google/wiki40b huggingface dataset:
Swami Sivananda

Swami Sivananda Saraswati (8. syyskuuta 1887 Pattamadai, Intia — 14. heinäkuuta 1963) oli merkittävä vedanta-filosofian opettaja ja joogaguru. Sivananda, alkuperäiseltä nimeltään Kuppuswami, syntyi Pattamadaissa, Tirunelvelin alueella Intian Tamil Nadussa. Hän opiskeli lääketiedettä ja työskenteli Malesiassa useita vuosia ennen ryhtymistään askeetikoksi eli sannyasiksi. Hän eli valtaosan loppuelämästään Rishikeshissä Pohjois-Intiassa.
Swami Sivananda on perustanut The Divine Life Societyn ja kirjoittanut yli 200 kirjaa joogasta, vedantasta ja lukuisista muista aiheista. Hän perusti Gangesin rannalle Sivanandanagariin, kolmen kilometrin päähän Rishikeshin kaupungista, Sivananda Ashramin, joka toimii Divine Life Societyn pääpaikkana.
Damascus (Georgia)

Väestö

Kaupungin asukkaista 67,5 prosenttia on mustia, 30,9 prosenttia valkoisia 1,65 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 98,4 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 43,2 vuotta.
M/S King Seaways

TT-Line

Nils Holgersson valmistui Schichau Seebeckswerftin telakalta Saksasta vuonna 1987 Wallenius Rederietille, joka rahtasi laivan TT-Linen liikenteeseen välille Trelleborg–Travemünde. Vuonna 1992 Wallenius Rederiet myi aluksen Rederi AB Gotlandille, josta oli tullut TT-Linen uusi osakas. Laiva jatkoi TT-Linen liikenteessä samalla reitillä vuoteen 1992 asti. Vuoden 1992 joulukuussa laiva myytiin Brittany Ferries -yhtiölle Ranskaan. Laiva jatkoi liikennettä TT-Linen väreissä 21. joulukuuta 1992 asti.

Brittany Ferries

Tammikuussa 1993 laivan nimi muutettiin Val de Loireksi ja se kävi La Spezian telakalla remontoitavana. Remontin kustannukset nousivat 70 miljoonaan puntaan.
9. kesäkuuta 1993 Val de Loire aloitti säännöllisen reittiliikenteen Brittany Ferries-yhtiön väreissä reiteillä Roscoff–Cork/Plymouth ja Plymouth–Santander.
Vuonna 2005 laiva asetettiin liikenteeseen reitille St Malo/Cherbourg–Portsmouth.
Marraskuussa 2005 laiva myytiin DFDS-yhtiölle Tanskaan. Liikenne Brittany Ferriesille jatkui kuitenkin 19. helmikuuta 2006 asti.

DFDS Seaways

Helmikuussa 2006 laivan nimi vaihdettiin King of Scandinaviaksi. Saman vuoden maaliskuussa laiva aloitti liikenteen välillä Amsterdam–Newcastle DFDS Seawaysin väreissä. 27. tammikuuta 2011 King of Scandinavia sai DFDS Seawaysin uudistuessa uuden värityksen ja uuden nimen King Seaways.

Tulipalo 28. joulukuuta 2013

28. joulukuuta 2013 noin kello 22:45 Ison-Britannian aikaa laivalla havaittiin tulipalo. Laiva oli tuolloin normaalilla reittimatkallaan Newcastlesta IJmuideniin mukanaan 946 matkustajaa ja 127 miehistön jäsentä. Palo havaittiin nopeasti, mutta kuusi ihmistä jouduttiin kuljettamaan sairaalaan savun hengittämisen vuoksi. Sairaalaan joutuneista kaksi kuului miehistöön ja loput neljä olivat matkustajia. Laiva palasi tulipalon jälkeen takaisin Newcastleen, eikä muille matkustajille koitunut tapauksesta välitöntä vaaraa. Kaksi matkustajaa pidätettiin pian palon jälkeen epäiltyinä palon sytyttämisestä.
Sofia Goggia

Arvokilpailut

Vuoden 2010 nuorten MM-kilpailuissa Megevessa Goggia sijoittui kuudenneksi syöksylaskussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Goggia sijoittui supersuurpujottelussa neljänneksi, jääden vain viisi sadasosaa pronssimitalista. Superalppiyhdistetyssä hän oli seitsemäs. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai suurpujottelussa pronssia sekä sijoittui syöksylaskussa neljänneksi ja supersuurpujottelussa kymmenenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa syöksylaskussa sekä sijoittui 11:nneksi supersuurpujottelussa ja suurpujottelussa. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Åressa Goggia voitti hopeaa supersuurpujottelussa ja oli viidestoista syöksylaskussa.

