google/wiki40b huggingface dataset:
Madara Palameika

Madara Palameika (s. 18. kesäkuuta 1987 Talsi) on latvialainen keihäänheittäjä.
Palameika voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2009 Liettuan Kaunasissa maansa ennätyksellä 64,51 m. Kaksi vuotta aiemmin, vuoden 2007 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa, hän sijoittui kolmanneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Palameika karsiutui loppukilpailusta heitettyään karsinnassa 52,98 metriä. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 60,78 m. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Palameika oli yhdestoista tuloksella 58,08 m. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Palameika sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 56,82 m.
Lontoon olympialaisissa 2012 Palameika oli finaalin kahdeksas tuloksella 60,73 m. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän jäi karsintaan. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 Palameika sijoittui neljänneksi tuloksella 62,04. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui loppukilpailusta. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 60,39 ja Rio de Janeiron olympialaisissa kymmenenneksi tuloksella 60,14. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui loppukilpailusta. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän oli yhdeksäs.
Palameikan ennätys on 9. syyskuuta 2016 Brysselissä heitetty 66,18 m. Tulos on myös Latvian ennätys.
Rauni Mollberg

Lapsuus ja nuoruus

Mollbergin vanhemmat olivat Matti Valdemar Mollberg (1901–1972) ja Elina (Elli) Vilhelmiina Mollberg o.s. Ahonen (1900–1983). Mollberg oli lähtöisin vaatimattomista oloista, isä oli autonkuljettaja, ja vanhemmat hoitivat talonmiehen tehtäviä useissa taloissa, ja myös Mollberg oli mukana työssä. Hänellä oli alun perin kolme veljeä, mutta kaksoisveli Reino kuoli vuoden ikäisenä. Veljen menetys on vaikuttanut Mollbergin työhön ja sai hänet tekemään televisio-elokuvan Toivo Pekkasen kirjasta Lapsuuteni. Hän on kertonut maalanneensa "elokuvillaan yhtä ainoaa aihetta, iloa ja murhetta, elämää ja kuolemaa".
Kouluaikana Mollberg teki sekalaisia töitä, oli muun muassa Hämeenlinnassa Raatihuoneenkadulla elokuvateatteri Satulinnassa paikannäyttäjänä. Jo lapsesta lähtien tilaisuuksissa esiintynyt Mollberg sai kauppakouluaikana opettajansa avulla esiintymistöitä radiosta.

Ura

Käytyään kauppakoulun 1945–1946 Mollberg oli harjoittelijana rautakaupassa, mutta pääsi vuonna 1947 Suomen teatterikouluun, josta hän valmistui 1950. Valmistumisensa jälkeen hän toimi vuoden verran Joensuun kaupunginteatterissa, mutta sai potkut yhdessä Leo Jokelan ja Leo Hokkasen kanssa, sillä teatterin ohjelmistoa suunnattiin operetteihin eikä Mollberg osannut laulaa. Hän kävi välillä armeijan ja aloitti sitten näyttelijä-ohjaajana Kuopion yhteisteatterissa. Vuonna 1963 hän aloitti Yleisradiossa televisioteatterin ohjaajana. Mollbergista tuli pian Yleisradion TV2:n teatteriosaston ohjaaja, ja se oli hänen pitkäaikaisin työtehtävänsä (1968–1986). 
Mollbergin vuonna 1973 valmistunut ensimmäinen pitkä elokuva, Timo K. Mukan romaaniin pohjautuva Maa on syntinen laulu, oli arvostelu- ja katsojamenestys. Elokuva sai kolme Jussi-palkintoa (paras miespääosa, paras kuvaus, paras ohjaus) sekä erikoispalkinnon Locarnon kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla. Elokuva keräsi teattereihin 709 664 katsojaa, tulos jolla se oli vuoden 2003 tilastojen mukaan yhdenneksitoista katsotuin kotimainen elokuva.
Mollbergin toinen yleisömenestyselokuva oli Väinö Linnan romaaniin perustuva 1985 valmistunut Tuntematon sotilas. Mollberg käytti nuorempia ja tuntemattomampia näyttelijöitä kuin Edvin Laine 30 vuotta aiemmin valmistuneessa Linnan romaanin filmatisoinnissa. Mollbergin elokuvan katsojamäärä teattereissa oli 590 271.
Mollberg toimi taiteilijaprofessorina vuosina 1978–1988 ja sai taiteen akateemikon arvon vuonna 1989. Hänen saamiinsa tunnustuksiin kuuluu myös Pro Finlandia -mitali vuodelta 1980 ja viisi Jussi-palkintoa.
Mollberg kuoli 11. lokakuuta 2007 Loimaan terveyskeskuksessa keuhkokuumeeseen sairastettuaan neljä vuotta verisyöpää. Hänet on haudattu synnyinkaupunkiinsa Hämeenlinnaan.
Teatteriohjaaja Eira Mollberg on Rauni Mollbergin tytär. Hän on kirjoittanut isästään kirjan Molle, isäni (Otava 2008).
David Barral

