google/wiki40b huggingface dataset:
Stávros Niárchos

Stávros Niárchos (kreik. Σταύρος Νιάρχος, 2. heinäkuuta 1909 Ateena, Kreikka – 16. huhtikuuta 1996 Zürich, Sveitsi) oli kreikkalainen laivanvarustaja. Hän rakensi ensimmäisen niin sanotun supertankkerin ja kokosi öljynkuljetuksella valtavan omaisuuden. Hän myös perusti Hellenic Shipyards -telakan. Niárchoksen maine perustui omaisuuteen, lukuisiin avioliittoihin ja kilpailuasetelmaan Aristotélis Onásiksen kanssa.
Niárchoksen mukaan on nimetty Stávros Niárchoksen kulttuurikeskus Ateenan metropolialueella.

Perhe

Niárchos oli naimisissa useita kertoja. Ensimmäinen puoliso oli Eléni Sporídi (1946–1960), toinen Melpoméni Káppari (Melpomene Capparis, 1939–1947), kolmas Efgenía Livanoú (1947–1965), neljäs Charlotte Ford (1965–1967) ja viides Athiná ”Tína” Livanoú (1971–1974).
Niárchoksella oli viisi lasta, María Niárchou, Fílippos Niárchos, Spýros Niárchos, Konstantínos Niarchos ja Élena Niárchou (myöh. Elena Ford).
Heaven Shall Burn

Historia

Yhtye perustettiin syksyllä 1996. Tuolloin perustajajäsenet, kitaristi Maik Weichert ja rumpali Matthias Voigt antoivat yhtyeelle nimen Consense. Laulaja Marcus Bischoff ja basisti Eric Bischoff liittyivät pian yhtyeeseen. Äänitettyään toisen demon yhtye vaihtoi nimekseen Heaven Shall Burn. Bändin mukaan nimi on otettu Mardukin albumista nimeltä Heaven Shall Burn... When We Are Gathered.
Vuonna 1998 yhtye äänitti ensimmäisen EP:nsä ”In Battle There Is No Law” ja 1999 jaetun CD:n Fall Of Serenityn kanssa. Näiden julkaisujen jälkeen yhtye solmi levytyssopimuksen Lifeforce Recordsin kanssa ja julkaisi ensimmäisen LP:nsä ”Asunderin” vuonna 2000. Samana vuonna yhtye julkaisi jaetun CD:n Calibanin kanssa. Seuraava pitkäsoitto ”Whatever It May Take” ilmestyi vuonna 2002.
Vuonna 2004 yhtye vaihtoi levy-yhtiötä. ”Antigone” ilmestyi Century Median julkaisemana. Vanhaan tuotantoon verrattuna Antigonella oli enemmän melodioita ja kitaraharmonioita. Islantilainen säveltäjä, Ólafur Arnalds, loi albumille alkusoiton ja loppusoiton. Kitaristi Patrick Schleitzer jätti yhtyeen joulukuussa 2005. Schleizerin lähtö tapahtui yhteisymmärryksessä muiden jäsenten kanssa. Schleizerin paikalle otettiin Alexander Dietz, joka oli tehnyt yhteistyötä yhtyeen kanssa aiemmin.
”Deaf To Our Prayers” ilmestyi vuonna 2006. Uusin albumi, Iconoclast (Part 1: The Final Resistance) ilmestyi helmikuussa 2008.
Heaven Shall Burn oli esiintymässä Joensuun Ilosaarirockissa heinäkuussa 2008 ja tuli esiintymään Suomeen Nosturiin marraskuussa.
Leerdammer

Leerdammer on alankomaalainen lehmänmaidosta valmistettava puolikova juusto. Se tunnetaan myös nimellä Maasdammer, ja sitä valmistetaan eri puolilla Alankomaita. 
Leerdammer-kiekko on pyöreä ja painaa 6–14 kilogrammaa. Juustossa on suuria koloja ja ohut, keltainen vahakuori. Leerdammeria kypsytetään viisi viikkoa.
Leerdammerin rasvapitoisuus on 45 % kuiva-aineesta. Sen maku on raikas, mieto ja pähkinäinen. Leerdammeria nautitaan usein voileivän päällä, ja se sopii yhteen viinirypäleiden, tomaatin, pikkelssin ja oluen kanssa.
Leeds