Maailmancup

Goggia kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lienzin suurpujottelussa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti marraskuussa 2013 oltuaan seitsemäs Beaver Creekin supersuurpujottelussa. Hänen kautensa päättyi jo joulukuussa 2013, kun hän loukkasi polvensa Lake Louisen syöksylaskussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti marraskuussa 2016 oltuaan kolmas Killingtonin suurpujottelussa. Seuraavina viikonloppuina hän oli Lake Louisessa toinen syöksylaskussa ja kolmas supersuurpujottelussa, Sestrieressä toinen suurpujottelussa sekä Val d’Isèressä kolmas alppiyhdistetyssä ja syöksylaskussa. Myöhemmin samalla kaudella hän sijoittui toiseksi sekä Mariborin suurpujottelussa että Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Jeongseonin syöksylaskussa 4. maaliskuuta 2017. Hän voitti myös seuraavan päivän supersuurpujottelun. Aspenin suurpujottelussa hän oli toinen ja syöksylaskussa kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi, syöksylaskun maailmancupissa toiseksi ja suurpujottelucupissa kolmanneksi.
Kaudella 2017–2018 Goggia sijoittui Val d’Isèren supersuurpujotteluissa toiseksi ja kolmanneksi. Kranjska Goran suurpujottelussa hän oli kolmas. Hän voitti Bad Kleinkirchheimin ja Cortina d'Ampezzon syöksylaskut. Garmisch-Partenkirchenin molemmissa syöksylaskuissa hän oli toinen. Åren maailmancupfinaalissa hän voitti supersuurpujottelun ja oli syöksylaskussa toinen. Hän voitti syöksylaskucupin, sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi ja supersuurpujottelucupissa viidenneksi. Kaudella 2018–2019 hän oli toinen Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa sekä voitti Crans-Montanan syöksylaskun.
Harmonia (mytologia)

Harmonia (m.kreik. Ἁρμονία) oli kreikkalaisessa mytologiassa sovun jumalatar, Areen ja Afroditen tytär, joskin toisessa versiossa hänet on mainittu myös Elektran ja Zeuksen tyttäreksi. Hän on Kadmoksen puoliso, ja Polydoroksen, Inon, Autonoen, Semelen ja Agauen äiti. Harmonian roomalainen vastine oli Concordia.
Heidän häissään kaikki jumalat olivat läsnä; Harmonia sai häälahjaksi Hefaistoksen tekemän kaulakorun. Tämä koru osoittautui varsin kohtalokkaaksi, ja myöhemmin Polyneikes antoi saman korun Erifylelle lahjoakseen tämän suostuttelemaan miehensä Amfiaraos ryhtymään sotaan Thebaa vastaan. Kaikkialla koru toi mukanaan epäjärjestystä ja surmaa; sota johti lopulta Erifylen, Alkmaionin ja Fegeuksen ja hänen poikiensa kuolemaan. Viimein Fegeuksen ja Alkmaionin poikien murhien jälkeen se asetettiin Athene Pronaian temppeliin Delfoihin. Myös siellä se tuotti edelleen epäonnea. Fayllos, yksi Fokiin johtajista, ryösti korun mukaansa ja antoi sen rakastajattarelleen, sotapäällikkö Aristonin vaimolle. Tämän pidettyä korua jonkin aikaa hänen poikansa valtasi hulluus, ja tämä sytytti heidän talonsa tuleen polttaen samalla äitinsä.
Harmonian vastakohta oli Eris, eripuraisuuden jumalatar.
Uvis Helmanis

Uvis Helmanis (s. 10. kesäkuuta 1972) on Latvian koripallomaajoukkueen kapteeni sekä pelaaja. Seuratasolla hänen joukkueensa on Barons LMT.
Miikka Sopanen

