google/wiki40b huggingface dataset:
Iroha

Iroha (jap. いろは歌, Iroha-uta, myös 伊呂波 tai 色葉) on japaninkielinen runo, jota on käytetty kana-tavuaakkosten järjestämiseen. Kaikki 47 tavuaakkosta esiintyvät siinä kerran, joten se on täydellinen pangrammi. Iroha on peräisin Heian-kauden alkupuolelta ja se on kirjoitettu viimeistään vuonna 1079, vaikka se lienee todellisuudessa vanhempi. Samalta aikakaudelta tunnetaan myös kaksi muuta muistiapua: Ametsuchi no uta ja Taini-uta, mutta Ametsuchi no uta on käytännössä vain sanaluettelo eikä koherentti runo, toisin kuin Iroha ja Taini-uta. Tutkijat eivät ole yksimielisiä runojen alkuperäisestä tarkoituksesta, mutta niitä käytettiin laajalti muistiapuna kana-aakkoston opettelussa. Irohan korvasi lopulta nykyisin käytössä oleva gojūon-järjestelmä Meiji-kauden keskivaiheilla.

Historia ja merkitys

Irohan laatijaa ei tunneta. Perinteisesti sen kirjoittajana on pidetty munkki Kūkaita (k. 835), jonka nimiin on laitettu myös hiragana-aakkoston kehittäminen, mutta Irohan edustama fonologinen järjestelmä on paljon myöhemmältä ajalta, noin 150 vuotta Kūkain kuoleman jälkeen: koska runossa ei ole erillisiä merkkejä tavuille ”e” ja ”ye”, se lienee laadittu noin vuoden 950 jälkeen; myös imayō-runomuodon käyttö on osoitus myöhemmästä alkuperästä. Irohan on myös sanottu olevan mukaelma buddhalaisen Daihatsu nehangyō -sūtran jakeesta. Ensimmäinen tunnettu maininta Irohasta on teoksessa Konkōmyō saishōō kyō ongi vuodelta 1079. Iroha korvasi nopeasti muut muistirunot ja sitä käytettin yleisesti kana-aakkosten opetteluun Heian-kauden loppupuolelta lähtien. Koska saman tavun kirjoittamiseen saatettiin useinkin käyttää monia erityyppisiä kanamerkkejä, Irohan kaltaisille akkostoille oli tarvetta. Samalla Iroha edisti japanin kielen ortografian selkiytymistä.
Irohan ja sen käytön yleistymisen merkitys japanin kielen ja kirjoituksen kehitykselle oli ratkaiseva. Sillä oli huomattava rooli lukutaidon leviämisessä, sillä se oli muuttumattomana ja pienenä kirjainluettelona suurien ihmisjoukkojen opittavissa. Se määritteli vielä nykyäänkin käytössä olevat 47 kirjaintyyppiä, lukuun ottamatta myöhemmin lisättyä kirjainta ”n”, ja se myös varmisti periaatteen, jonka mukaan seion- ja dakuon-äänteille ei ole erillisiä kirjaimia (esimerkiksi ”ka” vs. ”ga”) . Sillä oli joitakin huonoja puolia: koska Iroha-äännejärjestelmä säilyi muuttumattomana, se ei pysynyt puhutun kielen äännemuutosten tahdissa ja ajan kuluessa kirjoitettu ja puhuttu kieli loittonivat toisistaan.
Irohaa käytettiin myös länsimaisten aakkosten tavoin. Sitä hyödynnettiin esimerkiksi luetteloissa ja sanakirjoissa sisällön järjestämiseksi. Varhaisimmat Irohaa käyttävät sanakirjat laadittiin jo Heian-kauden loppuvaiheilla: niistä ensimmäinen on Iroha jiruishō, joka kirjoitettiin vuosien 1144–1181 välillä.
Tommy Lindholm

