H. L. A. Hart

Herbert Lionel Adolphus Hart (18. heinäkuuta 1907 Harrogate, Englanti – 19. joulukuuta 1992 Oxford, Englanti) oli englantilainen oikeustieteilijä ja -teoreetikko. Hän oli oikeuspositivisti, joka edusti varsinkin analyyttis-positiivista oikeus- ja kielifilosofiaa. Hart tutki lain yleistä luonnetta ja suhdetta muun muassa moraaliin. Hartin pääteosta The Concept of Law (1961) pidetään jopa tärkeimpänä 1900-luvun alan tekstinä.

Luonnonoikeuden minimisisältö

Oikeusjärjestelmän olemassaolo ei edellytä yhdenmukaisuutta yhteiskunnassa valitsevan konventionaalisen moraalin tai moraalisten esikuvien kanssa. Oikeusjärjestelmän voimassaolo ei perustu myöskään yhteiskunnassa yleisesti hyväksytylle käsityksellä siitä, että on olemassa moraalinen velvollisuus noudattaa oikeusjärjestykseen kuuluvia sääntöjä. Positiivista oikeutta ja oikeudellisia käytäntöjä sekä instituutioita voidaan kuitenkin kritisoida moraaliperiaatteiden ja moraalisten esikuvien avulla, ja niinpä edellä mainitut moraalin luokat ovat tosiasiallisesti vaikuttaneet oikeuden kehitykseen. Hartin mukaan, sekä oikeudessa että moraalissa on yksinkertainen teleologinen käsitys eloon jäämisestä.
Hart pyrki luomaan yleisen, kuvailevan lakiteorian, joka vastaa todellisuutta paremmin kuin perinteinen oikeuspositivismi. Hart muun muassa ottaa luonnonoikeudelliset kysymykset vakavasti, vaikka tunnustaakin lain ja moraalin välisen eron. Monet lain yksityiskohdat ovat sopimuksia, joihin ei sisälly syvällisiä moraalisia ongelmia (esimerkiksi käytetäänkö vasemman- vai oikeanpuoleista tieliikennettä). Toisaalta monet kiihkeimmät moraalikysymykset - esimerkiksi seksuaalisuuteen liittyvät - kuuluvat paremmin yksityisyyden kuin lain piiriin. Lisäksi esimerkiksi tahaton vahingonteko, johon ei liity moraalista häpeää, voi johtaa oikeudelliseen korvausvelvollisuuteen.
Moraalin vaikutus oikeuteen tiivistyy Hartilla truismeissa. Truismit eli ihmisluontoon liittyvät hyvin yksinkertaiset totuudet tekevät tarpeellisiksi kaikissa oikeusjärjestyksissä kaikkina aikoina esiintyvät henkilöitä, omaisuutta ja lupauksia suojaavat säännöt yhteiskuntaelämässä. Nämä käyttäytymisnormit muodostavat Hartin mukaan luonnonoikeuden minimisisällön. Esimerkkejä truismeista ovat ihmisten haavoittuvuus; rajalliset resurssit, epäitsekkyys, käsityskyky ja tahdonvoima. Suurin osa ihmisistä noudattaa käyttäytymisnormeja (sisäinen aspekti) niiden etujen vuoksi, mutta koska kaikki eivät noudata käyttäytymisnormeja (ulkoinen aspekti), niiden ylläpitämiseksi tarvitaan sanktioita. Sanktiot eivät ole käyttäytymisnormien noudattamisen motiivi (kuten Hartin oppi-isä John Austin väitti), vaan tae siitä, että normeja vapaaehtoisesti noudattavien etuja ei uhrata sääntöjä rikkovien hyväksi. Tässä tiivistyy Hartin oikeusfilosofisen ajattelun yksi ydin.

The Concept of Law

Teoksessaan Hart mm. arvosteli John Austinin teoriaa, jonka mukaan laki on suvereenin antama käsky, jota tukee rangaistuksen uhka.
Teoksen vuoden 1994 uuteen versioon liitettiin Hartin postuumi jälkipuhe, jossa hän vastaa etenkin Ronald Dworkinin esittämään arvosteluun. Hartin kannattaman analyyttisen laintutkimuksen ei kuitenkaan tarvitse olla ristiriidassa Dworkinin edustaman historiallisen näkökulman kanssa.