Valmentajaura

Sopanen toimi Pyrbasketin apuvalmentajana vuosina 1999–2002 Jarmo Laitisen alaisuudessa, kunnes siirtyi joukkueen päävalmentajaksi kauden 2002–2003 ajaksi. Kyseisenä kautena Pyrbasket oli 12:s 14 joukkueen sarjassa.
Pyrbasketin jälkeen Sopanen valmensi I-divisioonassa Korikobria ja BC Jyväskylää. Kaudeksi 2008–2009 Sopanen siirtyi takaisin pääsarjatasolle KTP:n päävalmentajaksi, mistä tehtävästä hänet vapautettiin maaliskuussa.
Kaudella 2009–2010 Sopanen toimi Lappeenrannan Catzin päävalmentajana ja voitti joukkueineen naisten Suomen mestaruuden. Lisäksi hänet valittiin samalla kaudella naisten SM-sarjan vuoden valmentajaksi. Sopanen ei jatkanut seuraavalla kaudella Catzin päävalmentajana.
Sopanen piti valmentajantehtävistä kaksi välivuotta, kunnes hän teki Kaudeksi 2012–2013 1+2-vuotisen päävalmentajasopimuksen Korisliigaan nousseen FoKoPo:n kanssa. Lisäksi hän toimi neuvonantajana seuralle muun muassa sen juniorityössä. Sopanen on myös valmentanut usean vuoden ajan Suomen nuorisomaajoukkueita.
Sopanen siirtyi yhden FoKoPo-kauden jälkeen Tampereen Pyrinnön organisaatioon. Hän toimi seuran koripallojaoston valmennuspäällikkönä, kaudella 2014–2015 Pyrintö II:n päävalmentajana ja seuraavalla kaudella joukkueen apuvalmentajana. Sopanen sai myös SM-hopeamitalin keväällä 2016 Pyrinnön miesten edustusjoukkueen saavutuksen myötä.
Toukokuussa 2016 Sopanen siirtyi Naisten Korisliigan edelliskauden hopeajoukkue Hyvinkään Pontevan päävalmentajaksi 1+2-vuotisella sopimuksella.
Kotimäen koulu

Kotimäen koulu on vuonna 2005 toimintansa aloittanut, kahdessa kiinteistössä toimiva peruskoulu Kaarinassa. Siinä opiskelee noin 680 oppilasta.

Organisaatio

Vanhemman kiinteistön, Ristikallion koulun peruskorjaus saatiin valmiiksi 2006. Nykyään Kotimäen kiinteistössä opiskelevat 3.-9. -luokkalaiset, ja Ristikalliossa 1.-2. -luokkalaiset. Ristikalliossa toimii myös esikoulu. Ristikallion koulun opetuskäytössä olevat rakennukset ovat puinen Pitsihuvila ja uudempi Kivikoulu. Ennen Kotimäen koulun valmistumista pienessä puisessa Oivalassa opiskeli yksi luokka. 
Koulun rehtorina toimii Katariina Kavantola, ja entinen Ristikallion koulun rehtori, Pasi Läpinen, on Kotimäen koulun apulaisrehtori.

Haahkapatsaat

Syksyllä 2009 Kotimäen koulun pihalle ilmestyivät Reima Nurmikon patsaat, jotka esittävät haahkoja. Yksi haahkoista poikkeaa muista raidallisella ulkonäöllään. Se kuvaa erilaisuuden hyväksymistä.
Irtokelluja

Irtokelluja eli lemnidi on vedenpinnassa irrallaan kelluva vesikasvi, jolla ei ole pohjaan asti ulottuvia juuria. Irtokellujia ovat esimerkiksi limaskat (Lemna) ja kilpukka (Hydrocharis morsus-ranae).
Aleksandra Akimova

Varhaiset vuodet

Akimova syntyi 5. toukokuuta 1922 Petrušinon kylässä Skopinskyssä, Rjazanin kuvernementissä. Hän oli nuorena tunnollinen opiskelija ja kiinnostunut historiasta. Hän valmistui toisen asteen koulusta vuonna 1939 ja päätti ryhtyä opettajaksi. Hän läpäisi seuraavana vuonna pääsykokeet Moskovan pedagogisen instituutin historian laitokselle. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon vuonna 1941 hän haki vapaaehtoiseksi Puna-armeijaan, mutta hänet lähetettiin linnoitustöihin.

