google/wiki40b huggingface dataset:
Venkavuori

Venkavuori on Naantalin koillisosassa sijaitseva 57,8 metriä korkea kallioalue, joka on maisemallisesti merkittävä. Venkavuori on vanhan Naantalin (ennen vuoden 2009 kuntaliitoksia) korkein kohta, kun taas toiseksi korkein on 54,3-metrinen Luikkionvuori.
Pyöreänmuotoiselta ja paisteiselta Venkavuorelta on näkymä itään ja kaakkoon. Kallion etelänpuoleinen rinne nousee loivasti, kun taas koillisreunassa on portaittainen jyrkänne. Kallion laella on kolmiomittaustornin jäänteet. Venkavuori luokiteltiin vuoden 1995 Turun ja Porin läänin inventointiaineiston paikallisesti arvokkaaksi ja vähemmän merkittäväksi kallioalueeksi. Valtakunnallisesti merkittävien kallioalueiden suojelurajauksista Venkavuori jäi pois, mutta se kuuluu silti arvoluokkaan 5, eli siinä on sen verran merkittäviä maisema- ja luonnonarvoja, ettei sille tulisi myöntää maa-aineslain mukaisia ottolupia. Venkavuoren ympärillä on golfkenttä Aurinko Golf.

Kasvillisuus

Venkavuori sijaitsee havupuuvaltaisen metsäalueen keskellä, ja se on harvan kalliomännikön peittämä. Kasvillisuus on kasvupaikkatyypiltään karua ja karukkokangasta. Avainbiotoopiltaan Venkavuori on vähätuottoinen kallio. Vuoden 1997 selvityksessä Venkavuoren puusto oli luonnontilaista ja jäkälikkö koskematonta. Kallion painanteessa on pieni puustoinen kosteikko.
Lakialuetta lukuun ottamatta Venkavuorella kasvaa harvaa ja pientä männikköä, jonka seassa on pihlajia ja katajia. Tammen taimia on muutamia. Hieskoivua ja virpapajuja kasvaa kosteikossa. Paisteisilla kalliopinnoilla kasvaa napajäkäliä. Runsaissa poronjäkäläkasvustoissa on palleroporonjäkälää. Kalliolla kasvaa ahosuolaheinä, metsälauha ja kalliokohokki, joka on paikan tunnuslaji. Solakohdissa tavataan kanervaa ja kosteikoissa puolukkaa, mustikkaa ja jokapaikansaraa.
RN Littorio (1937)

Palvelus

Littorio luovutettiin Regia Marinalle 6. toukokuuta 1940 Genovassa aluksen ollessa kiinnittyneenä Ansaldon tytäryhtiön Officine Allestimento Riparazione Navin laituriin. Alukselle tehtiin pieni huolto ja se aloitti 15. toukokuuta koeajot La Speziasta saapuneen RN Vegan saattamana. Koeajojen tulosten tyydyttäessä alus lähti 20. toukokuuta  La Speziaan kahden hävittäjän ja kahden lentokoneen saattamana. Seuraavien päivien aikana alukselle asennettiin laitteistoja ja ne säädettiin.
Varhain aamulla 23. toukokuuta alus lähti Tarantoon RN Lancieren ja RN Corazzieren Messinaan saattamana. Messinasta aluksen saattoivat edelleen Tarantoon RN Freccia ja RN Saetta. Osasto saapui Puglian tukikohtaan 24. toukokuuta ankkuroituen Mar Grandeen. Alus muodosti sisaraluksensa RN Vittorio Veneton kanssa kontra-amiraali Carlo Bergaminin komentaman 9. viirikön, joka oli muodostettu 16.  toukokuuta osaksi 1. laivuetta.
Alus nimettiin 30. kesäkuuta 1943 Italiaksi. Italian antauduttua alus purjehti 9. syyskuuta laivaston mukana Maltalle, jolloin siihen osui Saksan ilmavoimien lentokoneesta laukaistu radio-ohjattu liitopommi. Pommi läpäisi aluksen kannen ja pohjan räjähtäen meressä aiheuttaen suurta tuhoa keulassa etummaisen tornin etupuolella. Alus jatkoi matkaansa Maltalle, josta se 14. syyskuuta lähti Aleksandriaan. Alus makasi ankkurissa 5. helmikuuta 1947 saakka, jolloin se lähti Italiaan saapuen Augustaan 9. helmikuuta. Rauhansopimuksen allekirjoittamisen jälkeen alus siirrettiin sotakorvauksena Yhdysvalloille. Alus poistettiin laivastoluettelosta 1. kesäkuuta 1948 ja se romutettiin La Speziassa.
Kari Saari

