google/wiki40b huggingface dataset:
Pepi (sarjakuvahahmo)

Pepi (engl. Scamp) on Disneyn sarjakuvamaailmassa esiintyvä koiranpentu. Pepi on Kaunottaren ja Kulkurin poika. Pepi on luonteeltaan melkoisen villi, ja joissakin tarinoissa hän haluaa esiintyä sankarina. Pepi syntyi sisartensa kanssa vuoden 1955 elokuvan Kaunotar ja Kulkuri loppupuolella. Pepin sisarukset ovat rodultaan cockerspanieleja, niin kuin Kaunotar, kun taas Pepi on rodultaan snautseri, kuten isänsä Kulkuri. Pepi on uutena päähenkilönä elokuvan jatko-osassa Kaunotar ja Kulkuri II – Pepin seikkailut. Pepin ystäviin kuuluu raisu tyttökoira Enkeli, joka haaveili perheestä ja löytääkin uuden kodin Pepin perheen luota. 
Suomessa Pepi-sarjakuvia on ilmestynyt muun muassa Aku Ankka -lehdessä.
Pepin englanninkielisenä äänenä on näyttelijä Scott Wolf ja suomenkielisenä Antti L. J. Pääkkönen.
Krzysztof Meyer

Krzysztof Meyer (s. 11. elokuuta 1943 Krakova) on puolalainen säveltäjä, pianisti ja musiikintutkija.
Meyer soitti jo nuorena pianoa ja urkuja, ja hän aloitti sävellysopintonsa vuonna 1954 (opettajina Stanisław Wiechowicz, Krzysztof Penderecki, Nadia Boulanger ja Witold Lutosławski). Hänen sävellysdebyyttinsä tapahtui vuonna 1964, jolloin esitettiin hänen ensimmäinen sinfoniansa. Vuonna 1965 hän oli Varsovan syksy -musiikkijuhlien nuorin säveltäjä (ensimmäinen jousikvartetto).
Meyer opetti musiikinteoriaa Krakovan konservatoriossa vuodet 1966–1987. Sen jälkeen hän on opettanut Kölnin musiikkikorkeakoulussa, ja hän hoitaa myös nykymusiikin professuuria Adam Mickiewicz -yliopistossa Poznańissa. Hän on kirjoittanut Dmitri Šostakovitšin ja Witold Lutosławskin elämäkerran.
Varhaisimmissa sävellyksissään — esimerkiksi neljässä ensimmäisessä jousikvartetossa, kolmessa ensimmäisessä sinfoniassa ja oopperassa Cyberiada Stanisław Lemin librettoon — Meyer kokeili epäsovinnaisia ääniyhdistelmiä ja sonoriteetteja ja hyödynsi kaksitoistasäveljärjestelmää ja aleatoriikkaa. Myöhemmissä sävellyksissään 1970-luvulta lähtien Meyer on siirtynyt perinteikkäämpään muotokieleen.
Meyerin tuotantoon kuuluu muun muassa kahdeksan sinfoniaa, useita konserttoja ja orkesteriteoksia, kaksitoista jousikvartettoa sekä muita kamarimusiikkiteoksia, pianomusiikkia ja näyttämöteoksia. Hän on julkaissut myös lukuisia musiikkitieteellisiä artikkeleita.
Matti Saarinen

Matti Kalervo Saarinen (s. 16. kesäkuuta 1947 Lohja) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1987–1991 ja 1995–2015. Saarinen on toiminut Lohjan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1989–1996 ja kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuosina 1987–1988. Sotilasarvoltaan hän on alikersantti.
Saarinen ei asettunut enää ehdokkaaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
Sacy Sand

Sacy Sand [säki sänd] (oik. Rolf Rainer Sigurd Sandqvist, 9. kesäkuuta 1927 – 15. marraskuuta 1985) oli suomalainen muusikko ja laulaja. Hän oli suomalaisen latinomusiikin pioneereja.