Pelaajaura

Lindholm on alun perin PIF:n kasvatteja, jossa hän debytoi myös aikuisten tasolla. Vuonna 1965 hän siirtyi Suomensarjan TuToon, jossa hän pelasi huippukauden tehden 24 maalia ja nousten myös Suomen maajoukkueeseen ennen ensimmäistäkään ottelua maan korkeimmalla sarjatasolla.  Seuraavaksi kaudeksi Lindholm vaihtoi kaupungin sisällä Turun Palloseuraan, jossa myös maaliverkot heiluivat ahkerasti. Kolmen kauden aikana Lindholm pelasi 60 Mestaruussarjan ottelussa ja teki 55 maalia. Hän oli kausina 1967 ja 1968 kahdesti peräkkäin Mestaruussarjan maalikuningas sekä voitti jälkimmäisenä kautena myös Suomen-mestaruuden. 
Tämän jälkeen vuonna 1969 Lindholm teki osin opiskeluiden takia kuitenkin kohusiirron Suomensarjassa vahvasti panostaneeseen HIFK:hon, joka jyräsikin sarjansa etelälohkossa näytöstyyliin ja ansaitsi myös karsintasarjassa paikan ylöspäin. Kaudeksi 1971 hän puolestaan vaihtoi Helsingin tähtirinnat  Lahden Reippaaseen. Saman vuoden syksyllä Lindholmista tuli ensimmäinen suomalainen ammattilaispelaaja Turkissa, kun hän siirtyi maineikkaaseen Beşiktaşiin. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan 10 maalia, mutta kärsi myöhemmin taklauksesta saadusta polvivammasta. 
Istanbulista Lindholm palasikin vuonna 1973 jälleen Turkuun TPS:aan, jota nyt toisella kerralla hän edusti viisi kautta toimien kaudella 1978 myös valmentajana. Vaikeudet polven kanssa näkyivät kuitenkin miehen tehoissa eikä maaleja syntynyt enää totuttuun tahtiin. Vuosina 1979–1981 Lindholm jäähdytteli vielä Turun Pallossa ja Pargas IF:ssa. 
Kaiken kaikkiaan Lindholm pelasi SM-tasolla 213 ottelua, joissa hän teki 101 maalia.

Valmennusura

Pelaajauransa jälkeen Lindholm toimi valmentajana ja haki jo varhain vaikutteita Ruotsista, mistä kertoi hänen omaksuma aluepelitaktiikka. Suurinta menestystä valmentajana hän saavutti TPS:ssa, jossa hän toimi jo kauden 1978 apuvalmentajana ja sittemmin kausina 1986–1988 ja 1991 päävalmentajana, kun joukkue voitti Suomen Cupin. Tämän lisäksi Lindholmin eräs suurista tähtihetkistä oli vierasvoitto San Sirolla lokakuussa 1987 UEFA Cupin ottelussa Milanon Interiä vastaan, vaikka lopulta Inter menikin otteluparista jatkoon. Vuonna 1989 Lindholm toimi puolestaan IK Bragen valmentajana Ruotsin Allsvenskanissa. 
Lindholm nimitettiin Suomen maajoukkueen päävalmentajaksi vuoden 1992 lopulla Jukka Vakkilan erottua tehtävästä. Lindholmin aika ei myöskään ollut järin menestyksekäs ja hän jätti maajoukkueen Suomen hävittyä kaksi ensimmäistä EM-karsintaotteluaan. Kaudella 1996 Lindholm valmensi HJK:ta, josta hän kuitenkin sai potkut kesken kauden. Tämän jälkeen Lindholm ei ole toiminut huipputason valmennustehtävissä.
Koulutukseltaan liikunnanopettaja oleva Lindholm on aktiivivalmennusuransa jälkeen toiminut Turun ammattikorkeakoulun urheiluvalmennuksen lehtorina.
Kinkomaan sairaala