Asepalvelus

Lokakuussa 1941 tehtiin päätös kolmen vapaaehtoisista naisista koostuvan laivueen perustamisesta Neuvostoliiton ilmavoimiin. Akimova haki ja pääsi mukaan. Hän valmistui lentosuunnistajakurssilta Engelsin sotilasilmailukoulusta toukokuussa 1942, ja hänet asetettiin 588. yöpommittajalaivueeseen. Koulutuksestaan huolimatta hänestä tehtiin aluksi aseistuksesta vastaava mekaanikko, vaikkä hän olisi halunnut lentämään.
Akimova siirrettiin maaliskuussa 1943 ensin ampujaksi ja sitten kuukautta myöhemmin lentosuunnistajaksi. Huhtikuun 1943 ja toukokuun 1945 välillä hän oli mukana 715 taistelulennolla. Hänelle ehdotettiin myönnettäväksi Neuvostoliiton sankarin arvonimeä, ja hakemuksen saatesanoissa hänen kerrottiin pudottaneen 94 tonnia pommeja tuhoten muun muassa kaksi asevarikkoa ja seitsemän ajoneuvoa. Hakemusta tukivat ilmavoimien komentaja Konstantin Veršinin ja Neuvostoliiton marsalkka Konstantin Rokossovski, mutta se hukkui Moskovassa, eikä arvonimeä siten myönnetty.

Sodan jälkeen

Sodan päätyttyä Akimova palasi opettajaopintojensa pariin. Hän aloitti vuonna 1952 opettamisen Moskovan ilmailuinstituutissa ja jatkoi siellä aina eläköitymiseensä saakka vuonna 1992. Akimova meni naimisiin Timofei Manajenkovin kanssa. He saivat kaksi tytärtä, Jelenan (s. 1958) ja Tatjanan (s. 1963).
Akimova kuoli 29. joulukuuta 2012. Hänet on haudattu Trojekurovon hautausmaalle Moskovaan.

Tunnustukset

Akimovalle myönnettiin palveluksestaan muun muassa Leninin kunniamerkki, Punaisen tähden kunniamerkki, ensimmäisen ja toisen luokan Isänmaallisen sodan kunniamerkki sekä Punaisen lipun kunniamerkki. Hänelle myönnettiin ilmavoimien sotilasneuvoston veteraanien pyynnöstä Venäjän federaation sankarin arvonimi vuonna 1994.
Erik Lindström (näyttelijä)

Erik Fritiof Lindström (9. marraskuuta 1906 Helsinki – 27. syyskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa (Svenska Teatern) vuodesta 1926 alkaen.
Työssään Lindström oli poikkeuksellisen muuntautumiskykyinen, älyllinen ja elinvoimainen. Häntä pidettiin myös lahjakkaana komedianäyttelijänä. Hänen taiteellisiin voittoihinsa lukeutuvat muun muassa Faust, Peer Gynt sekä useat William Shakespearen luomat hahmot, kuten Hamlet, Petrucchio ja Macbeth. Lindström tulkitsi mieleenpainuvasti myös Luigi Pirandellon Henrik IV:n sekä August Strindbergin näytelmien pääosat. Valkokankaalla hänet nähtiin Hannu Lemisen vuonna 1946 ohjaamassa valistuselokuvassa Synd, joka on ruotsinkielinen versio saman ohjaajan elokuvasta Synnin jäljet. Erik Lindströmin aviopuoliso oli näyttelijä Kerstin Nylander.
Lindström palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1947. Vuonna 1959 hänelle myönnettiin Stockholms-Tidningenin suomenruotsalainen kulttuuripalkinto.
Mustanysäkolibri

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan mustanysäkolibri kasvaa noin 9–10 cm pitkäksi ja nokka on lyhyt ja hieman alaspäin kaartuva. Mustanysäkolibrikoiras on Päästään ja selästään musta, siipien kyynärsulat ovat vihertävät. Kurkussa koiraalla on kellanvihreä laikku. Rinta on harmaa ja Vatsa harmaa ruskein ja vihrein pilkuin. Pitkähkö ja selvästi haarautunut pyrstö on tumman violetti. Mustanysäkolibrinaaras eroaa ulkonäöltään koiraasta ja naaraan pää ja selkä ovat vihreät, vatsa vaalea vihrein pilkuin ja pyrstön ulimmat sulat ovat valkokärkiset.