Elämä ja toiminta

Saari valmistui sosionomiksi Tampereen yliopistosta vuonna 1980 ja työskenteli raittiussihteerinä Äänekoskella ja kuluttaja- ja velkaneuvojana Äänekoskella, Saarijärvellä ja Viitasaarella. Vapaa-aikanaan hän itseopiskeli filosofiaa ja muita aiheita. Saari julkaisi runsaasti artikkeleita Vapaa ajattelija -lehdessä vuodesta 1978 lähtien. Saari oli Vapaa-ajattelijain liiton hallituksessa 1987–1997, pääsihteerinä 1992–1993, liiton lehden päätoimittajana 1994–1997 ja liiton puheenjohtajana 1993–1997. Hän oli myös juhlapuhujana uskonnottomissa hautajaisissa ja muissa tilaisuuksissa ja oli ennen kuolemaansa laatimassa uskonnottomien juhlapuheiden kokoelmaa. Saari oli mukana tekemässä aloitetta Vapaa-ajattelijain liiton jakamalle Väinö Voipio -palkinnolle. Hän ajoi uskonnottomien muistolehdon perustamista sekä Äänekoskella että Jyväskylässä.  
Saari osallistui sekä maakunnalliseen että valtakunnalliseen keskusteluun yleisempinä aiheinaan ateismi, uskonto, kirkko ja moraali. Saari oli Skepsis ry:n perustajajäsen. Hän osallistui myös humanistien järjestötoimintaan Jyväskylässä sekä Prometheus-leiritoimintaan. Saari osallistui Vapaa-ajattelijain liiton julkaisujen toimittamiseen ja muun muassa kirjoitti yhdessä Helena Klementjeffin kanssa Vapaa-ajattelijan käsikirjan (1993, toinen painos 2000). Saaren artikkeli ”Sekulaarihumanismin maailmankuva” on julkaistu elämänkatsomustiedon 10-vuotisjuhlakirjassa Arvot, hyveet ja tieto (1995) sekä teoksessa Kansanhumanismin ABC (1998). Saari kuoli äkillisesti sairauteen 40-vuotiaana. Hänen jälkeensä jäivät aviopuoliso ja tytär.
Kuntavaalit

Kuntavaalit (myös kunnallisvaalit) ovat vaalit, joissa valitaan kuntien ja kaupunkien valtuustoihin valtuutetut ja varavaltuutetut. 
Suomessa kuntavaaleista  säädetään perustuslaissa, kuntalaissa, vaalilaissa ja Ahvenanmaata koskien sen omassa lainsäädännössä.
Niemisjärvi (Pälkäne)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ämmätsänjärven–Myllyojan valuma-alueeseen (35.785) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 97,2 metriä mpy.
Ionisoivan säteilyn vaikutusten tieteellinen komitea

