google/wiki40b huggingface dataset:
Stanley Rogers Resor

Stanley Rogers Resor (5. joulukuuta 1917 New York – 17. huhtikuuta 2012 Washington) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja upseeri. Hän oli puolustusministerin alainen maavoimaministeri (Secretary of the Army) Yhdysvaltain puolustusministeriössä 1965-1971.
Resor opiskeli Yalen yliopistossa ja palveli toisessa maailmansodassa upseerina. Sodan loppuvaiheessa hän oli taistelutehtävissä Euroopan rintamalla. Sotapalvelunsa Resor päätti everstiluutnanttina; hänelle myönnettiin kunniamerkit Silver Star, Bronze Star sekä Purple Heart.
Toimittuaan pitkään yritysjuristina newyorkilaisessa lakiasiaintoimistossa Resor siirtyi 1965 puolustusministeriön palvelukseen. Hän palveli Vietnamin sodan aikaan armeijan ministerinä sekä demokraattipresidentti Lyndon B. Johnsonia että republikaanipresidentti Richard Nixonia. Resor esitti myöhemmin kritiikkiä Yhdysvaltain puolustuspoliittista linjaa vastaan. Hän esiintyi vuonna 1997 julkisuudessa Naton itälaajentumisen vastustajana, koska hän pelkäsi sen hankaloittavan aseistariisuntaneuvotteluja Venäjän kanssa.
Tania Cagnotto

Ura

Cagnotto syntyi Bolzanossa, Italiassa vuonna 1985. Ensimmäisen mitalinsa hän voitti jo 14-vuotiaana. Sen jälkeen hän on kerännyt mitaleita tiuhaan tahtiin arvokilpailuissa. EM-tasolla Cagnotto on voittanut 20 kultamitalia vuodesta 2004 lähtien, ja kuuluukin tällä hetkellä Euroopan parhaimmistoon lajissaan.
Cagnotto on voittanut kolme EM-kultamitalia kolmesti vuosina 2009, 2015 ja 2016. Myös vuoden 2013 EM-kilpailuissa Rostockissa Cagnotto voitti kolme mitalia ollen siten kisojen menestynein urheilija. Hän on osallistunut myös olympialaisiin vuodesta 2000 lähtien. Lontoossa 2012 hän hyppäsi kaksi neljättä sijaa ja Riossa 2016 hän saavutti hopeaa kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa parinaan Francesca Dallapè ja pronssia kolmen metrin ponnahduslaudan yksilökilpailusta.

Yksityiselämä

Cagnotton vanhemmat ovat molemmat entisiä uimahyppääjiä. Isä Giorgio voitti urallaan neljä olympiamitalia, ja vähemmän tunnettu äiti Carmen Casteiner sijoittui parhaimmillaan Montrealin olympialaisissa 10 metrin kerroshypyissä sijalle 19.
Payback – tilinteko

Juoni

Elokuva kertoo Porterista, joka suunnittelee kaverinsa Val Resnickin kanssa pientä ryöstöä. Val tarvitsee 130 000 dollaria päästäkseen erään yhtiön leipiin ja niinpä Porter päättää auttaa häntä.
Mutta helpon keikan jälkeen Val pettää hänet ottaen Porterinkin rahat. Porter saa pari kertaa luodista ja hänet jätetään kuolemaan. Sairaalassa herättyään Porter aloittaa raivokkaan takaa-ajon saadakseen kiinni Valin ja ansaitsemansa 70 000 dollaria.
Pyhän Sydämen kappeli