Historia

Leeds mainitaan jo Englannin vanhimmassa maakirjassa Domesday book vuodelta 1086. Keskiajalla se oli maatalouskaupunki. Tudorien aikana siitä kehittyi merkittävä kauppapaikka ja tekstiiliteollisuuden keskus. 1800-luvulla rakennettiin kanavia ja kaupunki teollistui.

Liikenne

Leeds sijaitsee lähellä Englannin maantieteellistä keskipistettä. Moottoritie M1 yhdistää sen Lontooseen ja M62 länsirannikon Liverpooliin ja itärannikon Hulliin.
Rautateitse pääsee Lontooseen ja Southamptoniin etelässä, Birminghamiin Keski-Englannissa, Newcastleen Pohjois-Englannissa ja Edinburghiin Skotlannissa. Rautatieasemalla on 17 laituria.
Lentoasema sijaitsee lähellä Yeadonia kaupungin luoteispuolella. Leedsistä on myös suora junayhteys Manchesterin lentoasemalle.

Kulttuuri

Leeds on Lontoon lisäksi ainoa englantilainen kaupunki, jossa toimii sekä ooppera että baletti. Kaupungissa järjestetään vuosittain rock- ja indiemusiikkiin erikoistunut Reading & Leeds -festivaali sekä kansainvälinen elokuvafestivaali. Tunnettuja yhtyeitä Leedsistä ovat Kaiser Chiefs, Whitesnake ja Soft Cell.

Koulutus

Kaupungissa toimii kaksi yliopistoa. University of Leedsissä on noin 30 500 päätoimista opiskelijaa ja Leeds Beckett Universityssä noin 26 000 opiskelijaa.

Urheilu

Leedsillä on myös oma jalkapallojoukkue Leeds United, joka pelaa Englannin mestaruussarjassa.
Tapio Nieminen

Ura

Niemisen kasvattajaseura on Forssan Koripojat, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi kaudella 1987–1988. Tilastollisesti hänen paras kautensa pääsarjassa oli kausi 1993–1994, jolloin hän teki keskimäärin 14,7 pistettä ja otti 9,2 levypalloa ottelua kohden. Samana kautena Forssa voitti SM-hopeaa.
Nieminen edusti Forssaa vuoteen 1996 asti, jolloin hän siirtyi yhdeksi kaudeksi Korihaiden joukkueeseen. Kaudeksi 1997–1998 hän palasi Forssaan, mutta edusti uransa kaksi viimeistä pääsarjakautta Korihaita. Nieminen lopetti pääsarjauransa vuonna 2000, mutta pelasi I-divisioonaa Turun NMKY:n joukkueessa kaudella 2004–2005.
FS Vulcain (M611)

Palvelus

Alus on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa sijoitettuna Cherbourgiin.
Lordi Mortonin tamma

Lordi Mortonin tamma oli eräs usein viitattu esimerkki evoluutioteorian historiassa.
Vuonna 1820 Mortonin kuudestoista jaarli George Douglas ilmoitti Royal Society-tiedeakatemian puheenjohtajalle, että oli astuttanut rautiaan arabianhevostammansa kvaggaoriilla aikeenaan luoda kesykvagga, ja että sama tamma oli myöhemmin varsonut valkoisesta oriista varsan, jolla oli kvaggan tavoin omituisia raitoja koivissaan. Royal Society julkaisi lordi Mortonin kirjeen julkaisussaan Philosophical Transactions vuonna 1821. Saman niteen osio "Erään tapauksen yksityiskohtia, miltei lordi Mortonin tapausta vastaavia, kuten ilmoitettu puheenjohtajalle kirjeessä herra Daniel Gilesiltä" ("Particulars of a Fact, nearly similar to that related by Lord Morton, communicated to the President, in a letter from Daniel Giles, Esq.") raportoi, että villinrotuisen karjun siittämissä ja mustavalkoisen emakon kantamissa porsaissa "karjun ruskea väri kovasti vallitsi" jopa kolmanteen seuraavaan pahnueeseen.
Nämä tapaukset vaikuttivat todistavan vanhan ajatuksen telegoniasta periytymisessä; Charles Darwin viittasi esimerkkiin teoksessaan The Variation of Animals and Plants under Domestication (1868). Ajatus telegoniasta eli aiemmin naaraan kanssa lisääntyneen uroksen vaikutuksesta naaraan myöhempiin jälkeläisiin on peräisin Aristoteleelta, ja se säilyi hyväksyttynä teoriana aina 1890-luvulle asti, jolloin Mendeliläinen periytyminen todistettiin kokein. Nykybiologia selittää lordi Mortonin tamman tapauksen alleelien dominoivuudella ja resessiivisyydellä.
Sonic Lost World

