google/wiki40b huggingface dataset:
Simon Callow

Simon Philip Hugh Callow (s. 15. kesäkuuta 1949 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänen elokuvauransa alkoi pienellä roolilla Mozartin elämästä kertovassa elokuvassa Amadeus, jossa hän esitti Emanuel Schikanederia. Elokuva perustuu Peter Shafferin näytelmään Amadeus, jonka pääosaa hän oli esittänyt näyttämöllä.
Callow on avoimesti homoseksuaali. Hän kertoi asiasta omaelämäkerrassaan Being an Actor vuonna 1984.
Nikomakhos (Aristoteleen poika)

Nikomakhos (muinaiskreikaksi Νικόμαχος) (n. 325 eaa.) oli Aristoteleen poika. Hänen äitinsä oli Herpyllis, joka oli Aristoteleen rakastajatar hänen vaimonsa Pythiaan kuoleman jälkeen.
Sudan mukaan Nikomakhos oli kotoisin Stageirasta, filosofi, sekä Theofrastoksen oppilas ja eromenos eli poikarakastettu. Hänet oli nimetty Aristoteleen isän Nikomakhoksen mukaan. Aristoteleen testamentti määräsi Nikomakhoksen Aristoteleen ottopojan Nikanorin hoitoon.
Nikomakhos on mahdollisesti kirjoittanut kommentaarin isänsä fysiikan luennoista. Tutkijat ovat ajatelleet, että Aristoteleen etiikan luennoista tehty kokoelma Nikomakhoksen etiikka olisi nimettu Nikomakhoksen mukaan. Useat antiikin aikaiset toimittajat ovat saattaneet sulauttaa Aristoteleen eettiset teokset yhteen Nikomakhoksen niistä tekemien kommentaarien kanssa.
Antiikin ajan lähteiden mukaan Nikomakhos kuoli taistelussa ollessaan vielä nuori.
Kaarle Laurila

Kaarle Sanfrid Laurila (1. kesäkuuta 1876 Kalajoki – 15. syyskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen estetiikan tutkija, Helsingin yliopiston taidefilosofian professori ja Valvoja-lehden päätoimittaja.

Elämäkerta

Kaarle Laurilan vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Laurila ja emäntä Anna Kreeta Untinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta 1895 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1897, lisensiaatiksi 1903 ja tohtoriksi 1907.
Laurilan toimi saksan ja ranskan kielen opettajana tai lehtorina Sortavalan lyseossa 1900–1901 ja 1902–1904, Joensuun lyseossa 1901–1902, Turun suomalaisessa reaalilyseossa 1904–1908 ja Helsingin suomalaisessa lyseossa 1908–1929. Laurila oli saksan kielen ja kirjallisuuden opettajana Helsingin suomalaisessa jatko-opistossa 1910–1914 ja 1916–1917.  
Helsingin yliopistossa hän toimi taidefilosofian dosenttina 1910–1929 ja taidefilosofian henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1929–1945. Hän oli myös Eteläpohjalaisen osakunnan inspehtori 1932–1935.
Laurila oli Kansanvalistusseuran toimikunnan jäsen 1914–1947 ja esimies 1938–1947. Hän toimi myös Alfred Kordelinin säätiön hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1937–1945, Suomen Kansallisteatterin johtokunnan jäsenenä 1913–1917 ja Suomen suojelusliiton pääasiamiehenä 1923–1928
Laurila oli naimisissa vuodesta 1910 lähtien oopperalaulajatar Tellervo Killisen kanssa.
Saksan VIII armeijakunta

Perustaminen

Wehrkreis III perusti 1. lokakuuta 1934 Breslaussa maavoimien alue-esikunta Breslaun (saks. Heeresdienststelle Breslau), joka nimettiin 1935 VIII armeijakunnan esikunnaksi (saks. Generalkommando VIII. Armeekorps). Aluejärjestön uudelleen organisoinnin vuoksi nimeäjänä oli Wehrkreis VIII, jonka operatiivisena esikuntana armeijakunnan esikunta oli.

