google/wiki40b huggingface dataset:
Rod Laver

Ennen avointa aikaa

Laver oli nuori poika kun hän jätti koulun tennisuransa takia. Hänestä tuli Yhdysvaltain Junioritennismestari 1956 ja seuraavana vuonna hänestä tuli vastaavanlainen, mutta Australiassa. Vuonna 1960 hän voitti ensimmäisen Grand Slam -turnauksensa, Australian avoimet voitettuaan maamiehensä Neale Fraserin viidessä erässä. 
Seuraavana vuonna Laveristä tuli sitten Doyle Budgen jälkeen ensimmäinen, joka onnistui voittamaan kaikki saman vuoden Grand Slam -turnaukset. Samana vuonna hän voitti kaikkiaan 21 amatööritason turnausta sekä Rooman ja Hampurin Masters -turnaukset.
Todelliseksi ammattilaiseksi Laver nousi kuitenkin vasta Grand Slam -vuotensa (1962) jälkeen. Hänestä tuli nopeasti suosittu ja tunnettu, kasvattaen sitä voitettuaan ammattilaisiin lukeutuneet Pancho Gonzalesin ja Ken Rosewallin. Laver voitti Yhdysvaltain ammattilaismestaruusturnauksen neljä kertaa peräkkäin (1966-69). Tuona aikana hän kävi kovia taisteluja Ken Rosewallin kanssa. He ottelivat toisiaan vastaan kaiken kaikkiaan 111 kertaa, Laver voitti niistä 62, Rosewall 49. ATP-aikana Laver voitti Rosewallin voitoin 22-9.
Mattias Flink

Mattias Flink (s. 8. maaliskuuta 1970) on ruotsalainen entinen vänrikki, joka murhasi humalatilassa 11. kesäkuuta 1994 AK5-rynnäkkökiväärillä seitsemän ihmistä Falunissa. Tapausta on pidetty Ruotsin 1900-luvun pahimpana verilöylynä.
Ensin Flink ampui kuoliaaksi viisi ravintolasta palaamassa ollutta naista sekä haavoitti vakavasti yhtä. Tämän jälkeen Flink ampui laukausten paikalle hälyttämän yövartijan sekä sattumalta ohikulkeneen polkupyöräilijän.
Flink pidätettiin Falunin varuskunnan liepeillä poliisin kanssa käydyn ammuskelun jälkeen. Flink haavoittui ammuskelussa ja hänet jouduttiin leikkaamaan sairaalassa.
Poliisikuulusteluissa kävi ilmi, että Flink oli yrittänyt muutama päivä ennen verilöylyä hakeutua psykologin puheille. Flink oli ollut äärimmäisen huolissaan väkivaltaisista purkauksista, joita hänellä oli ilmennyt jo pidemmän aikaa.
Flink tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen, jota hänet aluksi lähetettiin suorittamaan Norrköpingin vankilaan ja sittemmin Beatebergin vankilaan Tukholman ulkopuolelle, missä ollessaan Flink joutui pahoinpitelyn kohteeksi. Myöhemmin hän muutti vankilassa identiteettiään Ruotsin viranomaisten avustuksella. Vankeusaikanaan Flinkiä kuvailtiin esimerkilliseksi ja rauhalliseksi vangiksi, ja 2000-luvulla hän pääsikin useita kertoja vartioimattomille lomille, joilla hän myös käyttäytyi esimerkillisesti.
Heinäkuussa 2010 käräjäoikeus päätti lyhentää Flinkin rangaistuksen 32 vuoden vankeudeksi.  Tämän jälkeen joulukuussa 2010 hovioikeus kumosi käräjäoikeuden päätöksen ja pidensi Flinkin rangaistusta 36 vuoteen, minkä perusteella hän vapautuisi aikaisintaan vasta vuonna 2018. Toisaalta maaliskuussa 2011 Ruotsin korkein oikeus päätti myöntää sekä Flinkille että syyttäjälle valitusluvat. Flink vaati saamansa rangaistuksen lyhentämistä takaisin käräjäoikeuden määräämään 32 vuoteen. Valtakunnansyyttäjä taas vaati Flinkin rangaistuksen jättämistä elinkautiseksi ja mahdollisesti Flinkin jäämistä loppuelämäkseen vankilaan perusteena, että Flinkin pyyntö rangaistuksen lieventämisestä on "otettu liian aikaisin käsiteltäväksi". 
Flink vapautui vankilasta 11. kesäkuuta 2014, jolloin hänen tekemästään rikoksesta tuli kuluneeksi päivälleen 20 vuotta.
HMS Champion (1915)