Juoni

Sonicin jahdatessa arkkivihollistaan Dr. Eggmania hän joutuu matkustamaan maailmaan, joka tunnetaan nimellä Lost Hex. Siellä hän saa selville että Eggman on valjastanut joukon kätyreitä, jotka tunnetaan nimellä Deadly Six. Joukko kuitenkin pakottaa Sonicia ja Eggmania toimimaan yhdessä pysäyttääkseen pahikset.

Kehitys

Pelin otsikon Sonic Lost World mainitsi Sega toukokuussa 2013, ja siitä tiedotettiin Siliconeran sivuilla 15. toukokuuta 2013. Peli paljastettiin ensimmäistä kertaa 17. toukokuuta 2013, Nintendo Directin ilmoituksessa. Peli paljastettiin osana Segan ja Nintendon yhteistyötä Sonic the Hedgehog -pelisarjan parissa. Se on yksi kolmesta tämän yhteistyön alaisena kehitetyistä peleistä, muiden ollessa Mario & Sonic -sarjan neljäs peli, Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games sekä toistaiseksi paljastamaton Sonic-peli. Sega raportoi että pelistä olisi lisää sisältöä näyteltävissä E3 2013 -messuilla, ja sanoi vielä että peli sisältää sekä vanhoja että uusia hahmoja molemmilta puolilta, Sonicin vihollisista ja ystävistä. 23. toukokuuta 2013 Sega lähetti teaserin, jossa näkyy kuusi uutta hahmoa siluettikuvissa ja Sega tiedotti vielä että lisää sisältöä paljastetaan 29. toukokuuta. Pelin ensimmäinen traileri julkaistiin 28. toukokuuta, päivää aikaisemmin kuin alkuperäisessä ilmoituksessa sanottiin.
Dogen palatsi

Dogen palatsi (ital. Palazzo Ducale) on Venetsiassa, Italiassa, sijaitseva rakennus. Palatsi toimi Venetsian tasavallan raatihuoneena, tuomioistuimena sekä dogen virka-asuntona. Huokausten silta yhdistää Palazzo Ducalen uuteen vankilarakennukseen. 
Rakennuksen näkyvimmät julkisivut aukeavat kohti Pyhän Markuksen toria sekä Venetsian laguunia. Palatsin avatut arkadikerrokset antavat vaikutelman, että niiden yläpuolinen osa leijuu kahden alemman kerroksen varassa.
Kaipio (yritys)

