Afrikan sarven merirosvous

Afrikan sarven merirosvous nousi huippuunsa elokuussa 2008 ja alueesta tuli merenkululle vaarallisin alue maailmassa.
Afrikan sarven merirosvous on suhteellisen uusi ilmiö ja syntynyt valtiovallan hajoamisen seurauksena Somaliassa 1990-luvun alussa.  Afrikan sarven alue ei ole kauttaaltaan merirosvojen vallassa, vaan merirosvot toimivat muutamasta pienestä satamasta, vaikka heidän iskunsa ulottuvat jopa tuhansien kilometrien säteelle.

Merirosvojen tavoitteet ja toiminta

Ensimmäiset laivakaappaukset Afrikan sarven alueella liittyivät alun perin sisällissodan osapuolten välisiin laivojen takavarikointeihin. Tämän jälkeen merirosvoudesta on kehittynyt vähitellen yksityistä rikollista liiketoimintaa. Kalastajien toimeentulon heikennyttyä sisällissodan seurauksena mm. Adenin lahden hummerin kalastajat ryhtyivät merirosvoiksi.
Kun liikemiehet huomasivat, että merirosvous tuottaa valtavia voittoja, he alkoivat varustaa sopivia venekuntia merirosvoukseen. Tätä nykyä merirosvous on muuttunut selkeästi muutaman rikollispäällikön harrastamaksi liiketoiminnaksi, jota oikeutetaan rannikkojen puolustamisella. Keskusvallan rippeet ja alueelliset kapinallisryhmät tuomitsevat kuitenkin merirosvouden. Niinpä merirosvot toimivat alueilla, joissa puuttuvat vallanpitäjät.
Länsimaissa uskotaan, että turvallisuus Somalian vesillä voidaan palauttaa vahvan keskusvallan palauttamisen myötä. Somalian rantaviivan pituus on yli 3000 kilometriä. Islamistikapinallisten kanssa sotaa käyvän keskushallinnon on lähes mahdoton valvoa, mitä valtavalla rannikolla tapahtuu. On huomattava, että sisällissodan olosuhteissa merirosvous ei ole levinnyt koko rannikon laajuiseksi, vaan se keskittyy tiettyihin kaupunkeihin Afrikan Sarven kärjessä sijaitsevan autonomiseksi julistautuneen Puntlandin alueella .
EU:n Atalanta-operaation komentajan, kenraalimajuri Buster Howesin mukaan merirosvot kiduttavat panttivankejaan ja käyttävät heitä ihmiskilpinä. Vankeja pahoinpidellään sota-aluksen lähestyessä, kunnes sota-alus poistuu.
Helmikuussa 2011 merirosvot ampuivat kuoliaaksi neljä amerikkalaista panttivankia Quest-huvijahdilla Arabianmerellä. Yhdysvaltain merijalkaväki nousi tämän jälkeen alukseen ja sai vangiksi 13 kaappaajaa ja surmasi kaksi.
Jahdin omistajapariskunta Jean ja Scott Adam oli maailmanympärimatkalla jakamassa Raamattuja ja kertoi matkastaan webbisivulla.

Laiton kalastus

Somalian merirosvot ovat puolustelleet rikoksiaan väittämällä toimivansa rajavartioina valtiottomassa maassa ja syyttäneet ulkomaisia laivoja ryöstökalastuksesta ja myrkyllisten jätteiden dumppaamisesta Somalian rannikkovesille. 
Lunnaat eivät ole mitään siihen verrattuna kuinka paljon jätteitä on dumpattu maamme vesiin viimeisen 20 vuoden aikana, väittää Januna Ali Jama, merirosvojen  puhemies  Puntmaassa.
Afrikan sarvessa Somalialla on Afrikan pisin, 3 300 km pitkä rannikko. Alueen rannikkovedet on tunnettu arvokkaista meren antimistaan kuten hummereistaan ja tonnikaloista. Somalian valtion romahtaminen teki alueen vesistä vapaata riistaa ulkomaisille ryöstökalastajille maapallon vapaiden rannikkoalueiden kaventuessa ja kalakantojen heikentyessä ryöstökalastuksen ansiosta. YK:n elintarvikejärjestön FAOn arvioiden mukaan Afrikan sarven alueella kalastaa noin 700 ulkomaista alusta, jotka käyttävät kalakantoja tuhoavia kalastusmenetelmiä, kuten pohjatroolausta. Nämä ovat tottuneet pitämään paikalliset kalastajat loitolla painevesitykein ja tuliasein.
Laittoman kalastuksen arvoksi arvioidaan 90–300 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuodessa. Ulkomaiset kalastusalukset ottavat alueen vesistä huomattavasti enemmän proteiinia, kuin avustusjärjestöt toimittavat ruoka-apuna nälän runtelemaan Afrikan sarveen .
Kalastusaluksia Somalian vesille tulee  lähialueelta kuten Keniasta, Pakistanista, Saudi-Arabiasta, Sri Lankasta ja Jemenistä,  mutta myös hyvin kaukaa, kuten Belizestä, Ranskasta, Hondurasista, Japanista, Etelä-Koreasta, Espanjasta ja Taiwanilta. Näiden joukossa on samoja maita, jotka ovat lähettäneet tänne sota-aluksiaan jahtaamaan merirosvoja . 
Tilanne on johtanut siihen, että jotkut merirosvot kutsuvat itseään “rannikkovartijoiksi” ja lunnasrahoja “sakoiksi”. Näyttääkin siltä, että monet merirosvot ovat aloittaneet uransa kalastajina. On selvää, että muutamat avoveneistä kauppalaivoja kaappaavat merirosvot eivät ole ainoita merirosvoja Afrikan sarven vesillä .
"On erityisen ironista, että monet maat, jotka  lähettävät sotalaivansa Afrikan Sarven vesille partioimaan merirosvoja ovat itse mukana kalastuslaivastoissa, jotka jatkuvasti ryöstävät Somalian rannikon luonnonrikkauksia" toteaa Australialainen kalastustutkija Clive Schofield Wollongongin yliopistosta.
Kalastuselinkeinon heikkeneminen on kuitenkin liian yksinkertainen syy merirosvouden synnystä, sillä merirosvous on järjestäytynyttä rikollisuutta, mutta Afrikan kalakantojen heikkeneminen on todellista. Useimmat somalit jotka näkevät sotalaivoja rannikollaan uskovat, että ne ovat tulleet puolustamaan ulkomaalaisia aluksia  kuten ryöstökalastusta harjoittavia kalastusaluksia.