Palvelus

HMS Champion liitettiin palvelukseen otettaessa Suuren laivaston (engl. Grand Fleet) 13. Hävittäjälaivueen lippulaivaksi. Alus osallistui touko-kesäkuun vaihteessa 1916 Skagerrakin taisteluun.
HMS Champion liitettiin 2. Kevyt risteilijäviirikköön vuoden 1919 alussa ja pian sen jälkeen vielä samana vuonna liitettiin yhdessä HMS Vernonin kanssa Torpedokouluun. Alus oli huollettavana 1923, mutta poistettiin silti palveluksesta ja siirrettiin Portsmouthiin odottamaan telakalle pääsyä lokakuussa 1924.
HMS Champion palasi palvelukseen Tykistökoululaivaksi toukokuussa 1925 ja liitettiin Viestikouluun 1928.
HMS Champion poistettiin palveluksesta joulukuussa 1933 ja myytiin romutettavaksi 28. heinäkuuta 1934 Metal Industriesille Rosythiin.
Herculano Marcos Ferraz de Alvarenga

Herculano Marcos Ferraz de Alvarenga (s. 7. marraskuuta 1947 Taubaté, Brasilia) on brasilialainen lääkäri ja paleontologi, joka on tutkinut sukupuuttoon kuolleiden lintujen fossiileja.
Alvarenga opiskeli lääketiedettä Faculdade de Medicina de Taubatéssa. Hän erikoistui ortopediaan ja traumatologiaan. Myöhemmin hän kiinnostui lintufossiileista ja opiskeli eläintiedettä São Paulon yliopistossa. Hän oli ensimmäinen brasilialainen tutkija, joka perehtyi Brasilian lintufossiileihin. Myöhemmin hän perusti Taubatén luonnonhistoriallisen museon, jossa on esillä noin 1 600 fossiilinäytetta.
Vuonna 2004 Alvarenga ja taiteilija Eduardo Brettas julkaisivat kirjan Amerikan tukaaneista, Toucans of the America.
Myllyjärvi (Jyväskylä)

Roninmäki

Alueen hallitseva maastokohde on Roninmäki, jonka pohjoisrinteessä Myllyjärven asuntoalueet sijaitsevat. Roninmäellä sijaitsee muun muassa Puolustusvoimien Johtamisjärjestelmäkeskus luolatiloissa niin sanotussa Suoja-kiinteistössä. Tiloissa sijaitsi myös entinen Keski-Suomen hätäkeskus lakkauttamiseensa vuonna 2014 saakka.
Myllyjärvellä on Keski-Suomen opiskelija-asuntolasäätiö KOASin kerrostaloja. Alueella asuu paljon vaihto-opiskelijoita.
Pressagny-l’Orgueilleux

Nähtävyydet

Kunnan nähtävyyksiä on linna Château de la Madeleine. Se on rakennettu 1800-luvulla Ranskan suuressa vallankumouksessa tuhoutuneen luostarin paikalle. Linnan omistajia 1800-luvulla ovat olleet runoilija Casimir Delavigne sekä myöhemmin kemisti Louis Jacques Thénard. Nykyään linna toimii majatalona.
Matts Wikberg

