google/wiki40b huggingface dataset:
Alinen-Pylppynä

Maantiede

Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja sen pituus on 220 metriä ja leveys 180 metriä. Siihen laskee Keskisen-Pylppynän laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 700 metriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Lumiaisojaan Majaniemen kohdalla ja joka vuorostaan yhtyy Sävijokeen.
Järven rantaviiva on 0,61 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta sen itäranta on soista metsää. Etelärannalla on kaksi loma-asuntoa, joille johtaa tie Taipaleen kylältä. Järven poikki kulkee Sastamalan ja Lavian välinen raja niin, että suurin osa järvestä kuuluu Sastamalan puolelle.
Joni Koivuniemi

Joni Koivuniemi (s. 1. huhtikuuta 1981) on suomalainen stand up -koomikko. Hän on kotoisin Vantaalta ja asuu nykyään Helsingissä. Hän on esiintynyt muun muassa Nelosen stand up -ohjelmissa. Koivuniemi jätti teatteriopinnot kesken stand up -uransa vuoksi. Hän toimii myös suuren suosion saaneiden Pro-sketsien isänä. Koivuniemellä on myös oma Savuna Ilmaan -niminen podcast, joka ilmestyy joka toinen maanantai.
Oscar Lindelöf

Oscar Ferdinand Lindelöf (28. elokuuta 1887 Helsinki – 15. kesäkuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen elokuvaaja. Lindelöf kuvasi Venäjän tsaarin Nikolai II:n ainoan Helsingin vierailun vuonna 1915 vastoin sensuurin määräystä. Tuloksena oli kymmenen minuutin mykkäpätkä, joka on nykyisin yksi arvokkaimpia Yleisradion filmejä.
Jaouhar Mnari

Ura

Mnari aloitti jalkapalloilun 12-vuotiaana junioriseuratasolla kotikaupungissaan Monastirissa. Myöhemmin hän nousi US Monastirin edustusjoukkueeseen, josta Mnari siirtyi viiden kauden jälkeen Tunisian menestyneimpään seuraan Espéranceen vuonna 2001. Joukkueen riveissä Mnari voitti kolme Tunisian-mestaruutta vuosina 2002, 2003 ja 2004. Menestyksen myötä saksalaisseura Nürnberg kiinnitti huomionsa Mnariin erityisesti vuoden 2004 Afrikan-mestaruuskisan jälkeen hän sai lisää meriittejä Tunisian voittettua Afrikan mestaruuden.
Mnari siirtyi Saksaan vuonna 2005, jossa hän voitti Saksan Cupin vuonna 2007 1. FC Nürnbergin joukkueessa. Mnari pelasi viiden vuoden ajan Nürnbergissä, jonka aikana hänelle kertyi 104 ottelua, joista 88 oli kotimaan sarjaotteluita.
Toukokuussa 2010 Mnari siirtyi FSV Frankfurtiin vuoden sopimuksella. Hän aloitti kautensa uudessa seurassa aluksi kakkosjoukkueessa pelattuaan yhden ottelun Regionalligassa. Sittemmin 11. syyskuuta 2010 Mnari pelasi ensimmäisen sarjaottelun Frankfurtin paidassa kotiottelussa Fortuna Düsseldorfia vastaan. Hän myös päätti uransa kauden jälkeen Frankfurtin paidassa.

Maajoukkue

Mnarin ensimmäinen maaottelu oli 21. elokuuta 2002 Ranskaa vastaan. Vuonna 2004 hän oli voittamassa Tunisian joukkueessa Afrikan-mestaruutta. Vuoden 2006 MM-kisoissa hän pelasi kaikissa Tunisian kolmessa ottelussa ja teki yhden maalin Espanjaa vastaan. Hän pelasi 63 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Lou Andreas-Salomé

