lastenvaatteita ja jalkineita sekä leluja. Kolmannessa kerroksessa on myös lasten leikkihuone.
Ylimmässä myymäläkerroksessa ovat kodintekstiilien osasto, Seppälän myymälä, Fazer Amican ravintola sekä asiakaspalvelupiste.
Matti Nummelin

Matti Nummelin (1927–2014) oli halikkolainen taiteilija. Nummelin opiskeli Turun piirustuskoulussa vuosina 1948–1950. Hän kuului Salon taiteilijaseuraan.
Johann Götz

Kreivi Johann Götz (myös Johann von Götzen) (1599 Lüneburg – 6. maaliskuuta 1645 Jankov) oli saksalainen sotilas, joka palveli keisarin ja Baijerin armeijassa kolmikymmenvuotisessa sodassa. Hän sai kreivin arvon 1635, ja 1636 hänestä tuli Baijerin armeijan marsalkka.

Sotilasura

Götz oli kotoisin Lüneburgista ja alun perin luterilainen. Hän aloitti sotilasuransa Ernst von Mansfeldin alaisuudessa 1621, mutta vaihtoi keisarillisten puolelle Fleurusin taistelun jälkeen 1622 ja nousi everstiksi 1626. Myöhemmin Götz palveli Albrecht von Wallensteinin joukoissa, ja Wallenstein nimitti hänet Rügenin käskynhaltijaksi. Götz ei kyennyt estämään ruotsalaisten maihinnousua saarelle vuonna 1630 ja menetti asemansa. Götz osallistui 1632 Lützenin taisteluun, ja vuonna 1633 hän sai vapaaherran arvon. Wallenstein murhattiin 1634, mutta Götz selvisi murhan jälkeen tehdyistä Wallensteinin mielisten upseerien puhdistuksista. Götz nimitettiin Sleesiassa sotineiden joukkojen komentajaksi, mutta hän hoiti tehtävää niin huonosti, että joutui sotaoikeuteen syynä epäpätevyys ja mahdollinen maanpetturuus.
Vuonna 1635 Götz kääntyi katoliseksi ja sai kreivin arvon. Götz vaihtoi 1636 Baijerin palvelukseen, jossa hänet nimitettiin armeijan ylipäälliköksi, ja hän sai marsalkan arvon. Melchior von Hatzfeldtin hävittyä Wittstockin taistelussa ruotsalaisille Götz yhdisti joukkonsa Hatzfeldtin kanssa, mutta joutui silti vetäytymään Johan Banérin johtamien ruotsalaisten edetessä. Vuonna 1637 Götz ja Hatzfeldt saartoivat Banérin Torgaussa, ja tämä joutui vetäytymään takaisin Pommeriin.
Götz johti hyvin Westfalenissa toiminutta armeijaa, mutta epäonnistui Breisachin vapauttamisessa 1638. Epäonnistumisen vuoksi Götz joutui toistamiseen sotaoikeuteen. Hänet kuitenkin vapautettiin 1640, ja hän vaihtoi takaisin keisarin palvelukseen, jossa hänestä tuli heti yksi keisarillisen armeijan johtavista kenraaleista. Vuodesta 1641 eteenpäin Götz toimi menestyksekkäästi: hän johti 1641 yhdistynyttä keisarillis-saksilaista armeijaa Görlitzin piirityksessä, ja vuonna 1643 hän toimi Matthias Gallasin kakkosmiehenä. Vuosina 1642 ja 1644 Götz komensi Unkarissa keisarillista armeijaa, joka taisteli Transilvanialaista ruhtinas Sigismund von Rákóczia vastaan.
Kun keväällä 1645 Lennart Torstensson tunkeutui Böömiin, kutsuttiin Götz apuun. Hän kohtasi ruotsalaiset yhdessä Hatzfeldtin kanssa 6. maaliskuuta Jankovin taistelussa, mutta taistelu hävittiin ja Götz kaatui.
Karl-Theodor zu Guttenberg