Osallistuminen sotatoimiin

Armeijakunta asetettiin liikekannalle kesällä 1939 ja se liitettiin Etelän armeijaryhmän 14. armeijaan, jonka mukana se hyökkäsi 1. syyskuuta Puolaan. Puolan operaation päätyttyä armeijakunta siirrettiin lokakuussa Eifelin alueelle Ranskan vastaiselle rajalle armeijaryhmä B:n 4. armeijaan.
Armeijaryhmä B:n mukana se osallistui Ranskan valtaukseen. Taisteluiden päätyttyä armeijakunta oli Kanaalin rannikolla ensin osana 7. armeijaa ja myöhemmin osana 9. armeijaa, jonka mukana se siirrettiin kesällä 1941 Bialystokiin. Armeijakunta liitettiin armeijan mukana Keskustan armeijaryhmään, jonka mukana se aloitti 22. kesäkuuta 1941 hyökkäyksen Neuvostoliittoon operaatio Barbarossassa. Armeijakunta oli armeijaryhmä D:n reservinä marraskuussa 1941 sijoituspaikkana Ranska, kunnes se liitettiin armeijaryhmän 1. armeijaan joulukuussa.
Armeijakunta määrättiin maaliskuussa 1942 itärintamalle Keskustan armeijaryhmään, jonka 6. armeijaan se liitettiin huhtikuussa Harkovassa. Armeijan mukana se hyökkäsi Stalingradiin, jossa se joutui saarroksiin. Armeijakunta antautui muun armeijan mukana tammikuussa 1943.
Armeijakunta muodostettiin uudelleen ja se liitettiin Pohjoisen armeijaryhmän 16. armeijaan Staraja Russassa. Armeijakunta vetäytyi armeijan mukana aina Sleesiaan, jossa se antautui.
Laava

Happamat laavat

Koska happamat laavat muodostuvat pääasiassa sulavasta, vaippaan työntyvästä kuoresta, ne ovat purkautuessaan suhteellisen viileitä, noin 650–750 °C. Ne ovat myös hyvin jähmeitä. Rauhallisesti purkautuessaan tällaiset laavat muodostavat laavakumpuja. Niissä maankuoren halkeamasta hiljalleen purkautuva laava jähmettyy muodostaen kupumaisen pinnan. Kun laavaa kohoaa yhä lisää, pinta halkeilee ja laajenee. Näin syntyy ajan mittaan laakea kumpu, jonka pinta on rosoinen ja täynnä halkeamia.
Tulivuorissa happamat laavat aiheuttavat räjähdysmäisiä purkauksia. Laava on niin jähmeää, että tarvitaan valtava paine, ennen kuin purkaus tapahtuu. Kun paine lopulta vapautuu, tapahtuu valtava räjähdys, joka sinkoaa ilmaan niin jähmeää laavaa kuin aiemmin jähmettynyttä kiviainesta sekä tuhkaa. Tällaiset purkaukset aiheuttavat myös pyroklastisia pilviä. Kuuluisin tällainen purkaus on ehkä Krakataun purkaus 1883. Happamasta laavasta koostuvat tulivuoret ovat laavan sitkeyden takia hyvin jyrkkärinteisiä, elleivät ole räjähtäneet jo purkautuessaan.

Neutraalit laavat

Neutraalit laavat muodostuvat vaipan yläosan ja siihen vajoavan maankuoren sekoittuessa. Siten ne ovat yleensä happamia kuumempia, noin 750–950 °C. Ne ovat myös juoksevampia kuin happamat laavat, eivätkä siten aiheuta yleensä yhtä räjähdysmäisiä purkauksia. Laava on kuitenkin niin sitkeää, että tulivuoret ovat jyrkkärinteisiä. Niiden rinteet ovat myös hyvin kivisiä. Laava on sen verran jäykkää, että purkauksessa ilmaan lentää laavaroiskeita ja räjähtävämmissä purkauksissa myös kiveä, joka putoaa vuoren rinteille.