Seurajoukkueura

Barral edusti nuoruusvuosinaan paikallisseura San Fernandoa, josta hän siirtyi Real Madridin junioriakatemiaan. Kauden 2003–2004 Barral pelasi lainasopimuksella Fuenlabradassa, jonka jälkeen kaksi kautta Real Madridin reservijoukkueessa.
Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi Sporting Gijóniin, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Toisen kautensa päätteeksi 2007–2008 joukkue nousi maan pääsarjaan Primera Divisióniin.
Barral teki ensimmäisen maalinsa Primera Divisiónissa 26. lokakuuta 2008 rangaistuspotkusta ottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan. Hän viimeisteli kauden aikana yhdessä hyökkääjäparinsa Mate Bilićin kanssa yhteensä 22 maalia, jotka lopulta pelastivat Sportingin täpärästi pudotukselta Segunda Divisióniin.
20. maaliskuuta 2010 Barral onnistui maalinteossa vanhaa seuraansa Real Madridia vastaan, kun hän karkasi kotijoukkueen puolustuslinjalta ja ohitti laukauksellaan maalissa olleen Iker Casillasin. Ottelu päättyi kuitenkin lopulta Madridin 3–1-voittoon.
Kaudella 2010–2011 Sportingin hankittua kesän siirtoikkunassa uusia vahvistuksia muun muassa argentiinalaisen hyökkääjän Gastón Sangoyn, kilpailu peliajasta lisääntyi, mutta siitä huolimatta Barral onnistui säilyttämään pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. 16. tammikuuta 2011 ottelussa Hérculesia vastaan hän avasi kauden maalitilinsä. Hän onnistui maalinteossa myös viikkoa myöhemmin ottelussa Atlético Madridia vastaan. Barral teki maalin myös 13. helmikuuta Barcelonaa vastaan, 10. huhtikuuta Osasunaa vastaan ja 8. toukokuuta Deportivo La Coruñaa vastaan, joten kauden aikana maaleja syntyi yhteensä viisi.
Kesällä 2013 Barral palasi takaisin kotimaahansa ja teki kaksivuotisen sopimuksen Levanten kanssa. 7. helmikuuta 2015 hän teki hattutempun ottelussa Málagaa vastaan.
Halleluja

Halleluja on heprean sanan הַלְּלוּיָהּ translitterointi, joka tarkoittaa Kiittäkää Jahia (suom. Kiittäkää Jumalaa) ja jota käytetään usein Raamatun psalmeissa. Jah on lyhenne jumalan nimestä JHWH (Jahve, Jehova). Sanaa Halleluja käytetään Raamatun Vanhassa testamentissa 24 kertaa (esimerkiksi psalmit 113-118) ja neljä kertaa Uuden testamentin Ilmestyskirjassa.
Kristillisessä messussa ja liturgiassa hallelujan laulaminen vuorotellen luettujen tai laulettujen psalmin säkeiden kanssa edeltää evankeliumin lukua. Katolisessa kirkossa paaston aikoina tosin tämä korvataan vähemmän juhlavalla tractus-osalla. Juutalaisessa perinteessä sanaa käytetään osana Hallel-rukouksia.
Levoton Sussie

Juoni

Tukholmalainen Erik kertoo elokuvassa tarinaansa poliiseille takaumina. Hän palaa kotiseudulleen etsimään kadonnutta siskoaan. Hän on pitänyt tätä kilttinä maalaistyttönä, mutta osoittautuu että sisko on viettänyt levotonta elämää josta kukaan ei oikein halua puhua. Jopa paikallinen saamaton poliisimies vaikuttaa olevan sekaantunut asioihin.