Kinkomaan sairaala oli Muuramen kunnan Kinkomaan kylässä sijaitseva 1930-luvulla Keski-Suomen tuberkuloosipiirin keskusparantolaksi rakennettu sairaala vuoteen 2008 saakka. Sairaala toimi myös sodassa haavoittuneiden keuhkoparantolana, mistä johtuen kylä on usein merkitty sodassa kaatuneiden kuolinpaikaksi. Sairaala oli aikoinaan Muuramen kunnan suurin työllistäjä. 
Myöhemmin sairaala kuului Keski-Suomen sairaanhoitopiirin kuntayhtymälle, ja sen tiloissa toimi useita sairaanhoitopiirin yksiköitä, kuten keuhkosairauksien ja allergologian yksikkö, poliklinikka, ihotautien osasto sekä laboratorioyksiköitä.
Sairaalan etupihalla on kuvanveistäjä Kauko Räsäsen vuonna 1991 tekemä Marjatta-pronssiveistos.

Alueen nykytila

Kinkomaan vanha sairaala-alue rakennuksineen siirtyi vuonna 2008 Kiinteistö Oy Kinkomaan Vitapoliksen omistukseen ja on tunnettu nykyään Vitapolis nimellä. Kiinteistöyhtiön omistavat Jykes Kiinteistöt Oy (40 %), Keski-Suomen sairaanhoitopiiri (40 %) ja Muuramen kunta (20 %). Samassa yhteydessä osa Keski-Suomen Sairaanhoitopiirin toiminnoista siirtyi Keskussairaalaan. Päärakennus on museoviraston suojelema, ja Kinkomaan sairaala-alue on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Nykyisiin toimintoihin kuuluvat kuntoutus- ja apuvälinepalvelut, hoitokoti- ja hoivapalvelut, tutkimus- ja kehitystoiminta, sekä laboratoriopalvelut. Vitapoliksen alueella on kolme hoivakotia, joissa yhteensä noin 150 asukaspaikkaa. Päärakennuksessa toimii myös Vitapoliksen asiakaspalvelupiste, päiväkoti ja lounasravintola.

Joukkoliikenne

Jyväskylän seudun joukkoliikenteen lähimmät pysäkit ovat Kinkomaantiellä noin kahdeksansadan metrin päässä Vitapoliksesta. Siellä liikennöivät linjat 16, 16M ja 21. Kinkomaan sairaalan (Vitapolis) pysäkillä käynti loppui 6. kesäkuuta 2016.
Judy Blume

Judith "Judy" Blume, o.s. Sussman, (s. 12. helmikuuta 1938 Elizabeth, New Jersey, Yhdysvallat) on amerikan-juutalainen nuortenkirjailija. Hänen kirjojaan on painettu noin 70 miljoonaa kappaletta, ja niitä on käännetty yli kolmellekymmenelle kielelle. Useat hänen teoksensa ovat joutuneet Yhdysvaltojen etelävaltioissa sensuurin hampaisiin muun muassa roisin kielenkäytön ja seksuaalisten kuvauksien vuoksi.

Yksityiselämä

Judy avioitui 1959 John M. Blumen kanssa. Vuonna 1961 heille syntyi tytär Randy Lee ja vuonna 1963 poika  Lawrence Andrew. Pari erosi 1976 Vielä samana vuonna hän avioitui Thomas A. Kitchensin kanssa. He erosivat 1979. Vuonna 1987 hän avioitui George Cooperin kanssa.
Impedanssi

Kaiuttimen impedanssi

Kaiuttimen impedanssilla kuvataan kuormaa, jonka kaiutin muodostaa vahvistimelle. Mitä pienempi on kaiuttimen impedanssi sitä enemmän vahvistimelta vaaditaan virranantokykyä. Tavallisia nimellisarvoja kaiuttimille ovat 4 ja 8 ohmia.
Vahvistimille ilmoitetaan yleensä siihen kytkettäviltä kaiuttimilta vaadittava minimi-impedanssi.  Kaiuttimien impedanssin tulee olla vähintään minimi-impedanssin suuruinen, mutta se voi olla suurempikin.  Tällöin vahvistimesta ei saada täyttä tehoa.