Ura

Kokkolalainen Sacy Sand oli jo varhain kiinnostunut jazzista, ja hänen ensimmäinen esikuvansa oli Benny Goodmanin orkesteri. Sotien jälkeen hän liittyi Lars Enqvist Sextettiin laulaja-rumpaliksi ja osallistui keväällä 1946 orkesterin kanssa Jive-Clubin järjestämään orkesterikilpailuun. Musisoinnin ohessa Sand opiskeli Ateneumissa ja valmistui mainosgraafikoksi ja taidemaalariksi. Näihin aikoihin Sandin mielenkiinto Perez Pradon, Benny Moren ja Ernesto Lecuonan rytmejä kohtaan heräsi, ja hän alkoi opetella latinomusiikin keinoja rakennellen muun muassa erilaisia lyömäsoittimia.
Ulkoiselta olemukseltaan Sand oli kuin luotu latinomusiikin esittäjäksi. Ihailemansa Perez Pradon tapaan hän oli lyhyehkö (168 cm) ja hänellä oli ohuet viikset kuten Pradolla. Lavalla hänellä oli aina iloinen ilme kasvoillaan ja hänestä huokui vilpitön esiintymisen riemu.
Vuonna 1948 Sand siirtyi Leo Lindholmin orkesteriin laulavaksi perkussionistiksi. Tämäkin orkesteri osallistui Jive-Clubin 1949 järjestämiin orkesterikilpailuihin, joissa se voitti oman sarjansa. Seuraavana vuonna Sand siirtyi Kalevi Huuskosen Rytmi-Veikkoihin laulaja-saksofonistiksi ja esiintyi musiikki-lyhytelokuvassa "Etelän rytmejä". Sand esiintyi 1950-luvulla myös kolmessa pitkässä elokuvassa; "Minä soitan sinulle illalla", "Tähtisilmä" ja "Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä", joista kahdessa ensimmäisessä hänet voidaan nähdä tyypillisessä lava-show'ssaan laulamassa röyhelöpaitoineen ja isoine conga-rumpuineen.
Sand levytti vuosien 1950 ja 1957 välillä latinalaisia kappaleita, kuten "El Cumbanchero", "Keinu kanssani" (alkup. "Sway"), "Brazil", "Perfidia" ja "Lissabonin yössä". Levyt saivat aikalaiskriitikoilta hyvät arvostelut, mutta eivät käyneet juuri kaupaksi.
1951 Sand siirtyi basisti-laulajaksi Ossi Aallon orkesteriin, joka esiintyi myös Ruotsissa. Lähdettyään Aallon yhtyeestä hän vieraili muun muassa Lasse Turusen orkesterissa, kunnes perusti oman, puhtaasti latinalaisen orkesterinsa. Sandin orkesteri oli vuonna 1955 ensimmäinen televisiossa esiintynyt yhtye – Sand itse nukkui pommiin, eikä häntä nähty lähetyksessä.
Vuonna 1961 Sand joutui keikkamatkalla vakavaan auto-onnettomuuteen, joka käytännössä lopetti hänen muusikonuransa. Elämänsä jälkipuolen hän toimi lähinnä taidemaalarina, joskin kävi satunnaisesti laulamassa Kokkolan Perdido-jazzklubilla.

Singlet

I Cross My Fingers / Robbin's Nest (Cupol FC 5006 • 1951)
Kerrothan miksi / Mua älä hylkää (Metronome KM 7001 • 1952)
Keinu kanssani / Kuka kanalja varasti hääkellot (Tähti RW 507 • 1953)
Te Doy Mi Amor / Kanssasi kaukana (HMV TJ 048 • 1954)
Cara Mia / Rakkauskirje (Star WS 601 • 1955)
Nicolasa / Lemmentuskissasi (Star WS 614 • 1956)
Lissabonin yössä / Vidita (Star WS 622 • 1956)
Brazil / Linda Majer (HMV TJ 063 • 1956)
Perfidia / Mua lähemmäksi käy (HMV TJ 064 • 1957)
Frenesi / Löytää voi niin monta syytä (Star WS 639 • 1957)

EP:t

Etelän rytmejä (Star WEP 05 • 1956)
Brazil (HMV 7 EGY 007 • 1956)
Frenesi (HMV 7 EGY 019 • 1957)
Monsin enkelit

Monsin enkelit ovat joukko enkeleitä, jotka laajalle levinneen legendan mukaan suojelivat brittiläisiä sotilaita Monsin taistelussa ensimmäisen maailmansodan alussa.