Matts Frans Ernesto Wikberg (1909 Kotka – 1979 Turku) oli suomalainen merivoimien upseeri, sotilasarvoltaan komentaja.
Tultuaan ylioppilaaksi 1928 Wikberg haki varusmiespalveluksen jälkeen Merisotakouluun. Hän osallistui kadettina Suomen Joutsenen 1. valtameripurjehdukseen ja nuorena upseerina, vahtipäällikön apulaisena, Suomen Joutsenen 7. valtameripurjehdukseen. Sodassa hän mm toimi tykkivene Uusimaan päällikkönä johtaen laivasto-osastoa Somerin taistelussa ja osallistuen Bengtskärin taisteluun.
Sodan jälkeen Matts Wikberg toimi eri tehtävissä Helsingin ja Turun laivastoasemilla, mm Laivaston koulun johtajana Pansiossa.
Suomen ostettua Englannista Porlock Bay –nimisen fregatin merivoimien koululaivaksi, Matts Wikberg määrättiin Matti Kurjeksi uudelleen kastetun laivan ensimmäiseksi päälliköksi. Hän haki laivan Englannista 1962 ja toimi sen päällikkönä vuoteen 1964. Näiden vuosien aikana hän ihaili laivan merikelpoisuutta sekä hallittavuutta. Fregatti Matti Kurki teki hänen johdollaan lukuisia laivastovierailuja sisältäneitä purjehduksia, joista pisin Välimeren läpi Mustalle merelle Sevastopoliin. Eläkkeelle Matts Wikberg siirtyi vuonna 1964.
Yli-ihminen

Yli-ihminen (saks. Übermensch  kuuntele ääntämys) on saksalaisen filosofi Friedrich Nietzschen määrittelemä ihannekuva, jossa henkisesti korkeatasoinen yksilö toteuttaa mahdollisimman tehokkaasti kaikkia niitä moraalisia ja esteettisiä mahdollisuuksia, jotka nykyinen kasvatusperinne ja arvomaailma tukahduttavat. Yli-ihmisen ihanne ei siis voi toteutua täydellisenä tai toteutuu vasta tulevaisuudessa. Nietzschen mukaan ihminen syntyy ihmisenä vasta kun pystyy luomaan itse omat arvonsa ja norminsa. Näin nihilismi voidaan ylittää. Nietzschen yli-ihmisen vastakohta oli viimeinen ihminen (saks. der letzte Mensch). Nietzschen oppi yli-ihmisestä voidaan tiivistää lausumaksi: hyvää on kaikki, mikä kohottaa vallantuntoa, ja onni on tunto siitä, että valta kasvaa.
Yli-ihminen on mahdollisesti Nietzschen filosofian eniten kiinnostusta herättäneitä käsitteitä. Nietzsche esitteli käsitteen kirjassaan Näin puhui Zarathustra (1883). Varsinkin myöhemmässä ajattelussaan Nietzsche vaati, että nykyihmisen on uhrattava oma moraalinsa ja onnensa luodakseen edellytykset paremman ja kehityskykyisemmän henkisen ihmistyypin synnylle.

Yli-ihminen ja natsit

Nietzschen filosofinen ajattelu on usein juuri yli-ihmisen käsitteen takia yhdistetty kansallissosialismiin. Jotkut korkea-arvoiset natsijohtajat, mukaan lukien filosofi Alfred Baeumler, ihannoivat joitain Nietzschen filosofian osia ja sovittivat yli-ihmisen käsitteen omiin näkymyksiinsä ylivertaisesta arjalaisesta rodusta, joka oli kaikkia muita rotuja parempi. Vastaavasti alempina pidetyt kansat nimettiin ali-ihmisiksi, jonka käsite ei Nietzschellä esiinny. Nietzsche itse tunsi nationalismin täysin vieraaksi ja huolimatta siitä, että hän ajoittain tarkasteli ihmisyyttä ”rodun” käsitteen kautta, elämäänsä ja omia kirjoituksiaan käsittelevässä myöhäisteoksessa Ecce homo hän torjui suorasanaisesti darwinistiset tai rodulliset tulkinnat yli-ihmisestä – ja antisemitismiä, joka oli natsien rotuopissa ja koko ideologiassa hyvin keskeistä, Nietzsche pilkkasi toistuvasti erittäin kärkkäästi, jopa ad hominem -argumentein. Hänen luomansa yli-ihmisen käsitekin poikkesi täysin natsien ihanteesta – yli-ihminen oli hänelle tavoiteltava ihannekuva, eikä suinkaan kukaan yksittäinen elävä ihminen. Nietzsche ei pitänyt itseään, eikä hahmoaan Zarathustraa yli-ihmisenä. Yli-ihmisen piirteitä hän näki menneisyydessä esimerkiksi Johann Wolfgang von Goethessä ja Leonardo da Vincissä.
Karboksimetyyliselluloosa