Elektronisten laitteiden tulo- ja lähtöimpedanssit

Hifi-laitteiston tuloliitännät (AUX IN, TAPE IN) ovat yleensä suhteellisen suuri-impedanssisia, luokkaa 100 kΩ, ja lähtöliitännät (AUX OUT, TAPE OUT) pienempi-impedanssisia, muutamia kilo-ohmeja.  Kaiutinliitännän lähtöimpedanssi on hyvin pieni, joten kaiutinlähtöä on varottava oikosulkemasta - muuten virta voi kasvaa hyvin suureksi ja rikkoa vahvistimen.

Kaapelin impedanssi

Radiotaajuuisia signaaleita siirrettäessä tärkeäksi muodostuu käytetyn koaksiaalikaapelin tai parikaapelin impedanssi.  Signaali siirtyy mahdollisimman vähä-häviöisenä ja puhtaana kun kaapelin ja sen päihin liitettyjen laitteiden impedanssit on sovitettu yhteen, eli on toteutettu impedanssisovitus.
Westerland

Sijainti

Westerland sijaitsee Syltin saarella, Jyllannin niemimaan länsirannikolla. Westerland on noin 70 kilometriä länteen Flensburgista ja 190 kilometriä luoteiseen Hampurista.

Talous

Westerland on Syltin saaren taloudellinen ja hallinnollinen keskus. Liikenne Syltin saarelle ja saarelta tapahtuu valtaosin Westerlandin kautta; siellä on saaren ainoa lentoasema ja se on junayhteyden pääteasema. 
Westerlandin ja koko Syltin saaren talous perustuu matkailuun. Westerlandissa on noin 26 000 matkailijoille tarkoitettua vuodepaikkaa, lähinnä loma-asunnoissa ja hotelleissa. Paikkakunnalla yöpyy vuosittain yli 400 000 matkailijaa, joka on lähes puolet saarella vuosittain käyvistä 900 000 matkailijasta.
Anders Nevalainen

Anders Juhaninpoika Nevalainen, (1858 Pielisjärvi - 1933 Terijoki) oli suomalainen kultaseppä, joka työskenteli Fabergélla. 
Hän aloitti uransa olemalla oppipoikana niin Suomessa kuin Pietarissa vuonna 1874. Hän meni naimisiin Maria Karolina Liljerotin kanssa vuonna 1884. Heillä oli viisi lasta, joista yksi oli kellontekijä Arvid Nevalainen. Hän aloitti Pietarissa työskentelyn August Holmströmin koruateljeessa. Nopeasti hän eteni työpajan johtoon ja alkoi tehdä Fabergélle tuotteita. Hänen työpajansa teki Fabergélle hopeakoristeisia kehyksiä koivusta ja lakkatöistä, hopeisia ja kultaisia savukerasioita sekä kullattuja hopeisia emalirasioita. Hänen hopeamerkkinsä oli A.N useasti K.Fabergé-merkin vieressä. Perhe palasi Suomeen Venäjän vallankumouksen jälkeen 1917.
Parmigiano-Reggiano

Parmigiano-Reggiano (parmesaani) on italialainen pitkään kypsytetty kova juusto. Juusto valmistetaan pastöroimattomasta lehmänmaidosta, ja sen kypsytysaika vaihtelee laadun mukaan 12–40 kuukauden välillä. Parmesaanit ovat suurikokoisia: kokonainen juustokiekko painaa 24–40 kg. Parmesaani on tärkeä raaka-aine monessa italialaisessa ruoassa, etenkin pastoissa. Se toimii hyvin myös sellaisenaan pöytäjuustona. Parmesaani on yksi länsimaisen keittiön käytetyimmistä juustoista.
Parmesaanilla on EU:n alkuperänimisuoja, ja sitä saa valmistaa vain Parman, Reggio Emilian, Modenan, Bolognan ja Mantovan maakunnissa.