Elämä

Lou Salomé syntyi Pietarissa kenraalin tyttärenä. Hänellä oli viisi veljeä. Hänen vanhempansa olivat ranskalaista ja pohjoissaksalaista alkuperää. Hän kävi Pietarin saksalaista koulua Petrischulea.
Salomé ryhtyi seitsemäntoistavuotiaana opiskelemaan teologiaa, filosofiaa, maailman uskontoja sekä ranskalaista ja saksalaista kirjallisuutta hollantilaisen pastori Hendrik Gillotin johdolla. Gillot kuitenkin rakastui Saloméen niin, ettei opintoja voitu jatkaa. Salomé lähti äitinsä kanssa Zürichiin voidakseen suorittaa siellä yliopistotutkinnon. Hänen heikon terveytensä odotettiin myös parantuvan Keski-Euroopassa.
Salomén äiti vei 21-vuotiaan tyttärensä Roomaan. Siellä Salomé tutustui kirjailija Paul Réehen, jonka kanssa hän aloitti suhteen. Muutaman kuukauden kuluttua, 13. toukokuuta 1882, Réen ystävä Friedrich Nietzsche liittyi heihin. Kolmikko eli ja matkusti tiiviisti yhdessä, kunnes Nietzsche irtautui kolmikosta.
Salomé ja Rée muuttivat Berliiniiin ja asuivat yhdessä. Salomé meni 1887 naimisiin orientalisti Friedrich Carl Andreasin kanssa, vaikka jatkoikin suhdettaan Réehen sekä muihin miehiin. Avioliitto kesti Andreasin kuolemaan asti 1930.
Erityisen läheinen Salomé oli Rilken kanssa. He tapasivat Rilken ollessa 21-vuotias, jolloin Salomé oli 36-vuotias. Salome alkoi kutsua Rilkeä Raineriksi tavanomaisen Renén sijaan. Salomé opetti tälle myös venäjää, jotta Rilke voisi lukea Tolstoita ja Puškinia.

Andreas-Salomé lopetti psykoanalyytikkona toimimisen 74 vuoden iässä. Hänellä oli sydänvaivoja, ja hänen tilansa vaati useita kertoja sairaalahoitoa. Hänen miehensä vieraili sairaalassa päivittäin. Sairaudet ja vanhuus lähensivät vanhaa pariskuntaa. Salomé kuoli uremiaan 5. helmikuuta 1937.
Hänen uurnansa laskettiin hänen miehensä haudan viereen Göttingenin Groner Landstrassella. Göttingenissä sijaitsee hänen mukaansa nimetty katu Lou-Andreas-Salomé-Weg sekä psykoanalyysi- ja psykoterapiainstituutti Lou-Andreas-Salomé Institut.
Gestapo tuhosi hänen kirjastonsa hänen kuolemansa aikoihin. Syyksi esitettiin kytkökset Freudiin, ”juutalaisen tieteen” harjoittaminen sekä monien juutalaisten kirjoittajien teokset.

Ura

Salomé kirjoitti useita unohduksiin jääneitä romaaneja, näytelmiä ja esseitä. Hän oli ensimmäisiä naispuolisia psykoanalyytikkoja ja ensimmäisiä naisia, jotka kirjoittivat naisen seksuaalisuudesta psykoanalyyttisesta näkökulmasta. Hänen kirjansa Die Erotik julkaistiin 1911, ennen kuin hän oli tavannut Freudia.
Hän tutki tuotannossaan muun muassa Ibsenin naishahmoja. Lisäksi hän on kirjoittanut itselleen läheisistä Nietzschestä ja Rilkestä.
GIGN

Historia

Münchenin verilöylyn jälkeen, kun palestiinalaisterroristit olivat surmanneet 11 israelilaista urheilijaa vuonna 1972 kesäolympialaisissa ja Clairvauxin vankilakapinan jälkeen vuonna 1973 Ranska perusti omat erikoisjoukot, jotka olisivat valmiina vastaavanlaisiin tilanteisiin. GIGN aloitti toimintansa vuonna 1974 15 miehellä. Vuonna 1984 siinä toimi 48 miestä ja vuonna 2018 vahvuudessa on jo 400 miestä jaettuna neljään ryhmään.

