google/wiki40b huggingface dataset:
Vaatimaton ehdotus, joka estäisi Irlannin lapsia olemasta taakaksi vanhemmilleen tai maalleen

Vaatimaton ehdotus, joka estäisi Irlannin lapsia olemasta taakaksi vanhemmilleen tai maalleen (engl. A Modest Proposal for Preventing the Children of Poor People from Being a Burden to their Parents or Country) on irlantilaisen kirjailijan Jonathan Swiftin vuonna 1729 julkaistu satiirinen pamfletti, jossa hän ehdottaa, että Irlantia vaivannut paha köyhyysongelma ratkaistaisiin siten, että yläluokka ostaisi alaluokan lapset ja söisi ne.
Swiftin mukaan hänen ehdotuksensa toteuttaminen vähentäisi katolilaisten määrää ja saisi miehet kohtelemaan vaimojaan paremmin, koska he tietäisivät kuinka paljon rahaa vauvalla voitaisiin ansaita. Lisäksi ”nuori, hyvin imetetty terve lapsi on vuoden ikäisenä mitä ravitsevinta, herkullisinta ja terveellisintä ruokaa niin muhennettuna, paahdettuna, paistettuna kuin keitettynäkin” ja vauvojen surmatkin vähenisivät.
Pamfletti herätti aikalaisissa pahennusta, ja siitä järkytyttiin vielä Ruotsissa, kun pamfletti julkaistiin ruotsiksi vuonna 1832. Suomeksi se julkaistiin vuonna 1998.
Niklas Ylitalo

Seuraura

Ylitalo on Rauman Lukon oma kasvatti. Hän voitti kauden 2014–2015 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2015–2016 Ylitalo toimi Lukon C-nuorten varakapteenina. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 14+11=25. C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa Ylitalo oli Lukon paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 18+24=42. Pudotuspeleissä hän jakoi kahdeksalla syöttöpisteellään koko sarjan syöttöpörssin voiton Kärppien Uula Ruikan ja HIFK:n Konsta Hirvosen kanssa.
Kesällä 2018 Ylitalo nousi Lukon SM-liigajoukkueeseen. Hän aloitti kauden 2018–2019 seuran A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras pistemies Ylitalo oli tehoilla 10+24=34. Hän teki liigadebyyttinsä 25. lokakuuta 2018 vieraissa JYPiä vastaan, kun Lukolta joutui sivuun mm. Justin Danforth ja Jere Friberg. Ylitalo merkittiin joukkueen nelosketjun oikeaan laitaan niin ikään myös debyyttikauttaan pelanneiden Jesse Ruotsin ja Mikko Petmanin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.03 minuuttia. Ylitalo keräsi Lukon 7–2-murskatappioon päättyneestä ottelusta teholukeman -2. Hän pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua.

Maajoukkueura

Ylitalo on pelannut kolme nuorten ja viisi poikien maaottelua.
Pikk Hermann

Historia

Pikk Hermannin rakentaminen liittyi Tallinnan Toompean kukkulan linnan rakennustöihin. Kalparitaristo oli aloittanut linnan rakennuttamisen 1220-luvun lopulla. Toompean niin sanottu pieni linnoitus eli castrum minus oli kastelli, josta muodostui kastellin lisärakennusten myötä esilinna vuonna 1346. Esilinnan nurkkiin rakennettiin torneja, joista yksi oli Pikk Hermann. Torni on nykymuodossaan rakennettu kolmessa eri vaiheessa alkaen 1300-luvun puoliväliltä 1500-luvun alkuun ja keskiajalla se kuului Itämeren alueen korkeimpiin kivitorneihin.
Viron itsenäistyttyä Pikk Hermannin huipulle nostettiin Viron lippu kello kolmelta iltapäivällä 12. joulukuuta 1918. Viron sittemmin miehittäneet neuvostojoukot laskivat lipun tornista kesällä 1940. Lippu nostettiin takaisin torniin 24. huhtikuuta 1989.