Levinneisyys ja elintavat

Mustanysäkolibria tavataan ainoastaan Kolumbian pohjoisosassa Santa Martan osavaltiossa. Sen elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät, metsien reunamat, pensaikot ja ruohomaat. Lajia tavataan tyypillisesti 2 000–4 600 metrin korkeudessa merenpinnasta. Mustanysäkolibrit ruokailevat usein ryhminä kukkien medellä, mutta ne voivat myös pyydystää hyönteisiä ilmasta tai kasvien lehdiltä.
Mustanysäkolibrikannan kokoa ei ole arvioitu, mutta sitä kuvataan harvinaiseksi. Kantaa uhkaavat sopivien metsien hakkuut polttopuiksi ja maatalousmaiksi sekä karjan laiduntaminen emtsissä ja ruohomailla. Myös ilmastonmuutos voi uhata mustanysäkolibria.
Jukka Sarjala

Jukka Tapani Sarjala (18. joulukuuta 1939 Kangasniemi – 6. kesäkuuta 2013 Helsinki) oli opetushallituksen pääjohtaja ja bibliofiili.

Elämä ja ura

Sarjalan isä oli kunnallisneuvos Wiljam Sarjala. Sarjala kirjoitti ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulusta 1960 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1965.

Virkamiehenä

Sarjala työskenteli Suomen Kunnallisliitossa 1965–1970. Hän oli muovaamassa peruskoulu-uudistusta 1970-luvulla. Sarjala siirtyi vuonna 1970 opetusministeriöön. Hän toimi ministeriön kouluosaston virkamiehenä vuosina 1970–1995, apulaisosastopäällikkönä ja lopulta yksikön johtajana. Vuosina 1995–2002 hän oli opetushallituksen pääjohtaja.

Harrastukset ja luottamustoimet

Sarjala oli bibliofiili ja kirjojen puolestapuhuja. Hän toimi Bibliofiilien seuran puheenjohtajana 1987–2008 sekä Vammalan vanhan kirjallisuuden päivien puheenjohtajana vuodesta 2004.
Sarjala kutsuttiin myös seurakuntien yhteistyön luottamusmieshallintoon. Hän oli Sisälähetysseuran hallituksen jäsen vuodesta 1996 ja puheenjohtaja 1999–2001, Suomen Kirkon Seurakuntatyön Keskusliiton hallituksen jäsen 1996–2001 sekä Kirkkopalvelut ry:n hallituksen puheenjohtaja 2001–2009. Sarjala oli myös Diakonia-ammattikorkeakoulun hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 2002. Sarjalalle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2002.
Z26

Valmistus

Alus tilattiin 23. huhtikuuta 1938 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä. Sen köli laskettiin 1. huhtikuuta 1939 ja alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta 1940. Alus valmistui 11. tammikuuta 1941.

Palvelus

Alus upotettiin 29. maaliskuuta 1942.
Pieksämäen kaupungintalo

Pieksämäen kaupungintalo on vuodelta 1973, ja se on Arto Sipisen ja Mane Hertzerin suunnittelema. Kaupunginhallitus on esittänyt että talo puretaan, sillä sen korjaaminen maksaisi seitsemän miljoonaa euroa. Rakennuksessa työskentelevien 50 hengen työtilat sijoitettaisiin muihin torin ympärillä oleviin rakennuksiin. Uuden rakentamista ei suunnitella, sillä kuntaliitosten mukana tulleita hallintorakennuksia on Pieksämäellä useita. Jos talo puretaan, sen paikalle on ehdotettu esimerkiksi asuintaloja.
Purkamista on vastustettu, mutta ympäristöministeriö ja Etelä-Savon ely-keskus eivät pidä rakennuksen suojelua tarpeellisena.
Leveämiekka

Leveämiekka on 1600-luvulla kehitetty miekkatyyppi. Se on raskas- ja leveäteräinen. Siinä on "basket hilt" -käsisuojus ja sitä pidetään yhdellä kädellä. Aina leveämiekassa tosin ei ollut käsisuojusta tai sitten siinä oli jokin muuntyyppinen suojus.
Desperado (elokuva)

Tarina

Elokuvassa El Mariachi (Antonio Banderas), jonka edellisessä elokuvassa ammuttu käsi edelleenkin vaikeuttaa soittamista, on muuttunut huumeparoneja metsästäväksi kostajaksi, joka haluaa näin kostaa edellisessä elokuvassa kuolleen rakastajansa kohtalon. Mariachilla on edelleenkin mukanaan Azulilta varastamansa kitarakotelo, joka on täynnä aseita, ja se on hänen kostonsa välikappale.
Mariachin kohteena on tunnettu huumeparoni Bucho, joka on kuullut Mariachista liikkuvia huhuja ja valmistautunut tämän kohtaamiseen. Ennen kostoaan Mariachi kuitenkin kohtaa kirjakaupan omistavan Carolinan (Salma Hayek) ja saa tietää koko kaupungin olevan osallisena suuressa huumeiden piilotuksessa.
Sven Edvin Salje