Tehtäväalueet

Vaativimpia toiminta-alueita ovat muun muassa terrorismin torjunta ilmailun ja merenkulun sektorilla, panttivankitilanteet, erityisympäristöjen turvallisuus (ydinvoimalat, vankilat). Erikoisjoukot ovat mukana myös poliisin erikoisoperaatioissa. Joukkoihin kuuluvien ominaisuudet ovat vaativia, yksilöllistä ja kollektiivista osaamista. Joka osa-alueella korostuu vahva henkilökohtainen osaaminen eri osa-alueilla kuten aseenkäsittely, laskuvarjohypyt, sukeltaminen, soluttautuminen.
Christian von Haugwitz

Christian August Heinrich Kurt von Haugwitz (11. kesäkuuta 1752 Peuke bei Oels, Sleesia – 9. helmikuuta 1832 Venetsia, Itävalta-Unkari) oli preussilainen kreivi, poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Preussin ulkopolitiikan pääarkkitehtina vuosina 1792–1806.
Haugwitz opiskeli Hallen ja Göttingenin yliopistoissa, minkä jälkeen hän matkusteli Euroopassa. Liityttyään ruusuristiläisiin hän pääsi tutustumaan Preussin kuningas Fredrik Vilhelm II:n tärkeään neuvonantajaan Hans Rudolf von Bischoffwerderiin. Tämä avasi Haugwitzille tien diplomaatiuralle ja 1792 hänet nimitettiin Preussin lähettilääksi Wieniin. Saman vuoden lopussa hänet kutsuttiin Preussin ulkoministeriksi. Hän neuvotteli tammikuussa 1793 Puolan toisen jaon yhdessä Venäjän kanssa itävaltalaisten tietämättä. Preussin ja Itävallan suhde jännittyi entisestään, kun Haugwitz vuonna 1795 junaili Baselin rauhansopimuksen, joka irrotti Preussin Ranskan vallankumoussodista. Ranskan voimistuttua Haugwitz olisi halunnut Preussin liittyvän Ranskan vastaiseen toisen liittokunnan sotaan vuonna 1799, mutta kuningas Fredrik Vilhelm III kieltäytyi. Toisen liittokunnan hajottua Preussi liittoutui Venäjän kanssa.
Kun Napoleon vuonna 1803 miehitti Englannille kuuluuneen Hannoverin Saksassa, eikä kuningas Fredrik Vilhelm vieläkään suostunut toimiin Ranskaa vastaan, Haugwitz erosi vastalauseena elokuussa 1804. Kun Ranskan joukot kolmannen liittokunnan sodan aikana syksyllä 1805 loukkasivat puolueettoman Preussin aluetta Ansbachissa, Haugwitz toimitti henkilökohtaisesti Napoleonille Preussin uhkavaatimuksen, jossa uhattiin sodanjulistuksella mikäli Ranska ei hyväksyisi Preussin välitystä sotivien osapuolten kesken. Kun Napoleon kuitenkin löi itävaltalaiset ja venäläiset Austerlitzin taistelussa joulukuun 1805 alussa, Haugwitz joutui allekirjoittamaan 15. joulukuuta Schönbrunnin sopimuksen, jonka mukaan Preussin oli liittouduttava Ranskan kanssa sekä vaihdettava alueitaan Hannoveriin. Sopimus teki Preussin täysin riippuvaiseksi Ranskasta.
Napoleon painosti Haugwitzin seuraajaksi tulleen Karl August von Hardenbergin eroamaan Preussin hallituksesta huhtikuussa 1806, jolloin Haugwitz palasi aiempaan tehtäväänsä. Hänen johdollaan Preussi ryhtyi sangen huonosti valmistautuneena elokuussa 1806 uuteen sotaan Napoleonia vastaan, mutta kärsi murskatappion Jenan–Auerstädtin taistelussa lokakuussa. Haugwitz erosi uudelleen hallituksesta marraskuussa 1806, eikä enää palannut. Hän asui vuodesta 1820 Italiassa. Hänen muistelmansa julkaistiin postuumisti vuonna 1837 nimellä Fragment de mémoires inédits du comte de Haugwitz.
Shinsuke Yamanaka

Amatööriura

Amatöörinyrkkeilijänä Shinsuke otteli 47 kertaa joista voitti 34.