Kappelin historia

Pyhän Sydämen kappelin suunnitteli arkkitehti Vilho Penttilä, joka oli Nyström-Petrelius-Penttilä -arkkitehtitoimiston jäsen. Kirkon vihki Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen Kallion rukoushuoneeksi vuonna 1906 tuomiorovasti Juuso Hedberg. Valmistuessaan kappeli oli seudun ainoa kirkkorakennus, sillä läheinen Kallion kirkko valmistui vasta kuusi vuotta myöhemmin, vuonna 1912. Kappelin rakennutti SLEY:n entinen johtaja, rovasti Julius Engström, joka siirtyi Sörnäisten kappalaiseksi, mikä lienee osaltaan vaikuttanut siihen, että kappeli, tuolloin vielä rukoushuone, palveli seurakunnan kirkkona, kunnes Kallion kirkko valmistui. Toinen SLEY:n kirkkorakennus Lutherin kirkko Kampissa myytiin 1980-luvulla, ja toimii 2010-luvulle asti yökerhoina, mutta palasi vuonna 2016 kunnostettuna kirkkokäyttöön.
Nykyinen kirkkosali on selvästi erilainen, kuin vasta valmistunut rukoushuone. Salin peräseinät olivat nykyistä paljon kauempana ja saarnatuolin paikka oli alttarisyvennyksessä. Helsingin evankelisen kansankorkeakoulun (nykyinen HEO) aloitettua se tarvitsi tilaa luokkahuoneita varten, joten salia oli pienennettävä.

Nykyaika

Pyhän Sydämen kappeli koki perusteellisen uudistuksen vuonna 1992, jolloin muun muassa vanhoja katto- ja lasimaalauksia kaivettiin rappausten alta ja entisöitiin. Uusia rakennelmia olivat keskikäytävä, keskeisalttari, saarnastuoli ja lukupulpetti. Entisöidyn kirkon vihki uudelleen käyttöön Helsingin piispa Eero Huovinen 25. lokakuuta 1992. Kappelin uudistustyön suunnitteli arkkitehti Erkki Pitkäranta.
Kappelissa on Setterqvist-urut, jotka alun perin rakennettiin Ruotsin Dagsbergin kirkkoon vuonna 1890. 1960-luvulla urut purettiin ja niitä varastoitiin useissa paikoissa. Urkuja siirrelttiin paikasta toiseen, mutta säilyivät kuitenkin ehjinä, joten SLEY saattoi hankkia ne vuonna 1991 ja asentaa Pyhän Sydämen kappeliin.  
Kappelissa pidetään myös runsaasti muita tilaisuuksia. Sen toinen pääkäyttäjä on HEO, jonka tiloissa kappeli sijaitsee. Sitä vuokrataan myös yksityistilaisuuksiin.
HMS Valrossen

Palveluskäyttö

Alus poistettiin palveluksesta 19. maaliskuuta 1943 ja se romutettiin Karlskronassa.
Kyläjärvi (Eurajoki)

Maantieto

Järven eteläpuolellta kulkee hiekkaharjujen jakso, joka on ilmeisesti synnyttänyt järven taakseen tukkimalla eteläisen virtaamissuunnan. Järven kuivausuomaksi kaivettiin Kyläjärvenoja melko syvälle tämän harjumaan läpi. Osa matkasta edettiin räjäyttämällä kalliota. Kanavamainen uoma on ainakin kilometrin pituinen.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa Kyläjärvi oli piirretty vielä suurena järvenä, jolla on suuri saari (Isoluoto). Siihen laski läheisen Hepojärven laskuoja. Järven luusua oli piirretty lähelle nykyistä laskuomaa ja laskuoja yhtyi Eurajokeen nykyisestä kahtaa. Kartasto ei aina ole luotettava lähde, sillä se piirrettiin käyttäen pohjatietoina pitäjänkarttoja, joita ei aina päivitetty. Kartasta saa kuitenkin hyvän käsityksen järven ulkonäöstä ja summittaisesta koosta.
Vuoden 1934 vesijättömaan jakokartasta voidaan päätellä järven koko ja sillä sijainneet saaret kohtuullisella tarkkuudella. Jos kartaan merkityt paalutukset seurasivat entisen järven rantoja tiiviisti, voidaan järven pituudeksi mitata noin 2,5 kilometriä ja leveydeksi 850 metriä. Luoteispäässä oli pyöreän muotoinen ja 850 metriä pitkä Järvenperän lahti. Etelään työntyi 400 metriä pitkä Järvenpään lahti ja kaakkoon 400 metriä pitkä Haapalahti. Järven saaret eivät kelvanneet niittyjen pohjiksi ja ne jäivät metsäpalstoiksi. Tällaisia saaria on merkitty vesijättökarttaan ja nykyisiin karttoihin nimillä Isoluoto, Kivikari, Simonkari, Marekari, Liisankari, Samulinkari ja Pukkari.