Kaipio Oy on 1891 perustettu suomalainen kassakaappeja valmistanut yritys, joka oli aikanaan myös merkittävä linja-autokorien valmistaja. Vuonna 1978 sen osti 1944 perustettu Kaso Oy, ja yhtiö on nykyään osa Kaso-konsernia.
Yritys aloitti toimintansa Tampereella 1891 G. R. Grundströmin Kassakaappitehdas Oy nimellä, ja vuonna 1935 nimeksi muutettiin Kaipio Oy. Nimensä mukaisesti se keskittyi kassakaappien valmistukseen. Yrityksen toimitilat sijaitsivat Tampereen Tammelan kaupunginosassa Vellamonkatu 19:ssä. Vuonna 1931 ostettiin konkurssiin joutunut Tampereen Autokaritehdas Oy, ja yrityksen toiminta laajeni autokorien valmistukseen. Autokorivalmistus jatkui vuoteen 1955 saakka, ja kaikkiaan Kaipio valmisti noin 2 000 linja-auton koria ja sen lisäksi erikoiskoreja ja kuorma-auton hyttejä. Kaipio valmisti 1940- ja 1950-luvun vaihteessa myös raitiovaunuja Helsingin ja Turun liikennelaitoksille.
Korinvalmistuksen päätyttyä Kaipio keskittyi kassakaappituotantoon. Vuonna 1989 Kaipio Oy sai uudet 6 600 neliömetrin toimitilat Tampereen Lakalaivasta.
Kulmakunta (lehti)

Kulmakunta oli vuodesta 1981 säännöllisesti ilmestynyt sitoutumaton kaupunkilehti Turussa ja Kaarinassa. Lehti ilmestyi keskiviikkoisin ja se jaettiin viikoittain Itä-Turussa ja Littoisissa. Lehden levikki vaiheteli jakelualueesta riippuen 22 000–32 000 kappaleen välillä. Kulmakuntaa oli saatavilla myös useista jakelupisteistä, muun muassa Turun pääkirjastosta. Lehden viimeisin päätoimittaja oli Lauri Simola.
Lehteä julkaiseva yhtiö jätti konkurssihakemuksen syyskuussa 2015. Yhtiön mukaan lehden taloutta vaivasi mainostulojen hiipuminen. Kulmakunnan viimeinen mumero julkaistiin 23.syyskuuta 2015.
Ennen Simolaa Kulmakunnan päätoimittaja ja omistaja oli Pekka Tauriainen, joka osti lehden 1991 ja luopui lehtityöstä 2012–2013 terveysongelmien takia.
Mikko Immonen (puoluesihteeri)

Mikko Immonen (16. lokakuuta 1933 Rantasalmi – 6. maaliskuuta 2017) oli Suomen Keskustan puoluesihteeri Johannes Virolaisen puheenjohtajuuden loppukauden 1970–1980. Immonen oli Keskustan ns. K-linjan luottomies eikä tullut erityisen hyvin toimeen Virolaisen kanssa. Hänen väitetään myötävaikuttaneen siihen, että Virolainen hävisi keskustan puheenjohtajuuden Paavo Väyryselle Turun puoluekokouksessa 1980.
Immonen oli koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän toimi Maakansan toimittajana ja toimitussihteerinä vuosina 1954–1959, ulkoasiainministeriön tehtävissä vuosina 1960–1970 ja Alkon johtokunnan jäsenenä vuosina 1980–1994.
April (suomalainen yhtye)

April on suomalainen alternative metal -yhtye. Yhtyeen levy-yhtiönä toimii Spinefarm.
Unto Kivelä

Unto Ilmari Kivelä (16. toukokuuta 1925 Karttula – 2016 Iisalmi) oli suomalainen päätoimittaja.
Kivelän vanhemmat olivat pienviljelijä Oskari Kivelä ja Hilja Elina Kokkonen. Hän kävi Suomen Nuoriso-opiston 1952–1953 ja opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Helsingissä 1958–1960. Kivelä oli Iisalmen Sanomien päätoimittajana vuosina 1963–1985.
Vuonna 2001 Kivelälle myönnettiin opetusministeriön ylimääräinen sanomalehtimieseläke.
Louis Leblanc