Amattiura

Yamanaka siirtyi ammattilaisnyrkkeilijäksi vuonna 2006. Oteltuaan uransa ensimmäiset viisi vuotta lähinnä tuntemttomampia nyrkkeilijöitä vastaan Yamanaka pääsi vuonna 2011 kääpiösarjan WBC liiton mestaruusotteluun jossa voitti vapaana olleen vyön kamppailussa Cristian Esquivelia vastaan käydyn hankalan ottelun jälkeen: Esquivel kävi kanveesissa kuudennessa erässä ja Yamanaka seitsemännessä erässä. Tuomari keskeytti ottelun yhdennessätoista erässä Esquivelin polven osuttua kanveesiin. Tämän jälkeen Yamanaka puolusti mestaruutta menestyksekkäästi seitsemän kertaa kunnes kärsi tappion Luis Nerylle teknisellä tyrmäyksellä ottelun neljännessä erässä Yamanakan kulmauksen heitettyä pyyhkeen kehään luovuttamisen merkiksi.
TVR Griffith

Kehitys

Alun perin moottorina oli Roverin 4,0-litrainen 240-hevosvoimainen V8, jota kuitenkin vuonna 1992 suurennettiin 4,3-litraiseksi 280-hevosvoimaiseksi. 
Vuonna 1993 moottori vaihdettiin kokonaan uuteen 5,0-litraiseen 350-hevosvoimaiseen.
Pekka Paikkari

Pekka Paikkari (s. 1960) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän on työskennellyt Arabian keramiikkatehtaassa vuodesta 1983 lähtien ja toiminut sekä suunnittelijana että kuvanveistäjänä.
Paikkarin suunnittelema Helsingin Arabianrannassa Loppukirin senioritalossa sijaitseva Cataracta on noin 350 neliömetrinen keramiikasta ja teräksestä valmistettu julkisivuveistos. Talon on suunnitellut Kirsti Siven Arkkitehtitoimisto Siven & Takalasta. Vuoden 2009 lopulla valmistui Sipoonlahden uuteen kouluun 4 × 4,5 metrin kokoinen taideteos Pienet purot, suuret joet. Rakennuksen arkkitehtuurista on vastannut Arkkitehtitoimisto Olli Pekka Jokela Oy.
Vuonna 1989 Paikkari sai kolmannen palkinnon Helsingin oikeustalon taidekilpailussa ja vuonna 1993 hänelle myönnettiin palkinto (Fondazione Cassa di Risparmio di Ravenna) Faenzan kansainvälisessä keramiikkabiennalessa Italiassa. Lisäksi hän sai vuonna 2007 kaksi palkintoa Espanjassa: Toisen palkinnon L’Alcalatén L’Alcorassa sekä pääpalkinnon (Ex-Aeguo), International Manises Ceramic Biennalessa.
Paikkari osallistui vuonna 2009 Englannissa British Ceramic Biennalen yhteydessä järjestettyyn Marl Hole -projektiin. Paikkarin installaatio Clay Words muodostui 25 × 25 metrin kokoiselle savilaatalle kirjoitetusta 8 800 kirjaimesta. Satunnaisessa järjestyksessä kirjoitetut kirjaimet oli valittu englanninkielisestä keramiikkasanastosta. Installaatio oli kunnianosoitus paikalliselle teolliselle historialle. Taiteilijan mukaan keraamisen valmistuksen merkitys ja sisältö muuttuu yhteiskunnallisen ja taloudellisen muutoksen mukana. Tapahtumasta on tehty dokumenttielokuva, jonka kuvaajana toimi Johnny Magee. Muut mukana olleet taiteilijat olivat Neil Brownsword (Englanti), Alexandra Engelfriet (Hollanti) ja Torbjørn Kvasbø (Norja).
2011 valmistui Turun Puutorille Iglu-niminen taideteos osana Turku 2011 -kulttuuripääkaupunkivuotta. Teoksen materiaalna on posliini, ja sen yhtenäinen, halkeilevaa jäätä muistuttava pinta on 80 neliömetriä.
Uumajansaame