Ionisoivan säteilyn vaikutusten tieteellinen komitea  (UNSCEAR, engl. United Nations Scientific Commitee on the Effects of Atomic Radiation) on Yhdistyneiden kansakuntien ionisoivan säteilyn vaikutusten tieteellinen komitea. Sen on perustanut YK:n yleiskokous vuonna 1955 tutkimaan säteilyn vaikutuksia ihmiseen ja ympäristöön. Nykyään UNSCEAR:ia pidetään alansa johtavana asiantuntijajärjestönä. Komitea koostuu tiedemiehistä 21 maasta: Argentiinasta, Australiasta, Belgiasta, Brasiliasta, Britanniasta, Egyptistä, Indonesiasta, Intiasta, Japanista, Kanadasta, Kiinasta, Meksikosta, Perusta, Puolasta, Ranskasta, Ruotsista, Saksasta, Slovakiasta, Sudanista, Venäjältä sekä Yhdysvalloista. UNSCEAR:n komitean toimintaa tukee sihteeristö, joka sijaitsee Wienissä.
Komitean työ keskittyy lähinnä säteilyturvallisuusalan tieteellistä tutkimusta summaavien YK:n yleiskokoukselle osoitettujen raporttien tuottamiseen. UNSCEAR:n raportteja pidetään yleisesti alan tutkijoiden konsensusjulkaisuina.
Pihlajajärvi (Virrat)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,9 metriä mpy.
Georg Christian Lehms

Georg Christian Lehms (Liegnitz, nykyinen Legnica 1684 – 15. toukokuuta 1717) oli saksalainen runoilija, joka toimi runoilijana ja kirjastonhoitajana Darmstadtin hovissa. Hänen tehtäviinsä kuului kantaattien librettojen kirjoittaminen, jotka sävelsivät hovin Kapellmeister ja vara-Kapellmeister, Christoph Graupner ja Gottfried Grünewald.
Johann Sebastian Bach omisti Lehmsin kirkkovuoden kantaattitekstien kokoelman, joka painettiin vuonna 1717 ja hän sävelsi sen pohjalta useita kertoja. Lehmsin teksteihin on sävelletty muun muassa kantaatit "Mein Herze schwimmt im Blut" BWV 199 ja "Widerstehe doch der Sünde" BWV 54.
Papa Dee

Alku

Papa Dee syntyi Göteborgiin, 13. heinäkuuta vuonna 1966. Hänen äitinsä oli ruotsalainen ja isänsä ghanalainen. Isä kuitenkin jätti perheen Papa Deen ollessa vielä pieni.

Ura

Papa Dee tuli suuren yleisön tietoisuuteen "Funky Raggamuffin/Let the Music Play" -kappaleellaan. Myöhemmin hän liittyi Stonefunkers -nimiseen soul/hip hop -ryhmään. Vuonna 1990 julkaistiin Papa Deen ensimmäinen sooloalbumi Lettin' Off Steam. Albumi oli tyyliltään hip hopia ja dancehallia. Hänen seuraava sooloalbuminsa One Step Ahead oli puolestaan soul ja reggae vaikutteista rappia. Tähän asti Papa Dee on julkaissut yhdeksän sooloalbumia.

Yksityiselämä

14. syyskuuta 2008 Papa Deetä epäiltiin vaimonsa pahoinpitelystä ja sen seurauksena hänet pidätettiin. 20. lokakuuta alioikeus tuomitsi Deen sakkohin, vaikka hänen vaimonsa kiisti pahoinpitelyn.
Whatever Works

Juoni

Newyorkilainen Boris Yellnikoff on äreä ja kriittinen intellektuelli, ja hänellä on vakiintuneet käsityksensä niin uskonnosta, ihmissuhteisita kuin elämän tarkoituksestakin. Tai paremminkin elämän tarkoituksettomuudesta. Yellnikoff joutuu sattumalta majoittamaan kotoaan karanneen nuoren ja naiivin Melodie St. Ann Celestinen muutamaksi yöksi. Kaksi kovin erilaista ihmistä ystävystyy ja myöhemmin rakastuu.