Historia

Perimätiedon mukaan parmesaani kehitettiin keskiajalla Bibbianossa Reggio Emilian maakunnassa. Juuston tuotanto levisi pian myös Parman ja Modenan alueille. Historialliset asiakirjat kertovat juuston olleen jo 1200–1300-luvuilla hyvin samankaltaista kuin nykyään. Kirjailija Giovanni Boccaccio ylisti parmesaania jo vuonna 1348, ja Decameronessa hän kirjoittaa parmesaanista tehdystä vuoresta.
Oulun koulu

Oulun kouluksi tai Oulun koulukunnaksi kutsutaan arkkitehtuurin koulukuntaa tai liikettä, joka syntyi Oulun yliopiston arkkitehtiosastolla 1970-luvun puolivälissä. Koulukunnan syntyyn liitetään usein professori Reima Pietilän nimi, koska hän oli liikkeen alkuaikoina Oulun arkkitehtiosaston professorina.
Oulun koulu etsi vaihtoehtoja 1970-luvulla vallinneeseen modernistiseen arkkitehtuuriin. Liikkeestä voi erottaa kolme suuntausta, jotka toistuvat useimmissa koulukunnan nimeen laskettavissa rakennuksissa. Parhaiten se tunnetaan regionalistisesta punatiiliarkkitehtuuristaan. Yksi osa liikettä olivat karelianismiin ja kansallisromantiikkaan pohjautuvat puurakennukset. Kolmas suuntaus oli kansainvälisen postmodernistisen tyylin seuraaminen.
Jaroslava Švedova

Tennisura

Helmikuussa 2007 Švedova pääsi finaaliin Bangalore Openissa voittamalla Sania Mirzan puolivälierässä 6–7 (2–7), 6–4, 6–4. Finaalissa hän voitti ykköseksi sijoitetun Mara Santangelon 6–4, 6–4 ja voitti ensimmäisen WTA–turnauksensa. Miami Mastersissa hän voitti toisella kierroksella Ana Ivanovićin 7–5, 6–4. Kolmannella kierroksella hän hävisi Tathiana Garbinille 4–6, 6–3, 6–2.
Elokuussa 2008 ITF–turnauksen Monterreyssa voittaen Magdaléna Rybárikován finaalissa 6–4 6–1. Viikon päästä hän pääsi karsintojen kautta mukaan US Openiin, mutta hävisi 1. kierroksella Agnieszka Radwanskalle 4–6, 2–6.
Vuonna 2009 hän selviytyi pääsarjaan Ranskan avoimissa voittamalla karsintojen 1. kierroksella Shenay Perryn 6–4, 6–4, Angela Haynesin toisella kierroksella 6–1, 6–2 ja Elena Baltachan viimeisellä karsintakierroksella 6–2, 6–2. Pääsarjassa hän voitti Kaia Kanepin ja Arantxa Rusin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Maria Sharapovalle 6–1, 3–6, 4–6. Vuoden 2009 Wimbledonin tennisturnauksessa hän voitti 1. kierroksella Monica Niculescun 6–1, 6–0, mutta hävisi toisella kierroksella 6–3, 2–6, 4–6 Melanie Oudinille.
US Openissa 2009 hän otti isoimman voittonsa voittamalla maailmanlistan sijalla viisi olleen Jelena Jankovićin 6–3, 6–7(4), 7–6(6).
Švedova jatkoi hyviä pelejään Miamissa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Ajla Tomljanovićin 6–7(1), 7–6(3), 7–5, toisella kierroksella Sabine Lisickin 3–6, 1–0 luov. ja kolmannella kierroksella sijoittamattoman Andrea Petkovicin 6–0, 5–7, 7–5. Neljännellä kierroksella hän hävisi Agnieszka Radwanskalle 6–1, 6–4.
Barcelona Openissa Švedova voitti Anabel Medina Garriguesin 6–1, 6–4, Maria Kirilenkon 4–6, 6–2, 6–2, Iveta Benešován 6–4, 6–4, kunnes hävisi semifinaalissa Francesca Schiavonelle.
Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella Švedova voitti kahdeksanneksi sijoitetun Agnieszka Radwanskan toisella kierroksella ja pääsi puolivälieriin voittamalla Jarmila Grothin neljännellä kierroksella. Puolivälierän hän hävisi maailmanlistan neloselle, Jelena Jankovicille luvuin 7–5, 6–4. Wimbledonissa 2010 hän voitti Polona Hercogin, mutta hävisi toisella kierroksella Regina Kulikovalle.
Wimbledonin tennisturnauksen kolmannella kierroksella 2012 Švedova kukisti Sara Erranin ottelussa, jonka ensimmäisessä erässä Švedova voitti kaikki pallot. Tämä oli ensimmäinen kerta Grand Slam -turnausten historiassa, kun pelaaja on kyennyt ”kultaiseen erään” (engl. golden set) eli pelaamaan erän häviämättä vastustajalle ainoatakaan palloa.
Rostislav Olesz