Taustaa

Monsin taistelussa 22.–23. elokuuta 1914 Brittiläinen siirtoarmeija taisteli huomattavasti suurempaa saksalaisjoukkoa vastaan ja kärsi raskaita tappioita. Britit onnistuivat vetäytymään parempiin puolustusasemiin Marnejoelle ja estivät Ranskan 5. armeijan joutumisen saarrostuksiin. Taistelua on kuvailtu Britanniassa myyttisillä termeillä ja verrattu Agincourtin taisteluun satavuotisessa sodassa.

Legenda

Pian taistelun jälkeen The Evening News -lehdessä julkaistiin kirjoitus ”The Bowmen”, jonka oli kirjoittanut walesilainen kirjailija Arthur Machen. Kirjoituksessa aavemaiset jousimiehet Agincourtin taistelusta saapuvat Monsiin sen jälkeen, kun eräs brittisotilas on huutanut Pyhän Yrjön nimeä. Jousimiehet tuhosivat saksalaisen sotajoukon. Monet lukijat uskoivat tarinan todeksi, vaikka Machen ei itse missään vaiheessa väittänyt sen olevan totta. Eräs pappi kertoi Machenille, että on erehdys luulla tarinaa fiktioksi. Seuraavaan kevääseen mennessä tarinasta liikkui jo useita versioita, joissa muun muassa kerrottiin kaatuneiden saksalaisten ruumiista löytyneen nuolenkärjistä syntyneitä haavoja. Saksalaisten julmuudet Belgiassa lisäsivät brittien uskoa, että Jumala on sodassa Britannian puolella.
Franziska Preuß

Arvokilpailut

Preuß kilpaili nuorten MM-kisoissa vuosina 2012 ja 2013. Kontiolahdella 2012 hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa oli normaalimatkan kymmenes. Obertilliachissa 2013 hän sai pronssia normaalimatkalta ja takaa-ajosta ja hiihti kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Vuoden 2013 EM-kisoissa Preuß saavutti hopeaa takaa-ajossa ja kultaa viestissä. Innsbruckin nuorten talviolympialaisissa 2012 hän voitti kultaa pikakilpailusta ja kahdesta viestikilpailusta sekä hopeaa takaa-ajosta.
Ensimmäisissa aikuisten arvokisoissaan, Sotšin olympialaisissa 2014, Preuß oli parhaimmillaan takaa-ajon 40:s ja viestin 11:s. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän oli toinen yhteislähdössä ja hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Saksan viestijoukkueessa. Sekaviestijoukkueessa hän oli kuudes, takaa-ajossa 13:s ja pikakilpailussa 14:s. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sai hopeaa sekaviestissä ja pronssia naisten viestissä. Takaa-ajossa hän sijoittui kuudenneksi, yhteislähdössä kahdeksanneksi ja pikakilpailussa 14:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimatkalla neljänneksi, viestissä kahdeksanneksi ja yhteislähdössä 12:nneksi.

Maailmancup

Ampumahiihdon maailmancupissa Preuß debytoi kaudella 2013–2014 ollen marraskuussa 2013 Östersundin normaalimatkalla 43:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteet Preuß saavutti päivää myöhemmin ollen pikakilpailussa 26:s.
Kaudella 2014–2015 Preuß sijoittui ensimmäisen kerran palkintokorokkeelle oltuaan toinen Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2015. Samalla kaudella hän oli Hanty-Mansijskin takaa-ajossa kolmas. Preuß voitti yhteislähtöcupin ja oli maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksäs. Ensimmäisen voiton cupissa hän saavutti 20. tammikuuta 2019 Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa. Oslon pikakilpailussa hän sijoittui toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs.
Viviana Zelizer