Emäksiset ja ultraemäksiset laavat

Emäksiset laavat koostuvat suoraan vaipasta tulevasta materiaalista. Siksi ne ovat juoksevia ja niiden lämpötila on yli 950 °C. Ne muodostavat laakeita tulivuoria. Emäksinen laava muodostaa juoksevuutensa takia pitkiä laavavirtoja. Kuumimmat (yli 1 100 °C) ja juoksevimmat emäksiset laavat muodostavat sileäpintaista Pahoehoe-laavaa (lausutaan pa-hoi-hoi). Sen pintakerros jähmettyy ja poimuttuu sisuksen yhä liikkuessa. Jähmeämmät emäksisistä laavoista muodostavat 'A'ā-laavaa (lausutaan aa-aa). Sen pintakerros murtuu sisuksen liikkuessa, jolloin syntyy rakeista ja vaikeakulkuista pintaa. Nimet 'A'ā ja Pahoehoe tulevat havaijin kielestä.
Purkautuessaan merenpohjaan emäksinen laava muodostaa tyynylaavaa. Siinä purkautuvan laavan pinta jähmettyy nopeasti. Kun laavaa purkautuu lisää, kuori halkeaa ja purkautuva laava muodostaa uuden kuplan entisen kylkeen.
Kullervo (sanoittaja)

Tapio Kullervo Lahtinen (18. heinäkuuta 1922 Helsinki – 24. heinäkuuta 1996 Tampere) oli suomalainen sanoittaja ja säveltäjä. Lahtisen koko tuotanto on tehty salanimillä, joista eniten käytetty oli Kullervo. Muita hänen käyttämiään nimiä olivat Hilma Järvi, Ilpo Kallio, Pirkko Mäki, Pentti Rautio ja Juhani Sälö. Lahtisen tuotantoon kuuluu useita ”ikivihreiksi” muotoutuneita sanoituksia. Näitä ovat muun muassa Kullervo Linnan säveltämä ”Kultainen nuoruus” ja tanskalaisen Jacob Gaden tango ”Mustasukkaisuutta”. Hänen tunnetuin sanoituksensa lienee joululaulu ”Kulkuset”. Hänen sävellyksistään tunnetuimpia ovat ”Laulajan ystävä”, ”Suopursu” ja ”Pelimannin penkillä”, jotka kaikki ovat Helena Eevan sanoittamia.
Lahtinen oli alun perin muusikko: hän soitti sotavuosina Klaus Salmen jazzyhtyeessä. Hän myös opiskeli musiikkia Helsingin yliopistossa ja konservatoriossa. Sanoittajana Lahtinen aloitti Musiikki-Fazerilla vuonna 1946. Vuosina 1950–1961 hän toimitti Musiikki-Fazerin julkaisemia suosittuja ”Toivelauluja”-vihkoja sekä oli Musiikkiviestin toimittajana vuoteen 1961. Vuodesta 1966 hän toimi Yle TV2:n hallintoasiain hoitajana Tampereella ja samalla lopetti sanoittamisen.
Tapio Lahtinen kertoi itse, että hänet innoitti iskelmärunoilijaksi hänen sodanaikainen muusikkotuttavansa Klaus Salmi, joka oli valitellut, ettei hyviin ulkomaisiin kappaleisiin ollut suomenkielisiä sanoja. Lahtisen eri nimimerkeillä sanoittamia kappaleita levyttivät muiden muassa Olavi Virta, Henry Theel, Erkki Junkkarinen ja Metro-tytöt. Lahtiselle oli tärkeää, että teksti sulautui täydellisesti säveliin ja kappaleen muotoon. Teksti ei saanut riidellä melodian kanssa, vaan laulun piti olla ennen kaikkea laulettava. ”Mustasukkaisuutta”-tangon Lahtinen kirjoitti nimenomaan Olavi Virran esitettäväksi. 
Tapio Lahtinen oli luonteeltaan hiljainen ja ujo, jopa arka, minkä vuoksi hän toimi vain nimimerkkien takana. Edes hänen sanoitustensa suuri menestys ei saanut häntä astumaan ulos kulisseista, vaan hän suojeli yksityisyyttään niin tarkoin, että suuri yleisö sai tietää hänen oikean nimensä vasta lukiessaan hänen muistokirjoituksiaan vuonna 1996.
Halia