Karl-Theodor zu Guttenberg (s. 5. joulukuuta 1971 München, Saksan liittotasavalta, koko nimi Karl Theodor Maria Nikolaus Johann Jacob Philipp Franz Joseph Sylvester Freiherr von und zu Guttenberg) on saksalainen Baijerin kristillissosiaalisen unionin (CSU) poliitikko. Hänet nimitettiin 10. helmikuuta 2009 talousministeriksi Merkelin I hallitukseen. Merkelin II hallituksessa hän oli puolustusministeri 1. maaliskuuta 2011 saakka, kunnes hän erosi plagiointisyytösten vuoksi. Hän oli aiemmin puolueensa puoluesihteeri.
Zu Guttenberg on opiskellut valtiotieteitä ja oikeustiedettä. Hänen vuonna 2007 hyväksytty oikeustieteen alan väitöskirjansa käsittelee perustuslakia Yhdysvalloissa ja Euroopan unionin alueella. Vuonna 2011 hän ilmoitti luopuvansa tohtorinarvostaan ja myönsi väitöskirjassa olevan "vakavia puutteita". Hän on ollut sukuyrityksen Guttenberg GmbH:n toimitusjohtaja ja Die Weltin toimittaja. Myöhemmin myös Bayreuthin yliopisto epäsi zu Guttenbergin tohtorin arvon.
Hänet valittiin Saksan liittopäiville ensimmäisen kerran 2002 ja uudestaan 2005. Hän on keskittynyt erityisesti ulkopolitiikkaan. Isoisänsä perinnettä noudattaen hän on kannattanut voimakkaasti Saksan ja Yhdysvaltojen ystävyyttä ja Atlantin ylittävää yhteistyötä. Hän on parlamentissa arvostellut voimakkaasti laitavasemmistolaista puoluetta Die Linkeä, jolla hänen mukaansa on yhteyksiä terrorismiin, esimerkiksi kolumbialaiseen terroristijärjestö FARCiin.
Zu Guttenbergin virallinen aatelisarvo on Reichsfreiherr, jolla viitataan Pyhän saksalais-roomalaiseen keisarikunnan aikana saatuun suvun aatelisarvoon.
Tamás Hajnal

Ura

Hajnal aloitti jalkapallon paikallisessa Zoltek SE Nyergesujfalussa vuonna 1985. Yhdeksän vuoden ikäisenä lahjakas Hajnal huomattiin ja Unkarin suurseura Ferencvárosi TC hankki hänet. Hän pelasi seurassa kaksi ottelua maan pääsarjassa vuonna 1997. Samana vuonna hän siirtyi Dunakanyar-Vác FC:hen, jossa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua.
Vuonna 1998 Hajnal siirtyi saksalaiseen FC Schalke 04:een, jossa hän ei tehnyt läpimurtoa pelaten vain seitsemän Bundesliiga-ottelua. Seuran kakkosjoukkueessa hän teki 72 ottelussa 28 maalia. Vuonna 2004 Hajnal siirtyi belgialaiseen Sint-Truidenseen. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan 29 ottelussa kuusi maalia. Hajnal siirtyi 2. Bundesliigaan 1. FC Kaiserslauterniin vuonna 2006. Hän pelasi kaudella 2006–2007 32 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia.
Hajnal siirtyi Bundesliiga-seura Karlsruher SC:hen kaudeksi 2007–2008. Hän teki 32 pelaamassaan ottelussa hyvät kahdeksan maalia. Heinäkuussa 2008 Hajnal siirtyi Borussia Dortmundiin 1,3 miljoonan euron sopimuksella. Hänen esityksen Dortmundin 4-0-voitossa Frankfurtia vastaan marraskuussa 2008 toi Hajnalille paikan Bundesliigan viikon joukkueessa; hän teki yhden maalin ja syötti kolme. Hän pelasi kaudella 2008–2009 30 ottelua Bundesliigassa ja teki niissä viisi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 21 ottelua. Hajnal loukkaantui vuonna 2010, eikä pystynyt pelaamaan Dortmundissa kaudella 2010–2011.
Tammikuussa 2011 Hajnal lainattiin VfB Stuttgartiin. Hän teki ensimmäisen maalinsa seurassa Frankfurtia vastaan helmikuussa 2011 2-0-voitossa. Toukokuussa 2011 Hajnal siirtyi pysyvällä siirrolla VfB Stuttgartiin sen vältettyä putoamisen.