Sven Edvin Salje (1914–1998) oli ruotsalainen kirjailija. Hän uudisti ruotsalaista maaseutuaiheista kirjallisuutta erityisesti 1940-luvun realistisilla romaaneillaan.
Mbeyan alue

Mbeyan alue  on yksi Tansanian 30 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee Sambian rajalla maan lounaisosassa.
Alueen pinta-ala on 60 350 neliökilometriä. Vuonna 2005 siellä arvioitiin olevan noin 2,2 miljoonaa asukasta. Alueen pääkaupunki on  Mbeya. 
Mbeyan pinta-alasta noin puolet soveltuu viljelykseen, toinen puoli on kuivuuden takia viljelykseen soveltumatonta. Seutu tuottaa muille alueille vietäviä elintarvikkeita, kuten maissia, riisiä, perunoita, palkokasveja ja vihanneksia. Rahatuloja saadaan kahvin, teen, pyrethrumin (josta saadaan pyretriiniä), puuvillan, tupakan ja kaakaon viljelystä. Alueelta löydettiin kultaa 1930-luvulla, mutta pääosa kaivostoiminnasta on pienimuotoista. 80 % ikäluokasta kävi vuonna 1995 alakoulua. Vanhemmat oppilaat keskeyttävät koulun eri syistä. Teenviljelyalueilla keskeytyksen syynä on meno töihin perheen viljelmille, kun taas etenkin Chunyan alueella tytöt menevät naimisiin nuorina ja keskeyttävät koulun raskauden takia.
Mika Jämiä

Mika Jämiä on suomalainen toimittaja ja kansalaisaktivisti. Hän on toiminut pitkään S/v Estelle -purjelaivan kapteenina.
Porista kotoisin oleva Jämiä on opiskellut tiedotusoppia Tampereen yliopistossa. Hän työskenteli toimittajana vuoteen 1987 saakka ja lähti sen jälkeen mukaan Uusi Tuuli ry:n Estelle-projektiin. Jämiä on ollut mukana myös Greenpeacen toiminnassa. 1980-luvun lopulta hänet muistetaan tempauksesta, jossa Jämiä roikkui Tukholmaan laivastovierailulle matkalla olleen amerikkalaisen taistelulaivan USS Iowan ankkuriketjussa.
Jämiä toimi S/v Estellen kapteenina lokakuussa 2012 Gazan kaistalle suuntautuneella avustuspurjehduksella ja joutui Israelin viranomaisten pidättämäksi.
Jääpallon Viron-mestaruuskilpailut 1927

Mestarijoukkue

Hokiklubin joukkue: Herbet Freiberg, Paul Freiberg, Gerretz, Alfred Kleinberg, Märka, Ralf Pinkowski, Karl Ree, Raoul Sauer, Boris Sprantzman, Paul Tomingas, Erich Triumf.
Beavis ja Butt-head

Hahmot

Beavis on vaaleatukkainen ja pukeutuu Metallican t-paitaan. Butt-Head on ruskeatukkainen ja käyttää AC/DC-yhtyeen paitaa. Sarjakuvaversiossa, jota on myös suomennettu, on joskus paidoissa bändilogojen tilalla lukenutkin Death Rock ja Skull. Nämä kaksi eroavat hieman myös siitä, että Butt-Head on hieman Beavisia pidempi.

Spin-off

Sarjasta erosi omaksi spin off -sarjakseen Beavisin ja Butt-headin luokkatoveri Daria samannimiseen TV-sarjaan, tosin Mike Judge ei kuitenkaan osallistunut tuon sarjan tekemiseen. Nykyään hän tekee teksasilaisten lähiöelämää parodioivaa Kukkulan kuningas -sarjaa, jonka päähenkilö Hank Hill sai paljon vaikutteita Beavisin ja Butt-headin vanhalta naapurilta Tom Andersonilta, jonka ulkonäkö ja ääni ovat lähes samat kuin Hank Hillillä.