Rakennus

Pikk Hermannin nykykorkeus on 45,6 metriä. Merenpinnasta tornin huipun lippuun laskettuna tornin korkeus on 95 metriä. Tornin huipulle johtaa 215 askelmaa käsittävä portaikko. Aikanaan torni saatettiin lämmittää hypokaustijärjestelmällä. Pikk Hermann oli Tallinnan ensimmäisiä lämmitysjärjestelmää hyödyntäneitä rakennuksia ja sama menetelmä yleistyi myöhemmin myös Tallinnan taloissa.
Viron lippu nostetaan tornin huipulle päivittäin aamuisin auringonnousun aikaan ja se lasketaan illalla auringon laskiessa. Poikkeuspäiviä ovat voitonpäivä ja juhannus 23. ja 24. kesäkuuta. Lippu vaihdetaan uuteen kuusi kertaa vuodessa ja käytetyt liput arkistoidaan.
Carl Gustav Mortimer von Kraemer

Carl Gustaf Mortimer von Kraemer (16. kesäkuuta 1817 Lammi – 10. huhtikuuta 1898 Tampere) oli suomalainen eversti, kuvernööri ja senaattori.
Von Kraemerin vanhemmat olivat eversti Carl Johan von Kraemer (1782–1834) ja Ulrika Charlotta von Platen (1794–1864). Hän oli naimisissa Anna Toropovin (1830–1882) kanssa. Heidän poikansa oli eversti Carl Johan Alexander von Kraemer (1854–1920).
Von Kraemer kävi Haminan kadettikoulun 1832–1837. Hän palveli 1837–1845 Henkikaartin Preobraženskin rykmentissä vänrikkinä, aliluutnanttina ja luutnanttina. Von Kraemer oli vuodesta 1845 krenatöörikaartin esikunnassa vanhempana adjutanttina ja hän yleni kapteeniksi 1846. Viimeksi hän oli divisioonan majoitusmestarina 4. jalkaväen reservidivisioonassa vuodesta 1848 alkaen. Von Kraemer ylennettiin everstiluutnantiksi 1851 ja hän erosi armeijasta 1852 everstin arvoisena. 
Von Kraemer toimi Oulun läänin kuvernöörin apulaisena 1854–1856 ja hän oli Virallisen lehden päätoimittajana 1866–1869, Mikkelin läänin vt. kuvernöörinä 1869–1871 sekä vakinaisena kuvernöörinä 1871–1873. Viimeksi hän toimi Kuopion läänin kuvernöörinä 1873–1884 ja senaatin siviilitoimituskunnan päällikkönä 1884–1885. Hän oli myös vuoden 1863 säätyvaltiopäiviä valmistelleen Tammikuun valiokunnan jäsen vuonna 1862.
Duke Ellington

Elämä ja ura

Ellington sävelsi 1920- ja 1930-luvuilla usein managerinsa Irving Millsin kanssa, kunnes heidän välinsä katkesivat 1930-luvun loppupuolella. Billy Strayhornista tuli Ellingtonin työtoveri (tosin häntä ei aina mainittu kappaleiden tekijänä) vuodesta 1940 Strayhornin kuolemaan 1960-luvun keskivaiheille asti.
Ellington sävelsi aina yhtyeensä muusikkojen taitoja ajatellen. Yhtyeeseen kuuluivat Johnny Hodges, Bubber Miley, Joe ”Tricky Sam” Nanton, Barney Bigard, Ben Webster, Harry Carney, Sonny Greer, Otto Hardwick ja Wellman Braud. Monet muusikot pysyttelivät Ellingtonin mukana vuosikymmeniä. 
Ellington aloitti soittamisen Washington, DC:ssä teini-iässä. Myöhemmin hän perusti yhtyeen The Wasthingtonians, jonka hän siirsi New Yorkiin vuonna 1923. Ellington ja The Wasthingtonians soittivat monissa newyorkilaisissa klubeissa ja kiersivät New Englandia tanssiyhtyeenä ennen ensimmäistä suurta läpimurtoaan vuonna 1927. Ellingtonille tarjottiin työtä vakituisena yhtyeenä maineikkaassa Cotton Clubissa. Duke Ellington and his Jungle Band -yhtye tunnettiin laajalti Yhdysvalloissa Cotton Clubilta lähetettyjen säännöllisten radiolähetysten ansiosta.
Ellington saattoi säveltää eri tyylilajeja edustavaa musiikkia tanssiteatterinäytöksiin kuten myös yhtyeen omiin esiintymisiin. Ne sisälsivät paljon musiikillista kokeilua. Lopettaessaan soittamisen Cotton Clubilla vuonna 1931 Ellington oli Yhdysvaltojen tunnetuimpia afroamerikkalaisia. Hän levytti säännöllisesti usealle levy-yhtiölle ja esiintyi elokuvissa. Ellington kiersi yhtyeensä kanssa Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Lisäksi hän teki 1960-luvulla kiertueen, joka ulottui lähes ympäri maailman. 
Jotkut Ellingtonin muusikoista, kuten Jimmy Blanton, vaikuttivat jazzin kehitykseen sinä lyhyenä aikana, jonka he soittivat Ellingtonin orkesterissa. 
Ellington sävelsi myös elokuvamusiikkia, esimerkiksi elokuvaan Black and Tan (1929) ja myöhemmin Otto Premingerin elokuvaan Erään murhan anatomia (1959), jossa pääosaa esitti James Stewart. Ellington esittää siinä cameoroolin. Hän sävelsi musiikin myös Martin Rittin elokuvaan Pariisin rytmiä (1961), jossa Paul Newman ja Sidney Poitier näyttelivät jazzmuusikoita.
Ellington oli ehdolla Pulitzer-palkinnon saajaksi vuonna 1965, mutta jäi palkinnotta. Hänen kommenttinsa oli: ”Kohtalo on minua kohtaan suopea, se ei halua minusta kuuluisaa liian nuorena.”
Duke Ellington kuoli 24. toukokuuta 1974, ja hänet haudattiin Woodlawnin hautausmaalle Bronxiin New Yorkiin. Kuvanveistäjä Robert Graham veisti Ellingtonille muistomerkin, joka pystytettiin New Yorkin Keskuspuistoon lähelle Fifth Avenueta ja 110th Streetiä risteykseen nimeltä Duke Ellington Circle.
Christina Onassis