Ura

Leblanc pelasi vuoteen 2008 asti Lac Saint-Louis Lionsin joukkueessa Québecin paikallisia juniorisarjoja, kunnes hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Yhdysvaltoihin ja USHL-joukkue Omaha Lancersiin. Leblanc teki runkosarjassa tehot 28+31=59, joilla hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin. Leblanc oli runkosarjan pistepörssissä kymmenes Fargo Forcen Andy Taranton kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi USHL:n vuoden tulokkaaksi ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kesällä 2009 Montréal Canadiens varasi Leblancin koko varaustilaisuuden 18. pelaajana kotihallissaan Bell Centressa. Hän oli joukkueen ensimmäinen ranskankielinen ja québeciläinen ensimmäisen kierroksen varaus yhteentoista vuoteen. Ennen Leblancia vastaava Canadiens-varaus oli Éric Chouinard kesällä 1998.
Kauden 2009–2010 Leblanc pelasi Harvardin yliopistojoukkueessa. Hän voitti tehoilla 11+12=23 joukkueen sisäisen pistepörssin ja valittiin kauden päätteeksi ECAC:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Leblanc teki heinäkuussa 2010 kolmivuotisen tulokassopimuksen Montréal Canadiensin kanssa. Hän palasi päivää myöhemmin kotimaahansa Kanadaan ja siirtyi QMJHL-joukkue Montréal Juniorsiin. Leblanc oli tehoilla 26+32=58 joukkueen kolmanneksi paras pistemies ja toiseksi paras maalintekijä.

Muuta

Leblancin pikkuveli Jean-François (s. 1993) pelaa QMJHL-joukkue Val-d’Or Foreursissa.
Pohjois-Karjalan journalistiyhdistys

Pohjois-Karjalan Journalistiyhdistys on vuonna 1921 perustettu journalistien edunvalvonnasta vastaava yhdistys Pohjois-Karjalassa. Se on Suomen journalistiliiton jäsenyhdistys. Vuonna 2016 jäseniä oli noin 170. Jäsenistö koostuu lähinnä Pohjois-Karjalan tiedotusvälineissä työskentelevistä journalisteista ja freelancetoimittajista.
Yhdistys julkaisee vappulehti  Sulkasatoa, myöntää Sulka- ja Pyyhkeet-palkinnot hyvästä ja huonosta tiedottamisesta vuosittain sekä myöntää Journalistipalkinnon joka toinen vuosi.
Yhdistyksen omistuksessa on saari nimeltä Neekerisaari Liperissä, jossa on vuonna 1916 rakennettu huvila. Saari toimii yhdistyksen jäsenten kesäpaikkana.
Yhdistyksen puheenjohtajana toimii Anna Sievälä (2016–).
Vuonna 2003 yhdistys julkaisi Tuhatkauno-yhtyeen cd-levyn Painokoneet seis!, joka sisältää journalistilauluja.
Jorma Kallio (kaupunginjohtaja)

Jorma Juhani Kallio (s. 19. huhtikuuta 1942 Akaa) oli pitkäaikainen Naantalin kaupunginjohtaja vuosina 1976–2000. Hän on puoluetaustaltaan kokoomuslainen. Kallion virkakaudella Naantaliin tuli Muumimaailma ja Naantalin kylpylä, osittain hänen ansiostaan. Kallio painotti urallaan taloudenhoidon tärkeyttä.
Kallion vanhemmat olivat kaupunginsihteeri Johannes Kallio ja Sylvi Karri. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1967 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1973. Kallio toimi Vammalan kaupunginsihteerinä vuosina 1968–1971, ja ennen Naantaliin tuloa Kallio oli Oulaisten kauppalanjohtaja vuosina 1971–1976. Kallio omisti myös ravintola Naantalin Seurahuoneen 2000-luvun alussa.
Adlène Guedioura

Seurajoukkueura

Guedioura vietti uransa alkuvuodet Ranskassa, josta hän siirtyi Belgiaan vuonna 2008. Kaudella 2009-2010 Guedioura siirtyi Charleroin joukkueeseen, josta hänet lainattiin tammikuussa 2010 loppukaudeksi Englannin valioliigassa pelanneeseen Wolverhamptoniin. Kauden päätyttyä Guedioura allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Wolverhamptonin kanssa toukokuussa 2010. Hän ehti pelata kaudella 2010–2011 kuusi ottelua ennen kuin loukkasi sääriluunsa ottelussa Aston Villaa vastaan. Vamma pitää Guediouran 4-6 kuukautta poissa pelikentiltä. Kaudella 2011–2012 Guedioura pelasi Wolverhamptonissa kymmenen ottelua, kunnes hän siirtyi 30. tammikuuta 2012 lainasopimuksella Nottingham Forestiin.