Viviana A. Zelizer on Princetonin yliopiston sosiologian professori, joka on tunnettu taloussosiologian tutkija. Hänen alaansa on erityisesti talouden kautta ilmenevät kulttuuriset ja moraaliset merkitykset. Erityisesti pyhän taloudellinen arvottaminen on toistuva teema Zelizerin tutkimuksessa; tämä näkyy hänen mukaansa esimerkiksi henkivakuutusratkaisuissa ja seksuaalisten suhteiden yhteydessä tapahtuvassa taloudellisessa vaihdossa.
Riyoko Ikeda

Ura

Ikeda on kirjoittanut ja kuvittanut monet tarinat, joista monet perustuvat historiallisiin tapahtumiin, kuten Ranskan vallankumoukseen tai Venäjän vallankumoukseen.
Hänen tunnetuin manga on Lady Oscar, joka perustuu löyhästi Ranskan vallankumouksen , ja josta on tehty musikaaleja ja osaksi animesarja ja elokuva. 2000-luvulla Ikeda opiskeli musiikkikoulussa ja hänestä tuli laulaja.
Beihai-puisto

Beihai-puisto (kiin. 北海公园; pinyin Běihăi Gōngyuán) on Pekingissä sijaitseva keisarillinen puutarha. Puisto rakennettiin alun perin 900-luvulla ja se toimi Kielletyn kaupungin osana ennen Qing-dynastian päättymistä. Puisto avattiin yleisölle vasta vuonna 1925. 
Puisto on yli 700 000 neliömetrin kokoinen ja sen pinta-alasta yli puolet on vettä. Vesialueen keskellä on Hortensia-saari, joka luotiin järven kaivamisessa syntyneestä maa-aineksesta. Saarella on suuri valkoinen dagoba ja sen rinnalla tiibetiläiseen tyyliin rakennettu dagoba, joka rakennettiin Dalai-laman vierailun kunniaksi vuonna 1651.
Kuoppalan linnavuori

Linnavuori

Linnavuori on maastossa äkillisesti ympäristöään 25 metriä korkeammalle kohoava mäki, joka on 350×200 metriä laaja. Mäellä on lähes yhtä pitkä mutta kapeampi kallioalue. Mäen länsi- ja itäreunassa on jyrkänteet. Mäen ohi virtaa meanderoiva Kuoppalanjoki. Mäen loivilla rinteillä on kivikkoa, joka saattaa olla suojavarustuksen hajonnutta kivivallia. Vuorella on myös kaivanto, jonka tarkoitus on edelleen auki. Noin 900 metriä itään sijaitsee Kaupinmäen röykkiöalue, jota ei ole ajoitettu.

Tutkimukset

Vuonna 1968 Matti Huurre kävi vuorella seudullisen inventoinnin yhteydessä ja vuonna 2008 Johanna Enqvist tarkasti kohteen uudelleen.
Video 8

Teknologia

Video 8 -järjestelmässä kamera ja videonauhuri on sijoitettu samaan yksikköön eli kameranauhuriin. 1970-luvulla kehitetyissä kotikäyttöön suunnatuissa järjestelmissä, kuten CVC, kamera ja nauhuri olivat erillisiä yksiköitä. Myös pöytämallisiin videonauhureihin oli mahdollista liittää erillinen videokamera.
Video 8:n erottelukyky on 240 vaakajuovaa, eli sama kuin VHS-järjestelmän. Sen äänenlaatu on parempi kuin standardi-VHS:n tai Betamaxin. Video 8 käyttää samantyyppistä pyörivää kuvarumpua eli helical scan -tekniikkaa kuin VHS ja Betamax. Se mahdollistaa kohtalaisen audiovisuaalisen laadun alhaisella nauhannopeudella, joka taasen mahdollistaa kompaktin kasetin.
PAL-televisiojärjestelmään tarkoitettujen Video 8 -nauhojen enimmäiskapasiteetti on standardinopeudella (SP) 120 minuuttia. Longplay (LP) -nopeudella kapasiteetti on puolitoistakertainen, mutta kuvan- ja äänenlaatu heikkenee matalamman nauhannopeuden takia. Video 8 -nauhoja on valmistettu myös 30-, 60- ja 90-minuuttisina. 60-minuuttisen nauhan pituus on 75 metriä. Nauhan sekuntinopeus standardinopeudella on noin 2 senttimetriä.

