google/wiki40b huggingface dataset:
RDF

RDF (Resource Description Framework) on W3C:n standardoima malli tiedon vaihtoon sovellusten välillä erityisesti web-ympäristössä. Erityispiirteenä RDF mahdollistaa useisiin eri tietomalleihin (skeemoihin) pohjautuvan tiedon integroinnin sekä näiden tietomallien evoluution jo mallinnettua tietoa muokkaamatta .

Tietomalli

Tietomalli RDF:stä on hyvin samankaltainen kuin käsitteellisessä mallinnuksessa käytetyissä luokka- ja entiteettikaavioissa. Tieto rakentuu lausumista, joissa yksittäisistä resursseista (erityisesti web-resursseista) annetaan tietoa subjekti-predikaatti-objekti -kolmikoilla. Nämä kolmikot (engl. triples) muodostavat siis tietomallin perustan. Esimerkiksi ajatus "Taivas on väriltään sininen" voidaan mallintaa RDF:ssä kolmikkona: subjekti ("taivas"), predikaatti ("on väriltään"), ja objekti ("sininen"). RDF ei itsessään ota kantaa tiedon esitysmuotoon, joten RDF-pohjainen tieto voidaan esittää useilla eri formaateilla. Tapa, jolla kolmikot koodataan vaihtelee formaateittain.
RDF-tietomalli ja sen tapa kuvata resursseja on keskeinen osa W3C:n semanttista webiä.

Esitysformaatit

RDF-muotoinen tieto voidaan esittää useilla erityyppisillä formaateilla, joista keskeisimmät ovat RDF/XML sekä N3 ja Turtle. RDF:ää voidaan upottaa myös suoraan HTML-dokumentteihin attribuutteina RDFa-muodossa.

RDF/XML

Alkuperäinen esitysformaatti, RDF/XML, on W3C:n standardoima, XML-pohjainen sarjallistus RDF:stä, jossa käytetään hyväksi erityisesti XML:n nimiavaruuksia ja entiteettejä .
Esimerkiksi seuraava RDF-kuvaus määrittelee subjektille http://fi.wikipedia.org predikaatin kieli, jolla on objekti suomi:

<?xml version="1.0"?>
<rdf:RDF xmlns:rdf="http://www.w3.org/1999/02/22-rdf-syntax-ns#"
         xmlns:esim="http://www.esimerkki.org/kasitteet/">
   <rdf:Description rdf:about="http://fi.wikipedia.org/">
      <esim:kieli>suomi</esim:kieli>
   </rdf:Description> 
</rdf:RDF>

N3 ja Turtle

N3 (Notation 3) on luonnollisen kielen kaltainen esitysmuoto RDF:lle, jossa pyritään lausumien tiiviimpään ja luettavampaan esitykseen. N3 sisältää myös ominaisuuksia, joita RDF ei määrittele. N3:sta yksinkertaisettu osajoukko, joka toteuttaa RDF:n on nimeltään Turtle - korostettaessa tätä osajoukkoa voidaan notaatiosta käyttää nimeä N3/Turtle. N3-formaattia ja sen määritystä kehittää Tim Berners Lee sekä muut semanttisen webin yhteisön jäsenet.
Aikaisempi esimerkki voidaan kirjoittaa N3-formaatissa seuraavasti:

@prefix esim: <http://www.esimerkki.org/kasitteet/> .
@prefix rdf: <http://www.w3.org/1999/02/22-rdf-syntax-ns#> .
    
<http://fi.wikipedia.org/> esim:kieli "suomi" .

RDFa

RDFa on W3C:n suositus, joka kuvailee HTML:ään attribuuttitason laajennuksen rikkaan metadatan liittämiseksi web-sivuihin.