Liukoisuus

Karboksimetyyliselluloosa liukenee veteen ja alkoholeihin muttei muihin orgaanisiin liuottimiin. Karboksimetyyliselluloosan liukoisuus veteen riippuu polymeeriketjun pituudesta. Mitä pitempi selluloosarunko on, sitä huonommin polymeeri myös liukenee. Ketjunpituuden lisäksi liukoisuuteen vaikuttaa myös substituutioaste. Karboksyylimetyyliselluloosa liukenee sitä paremmin veteen, mitä suurempi on substituutioaste. Kaupallisessa laadussa se on usein välillä 0,4–1,4. Liukoisuuteen vaikuttaa lisäksi myös liuoksen pH-arvo. Karboksyylimetyyliselluloosan sisältämät karboksyyliryhmät protonoituvat pH-välillä 4–5, ja tässä happomuodossaan se on veteen liukenematonta.

Reologiset ominaisuudet

Karboksimetyyliselluloosaliuokset ovat varsin viskooseja ja käyttäytyvät joko pseudoplastisesti, tiksotrooppisesti tai dilatantisti. Viskositeetti riippuu polymeerin koosta ja substituutioasteesta. Mitä pitempi polymeeri, sitä suurempi on viskositeetti. Substituutioasteen vaikutus on käänteinen eli korkean substituutioasteen karboksimetyyliselluloosa on vähemmän viskoosia kuin vähemmän substituoidut laadut. Rakenteellisten ominaisuuksien lisäksi reologiset ominaisuudet riippuvat myös pH-arvosta. Suurimmillaan viskositeetti on alueella 9–10, ja tällöin liuos on myös kaikkein stabiilein.

Käyttö

Karboksyylimetyyliselluloosaa myydään maailmanlaajuisesti vuosittain arviolta 230 000 tonnin verran. Sitä käytetään elintarviketeollisuudessa sakeuttamisaineeena esimerkiksi jäätelöissä. Sen E-koodi on E 466. Sakeuttamiseen sitä käytetään myös hammastahnoissa ja öljyteollisuudessa. Sitä käytetään myös tapettiliistereissä, lääkkeiden täyteaineena, vettä sitovana polymeerinä, tekstiiliteollisuudessa, väriaineissa ja paperiteollisuudessa sidosaineena.
John Muafangejo

John Ndevasia Muafangejo (s. 5. lokakuuta, 1943, Etunda lo Nghadi, Angola; k. 27. marraskuuta 1987, Katutura, Windhoek) oli namibialainen taiteilija, joka saavutti kansainvälistä kuuluisuutta etenkin puupiirrosten tekijänä. Hän teki myöslinoleikkauksia ja etsauksia