Lapsuus

Onassiksen vanhempien avioliitto oli myrskyisä. Isällä oli useita suhteita, esimerkiksi oopperalaulaja Maria Callasin kanssa, ja he riitelivät ja lopulta erosivat. Seitsemäntoistavuotiaana Onassis kävi plastiikkakirurgisessa leikkauksessa pienentämässä nenäänsä ja poistamassa mustat silmänalukset. Onassis opiskeli Lontoon Queen’s Collegessa.
Onassiksen isä Aristotélis avioitui vuonna 1968 Jacqueline Kennedyn kanssa, jota Christina inhosi eikä tullut tämän kanssa toimeen vaan piti tätä vain suvun omaisuudesta kiinnostuneena rahan perässä juoksijana.
Onassis menetti koko perheensä kahden vuoden sisällä. Hänen veljensä Aléxandros (Alexander) kuoli lento-onnettomuudessa 1973, ja hänen äitinsä kuoli vähän myöhemmin. Hänen isänsä terveys oli alkanut heiketä Aléxandroksen kuoleman jälkeen, ja isä kuoli 1975. Aléxandros oli ollut isän suunnitelmissa hänen seuraajansa aina pojan kuolemaan saakka, minkä jälkeen isä nosti tyttärensä seuraajakseen ja alkoi kouluttaa häntä Onassiksen imperiumin hoitajaksi. Christina Onassis toimi hyvin tiiviisti Onassiksen laivanvarustusbisneksessä ja hoiti sitä menestyksellisesti isänsä kuoleman jälkeen.

Aikuisikä

Onassis oli neljä kertaa avioliitossa, ja kaikki liitot päättyivät katkeraan eroon. Ensimmäiset kolme aviomiestä olivat Joseph Bolker, Aléxandros Andreádis ja Sergei Kauzov. Viimeisen avioliiton hän solmi Thierry Rousselin kanssa, jonka kanssa hän sai ainoan lapsensa, tyttärensä Athina Rousselin (Onassiksen). Tämäkin avioliitto päättyi eroon. Onassis tiesi, että Rousselilla oli ollut suhde ruotsalaisen mallin Marianne "Gaby" Landhagen kanssa, ja hän jopa maksoi Landhagen ylläpidon, samoin tämän kahden lapsen, jotka molemmat oli saatettu alkuun Onassiksen ja Rousselin avioliiton aikana. Roussel puolestaan vaati Onassista laihduttamaan, jotta heidän yhteiselämänsä jatkuisi, ja piti huolta punnituksista ja vaati liikuntaharjoituksia, mutta loppujen lopuksi hylkäsi hänet ollakseen pysyvästi Landhagen kanssa.

