google/wiki40b huggingface dataset:
George H. Lowery Jr.

George H. Lowery Jr. (2. lokakuuta 1913 Monroe, Louisiana – 19. tammikuuta 1978) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
George Lowery opiskeli Louisianan polyteknisessä instituutissa Rustonissa 1930–1932 ennen siirtymistään Louisianan osavaltionyliopistoon Baton Rougeen, josta hän valmistui 1936. Samana vuonna hän liittyi yliopiston henkilökuntaan eläintieteen ohjaajana ja nimitettiin eläinmuseon apulaiskuraattoriksi. Lowery vietti koko työelämänsä Louisianan yliopistossa lukuun ottamatta kahden vuoden jaksoa, jolloin hän valmisteli väitöskirjaansa Kansasin yliopistossa ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1947.
Paljolti Loweryn ansiosta Louisianan yliopiston eläinmuseo laajennettiin Luonnontieteiden museoksi ja Lowery oli sen ensimmäinen johtaja 1951. Vuonna 1955 hänet nimitettiin eläintieteen Boyd-professoriksi. Hän loi uuden julkaisusarjan The Occasional Papers of the Museum of Zoology of Louisiana State University. Vuonna 1955 hän julkaisi teoksen Louisiana Birds, joka voitti Louisianan kirjallisuuspalkinnon samana vuonna. Lowery tutki lintujen lisäksi myös nisäkkäitä, joista hän julkaisi teoksen The Mammals of Louisiana and its Adjacent Waters (1974). Hän kirjoitti kymmeniä tieteellisiä artikkeleita.
Vuonna 1981 perusti Louisianan lintutieteellinen seura (LOS) The George H. Lowery Awards -palkinnon Lowerin kunniaksi.
Lowery toimi American Ornithologists’ Unionin puheenjohtajana vuosina 1959–1961. Hänen päätutkimuskohteenaan olivat neotrooppisen alueen eli Etelä- ja Keski-Amerikan linnut, joista hän nimesi muun muassa ornassikurkkutangaran (Wetmorethraupis sterrhopteron) yhdessä John P. O'Neillin kanssa 1964.
Zyklon B

Zyklon (myöhemmin Zyklon A) oli alun perin saksalaisen Nobel-palkitun kemistin Fritz Haberin ennen ensimmäistä maailmansotaa tuholaismyrkyksi suunnitteleman syaanivetyvalmisteen (vaikuttava aine sinihappo, HCN) tavaramerkki. Maailmansotien välissä siitä jatkokehiteltiin sinetöityihin kanistereihin pakattu Zyklon B, jota käytettiin vesiliuoksena desinfiointiin ja kaasuna loisten ja tuholaisten torjuntaan. Zyklon B:ta vastaava tuote on yhä tuotannossa tuholaistorjuntaa varten Tšekissä tuotemerkillä Uragan D2 (”Uragan” tarkoittaa hurrikaania). 
Tunnetuksi Zyklon B:n tekivät natsit käyttäessään sitä tuhoamisleireillään vankien tappamiseen. Tutkimusten mukaan konsentraatioltaan 3 440 ppm Zyklon B:tä sisältävä kaasuseos tappaa ihmisen minuutissa.
Zyklon B toimitettiin käyttäjälle kidemuotoisena; kidevedettömiin, voimakkaasti absorboiviin, kipsikiteisiin oli imeytetty nestemuotoista syaanivetyä. Sitä säilytettiin ilmatiiviissä purkeissa. Tuotteeseen oli alun perin lisätty hajuaine, koska kaikki eivät tunnistaneet sen heikkoa karvasmantelin tuoksua. Natsi-Saksan viranomaiset vaativat heille toimitettavasta Zyklon B:stä hajuaineen poistettavaksi.