Maajoukkueura

Ranskassa syntynyt Guedioura on edustanut Algeriaa ensimmäisen kerran vuonna 2005 tultuaan valituksi Algerian olympiajoukkueeseen.
Sittemmin Guedioura on edustanut Algeriaa myös aikuisten tasolla tultuaan valituksi vuoden 2010 MM-kisajoukkueeseen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Irlantia vastaan 28. toukokuuta 2010. Normaalista keskikentän pelipaikasta poiketen hän pelasi oikeana laitapuolustajana. Guedioura pelasi myös 2010 MM-kisoissa kolmessa ottelussa tullessaan jokakerta vaihdosta kentälle.
Guedioura teki maajoukkueuransa ensimmäisen maalin 3. syyskuuta 2010 vuoden 2012 Afrikan kisojen karsintaottelussa Tansaniaa vastaan.
Guedioura kuului Afrikan-mestaruuden 2019 voittaneeseen joukkueeseen.
Orgaaninen arkkitehtuuri

Orgaaninen arkkitehtuuri on eräs modernin arkkitehtuurin tyylilajeja, joka kehittyi art nouveausta ja oli pohjana muun muassa funktionalismin synnylle. Viime vuosikymmeninä moderni arkkitehtuuri on jälleen ottanut käyttöön monia orgaanisen arkkitehtuurin keskeisiä periaatteita.
Tyylin lähtökohtana on usein elävä luonto, joka tarjoaa ideoita, esteettisiä muotoja ja rakenteellisia ratkaisuja rakennusten ulkoisten muotojen sekä sisäisten toimintojen tarkoituksenmukaiselle suunnittelulle. Myös ajatuksen siitä, että funktio (toiminto, käytännöllisyys) ohittaa muodon tärkeyden suunnittelussa, esittivät ensimmäisinä orgaanisen arkkitehtuurin edustajat, Louis Sullivan etunenässä, pohjustaen näin funktionalismin syntyä.
Ian Tyson

Ian Tyson (s. 1933 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen folk- ja countrylaulaja ja -lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten 1960-luvun alussa kirjoittamastaan, lukemattomia cover-versioita saaneesta kappaleestaan ”Four Strong Winds”.
Tysonin musiikillisia esikuvia olivat countrylaulajat Bob Nolan ja Roy Acuff. Tyson esiintyi folklaulajana Vancouverissa jo 1950-luvun lopulla ja muutti sitten New Yorkiin, jossa hän esiintyi Greenwich Villagen folk-klubeilla yhdessä silloisen vaimonsa Sylvia Frickerin kanssa duona nimeltä Ian & Sylvia. Vuonna 1961 kirjoitettu ”Four Strong Winds” ja duon samanniminen albumi nousivat vuonna 1963 myyntilistoille, ja duo pääsi esittämään hittiään moniin televisio-ohjelmiin.
1970-luvun keskivaiheilla Ian Tyson ja Sylvia Fricker erosivat. Tyson alkoi kasvattaa hevosia Albertan provinssissa sijaitsevalla maatilallaan, mutta myös levytti edelleen, tuloksena muun muassa myyntimäärällään platinalevyn ansainnut Cowboyography (1987). Hän on saanut Juno-palkinnon vuoden parhaana miespuolisena countrylaulajana sekä monia muita kanadalaisia musiikkipalkintoja. Vuonna 2003 hänet otettiin mukaan Canadian Songwriters Hall of Fameen. Vuonna 2005 Kanadan yleisradioyhtiö CBC järjesti yleisöäänestyksen, jossa ”Four Strong Winds” äänestettiin kaikkien aikojen parhaaksi kanadalaislauluksi.
John Knudsen Northrop