Kyselykielet

SPARQL-kyselyn rakenne:

SELECT ?subject ?predicate ?object
WHERE
        (?subject ?predicate ?object)
USING
        rdf FOR <http://www.w3.org/1999/02/22-rdf-syntax-ns#>
Josta tulokseksi saadaan:

subject: http://fi.wikipedia.org/
predicate: http://www.esimerkki.org/kasitteet/kieli
object: suomi
Vesa Harmaakorpi

Vesa Kalevi Harmaakorpi (s. 1. helmikuuta 1961 Mikkeli) on Lappeenrannan teknillisen yliopiston (LUT) Lahden yksikön innovaatiojärjestelmien professori. Harmaakorpi toimi Suomen Urheiluliiton puheenjohtajana vuosina 2013–2018. 
Harmaakorven osaamisalaa on käytäntölähtöisen innovaatiotoiminnan ja innovaatiopolitiikan tutkimus ja kehittäminen. Hän on kirjoittanut kymmenittäin tieteellisiä artikkeleita ja kiertää puhumassa innovaatioista ja luovuudesta sekä kotimaassa että ulkomailla.

Tieteellinen ura

Harmaakorpi on valmistunut diplomi-insinööriksi Lappeenrannan teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1985. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi alueellisesta innovaatiopolitiikasta Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 2004. Samana vuonna hän aloitti työt professorina LUT:n Lahden alueyksikössä. Harmaakorpi aloitti Lappeenrannan teknillisen yliopiston teknistaloudellisen tiedekunnan dekaanina maaliskuussa 2011. Teknistaloudellinen tiedekunta muutti myöhemmin nimensä tuotantotalouden tiedekunnaksi. Hän lopetti dekaanin tehtävässä syyskuussa vuonna 2014. Lahden ammattikorkeakoulun väliaikaisena rehtorina ja toimitusjohtajana Harmaakorpi toimi elokuusta 2017 helmikuuhun 2018. Tuona aikana Lahden ammattikorkeakoulu siirtyi osaksi LUT-konsernia.

Luottamustehtäviä

Harmaakorven keskeisiin luottamustehtäviin on kuulunut urheiluseura Lahden Ahkeran puheenjohtajuus. Hänet valittiin Suomen Urheiluliiton (SUL) puheenjohtajaksi marraskuussa 2012. Harmaakorpi voitti liiton äänestyksessä Arto Bryggaren luvuin 30–14. Harmaakorven kausi SUL:n puheenjohtajana alkoi 1. tammikuuta 2013. Hänet valittiin kahden vuoden jatkokaudelle marraskuussa 2014. Harmaakorpi sai 275 ääntä ja hänen vastaehdokkaansa Kari Saarinen 128 ääntä. Vuoden 2016 lokakuussa hänet valittiin ilman vastaehdokasta viimeiselle sääntöjen sallimalle kaksivuotiskaudelle.
Harmaakorpi toimii muun muassa myös innovaatiokyvykkyyden kehittämiseen keskittyvän Susinno Oy:n hallituksen puheenjohtajana.

Tunnustukset

Harmaakorven artikkeli valittiin European Planning Studies -tiedelehden vuoden 2006 parhaaksi. Lahden kaupunki on palkinnut Harmaakorven kahdesti Vuoden korkeakouluteko -palkinnolla vuosina 1999 ja 2008. Hänet on palkittu toiminnastaan Päijät-Hämeen hyväksi Päijät-Häme -mitalilla vuonna 2009.
Viiruvatsakipuaja

Levinneisyys

Viiruvatsakipuajaa tavataan Brasilian itäosissa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Laji on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vaarassa.
Salaksenjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,9 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee metsäisen mäen ja peltoaukean välissä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Rannat ovat metsämaata tai peltomaan suojavyöhykettä. Rantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tie kantatieltä 58.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,2 metriä mpy. Järveen on johdettu kolme metsä- tai pelto-ojaa. Sen laskuoja laskee Vähäjärven läpi Längelmäveden Pispalanselän Myllylahteen.