Vaikutusalue

Uumajansaamelaisasutuksen pohjoisraja on Piitimenjoki. Tutkijat ovat havainneet Arjeplogissa huomattavan kielimuurin piitimensaamea puhuvien vuorisaamelaisten ja uumajansaamea puhuvien metsäsaamelaisten välillä. Etelärajan on perinteisesti katsottu kulkevan Uumajanjoessa. 
J.A. Nensénin löydöt 1830-luvun Åselen Lapista viittaavat kuitenkin siihen, että tuohon aikaan uumajansaamea puhuttiin jopa siellä päin, siis etelämmässä kuin perinteisesti on ajateltu. Eteläraja on siis ehkä siirtynyt ajan myötä pohjoisemmaksi. Uumajansaamea puhuivat niin Piitimen Lapissa, Åselessä kuin Lyckselessäkin nimenomaan metsäsaamelaiset. He kuitenkin sulautuivat samaan aikaan ruotsalaiseen väestöön, mikä johti kielen käytön vähenemiseen. Sen lisäksi kieleen ovat etelärajalla vaikuttaneet lukuisat hallinnolliset toimet, kuten valtion rajojen vahvistaminen.
Vuonna 2012 julkaistussa tutkimuksessa emeritusprofessori Lars-Gunnar Larsson veti uumajansaamelaisten etelärajan Uumajanjoen ja Vojmånin väliseen vedenjakajaan.

Nykytilanne

Uumajansaamelaisten asuinalueille 1800-luvulla suuntautunut uudisasutus ruotsalaisti monet paikallaan eläneet niin sanotut metsäsaamelaiset. 1800-luvulla ja ison osan 1900-lukua Ruotsissa harjoitettu kieli- ja sulauttamispolitiikka vaikutti sekin osaltaan kielen puhujien määrän romahtamiseen Ruotsissa. Samalla kieli hävisi kokonaan Norjan puolelta. Vuonna 2000 kielentutkija Tapani Salminen arvioi uumajansaamen puhujia olevan enää noin 20. Nämä asuivat Ruotsin Arjeplogissa ja Arvidsjaurissa. Vuonna 2007 kielentutkija Trond Trosterud arvioi puhujia olevan enää noin 10, jotka kaikki olivat yli 65-vuotiaita. Kuitenkin myös nuorempia puhujia kielellä on, sillä Barrukin perheessä kieli on siirtynyt myös nuoremmalle polvelle. Perheen isä Henrik Barruk oppi kielen äidiltään ja on kielikonsulttina pyrkinyt kehittämään ja elvyttämään kieltä. Perheen tytär Katarina Barruk on julkaissut musiikkia uumajansaamen kielellä ja tekee esiintymällä kieltä tunnetuksi. Álgguogåhtie -yhdistys on järjestänyt kymmenen vuoden ajan uumajansaamen kielikylpyjä. 6. huhtikuuta 2016 julkaistiin virallinen uumajansaamen ortografia. Vuonna 2019 julkaistiin Henrik Barrukin laatima uumajansaame-ruotsi - ruotsi-uumajansaame -sanakirja Báhkuogirjjie.
Jukka Sihvonen (pikajuoksija)

Jukka Pekka Sihvonen (s. 1. syyskuuta 1957 Kärsämäki) on suomalainen pikajuoksija.
Sihvonen voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1982 ajalla 10,76. Samoissa kisoissa hän sai 200 metrillä hopeaa ajalla 21,54. Sihvonen valittiin edustamaan Suomea Ateenan 1982 EM-kisojen 100 metrille, mutta hän ei lopulta kilpaillut. Vuoden 1983 Helsingin MM-kisoissa hän oli mukana välieriin selvinneessä pikaviestijoukkueessa.
Seuratasolla Sihvonen edusti Oulun Pyrintöä ja häntä valmensi Raimo Räty.
Ammatiltaan Jukka Sihvonen on hammaslääkäri ja naimissa olympiauimarina tunnetun Maarit Sihvosen (o.s. Vähäsarja) kanssa.
Avokauppa