Historia

Järvenlaskun eri vaiheista ei ole tarkkaa tietoa, mutta ensimmäinen asiakirja siihen liittyy vuonna 1811 tehtyyn päätökseen vesijättömaan jakamisesta. Asiaa on puitu myös vuosina 1838 ja 1854. Eräs tieto varmistaa kuitenkin, että järvi olisi laskettu ennen 1841. Kahden samannimisen järven kuivattaminen voi johtaa edellä virheellisiin päätelmiin aikataulun toteutumisesta. Varsinainen järvenlaskun tehokkain vaihe lienee ollut 1840-luvun jälkeen . Koska järvenlaskun jälkeiset kuivatusmenetelmät eivät olleet yhtä tehokkaita kuin nykyään, saattoi järviallas vaatia kuivuakseen useita vuosikymmeniä ja se vaati silloinkin paljon jälkityötä. Siksi ei ole hämmästyttävää, että asia otettiin taas esille vuonna 1928.
Viimeisen hakemuksen seurauksena koko järviallas jaettiin osakkaiden kesken. Jaettavaksi tuli yhteensä 3,1 hehtaaria peltoa, 152 hehtaaria niittyjä, 9,0 hehtaaria viljelyskelposta maata ja 37,9 hehtaaria metsämaita. Jaetuksi tuli noin 203 hetaaria.
Vuonna 1944 Eurajoelle asutettiin karjalaisia, joista viidelle perheelle osoitettiin 10−17 hehtaarin kylmät tilat Järvikylästä. Maa oli pääasiassa niittyä ja sitä piti alkaa muokata pelloksi, mutta sen lisäksi annettiin myös metsää. Entisenä järvenpohjana se oli kosteaa ja ojitus ja pumppaaminen eivät aluksi tuottaneet toivottua tulosta kymmeneen vuoteen. Valtion avustuksilla keskinen kuivausuoma saatiin perattua ja kuiviminen alkoi.
Szkieletor

Szkieletor (oikealta nimeltään Unity Tower, lempinimi tulee Skeletorin mukaan) on 102,5 metriä korkea rakenteilla oleva tornitalo Krakovassa, Puolassa. Siitä piti alun perin tulla Puolan kansallisen teknisen järjestön paikallinen pääkonttori (Naczelan Organizacja Techniczna eli NOT) ja sen nimeksi piti tulla NOT Tower. Talon rakennus alkoi vuonna 1975 mutta pysähtyi vuonna 1981 taloudellisten rajoitusten ja Puolaan siihen aikaan voimaan tulleen sotilaslain vuoksi. Koska keskeneräinen rakennus muistuttaa luurankoa, sille annettiin lempinimi Skeletorin, He-Manin arkkivihollisen mukaan, koska sarja oli siihen aikaan suosittu Puolassa.

Oikeudellinen kiista

Viime aikoina monet sijoittajat ovat esittäneet kiinnostusta rakennuksen korjaamiseen, mutta sen on estänyt rakennuksen tontin mutkikas oikeudellinen tilanne ja rakennuksen purun tai korjauksen korkea hinta. Rakennuksen omistaa osittain TreiMorfa Project. Pitkä keskustelu sen mahdollisesta tulevasta käytöstä uusien suunnitelmien mukaan katkesi oikeuden päätöksellä joulukuussa 2011 sen uuden suunnittelijatiimin oikeudellisten ongelmien vuoksi.
Rakennus sijaitsee Mogilskie-liikenneympyrän (Rondo Mogilskie) ja Krakovan taloudellisen yliopiston lähellä. Se on Krakovan toiseksi korkein rakennus K1:n jälkeen lukuun ottamatta antenneja (standardimääritelmä). Rakennus on tällä hetkellä rakenteilla.
Dynaaminen paine