Elämä

Muafangejo kuului kwanyama-heimoon, joka asuttaa pohjoista Namibiaa ja eteläistä Angolaa. Lapsena hän paimensi paljasjaloin karjaa. Vuonna 1955 hänen isänsä kuoli, jättäen jälkeensä kahdeksan vaimoa, joista yksi oli Muafangejon äiti. Äiti kääntyi kristinuskoon ja muutti seuraavana vuonna Namibian puolelle Epingan lähetysasemalle. Vuonna 1957 John seurasi häntä sinne, ja ryhtyi käymään lähetysaseman koulua.
20-vuotiaana Muafangejo siirtyi Holy Crossin lähetyskouluun Onamunhamassa, ja sitten edelleen St Maryn kouluun Odibossa, missä hän oli vuoteen 1967 saakka. Siellä amerikkalainen lähetystyöntekijä C. S. Mallory rohkaisi häntä taiteilijan uralle ja auttoi häntä hakemaan Rorke's Drift Art and Craft Centre –nimiseen kouluun Rorke's Driftissä,  Etelä-Afrikan Natalissa. Rorke's Drift Art and Craft Centren olivat perustaneet vuonna 1862 ruotsalaiset Ulla ja Peder Gowenius, ja sillä oli ollut merkittävä rooli Etelä-Afrikan taiteen kehityksessä 1900-luvun jälkipuoliskolla. Rorke's Driftissä Muafangejo tutustui erilaisiin taiteen tekniikkoihin kuten kutomiseen, puunveistoon, maalaustaiteeseen ja savenvalantaan. Eräs hänen opettajistaan oli Azaria Mbatha (s. 1941). Muafangejo kunnostautui erityisesti etsauksessa ja linoleikkauksissa.
Vuonna 1968 hän koki hermoromahduksen ja joutui sairaalahoitoon Madadeni-nimiseen sairaalaan Newcastlessa masennuksen vuoksi. Päästyään pois sairaalasta hän suoritti tutkintonsa loppuun Rorke's Driftissä vuonna 1969. Vuosina 1970–74 hän työskenteli opettajan Odibon lähetysaseman koulussa. Vuonna 1974 hän sai taiteilijaresidenssin Rorke's Driftissä. Vuonna 1975 hän palasi takaisin Odiboon, mutta muutti vuonna 1977 Windhoekiin. Vuosina 1986–1987 hän rakensi sinne itselleen talon Katuturan kaupunginosaan. 27.11.1987 hän kuoli äkilliseen sydäninfarktiin Windhoekissa.

Teokset

John Muafangejoa pidettiin maansa tärkeimpänä taiteilijana. Etenkin hänen linoleikkauksensa ovat voimakkaita kuvauksia hänen kansansa jäsenistä ja heidän historiansa tapahtumista. Niissä kuvaa pelkällä mustalla ja valkoisella myös maisemia ja eläimiä, joita Namibian eurooppalaisperäiset taiteilijat kuvaavat värein.
Usein Muafangejon töissä on sekä kuvia että tekstiä, ja niissähän kertoo kwanyamalaisten historiasta ja kulttuurista. Hän ei itse saanut nähdä Namibian itsenäisyyttä, mutta taistelu sen puolesta muodostaa taustan hänen taiteelleen.
Muafangejon tuotanto käsittää vain noin 260 eri linoleikkausta sekä muutamia kudottuja töitä. Namibian kansallisgalleriassa (National Art Gallery of Namibia) Windhoekissa on kolme hänelle omistettua huonetta.
HMS Anemone (M48)

Palvelus

HMS Anemone upotti Islannin eteläpuolella (60°15′N, 15°27′W ) 7. tammikuuta 1941 Regia Marinan sukellusveneen RN Nanin. Alus pelasti 17. maaliskuuta 94 merimiestä vaurioituneelta brittiläiseltä kauppa-alukselta Narivalta, jonka Saksan laivaston sukellusvene U-600 oli torpedoinut. HMS Anemone yritti upottaa pahoin vaurioituneen aluksen tykkitulella tuloksetta. Sukellusvene U-91 upotti lopulta aluksen (50°34′N, 35°02′W ).
HMS Anemone ja HMS Pennywort poimivat merestä 54 merimiestä 18. maaliskuuta brittiläiseltä kauppalaivalta Canadian Starilta, jonka sukellusvene U-221 oli upottanut torpedoimalla (53°24′N, 28°34′W ).
Alus ei ollut palvelusluettelossa lokakuussa 1945. Se myytiin marraskuussa 1949 Pelagosille, joka muutti sen poijuveneeksi Marinens Hovedverftillä Hortenissa Norjassa. Alus palasi telakalta 3. lokakuuta 1950 nimettynä Pelikaniksi.
Alus muutettiin valaanpyyntialukseksi 1951 Howaldtswerkellä Kielissä Saksassa. Sen viimeinen pyyntikausi oli 1961–1962, minkä jälkeen se makasi ankkurissa. Alus myytiin joulukuussa 1963 Greåkeriin, Østfold Skipsopphugningille joka nimesi sen Østfoldiksi. Se romutettiin 1. marraskuuta 1964.
Fabulous Tonight