Avokauppa eli avoin kauppa on Suomessa vapaamuotoinen sopimus, jossa tuotteen myyjä ja ostaja sopivat siitä, että ostajalla on oikeus palauttaa tuote takaisin kauppaan ja saada maksamansa kauppahinta takaisin, jos hän ei halua pitää tavaraa.

Avoimen kaupan ehdot

Avoimessa kaupassa ostajalla on oikeus määrätyn ajan kuluessa palauttaa tavara myyjälle, vaikka siinä ei olisi mitään virhettä. Myyjä puolestaan on sidottu kauppasopimukseen myös ostajalle varattuna harkinta-aikana. Tällä tarkoitetaan sitä, että myyjä ei voi purkaa avokauppaa ja että ostaja voi purkaa sen vain sovitun ajan kuluessa.
Mikäli ostaja päättää pitää tavaran, kauppa muuttuu pysyväksi, kun sovittu harkinta-aika on kulunut loppuun.

Vaaranvastuu tavarasta

Avoimessa kaupassa vaaranvastuu tavarasta siirtyy ostajalle, kun tavara luovutetaan – samoin kuin tavallisessa kaupassa. Lain mukaan vaaranvastuu on ostajalla siihen saakka, kunnes tavara palautetaan myyjälle.
Kultainen portti

Kultaisiksi porteiksi, myös Porte Aurea, kutsutaan useita vanhoja, näyttäviä kaupunginportteja, esimerkiksi Kiovan kultainen portti ja Pulan Sergiusten riemukaari. Myös umpeenmuurattu kultainen portti Jerusalemin temppelivuorella on tunnettu.
Alun perin nimitystä Porte Aurea käyttivät roomalaiset. Myöhemmin bysanttilaisena aikana nimellä tarkoitettiin Konstantinopolin läntisen kaupunginmuurin aikoinaan suurinta, lähellä muurin Marmaranmeren-puoleista päätä sijainnutta porttia, jonka läpi keisari kulki voitetun taistelun jälkeen. Portin ympärille rakennettiin myöhemmin Jedikulen linnoitus, ja alkuperäinen portti on muurattu umpeen.
Keskiajalla venäläiset suurruhtinaat rakensivat kaupunkeihinsa näyttäviä kaupunginportteja, joita nimitettiin Bysantin mallin mukaisesti kultaisiksi porteiksi.
Rimoila

Rimoila (ven. Римское, Rimskoje) Pälmän maalaiskuntaan kuuluva kylä Äänisjärven itäpuolella Puudožin piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Rimoilan kylän lähistöllä on suuri kromi-nikkelikaivos.

Historiallinen Rimoilan kunta

Venäjän keisarikunnan aikaan Rimoila oli Aunuksen kuvernementin Poventsan kihlakuntaan kuulunut kunta. Kuntaan kuului 12 kylää, muun muassa Tsolmuinen, Pälmä, Kotajärvi, Rimoila ja Kunasjärvi.
Rimoilan kunta lakkautettiin Neuvostoliitossa 1920-luvulla ja siitä muodostettiin Karhumäen piiriin kuulunut kyläneuvosto. Sittemmin Rimoilan alueen itäosa on liitetty Puudožin piiriin. Nykyisin entisen kunnan alue kuuluu Tsolmuisen, Pälmän ja Avdejevon maalaiskuntiin.
Oskari Leivo