Käyttö ihmisiin

Toisen maailmansodan aikaisilla tuhoamisleireillä kidemuotoinen myrkky pudotettiin kaasukammioiden ilmanvaihtoventtiileihin, minkä jälkeen siitä ilmankosteuden vaikutuksesta vapautui ilmaan tappavaa syanidi-kaasua. Rudolf Hössin mukaan 5–7 kiloa Zyklon B -kaasua riitti tappamaan 1 500 ihmistä. Kahdessa vuodessa kaasua kului pelkästään Auschwitzissa noin 20 000 kiloa. Kiteet valmisti ja toimitti leireille IG Farbenin alaiset yritykset Degesch ja Tesch & Stabenow. Patentin omisti Degesch. Ensimmäiset kokeet tehtiin Auschwitzissa 3. syyskuuta 1941 venäläisillä sotavangeilla. Sodan aikana natsit tappoivat Zyklon B:llä yli miljoona ihmistä, joista pääosa oli juutalaisia.

Zyklon B ja holokaustin kieltäminen

Internetissä voi törmätä erilaisiin denialistisiin näkökantoihin, jotka kieltävät juutalaisten holokaustin olemassaolon. Zyklon B:n vaikutuksilla ja käytön vaikeudella spekulointi on ollut revisionistien mieliaihe. Yhtenä todisteena sille, ettei kaasua olisi käytetty, on esitetty että kaasukammioista ei ole löydetty jäänteitä preussinsinisestä, jota Zyklon B:n käytöstä olisi pitänyt jäädä. Krakovan oikeustieteellinen tutkimuskeskus Instytut Ekspertyz Sądowych löysi kuitenkin vuonna 1994 rakennuksista huomattavia syanidimääriä.
Saksan laki määräsi Zyklon B -kaasuun merkintäaineen varoittamaan hajulla kaasun olemassaolosta. SS:n vaatimuksesta haju poistettiin. Jos kaasua käytettiin vain ruumiisiin ja syöpäläisten hävittämiseen, tälle toimenpiteelle ei olisi ollut mitään tarvetta.
Erik Kihlman

Erik Lorenzo Kihlman (4. helmikuuta 1895 Vaasa – 16. lokakuuta 1933 Porvoo) oli suomalainen kirjallisuudentutkija.
Kihlmanin vanhemmat olivat hallintoneuvos Lorenzo Kihlman ja Ida Mathilda Ekström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1913 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1916 ja maisteriksi, lisensiaatiksi sekä tohtoriksi 1921.
Kihlman toimi Helsingin yliopiston kirjallisuudenhistorian dosenttina 1926–1933. Hän kuului Nya Argus -lehden toimitukseen 1918–1933 ja hän oli Uusmaalaisen osakunnan kuraattorina 1927–1930.
Erik Kihlman oli naimisissa 1926–1933 kirjailija Mikael Lybeckin tyttären Gunnel Lybeckin (k. 1933) kanssa.
Erik Kihlman, hänen vaimonsa Gunnel Kihlman, taiteilija Henry Ericsson ja tämän vaimo Mariquita Ericsson saivat surmansa maanantai-iltana 16. lokakuuta 1933 kun heidän autonsa syöksyi Porvoossa Porvoonjokeen. Surmansa saaneet olivat vierailleet kirjailija Jarl Hemmerin luona Porvoon runoilijakodissa ja olivat paluumatkalla sieltä kun heidän autonsa tuli kovalla vauhdilla alas Nikolainkatua, rikkoi risteyksessä korokkeella olleen tienviitan ja syöksyi edelleen Porvoonjokeen.
M/S Fiskö

M/S Fiskö on suomalainen yhteysalus. Se on liikennöinyt vuoden 2013 alusta alkaen Korppoon ja Houtskärin saaristoreitillä Archipelago Linesin rahtaamana.
Fiskö toimi vuoteen 2010 asti Saaristomerellä Nauvon eteläisen saariston reitillä. Alus lähti Prostvikistä ja pysähtyi muun muassa Kirjaisissa, Gullkronassa, Nötössä, Borstössä , Kopparholmissa ja Sandholmissa. Fiskön omistaa Suomen valtion liikelaitoksen Finstashipin Saaristovarustamo. Alus on rakennettu vuonna 1988 Olkiluodon telakalla. Sen pituus on 19,80 metriä ja sille mahtuu 2 henkilöautoa ja 36 matkustajaa. Alus on M/S Finnön sisaralus.
Saaristovarustamo hävisi reittialueen kilpailutuksen ja vuonna 2010 sen korvasi yhteysalus Nordep.
Ducati 1199