Singlet

Albumin ensimmäinen single, ”Unstoppable” julkaistiin 10. maaliskuuta 2008. Kappale menestyi Suomen myyntilistoilla hyvin. Kappale oli sekä lataus- että singlelistalla parhaimmillaan toisena ja vietti molemmilla listoilla useita viikkoja kymmenen myydyimmän kappaleen joukossa. ”Unstoppable” julkaistiin singlenä myös Ruotsissa, jossa se sai hyvin radiosoittoa.
”Time Has Come” julkaistiin albumin toisena singlenä loppukeväästä 2008. Kappale pääsi ensimmäisen singlen tavoin radiosoittoon, mutta edellisen veroista hittiä siitä ei kasvanut. Myyntilistoilla kappale nousi latauslistalla parhaimmillaan 15:nneksi ja singlelistalla 20:nneksi, joka jäi sen ainoaksi listamerkinnäksi kyseisellä listalla.
Kolmas single ”Still Baby” julkaistiin marraskuun lopussa 2008, mutta kappale ei noussut lainkaan myyntilistoille.
Dietmar Hopp

Dietmar Hopp (s. 26. huhtikuuta 1940) on saksalainen miljardööri ja yksi SAP-ohjelmistoyhtiön perustajista. 
Hopp on bundesliigajoukkue TSG 1899 Hoffenheimin merkittävin rahoittaja. Vielä 1990-luvulla alasarjoissa pelannut kyläseura, jossa Hopp itsekin on pelannut, nousi hänen rahallisella tuellaan vuonna 2008 sensaatiomaisesti Saksan ylimmälle pääsarjatasolle Bundesliigaan. Forbes-lehden mukaan Hoppin varallisuus on noin miljardia Yhdysvaltain dollaria. Hopp on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Suur-Jyväskylän Lehti

Suur-Jyväskylän Lehti on Jyväskylässä ilmestyvä Suur-Jyväskylän Lehti Oy:n kustantama kaupunkilehti. Lehteä jakoi Jakeluporras Oy 1.kesäkuuta 2010 asti jolloin se liikeluovutettiin Jyväskylän Jakelut Oy:lle. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1959.
Lehti jaetaan taajamatalouksiin Jyväskylän, Korpilahden, Muuramen, Laukaan keskustaajaman, Lievestuoreen, Vihtavuoren ja Tiituspohjan, ja on saatavana myös noutolehtitelineistä näillä seuduin. Vuosittain julkaistaan kymmenkunta supernumeroa, joiden jakelualueeseen kuuluvat myös Äänekoski, Suolahti, Konginkangas, Jämsä ja Jämsänkoski.

Historia

Suur-Jyväskylän Lehden edeltäjä Jyväs-Jussi ilmestyi ensi kerran 14. elokuuta 1959 jakelulevikkinään 22 000 kappaletta. Se myi ilmoituksia niin hyvin, että toimituksellista aineistoa oli vain pääkirjoitus, yksi juttu sekä pari aforismia ja vitsiä. Suurin ilmoitus mainosti Broadway-savukkeita, muut isot ilmoitukset olivat autoliikkeiden ja päivittäistavarakauppojen mainoksia.
Martti Turunen (kuoronjohtaja)

Martti Johannes Turunen alias ”Pyssy” (11. elokuuta 1902 Viipuri – 29. huhtikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kuoronjohtaja ja säveltäjä.