Historiaa

Salaksenjärven ja Vähäjärven välinen alue on ollut suota, joka on raivattu peltomaaksi . Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen nimi kirjoitettiin ”Salaksijärvi”. Järven ympäriltä oli raivattu niittyjä, mutta peltomaat sijaitsivat muualla. Yhtään taloa ei ollut järven lähellä. Järven laskujoen puolivälissä sijainnut Vähäjärvi oli nykyistä suurempi ja laskuojan alajuoksulla sijaitsi kaksi vesimyllyä. Toinen myllyistä oli tien alapuolella. Vuoden 1954 peruskartassa oli järven koillispuoliskon rannat peltoaukean reunaa, mutta vastarannat olivat metsämaata. Toinen vapa-ajan asunnoista ilmaantui vuoden 1980 karttaan, jolloin myös eteläinen peltopalsta oli metsitetty.
Isopuisto

Isopuisto on Kotkassa sijaitseva puisto. Se on kaupungin keskustan Kotkansaaren laajin rakennettu puisto. Pinta-ala on noin 8 hehtaaria.
Isopuisto on perustettu Kotkan ortodoksisen kirkon ympärille ja se oli Kotkan ensimmäinen puisto (Konstantinin puisto). Puiston alue oli Ruotsinsalmen linnoituskaupungin sotilasrakennusten ja siviilikaupungin leikkauskohdassa. Korttelin kokoinen Isopuisto sai lopullisen muotonsa Kotkan asemakaavassa vuodelta 1878. 1960-luvulla puistossa tehtiin mittava korjaustyö.
Tyyliltään Isopuisto edustaa englantilaistyyppistä maisemapuutarhaa. Puisto on rakentunut vähitellen kallioiseen maastoon. Puiston luonteelle on tyypillistä loivat kalliomuodot ja kevyesti polveilevat puistokäytävät. Ruotsinsalmenkadun varrella on laaja perennaryhmä.
Puistossa sijaitsevia patsaita ja muistomerkkejä ovat fyysikko Aleksandr Popovin patsas pohjoiskulmassa, Kolmen Kannaksen Koukkaajat JR 45 länsikulmassa ja Maria Purpurin patsas ortodoksisen kirkon lähellä. Puistossa on myös pelikenttä ja lapsille leikkivälineitä. Toivo Pekkasen koulu sijaitsee Isopuiston vieressä.
Pekka Kujamäki

Pekka Kujamäki (s. 1963 Savonlinna) on suomalainen käännöstieteilijä ja käännöstieteen professori.

Koulutus- ja urahistoria

Lukioiässä Kujamäki haaveili lennonjohtajan urasta, mutta hänen silloinen opinto-ohjaajansa ilmoitti, ettei se ole mahdollinen uravalinta, sillä Kujamäellä oli silmälasit. Ylioppilaskirjoitusten jälkeen Kujamäki kävi yhteiskuntatieteellisen ja tiedotusopin pääsykokeissa Tampereen yliopistossa, mutta päätyi kuitenkin armeijaan Valkealan varuskuntaan. Varusmiespalveluksen loppuaikoina hän haki opiskelemaan venäjän kieltä Savonlinnan kääntäjänkoulutuslaitokseen, mutta ei läpäissyt pääsykoetta. Lisäksi Kujamäki haki Savonlinnan kaupungille opettajankoulutukseen, mutta hän ei ottanut paikkaa vastaan. Sen sijaan hän teki kolmivuorotyötä leipomossa ja alkoi opiskella kaupallista saksaa helsinkiläisen Markkinointi-instituutin kirjekurssilla.
Kaupallisen saksan opintojen myötä hän päätyi hakemaan eri yliopistoihin opiskelemaan saksaa. Hän valitsi lopulta opiskelupaikakseen silloisen Joensuun yliopiston Savonlinnan kääntäjänkoulutuslaitoksen. Siellä Kujamäki pääsi tutkimusapulaiseksi vuonna 1988. Vuonna 1989 Kujamäki valmistui Joensuun yliopistosta (nyk. Itä-Suomen yliopisto) filosofian maisteriksi pääaineenaan saksan kielen kääntäminen ja sivuaineenaan englannin kielen kääntäminen. Kun Kujamäki oli kirjoittanut pro gradu -tutkielman, hän palasi joksikin aikaa leipomoon. Vuoden 1990 alkupuolella hän pääsi töihin kääntäjäksi silloiseen Telenokian asiakaspalveluyksikköön, jossa hän käänsi teknisiä käsikirjoja ja asennusohjeita suomesta ja englannista saksaksi sekä teki sanastotyötä ja DTP-taittoa. Käännöstieteilijä Pauli Roinila soitti Kujamäelle alkusyksystä 1990 ja tarjosi tälle yliassistentin määräaikaista työpaikkaa ja jatko-opintomahdollisuutta Joensuun yliopistossa. Kujamäki suoritti filosofian lisensiaatin tutkinnon saksan kielen kääntämisestä vuonna 1993, ja filosofian tohtoriksi hän valmistui vuonna 1998.