Ura

Olesz pelasi ensimmäiset Extraliigan ottelunsa jo 15-vuotiaana kaudella 2000–2001, jolloin hän pelasi kolme ottelua antaen niissä yhden syöttöpisteen. Ensimmäinen täysi kausi Oleszille oli 2002–2003, jolloin hän teki 40 ottelussa tehot 6+3=9. Olesz haki myös muutaman ottelun pelituntumaa Tšekin toiseksi korkeimmalta sarjatasolta, 1. Národní Hokejová Ligasta. Kausi 2003–2004 jäi hänellä 35 ottelun, kun hän loukaantui saatuaan mailasta päähänsä. Kesän 2004 varaustilaisuudessa Florida Panthers varasi hänet NHL:ään. Kaudeksi 2004–2005 Olesz siirtyi HC Sparta Prahan riveihin.
Kaudeksi 2005–2006 Olesz siirtyi Florida Panthersiin. Hän pelasi tulokaskautensa kokonaan ylhäällä ja teki 59 ottelussa tehot 8+13=21. Seuraavalla kaudella Olesz teki yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 11+19=30. Hän kuitenkin pelasi kauden aikana myös neljä ottelua AHL-joukkue Rochester Americansissa, muttei ole sittemmin saanut enää farmikomennuksia. Oleszin kautta 2007–2008 pilasi rannevamma, jonka takia hän pystyi pelaamaan vain 56 ottelua. Kesäkuussa 2008 Olesz teki pitkän kuuden vuoden mittaisen jatkosopimuksen Panthersin kanssa. Sopimus tuo hänelle 3,125 miljoonaa dollaria kaudessa. Olesz pelasi kuitenkin vain 37 ottelua loukkaantumisen takia kaudella 2008–2009.
Yhteensä Olesz pelasi Panthersissa kuusi kautta ja 349 runkosarjaottelua. Kauden 2010–2011 jälkeen hän siirtyi Chicago Blackhawksiin vaihdossa Brian Campbelliin.
Seraminmeri

Seraminmeri (indonesiaksi Laut Seram) on Tyynenmeren merialue, joka sijaitsee Seramin ja Burun välissä.
Seraminmeri on IHO:n merialuejaottelun mukaan osa Indonesialle kuuluvaa Itä-Intian saaristoa. Seraminmeri rajautuu etelässä Seramin ohella Bandanmereen, luoteessa Molukkienmereen, pohjoisessa Halmaheranmereen sekä idässä Uuteen-Guineaan ja Arafuranmereen.
Solberga (Tukholma)

Solberga on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella, ja kuuluu Älvsjön kaupunginosa-alueeseen. Nykyisin siellä on asukkaita noin 6 600. Maa-alaltaan se on 1,85 neliökilometrin suuruinen. Solberga tunnetaan muun muassa siitä, että sillä on kaksi erilaista keskusta: Kristalltorget ja Klacktorget.
Suuri osa Solbergasta sijaitsee maa-alueella, jonka Tukholman kaupunki osti 1930-luvulla muun muassa Västbergan kartanolta. Samalla tehtiin ensimmäinen asemakaava ja kaupunginosan raja-alueet vahvistettiin 1945. Nimi "Solberga" tulee 1600-luvulta peräisin olevalta pappilalta.
Nykyinen, Älvsjön aseman lähellä sijaitseva pappila on 1910-luvulta. Kappeli ja hautausmaa ovat 1800-luvun lopulta.
Ruutisalaliitto

Ruutisalaliitto (engl. Gunpowder Plot) oli katolisen ryhmän vuonna 1605 toteuttama epäonnistunut yritys surmata Englannin kuningas Jaakko I, tämän perhe sekä parlamentin edustajat. Salaliiton oli määrä räjäyttää parlamenttitalo sen vuosittaisissa avajaisissa. Salaliiton päämääränä oli protestanttisen kuninkaan syrjäyttäminen ja katolisen monarkin asettaminen valtaistuimelle. Salaliiton johtajana toimi Robert Catesby.