Kuolema

Christina Onassis kuoli 37-vuotiaana keuhkoödeemaan Buenos Airesin lähellä Argentiinassa sijaitsevalla golfklubilla. Kuollessaan hän oli juuri toipumassa masennuksesta. Hän rakasti tytärtään Athinaa yli kaiken. Christina Onassiksella oli ennen kuolemaansa vakava suhde erään kreikkalaisen lapsuudenystävänsä veljen kanssa, joka ei ollut itse ollut koskaan naimisissa ja halusi edetä hitaasti Onassiksen menneisyyden vuoksi, mutta aikoi kuitenkin naimisiin tämän kanssa. Asiantuntijoiden mukaan Onassiksen ennenaikainen kuolema johtui jatkuvasta lääkkeiden väärinkäytöstä ja valtavista painonvaihteluista. On väitetty myös, että kuolinsyynä olisivat olleet vaaralliset laihdutuslääkkeet tai liian suuret unilääkeannokset.
Pyhä Barbara

Pyhä Barbara  oli legendan mukaan 200-luvulla elänyt kristinuskoon kääntynyt neito ja marttyyri. Legendan mukaan Barbaran isä vangitsi hänet vartioituun torniin. Barbara rukoili Jeesusta, joka hajotti tornin salamalla ja hän pääsi pakoon. Barbaran isä lähti takaa-ajoon ja saavutettuaan pakenevan tyttärensä mestasi tämän. Tällöin taivaasta iski salama, joka tappoi isän.
Koska Pyhän Barbaran vallassa oli legendan mukaan taivaasta iskevä tuli, hänet valittiin tykistön keksimisen myötä tykistön pyhimykseksi. Hän on myös pioneerien, panostajien ja kaikkien niiden, joita uhkaa työssään äkillisen ja väkivaltaisen kuoleman vaara, suojelija ja yksi neljästätoista hädässäauttajasta. Pyhälle Barbaralle pyhitetty päivä on 4. joulukuuta. 
Suomessa Pyhän Barbaran legendasta tehtyä kirkkotaidetta on säilynyt Turun tuomiokirkossa sekä Hattulan ja Lohjan kirkoissa. Tunnettu on myös Barbarasta kertova Kalannin Pyhän Barbaran alttarikaappi, joka on nykyään Kansallismuseossa.
William Tolbert

William Richard Tolbert Jr. (13. toukokuuta 1913 – 12. huhtikuuta 1980) oli Liberian presidentti 1971–1980.
Tolbert syntyi Bensonvillessä, Montserradon piirikunnassa Liberiassa William ja Charlotte Tolbertin poikana. Tolbertin isoisä oli afroamerikkalainen entinen orja Etelä-Carolinasta joka oli muuttanut Liberiaan vuonna 1878. Tolbertin suku oli yksi suurimpia afroamerikkalaisia sukuja  Liberiassa.Tolbert nai Victoria Davidin, joka oli korkeimman oikeuden tuomarin tytär ja he saivat pojan ja kuusi tytärtä, sekä adoptoivat yhden pojan.
Tolbert meni valtiovarainministeriön palvelukseen konekirjoittajaksi 1934 ja yleni myöhemmin arvossa ja valittiin edustajainhuoneeseen Montserradosta 1943 True Whig Partyn edustajana. Toukokuussa 1951 hänestä tuli presidentti William Tubmanin varapresidentti.
Tolbert omisti myös kumiplantaasin ja toimi Mesurado Groupissa, kalastus- ja pakastusliiketoiminnassa. Hän oli baptistien maailmanliiton puheenjohtaja 1965–1970 ja Afrikan lähetyssaarnaajien evankelisen unionin pääneuvonantajana vuodesta 1973.
Tolbert nimitettiin virallisesti Liberian presidentiksi 3. tammikuuta 1972, kuusi kuukautta presidentti Tubmanin kuoleman jälkeen. Hän vannoi lopettavansa korruption ja rakentavansa vakaan talouden.
Tolbert aloitti jotain liberaaleja uudistuksia, vapautti poliittiset vangit, salli suuremman sananvapauden, kitki korruptiota, alensi äänestysiän 18 vuoteen ja uudisti turvallisuuselimiä.
Tolbert otti etäisyyttä  korosti ulkopolittista itsenäisyyttä koskien Yhdysvaltoja ja  solmi suhteet itäblokin maiden kuten Neuvostoliittoon,  Tšekkoslovakiaan, Kuuban, Libyan ja Kiinan kanssa. Tolbert katkaisi suhteet myös Israelin  kanssa Jom-Kippur sodan aikana 1973. Hän neuvotteli myös Guinean kanssa, mikä johti Länsi-Afrikan talousyhteisön muodostamiseen. Vuonna 1979 Liberia järjesti Afrikan yhtenäisyysjärjestön kokouksen, jossa Tolbert valittiin sen puheenjohtajaksi.
Tolbertia arvosteltiin maan liberianafroamerikkalaisen eliitin ja alkuperäisasukkaiden suuresta eriarvoisuudesta, vaikka hänet valittiinkin uudelleen 1975.
Jännitykset nousivat huhtikuussa 1979, kun sadat PAL-puolueen mielenosoittajat kulkivat Monrovian läpi osoittaen mieltään uusia riisin tukiaisia vastaan (Tolbertin suku kuului maan suurimpiin riisin viljelijöihin.) Mielenosoitus muuttui ryöstelyksi ja Tolbert määräsi turvallisuusjoukot ampumaan kovilla ja pidättämään sen johtajat. Tammikuussa 1980 maassa rekisteröitiin oppositiopuolue PPP, joka julisti yleislakon ja vaati Tolbertin eroa.
12. huhtikuuta 1980 sotilaat kaappasivat vallan ylikersantti Samuel K. Doen johdolla ja Tolbert surmattiin muun hallitsevan  liberianafroamerikkalaisen  eliitin ohella.
Robert Mizrachi