Työura yliopistossa

Vuosina 1998-1999 Kujamäki toimi Tampereen yliopiston Käännösinstituutin saksan kielen professorina. Tämän jälkeen hän työskenteli mm. virkaa toimittavana professorina Itä-Suomen yliopistossa.
Vuosien 2004-2015 aikana Kujamäki työskenteli muun muassa saksan kielen professorina Itä-Suomen yliopistossa. Hän teki osa-aikaisesti töitä ESF-projektin (COLC - Computing for Language Careers) tutkimuspäällikkönä vuonna 2004. Kujamäki teki vuonna 2013 töitä vierailijaluennoitsijana Grazin yliopistossa Itävallassa. Vuonna 2015 hän palasi Grazin yliopistoon, jossa hän toimii käännöstieteen professorina teoreettisen ja käytännöllisen käännöstieteen instituutissa.
Espadarte (1880)

Valmistus

Alus tilattiin Yarrowilta. Alus laskettiin vesille 1880.

Palvelus

Alus nimettiin uudelleen Número 1:ksi. Alus poistettiin alusluettelosta 1918.
Australian naisten koripallomaajoukkue

Historia

Australia osallistui ensimmäistä kertaa naisten MM-kilpailuihin vuonna 1957, jolloin maa sijoittui kymmenenneksi. Ensimmäisen kerran maajoukkue sijoittui mitaleille vuoden 1998 kilpailuissa, jolloin se voitti pronssia. Australia voitti pronssia myös seuraavissa vuoden 2002 kilpailuissa. Ensimmäisen maailmanmestaruutensa maa saavutti vuonna 2006, kun se kaatoi loppuottelussa Venäjän. Australian Penny Taylor valittiin kyseisen turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuonna 2014 Australia saavutti MM-pronssia ja vuonna 2018 MM-hopeaa.
Olympialaisissa Australia esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1984, jolloin muun muassa Neuvostoliitto boikotoi kisoja. Turnaukseen osallistuikin vain kuusi maata ja Australia sijoittui viidenneksi. Ensimmäisen olympiamitalin maa saavutti vuonna 1996, jolloin maa oli turnauksen kolmas. Vuosina 2000–2008 Australia voitti kolme kertaa olympiahopeaa ja vuonna 2012 se saavutti olympiapronssia. Vuoden 2016 olympiaturnauksessa Australia selviytyi puolivälieriin, jossa putosi jatkosta hävittyään Serbialle.
Korroosio (yhtye)

Korroosio on 1979 Raisiossa perustettu uuden aallon yhtye, jonka suurin hitti oli yhtyeen kitaristin Joel Hallikaisen säveltämä ja vuonna 1980 ensimmäisen kerran levytetty kappale "Hei hei hei". Kappaleen laulaa sanoittaja Jarmo Hauhtonen. Korroosio on julkaissut kaksi pitkäsoittoa: vuonna 1982 ilmestyi Kyllä tytöt ymmärtää ja vuonna 2013 tuplapainoksena Kunniakierros-albumi.
Korroosio-yhtyeen jäsenistä parhaiten tunnetaan myöhemmin taikurina, iskelmälaulajana ja TV-kasvona tunnettu kitaristi Joel Hallikainen eli Je(e)sus Caesar. Hän erosi yhtyeestä 1981.