Fysikaalinen merkitys

Dynaaminen paine liittyy läheisesti hiukkasen liike-energiaan, sillä molemmat ovat suoraan suhteessa hiukkasen massaan ja nopeuden neliöön. Dynaaminen paine on yksi Bernoullin lain termeistä ja Bernoullin laki on pohjimmiltaan liikkeessä olevan fluidin energian säilymislaki.
Toinen merkittävä aspekti on se, että nopeudella v liikkuvaan kappaleeseen kohdistuva aerodynaaminen kuormitus on suoraan verrannollinen ilman tiheyteen ja nopeuden v neliöön eli se on siis suoraan verrannollinen dynaamiseen paineeseen.
Esimerkiksi ilmakehässä lentävään lentokoneeseen kohdistuvaa kuormitusta voidaan seurata tarkkailemalla dynaamista painetta ja erityisesti voidaan selvittää milloin on sen maksimi. Aerodynaamisen kuorman maksimia nimitetään usein max Q:ksi (q on dynaamisen paineen tunnus englanniksi) ja se on kriittinen parametri esimerkiksi avaruusalusten laukaisussa.
Monarca (1756)

Valmistus

Alus tilattiin Ferrolista ja laskettiin vesille vuonna 1756.

Palvelus

Espanjan ja Britannian välinen sota alkoi kesäkuussa 1779. Alus osallistui 16. tammikuuta 1780 Cabo de São Vicenten taisteluun, jossa se vallattiin. Alus rekisteröitiin ja nimettiin HMS Monarcaksi 20. huhtikuuta. Alus varustettiin Portsmouthissa 7. toukokuuta - 19. syyskuuta, mikä maksoi 15 338 puntaa 18 shillinkiä.
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa ensimmäisenä päällikkönään John Gell. Alus lähti 29. marraskuuta Hoodin mukana Länsi-Intiaan, mistä se lähti Itä-Intiaan 18. huhtikuuta 1781. Alus saapui määränpäähänsä 3. lokakuuta. Alus osallistui Sadrasin taisteluun 17. helmikuuta 1782, Providienin taisteluun 12. huhtikuuta, Negapatamin taisteluun 6. heinäkuuta, Trincomaleen taisteluun 3. syyskuuta ja Cuddaloren taisteluun 20. kesäkuuta 1783 ennen kuin se lähti kotimatkalle.
Alus poistettiin palveluksesta kesäkuussa 1784. Alus tarkastettiin heinäkuussa 1791 Portsmouthissa, minkä jälkeen se myytiin 13. lokakuuta 1 061 punnalla.
Aukusti Koivisto (kansanedustaja)

Aukusti Koivisto. ent. Leppämäki, (6. kesäkuuta 1884 Seinäjoki – 23. marraskuuta 1956 Kemi) oli suomalainen poliitikko, ammatiltaan veturinkuljettaja. Hän oli Suomen sosialistisesta työväenpuolueesta valittu kansanedustaja Oulun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1922–1923 
Koivisto oli veturityömies ja veturinkuljettaja Valtionrautateillä Seinäjoella, Oulussa ja Kemissä 1901–1922, Kemin osuuskaupan varastomies, veturinkuljettaja Elisenvaaran varikolla Hiitolassa 1937–1940, veturinkuljettaja Kemissä 1940–1951.
Hän oli Kemin maalaiskunnan kunnanvaltuustossa.
Koivisto vangittiin poliittisista syistä 1923.
Jasper Patrikainen