John Knudsen Northrop (s. 10. marraskuuta 1895 Newark, Yhdysvallat – 18. helmikuuta 1981 Glendale, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lentokonesuunnittelija, joka perusti Northrop-yhtiöt. Northrop suunnitteli "monisoluisen" kennomaisen siipirakenteen sekä XB-35 ja YB-49 lentävän siiven prototyypit. Northrop suunnitteli Gerard Vulteen kanssa Lockheed Vega -lentokoneen.
Tsekkiläissyntyinen Anthony Stadlman kertoi Northropille Euroopassa lentäneestä lentävästä siivestä. Välirikon jälkeen Northrop toteutti kokeellisen lentokoneensa, joka lensi vuonna 1929, ja muistutti Stadlmanin valokuvaa.
Kiinaviinin uhri

Juoni

Lääkäri määrää sairauden heikentämälle Maxille lasillisen kiinaviiniä joka ilta. Sisäkkö ostaa tavattoman suuren viinilasin, johon mahtuu kokonainen pullollinen. Max tyhjentää lasin ja lähtee ulos. Kaupungilla humalainen Max törmäilee poliisipäällikköön, ministeriin ja kenraaliin, jotka haastavat hänet kaksintaisteluun ja ojentavat käyntikorttinsa. Kadulla poliisit pysäyttävät Maxin ja kantavat hänet vuorotellen käyntikorteissa mainittuihin osoitteisiin. Lopulta Max heitetään jälleen ulos ja kaikki kolme poliisia yhyttävät hänet samaan aikaan.

Tuotanto ja vastaanotto

Kiinaviinin uhri liittyy teemaltaan Linderin sairauteen ja syksyllä 1911 julkaistuun ”toipilaskuvaan” Max paranemaan päin. Tauon jälkeen näyttelijän työtahti oli hidastunut, mutta hänen komiikkansa oli saanut lisää varmuutta. Kiinaviinin uhria pidetäänkin yhtenä Linderin parhaista teoksista. Se perustuu näyttelijän ja hänen avustajiensa tarkoin harkittuun mimiikkaan, josta on suora yhteys myöhempään Charlie Chaplinin tuotantoon. Teknisesti elokuva on vielä kovin alkeellinen, ja se sisältää vain muutamia päähenkilöä korostavia lähikuvia.
Elokuva oli suuri yleisömenestys ja se sai kiittäviä arvioita lehdistössä. Vuoden 1911 päättyessä Linderin palkkion kerrottiin nousseen 150 000 frangiin. Hän palasi pian entiseen kiivaaseen työtahtiinsa ja ryhtyi muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta myös itse ohjaamaan elokuvansa.
Kiinaviinin uhria esitettiin helsinkiläisessä Lyyra-teatterissa helmikuussa 1912. Lehtimainoksen mukaan ”tämän arvoista huvinäytelmää ei ole pääkaupungissa nähty eikä tulla näkemään”.
André Maginot

André Maginot (17. helmikuuta 1877 Pariisi – 7. tammikuuta 1932 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, jonka aloitteesta Ranskan itärajan suojaksi rakennettiin 1930-luvulla Maginot-linjana tunnettu linnoitusketju.
Maginot oli alkujaan valtion virkamies. Hänet valittiin vuonna 1910 parlamentin edustajainkamariin, jonka jäsenenä hän oli kuolemaansa asti. Hänestä tuli 1913 sotaministeriön alivaltiosihteeri. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hän liittyi Ranskan armeijaan sotamiehenä, mutta haavoittui jo sodan alkuvaiheessa marraskuussa 1914 ja rampautui eliniäksi. Sotilasuransa jäätyä näin lyhyeksi Maginot palasi politiikkaan jo vuonna 1915. Hän sai kuitenkin sotilaallisista ansioistaan Médaille militairen ja vuonna 1919 hänestä tehtiin Kunnialegioonan ritari. Hänen sotilasarvokseen jäi kersantti.
Maginot toimi Ranskan siirtomaaministerinä 1917 ja 1928–1929, eläkeministerinä 1920–1922 sekä sotaministerinä 1922–1924 ja 1929–1932. Hän järjesteli muun muassa sotaleskien ja -orpojen eläkkeitä sekä sotainvalidien etuisuuksia. Hän sai myös sytyttää ikuisen tulen Pariisin Riemukaaren alla olevalle tuntemattoman sotilaan haudalle marraskuussa 1923. Maginot vaati toistuvasti, että Saksan sotilaallisen uhan vuoksi Ranskan olisi rakennettava itärajalleen puolustuslinnoitusten ketju. Hän sai tahtonsa läpi toisen sotaministerikautensa aikana vuonna 1929, jolloin Maginot-linjaksi kutsutun suuren linnoitusketjun rakennustyöt aloitettiin. Ministerinä hän myös uudisti Ranskan armeijan organisaation. Maginot kuoli tammikuussa 1932 vain 54-vuotiaana lavantautiiin, eikä siten ehtinyt nähdä vuonna 1938 valmistunutta Maginot-linjaa valmiina.
Lauantain toivotut levyt