Historia

Korroosio perustettiin Raisiossa vuonna 1979. Sen alkuperäiset jäsenet ovat Jarmo Hauhtonen (laulu), Joel Hallikainen (kitara), Heikki Riihelä (basso) ja Lasse Jalonen (rummut). Hieman myöhemmin mukaan tuli myös kosketinsoittaja Jani Juusela sekä vuonna 1980 toinen kitaristi Kari Jalonen. Joel Hallikaisen lähdettyä vuonna 1981 yhtyeessä hänet korvasi raisiolaisen SIG-yhtyeen entinen jäsen Timo Kilpinen. Armeijaan lähteneen basistin tilalle tuli Juha Vuorijärvi.
Korroosion hajottua vuonna 1983 yhtyeen toimintaa jatkoi Nice Prize, joka esiintyi myös nimellä Korroosio. Yhtyeessä soittivat Jarmo Hauhtonen (laulu), Jani Juusela (koskettimet), Kari Jalonen (kitara) ja Harri Katunpää (rummut). Nice Prizea seurasi DoReMi-yhtye, joka esiintyi myös Korroosiona ja tekikin tällä nimellä kolmen kappaleen demonauhan studiossa Paraisilla. Demon kappaleet olivat ”Anitan unet”, ”Rauhaa” sekä rock-versio kappaleesta ”Hei hei hei". Tässä yhtyeessä soittivat Jarmo Hauhtonen (laulu), Jani Juusela (koskettimet), Risto Vuorinen (kitara), Kari Jalonen (kitara), Pauli Paju (basso) ja Mika Kaunisto (rummut). Sittemmin Korroosio-yhtyeen jäsenet ovat soittaneet myös useissa muissa kokoonpanoissa.
Korroosio on tehnyt tasaisin väliajoin comebackejä, muun muassa vuonna 1996 ja vuonna 2009. Muutamia keikkoja käsittäneen kiertueen nimenä on käytetty myös "Never Ending Tour 1979-20??". Vuonna 2009 yhtyeessä soittivat Jarmo Hauhtonen (laulu), Jani Juusela (koskettimet), Timo Kilpinen (kitara), Kari Jalonen (kitara), Heikki Riihelä (basso), Juha Vuorijärvi (basso) ja Lasse Jalonen (rummut). Joel Hallikainen oli vielä tuolloin liian kiireinen ehtiäkseen mukaan. Vuonna 2010 hänkin palasi takaisin yhtyeeseen. Korroosio esiintyi Turussa Down By The Laituri -kaupunkifestivaaleilla vuonna 2010. Yhtyeessä oli mukana myös toisena rumpalina Markku "Mäikkä" Tuomi. Nykyään Korroosio jatkaa toimintaansa yhdenksänmiehisellä kokoonpanolla, johon kuuluvat kaikki yhtyeessä soittaneet muusikot.
Korroosion toinen albumi Kunniakierros julkaistiin 1. marraskuuta 2013.