Seuraura

Patrikainen on Pelicansin oma kasvatti. Hän pelasi kaudesta 2017–2018 suurimman osan seuran B-nuorissa, mutta Patrikainen nousi kevätkaudella kuitenkin Pelicansin A-nuorten vastuunkantajaksi, kun Sami Suni siirtyi Mestis-joukkue Heinolan Peliittojen vahvuuteen. Patrikainen pelasi A-nuorissa 12 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua. Kaudella 2018–2019 hän jatkoi joukkueen selkeänä ykkösmaalivahtina. Patrikainen valittiin A-nuorten SM-liigan syyskuun kuukauden pelaajaksi. Hänet palkittiin kauden päätteeksi koko sarjan parhaana maalivahtina Jorma Valtonen -palkinnolla sekä valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Patrikainen debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan kahdeksan ottelua lainalla Heinolan Peliittojen Mestis-joukkueessa. Hän puki kauden aikana Pelicansin paidan myös kolmeen SM-liigaotteluun, mutta Patrikainen ei saanut kuitenkaan peliaikaa.
Toukokuussa 2019 Patrikainen teki Pelicansin kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän lähti kauteen 2019–2020 niin ikään joukkueen kolmosmaalivahtina Tomi Karhuselle ja Atte Tolvaselle. Patrikainen aloitti kautensa Peliittojen Mestis-joukkueessa. Hän sai Pelicansissa tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa runkosarjan seitsemännellä kierroksella 2. lokakuuta 2019 Tampereen Ilvestä vastaan, kun Patrikainen vaihdettiin joukkueensa maalille kolmanteen erään Ilveksen johtaessa ottelua lukemin 1–5. Hän torjui erän aikana seitsemän kertaa ja päästi yhden maalin. Pelicans hävisi ottelun lopulta lukemin 2–7.

Muuta

Patrikainen valmistui merkonomiksi Koulutuskeskus Salpauksesta keväällä 2019.
Mandoliini (leikkuri)

Mandoliini on käsikäyttöinen keittiötyökalu, tasoleikkuri. Mandoliini koostuu terästä ja kahdesta tasosta, joita liikuttamalla voidaan leikata esimerkiksi vihanneksia tai juureksia. Leikkuupaksuus on säädettävissä.
Nimensä laite on saanut leikkurin käyttäjän kädenliikkeestä, joka muistuttaa mandoliinin soittajaa.
Pierre Lechantre

Ura

Lechantre aloitti pelaajauransa LOSCin keskikentällä 1968. Hän pelasi urallaan useissa eri ranskalaisseuroissa edustaen pisimpään (1970–1975) FC Sochaux'ta, jonka paidassa hän pelasi Coupe de Francen välierissä kahteen otteeseen ja pääsi pelaamaan myös UEFA Cupia. Kaikkiaan Lechantre edusti Sochaux'ta 211 ottelussa. Sochaux'sta hän siirtyi AS Monacoon ja vaihtoi sittemmin seuraa lähes joka kaudelle. Lechantre lopetti uransa Paris FC:ssä 1987.
Valmennusuransa Lechantre aloitti Paris FC:ssä heti pelaajauransa lopettamisen jälkeen vuonna 1987. Hän luotsasi seuran Pariisin aluemestariksi 1988 ja seuraavalla kaudella Ranskan amatööriliigan CFA1:n hopealle. Viiden Paris-kauden jälkeen Lechantre siirtyi AS Le Perreux'n valmentajaksi.
Ranskan ulkopuolelle Lechantre siirtyi vuonna 1999, kun hänestä tuli Kamerunin maajoukkueen päävalmentaja. Lechantren nimi nousi laajempaan tietoisuuteen, kun hän johdatti Kamerunin Afrikan mestariksi 2000. Hän jatkoi päävalmentajana kohti MM-kisoja 2002, mutta kehno menestys valmistavassa FIFA Confederations Cupissa 2001 johti potkuihin ennen lopputurnausta. 
Kamerun-potkujensa jälkeen Lechantre valmensi Qatarin maajoukkuetta ja eteni joukkueineen Persianlahden cupin finaaliin 2002. Maajoukkuepesti päättyi vuonna 2003 ja sen jälkeen hän toimi lyhyen aikaa Al-Ahlin ja Al-Sailiyan valmentajana, kunnes palasi maajoukkuetasolle Malin päävalmentajaksi. 
Mali-pestinsä jälkeen Lechantre valmensi Marokossa ja Tunisiassa. Kaudella 2009/10 hän valmensi Club Africainin Tunisian mestaruushopealle, mutta sai potkut huhtikuussa seura pudottua Afrikan Mestarien liigasta.  Kesällä 2010 hän siirtyi CS Sfaxien'n valmentajaksi ja luotsasi seuran Afrikan Confederation Cupin finaaliin. Hän sai potkut seurasta joulukuussa 2010. 
Lechantre palasi valmennustehtäviin maaliskuussa 2012 qatarilaisen Al-Arabin päävalmentaja. Pesti jäi lyhyeksi, kun hänestä tuli yllättäen huhtikuun lopussa Senegalin maajoukkueen uusi päävalmentaja.  Lechantre ei kuitenkaan koskaan aloittanut Senegalin valmentajana, sillä sopimus kariutui toukokuussa liiton ja Lechantren välisiin erimielisyyksiin työolosuhteista.  Maajoukkuepestin kariuduttua Lechantre palasi Al-Arabin päävalmentajaksi.  Hän sai kuitenkin potkut huonojen tulosten vuoksi jo syyskuussa 2012. 
Tammikuussa 2016 Lechantresta tuli Kongon maajoukkueen päävalmentaja.  Pesti päättyi potkuihin marraskuussa 2016 heikkojen tulosten vuoksi.
Tammikuussa 2018 Lechantresta tuli tansanialaisen Simban päävalmentaja.
EPICA