Henkilöhistoria

Turusen vanhemmat olivat  muusikko, vahtimestari Matti Turunen ja Ida Sofia Tuovinen, naimisissa hän oli Irene Anna Maria Inarin kanssa. Ylioppilaaksi Turunen tuli 1922 ja opiskeli Viipurin Orkesterikoulussa ja helsingin konservatoriossa. Helsingin kauppakorkeakoulusta hän valmistui ekonomiksi 1928 ja Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1930. Hän suoritti myös Helsingin kirkkomusiikkiopiston päästötutkinnon vuonna 1937. Musiikkiuransa Turunen aloitti Viipurin musiikkiopistossa Boris Sirpon viuluoppilaana. Hän johti muun muassa Ylioppilaskunnan Laulajia (1931–1959), Mieskuoro Laulu-Miehiä (1933–1968) ja Suomen Laulua (1946–1967). Hän opetti Sibelius-Akatemiassa kuoronjohtoa 1930–1957. Turunen toimi Suomen musiikkilehden päätoimittajana 1931–1932 ja Musiikkitiedon vuodesta 1933. Professorin arvonimen hän sai vuonna 1958.
Turusella oli useita musiikkialan järjestötehtäviä. Hän toimi vuosina 1931–1969 Teoston johtajana, vuosina 1945–1969 Suomen Säveltäjät ry:n taloudenhoitajana, vuosina 1948–1958 Nuoren Voiman Liiton ylijohtajana ja vuosina 1956–1971 SULASOL:n puheenjohtajana.

Tuotanto

Turusen sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kantaatteja sekä noin 50 kuorolaulua ja noin 70 yksinlaulua, piano- ja viulukappaleita ja orkesterisävellyksiä, samoin kuin laulusarjoja kuten Kirjekyyhkynen ja Kansa korpien. Hänen suosituimpiin yksittäisiin laulusävellyksiinsä kuuluvat Aleksis Kiven runoon sävelletty yksinlaulu Sunnuntai ja Mauno Isolan runoon sävelletty joululaulu Me käymme joulun viettohon.
Olavi Nevanlinna

Olavi Nevanlinna (s. 1948) on suomalainen Aalto-yliopiston matematiikan professori. Hän on toiminut Teknillisen korkeakoulun vararehtorina vuosina 2003–2005 ja International Council for Industrial and Applied Mathematics -järjestön presidenttinä vuosina 1999–2003. Hän kuuluu Neovius-Nevanlinna-sukuun. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi Teknillisessä korkeakoulussa  vuonna 1974 väitöskirjan aiheen ollessa On Nonlinear Discretization Methods for Ordinary Differential Equations.
C4 (1929)

Palvelus

Alus upposi 7. helmikuuta 1947 kolaroituaan hävittäjä Lepanton kanssa.
Maapallo (albumi)

Taustaa

Albumin ensimmäinen näytekappale "Karu totuus" julkaistiin toukokuussa 2010. Se kuultiin ensimmäisen kerran Radio Helsingissä 4. toukokuuta 2010. Kappale julkaistaan digitaalisesti 28. toukokuuta 2010. Albumin toinen näytekappale "Mukavuutta ja luksusta" julkaistiin kesäkuussa 2010. Kolmantena näytekappaleena julkaistiin kappale "Luotu ajamaan (Knut Posse Remix)". Levylle päätyi kuitenkin alkuperäinen "Luotu ajamaan", eikä remix versio. Albumilla vierailevat reggaemuusikot Jukka Poika ja Puppa J sekä rap-artisti Stepa. Albumin jakelee Playground. "Ei kunnioitusta" -kappaleella Raappana laulaa saman säkeistön, jonka hän laulaa rap-artisti Asan Via Karelia -albumilla olevalla "Huojuvat puut" -kappaleella, jolla hän vierailee. Albumi kulki aluksi työnimellä Maapallo on liikkuva asia.
Västerbottenin lääni