Moottoriurheilussa

Syyskuussa 2012 Team Scuderia Zone Rouge Ducati 1199 Panigale talli voitti Le Mansin 24 tunnin ajon moottoripyörien avoimen luokan ja oli kokonaiskilpailun 32. Kuljettajinaan Stéphane Pagani, Phillipe Teissier ja Hervé Royer.
Kolme vuotta myöhemmin Chaz Davies ajoi Superbikessa kaudella 2015 yhteispisteissä toiseksi 1199 Panigale R mallilla.
Lomén sopimukset

Lomén sopimus (ransk. Convention de Lomé) on sopimus kaupallisesta yhteistyöstä Euroopan unionin ja 70 Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (CAP) maan kanssa. Se allekirjoitettiin Togossa, Lomén kaupungissa helmikuussa 1975.

Historia

Ensimmäinen Lomén sopimus (Lomé I), joka tuli voimaan huhtikuussa 1976, oli tarkoitettu uudenlaiseksi yhteistyökehykseksi Euroopan yhteisöjen (EY) ja  ACP maiden, ja erityisesti Britannian, Hollannin ja Ranskan entisten siirtomaiden välille. Aluksi sopimukseen liittyi vain 12 jäsenmaata Euroopan yhteisöjen lisäksi, mutta nykyisin jäsenmaiden luku on 69, joten sopimus on osoittanut toimivuutensa.
Sopimuksella oli kaksi keskeistä tarkoitusta. Ensinnäkin sen piti helpottaa ACP-maiden maataloustuotteiden ja mineraalien tullivapaaksi muodostunutta tuontia Euroopan Yhteisöjen alueelle. Erityisasema annettiin erilaisille tuotteille kuten sokeri ja liha, jotka kilpailivat omille EY:n sisämarkkinoilla. Toiseksi EY:n tarkoituksena oli adaptoida ko. maat toimimaan markkinatalouden puitteissa ja siksi maille kohdistettiin aluksi 3 miljardin euron tuki Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin kautta.
Lomé I sopimukselle luotiin ”Stabex” järjestelmä, jonka tarkoituksena oli tasata Euroopan kehityspankin avulla ACP maiden EY:n alueelle tuotavien tuotteiden, jotka olivat ensisijaisesti maataloustuotteita, maailmanmarkkinahintaiset hintavaihtelut.
Se sopimus neuvoteltiin uudelleen kolmesti. Lomé II (tammikuu 1981 – helmikuu 1985) kasvattiapua ja investointeja 5.5 miljardiin euroon. Tämän sopimuksen myötä luotiin  ”Sysmin” Potentiaalisen kaivostoiminnan kehittämisen järjestelmä (Système de Développement du potentiel minier), joka käsitti kahdeksan eri raaka-ainetta ja järjestelmä tuli mukaan, jos maailmanmarkkinahintojen lasku uhkasi tuotantoa.
Lomé III tuli voimaan maaliskuussa 1985 kauppavaihdon osalta ja toukokuussa 1986 avunannon osalta. Sopimus oli voimassa vuoteen 1990 saakka. Tämän sopimuksen puitteissa ennakoitiin tuotettavaksi 1.3 miljoonaa tonnia ruokosokeria eurooppalaiseen hintaan. Tätä sopimusta pidetään ruokosokerin tuottajamaiden kehitystä liikkeellepanneena voimana. Näitä maita olivat Mauritius, Fidži ja Ranskan Guayana.
Lomé IV allekirjoitettiin joulukuussa 1989. Sopimus käsitti vuosien 1990 ja 1999 välisen ajan kaupan. Avustukset ja investointituet kasvoivat ensimmäisenä viitenä vuotena 12 miljardiin euroon. Sopimukset kasvattivat EY:n sitoutumiset aina 8,5 miljardiin euroon. Sopimuksella edesautettiin yksityisiä investointeja ja yrityksiä. Lisäksi se kannusti erilaisia yrityksiä yhteistyöhön, mutta yhteistyöhön kannustettiin myös ammattijärjestöjä.
Vuonna 2000 Lomén sopimukset korvattiin Cotonoun sopimuksella.
Miguel Hidalgo y Costilla