Pokeriura

Mizrachin ensimmäinen suuri turnausvoitto oli Amsterdamissa käydyn Master Classics of Poker -tapahtuman 5 000 euron LIDO Championship -turnauksen ykköstila. Hän ansaitsi palkintorahoja 372 240 euroa. Huhtikuussa 2006 hän sijoittui toiseksi Fourth Annual Five-Star World Poker Classicin 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksessa (palkintosumma 113 265 dollaria).
World Poker Tourilla The Mirage Poker Showdown -tapahtuman pääturnauksessa Mizrachi selvisi finaalipöytään ja oli lopulta Stanley Weissin voittaman kisan kuudes ansaiten 129 476 dollaria. Toisen kerran hän oli WPT:n finaalipöydässä tammikuussa 2007, jolloin hän oli neljäs Bahamasaarilla pelatussa PokerStars Caribbean Poker Adventure -turnauksessa. Sijoituksestaan hän ansaitsi 409 703 dollaria.
World Series of Pokerista (WSOP) Mizrachilla on yksi voitto ja useita rahasijoja. Ennen vuotta 2007 hän oli menestynyt parhaiten vuoden 2005 1500 dollarin limit hold'em shootout -turnauksessa, jossa sijoittui neljänneksi. Vuoden 2007 WSOP:n Mizrachi aloitti vahvasti: hän sijoittui neljässä turnauksessa 12 päivän aikana rahoille, mukaan lukien kahden H.O.R.S.E.-turnauksen finaalipöytäsijoitukset. Näiden jälkeen hän sai uransa ensimmäisen rannekkeen voittamalla pot limit omahan maailmanmestaruusturnauksen, jossa on 10 000 dollarin turnausmaksu. Mizrachi ansaitsi ykköstilastaan 768 889 dollaria. Myös WSOP:n pääturnauksessa hän oli rahoilla (sijoitus 357.). Vuoden 2008 WSOP:ssa Mizrachi oli neljäs 2 500 dollarin 2-7 triple draw lowball -turnauksessa. Hän oli rahoilla myös pääturnauksessa (458.).
Lokakuussa 2009 Mizrachi oli toinen UltimateBetin Aruba Poker Classicin pääturnauksessa. Hän ansaitsi kakkossijastaan 414 680 dollaria.
Mizrachi edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Tammikuussa 2010 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 3,4 miljoonaa dollaria.
Heikki Wala

Ura

Wala aloitti Uudenkaupungin Urheilijoiden koripallotoiminnan vuonna 1974. Vuodet 1974–1976 hän oli seuran miesten joukkueen päävalmentaja. Vuodet 1983–1999 Wala toimi seuran toiminnanjohtajana. Paluun miesten valmentajaksi hän teki joulukuussa 1984. Wala valmensi Uudenkaupungin Urheilijat SM-pronssille vuosina 1985, 1987 ja 1992. Hänen johdollaan seura voitti SM-kultaa vuonna 1990. Suomen cupissa Wala valmensi seuran kaksi kertaa mestariksi vuosina 1986 ja 1988. Hän lopetti päävalmentajana vuonna 1994. Tämän jälkeen hän toimi vielä lyhyen ajan päävalmentajana kaudella 1996–1997.
UEFA Super Cup 2018

Tapahtumapaikka

A. Le Coq Arena valittiin isännöimään ottelua 15. syyskuuta 2016 järjestetyssä UEFA:n järjestelykomitean kokouksessa Ateenassa, Kreikassa. Stadion tunnetaan ottelun aikana nimellä Lilleküla Arena, sillä UEFA ei hyväksy sponsoreiden nimiä käytettävän stadionien nimessä.