Vaikutus

Myös muut yhtyeet ovat levyttäneet Korroosion kappaleita. Näihin versioihin kuuluvat muun muassa Raivopäät-yhtyeen tulkinta kappaleesta ”Kuka myi kapinan” ja Klamydian ”Hei hei hei”. Myös saksalainen punk-yhtye Al-Anon on tehnyt omintakeisen version kappaleesta ”Hei hei hei”.
Ähtärin lukio

Ähtärin lukio on Ähtärissä sijaitseva toisen asteen oppilaitos, joka tekee yhteistyötä ammattikorkeakoulu Haaga-Helian kanssa. 
Lukion rehtorina toimii Markku Juhola.
Isma López

Seurajoukkueura

López edusti juniorina sekä pamplonalaista Osasunaa että bilbaolaista Athleticia. Hänen ja Javier Erason siirtyminen Athleticiin vuonna 2005 aiheutti välirikon Osasunan ja tuolloin Fernando Lamikizin johtaman Athleticin välillä. López pelasi kaksi kautta Athleticin junioreissa ja kolme kautta Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä pelanneessa reservijoukkueessa, mutta ei lunastanut häneen asetettuja odotuksia ja jätti seuran vuonna 2010.
Kaudeksi 2010–2011 López siirtyi Zaragozan reservijoukkueeseen, joka pelasi neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa. Zaragozasta hän jatkoi Lugoon, jota hän oli nostamassa Segunda B:stä toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin kauden 2011–2012 päätteeksi. López oli Lugossa yksi nousijajoukkueen avainpelaajia, mikä vakuutti Athleticin hankkimaan hänet uudestaan riveihinsä kesäkuussa 2012.
López debytoi Athleticin edustusjoukkueessa 2. elokuuta 2012 Eurooppa-liigan kolmannen karsintakierroksen ottelussa kroatialaista Slaven Koprivnicaa vastaan, missä hän teki kaksi maalia.

Maajoukkueura

López on pelannut Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului alle 17-vuotiaiden ikäluokassa EM-kultaa ja MM-hopeaa vuonna 2007 saavuttaneeseen joukkueeseen.
Hermafrodiitti

Hermafrodiitti eli kaksineuvoinen on eläin, joka tuottaa sekä naaras- että koiraspuolisia sukusoluja, tai kasvi, jolla on sekä hede- että emikukat samassa yksilössä. Monissa eliöryhmissä hermafroditismi on vallitseva lisääntymisjärjestelmä. Yleisintä se on yksikotisilla kasveilla ja selkärangattomilla eläimillä. Sitä esiintyy kuitenkin myös kaloilla ja vähäisemmissä määrin muilla selkärankaisilla.
Hermafrodiittisuus ilmenee monilla lajeilla samanaikaisena kaksineuvoisuutena, jolloin yksilö voi samaan aikaan toimia sekä naaraana että koiraana. Toisaalta hermafrodiitteja ovat myös eliöt, jotka voivat vaihtaa sukupuoltaan elinkaarensa aikana. Monilla hermafrodiittisilla eliöillä on mekanismeja, jotka estävät itsesiitoksen.
Eläimillä, jotka normaalisti ovat yksineuvoisia (kuten esimerkiksi nisäkkäät), esiintyy joskus yksilönkehityksen poikkeavuutena yksilöitä, joilla on kummankin sukupuolen lisääntymiselimet tai sukurauhaskudosta. Erityisesti ihmisen kohdalla tällöin puhutaan nykyisin mieluummin intersukupuolisuudesta kuin hermafroditismista.
Laholm

Kaupungin historia

Laholm on Ruotsin vanhimpia kaupunkeja, ja Hallannin vanhin. Laholm perustettiin kaupungiksi 1200-luvulla, kun alue vielä kuului Tanskalle. Ruotsin ja Tanskan välisissä sodissa 1500- ja 1600-luvulla Laholm kärsi ja paloi useasti. Siltä ajalta on peräisin muun muassa Skottorpin linna. Laholmin tieverkosto on säilynyt keskiajalta, kuten myös vuonna 1225 rakennettu Laholmin kirkko.
Laholm on Ruotsin keskusrikospoliisin lokakuussa 2014 julkaistun raportin mukaan yksi Ruotsin 55 alueesta, jonka paikalliset rikolliset ovat ottaneet hallintaansa ja alueilla tapahtuu avoimia välienselvittelyitä, huumekauppaa ja kiristystä. Paikallisia asukkaita ei saada uhkausten vuoksi mukaan oikeuslaitoksen toimintaan eikä poliisi voi toimia hyökkäysten vuoksi.
RN Rapido

Valmistus

Luigi Borghin suunnittelema alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlandolta ja sen köli laskettiin lokakuussa 1873. Alus laskettiin vesille 16. marraskuuta 1876 ja se liitettiin laivastoon 1. toukokuuta 1877.