Maajoukkueura

Hajnal debytoi Unkarin maajoukkueessa lokakuussa 2004 Ruotsia vastaan. Hän teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa lokakuussa 2007 ystävyysottelussa Puolaa vastaan. Hän teki kaksi maalia ystävyysottelussa Montenegroa vastaan. Hajnalin aikana Unkari ei ole selviytynyt kertaakaan lopputurnaukseen.
Skandinavismi

Skandinavismi on 1800-luvulla syntynyt ajatus kaikkien skandinaavien yhtymisestä yhden ja saman valtion alaisuuteen. Tanskan, Ruotsin ja Norjan samankaltaisen kulttuuriperinnön ja kielen sekä yhteisen historian ajateltiin mahdollistavan niiden yhdistymisen. Esimerkiksi Kalmarin unionin aikoihin 1300- ja 1400-luvuilla Skandinavian mailla oli ollut yhteinen hallitsija. Poliittinen skandinavismi romahti 1860-luvulla Tanskan-Preussin sotaan Ruotsin kieltäydyttyä auttamasta Tanskaa muuten kuin vapaaehtoisjoukoilla. Skandinavismin perinne on säilynyt pohjoismaisen kulttuuriyhteistyön muodossa.
Bioniikka

Bioniikka (myös biomimetiikka, bioinspiraatio ja biognosis; sivuaa myös bionisen luovuussuunnittelun käsitettä) on biologisten menetelmien ja luonnossa esiintyvien järjestelmien soveltamista tekniikan tutkimukseen ja kehittämiseen. Sanan bioninen keksi Jack E. Steele vuonna 1958. Sen alkuperä saattaa olla kreikankielinen sana βίον, bíon, joka tarkoittaa elämän yksikköä, yhdistettynä päätteeseen -ic, joka viittaa 'kaltaisuuteen', tarkoittaen siis 'elämän kaltaista'. Joidenkin sanakirjojen mukaan sana kuidenkin muodostuu biologian ja electroniikan yhdistelmästä.
Bionisen teknologian kannattajien mukaan elämänmuotojen ja tuotantotekniikoiden välinen teknologiansiirto on tarkoituksenmukaista, sillä evolutiivinen paine saa eläviä organismeja, sekä faunaa että floraa, optimoitumaan ja tehostumaan. Klassinen esimerkki siitä on vettä- ja likaahylkivän maalin keksiminen lootuskukkaa tutkimalla. Tällöin huomattiin, että kasvin pinta hylkii käytännössä kaikkea. Tätä ilmiötä kutsutaan nimellä lootusefekti.
Käsitettä "biomimetiikka" käytetään, kun on tarkoitus viitata kemiallisiin reaktioihin. Biomimeettinen kemia viittaa reaktioihin, jotka luonnossa esiintyessään sisältävät biologisia makromolekyylejä (esimerkiksi entsyymit ja nukleiinihapot), joiden kemiallista rakennetta voidaan kopioida käyttämällä in vitro -menetelmällä huomattavasti pienempiä molekyylejä.
Insinööritieteessä bioniikkaa on käytetty muun muassa jäljittelemällä veneen rungon rakenteessa delfiinin paksua ihoa ja mallintamalla kaikuluotaimissa, tutkissa ja lääketieteen ultraäänimallinnuksessa lepakkojen kaikupaikannusmenetelmiä.
Tietojenkäsittelytieteen alalla bioniikan tutkimuksen avulla on tuotettu keinotekoisia hermosoluja, keinotekoisia hermoverkostoja ja parviälyjä. Bioniikka vaikutti myös evoluutiolaskennan syntyyn, mutta evoluutiolaskennan parissa ideaa laajennettiin simuloimalla evoluutiota digitaalisesti, tuottaen erittäin optimoituja ratkaisuja jollaisia luonnossa ei ole aiemmin esiintynyt.
Bathin yliopiston mekaanisen insinööritieteen osaston biomimetiikan professori Julian Vincentin mukaan "tällä hetkellä vain noin kymmenessä prosentissa teknologiaa hyödynnetään biologian mekanismeja."

Historia

Termin "biomimetiikka" keksi Otto Schmitt 1950-luvulla. Termin "bioniikka" keksi Jack E. Steele vuonna 1958, Wright-Pattersonin ilmatukikohdassa Daytonissa, Ohiossa työskennellessään. Teknologian maailmassa suositaan käsitettä "biomimiikka", jotta vältettäisiin sekoittuminen lääketieteen bioniikka-termin kanssa. Martin Caidin käytti käsitettä sattumalta vuonna 1972 julkaistussa romaanissaan Cyborg, jonka innoittamana tuotettiin myös tv-sarja Kuuden miljoonan dollarin mies. Caidin työskenteli pitkään ilmailualalla teknisenä kirjoittajana ennen päätymistään täysipäiväiseksi fiktiokirjailijaksi.
Helge Stén