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Levoton Sussie on sekava yhdistelmä puskafarssia ja väkivallalla leikittelevää rikoselokuvaa. Hänestä sen kuvallisessa toteutuksessa ja selittelevissä musiikkivalinnoissa näkyy tekijänsä tausta musiikkivideo- ja televisio-ohjaajana. Valotien mukaan elokuvassa ovat ristiriidassa realistiset miljööt ja liioittelevan romantisoidut rikollishahmot niin, että tarinaa on vaikea alkuunkaan uskoa vaikka se onkin liioitteleva farssi.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 2016 – naisten yksilökilpailu

Tulostiivistelmä

Taulukko kattaa tulokset neljännesävälieristä lähtien.
Paaritsa

Paaritsa (ven. Парицы, Paritsy) on entinen inkeriläis-inkeroinen kylä entisessä Kolppanan luterilaisessa seurakunnassa Inkerissä. Kylä sijatsee nykyään Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä.
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin kronikassa vuonna 1499. Kylään kuului kolme osaa: Suuri Paaritsa (kansankielessä Vennäin Otsa), Pieni Paaritsa (Suomen Otsa) ja Kolkka (ven. Речной переулок, Retsnoi Pereulok). Suuressa Paaritsassa asui pääosin inkerikkoja (suvut: Makarov, Ivanov, Sysojev, Vasiljev), joilla oli oma tsasouna, kalmisto ja koulussa venäläinen luokka, jossa opetettiin venäjäksi. Suomalaisia sukuja oli Sykiäisiä (18 perhettä). Pieni Paaritsa oli lähes täysin inkeriläinen, niistä suurin suku oli Himasia (28 taloa). Muita sukuja olivat Pupulainen, Koljonen, Björn, Lattu ja Björninen. 
Vuonna 1854 kylässä (Paritz) oli asunut 55 inkerikkoa (25 miestä ja 30 naista) ja 340 inkeriläistä (niistä äyrämöisiä 78 ja savakoita 268).
Vuonna 1926 kylässä oli 192 taloa ja 843 asukasta, joista 484 inkeriläisiä. 
Paaritsan elinkeinoja olivat maanviljeily ja kiven louhinta, kun aivan kylän lähellä sijaitsi paasikivilouhimot. Toisen maailmansodan aikana kylän miehittivät saksalaisjoukot. Inkeriläisiä oli viety vuosina 1943-1944 Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa niistä heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikylään, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.
Hyväntahtoiset

Tausta

Littell on sanonut saaneensa ajatuksen romaanin kirjoittamiseen nähtyään valokuvan venäläisestä partisaanista Zoja Kosmodemjanskajasta, jonka natsit teloittivat. Sitä ennen aihe oli jo herättänyt hänen kiinnostustaan hänen nähtyään 1989 Claude Lanzmannin elokuvan, holokaustia käsittelevän kiitetyn dokumentin Shoah. Hän aloitti kirjansa taustatyöt 2002 ja kirjoitti ensimmäisen version käsin 112 päivässä. Littell sanoo, että hän ryhtyi luomaan päähenkilö Auea kuvittelemalla, mitä itse olisi tehnyt, jos olisi syntynyt sotaa edeltävässä Saksassa ja ollut natsi.
Hyväntahtoiset on nähty antiikin ajan kreikkalaisen näytelmäkirjailija Aiskhyloksen kirjoittaman Oresteia-näytelmän mukaelmana, mihin romaanin nimikin viittaa.