Halia (m.kreik. Ἀλἰα, ”suolainen”) oli kreikkalaisessa mytologiassa merinymfi, haliadi, telkhiinien sisar ja Pontoksen ja Thalassan tytär. Halia synnytti Poseidonille kuusi poikaa ja yhden tyttären, Rhoden, jonka mukaan Rhodoksen saari sai nimensä.
Kun Afrodite kulki pitkin meriä syntymänsä jälkeen, hän halusi pysähtyä Rhodoksella, mutta Halian pojat estivät tämän aikeen. Tästä raivostuneena jumalatar löi poikia hulluudella, jolloin nämä makasivat äitinsä väkisin. Poseidonin kuultua tästä hän hautasi poikansa maan alle. Halia puolestaan heittäytyi mereen, ja paikalliset asukkaat antoivat hänelle nimen Leukothea kunnioittaakseen häntä kuolemattomana merenjumalattarena.

Muut samannimiset hahmot

Halia oli myös yksi Nereuksen viidestäkymmenestä tyttärestä, nereidistä.
Ensimmäinen murhani

Juoni

Romaanin päähenkilö on Helsingin poliisilaitoksen rikososaston väkivaltatoimistossa sijaisena toimiva poliisi Maria Kallio. Hän selvittää henkirikosta, joka paljastuu hänen ensimmäiseksi murhatutkinnakseen. Aiemmat hänen tutkimansa henkirikostapaukset olivat lähes aina alkoholiin liittyneitä tappoja.
Kirjan uhri on opiskelijakuorossa laulanut charmikas naistenmies Jukka Peltonen. Hän on sotkeutunut huumekauppaan, prostituutioon sekä laittoman viinan levitykseen, mikä osoittautuu myöhemmin murhan motiiviksi.
Pääepäillyt koostuvat lähinnä muista kuorolaisista. Heihin kuuluu muun muassa Antti Sarkela, jonka kanssa Kallio myöhemmin menee naimisiin ja saa lapsia. Murhaaja osoittautuikin lopulta kuoron jäseneksi. Hän oli Peltosen harjoittamaan huumekauppaan sotkeutunut nuori nainen nimeltään Tuulia. Tuulia oli ottanut Peltosen hengiltä petoksen johdosta. Peltonen oli uskotellut tytölle, että tämä oli salakuljettanut hasista, mutta lopulta paljastui, että kyse oli ollut paljon laajemmasta kansainvälisestä kokaiinibisneksestä.
Tuulia alkaa kotonaan käyttäytyä uhkaavasti, kun Maria kertoo tietävänsä, että Tuulia on murhannut Jukan. Kallion esimies, alkoholisoitunut Kalevi Kinnunen ampuu Tuuliaa olkapäähän. Tuulia päätyy sairaalaan ja jää henkiin. Epäselväksi kuitenkin jää, onko tämä oikeustoimikelpoinen.
Seinäjoen pataljoona

Seinäjoen pataljoona oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 2. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoona oli valkoisen armeijan ensimmäinen järjestäytynyt pataljoona jonka muodostaminen aloitettiin 4. helmikuuta 1918 Vaasassa ja sen ensimmäinen komentaja oli kapteeni Aminoff. Näihin aikoihin pataljoona sai nimekseen Seinäjoen pataljoona. Pataljoona alkoikin kasvaa nopeasti ja 22. helmikuuta 1918 se oli kasvanut 520 miestä käsittäväksi joukoksi. Pataljoona sijoitettiin Seinäjoelle, jossa se alkuun keskittyi vartiopalvelukseen päämajan varusväkenä.
Pataljoonan komentaja oli majuri Torsten Carl Otto Aminoff, v.t. komentaja oli kapteeni B. G. L. Schauman

Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit

Aliupseeritehtävissä jääkärialiupseeri Karl Kustaa Grönman, alipäällystön kouluttajana jääkärivääpeli Lauri Johannes Gulin.
Hans Biebow