Vastaanotto

TV-Nytissä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle tähtikeskiarvon 3,0.
Urheiluopistosäätiö

Urheiluopistosäätiö on verovapaa suomalainen säätiö, joka omistaa Pajulahden urheiluopiston omistavan Valtakunnallinen urheilu- ja liikuntakeskus Oy:n. Se on perustettu 1952 ja sen tarkoitus on tukea urheilu- ja liikuntakasvatusta Suomessa. Säätiö on Säätiöiden ja rahastojen neuvottelukunnan jäsen, joka noudattaa hyvää säätiötapaa. Säätiö myös toteutti Helsingin urheilutalon.
Pajulahden urheiluopiston omistamiseksi lisäksi Urheiluopistosäätö myöntää tutkimusapurahoja ja valmennusapurahoja. Säätiö on perustettu 1952. Sen päätti perustaa Työväen urheiluliiton liittoneuvosto ja sille lahjoitettiin Työväen urheiluliiton omistama Pajulahden urheiluopisto ja myöhemmin suuri osa liiton muusta kiinteästä omaisuudesta. Perustamispäätöstä tukivat myös kommunistit.  Säätiön perustamisen tarkoituksena oli alusta sosialidemokraattisen pyrkimys saattaa omistus sosialidemokraattien hallintaan liiton kommunistien valtapyrkimysten ja myös valvontapyrkimysten ulottumattomiin 
Urheilusäätiön toimisto Hakaniemessä toimi 1950-luvun keskivaiheessa Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen hajaannuksen aikana Väinö Leskisen koordinaatiokeskuksena skogilaisia vastaan käydyssä kamppailussa.
Säätiön asiamies on  Yrjö-Olavi Aav. Säätiö on tukenut vaaleissa Paavo Lipposta, Tarja Halosta presidentinvaaleissa ja Jani Sievistä europarlamenttivaaleissa. Säätiön hallituksen puheenjohtaja on käräjätuomari ja entinen kansanedustaja Markku Pohjola.

Muuta

Urheiluopistosäätiö haki 1989 Sulo Hostilalle ansiomitalia. Urheiluopiston historiankirjan Bunkkeri. Urheiluopistosäätiö 1952-2002 on kirjoittanut Eino Ketola.
Artturi Nyyssönen

Artur (Artturi) Harald Nyyssönen (1. toukokuuta 1892 Helsinki – 7. syyskuuta 1973 Jyväskylä) oli suomalainen lääkintöneuvos, synnytyslääkäri ja äitiysneuvolatoiminnan kehittäjä sekä jalkapalloilija, joka pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1912 kesäolympialaisissa.

Henkilöhistoria

Nyyssösen vanhemmat olivat maanviljelijä Lauri Nyyssönen ja Selma Karolina Lehtonen ja puoliso vuodesta 1919 Ellen Sinervä. Nyyssönen tuli ylioppilaaksi 1911 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1920. Hän toimi 1920-luvulta lähtien kunnanlääkärinä useilla eri paikkakunnilla, mutta myös Jyväskylän yleisessä sairaalassa ja synnytyslaitoksella sekä yksityislääkärinä. Valmet Oy:n ylilääkäri hän oli vuodesta 1948 vuoteen 1953. Sodissa hän työskenteli rykmentin, divisioonan, kenttäsairaalan ja sotasairaalan lääkärinä ja oli sotilasarvoltaan lääkintäeverstiluutnantti (1944). Nyyssönen oli äitiysneuvolatoiminnan uranuurtajia ja sai lääkintöneuvoksen arvonimen vuonna 1952. Hän oli Teollisuuslääkäriyhdistyksen kunniapuheenjohtaja vuodesta 1956. Hän perusti vaimonsa kanssa Ellen ja Artturi Nyyssösen säätiön, jonka tarkoituksena on edistää Jyväskylän yliopistossa ja sen eri tieteellisissä laitoksissa suoritettavaa tutkimustyötä sekä tukea taloudellisesti tutkimustyön tekijöitä.