EPICA (lyhenne sanoista European Project for Ice Coring in Antarctica) on monikansallinen eurooppalainen jääkairausprojekti Antarktiksella. Sen päätavoite on dokumentoida antarktisesta jäästä saatavaa ilmastollista tietoa kairaamalla ja analysoimalla kahta jääkairausnäytettä ja vertaamalla niitä Grönlannista otettuihin näytteisiin (GRIP ja GISP). Näytteistä saadaan tietoa ilmastoherkkyydestä ja viime jääkaudella tapahtuneista äkillisistä muutoksista ilmastossa.
Vuonna 2008 hanke sai tutkimuksistaan Descartes -palkinnon.
Alex Tagliani

Alexandre "Alex" Tagliani (s. 18. lokakuuta 1973 Lachaie, Quebec) on kanadalainen kilpa-autoilija.
Tagliani on vuodesta 2000 lähtien ajanut IndyCar-sarjassa ja sen edeltäjässä ChampCar-sarjassa. ChampCarissa hän on voittanut yhden kilpailun kaudella 2004.
Kaudella 2001 Saksan osakilpailussa Lausitzringillä Tagliani törmäsi täydellä vauhdilla radalla poikittain olleeseen Alex Zanardin autoon. Onnettomuuden seurauksena Zanardin molemmat jalat jouduttiin amputoimaan.
IndyCarin lisäksi Tagliani on kilpaillut myös NASCARin alemmissa luokissa, sekä muutaman kilpailun ajan V8 Supercars -sarjassa Australiassa.
Aurélien Chedjou

Seurajoukkueura

25. toukokuuta 2013 Chedjou siirtyi turkkilaisseura Galatasarayhin nelivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin 6,3 miljoonan euron siirtokorvaus.
Gustave Courbet