Juho Oskar (Oskari) Leivo (Aik. Kramplin, 1. toukokuuta 1876 Huittinen – 12. joulukuuta 1921 Pori) oli vuokraviljelijä ja yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Leivo toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1909, 1911–1914, 1917 ja 1919–1921. Hänet valittiin kansanedustajaksi Satakunnasta.
Työmies Juha Kramplinin ja Maria Kaarlentyttären poika työskenteli sekatyöläisenä ja leipurina Suomessa, Ruotsissa ja Saksassa vuoteen 1905, jolloin hänestä tuli SDP:n puhuja. Seuraavana vuonna 1906 hän aloitti Sosialidemokraatin toimittajana Porissa. Lehtimiesura jatkui Vapaan sanan päätoimittajana Vaasassa 1908–1910. Tämän jälkeen hän oli maanvuokraaja Porissa kuolemaansa saakka.
Leivo oli naimisissa Hilda Josefina Wallinin kanssa.
SCUM-manifesti

Sisältö

SCUM-manifesti alkaa seuraavalla julistuksella: 
»Elämä tässä yhteiskunnassa on todella tylsää. On tosiasia, että yhteiskunta ei tarjoa naisille mitään.  Ainoa järjellisille naisille jällellä oleva keino on tehdä vallankumous, tuhota rahajärjestelmä, luoda täydellinen automaatio ja tuhota miessukupuoli.» 
Manifestia pidetään yleisesti satiirisena, mutta sen katsotaan nostavan esiin varteenotettavia filosofisia ja yhteiskunnallisia kysymyksiä. Kirjan opetus on kyseenalainen ja se on vihamielinen miessukupuolta kohtaan.
Italia Turrita

Italia Turrita ('tornikruunuinen Italia') on Italian kansallisvaltion vertauskuva ja henkilöitymä. Italia on naishahmoinen ihannekuva, jolla on välimerelliset piirteet ja kulmillaan linnakkeen muurinharjan tai tornin sakaroita kuvaava kruunu.
Jehkin Iivana

Iivana Jehkinpoika Shemeikka (21. elokuuta 1843 Suistamo – 15. maaliskuuta 1911 Helsinki), tunnetaan paremmin nimellä Jehkin Iivana, oli taitava karjalainen runonlaulaja ja kanteleen soittaja Suistamon Muuannosta.
Hän oli Pedri Shemeikan serkku ja Jehki Shemeikan poika, jonka mukaan häntä kutsuttiin Jehkin Iivanaksi. Hän esitti laulujaan useille runonkerääjille, muun muassa vuonna 1884 Kaarle Krohnille ja Hjalmar Basilierille ja vuonna 1888 Oskar Relanderille ja Axel August Boreniukselle. Hän esiintyi vuonna 1896 Sortavalan laulujuhlilla, vuonna 1900 Helsingin laulujuhlilla sekä vuonna 1906 jälleen Sortavalan laulujuhlilla. Tämän lisäksi hän esiintyi myös ainakin Turussa ja Kuopiossa maatalousnäyttelyssä kesällä 1906 sekä Tampereella 1907, jossa hän avasi Vienan-Karjalaisten Liiton kokouksen kanteleensoitollaan. Hän ei kuitenkaan tehnyt oma-aloitteisia laulumatkoja monen muun runonlaulajan tavoin vaan lähti ainoastaan kutsusta. Vuonna 1911 hän kuitenkin taipui matkaamaan yhdessä toisen runonlaulajan Iivana Onoilan kanssa esiintymään Helsinkiin, vaikkei häntä ollut erikseen kutsuttu. Tällä matkalla hän kuitenkin sairastui ja kuoli. Hänet vietiin haudattavaksi kotikylänsä Muuannon kalmistoon.
Tingsrydin kunta

Vaakuna

Tingsrydin kauppalan entinen vaakuna poikkeaa jonkin verran nykyisestä kuntavaakunasta.
Desire path