Lipunmyynti

Stadionin kapasiteetti otteluun tulee olemaan 13 000 paikkaa, joista noin 70% myydään seurojen kannattajille ja yleisessä myynnissä. Lippuja myydään UEFA:n virallisella sivustolla 5.–26. kesäkuuta 2018 välisenä aikana ja ne ovat luokiteltu kolmeen eri hintaluokkaan: €130, €90 ja €50. Loput lipuista jaetaan paikalliselle järjestäjälle, UEFA:lle ja kansallisille yhdistyksille, yhteistyökumppaneille sekä medialle.
Cercanías Málaga

Linja C-1

Linja C-1 kulkee Málagan keskustasta Aurinkorannikon myötäisesti Fuengirolaan ja sen varrella on useita tunnettuja rantalomakohteita. Linja on sähköistetty ja pääosin yksiraiteinen. Junia kulkee 20 minuutin välein kumpaankin suuntaan.

Linja C-2

Linja C-2 kulkee Guadalhorce-joen laaksoa pitkin Málagasta Áloraan. Junia kulkee 90 minuutin välein.
Richard Grönblom

Edgar Richard Grönblom (s. 17. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen, olympialaisissa 1970- ja 1990-luvuilla kilpaillut purjehtija.
Grönblom sijoittui olympialaisten Finnjolla-luokassa 19:nneksi Montrealissa 1976 ja Star-luokassa 20:nneksi Ville Kurjen kanssa Atlantassa 1996. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui Finnjollalla 25:nneksi vuonna 1976 sekä Starilla 20:nneksi vuonna 1995 ja 25:nneksi vuonna 1996. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli Finnjollalla 11:s vuonna 1976 sekä Starilla kymmenes vuonna 1994 ja 15:s vuonna 1993. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden Laser-luokassa vuonna 1975.
Seuratasolla Grönblom edusti Nyländska Jaktklubbenia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Laserilla vuosina 1975–1976, Finnjollalla vuosina 1976–1977 sekä Starilla vuosina 1985–1988, 1990 ja 1992–1995.
Grönblom kilpaili juniorina alppihiihdossa ja voitti nuorten Suomen-mestaruuden pujottelussa vuonna 1967.
Richard Grönblomin isä Sven Grönblom kilpaili myös purjehtijana olympialaisissa.
Adolf von Bonsdorff

Adolf von Bonsdorff (14. lokakuuta 1862 Helsingin maalaiskunta – 31. maaliskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen koulumies ja poliitikko. Hän oli Helsingin ruotsalaisen reaalilyseon rehtori 1893–1901, mutta hänet erotettiin poliittisista syistä. Sitten 1902–1908 hän oli Helsingin kansakoulujen tarkastaja, suojelukasvatuksen va. tarkastaja 1909–1924, kouluhallituksen lastensuojeluosaston päällikkö 1918–1924 ja sosiaaliministeriön lastensuojelun ylitarkastaja vuodesta 1924. Hänen toiminnalleen perustui uusi lastensuojelulaki.
Hän oli aatelissäädyn jäsen valtiopäivillä 1894–1906. Hän oli ”Kagaalin” jäsen ja järjesti passiivista vastarintaa 1900–1905, kuului jääkäriliikkeen tukemiseksi perustettuun komiteaan ja oli 1916–1917 ulkomaanvaltuuskunnan puheenjohtaja, jossa tehtävässä hän pyrki herättämään Saksassa ja Ruotsissa ymmärtämystä Suomen itsenäisyydelle.
Bonsdorff kannatti rotuhygieniaa ja oli huolissaan esimerkiksi siitä, että kehitysvammaisilla oli oikeus lisääntyä. Keväällä 1926 hallitus nimitti hänen aloitteestaan komitean tutkimaan "degeneroituneiden" ihmisten steriloimisen mahdollisuutta ja tekemään asiasta lakiehdotuksen. Komitean mietintö ei sellaisenaan edennyt, mutta eduskunta sääti Bonsdorffin jo kuoltua pakkosterilointilain.
Jyrki Tenni