Markkinointi

Video 8 suunniteltiin ensisijaisesti kotikäyttöön. Sen kilpailija oli VHS-C-järjestelmä, jonka kasetin voi adapterin avulla toistaa pöytämallin VHS-nauhurissa. VHS-C-järjestelmän enimmäistallennusaika normaalinopeudella on 60 minuuttia eli puolet Video 8:n maksimista. VHS-C-kasetti on kooltaan hieman Video 8 -kasettia suurempi.
Video 8 -järjestelmään valmistettiin myös pöytänauhureita, mutta ne olivat harvinaisia. Järjestelmään oli saatavana jonkin verran elokuvia, jotka nekin jäivät kuriositeeteiksi.

Betamovie

Ennen Video 8 -järjestelmää - vuonna 1983 - Sony esitteli Betamovie-kameranauhurin. Se käyttää normaalia Betamax-kasettia. Se oli kuluttajamarkkinoiden ensimmäinen kameranauhuri ja teknisesti alkeellinen. Sony korvasi sen varsin pian Video 8 -järjestelmällä. Betamovie poistui markkinoilta Betamaxin myötä.

Hi8 ja Digital8

Video 8 -järjestelmästä kehitettiin paranneltu versio Hi8, joka esiteltiin 1989. Vuonna 1999 markkinoille tuotiin Digital8, jonka kilpailija oli MiniDV-järjestelmä. Hi8:n erottelukyky on 400 vaakajuovaa ja Digital8:n erottelukyky on 520 vaakajuovaa. Nauhoihin perustuvat videojärjestelmät poistuivat markkinoilta 2010-luvulle tultaessa, jolloin alettiin tallentaa yksinomaan muistikorteille.
Albanian protektoraatti

Albania sodassa

Albania oli strategisestikin tärkeä Italialle, koska sen kautta Italia pystyi hyökkäämään Jugoslaviaan ja Kreikkaan. 
Lokakuussa 1940 Italian–Kreikan sodan aikana Mussolini hyökkäsi Kreikkaan Albanian kautta. Kreikka teki vastahyökkäyksen ja onnistui valtaamaan osan Albanian protektoraatista. Huhtikuussa 1941 Kreikka antautui Saksan tekemän hyökkäyksen jälkeen, ja koko Albania palasi Italian haltuun. Italian suunnitelma Chamerian liittämisestä Albaniaan hyllytettiin suuren vastustuksen ja albaanien ja kreikkalaisten välisten erimielisyyksien takia.
Jugoslavian ja Kreikan valtauksen jälkeen Italia aloitti neuvottelut Saksan, Bulgarian ja Kroatian itsenäisen valtion kanssa rajoista. Huhtikuussa Mussolini halusi laajentaa Albanian rajoja muun muassa liittämällä Montenegron autonomisena alueena Albaniaan. Italian antautumisen jälkeen Albania siirtyi Saksan haltuun sodan loppuun asti.

Talous

Albania ja Italia  olivat tulliliitossa, joka poisti suurimman osan kaupankäynnin rajoituksista. Italian tullijärjestelmä otettiin käyttöön Albaniassa. Italia korvasi tullipolitikan muutoksesta aiheutuneet tappiot maksamalla Albanialle 15 miljoonaa lekiä joka vuosi. 
Vuonna 1944 Albaniassa oli 430 yhdistystä ja teollisuusyritystä. Vuonna 1938 niitä oli 244 ja vuonna 1922 vain 71.