Palvelus

Aluksen aseistus muutettiin viideksi 57 millimetrin tykiksi ja kahdeksi konekivääriksi vuonna 1890, jolloin miehistön tarve laski 128:aan. Se oli 8. elokuuta 1907 alkaen satamaproomuna Genovassa, kunnes alus romutettiin 1912.
Aarne Robert Castrén

Aarne Robert Castrén (3. toukokuuta 1892 Helsinki – 5. maaliskuuta 1973 Helsinki) oli liikejuristi, joka toimi muun muassa asianajajana, Helsingin Osakepankin pääjohtajana ja useiden suuryhtiöiden hallintoneuvostoissa, johtokunnissa ja hallituksissa, kuten Sanoman johtokunnassa vuodesta 1957 ja sen puheenjohtajana 1959–1972.
Aarne Robert Castrénin vanhemmat olivat senaattori, ministeri Kaarlo Castrén ja Elin Tamelander ja puoliso vuodesta 1921 Saskia Leclereq, pianisti Fanny Flodin-Gustavsonin tytär. Asianajaja Aarne Frithiof Louis Castrén oli heidän poikansa.  Aarne Robert Castrén tuli ylioppilaaksi 1910, suoritti oikeustutkinnon 1915 ja sai varatuomarin arvon 1918. Hän toimi asianaajajana ja osakkaana Castrén & Snellman -lakiasiantoimistossa 1917–1946, Helsingin Osakepankin pääjohtajana 1946–1948 ja lukuisten eri yhtiöiden  hallintoelimissä, mukaan lukien Wärtsilä, Pohjoismaiden Yhdyspankki, Ab Julius Tallberg Oy, Kymi, Ericsson ja Sanoma. Suomen Lainopillisen Yhdistyksen hallituksen jäsen Castrén oli yli 30 vuotta.
La storia di una donna

Juoni

Ampumahaavan saanut kaunis nainen tuodaan sairaalaan. Lääkäri löytää päiväkirjan, joka kertoo tuntemattoman naisen tarinan. Orvoksi jäänyt Beatrice on palkattu seuraneidoksi rikkaalle kreivittärelle, jonka poika Paolo viettelee hänet. Kreivitär ajaa pois Beatricen, joka joutuu huijari Fabianon uhriksi. Lapsen synnyttänyt Beatrice päättää kostaa Paololle, jonka morsian näkee heidät arveluttavassa tilanteessa. Fabiano yrittää saada haltuunsa Paololle uskotut salaiset asiakirjat. Beatrice katuu, paljastaa kaiken Paololle ja joutuu Fabianon ampumaksi. Paolo saapuu lapsensa kanssa sairaalaan lohduttamaan kuolevaa Beatricea.

Teemat ja vastaanotto

La storia di una donna on tyypillinen esimerkki 1910-luvun elokuvadiivojen tähdittämistä melodraamoista, joissa oikeudeton nainen joutuu kaikin tavoin sadistisen miesten maailman uhriksi: raiskatuksi, aviottomaksi äidiksi, prostituoiduksi ja lopulta sijaiskärsijänä tapetuksi. Yleisön ja kriitikkojen positiivisesti vastaanottama elokuva on samalla havainnollinen todiste Italian elokuvateollisuuden uusiutumiskyvyttömyydestä, joka lamautti sen 1920-luvun alussa: päiväkirjaan perustuvasta uudenlaisesta kerrontatavastaan huolimatta se kuvaa maailmaa, jota ei ensimmäisen maailmansodan jälkeen ollut enää olemassa. Samaan aiheeseen perustuu Amleto Palermin vuonna 1928 ohjaama La confessioni di una donna (”Erään naisen tunnustukset”).