Desire path (myös desire line, suom. ”mielihalupolku” tai -linja) on liikenne- ja kaupunkisuunnittelussa käytetty englanninkielinen termi, jolla tarkoitetaan suunnittelematonta polkua tai reittiä, jonka ihmiset ovat kävelemällä kuluttaneet maastoon lähelle suunniteltuja reittejä. Tämäntyyppisiä polkuja usein syntyy oikoreitteinä suunniteltujen kävelyreittien tai teiden väleihin ihmisten liikkuessa. Joissakin tapauksissa maisemasuunnittelijat saattavat päällystää tällä tavalla syntyneet polut, ja siten tehdä niistä virallisia kävelyreittejä.
Siniluoto

Historia

Ensimmäiset asukkaat Siniluotoon tulivat uudenajan alussa tai mahdollisesti jo myöhäiskeskiajalla, jolloin Siniluodon kantatila perustetiin. Siniluoto oli siihen aikaan vasta merestä noussut saari noin 200–300 metrin päässä rannasta. Nykyisin Siniluoto on jo kasvanut kiinni mantereeseen. 1700-luvun alussa Siniluodon talon osti Salon kylän Juusolan talon poika Matti Hannunpoika Juusola, jota ajan tavan mukaan kutsuttiin siitä lähtien Matti Siniluodoksi. Hänen poikansa Matti Matinpoika tuli myöhemmin, suuren kirkkoriidan aikana, paikkakunnalla kuuluisaksi Salon talonpoikien edustajana ja kuninkaissa kävijänä. Myöhempinä aikoina Siniluodon talosta on lohkottu monia muita tiloja mm. Kerolan suvun talo Seppälä, josta on syntyisin nykyisin jo kolmatta kautta eduskunnassa istuva kansanedustaja Inkeri Kerola. Rautaruukin tultua 1960-luvulla perustetuksi Saloisiin myös Siniluodon kylä on saanut uusia asukkaita. Tehtaan perustaminen on vaikuttanut myös alueen luontoon, aiemmin merenlahtena olleesta Siniluodonlahdesta tehtiin Rautaruukin tarpeisiin makeanvedenallas, jonka kautta Salon joet Piehinkijoki ja Haapajoki laskevat vetensä Kuljunlahden altaaseen. Haapajoki laskee luontaisesti ja Piehinkijoki kanavaa myöten Siniluodonlahteen.
Ruskoärviä

Ulkonäkö ja koko

Ruskoärviän rento oljenkeltainen varsi pysyy kokonaan veden alla, vain kukat kohottuvat vedenpinnan yläpuolelle. Hienoliuskaiset, punertavat lehdet ovat kiehkuroina. Pienet kukat ovat yksineuvoisia, alimmat emikukat ovat ylimpien lehtien hangoissa, ylemmät kukat kurottuvat asettuvat vuorottain kukkavarteen.

Elinympäristö ja levinneisyys

Ruskoärviä kasvaa kirkasvetisissä, karuissa järvissä ja merenlahtien vähäsuolaisessa murtovedessä. Sitä tavataan Pohjoismaissa ja Länsi-Euroopassa.
Cretinetti ja ahneuden palkka

Juoni

Cretinetti on pikkupoika, joka jouluyönä syö kaikki kuuseen ripustetut makeiset. Hän nukahtaa ja unessa joulupukki vie hänet taivaaseen. Siellä Cretinettin käytös aiheuttaa niin suurta tuhoa, että hänet lähetetään suoraan helvettiin. Aamulla Cretinetti herää vatsa kipeänä.

Tuotanto

Cretinetti ja ahneuden palkka on poikkeuksellisen pitkä ja komeasti toteutettu Cretinetti-farssi. Sen sivuosissa nähdään varsin nykyaikainen Joulupukki sekä perinteistä kuvastoa edustavat Pyhä Pietari, Jumala ja Mefistofeles. Jälkimmäistä esittää näyttelijänuraansa aloitellut Emilio Ghione. Trikkikuvat tuovat mieleen Georges Mélièsin elokuvat. Myös rohkeasti käsitelty uskontoteema paljastaa André Deedin ranskalaisen alkuperän.
Elokuvaa lienee esitetty aikanaan Suomessa nimellä Lehman(n)in joulu-uni. Se on nähtävissä Belgian elokuva-arkiston YouTube-kanavalla.