Ongelmajätteiden dumppaaminen

Somalian kalastajat väittivät, että saaliit oli vähentyneet ja verkot rikkoutuneet rannikolle dumpattuihin ongelmajätteisiin. Tsunamin rannikolle merestä nostattamat ongelmajätteet paljastivat, myös että  Somalian rannikkoa on todellakin käytetty myrkyllisten ja radioaktiivisten teollisuusjätteiden kaatopaikkana .
Italialainen sanomalehti Famiglia Cristiana julkaisi artikkelisarjan 1997–1998, jossa kerrottiin, kuinka sveitsiläinen Achair Partners ja italialainen jätealan sijoittaja Progresso olivat tehneet laittoman sopimuksen jätteiden dumppaamisesta Somalian rannikkovesille. He olivat maksaneet somalialaiselle sotalordille Ali Mahdi Mohamedille 10 miljoonasta tonnista myrkyllistä jätettä 80 miljoonaa dollaria. Jätteen hinnaksi tuli 8 dollaria tonnilta, kun asianmukaisesti käsiteltynä ongelmajätteen hinnaksi olisi tullut 1000 dollaria tonnilta. Ali Mahdi joka hallitsi Mogadishun pohjoista osaa 1992–1995 ja teki yhteistyötä YK:n avustusjärjestöjen kanssa on kieltäytynyt kommentoimasta väitteitä .

Merirosvouden ratkaisu

Somalian ongelmia on vuosikymmeniä yritetty ratkaista maan ulkopuolelta, jotkut asiantuntijat ovat esittäneet, että ratkaisu Somalian ongelmiin saattaisi löytyä Somaliasta.
Siad Barren hallinnon kukistuttua Somaliasta on puuttunut toimiva keskushallitus. Kaupunkialueilla, kuten Mogadishussa toimii kuitenkin asukkaiden organisoimia yksityisiä poliisivoimia. Valtiovallan kukistuttua somalialaiset yksinkertaisesti ottivat uudestaan käyttöön perinteisen klaanipohjaisen hallinnon, jota siirtomaavalta tai Siad Barren diktatuuri ei koskaan pystynyt hävittämään. Somalien perinteistä yhteiskuntamuotoa pidetään anarkistisena, sillä yhteiskuntatieteilijöiden mukaan somalien paimentolainen elintapa ajautuu helposti ristiriitoihin paikalleen asettuneen, järjestäytyneen yhteiskunnan kanssa. Poliittinen liittolaisuus perustuu vahvemmin klaaniin kuin puolueeseen. Tämä tekee keskitetyn hallinnon erittäin vaikeaksi .
Antropologi Spencer MacCallumin mukaan ainoa hallintovalta, joka toimii Somaliassa on perinteiset Xeer-käräjät. Käräjillä sovitaan klaanien välisistä periaatteista, jotka takaavat matkustajalle turvallisen matkan, kauppiaille rehdin kaupan periaatteet. Xeer-käräjät toimivat lähes muinaiseen malliin kaikkialla maassa etenkin maaseudulla. MacCallum pitää Xeer-käräjien ansiona, että Somalia on selvinnyt niin hyvin ilman keskitettyä hallintoa, koska Xeer takaa lainsuojan kaupalle ja taloudelliselle kehitykselle. Laki ja rikokset määritellään omistusoikeuden mukaan ja rikosoikeus perustuu korvaukseen eikä vankeuteen. Vaikka Xeer-käräjät periaatteessa vastustaa verotusta, se takaa kuitenkin normaalin kaupankäynnin ja taloudellisen kehityksen MacCallum vertaa Xeer-käräjiä kuudennen vuosisadan Skotlantiin, josta myös puuttui keskitetty vallanpito .  
Joidenkin asiantuntijoiden mukaan merirosvouteen Xeer-käräjiltä voisi löytyä pysyvä ratkaisu. Tällöin epäilemättä selvitettäisiin myös korvausvelvollisuus ryöstökalastuksen ja ongelmajätteiden dumppauksen osalta.