Urheilu-ura

Nyyssönen pelasi Tukholman olympialaisten jalkapalloturnauksessa Suomen jokaisessa neljässä ottelussa: voitot Italiasta (3–2) ja Venäjästä (2–1) sekä tappiot Englannille (0–4) ja pronssiottelussa Alankomaille (0–9). Kaikkiaan hän pelasi urallaan viisi maaottelua. Kotimaassaan Nyyssönen edusti Helsingin Jalkapalloklubia, jonka riveissä hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1911 ja 1912. Hän toimi seuran johtokunnan jäsenenä vuosina 1912–1918, osan ajasta sihteerinä.
St James’s

Kaupunkikuva

St James’s on muodostunut St Jamesin palatsin ympärille. Alkuperäinen palatsi rakennettiin Henrik VIII:lle 1500-luvulla. Whitehallin palatsin tuhouduttua vuonna 1698 St Jamesin palatsista tuli hallitsijan Lontoon-residenssi. Palatsi restauroitiin täysin 1800-luvun alussa alkuperäisen rakennuksen tuhouduttua tulipalossa punatiilestä rakennettua sisäänkäyntiä lukuun ottamatta. Kuninkaalliset muuttivat myöhemmin Buckinghamin palatsiin, ja St Jamesin palatsissa asuu ja työskentelee nykyään valtionvirkamiehiä. Palatsin läheisyydessä sijaitsevat 1700- ja 1800-luvuilla rakennetut Lancaster House, Bridgewater House, Marlborough House ja Spencer House.
Palatsista kaakkoon, the Mallin toisella puolella sijaitsee St Jamesin puisto (36 ha), joka on vanhin ja koristeellisin kuninkaallinen puisto Lontoon keskustassa. Paikalla sijainneelle suoalueelle rakennettiin Kaarle II:n valtakaudella (1660–85) taidokas muotopuutarha. Puiston itäpää muutettiin 1700-luvulla Horse Guards Paraden paraatikentäksi. Kentällä järjestetään vuosittain hallitsijan syntymäpäivän kunniaksi Trooping the Colour -tapahtuma, johon kuuluu höyhenin koristeltujen hevosten ohimarssi ja paraatimusiikkia. 1800-luvun alussa John Nash uudisti puistoa romanttisemmaksi ja muokkasi sen läpi virranneesta ”kanavasta” luonnollisemman järven. Järven yli rakennettiin pieni silta, jolta voi ihailla Whitehallin rakennuksia.
St James’sin pohjoisosassa sijaitsee St Jamesin aukio, joka rakennettiin 1660-luvulla yläluokan asuinalueeksi. Aukiota ympäröivät muun muassa Chatham House (Ison-Britannian pääministerin entinen virka-asunto), London Library (vuonna 1841 avattu yksityinen kirjasto), useiden yksityiskerhojen tiloja sekä yritysten toimitiloja. Suurin osa rakennuksista on peräisin 1700- ja 1800-luvuilta.
Lancelot – ensimmäinen ritari

Juoni

Lady Guinevere (Ormond) on lupautunut kuningas Arthurin (Connery) vaimoksi suojellakseen maataan prinssi Malagantilta. Toisaalta Guinevere tuntee myös vetoa Lancelottiin. Eräänä päivänä Lancelot (Gere) saapuu Camelotiin ja voittaa kuninkaan luottamuksen, mutta ihastuu samalla hänen vaimoonsa.
Hackescher Markt

Hackescher Markt on aukio Mitten kaupunginosassa Berliinissä. Se sijaitsee Spandauer Vorstadtin nimellä tunnetulla alueella. Aukio on huomattava liikenteen solmukohta ja berliiniläinen yöelämän keskus. Siellä sijaitsee Berliinin S-Bahnin samanniminen asema ja kulkee neljä Berliinin raitioliikenteen MetroTram-linjaa. Lisäksi aukiolla on öisin linja-autoliikennettä.
Aukio sijaitsee Rosenthaler Straßen etelälaidalla, joka vielä 1800-luvulla oli osa Berliiniä kiertävää linnoitusta. Aukiolla kohtaavat lisäksi kadut Oranienburger Straße, Große Präsidentenstraße, Neue Promenade ja An der Spandauer Brücke.