Helge Henry Stén (5. marraskuuta 1923 Turku – 3. elokuuta 1965 Paimio)  oli turkulainen kuvataiteilija. 
Stén opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1943 ja Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1944. Ulkomailla hän opiskeli Kööpenhaminassa Tanskassa Det kungliga Akademiet for de Skønne Kunster -akatemiassa 1949–1950 ja 1954 sekä Académie André Lhotessa Pariisissa 1951–1952. Sténin töitä oli ensi kertaa esillä Turussa 1946.  
Hänen tunnetuimpia töitään ovat Laivaston sankarivainajien muistomerkki Turun saaristossa ja Seilin kirkon alttaritaulu 1948–1949. Lisäksi hän on maalannut muitakin alttaritauluja muun muassa Tanskassa sijaitsevan Bløvstrodin kirkon alttaritaulun 1949. Stenin tiedetään harrastaneen pitkiä purjehdusretkiä saaristoon, joilla hän maalasi useita saaristoon liittyviä teoksia. Hän vietti aikaa Paraisilla ja Luonnonmaalla, kun hän kaipasi työskentelyrauhaa. 
Sten sai Turun Taiteilijaseuran apurahan 1948 ja Turun Taideyhdistyksen apurahan 1950. Hän oli yksi turkulaisen Pro Arte 57 -taiteilijaryhmän perustajajäsenistä. 
Sten eli elämänsä viimeiset vuodet Karunan Knutniemessä ja kuoli Paimion parantolassa 1965.
Luomi

Luomi on ihon kasvain. Luomia tai luomen kaltaisia ihomuutoksia on noin 60 erilaista. Synnynnäisiä luomia on vastasyntyneillä 1-3 %:lla. Luomien määrä kasvaa lapsuudessa ja nuoruudessa ja on yleensä suurimmillaan 30–40 vuoden iässä. Tuolloin luomia on keskimäärin 15–40. Tämän jälkeen luomien määrä alkaa taas vähentyä.
Luomi saattaa joskus muuttua pahanlaatuiseksi. Melanooma on eräs ihosyöpätyyppi. Jos luomi kasvaa nopeasti tai muuttuu ulkonäöltään, melanoomaa voidaan epäillä. Kuitenkin vain alle puolet melanoomista syntyy luomiin. Luomi voi muuttua pahalaatuiseksi kasvaimeksi esimerkiksi liiasta auringon otosta, sillä UV-säteily aiheuttaa muutoksia iholla. Poikkeavan näköiset suuret luomet voidaan poistaa. Toimenpiteitä tekevät terveyskeskuslääkärit, ihotautilääkärit ja plastiikkakirurgit. Pigmenttiluomen poistaminen tapahtuu paikallispuudutuksessa.

Taliluomi

Esiintyy yleensä leuan tai sukupuolielimien lähettyvillä. Taliluomesta saattaa kasvaa karvoja. Se ei ole koholla, joten sitä ei ole syytä leikata.
Aapakiiltokorento

Ulkonäkö ja koko

Aapakiiltokorento on väriltään enimmäkseen tummanvihreä ja takaruumiis miltei musta. Aapakiiltokorennon takaruumiissa ei ole keltaisia laikkuja, toisin kuin täpläkiiltokorennolla ja hoikkakiiltokorennon naaraalla. Lajilla on kasvojen sivuilla keltaiset laikut, mutta niiden välillä ei ole keltaista juovaa, joka taas välkekorennolla on.
Koiraan merkittävimpiä tuntomerkkejä ovat ylemmät perälisäkkeet, jotka taittuvat kärjissään toisiaan päin.
Aapakiiltokorennon takaruumis on 32–35 mm pitkä ja takasiipi 28–34 mm pitkä.

Elintavat

Aapakiltokorentoja tavataan lennossa kesäkuun puolivälistä elokuun puoleenväliin. Heinäkuu on päälentoaikaa.

Levinneisyys ja elinympäristö

Aapakiiltokorento elää Pohjois-Euroopassa ja Japanin Hokkaidolla sekä Keski-Euroopan vuoristoissa ja paikoittaisena Siperiassa. Suomessa lajia esiintyy eniten pohjoisessa, mutta se on sielläkin harvinainen.
Laji elää soilla. Pohjois-Suomessa aapakiiltokorento elää useilla erilaisilla suoalueilla ja soiden lammilla. Etelässä tavallisia elinpaikkoja ovat varsinkin sammaleiset rämeiden ojat.