Hallinnollinen jako

Albaniassa oli 10 prefektuuria, joihin kuului yhteensä 30 ala-prefektuuria ja 23 kuntaa. Jokaista prefektuuria kontrolloi prefekti. Vuonna 1941 Albaniaan liitettiin kolme uutta prefektuurua Jugoslaviasta, jotka olivat Kossovo, Metohija ja Debar.
Gerda von Mickwitz

Gerda von Mickwitz (4. toukokuuta 1862 Helsinki – 19. helmikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen feministi ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä G.v.M. ja -ii-.
Gerda von Mickwitzin äidinkieli oli saksa ja hän toimi uransa alussa Saksan kirjallisuuden ja saksan kieliopin opettajana. Vuonna 1892 hän oli mukana perustamassa Naisasialiitto Unionia. Hän kirjoitti useisiin lehtiin artikkeleita ja muun muassa romaanit "Ett giftermål" ja "Kärleken".
Laura Production

Suomalaisia malleja

Tunnetuimpia suomalaisia aikuisiviihdemalleja, jotka ovat kuvanneet Seksitreffeille: Laura Sade, Saana, Mr Lothar, Tony Scorpion, Kalle, RedSonja, Jamina, Jeppe, MrJack, MrPete, Jean-Pierre (J-P)
Laajan koulu

Laajan koulu oli Suomussalmen Laajan kylässä vuosina 1923–1980 toiminut kyläkoulu, aluksi kansakoulu ja vuodesta 1972 lähtien peruskoulun alakoulu.

Historiaa

Laajan kansakoulu perustettiin vuokratiloihin vuonna 1923, ensimmäisinä opettajinaan Iida Maria Rauhala ja Aleksi Väisänen. Koulu tunnettiin vuoteen 1938 nimellä Pesiön koulu, kunnes Pesiölle saatiin oma koulu. Pitkämatkalaiset asuivat aluksi kylän taloissa, mutta 1920-luvun loppupuolella toimi jo koulun oma asuntola parille kymmenelle oppilaalle. Oma koulutalo saatiin syksyksi 1930. Luokkatiloja oli kaksi, ja rakennukseen kuului myös kaksi opettajien asuntoa. Oppilaita oli tuolloin 78 ja oppilasasuntolaan mahtui 40 koululaista.
1930-luvun lopulla Ämmänsaaren ratatyömaa Laajan kylän kaakkoispuolella toi kouluun lisää oppilaita eri puolilta Suomea tulleiden ratatyöntekijöiden perheistä. Koulu keskeytettiin talvisodan takia, mutta jo lukuvuonna 1940–1941 koulu toimi taas supistetuin kurssein. Evakkoperheet nostivat oppilasmäärän 1940-luvun lopulla yli sataan, opettajamäärän kolmeen ja 40 hengelle mitoitetussa asuntolassakin majoittui enimmillään 76 koululaista. Teiden parantumisen ja autoistumisen myötä oppilasasuntola lopetettiin vuonna 1962. Läpi 1950-oppilasmäärä pysyi suurena ja alkoi pienetä 1960-luvulla, kunnes vuonna 1972 peruskouluun siirryttäessä oppilaita oli 34. Koulu lakkautettiin vuonna 1980.
Kainuun Lintutieteellinen Yhdistys

Kainuun Lintutieteellinen Yhdistys ry (KLY) on vuonna 1970 perustettu lintuharrastusta edistävä yhdistys.
KLY:n perustava kokous oli Kajaanissa 8.3.1970. Kokouksessa oli läsnä 23 henkilöä. Yhdistyksen toimialueena on Kainuun maakunta. Yhdistys julkaisee epäsäännöllisesti ilmestyvää vuosijulkaisua Kainuun Linnut.
Pienoishuone

Pienoishuone on yhden huoneen nukkekoti eli pienoismalli jostain huoneesta tai ulkotilasta kuten puutarhasta. Pienoishuone on pieni, yleensä kolmen seinän rajaama tila, johon lavastetaan tuokiokuva.