Miguel Gregorio Antonio Hidalgo y Costilla Gallaga Mandarte y Villaseñor (8. toukokuuta 1753 – 30. heinäkuuta 1811) oli meksikolainen pappi, joka käynnisti Meksikon itsenäisyysliikkeen.
Hidalgo syntyi Meksikossa asuneeseen kreoliperheeseen. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1778. Pappina toimiessaan hän suututti katolisen kirkon kapinoimalla tiukkoja moraalisäädöksiä (esimerkiksi selibaattia) vastaan ja kritisoimalla paavin valtaa. Erityisesti kirkkoa huolestutti Hidalgon myötämielinen suhtautuminen valistusajan kirjailijoiden ajatuksiin. Hidalgo joutui inkvisition kuulusteltavaksi. Hänet siirrettiin syrjemmälle, pieneen kylään joka ennen tunnettiin nimellä Dolores. Siellä hän liittoutui keskustelukerholaisten kanssa, joista tuli pian itsenäisyysmielisiä.
Vuonna 1810 Espanja oli heikentynyt Napoleon Bonaparten hyökkäysten seurauksena. Kun Ferdinand VII oli syrjäytetty ja Joseph Bonaparte asetettu hänen tilalleen, saivat Hidalgo ja muut itsenäisyysmieliset kimmokkeen tulevalle kapinalle, jonka oli alun perin määrä alkaa lokakuussa 1810. Itsenäisyysmieliset olivat jakautuneita itsenäisyyden luonteen suhteen. Toiset (Hidalgo mukaan luettuna) olivat sosiaalisten ja taloudellisten uudistusten kannalla kun taas loput pitivät poliittista kumousta tärkeämpänä. Eräs itsenäisyysmielisten joukoissa ollut petturi oli ilmoittanut viranomaisille separatistisista suunnitelmasta. Osa vetäytyi kapinan suunnittelusta pidätysuhan alla, mutta Hidalgo ja monet muut pysyivät suunnitelman takana. 16.9.1810 Hidalgo ryntäsi Doloresin kirkkoon soittamaan kirkonkelloja ja kutsui seurakuntalaisia vastustamaan espanjalaisten valtaa. Tapahtuma tunnetaan nimellä ”Grito de Dolores”. 16.9 vakiintui myöhemmin Meksikon itsenäisyyspäiväksi.
Hidalgon johtamat joukot olivat huonosti koulutettuja ja keskenään erimielisiä. Kapinallisjoukot saivat haltuunsa laajoja alueita Meksikon keskiosissa, mutta kärsivät melko pian tappion lähellä Guadalajaraa tammikuussa 1811. Espanjalaisjoukot löivät kapinalliset hajalle. Hidalgo pakeni Teksasiin, jossa hänet erään petturin toimesta luovutettiin espanjalaisviranomaisille. Hidalgo lähetettiin Chihuahuaan, jossa hänet teloitettiin kruununvastaisesta toiminnasta syytettynä 30.7.1811.
Porvarikirja

Porvarikirja (ruots. Burbrev) oli Ruotsissa ja Suomessa ennen elinkeinovapauden voimaantuloa käytössä ollut asiakirja joka antoi kaupungin asukkaalle porvarioikeudet. Porvarioikeus antoi kaupungin asukkaalle laillisen oikeuden harjoittaa kauppias- tai käsityöläisammattia kaupungissa sekä ne edut jotka kuuluivat kaupungin porvareille. Porvarioikeutta haettiin kaupungin maistraatilta joka otti vastaan hakijan porvarivalan ja antoi tälle maksua vastaan kaupunginkirjurin laatiman porvarikirjan.
Ferganan laakso