Hans Biebow (1902 – 24. elokuuta 1947) oli Łódźin gheton saksalaishallinnon johtaja Puolassa. Ennen kuin hänestä tuli gheton valvoja, hän työskenteli kahvin maahantuojana Bremenissä.
Hänen hallintonsa aikana 164 000 juutalaista Puolan toiseksi suurimmasta kaupungista suljettiin pienelle alueelle kaupunkiin.  Kommunikaatio gheton asukkaiden ja ulkopuolisen maailman kanssa oli katkaistu, ruokavarat vähissä ja tämä merkitsi, että monet gheton asukkaista nääntyivät hitaasti hengiltä. Olemassaolonsa aikana gheton väkimäärä paisui 204 000:een, kun lisää juutalaisia Keski-Euroopasta lähetettiin sinne. Gheton hallinto oli olemassa huhtikuusta 1940 kesään 1944, mutta kuljetukset ghetosta kuolemanleireille alkoivat loppuvuodesta 1941.
Biebow ulotti valtansa juutalaishallintoon, jota johti Chaim Rumkowski. Rumkowski uskoi, että juutalaiset voisivat selvitä, mikäli tuottaisivat halpoja ja tarpeellisia tarvikkeita natseille. Biebow hyötyi suunnattomasti juutalaisten myymistä tavaroista ja heiltä takavarikoidusta omaisuudesta. Väitetään myös, että hän toimitti vähemmän ruokaa ghettoon kuin hänelle oli maksettu, ja että hän laittoi erotuksen omaan taskuunsa.
Gheton tehtaat toimittivat tarvikkeita, kuten saappaita Saksan armeijalle, ja olivat voittoa tuottavia juutalaisten ansioista, koska heille maksettiin ainoastaan leivällä, sopalla ja muilla elintarvikkeilla.  Natsien arvellaan hyötyneen tehtaista jopa 14 000 000 dollaria ja tehtaat pysyivätkin käynnissä melko pitkään. Gheton yli 200 000 asukkaasta selvisi lopulta hengissä noin 10 000.
Biebow kannatti juutalaisten käyttämistä halpana työvoimana tappamisen sijaan, mutta hän oli valmis omaksumaan tuhoamispolitiikan. Eloonjääneet kertoivat hänen rohkaisseen gheton viimeisiä juutalaisia kesällä 1944 nousemaan Auschwitzin juniin puheella, joka alkoi  "Minun juutalaiseni...” ja lupasi heille työtä lännessä.
Sodan jälkeen Biebow tuomittiin kuolemaan Puolassa Łódź-oikeudenkäynnissä ja teloitettiin 24. huhtikuuta 1947.
Kuvapalatsi

Kuvapalatsi on lahtelainen elokuvateatteri Rautatienkadulla. Se on valmistunut 1920-luvulla ja oli yksi Suomen vanhimpia toimivia elokuvateattereita, siihen asti kunnes toiminta siirtyi Vapaudenkadulle uuteen elokuvakeskukseen.
Salissa on ollut sekalaista toimintaa elokuvien esityksen päättyttyä, muun muassa kirpputori. Teatterisali kunnostetaan teatterikäyttöön, jollaiseksi se alun perin rakennettiinkin, kun elokuvatoiminnan tulevaisuudesta ei oltu varmoja. Siinä aloittaa keväällä 2015 Teatteri Vanha Juko. Korjauksen suunnittelee arkkitehti Seppo Lappalainen, joka on perehtynyt tilan historiaan. Kiinteää katsomoa saliin ei kuitenkaan tule.
Guinean aluejako

Guinean alue jaetaan tarkastelutavasta riippuen joko luonnonmaantieteellisesti (neljään osaan) tai aluehallinnollisesti.
Asko Ojamäki