Pienoishuoneet harrastuksena

Pienoishuoneita voi tehdä esimerkiksi pahvilaatikkoon, paperikassiin, korurasiaan tai puusta tehtyyn vitriinilaatikkoon, jossa on lasinen etuseinä. Pienoishuoneita on tehty myös vanhojen kirjojen sisään, kastelukannuun, monitoriin, kaiuttimeen ja ompelukonelaatikkoon.
Pienoishuoneisiin voidaan tehdä paljon eri tyylisiä sisustuksia. Nukkekodeissa on tyypillisesti aina tietyt huoneet (keittiö, makuuhuone, olohuone, kylpyhuone, lastenhuone), jotka on sisustettu samaan tyyliin ja aikakauteen. Pienoishuoneiden rakentaja taas voi keskittyä esimerkiksi kylpyhuoneisiin kautta vuosisatojen tai eri maalaisiin keittiöihin.
Pienoishuoneita rakennetaan myös lahjaksi. Suosittuja ovat esimerkiksi ristiäislahjoiksi tehdyt lastenhuoneet, häälahjoiksi tehdyt hääparinuket rekvisiittoineen ja syntymäpäivälahjat, joihin kerätään päivänsankarin elämään ja harrastuksiin liittyviä elementtejä.

Tunnetuimmat pienoishuoneet

Maailman tunnetuimpia pienoishuoneita ovat niin sanotut Thorne-huoneet, Narcissa Niblackin ja hänen palkkaamiensa ammattilaisten vuosina 1932-1940 tekemät 100 huonetta, joista 68 on yhä näytteillä hänen kotikaupungissaan Chicagossa Museum of Science and Industry -museossa. Huoneiden aiheet vaihtelevat 1200-luvun eurooppalaisista huoneista 1930-luvun amerikkalaisiin huoneisiin, esimerkiksi Ludvig XVI:n makuuhuone ja Henrik VIII:n linnan sali, Santa Fe -ruokasali, japanilaiset ja kiinalaiset huoneet, art deco -huone ja tudorilaiset ja viktoriaaniset huoneet.

Suomen tunnetuimmat pienoishuoneet

Suomalaiset nukkekotiharrastajat järjestävät aika ajoin näyttelyitä. Pienenkin nukkekodin kuljettaminen näyttelypaikalle on iso urakka, sillä se voi sisältää satoja pieniä yksityiskohtia, joten purkamiseen ja uudelleenasetteluun menee paljon aikaa. Siksi näyttelyihin tuodaankin usein helpommin siirrettäviä pienoishuoneita, joissa esineet on voitu liimata paikoilleen. Suomalaisia pienoishuoneita on esitelty esimerkiksi Nukkekotielämää- sekä Hienoimmat nukkekotini -kirjoissa.
Tampereen Muumilaaksossa on pysyvästi esillä Tuulikki Pietilän Muumi-aiheisia pienoishuoneita.
Tatsjana Haladovitš

Tatsjana Haladovitš (valkoven. Таццяна Халадовіч; s. 21. kesäkuuta 1991) on valkovenäläinen keihäänheittäjä. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä on Oslossa 7. kesäkuuta 2018 heitetty 67,47 metriä. Haladovitš voitti naisten keihäänheiton Euroopan-mestaruuden 2016.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2014 Haladovitš sijoittui 61,66 metrin pituisella heitollaan viidenneksi. Gwangjussa pidettyjen vuoden 2015 kesäuniversiadien naisten keihäänheiton hän voitti tuloksella 60,45 metriä. Pekingin  maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 Haladovitš heitti karsinnassa parhaalla yrityksellään 60,07 metriä eikä selviytynyt loppukilpailuun. Amsterdamin Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2016 hän voitti kultamitalin Valko-Venäjän ennätystuloksella 66,34 metriä. Rion kesäolympialaisissa samana vuonna hän sijoittui viidenneksi 64,60 metriä kantaneella heitollaan. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kuudes tuloksella 64,05 metriä. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui viidenneksi.
Daniele Padelli