Elämäkerta

Ornansissa, Doubs'ssa rikkaaseen perheeseen syntynyt Courbet haki omaa tyyliään ja matka Hollantiin 1847 vahvisti hänen käsitystään, että taiteilijan tuli kuvata elämää ympärillään, kuten Rembrandt, Hals ja muut hollantilaismestarit olivat tehneet. Pariisin salonki hylkäsi Courbet'n varhaiset työt, jotka esittivät häntä itseään koiransa kanssa ja piippua polttavaa miestä, mutta nuoremmat kriitikot arvostivat hänen töitään ja vuoteen 1849 mennessä Courbet'sta oli tullut kuuluisa.
Courbet'n tärkeimpiin töihin kuuluu Hautajaiset Ornansissa, öljyvärimaalaus hänen isosetänsä hautajaisista 1848. Teos, jossa aitoa hautajaisväkeä käytettiin malleina, herätti paljon kohua kriitikoiden ja yleisön keskuudessa. Se on valtavan suuri (n. 3 * 7 metriä) ja esittää tavanomaisen tapahtuman skaalassa, joka aiemmin oli tarkoitettu uskonnollisiin ja kuninkaallisiin aiheisiin. Yleisö alkoi kiinnostua realismista ja romantiikan ylenpalttinen ja dekadentti fantasiointi alkoi menettää suosiota. Courbet itse sanoi: "hautajaiset Ornansissa merkitsivät romantiikan hautajaisia". 
Courbet liitti realismin sosialismiin ja saatuaan kuuluisuutta, pyrki ajamaan demokraattisia ja sosialistisia aatteita kirjoittamalla poliittisia esseitä. 
Courbet julkisti monumentaalisen L‘Atelier du Peintre-maalauksen Salon des Refusés'ssä 1855. Se oli allegoria hänen elämästään taiteilijana. 1860-luvun loppupuolella Courbet maalasi yhä eroottisempia töitä, jotka kulminoituivat naisen sukupuolielimiä esittävään Maailman alkuperään (1866). Töitä kiellettiin esittämästä julkisesti ja 1870 Courbet perusti Fédération des artistes-ryhmän, joka vastusti taidesensuuria. Ryhmään kuuluivat muun muassa André Gill, Honoré Daumier, Jean-Baptiste Camille Corot, Eugène Pottier, Jules Dalou ja Manet.
Courbet sai suosiota hallintoa vastustavien keskuudessa kieltäydyttyään ottamasta vastaan Napoleon III:n myöntämää kunniamerkkiä, ja vuoden 1871 vallankumouksellinen Pariisin kommuuni asetti hänet vastaamaan Pariisin taidemuseoista. Vallankumouksen jälkeen hänen katsottiin osallistuneen Place Vendômen voitonpylvään tuhoamiseen, josta hän sai vankeustuomion syyskuussa 1871. Ranskan uusi presidentti Patrice de Mac-Mahon halusi vuonna 1873 pystyttää pylvään uudelleen, ja Courbet’ta vaadittiin maksamaan kustannukset. Hän muutti Sveitsiin välttääkseen vararikon. Courbet kuoli La Tour du Peilzissä Sveitsissä raskaan juomisen aiheuttamaan maksasairauteen 58-vuotiaana 31. joulukuuta 1877.
Yhdystie 2640

Yhdystie 2640 on tie, joka kulkee Luvian Kuussaarikosta saman kunnan alueella sijaitsevaan Väipäremäkeen. Tien pituus on 4 kilometriä.

Tien kulku

Tie saa alkunsa Valtatien 8 ja Eurooppatien 8 risteyksestä Kuussaarikon kylänosan itäisiltä laitamilta. Sieltä tie kulkee ensin Kuussaarikon läpi, jonka jälkeen se sivuuttaa esimerkiksi Luvian jäähallin ja koulun, saapuen sen jälkeen Niementien risteykseen. Risteyksessä tie kääntyy koilliseen ja saapuu välittömästi Luvian keskustaan, jossa se ohittaa esimerkiksi Kuivalahdentien ja kirkon. Keskustan kaava-alueen jälkeen tie jatkuu koilliseen vielä noin 1,5 kilometrin verran, päättyen lopulta Valtatien 8 ja Eurooppatien 8 risteykseen Väipäremäkeen.
Tien osoitenimenä on Kuussaarikosta Niementien risteykseen saakka Yhdystie ja lopun matkan ajan Kirkkotie.
Piraattiahven

Koko ja ulkonäkö

Piraattiahven on pienikokoinen kala ja suurimmillaan se voi kasvaa 13–14 cm pitkäksi. Yleensä se jää alle 10 cm pitkäksi. Lajin naaraat ovat koiraita kookkaampia. Ruumiinrakenteeltaan piraattiahvenet muistuttavat ahventa, mutta niillä on vain yksi selkäevä, jossa on 3 piikkiä ja 7 pehmyttä ruotoa. Kiduskannessa on terävä piikki. Piraattiahventen kylkiviiva ei ole täysin kehittynyt. Piraattiahvenen suu on kookas ja alaleuka työntyy hieman yläleukaa pidemmälle. Piraattiahventen poikasilla peräaukko sijaitsee peräevän takana, mutta kalan kasvaessa peräaukko siirtyy kalan kurkun kohdalle. Väriltään piraattiahven on hopeanharmaa mustin pistein ja silmän alla ja pyrstössä on tumma juova.