Tausta

Ruutisalaliitto oli vain yksi monista Jaakko I:tä vastaan suunnatuista katolisista vallastasuistamisyrityksistä; sitä edelsivät muun muassa Main Plot ja Bye Plot vuonna 1603.
Katolilaiset olivat Englannissa uskonpuhdistuksen seurauksena vainottu uskontokunta ja esimerkiksi katolisena pappina toimiminen oli kuolemanrangaistuksen uhalla kielletty. Salaliiton taustalla oli pettymys siihen, että Jaakko I jatkoi katolilaisten vainoa.

Vuosijuhlat

Monissa Kansainyhteisön maissa juhlitaan edelleen salaliiton epäonnistumista vuosittain 5. marraskuuta polttamalla kokkoja ja ampumalla ilotulitteita. Juhla tunnetaan nimellä kokkoyö tai Guy Fawkesin yö salaliittoon osallistuneen Guy Fawkesin mukaan.
Madagaskarinkutoja

Levinneisyys

Madagaskarinkutojaa tavataan luonnonvaraisena kotoperäisenä Madagaskarissa. Lajia on kuvattu hyvin yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Paljakka (Rautavaara)

Paljakka on 264 m korkea vaara ja näköalapaikka Rautavaaralla, Pohjois-Savossa. Se sijaitsee Keyritynjärven (Ala-Keyritty) länsipuolella. Vaara kuuluu korkeaan 14 km pitkään ja 1,5 km leveään vaarajaksoon Paljakka - Keyritynmäki, joka muodostaa Keyrityn kvartsiittijakson. Korkein jakson vaaroista on Keyritynmäki, 274,85 m mpy. Paljakan lakialue, kuten myös viereinen Kiparinvuori (Kiparinmäki), on laajalti paljas ja kallioinen, ja siellä kasvaa käkkyrämänniköitä. 
Vaaralta avautuu jylhiä näköaloja. Maisemaa elävöittää itäpuolella levittäytyvä Keyrittyjärvi, ja vaaralta näkee useampaan ilmansuuntaan. Vaaralla on myös Paljakka-niminen vaara-asutustila. Paljakan lakialueelta laskeutuu itäpuolelle suosittu Kiparin luonnonkelkkarata, joka on ainoa koko Suomessa.
Paljakan alue kuuluu suojeltaviin arvokkaisiin kallioalueisiin.
Janne Toriseva

Lapsena

Janne Toriseva on kertonut olleensa lapsena kiinnostunut muun muassa kirjoittamisesta, musiikista ja videopeleistä, joten piirtäminen oli vain yksi kiinnostuksen kohden monien muiden joukossa. Hän kertoi haastattelussa, että hän luki paljon sarjakuvia lapsena mikä auttoi myöhemmin työssään.
Premonstratenssit

Premonstratenssit olivat Norbert Xantenilaisen (n. 1080 – 1134) perustama hengellinen ritarikunta; hän perusti vuonna 1121 luostarin Prémontréen Pohjois-Ranskaan pappissäätiönä, jonka tehtävänä oli saarnaaminen askeettisessa köyhyydessä eläen. Hän hyväksyi augustinolaissäännön täydentäen sitä sisterssiläisten puritaanisesta luostariperinteestä ottamillaan määräyksillä. Uudet premonstratenssiluostarit, joita syntyi nopeassa tahdissa, hän organisoi Citeaux'n mallin mukaan; mutta niin suuresti kuin sisterssiläiset vaikuttivatkin premonstratensseihin, nämä olivat maailmaan aivan eri tavalla suuntautuneita. Premonstratenssit ottivat vastuun pitäjänkirkosta ja ryhtyivät työhön länsislaavien parissa; heistä tuli etenkin länsislaavien alueilla tärkeitä taloudellisessa kehityksessä, koska alkoivat viljellä viljelemättömiä alueita, joihin asettuivat asumaan.
Maja Vtič