Asko Tapio Ojamäki (s. 21. syyskuuta 1946 Himanka) on kunnallismies, joka toimi Oulaisten ja Ylivieskan kaupunginjohtajana.  
Asko Ojamäki syntyi maanviljelijä Sakari Ojamäen ja emäntä Fanni Isopahkalan perheeseen. Hänen puolisonsa on kasvatustieteiden maisteri Irma Kankaanpää. Ojamäki tuli ylioppilaaksi 1966 ja valmistui taloustieteen maisteriksi Tampereen yliopistosta 1972. Hän oli Asikkalan taloussihteeri 1973–1974 ja Iitin kunnansihteeri 1974–1980. Kuhmoisten kunnanjohtajana Ojamäki toimi 1980–1989 ja Sievin 1989–1996. Hän oli Oulaisten kaupunginjohtaja 1996–2004 ja Ylivieskan 2004–2010.  Eläkkeelle Ojamäki jäi syksyllä 2010, jolloin hänen seuraajakseen Ylivieskan kaupunginjohtajaksi valittiin Terho Ojanperä.
Victor Wanyama

Victor Mugubi Wanyama (s. 25. kesäkuuta 1991 Nairobi) on kenialainen jalkapalloilija, joka edustaa tällä hetkellä Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria. Pelipaikaltaan aiemmin skotlantilaista Celticiä ja englantilaista Southamptonia edustanut Wanyama on puolustava keskikenttäpelaaja tai toppari.
Wanyaman veli, McDonald Mariga, on myös ammattilaisjalkapalloilija ja on edustanut muun muassa Italian Serie A:n Internazionalea ja Parmaa. Mariga ja Wanyama kuuluvat Kenian jalkapallohistorian parhaimpiin pelaajiin.

Ammattilaisura

Wanyama aloitti ammattilaisuransa Belgian pääsarjan Beerschot AC:ssä, jossa pelasi kolmen kauden aikana yhteensä 50 ottelua. Heinäkuussa 2011 Skotlannin suurseura Celtic FC osti hänet riveihinsä 900 000 punnan siirtosummaa vastaan.
24. kesäkuuta 2016 Wanyama siirtyi Southamptonista Tottenham Hotspuriin. Siirtosumma oli noin 14,4 miljoonaa euroa.
Kenian maajoukkueessa Wanyama on toistaiseksi esiintynyt 16 kertaa. Hän on yksi joukkueen vakiojäsenistä.
Sven Kock

Sven Emil Kock (10. marraskuuta 1918 Pietarsaari – 8. heinäkuuta 2015) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli Svenska handelshögskolanin liikestrategian ja liikkeenhallinnon professori 1974–1982. Hän on tutkinut liikkeenjohtoa sekä motivaatio- ja persoonallisuuskysymyksiä.
Kock väitteli kauppatieteiden tohtoriksi 1965. Kock nimitettiin dosentiksi 1966, ja hän oli alan ensimmäinen professori. Ennen akateemista uraansa hän työskenteli 1940–1950-luvulla  Ahlströmin sosiaalipäällikkönä ja Suomen Kaapelitehdas Oy:n henkilöstöpäällikkönä.
Hänen puolisonsa oli vuodesta 1944 kirjastonhoitaja Benita Kock o.s. Nyman (1912–2004).
Leningradin piirityksen päiväkirja

Arviot

Pentti Stranius toteaa Keskisuomalaisessa, että monet ajan kokeneiden päiväkirjat olivat neuvostoaikana liian kauheita julkaistaviksi. Stranius sanoo teoksesta, että se ”on poikkeuksellisen koskettava ja iholle tunkeva ’epätieteellinen analyysi’ ihmisen oudoista tunnoista, kun häntä vaivaa jatkuva nälkä, kylmä ja pelko”. Kustantajaa Stranius kiittää kulttuuriteosta, ja suomentaja Kirsti Eran työ saa kiitosta hienoviritteisestä tulkinnasta Ginzburgin välillä eriskummallisesta kirjoitustyylistä ja ajatuskuvioista.
Takuya Yamada

Jalkapallomaajoukkue

Takuya Yamada edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2003-2004. Hän on osallistunut mm. Asian mestaruuskilpailuissa 2004.
Lupercal

