Antti Taskinen

Antti Olavi Taskinen (s. 1976) on helsinkiläinen mies, joka sai elinkautisen vankeustuomion niin sanotuista lääkesurmista.
Taskinen on aiemmin työskennellyt muun muassa ratsastuksenopettajana ja varastotyöntekijänä.

Teot

Taskista epäiltiin syylliseksi 20-vuotiaan tamperelaisen opiskelijan kuolemaan. Opiskelija oli kuollut elokuussa 1996 Dolcontin-morfiinilääkkeen yliannostukseen Tampereen Rantaperkiön kaupunginosassa. Kuolema tulkittiin käräjäoikeudessa törkeäksi kuolemantuottamukseksi, mutta hovioikeus hylkäsi myöhemmin syytteen.
Helmikuussa 1997 Taskinen oli samassa Tampereen Rantaperkiön kaupunginosassa sijaitsevassa asunnossa juomassa alkoholia 30-vuotiaan lääketiedettä opiskelleen miehen kanssa. Jossain vaiheessa illan aikana mies menehtyi. Miehen verestä löytyi vahva yliannostus Abalgin-särkylääkettä. Mies oli tehnyt ennen kuolemaansa testamentin Taskisen hyväksi. Surma tulkittiin käräjä- ja hovioikeudessa tapoksi.
Marraskuussa 2005 Taskinen surmasi 54-vuotiaan yritysjohtaja Markku Heimo Juhani Franssilan, jonka kanssa hän oli rekisteröinyt parisuhteen elokuussa 2005 Lahden maistraatissa. Surma tapahtui Franssilan kesähuvilalla Heinolan Vierumäellä. Kuolinsyynä oli Abalgin-särkylääkkeen yliannostus. Motiivina oli Franssilan miljoonaperintö. Oikeudessa kuullun todistajan mukaan Taskinen oli polttanut nuotiossa avioehtosopimuksen, joka olisi vienyt oikeuden perintöön. Surma tulkittiin käräjä- ja hovioikeudessa murhaksi.

Tuomiot

Taskinen vangittiin tammikuussa 2006 epäiltynä Franssilan murhasta. Tutkinnan edetessä heräsivät epäilyt, että Taskinen olisi surmannut myös kaksi muuta miestä. Yhteinen nimittäjä ja ehkä merkittävin tekijä oli, että Taskinen oli kaikissa näissä kolmessa tapauksessa paikalla kahdestaan uhrien kanssa. Taskista avusti Heinolan käräjäoikeudessa varatuomari Päivikki Uimonen.
Taskinen todettiin käräjäoikeudessa syylliseksi kaikkiin kolmeen kuolemaan ja hänelle langetettiin 31. toukokuuta 2006 elinkautinen vankeustuomio murhasta, taposta ja törkeästä kuolemantuottamuksesta. Hänet lähetettiin Mikkelin vankilaan kärsimään tuomiotaan.

Valitukset

Taskinen valitti tuomiosta Kouvolan hovioikeuteen, joka aloitti tapauksen käsittelyn 5. helmikuuta 2007. Taskinen vaihtoi oikeusavustajakseen Uimosen tilalle Heikki Lampelan. Myöhemmin Suomen Asianajajaliiton valvontalautakunta totesi sittemmin valitusten jälkeen lainvoimaiseksi jääneellä päätöksellä, että asianajaja Heikki Lampela laiminlöi valmistautumisen Taskisen puolustamiseen ja rikkoi siten hyvää asianajajatapaa. Ensimmäisessä istunnossa käsiteltiin kahden tamperelaismiehen kuolemaa. Taskinen kiisti edelleen syyllisyytensä. Hän sanoi, että hänellä ei olisi ollut mitään syytä tappaa miehiä. Taskisen mukaan molemmat miehet olivat tehneet itsemurhan.
6. helmikuuta ja 7. helmikuuta käsiteltiin yritysjohtaja Franssilan kuolemantapausta, joka käräjäoikeudessa todettiin murhaksi. Eräs todistaja kertoi 6. helmikuuta tapahtuneessa istunnossa Taskisen tunnustaneen tälle surmanneensa Franssilan. Taskinen itse kiisti tunnustuksen, kuten syyllisyytensä Franssilan murhaan. Taskinen väitti, että Franssila oli tehnyt itsemurhan. Toisena vaihtoehtona pidettiin tapaturmaa. 
Hovioikeus antoi päätöksensä 8. maaliskuuta. Hovioikeus hylkäsi syytteen törkeästä kuolemantuottamuksesta, koska miehen kuoleman aiheuttanut morfiinimyrkytys saattoi hovioikeuden mukaan johtua heroiinin käytöstä, josta Taskinen ei ollut tietoinen. Sen sijaan hovioikeus katsoi käräjäoikeuden tavoin Taskisen syylliseksi tappoon ja murhaan. Hovioikeuden mukaan Franssila tiesi nauttivansa hengenvaarallisia aineita, mutta ei kyennyt tuolla kertaa lopettamaan yhteiskäyttöä. Vaikka uhrin katsottiin tienneen nauttimiensa lääkkeiden vaarallisuuden ja mitä teki nauttiessaan niitä, Taskinen katsottiin syylliseksi. Elinkautinen vankeustuomio pysyi siis voimassa.
Taskinen haki toukokuussa 2007 valituslupaa korkeimmalta oikeudelta, joka  epäsi valitusluvan 12. kesäkuuta 2007 ja tuomiosta tuli lainvoimainen. Taskinen anoi heti presidentti Tarja Haloselta armahdusta, mutta Halonen hylkäsi armahdusanomuksen heinäkuussa 2007. Armahdusta tosin ei anonut Taskinen itse, vaan sen teki toinen henkilö Taskisen tietämättä.