Lauantain toivotut levyt on levytoivekonsertti ja Yleisradion vanhin yhä lähetettävä radio-ohjelma. Sen ensimmäinen lähetys kuultiin 2. marraskuuta 1935. Alkuperäinen lähetysaika oli klo 17.00. Nykyisin  ohjelmaa lähetetään Yle Radio 1:ssä lauantaisin klo 18.10–19.00. 
Ohjelmassa toteutetaan kuuntelijoiden musiikkitoiveita tavallisesti 10–12 kappaleen verran. Ohjelmassa ei ole varsinaista juontajaa, vaan kunkin kappaleen soitua loppuun radiokanavan kuuluttaja lukee sen tekijätiedot. Lähetysaika on kautta vuosikymmenten jakautunut kahteen osaan: alkupuoliskolla soitetaan enimmäkseen klassista musiikkia, loppupuoliskolla populaarimusiikkia. Klassisen musiikin puolikkaan on katsottu palvelevan Yleisradion tehtävää kansaa sivistävänä laitoksena. 
Aikana ennen televisiota, populaarimusiikin osuuden radion musiikkitarjonnasta ollessa niukkaa, ohjelman suosio oli aivan omaa luokkaansa. Ohjelma onkin syöpynyt syvälle suurten ikäluokkien ja heitä vanhempien polvien muistoihin.
Soitetut kappaleet kuulutetaan vasta jälkikäteen, ja tämä suo kuuntelijoille mahdollisuuden tunnistamisyritykseen ja vaikkapa tietokilpailunomaiseen arvuutteluun soivasta musiikista.
Lauantain toivottuja levyjä toimitti alkuun ohjelman keksinyt ja Yleisradion levystön perustanut Alvar Andström 1935–1954, sitten Cay Idström 1954–1965. Idström muisteli ohjelman 60-vuotispäivänä 1995, miten ihmisten levytoiveet pysyivät vuodesta toiseen niin samoina, että samat levyt olisi voinut soittaa joka ohjelmassa. Kiertoa kuitenkin saatiin aikaan esimerkiksi niin, että huippusuosittua Miliza Korjuksen kappaletta ”Warum?” sai soittaa vain kolmen viikon välein. Muita kestosuosikkeja olivat Tapio Rautavaaran ”Ontuva Eriksson” ja ”Isoisän olkihattu”. Maisteri Andström suosi saksalaisia marsseja ja schlagereita, jotka sotien jälkeen laitettiin Yleisradiossa soittokieltoon pääjohtaja Hella Wuolijoen määräyksestä.
Lauantain toivottujen levyjen 75-vuotisjuhlaohjelma lähetettiin 30. lokakuuta 2010. Tavanomaisen toivekonsertin päätyttyä oli kolmen tunnin mittainen syntymäpäiväohjelma. Tässä suorassa lähetyksessä vieraina olivat säveltäjä, muusikko Pirjo Bergström, tutkija Kaarina Kilpiö ja musiikkitoimittaja Paavo Helistö. Toimittajana oli Jake Nyman, äänitarkkailijana Joonatan Kotila ja tuottajana Tuuli Saarakkala.