Ferganan laakso on laakso Keski-Aasiassa. Se rajoittuu kolmen valtion (Uzbekistan, Kirgisia, Tadžikistan) alueelle. 
Ferganan laakso on Keski-Aasian tiheimmin asuttu alue. Se on etnisesti monimuotoinen, minkä johdosta siellä esiintyy rajakiistoja valtioiden välillä. Alueella asuu 14 miljoonaa ihmistä ja sen pinta-ala on noin 22 000 km². Alue on niin Keski-Aasian väestöllinen kuin maataloudellinenkin keskus.
Aegyptus

Aegyptus oli Rooman provinssi. Se käsitti nykyisen Egyptin, Siinaita lukuun ottamatta. Egypti joutui Rooman vallan alle vuonna 30 eaa. ja se pysyi osana Rooman valtakuntaa aina muslimien valloituksin asti vuonna 641.

Historia

Ptolemaioksen hallitsijasuvun jäsenet hallitsivat Egyptiä aina vuoteen 30 eaa. saakka. Tällöin roomalainen kenraali Octavianus valtasi Egyptin ja syrjäytti Ptolemaios- sukuisen kuningatar Kleopatra VII:n. Roomalaiset tekivät Egyptistä provinssin nimeltä Aegyptus. Egypti oli alistettu suoraan keisarin hallintaan, ja maata hallitsi keisarin valitsema prefekti. Tulot menivät keisarin kassaan ja senaattorisäätyisiltä oli kielletty astumasta jalallaankaan Egyptiin. Egyptin tärkein tehtävä oli kuitenkin tuottaa viljaa Rooman valtakunnalle ja erityisesti pääkaupungin Rooman viljahuolto oli lähes täysin egyptiläisen vehnän varassa. Egyptin hallintoa ei muutettu suuremmin Ptolemaiosten aikaan verrattuna ja kreikkalaisia nimitettiin jatkossakin korkeimpiin virkoihin.
Ensimmäinen roomalainen prefekti Gaius Cornelius Gallus sai Ylä-Egyptin Rooman valtaan. Toinen prefekti Aelius Gallus yritti vallata Arabian, mutta epäonnistui. Kolmas prefekti Gaius Petronius puolestaan antoi kunnostaa kastelukanavat ja elvytti näin maanviljelyä.
Keisari Neron hallituskaudesta eteenpäin Egypti sai kokea vuosisadan kestävän nousukauden, mutta Marcus Aureliuksen aikana korkea verotus sai egyptiläiset kapinoimaan. Vuonna 175 Avidius Cassius julistautui vastakeisariksi Egyptissä, mutta hänet syrjäytettiin kun kuultiin Marcus Aureliuksen olevan matkalla häntä kukistamaan. Vuonna 193 Pescennius Niger julistautui keisariksi Syyriassa ja sai Egyptin pian valtaansa, mutta Septimius Severus kukisti hänet pian. Caracalla antoi egyptiläisille, kuten muillekin valtakunnan vapaasyntyisille asukkaille, Rooman kansalaisoikeudet vuonna 212.
Suurimpia muutoksia Egyptissä roomalaiskaudella oli kristinuskon saapuminen maahan 100-luvulla. Ajoittaisista vainoista huolimatta kristinusko levisi aluksi Aleksandrian juutalaisten keskuudesta kreikkalaisille ja heidän kauttaan egyptiläisille. Vuoden 200 tienoilla Aleksandriasta oli tullut yksi kristinuskon tärkeimmistä paikoista ja teologian keskus; tärkeitä hahmoja tässä olivat mm. Origenes, Klemens Aleksandrialainen sekä Athanasios Suuri.
Vuonna 312 Konstantinus Suuri julisti kristinuskon yhdeksi valtion hyväksymistä uskonnoista. 300-luvulla Egyptissä levisi areiolaisuudeksi tunnettu kristinuskon suuntaus, joka kiellettiin Nikean ensimmäisessä kirkolliskokouksessa vuonna 325. Tämä johti mellakoihin ja kapinoihin Egyptissä.
Amadeo de Souza Cardoso