Juoni

Romaanin päähenkilö Maximilian Aue on 1950-luvun Ranskassa menestyvä mutta elämänilonsa kadottanut pitsitehtaan johtaja, joka ryhtyy kirjoittamaan muistelmiaan tuntematta sen enempää ylpeyttä kuin häpeääkään osallisuudestaan juutalaisten joukkotuhoon. Aue on syntynyt Saksassa, mutta kasvanut Ranskassa isän jätettyä perheen ja äidin avioiduttua uudestaan ranskalaisen liikemiehen kanssa. Aue on käynyt koulunsa sisäoppilaitoksessa, johon hän joutui jäätyään esimurrosikäisenä kiinni insestistä sisarensa kanssa. Sisar on ainoa nainen, jota muutoin homoseksuaalisia suhteita suosinut Aue tunnustaa rakastaneensa. Äitiään hän on käytännössä vihannut syyttäessään tätä isänsä katoamisesta.
Täysi-ikäistyttyään kirjallisuutta ja musiikkia rakastava Aue opiskelee oikeustiedettä 1930-luvun Saksassa, jossa natsit ovat nousseet valtaan. Jäätyään kiinni homoseksistä hän selviää seuraamuksitta luvattuaan Thomas-nimiselle karismaattiselle natsiupseerille ryhtyvänsä natsien turvallisuuspalvelun SD:n tiedonhankkijaksi. Thomasin ja Auen elämät kietoutuvat monin tavoin yhteen. Pohdiskelevan, analyyttisen ja etiikasta huolestuneen Auen vastapainona Thomas on elämäniloinen opportunisti. Auen on ensi alkuun vaikea sopeutua natsibyrokratiaa leimaavaan pyrkyryyteen ja omaneduntavoitteluun, mutta lopulta hän etenee SS-upseeriksi ja saa vaikutusvaltaisia suosijoita. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon Aue osallistuu SS-upseerina Ukrainan juutalaisten joukkomurhien organisointiin ja toteuttamiseen. Hän ei vihaa juutalaisia, kokee murhat epämiellyttävinä ja saa psykosomaattisia oireita, mutta noudattaa silti tuhoamiskäskyjä tunnontarkasti ja tehokkaasti. Auen tie vie Stalingradiin, Berliiniin, miehitettyyn Ranskaan ja Puolaan, Unkariin ja lopulta taas surrealistisen kaaoksen valtaamaan Berliiniin, jossa Kolmas valtakunta käy kuolinkamppailuaan.
Frankenstein

Romaanin syntytarina

Kylmänä kesänä 1816 (ilmasto oli maailmanlaajuisesti viileä Tambora-tulivuoren vuoden 1815 purkauksen vuoksi) 19-vuotias Mary Godwin ja hänen tuleva miehensä Percy Bysshe Shelley vierailivat lordi Byronin huvilassa Genevenjärvellä Sveitsissä. Sää oli liian kylmä suunnitelluille ulkoilma-aktiviteeteille. Luettuaan Fantasmagorianaa, saksalaisten kummitustarinoiden kokoelmaa, Byron keksi haastaa lääkärinsä John Polidorin ja Shelleyt kilpailuun siitä, kuka pystyisi kirjoittamaan pelottavimman kauhutarinan. Mary Shelley sai kertomansa mukaan omalle tarinalleen idean selkounesta tai painajaisesta. Hän kirjoitti myöhemmin tarinansa romaaniksi, joka julkaistiin vuonna 1818 nimellä Frankenstein; or, the Modern Prometheus. Romaani julkaistiin aluksi ilman kirjoittajan nimeä, mutta myöhemmin Shelleyn nimellä, ja se sai hyvät arvostelut.

Juoni

Romaanissa geneveläinen Victor Frankenstein kokoaa tavallista ihmistä kookkaamman olennon ja herättää sen henkiin. Frankenstein yrittää luoda jotain uutta ja ihmeellistä ja nostaa tiedettä uudelle tasolle, mutta osaltaan hän on myös katkera äitinsä kuolemasta ja haluaa varmistaa, ettei hänen rakkailleen enää kävisi niin. Olento karkaa luojaltaan, mutta palaa myöhemmin, opittuaan muun muassa lukemaan ja puhumaan. Se vaatii Frankensteinia rakentamaan sille puolison sen yksinäisyyttä lieventämään. Frankenstein suostuu, mutta kesken työnsä tuhoaa puolivalmiin naishirviön omantunnontuskissaan. Alkuperäinen hirviö kostaa petoksen tappamalla Frankensteinin morsiamen, minkä jälkeen Frankenstein ajaa takaa luomustaan Pohjoiselle jäämerelle. Siellä Frankenstein kuolee takaa-ajon uuvuttamana hänet jäälautalta pelastaneessa laivassa. Myös hirviö saapuu laivaan ja löydettyään luojansa kuolleena se nähdään viimeksi ajelehtimassa jäälautalla kohtaloaan kohti.