Lupercal oli luola Palatium-kukkulan lounaisjuurella antiikin Roomassa. Luolan nimi liittyy susiin (lat. lupus), joiden asema luolaan liittyvissä myyteissä ja rituaaleissa on keskeinen.
Tarun mukaan pentunsa menettänyt susiemo löysi Tiber-joen tulvamaan reunalta virtaan kuolemaan jätetyt Romuluksen ja Remuksen, jotka se vei läheiseen Lupercal-luolaan ja imetti poikia siellä. Paimen Faustulus löysi suden imettämät pojat ja otti heidät kasvatikseen. Myöhemmin Romulus perusti Palatium-kukkulalle Rooman kaupungin.
Lupercal-luola oli läpi antiikin Rooman historian merkittävä kulttipaikka. Se oli pääpaikkana vuosittain 15. helmikuuta järjestetyssä Lupercalia-juhlassa, jossa Lupercuksen papit (luperci) uhrasivat luolassa vuohen ja koiran. Historialliselta ajalta on säilynyt mm. Plutarkhoksen ja Dionysios Halikarnassolaisen kuvauksia luolasta ja sen ympäristöstä. Keisari Augustuksen tiedetään monumentalisoineen Lupercal-luolan osana suurempaa kampanjaansa Rooman kaupunkikuvan kohentamiseksi. Lupercal-luolan edustalla kerrotaan myös olleen suden patsaan.

Uudelleen löytäminen

Lupercal-luolan tarkka sijainti on ollut pitkään epävarmaa, sillä se on todennäköisesti jäänyt myöhempien rakennusten alle. Tammikuussa 2007 roomalaisen La Sapienza -yliopiston tutkimusryhmä kertoi löytäneensä rinteestä luolan suun, jota he arvelevat Lupercaliksi.  Ryhmään kuuluva arkeologian professori Andrea Carandini pitää luolaa lähes varmasti Lupercalina.
16 metriä syvää luolan onkaloa on tutkittu pitkään muun muassa tähystinlaitteilla ja laserskannereilla. Kuvat paljastavat, että holvi on koristeltu simpukankuorilla ja mosaiikeilla. Sisäpuolella on Rooman valtakuntaa symboloiva valkoinen kotka.
Qunduzin maakunta

Qunduzin maakunta (myös: Kunduzin maakunta) on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Qunduzin kaupungin ympärillä. Qunduzin maakunnan pinta-ala on 8 039 neliökilometriä ja asukasluku noin 863 474.
Porvoon kirkkoyhteisö

Porvoon kirkkoyhteisö (tunnetaan myös nimellä Porvoon sopimus) on kahdentoista eurooppalaisen anglikaanisen ja luterilaisen kirkon välinen sopimus, joka neuvoteltiin kirkkojen välillä Järvenpäässä vuonna 1992. Nimi tulee siitä, että viimeisenä neuvottelupäivänä vietettiin ehtoollista Porvoon tuomiokirkossa. Sopimusasiakirja, nimeltään Porvoon yhteinen julkilausuma, sisältää viisi lukua. Sopimuksen pääasiallinen sisältö on täyden ehtoollisyhteyden luominen sen allekirjoittaneiden kirkkokuntien välille.
Mustamolli

Ravinto

Mustamollit syövät melko monipuolista ruokaa. Hiutaleruoka on pääsääntöinen ravintomuoto, mutta myös levät ja pakasteruoat ovat hyvää vaihtelua ravintoon. Pienet pelletit ja pienet elävät hyönteiset kuuluvat myös ruokavalioon.

Sukupuolierot

Sukupuolierot ovat melko selkeät, kuten kaikilla synnyttävillä hammaskarpeilla. Koiraat ovat pienempiä kuin naaraat. Naarailla on myös pulleampi vatsa. Vielä varmempaa on katsoa sukupuoli eväsiittimestä, joka on koirailla.

Lisääntyminen

Mustamollien viljely on helppoa, sillä ne lisääntyvät jatkuvasti, mikäli kalat viihtyvät akvaariossa ja vesiarvot ovat oikeat. Naaras kantaa poikasia noin 3,5-4 viikkoa. Vielä nykyäänkin kun ostaa mustamollin, voi sen poikasista osa olla kirjavia, sillä musta väri ei ole kovin vallitseva ominaisuus. Mustamolli viihtyy hyvin pareittain, parvessa tai haaremittain. Suositeltavaa on, että yhtä koirasta kohti olisi vähintään kaksi tai kolme naarasta. Akvaariossa pitää olla paljon kasvillisuutta, jotta poikaset pääsevät piiloon, ja näin pysyvät hengissä.