Amadeo de Souza Cardoso (24. marraskuuta 1887 - 25. lokakuuta 1918) oli portugalilainen taidemaalari. Hän opiskeli Lissabonissa ja myöhemmin Pariisissa, mutta palasi ensimmäisen maailmansodan aikana kotimaahansa, jossa hän meni naimisiin Lúcia Perettonin kanssa.
Cardoson teoksissa oli vaikutteita kubismista ja futurismista.
Ocean’s 8

Juoni

Aiemmista elokuvista tutun Danny Oceanin (George Clooney) sisko, Debbie Ocean (Sandra Bullock), vapautuu vankilasta ja päättää jatkaa rikollista uraansa. Hän värvää avukseen seitsemän muuta naista, joiden avulla hän aikoo ryöstää arvokkaan kaulakorun Met-gaalassa.
Brian Kendrick

Brian David Kendrick (s. 29. toukokuuta 1979) on yhdysvaltalainen showpainija, joka painii TNA:ssa. Hänet tunnetaan paremmin nimillä Brian Kendrick ja The Brian Kendrick. Hän on 173 senttiä pitkä ja painaa 71 kiloa. Hänen lopetusliikkeensä on The Kendrick (Sliced Bread).
Tšekin filharmoninen orkesteri

Tšekin filharmoninen orkesteri (tšek. Česká filharmonie) on Prahassa toimiva sinfoniaorkesteri.
Tšekin filharmoninen orkesteri aloitti toimintansa Tšekin kansallisoopperan orkesterina, mutta irtautui siitä vuonna 1901. Gustav Mahler johti vuonna 1908 Tšekin filharmonista orkesteria seitsemännen sinfoniansa kantaesityksessä.
Toranosuke Takagi

Ura

Takagi aloitti kilpauransa kilpailemalla pienemmissä Formula -sarjoissa 1990-luvulla. Vuonna 1993 hän siirtyi ajamaan Japanin Formula 3 ja Formula 3000 -sarjoja, joista parhaaksi tulokseksi jäi toinen sija vuoden 1995 Formula 3000 -kaudelta.
Takagi nousi Formula Nippon -sarjasta Tyrrell-tallin testikuljettajaksi kaudeksi 1997 ja sai tallipaikan kaudeksi 1998. Ensimmäisenä kautenaan hän ei saavuttanut suurta menestystä, koska vauhdistaan huolimatta Takagi oli epäluotettava ja virhealtis kuljettaja, minkä seurauksena hän ei kerännyt yhtään pistettä. Parhaimmillaan Takagi oli kahdesti yhdeksäs. Seuraavalla kaudella Takagi siirtyi Arrows-talliin, jossa saavutti kauden avauskilpailussa uransa parhaaksi sijoitukseksi jääneen seitsemännen sijan. Kauden loppu sujui heikosti, sillä Takagi keskeytti kahdeksassa viimeisessä kilpailussa. Hänen sponsoritukensa kuitenkin heikkenivät ja F1-uran viimeiseksi kilpailuksi jäi Japanin Grand Prix 1999.
F1-uran jälkeen Takagi siirtyi takaisin Formula Nippon -sarjaan, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 2000. Sen jälkeen hän siirtyi vuonna 2001 Yhdysvaltoihin ajamaan Toyotan autoilla CART ja IndyCar -sarjoihin. Vuonna 2005 Takagi palasi kuitenkin Japanin ratasarjoihin, joissa on voittanut vuoden 2005 Super GT -sarjan mestaruuden. Takagi ajoi viimeisen kautensa Super GT -sarjassa isommassa GT500-luokassa vuonna 2008 ja lopetti uransa kauden päätteeksi.
Moniajo

Irrottava/ennakoiva/keskeyttävä moniajo

Irrottavaa, ennakoivaa tai keskeyttävää (engl. pre-emptive) moniajoa käyttävät useimmat oikeaa moniajoa tukevat järjestelmät.
Tämän tyyppistä monia käyttävät Unix-tyyppiset käyttöjärjestelmät, mukaan lukien BSD-versiot ja Linux.
Mikrotietokoneissa tämän tyyppistä moniajoa ovat käyttäneet muun muassa AmigaOS Amiga-tietokoneissa (julkaistu 1985).
Myös TRIPOS on käyttänyt irrottavaa moniajoa. IBM siirtyi OS/2:n Warp-versiossa tukemaan ennakoivaa moniajoa.