Elokuvasovitukset

Frankensteinista on tehty lukuisia elokuvasovituksia. Vuoden 1931 kuuluisassa elokuvassa Frankenstein hirviötä esitti Boris Karloff. Tyypillisesti sovitukset eivät seuraa romaanin juonta kovinkaan tarkasti; esimerkiksi hirviö ei niissä useinkaan osaa puhua saati lukea. Romaanille uskollisin elokuvaversio on Kenneth Branaghin vuonna 1994 ohjaama Mary Shelleyn Frankenstein, jossa hirviötä esittää Robert De Niro.
Vuonna 2015 sai ensi-iltansa Paul McGuiganin ohjaama elokuva Victor Frankenstein. Frankenweenie, vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama stop motion -tekniikalla tehty mustavalkoanimaatio parodioi ensimmäistä Frankenstein-elokuvaa vuodelta 1921.
Mary Somerville

Yksityiselämä

Somerville sai aikansa klassisen yläluokkaisen naisen koulutuksen ja kasvatuksen. Opintoihin kuului muun muassa ryhtiharjoituksia, kielioppia, lausuntaa, aritmetiikkaa, ranskan kieltä, pianonsoittoa, piirtämistä ja ruoanlaittoa. Matematiikkaa hän opiskeli pääasiassa öisin salaa, koska tuon ajan käsityksen mukaan matematiikkaa ja muita akateemisia opintoja pidettiin vaarallisena naisten mielelle. Somerville meni 24-vuotiaana naimisiin Samuel Griegin kanssa. Kolme vuotta myöhemmin hän jäi leskeksi ja kahden pojan yksinhuoltajaksi.
Sinapin leirikeskus

Sinappi on Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän leirikeskus Turun Kakskerran saaressa meren rannalla. Sinapin nykyinen päärakennus valmistui 2003. Tilat soveltuvat ensisijaisesti vanhuksille, vammaisille ja perhekäyttöön. Huoneissa on omat wc- ja peseytymistilat. Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän diakoniset leirit järjestetäänkin pääosin Sinapissa. Leirikeskuksessa järjestetään myös rippikoululeirejä.
Sinapin entinen päärakennus on professori Erik Bryggmanin 1945 suunnittelema Villa Staffans, alkujaan vuorineuvos Staffansin huvila. Se on suojeltu rakennussuojelulailla.
Iisak Kuusisto

Opinnot

Hän kävi kansakoulun ja Rauman kauppakoulun iltalinjan vuonna 1912. Hän suoritti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1922.

Jääkäriaika

Tämä Tyrvääläinen liikemies liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 7. huhtikuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet komennettiin etappi- ja värväystehtäviin Suomeen 4. toukokuuta 1916. Hän toimi aluksi värväystehtävissä Ikaalisten seudulla ja myöhemmin hän siirtyi itäiselle etapille ja sijoitettiin Rannan etappiaseman hoitajaksi. Takaisin Saksaan komppaniaansa hän palasi 10. huhtikuuta 1917.

Suomen sisällissota

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 varavääpeliksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. Jääkäripataljoonan esikuntaan aseupseeriksi. Hänet siirrettiin 8. huhtikuuta vääpeliksi pataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Kämärällä sekä Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Kaartin jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet komennettiin 8. heinäkuuta 1918 Vaasan aseseppäkouluun ja määrättiin 19. joulukuuta 1918 Kuopion aseseppäkoulun johtajaksi. Keski-Suomen rykmenttiin hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1919 ja edelleen 5. helmikuuta 1920 Käkisalmen läänin rykmenttiin aseupseeriksi. Käsiaseiden tarkastajan toimistoupseeriksi sotaväen esikuntaan hän sai siirron 20. huhtikuuta 1921.  Suojeluskuntain yliesikunnan taisteluvälineosaston päälliköksi hänet nimitettiin 10. lokakuuta 1923 ja 1. tammikuuta 1926 teknilliseksi tarkastajaksi. Armeijasta hän erosi 6. joulukuuta 1927, jonka jälkeen hän on hoitanut vuosina 1928–1930 omistamiaan Kärsämäen kartanoa ja tiilitehdasta. Hän on myöhemmin toiminut liikemiehenä sekä ulkomailla että Suomessa. Vuosina 1939–1942 hän toimi Helsingissä Oy M. Waltosen tekstiililiikkeessä myymälänhoitajana. Hän toimi Pystykorvakiväärin kehittelijänä ja kehitti sen lopulliseen muotoonsa.
Robin Hood (vuoden 1973 elokuva)