Evämuunnokset

Mustamollista on tehty myös joitain evämuunnoksia, kuten lyyrapyrstöinen mustamolli. Niitä on saatavilla melko usein.

Sairaudet

Mustamollissa on huonoa se, että ne ovat taitavia kalastamaan itselleen pilkkutaudin, joka on jossain määrissä hankalaa. Nykyään on kuitenkin lääkkeitä pilkkutautiin, ja oikeat vesiarvot edesauttavat taudin välttämistä. Kalojen lääkitseminen kuitenkin on syytä nähdä ainoastaan oireiden hoitamisena. Oikea tapa olisi korjata kalojen asuinolosuhteet. Suomessa hanavesi on monilla seuduilla pehmeää ja neutraalia, kun taas mollit vaativat melko kovaa ja hieman emäksistä akvaariovettä. Raakaveden manipulointi molleille sopivaksi on mahdollista mutta pitkällä aikavälillä ei ehkä suositeltavaa ylimääräisen vaivan ja altaan muiden asukkaiden vuoksi. Pääosin akvaariokalat ovat pehmeiden ja happamien vesien asukkaita joita veden kovettaminen ja pH-arvon nostaminen ei miellytä. Pehmeässä vedessä mollit usein sairastuvat helpommin ja jäävät lyhytikäisiksi. Varsinkin Aasialaisissa kasvatuslaitoksissa mustamollit kasvatetaan joskus suolaisessa vedessä, joka vaikeuttaa niiden sopeutumista makeaan veteen. Näistä syistä olisi viisainta järjestää molleille oma lajiallas joissa niiden vesiarvovaatimukset voidaan ottaa paremmin huomioon. Yleensä kuitenkin mollit ovat perheen pienempien suosikkeja ja mollit muiden suosikkien kera laitetaan kaikki yhteen ja samaan seura-akvaarioon. Tästä syystä perheen vanhempien olisi hyvä seurata ja miettiä mitä kaloja kotiin hankitaan. Monesti viisain ratkaisu on kun jättää mollit ostamatta seura-akvaarioon.
Michael Gerber

Muut Gerberin kirjat

Gerberin parodia elokuvana ajankohtaiseksi puheenaiheeksi nousseesta Narnia-sarjasta julkaistiin suomeksi vuonna 2006 nimellä Blarnia.
Christopher Meloni

Elämäkerta

Meloni syntyi Washingtonin kaupungissa ja valmistui Coloradon yliopistosta. Hän oli vuonna 2006 Emmy-ehdokkaana Elliot Stablerin roolistaan sarjassa Kova laki: Erikoisyksikkö.
Meloni on ollut naimisissa puolisonsa Doris Sherman Williamsin kanssa vuodesta 1995; parilla on vuonna 2001 syntynyt tytär ja vuonna 2004 syntynyt poika. Melonilla on italialaista ja kanadanranskalaista sukutaustaa.
Edward James Jordan

Edward James Jordan (s. 1930) on brittiläinen kaiutinten suunnittelija ja kaiutintekniikan kehittäjä. Hän on työssään paneutunut erityisesti kokoäänialueen kaiutinten tuotekehitykseen.
Jordan aloitti kaiutinten tuotekehitystyön kaiuttimia valmistaneen Goodmans Industries -yrityksen Wembleyssä sijainneella tuotekehitysosastolla. Vuodesta 1963 alkaen hänen Jordan-Watts Ltd -yrityksestään tuli metallikartioisten kaiutinten edelläkävijä. Vuonna 1975 hän perusti nykyisen yrityksensä, joka on vuodesta 1982 toiminut nimellä E J Jordan Designs.
Jordan on kirjoittanut useita artikkeleita, joissa hän selittää kaiutintekniikan teoriaa.