Historia

Hackescher Marktin alue oli alun perin hyvin soista aluetta. Berliinin linnoituksen purkutöiden tultua päätepisteeseen kaupunginkomendantti Hans Christoph Friedrich von Hacke rakennutti alueelle aukion kuningas Fredrik II Suuren pyynnöstä. Aukio sai nopeasti nimen Hackescher Markt. Virallinen nimenanto tapahtui 23. heinäkuuta vuonna 1840.
Myöhäisellä 1800-luvulla ja varhaisella 1900-luvulla aukiosta kehittyi julkisen liikenteen myötä liikenteen solmukohta Berliinin sisäkaupungissa. Toisessa maailmansodassa osa aukiota ympäröivästä rakennuskannasta tuhoutui. Sodan jälkeen se jäi Itä-Berliinin puolelle ja alkoi menettää merkitystään 1960-luvulla jälleenrakennetulle Alexanderplatzin kaupunkikeskustalle. Saksan jälleenyhdistymisen (1990) jälkeen aukion rakennuskantaa kunnostettiin ja aukiosta luotiin suurimmaksi osaksi jalankulkuystävällinen alue.
ENAER

ENAER on Chilen valtion omistama lentokonetehdas, joka perustettiin vuonna 1984.

Historia

Chilen ilmavoimiin perustettiin erityinen huolto-osasto vuonna 1930, Maestranza Central de Aviación (ilmailun keskuskorjaamo). 16. maaliskuuta 1984 se yhtiöitettiin ENAERiksi (Empresa Nacional de Aeronáutica de Chile). Chilen ilmavoimat rahoittivat myös yhtiön yhtiöittämisen vaatiman pääomapanostuksen.
1980-luvun alussa yhtiö solmi sopimuksen yhdysvaltalaisen Piper Aircraft -yhtiön kanssa. Piper laajensi Chilessä tehtävää Douglas DC-3 Dakota -koneiden huoltoa, jota tehtiin Chilen ilmavoimille, koskemaan yksityisiä DC-3-koneita. ENAER alkoi valmistaa yksittäisiä Piper Archer- ja Piper Warrior -yleisilmailulentokoneita. Tämä laajeni Piper Saratogaan pohjautuvan T-35 Pillán sotilaskoulukoneen valmistukseen.
Amerikankastanja

Ulkonäkö ja koko

Amerikankastanja on paksurunkoinen, jopa 30 metriä korkea puu, jolla on leveän kupumainen, tiheä latvus. Sienitaudin saastuttamilla alueilla se kasvaa 5–10 metriä korkeina, monihaaraisina vesoina tautiin kuolleiden puiden tyvestä. Kuluvan kesän kasvainranka on kalju, ja runkoa peittää harmaa kuori, joka on nuorena sileää mutta muuttuu vanhemmiten syväuurteiseksi. Lehdet ovat kellanvihreät, vastapuikeat, suippotyviset ja pitkäsuippuiset. Lehtilapa on 3–10 senttimetriä leveä ja 9–30 senttimetriä pitkä, piikkilaitainen ja hienokarvainen.
Amerikankastanja kukkii kesä–heinäkuussa. Sillä on valkoiset hedekukat, joissa on surkastuneita mutta selvästi erottuvia emiöitä sekä keskellä valkoisia tai keltaisia karvoja. Piikkisen, 4-liuskaisen kehdon suojassa on kolme emikukkaa, joista kehittyy pölytyksen jälkeen ruskeita pähkinähedelmiä eli kastanjoita. Pähkinät ovat litteitä, munan muotoisia ja halkaisijaltaan noin 2 senttimetriä.

Levinneisyys

Amerikankastanja on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista. Sen luontainen levinneisyysalue ulottuu idässä Maineen, etelässä Georgian lounaisosiin, lännessä Mississippiin sekä pohjoisessa Indianaan ja Ontarion eteläisimmälle reunalle.