Vaakuna

Västerbottenin lääni koostuu kokonaan Västerbottenin sekä osittain Lapin ja Ångermanlandin maakunnista, ja nämä vaakunat muodostavat yhdessä läänin vaakunan.
Bolšaja Sosnova

Bolšaja Sosnova (ven. Больша́я Сосно́ва) on kylä, maalaiskunta ja Bolšaja Sosnovan piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kamaan laskevan Sivan sivujoen Sosnovan varrella 147 kilometriä Permistä lounaaseen. Asukkaita on 4 400 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1716. 1700-luvun lopusta 1900-luvun alkuun siellä oli Siperian (myöhemmin Kazanin) maantien postiasema. Vuonna 1924 kylästä tuli Sosnovan, myöhemmin Bolšaja Sosnovan piirin keskus.
Bolšaja Sosnovassa toimii maatalousyrityksiä, meijeri ja metsätalous. Kylässä on keskikoulu, musiikkikoulu, ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy Svetlyi put (”Valoisa tie”). Nähtävyyksiin kuuluu vuosina 1822–1834 rakennettu Vladimirin jumalanäidin ikonin kirkko.
Kajajärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 23,4 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 250 metriä. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 5,2 kilometriä pitkä Myllyoja. Noin 3 kilometrin kohdalla se virtaa Koskenrannalla olevan lammen läpi.
Järven rantaviiva on 2,7 kilometriä pitkä. Ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista maastoa, mutta järven länsipään pohjoisrannat rajautuvat peltoihin ja itäpää metsäsuohon. Suo-oja tuo sinne läheiseltä Kiimasuolta vettä. Järven eteläreuna nousee korkealle Kajajärvenmäelle.
Järvelle pääsee sekä Euran Mestilästä että Rauman Kodiksamista.

Luonto

Järvessä viihtyy ainakin jokirapu, ahven ja hauki, jotka ovat alkuperäisiä lajeja, sekä suutari että ankerias, joka ovat istutettuja lajeja.
Nicole Stott

Ura NASAssa

Vuonna 1988 Stott liittyi NASAn Kennedy Space Centeriin (KSC) avaruussukkuloiden huoltohangaarien (Orbiter Processing Facility) operaatioinsinööriksi. Kahtena viimeisenä vuotenaan KSC:ssä hän toimi Space Station Hardware Integration Officessa ja siirrettiin Huntington Beachiin, Kaliforniaan, missä hän toimi NASAn projektijohtajana Kansainvälisen avaruusaseman runkoelementtejä (truss) valmistavalla Boeingin tehtaalla. Vuonna  1998 hän siirtyi Johnson Space Centeriin lentosimulaatioinsinööriksi (FSE) avaruussukkuloiden laskeutumista harjoittelevaan lentokoneeseen (C-11A Shuttle Training Aircraft).
NASA valitsi Stottin tehtäväspesialistiksi heinäkuussa 2000. Hän aloitti astronauttikoulutuksen elokuussa 2000. Stott toimi ISS:n Retkikunta 10:n miehistön ja lennonjohdon yhteyshenkilönä (CAPCOM). Huhtikuussa 2006 hän vietti 18 päivää yhdessä viiden muun henkilön kanssa NASAn vedenalaisen NEEMO-projektin Aquarius-tutkimuslaboratoriossa. Stott nimitettiin ISS:n Retkikuntien 20 ja 21 miehistöön ja hänet laukaistiin 29. elokuuta 2009 kansainväliselle avaruusasemalle avaruussukkulalennolla STS-128. Maahanpaluu tapahtui 27. marraskuuta 2009 lennolla STS-129. Stott nimitettiin avaruussukulalennon STS-133:n miehistöön. Hän osallistui helmi-maaliskuussa 2011 sukkulalennolle STS-133 Discovery.