Jyrki Tenni on suomalainen säestäjä, pianisti ja oppikirjailija, joka on erikoistunut vapaaseen säestykseen. Hän on kirjoittanut säestyksestä oppikirjan nimeltä Vapaan säestyksen käsikirja, joka pohjautuu v. 2004 ilmestyneeseen Vapaa säestys ja improvisointi -kirjaan. Kirja ilmestyi v. 2013 ensin saksaksi nimellä Liedbegleitung und Klavierimprovisation ja v. 2017 englanniksi nimellä Keyboard Accompaniment and Improvisation - a Handbook of Practical Piano Skills. Kirjoja on yhteensä myyty oli 18.000 kpl ja ne ovat saaneet huomattavia kiitoksia maailmalla.   Yhteistyökumppanina toimi professori Ralph Abelein Frankfurtin Hochschule für Musik und Kunstista. Käännökset julkaisi Helbling-kustantamo. 
Lisäksi Tenni laatii Otavalle/F-kustannukselle Pianohitit -Komppaa itse -sarjaa, jossa kappaleisiin on liitetty tyylinmukaiset säestysehdotukset. Kirjoissa on myös esimerkkejä melodian yhdistämisestä säestykseen uudella tekniikalla (Ekat Pianohitit) helposti ja pianistin käteen sopivasti.
Tenni esiintyi jo kahdeksanvuotiaana säestäen koulun joulujuhlassa ja siitä alkaen toimi säestäjänä lähes kaikissa koulun juhlissa sekä musiikintunneilla. Myöhemmin hän on toiminut muusikkona erilaisissa yhtyeissä (mm. Tuomisalonkiorkesteri, Juuso Salowaara Sextet, Makea Elämä, Sweet Life) sekä teatterissa (esimerkiksi Pieni Suomi ja Kouvolan teatteri) ja opettanut eri oppilaitoksissa musiikkiopistoista yliopistoon. Jyrki Tennin säestämät artistit käsittävät laajan tyylikirjon suomalaisia näyttelijöitä ja laulajia: mm. Remu, Maria Ylipää, Petri Laaksonen, Markku Arokanto, Tanja Varha, Leena Rapola ym. 1990-luvulla Tenni kiinnostui opettamisesta ja toimi hetken aikaa musiikkiopistoissa ennen siirtymistään Stadiaan ja Sibeliusakatemiaan opettajaksi, jossa hän toimikin lähes 15 vuotta.
Tällä hetkellä Tenni toimii säveltäjänä, muusikkona sekä opettajana kehittäen erilaisia perinteisiä sekä sähköisiä oppimateriaaleja vapaan säestyksen alueella. Hän on esitelmöinyt ja kouluttanut pianisteja sekä säestäjiä kotimaassa ja ulkomailla. Hän harrastaa vanhoja elokuvateattereita oltuaan töissä Finnkinolla 1989-2010 sekä näyttää tilauksesta 35 mm elokuvia omalla projektorillaan. Lisäksi ekologinen elämäntapa ja  mm. aurinkosähkö on käytössä.
Intianviheltäjäsorsa

Levinneisyys

Intianviheltäjäsorsaa tavataan Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannaksi arvioidaan 200 000–2 000 000 yksilöä. Sen kannankehitys on laskeva, mutta lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Karstu

Karstu on kylä Lohjan kaupungin pohjoisosassa, entisen Lohjan kunnan alueella Lohjanjärven pohjoisrannalla.
Karstun koulu lakkautettiin 2018. Karstun kylätalona on Karjalohjalta vuonna 1909 siirretty hirsirakennus, joka kunnostettiin seurantaloksi 1980-luvun alussa.
Karstu–Karkali-seura on kyläyhdistys, jonka toiminta-alueeseen kuuluvat Karstun lisäksi Talpela, Kaijola, Outamo, Varola, Skraatila, Torhola, Karkali ja Suurniemi sekä osa Paloniemen kylästä. 
Karstu valittiin vuonna 1989 Vuoden uusmaalaiseksi kyläksi.
Kylä on vuosikymmeniä tunnettu elokuisista Karstun elojuhlistaan, jossa on usein esiintynyt Eero Raittinen ystävineen.