Elinympäristö

Amerikankastanja oli aikaisemmin yleinen puu runsasravinteisissa, tammivaltaisissa lehti- ja sekametsissä 1 200 metrin korkeudelle saakka.
1900-luvun alussa New Yorkiin levisi tuontipuun mukana aasialainen Cryphonectria parasitica -sienitauti, joka tappoi 40 vuodessa amerikankastanjan lähes sukupuuttoon. Suurin osa luonnonvaraisista puista on kuollut, ja sieni tappaa kuolleiden puiden tyvestä nousevat uudet vesat ennen kuin ne ehtivät tuottaa itäviä siemeniä. Vain muutamat yksittäiset istutukset Yhdysvaltojen länsiosissa ovat säästyneet tartunnalta. Amerikkalaiset tutkijat eivät ole yrityksistä huolimatta onnistuneet vielä kehittämään amerikankastanjalajiketta, joka olisi vastustuskykyinen sienitaudille.

Käyttö

Historiallisesti amerikankastanjaa käytettiin yleisesti nahan parkitsemisessa sekä rakennus- ja huonekaluteollisuudessa. Intiaanit käyttivät sen eri osia yskän, sydänvaivojen ja hiertymien hoidossa ja herkuttelivat makeilla pähkinöillä.
Nikolai Karamzin

Nikolai Mihailovitš Karamzin (ven. Никола́й Миха́йлович Карамзи́н; 12. joulukuuta (J: 1. joulukuuta) 1766 Mihailovsk, Simbirskin ujesti – 3. kesäkuuta (J: 22. toukokuuta) 1826 Pietari) oli venäläinen kirjailija, kielimies ja historioitsija. Hän oli merkittävä kirjakielen kehittäjä ja loi runsaasti uudissanoja venäjän kieleen.
Karamzin opiskeli Moskovan yliopistossa kirjoittamista 1781–1782. Karamzin matkusteli Keski-Euroopassa 1789–90 ja julkaisi klassiseksi tulleen matkakuvauksen Pisma russkogo putešestvennika (1791–92). Hänen päätyönsä on 12-osainen Venäjän historia Istorija gosudarstva rossijskogo (1816–29). Hänet nimettiin Pietarin keisarillisen tiedeakatemian kunniajäseneksi ja Venäjän keisarillisen akatemian täysjäseneksi. Nämä nimitykset tulivat hänen ansioidensa lisäksi Napoleonin hyökkäyksestä Venäjälle, mikä sai tsaari Aleksanteri I:n nimittämään Karamzinin entisen vastustajan ja akatemian puheenjohtajan amiraali Aleksandr Šiškinin valtiosihteeriksi. 
Karamzin lasketaan venäläiseksi vastineeksi Jules Micheletille, Edward Gibbonille, E.G. Geijerille ja Topeliukselle. Karamzin oli myös konservatiivi ja tuki niitä Venäjän aatelisia, jotka vastustivat tsaarin reformeja.
Eric Saade