Yhteistyömoniajo

Yhteistyömoniajo (engl. Cooperative multitasking, Non-preemptive multitasking) missä ohjelmat vapaaehtoisesti jakoivat suoritinaikaa toisille ohjelmille oli käytössä mm. RISC OS-käyttöjärjestelmässä ja Windows 95 -käyttöjärjestelmää edeltävät Windows-käyttöjärjestelmät.
OS X -käyttöjärjestelmää edeltävissä Mac OS -järjestelmissä oli myös yhteistyömoniajo. Microsoft siirtyi ennakoivaan moniajoon Windows NT:ssä ja Apple OS X:ssä (BSD-ydin).
OS/2 oli osittain ennakoivaa moniajoa tukeva (Warp-versiot), mutta osin rajattu yhteistyömoniajoon varhaisissa versioissa.

Aikajakava

Aikajakava (engl. time sharing) yhdistää moniohjelmointia ja moniajoa.
Aikajakamista käytettiin tietokonejärjestelmissä kuten PDP-10 ja S/360.

Moniohjelmointi

Varhaisissa tietokonejärjestelmissä oli niin kutsuttua moniohjelmointikäsittelyä(engl. multiprogramming).
Näissä tietokone suorittaa yhtä ohjelmaa kunnes ohjelma pysähtyy odottamaan esimerkiksi laite-IO:ta ja vaihtaa silloin suoritettavaa ohjelmaa.
Jarkko Wiss

Ura pelaajana

Wiss aloitti uransa Tampereen Pallo-Veikoissa. Hän ratkaisi Suomen mestaruuden TPV:lle kaudella 1994 tekemällä voittomaalin Helsingin Jalkapalloklubia vastaan. Tämän jälkeen Wiss edusti FF Jaroa ja HJK:a ennen siirtymistään ulkomaille ja Norjaan, missä hän edusti Moldea, Lillestrømiä ja Mossia. HJK arvioi vuonna 1998 Wissin siirtosummaksi 2–3 miljoonaa markkaa (n. 330 000–495 000 euroa), jos hän siirtyy ulkomaille kesken sopimuskauden. Wiss siirtyi Moldeen vuonna 1999, vaikka hänellä oli sopimusta jäljellä HJK:n kanssa vuoteen 2000.
Norjasta Wiss siirtyi vuonna 2000 Englantiin Stockport Countyyn 350 000 punnan siirtosummalla. Englannin päivien jälkeen Wiss edusti Skotlantilaista Hiberniania. Kaudeksi 2004 Wiss palasi Suomeen, Tampere Unitediin, joka jäi hänen viimeiseksi edustusseuraksi. Wiss valittiin Vuoden liigapelaajaksi 2006 ja Veikkausliigan parhaaksi pelaajaksi Iltalehden järjestämässä lukijaäänestyksessä vuonna 2007. Veikkausliiga-kauden 2007 jälkeen Wiss ilmoitti lopettavansa uransa nilkkavamman vuoksi. Unitedissa Wiss saavutti kaksi Suomen mestaruutta 2006 ja 2007.
Maajoukkueessa Wiss pelasi 45 A-maaottelua tehden kolme maalia.

Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Wiss toimi Tampere Unitedin urheilutoimenjohtajana vuosina 2008–2009. Syksyllä 2010 hänet nimettiin seuran päävalmentajaksi 2+2-vuotisella sopimuksella. Tampere United suljettiin sarjasta kuitenkin kauden 2011 kynnyksellä rahanpesusotkun vuoksi, eikä Wiss valmentanut seuraa päivääkään liigassa. Valintaa aiemmin hän keräsi valmentajakokemusta TamU-akatemiasta, Suomen poikamaajoukkueista sekä Palloliiton Tampereen piirin valmennustehtävistä. Vuoden 2012 alusta lähtien Wiss toimi Suomen Palloliiton lännen aluevalmentajana. Seuraavan vuoden joulukuussa hänet nimitettiin alle 19- ja 18-vuotiaiden maajoukkueiden valmentajaksi. 
Kaudeksi 2016 Wiss siirtyi Tampereen Ilveksen päävalmentajaksi Veikkausliigaan. Wissin aikana Ilves on saavuttanut Veikkausliigan viidennen ja kolmannen sijan. Jalkapallotoimittajat valitsivat hänet kauden 2016 päätteeksi Vuoden valmentajaksi.
HMS Douglas

Palvelus

HMS Douglas valmistui 30. elokuuta 1918, minkä jälkeen se osallistui ensimmäisen maailmansodan lopun tapahtumiin. Alus siirrettiin 1921 Rosythin reserviin, josta se palasi palvelukseen 1939 osallistuakseen reservilaivaston katselmukseen Weymouthissa miehitettynä reserviläisillä. Katselmuksen jälkeen alus palasi palvelukseen.
HMS Douglas siirrettiin elokuussa 13. Hävittäjälaivueeseen Gibraltarille, jonne se saapui syyskuussa aloittaen saattueiden suojaamisen sekä partioinnin läntisellä Välimerellä. Alus liittyi 18. joulukuuta saattueeseen HG11 yhdessä sluuppi HMS Sandwichin sekä kahden Ranskan laivaston hävittäjän kanssa. Se erkani saattueesta seuraavana päivänä.
HMS Douglas liittyi 18. helmikuuta 1940 saattueeseen OG15F yhdessä HMS Aberdeenin kanssa. Alus erkani 22. helmikuuta saattueesta sen saavuttua Gibraltarille. Aluksen viirinumero vaihdettiin toukokuussa I90:ksi. Se määrättiin kesäkuussa Gibraltarille Force H:hon osastoa perustettaessa.
HMS Douglas seurasi heinäkuussa Ranskan laivaston toimia Oranissa Ranskan antauduttua. Alus siirrettiin kuukauden lopulla Kotilaivastoon Scapa Flowhun.
HMS Douglas suojasi joulukuussa 1. Miinanlaivuetta yhdessä HMS Bathin, HMS St. Albansin ja HMS Keppelin kanssa (operaatio SN10A). Alus suojasi tammikuussa 1941 uudelleen 1. Miinalaivuetta operaatiossa SN6, jolloin laskettiin miinoja Färsaarten etelä- ja pohjoispuolelle.
HMS Douglas liitettiin helmikuussa  2. Saattajaryhmään HMS Veteranin, HMS Leamingtonin, HMS Skaten, HMS Saladinin, HMS Abelian, HMS Anemonen ja HMS Veronican kanssa saattuepalvelukseen Pohjois-Atlantille. Sodan lopun alus palveli läntisen reitin alueella ja se poistettiin palveluksesta jo ennen vihollisuuksien päättymistä.
HMS Douglas myytiin romutettavaksi maaliskuussa 1945.
Peik Johansson

Peik Johansson on suomalainen kehitysmaihin erikoistunut toimittaja, kirjailija ja Voima-lehden entinen päätoimittaja. Johansson sai vuonna 2001 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon aikakauslehtityöstään. Johansson on uransa aikana työskennellyt Pekka Haaviston päätoimittamassa Suomi-aikakauslehdessä ja Kansan Uutisissa sekä toiminut Vihreän Langan, Ylioppilaslehden, Suomen Kuvalehden, Like Uutisten ja Pakolainen-lehden avustajana. Vuodesta 1990 lähtien hän on matkustanut Afrikassa säännöllisesti ja tehnyt maanosasta dokumentteja ja uutisraportteja Yleisradiolle.  Vuonna 1998 hänelle myönnettiin Yleisradion, MTV3:n, Suomen Journalistiliiton, Suomen YK-liiton ja ulkoministeriön Maailman Kuva -palkinto Etelä-Afrikan totuuskomissiosta kertovasta radiodokumentista.