Juoni

Robin Hoodin ja kumppaneiden monikertainen ryöstön kohde oli prinssi Juhana. Allan-A-Dalen, kukkotrubaduurin säestyksellä ja muidenkin laululla tarinasta tulee romanttinen kertomus lainsuojattoman henkipaton ja ylhäisen neidon rakkaudesta ja kuinka he saavat lopulta toisensa. Mutkia on kuitenkin matkassa monia, mutta nekin Robin ja Pikku John selvittivät kunnialla. Myös tulen keskellä Robin joutui taistelemaan hengestään, kun hänen ja Pikku Johnin piti pelastaa Munkki Tuck tyrmästä.
Robin on suunnattoman rakastunut Marian-neitoon, joka haaveilee salaa Robinista. Jousiammuntakilpailuissa Robin on pukeutunut haikaraksi, ja menee juttelemaan Marianille, joka tunnistaa haikaran Robiniksi. Robin voittaa kilpailut ja Marian-neidon suosion, mutta paljastuu samalla omaksi itsekseen. Robin vangitaan ja yritetään tapattaa, mutta viime hetkellä prinssi Juhana päästää Robinin menemään, Pikku John nimittäin piteli miekkaa prinssin selän takana. Robin tunnustaa rakkautensa Marianille, joka jakaa hänen tunteensa. Samalla syntyy taistelu, joka kuitenkin päättyy prinssin ja hänen uskollisen kätyrinsä, herra Hissin, tappioon. Taistelun aloittaa Nottinghamin sheriffi, joka ei siedä Robinin ja Marianin lempeä. Myöhemmin samana iltana Robin ja Marian kulkevat käsi kädessä Sherwoodin metsässä, romanttisen sävelen soidessa. Robin antaa Marianille hehkuvan luonnonkukkasormuksen rakkautensa merkiksi. Pienen esittelykierroksen jälkeen Robin ja Marian ovat toistensa kainalossa ja katselevat kauas, kunnes Munkki Tuck keskeyttää hauskalla tavalla heidän herkän hetkensä yllätyksellä. Pian kaikki alkavat tanssimaan, ja metsä herää eloon. Kaikilla on hauskaa, varsinkin Pikku Johnilla ja Rouva Kotkot -nimisellä kanalla.
Elokuvan lopussa kuningas Richard palaa ja lähettää prinssi Juhanan, herra Hissin ja Nottinghamin sheriffin kivilouhoksille. Robin ja Marian menevät naimisiin, onnellisina ja toisensa saaneina. Pikku John hyppää ajuriksi vaunuihin, ja tuore aviopari lähtee häämatkalle jonnekin kauas.

Suomalainen jälkiäänitys

Elokuvaan tehtiin suomalainen jälkiäänitys vuonna 1974. Jälkiäänityksessä esiintyi useita sen ajan pinnalla olevia laulajia, kuten Kai Lind, Viktor Klimenko ja Ossi Ahlapuro.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi kehuu Robin Hoodin suomenkielistä jälkiäänitystä ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Etienne Mermer

Etienne Mermer (s. 26. tammikuuta 1977) on vanuatulainen jalkapallopelaaja, joka on edustanut Vanuatun jalkapallomaajoukkuetta. Hän pitää maajoukkueen maaliennätystä hallussaan ja hän on myös pelannut eniten otteluita.
TNT (yhtye)