Musiikkiura

13-vuotiaana laulujen kirjoittamisen aloittanut Saade nousi julkisuuteen Joker-musiikkikilpailun voittajana ja What's Up -poikabändin jäsenenä. Hän erosi yhtyeestä helmikuussa 2009 aloittaakseen soolouran. Elokuussa 2009 hän allekirjoitti levytyssopimuksen Roxy Recordingsin kanssa, ja ensimmäinen single "Sleepless" julkaistiin joulukuussa. Vuonna 2010 Saade osallistui Melodifestivaleniin eli Eurovision laulukilpailun Ruotsin karsintaan. Hänen esittämänsä kappale "Manboy" sijoittui kolmanneksi ja nousi kilpailumenestyksen myötä kolmeksi viikoksi Ruotsin singlelistan kärkeen. Toukokuussa 2010 julkaistiin Saaden esikoisalbumi "Masquerade", joka nousi Ruotsin albumilistalla toiseksi. Saade toimi Ruotsin pisteidenantajana vuoden 2010 Eurovision laulukilpailun finaalissa.
Saade osallistui Melodifestivaleniin myös vuonna 2011 kappaleella "Popular". Hän voitti kilpailun ja edusti Ruotsia vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa Saksan Düsseldorfissa. Saade selviytyi finaaliin semifinaalinsa voittajana. Finaalissa Saade menestyi kappaleellaan sijoittuen kolmanneksi, joka oli siihen asti Ruotsin paras sijoitus sitten vuoden 1999 voiton.
Saaden toinen studioalbumi "Saade Vol. 1" julkaistiin kesäkuussa 2011, ja se nousi ilmestyttyään Ruotsissa listakärkeen. Suomen albumilistalla sen sijoitus oli kuudestoista. Kolmas albumi "Saade Vol. 2" julkaistiin marraskuussa 2011. Neljäs albumi "Forgive Me" julkaistiin elokuussa 2013.
Hän ääninäytteli Shanen osan "Camp Rock" -elokuvan ruotsiksi dubatussa versiossa.
Saade toimi vuoden 2013 Euroviisuissa juontajana green roomissa. Vuonna 2015 hän osallistui Melodifestivaleniin kappaleella "Sting".
Saade juonsi vuonna 2019 Melodifestivalenin kaikki karsinnat ja myös finaalin yhdessä Sarah Dawn Finerin, Marika Carlssonin ja Kodjo Akolorin kanssa. Saade toimi myös saman vuoden Euroviisujen selostajana Ruotsissa.

Yksityiselämä

Saaden vanhemmat erosivat hänen ollessaan neljävuotias. Hänen isänsä on kotoisin Libanonista ja äitinsä Ruotsista. Saade seurusteli ruotsalaislaulajan Molly Sandénin kanssa, mutta he erosivat alkuvuodesta 2012.
Hannu Oskala

Musiikkiura

Oskala valmistui vuonna 2008 musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian kansanmusiikin laitokselta pääaineenaan harmonikan soitto. Hän soittaa muun muassa yhtyeissä Korpi Ensemble ja Orkestar Bordurka, joiden musiikista hän myös säveltää osan. Hän soittaa myös yhtyeissä Johanna Juhola Trio, Pasi K. & Hurmos, Spelmanslager ja Golem.
Oskala on säveltänyt musiikkia muun muassa Tanssiteatteri Hurjaruuthin talvisirkuksiin ja toiminut kapellimestarina Lahden kaupunginteatterin musikaalissa Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen. Hän oli perustamassa Perinnearkku-kansanmusiikkiyhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana 2006–2008. Vuonna 2013 hän oli Suomalaisen barokkiorkesterin kannatusyhdistyksen puheenjohtaja.
Häävalssisävellyksellä ”Talvihäät” Oskala tuli toiseksi Kaustisen kansanmusiikkijuhlien häävalssikilpailussa 2001.

Muuta

Oskala oli mukana Subin tositelevisiosarjassa FC Nörtit vuonna 2006.
Uusi Viron historia

Arviot

Simopekka Virkkula (Aamulehti) kiittää teosta vuolaasti: "Kuvitelkaa: tutkija hallitsee vuosituhannet niin suvereenisti, että rohkenee kääräistä kaiken yhteen pakettiin."
Outi Hytönen (Suomen Kuvalehti) sanoo, että tiivistäminen "on tehty taitavasti", ja kirja on "yhtä selkeää ja yhteinäistä luettavaa kuin  Viron historia."
Bratz: The Movie

Juoni

Parhaat ystävykset Yasmin, Jade, Sasha ja Cloe ovat aina tukeneet toisiaan sekä henkisesti että tyylillisesti. Uusi koulu tuo kuitenkin mukanaan aivan uuden maailman ja uudenlaiset paineet. Tyttöjen omapäinen asenne ja omintakeinen tyyli herättävät huomiota, mikä ärsyttää etenkin rehtorin tytärtä Meredithiä. Hän on omasta mielestään koulun ehdoton ja ainoa prinsessa. Kun Yasmin, Jade, Sasha ja Cloe saapuvat kouluun, kaikki suuntaavatkin katseensa heihin eikä Meredithiin.