Ura

Padelli edusti junioritasolla Comoa, josta Sampdoria hankki maalivahdin joukkueeseensa. Sampdoria kuitenkin lainasi hänet kaudeksi 2005–2006 Serie C1:ssä pelanneeseen Pizzighettoneen. Padelli sai runsaasti peliaikaa, mutta lainan päätyttyä vaihtoi seuraa. Tällä kertaa hän toimi Crotonen varavahtina kaudella 2006–2007, kunnes 12. tammikuuta 2007 Padelli siirtyi kesken kauden vuoden loppuun kestävällä lainasopimuksella Liverpooliin. Hän pelasi laina-ajallaan yhden ottelun Englannin valioliigassa Charlton Athleticia vastaan, joka päättyi 2–2. Lainan päättyessä 8. kesäkuuta 2007 Padelli lainattiin kaudeksi 2007–2008 Pisaan, jossa hän pelasi seitsemän Serie B -ottelua. Padelli sai myöhemmin enemmän peliaikaa, kun hänet lainattiin toiseen Serie B:ssä pelanneeseen Avellinoon.
2. heinäkuuta 2009 Padelli siirtyi lainalle Serie A:ssa pelaavaan AS Bariin. Kauden 2011–2012 hän vietti lainalla Udinesessa, jonne siirtyi pysyvästi kaudeksi 2012–2013.
Mare Serenitatis

Mare Serenitatis (lat.tyyneydenmeri) on Kuun meri Maahan näkyvällä puolella. Mare Serenitatis sijaitsee Mare Imbriumin länsipuolella. Sinne ovat laskeutuneet Neuvostoliiton miehittämätön kuuluotain Luna 21 sekä Yhdysvaltojen miehitetty kuualus Apollo 17.
Muuri

Muuri on muuraamalla aikaansaatu seinämä. Laajemmassa merkityksessä muurilla tarkoitetaan myös muita iskoksesta tai valamalla tehtyjä tekokivisiä pystysuoria rakenteita eli muun muassa savi- ja betonimuureja.
Muureja voidaan käyttää puolustautumiseen, eristämiseen ja läpikulun estämiseen. Erityisesti historiallisen sotilasrakentamisen yhteydessä muurilla viitataan vihollisen etenemisen estäviin yhtenäisiin pystysuoriin puolustusrakennelmiin, joita rakennettiin mm. puusta.
Maarakennuksessa muurilla tarkoitetaan yleensä kivestä tai betonista tehtyjä, maanpainetta vastustavia rakenteita (tukimuurit, siltojen siipimuurit).
Marjo-Riitta Antikainen

Marjo-Riitta Antikainen (o.s. Paavonen, s. 11. kesäkuuta 1963 Saarijärvi) on suomalainen teologi ja historioitsija.
Antikainen kirjoitti ylioppilaaksi Saarijärven lukiosta 1982, valmistui teologian maisteriksi 1991, teologian lisensiaatiksi 2002 ja väitteli teologian tohtoriksi 2004 Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan viransijaisena opintosihteerinä 1991 ja Forssassa sijaitsevan Linikkalan lukion päätoimisena uskonnon ja historian tuntiopettajana 1993–1997. Vuosina 1997–1998 hän toimi Hämeenlinnan lyseon yläasteen päätoimisena uskonnon, historian ja elämänkatsomustiedon tuntiopettajana ja siirtyi sieltä Helsingin yliopiston yleisen kirkkohistorian assistentiksi vuosiksi 1998–2000. Yliopiston kirkkohistorian virkaa toimittavana yliopistonlehtorina hän työskenteli 2006 ja vuodesta 2006 hän on toiminut yliopiston Suomen ja Skandinavian kirkkohistorian dosenttina. Kuopion hiippakunnan virkaa toimittavaksi hiippakuntasihteeriksi hän siirtyi 2007. Hän on myös toiminut apuraha- ja projektitutkijana Helsingissä sekä opettanut Helsingin, Joensuun ja Tampereen yliopistoissa.
Päätoimensa ohessa Antikainen on toiminut Ylioppilastutkintolautakunnan apujäsenenä vuodesta 2000 lähtien. Hän on ollut Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen vuodesta 2003 ja Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäsen vuodesta 2007.