TNT on Norjan ensimmäisiä tunnettuja heavy metal -yhtyeitä. Sen tyylilaji on melodinen hard tai glam rock. TNT perustettiin Trondheimissa vuonna 1982. Yhtyeen tunnetuin hittikappale lienee ”10.000 Lovers (In one)” vuonna 1987 ilmestyneeltä albumilta Tell No Tales.
TNT:n eräänä tunnusmerkkinä on sen kitaristin, Ronni LeTekron kehittämä kitarointityyli. Sitä on kutsuttu konekivääri-tyyliksi (engl. machine gun sound). Klassisen kitaramusiikin vaikutteita voi löytää yhtyeen musiikista, muun muassa kitara-introista.
Yhtye on ollut nelihenkinen. Syntetisaattori-osuudet on hoitanut albumeja levytettäessä yhtyeen ulkopuolinen henkilö. Muut jäsenet yhtyeen läpimurtokaudella eli 1980-luvun keskivälissä olivat: basistina Morty Black (alias Morten Skaget) ja rumpalina Morten ”Diesel” Dahl.
Klassisen heavy metal -musiikin ystävät saattavat pitää yhtyeen vuonna 1984 julkaistua albumia, The Knighs Of New Thunder, ainakin jonkinlaisena musiikkityylin löytämisen läpimurtona. Esimerkkinä tästä voitaneen mainita kappale ”Thor With The Hammer”.
Yhtyeen alkuvaiheissa laulajana oli Tony Harnell. Myöhemmin hänen tilalleen tuli Shy-yhteen laulaja Tony Mills. TNT on levyttänyt vielä 2000-luvulla.
Pakokaasun takaisinkierrätys

Pakokaasun takaisinkierrätys eli EGR-järjestelmä, joka tulee sanoista Exhaust Gas Recirculation ja kierrättää osan pakokaasuista uudelleen sylintereihin. Pakokaasun takaisinkierrätysjärjestelmä on yleensä pakosarjasta imusarjaan tuleva putki, jonka imusarjan päässä on EGR-venttiili. EGR-venttiili voi olla ohjattu alipaineella tai sähköisesti, joista jälkimmäinen on tarkempi. EGR-venttiili säätelee saapuvan pakokaasun määrää imusarjan paineen mukaan - venttiili on kiinni tyhjäkäynnin alipaineessa ja suurella ylipaineella, eli on avoinna osapaineella ja silloin sallii pakokaasun virtauksen imusarjaan.

Pakokaasun takaisinkierrätyksen tarkoitus

Pakokaasun takaisinkierrätyksellä on tarkoitus laskea polttomoottorin NOx-päästöjä johtamalla osa pakokaasuista takaisin imusarjaan ja uudelleen sylinteriin. Typenoksidipäästöjä syntyy korkealla moottorin kuormituksella kun sylinterin palamisen huippulämpötila on korkea - takaisinkierrätetty pakokaasu laskee tätä huippulämpötilaa ja laskee päästöjä. EGR-järjestelmä pystyy tapauksesta riippuen vähentämään typen oksideja jopa 60%. Toimintaperiaate on hieman ristiriitainen, sillä typenoksidipäästöjä syntyy korkealla moottorin kuormituksella mutta EGR on aina toiminnassa ainoastaan osakaasulla. Pakokaasun takaisinkierrätyksen käyttökelpoisuus riippuu myös käytetystä polttoaineesta. Esimerkiksi metanoli ottomoottorin polttoaineena sietää hyvin pakokaasun takaisinkierrätystä, jopa niin hyvin, että takaisinkierrätystä voidaan käyttää moottorin tehon säädössä tavanomaisen polttoaineseoksen tai imuilman virtauksen rajoittamisen sijasta. Tällä tavoin moottorin hyötysuhdetta saadaan oleellisesti parannettua, kun pumppaushäviöissä päästään dieselmoottorin tasolle.
Mielipuoli kyttä

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.

Jatko-osat

Elokuva sai kaksi jatko-osaa, Mielipuoli kyttä 2 (1990) ja Mielipuoli kyttä 3 (1992).
Pohjanmaan kauppakamari

Pohjanmaan kauppakamarin julkaisut

Uutiskirje lähetetään jäsenistölle yhdeksän kertaa vuodessa.
CB on neljä kertaa vuodessa sähköisenä julkaisuna ilmestyvä kauppakamarilehti. Kaksi näistä numeroista ilmestyy myös painettuna paperilehtenä.
Coastline on Pohjanmaan käyntikortti ja se julkaistaan joka toinen vuosi. Jokainen yritys esitellään ammattilaisten toimittamassa, englanninkielisessä artikkelissa. Yritysartikkeleiden lisäksi julkaisussa on monipuolinen lukupaketti alueen yrityselämästä, mielenkiintoisista henkilöistä ja ajankohtaisista ilmiöistä.