Vastaanotto ja arvostelu

Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Beavis ja Butt-headin sijalle 59 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 5.
Islannin kuningaskunta

Historia

Personaaliunionissa Islanti tunnustettiin täysin suvereeniksi valtioksi, jonka valtionpäämiehenä toimii Tanskan kuningas. Islannin pyynnöstä ulkopolitiikka ja puolustus oli jätetty Tanskan hallintaan. Islanti sai oman lipun ja vaakunan.
Toisessa maailmansodassa Tanska joutui Saksan miehittämäksi. Tämän johdosta Islanti ilmoitti ottavansa ulkomaanpolitiikan ja puolustuksen omalle harteelleen. Britannia Islannin protestoinnista huolimatta kuitenkin miehitti maan, koska se oli strategisesti tärkeällä paikalla. Vuonna 1941 Islanti hyväksyi puolustussopimuksen Yhdysvaltain kanssa.
Vuonna 1944 maasta tuli tasavalta maassa pidetyn kansanäänestyksen jälkeen. Kansanäänestyksessä aivan ylivoimainen enemmistö (noin 97 %) islantilaisista kannatti personaaliunionin kumoamista. Äänestysprosentti oli peräti yli 98 %.
857 Naval Air Squadron

Palvelus

Laivueen henkilöstö koottiin 23. helmikuuta 1944 Townhill Campiin, josta heidät kuljetettiin Yhdysvaltoihin. Laivue perustettiin 1. huhtikuuta 1944 Squantumin lentotukikohdassa Yhdysvalloissa torpedotiedustelulaivueena kalustonaan kaksitoista Grumman Avenger II -konetta. Laivue siirrettiin kesäkuussa HMS Rajahille, joka kuljetti sen Belfastiin. Maihin siirretyn laivueen konevahvuus nostettiin 21:een. Machrihanishissa järjestetyn sukellusveneentorjuntakurssin jälkeen laivue siirrettiin takaisin HMS Rajahille kuljetettavaksi Ceylonille.
Laivue siirrettiin marraskuussa koulutusjakson päätyttyä HMS Indomitablelle. Sen koneet iskivät seuraavien kahden kuukauden aikana Sumatralle Belawan Deliin, Pangkalan Brandaniin ja Palembangiin. Operaatioista vapauduttuaan laivue täydennettiin Australiassa ennen paluutaan lentotukialukselle helmikuussa 1945, jonka jälkeen laivue teki seuraavien kahden kuukauden aikana iskuja Itä-Kiinanmerellä Sakishima Guntolle ja myöhemmin Formosalle. Laivueen vahvuus supistettiin viiteentoista koneeseen, mutta Japanin antauduttua se ei kerennyt enää mukaan operaatioihin. Laivue siirtyi sen sijaan Hong Kongiin, jossa se torjui japanilaisten itsemurhaveneitä 31. elokuuta ja 1. syyskuuta 1945. Laivue kuljetettiin sotatoimien päätyttyä Australiaan, missä se luovutti kalustonsa HMAS Albatrosissa ennen paluuta Britteinsaarille. Laivue lakkautettiin 20. marraskuuta 1945.
Laivue perustettiin uudelleen 849 laivueen A lentueesta 13. joulukuuta 2006 RNAS Culdrosessa kalustonaan Sea King ASaC.7 -helikopterit. Laivue osallistui ensimmäisen kerran koulutuksen jälkeen palvelukseen RFA Fort Austinilla viiden kuukauden partiomatkaan Lähi-Itään ja Afrikan sarven alueelle, jossa sen tehtävänä oli estää Al Qaidan, merirosvojen ja salakuljettajien toiminta alueella. Tehtävästä vapauduttuaan laivue siirtyi aluksen mukana Yhdysvaltoihin NAS Norfolkiin Virginiassa harjoittelemaan yhteistoimintaa Yhdysvaltain laivaston hävittäjien ja lentotukialusten kanssa.
Laivue palasi Lähi-Itään vuoden 2008 alkupuoliskolla operaatio Calashiin vapauttaen 854 laivueen valvontatehtävästä alueelta. Operaatiosta vapauduttuaan laivue oli merenkulunturvallisuustehtävissä Pohjanmerellä. Se testasi kalustonsa ilmavalvontakykyä HMS Illustriousilla. Vuonna 2011 osa laivueen kalustosta liitettiin osaksi Response Forceen lähetettävää osastoa.