HMS Zest

Palvelus

HMS Zest siirtyi heinäkuun 1944 lopulla koeajojen ja varustamisen päätyttyä Scapa Flowhun, jossa se oli elokuun Kotilaivastossa koulutettavana. Koulutuksen päätyttyä alus liittyi laivueeseensa aloittaen laivastoyksiköiden suojaamisen. Alus torjui 31. joulukuuta sukellusveneitä luoteisen reitin alueelta HMS Orwellin ja HMS Zephyrin kanssa.
Alus suojasi 11. tammikuuta 1945 HMS Opportunen, HMS Cavendishin ja HMS Zodiacin kanssa risteilijä HMS Didoa ja saattuetukialuksia HMS Premieriä sekä HMS Trumpeteria. Osaston tehtävänä oli suojata miinanlaskua ja merenkulun häirintäoperaatiota Norjan rannikolla (operaatiot Spellbinder ja Gratis). Alus palasi 13. tammikuuta osaston mukana Scapa Flowhun.
Alus suojasi 3. helmikuuta HMS Onslaughtin, HMS Opportunen, HMS Serapiksen, HMS Zambesin, HMS Zealousin, HMS Zebran ja Kanadan laivaston HMCS Siouxin kanssa risteilijä HMS Bellonaa ja saattuetukialuksia HMS Campaniaa sekä HMS Nairanaa. Osaston tehtävänä oli suojata Venäjälle matkannutta saattuetta JW64. Alus erkani 14. helmikuuta saattueesta HMS Zambesin, HMS Zealousin ja HMCS Siouxin kanssa evakuoimaan Soroyalta 500 siviiliä saaren jouduttua Saksan hyökkäyksen kohteeksi. Alukset laskivat evakuoidut maihin Murmanskissa.
Se liittyi 17. helmikuuta palaavaan saattueeseen RA64 samojen alusten mukana. Aluksen lähistöllä olleeseen korvetti HMS Bluebelliin osui sukellusveneen U-711 laukaisema akustinen torpedo, mikä upotti kohteensa nopeasti. HMS Zest ja HMS Opportune etsivät merestä eloonjääneitä, mutta kolmesta löydetystä miehistönjäsenestä ainoastaan yksi toipui muiden menehtyessä. Alus erkani 27. helmikuuta saattueesta palaten Kotilaivastoon.
Alus suojasi 20. maaliskuuta HMS Onslowin, HMS Serapiksen, HMCS Haidan ja HMCS Siouxin kanssa risteilijä HMS Bellonaa ja saattuetukialuksia HMS Premieriä, HMS Searcheriä sekä HMS Queeniä. Osaston tehtävänä oli laskea miinoja ja häiritä Norjan rannikkoliikennettä operaatio Cupolassa.
Alus suojasi 18. huhtikuuta HMS Offan, HMS Zealousin, HMS Zephyrin, HMS Zodiacin, Kanadan laivaston hävittäjien HMCS Haidan, HMCS Huronin ja HMCS Iroquoisin ja Norjan laivaston hävittäjän KNM Stordin kanssa risteilijä HMS Bellonaa sekä saattuetukialuksia HMS Premieriä' ja HMS Vindexiä. Osaston tehtävänä oli suojata Venäjälle matkannutta saattuetta JW66 Kuolan niemimaalle. Alus erkani 25. huhtikuuta osallistuttuaan hävittäjäsuojauksen mukana sukellusveneiden etsintään Kuolan niemimaan rannikolta.
Alus liittyi 29. huhtikuuta samojen alusten kanssa palaavaan saattueeseen RA66. Se erkani 5. toukokuuta HMS Zealousin ja HMS Zodiacin kanssa saattueesta liittyäkseen Kotilaivastoon. Seuraavana päivänä nimetyt alukset sekä HMS Zephyr suojasivat risteilijöitä HMS Birmingham ja HMS Dido matkalla Kööpenhaminaan, jossa ne vastaanottivat Saksan laivaston risteilijöiden Nürnbergin ja Hipperin antautumisen. Alus vapautettiin 13. toukokuuta tehtävistään Kööpenhaminassa ja se aloitti paluumatkan HMS Birminghamin ja HMS Zephyrin kanssa.
Kesäkuusta alkaen alus osallistui laivueen mukana alueiden uudelleen miehitykseen sekä erilaisiin laivasto-operaatioihin. Se osallistui Euroopan sotatoimien päättymisjuhlallisuuksiin Woolwichissa HMS Myngsin ja HMS Zealousin kanssa.
Japanin antauduttua HMS Zest palveli Kotilaivaston 4. Hävittäjälaivueessa vuoteen 1947 lukuun ottamatta modernisointia Leithissä 1945. Alus poistettiin heinäkuussa 1947 palveluksesta ja se siirrettiin Sheernessin reserviin, mistä se palasi palvelukseen jo seuraavana vuonna. Alus sijoitettiin torpedokoulutuksen koululaivaksi Portlandiin, kunnes se siirrettiin syyskuussa 1952 Noren paikallislaivueeseen. Alus palveli laivueessa, kunnes se poistettiin palveluksesta helmikuussa 1954 ja alus sijoitettiin Chathamin reserviin.

Tyypin 15 -fregatti

HMS Zest valittiin maaliskuussa 1956 muutettavaksi tyypin 15 sukellusveneidentorjuntafregatiksi. Muutostoiden valmistuttua Chathamin telakalla 1958 alus aloitti palveluksensa Londonderryssä 3. Koulutuslaivueessa uudella viirinumerolla F102. Laivueen lakkauttamisen yhteydessä alus siirrettiin 4. Fregattilaivueeseen, kunnes se määrättiin huollettavaksi Maltalle 1961.
Aluksen palattua telakalta se liittyi  Kauko-Idän laivaston 24. Saattajalaivueeseen, jossa se palveli palveluksesta poistamiseensa saakka 1968. Se oli Plymouthin reservissä, kunnes se sijoitettiin poistolistalle 1969. Alus myytiin BISCOlle, joka siirsi aluksen romuttamisen Arnott Youngille Dalmuiriin. Hinaaja Bustlerin hinatessa alusta romutettavaksi se karkasi touvista. Touvin uudelleen kiinnityksen jälkeen alus saapui romuttamolle 18. heinäkuuta 1970.