Maja Vtič (s. 27. tammikuuta 1988 Novo mesto, Jugoslavia) on slovenialainen mäkihyppääjä.
Vtič on kilpaillut Continental Cupissa vuodesta 2004 lähtien. Hän on voittanut kolme kilpailua ja sijoittunut kolmen parhaan joukkoon yhteensä 12 osakilpailussa. Continental Cupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas kaudella 2011–2012. Maailmancupissa hän saavutti ensimmäisen palkintosijansa helmikuussa 2014 Hinzenbachissa sijoituttuaan kolmanneksi. Hän oli joulukuussa 2015 toinen Lillehammerissa sekä tammikuussa 2016 Zaōn kilpailuissa kolmas ja toinen. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Ljubnossa 13. helmikuuta 2016. Ljubnon toisessa kilpailussa hän oli toinen, samoin 19. helmikuuta 2016 Lahdessa. Almatyssa hän oli 28. helmikuuta kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas kaudella 2015–2016 sekä kuudes kausilla 2013–2014 ja 2014–2015.
Vtič osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna Oslossa 2011. Tuolloin hän sijoittui normaalimäen kilpailussa viidenneksi. Val di Fiemmessä 2013 hän oli normaalimäen 19:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli normaalimäen kilpailussa kuudes. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli normaalimäen 13:s ja sekajoukkuemäessä viides. Lahdessa 2017 Vtič hyppäsi 17:nneksi. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa 2007.
Katarzyna Kobro

Katarzyna Kobro (1898-1951) oli puolalainen kuvanveistäjä. Kobron teoksissa on käytetty runsaasti värejä ja materiaaleja. Joissakin hän on säilyttänyt eri osien luonnolliset värit lisäten mustaa ja valkoista, toisissa ovat käytössä kirkkaat perusvärit. Hän oli maailmansotien välisen ajan huomattavimpia naiskuvanveistäjiä, mutta vain pieni osa hänen teoksistaan on säilynyt. Venäläis-saksalaisten juuriensa takia hän joutui sotapakolaiseksi. Sodan jälkeen hän päätyi traumaattiseen eroon miehestään Władysław Strzemińskistä ja yksihuoltajaksi. 
Kobro osallistui yhdessä miehensä kanssa aktiivisesti puolalaisen avant-garden järjestäytymiseen a.r. -liikkeeksi 1930-luvun alussa.
Helena Lindgren

Helena Lindgren (o.s. Holopainen, s. 2. toukokuuta 1957 Helsinki) on suomalainen meikkitaiteilija, laulaja ja näyttelijä.

Ura

Helena Lindgren on Helvi ja Gunnar Holopaisen nuorin lapsi. Hänen sisaruksiaan ovat Marja-Liisa, Tuula ja Heimo. Helenan nykyiseen perheeseen kuuluu Niklas-poika ensimmäisestä avioliitosta.
Helena Lindgrenin entinen avopuoliso on Jorma Uotinen.
Lindgren on esiintynyt elokuvissa ja televisio-ohjelmissa näyttelijänä sekä viihdeohjelmien esiintyvänä vieraana. Hän on esiintynyt laulajana eri yhtyeiden kokoonpanoissa vuodesta 1994, ja oman levyn Kauneuden lähteillä hän levytti 1997.
Neitseen Marian taivaaseenottamisen katedraali

Neitseen Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali (engl. Cathedral of Saint Mary of the Assumption) on roomalaiskatolinen katedraali San Franciscossa Yhdysvalloissa, joka on San Franciscon roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan tuomiokirkko. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1967 ja katedraali otettiin käyttöön 5. toukokuuta 1971.