Restaurointi

Elokuva on restauroitu Bolognan elokuva-arkistossa osana EU:n rahoittamaa projektia. Restauroitu versio perustuu Brasilian ja Belgian elokuva-arkistoissa säilyneisiin alkuperäisiin nitraattifilmikopioihin. Portugalin- sekä ranskan- ja flaaminkieliset välitekstit on käännetty italiaksi. Alkuperäisestä 2000 metrin pituudesta on säilynyt 1300 metriä.
Ritalammi (Mänttä-Vilppula)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Lahnajoen valuma-alueeseen (35.615) se kuuluu.
Yrjö Loimaranta

Elämäkerta

Loimarannan vanhemmat olivat kirkkoherra Wilhelm Lindstedt ja Hilma Nyholm. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1897 ja teologian kandidaatiksi 1909. Pappi hänestä tuli vuonna 1901. Loimaranta toimi aluksi koulumiehenä ja myöhemmin senaatin kirkollisasiainesittelijänä ja opetusministeriön kansliapäällikkönä. Porvoon suomalaisen yhteiskoulun johtajana 1899–1902 toimittuaan hän siirtyi Helsingin suomalaisen tyttökoulun uskonnon kollegaksi 1902–1912. Samaan aikaan hän oli ajoittain senaatin apulaisesittelijänä. Vuonna 1912 Loimarannasta tuli kirkollisasian toimituskunnan esittelijäsihteeri. Tässä tehtävässä ollessaan Loimarannalle annettiin tehtäväksi Suomen kuninkaaksi valitun Friedrich Karlin kruunajaisseremonian valmistelu Turun tuomiokirkossa. Hän suositteli noudatettavaksi joko Norjan tai Ruotsin mallin mukaista kruunausrituaalia, jolloin kruunu ja muut regaliat olisivat olleet tilaisuudessa vain esillä. Loimaranta toivoi kruunun valmistettavan Inarin kullasta.
Vuonna 1919 Loimarannasta tuli opetusministeriön esittelijäneuvos ja kansliapäällikkö. Loimaranta oli opetusministeri Cajanderin I hallituksessa 1922 ja Cajanderin II hallituksessa 1924, molemmissa ammattiministerinä.
Viipurin hiippakunnan piispana Loimaranta toimi 1935–1942. Piispakauden alkupuolta sävytti taloudellinen ja henkinen optimismi, loppupuolta puolestaan sotavuodet. Talvisodan alettua tuomiokapituli poistui Viipurista joulukuussa 1939 ensin Savitaipaleelle ja rauhan tultua Mikkeliin huhtikuussa 1940. Piispakautta vaivasi osaltaan Loimarannassa jo sen alkuvaiheessa todettu vakava sairaus. Teologisesti Loimaranta kuului nuorkirkolliseen suuntaan ja oli mukana Teologisen lauantaiseuran nimellä tunnetussa uudistushenkisessä keskustelupiirissä.
Loimaranta oli Merimieslähetysseuran puheenjohtaja 1932–1938 sekä Mannerheim-liiton liittoneuvoston puheenjohtaja 1936–1942. Hän julkaisi muun muassa teokset Sosialistimme ja uskonto (1908) ja Kirkollinen alkukoulu (1913) sekä toimitti piispa Olavi Heliövaaran kanssa kirkkolain vuosina 1921, 1930 ja 1939.
Loimarannan puoliso vuodesta 1901 oli Hilja Julia Teittinen.
Gun Strandberg

Gunvor Sigrid Alice ”Gun” Strandberg (s. 19. kesäkuuta 1912 Helsinki) on suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija, joka käytti myös nimimerkkejä Ulla Bergstrand ja Gun-Lise Berg.