Levinneisyys ja elintavat

Piraattiahvenella on 2 alalajia. Näistä A. s. gibbosus elää Yhdysvaltain Meksikonlahden rannikon joissa, Mississippijoessa ja Suurissa järvissä. Alalaji A. s. sayanus elää itärannikolla etelässä aina Floridaan asti. Piraattiahvenen elinympäristöä ovat runsasta vesikasvillisuutta kasvavat järvet, lammet ja hitaasti virtaavat joet. Piraattiahvenet ovat yöaktiivisia ja saalistavat ravinnokseen vesihyönteisiä ja hyönteisten toukkia, pieniä äyriäisiä sekä pieniä kaloja mukaan lukien pienempiä lajitovereitaan. Lajin kutuaika on toukokuussa ja kutu tapahtuu vesikasvillisuuden jokkoon. Koiraat vartioivat aggressiivisesti hedelmöittyneitä mätimunia.
Isoampiaisyrtti

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen isoampiaisyrtti kasvaa 20–60-senttimetriä korkeaksi. Kasvi on lähes kalju. Nelisärmäinen varsi on usein monivartinen, varret ovat hoikkia ja jäykkiä. Vastakkain olevat luluisat lehdet ovat enimmäkseen ruodittomia. Lehdet ovat tasasuokkia tai suikeita, ehytlaitaisia ja laidoiltaan taakäänteisiä. Voimakastuoksuinen kukinto on lyhyt ja tiheä tähkä, joka koostuu lehtihangoissa olevista kukintoryhmistä eli valekiehkuroista. Pari alimmaista valekiehkuraa ovat tähkästä erillisiä. Valekiehkuroiden alimmat tukilehdet ovat varsilehtien kaltaisia. Kukan verhiö on 15-suoninen ja kaksihuulinen. Verhiön ylähuuli on kolmiliuskainen, keskiliuska on sivuluskoja selvästi leveämpi. Kaksihuulinen teriö on 20–30 mm pitkä, 2–3 kertaa verhiön pituinen ja väriltään sininen tai sinipunainen. Ylähuuli on kupera, kapea ja kaksiliuskainen, alahuuli on kolmiliuskainen, keskiliuska on sivuliuskoja isompi. Suomessa isoampiaisyrtti kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on nelilohkoinen lohkohedelmä.

Levinneisyys

Isoampiaisyrtti on euraasialainen laji, jonka päälevinneisyysalue ulottuu Länsi-Venäjältä Etelä-Siperian keskiosiin. Pääesiintymisalueen ulkopuolella lajia tavataan Euroopassa paikoitellen Pyreneillä, Alpeilla sekä Itä-Euroopassa Romaniasta Puolaan, Baltiaan, Venäjän Karjalaan ja Pohjois-Venäjälle. Lajia tavataan myös Norjan ja Ruotsin eteläosissa sekä Kaukasuksen alueella. Aasiassa lajia tavataan paikoitellen Keski-Aasiassa, Itä-Siperiassa sekä Pohjois-Kiinassa ja -Japanissa. Suomessa laji on harvinainen mutta vakiintunut uustulokas, jota on tavattu luonnonvaraisena Itä-Suomessa.

Elinypäristö

Luonnonvaraisena isoampiaisyrtti kasvaa muun muassa kuivilla kedoilla. Suomessa laji on viljelyjäänne, jota tavataan joskus puutarhoissa.

Käyttö

Isoanampiaisyrttiä viljellään myös koristekasvina.