google/wiki40b huggingface dataset:
Kanepi vana kalmistu

Kanepi vana kalmistu (ka Kanepi-Mäe kalmistu) on kalmistu Kanepi kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kanepi alevikus Kanepi vallas Põlva maakonnas. Kalmistu jääb Kanepi kirikust linnulennult 150 m kaugusele idakagusse.
Kanepi kirikuaeda lõpetati matmine üldiselt 1773. aastal, arvatavasti pühitseti siis ka uus kalmistu, kuhu edaspidi maeti siia enamik kihelkonna surnuid. Kalmistut laiendati 1820. aastal. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hästi hooldatud.

Mälestis

Kanepi vana kalmistu on 1997. aastast riiklik ajaloomälestis. Selle alal asub mälestisena veel Johann Philipp von Rothi haud, August Weizenbergi vanemate haua tähis ja üks malmist hauarist.
Alar Laats

Alar Laats (sündinud 11. mail 1954) on eesti teoloog.
Alar Laats lõpetas 1972. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1977. aastal Tartu Ülikooli teoreetilise füüsika erialal. 1980–1988 õppis ta Usuteaduse Instituudis teoloogiat ja 1988–1989 oli ta külalisüliõpilane Vene Õigeusu Kiriku Leningradi Vaimulikus Akadeemias. 1989–1990 jätkas Alar Laats magistriõpinguid teoloogia alal Birminghami ülikoolis. Aastatel 1991–1995 õppis Alar Laats Cambridge'i ülikooli doktorantuuris, kus ta kaitses süstemaatilise teoloogia valdkonnas filosoofiadoktori kraadi.
Alar Laats töötas 1996–2004 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas dotsendi ja professorina süstemaatilise usuteaduse õppetoolis, seejärel luterliku usuteaduse õppetooli professorina. Aastatel 2004–2005 oli ta Usuteaduse Instituudi rektor ja Tartu Ülikooli usuteaduskonna luterliku usuteaduse õppetooli külalisprofessor. 2006–2011 töötas ta Tallinna Ülikooli usundiloo professorina. Ordineeriti 20. mail 2004 õpetajaks. Mais 2012 kustutati ta vaimulike nimekirjast.
Alar Laats on osalenud mitme EELK komisjoni töös ja olnud Kirikute Maailmanõukogu komisjoni Faith and Order plenaarkomisjoni, Cambridge'i teoloogiaseltsi ning humanitaar- ja sotsiaalteaduste ajakirja Trames toimetuskolleegiumi liige. Ta oli 2005. aastal Martin Lutheri Ühingu asutajaliige ja esimene esimees.
Alar Laatsi tähtsaim teadusvaldkond on süstemaatiline teoloogia, peamisteks uurimissuundadeks suhted ida- ja läänekristluse vahel.
Aastal 1980 kirjutas ta alla 40 kirjale.
Orlan

"Marches au ralenti"

Alates 1964. aastast kõndis ta  Saint-Étienne'is kesklinna kahe osa vahel nii aeglaselt kui võimalik.

"MesuRages"

Aastatel 1965–1983 kasutas ta oma keha mõõteriistana määramiseks, mitu inimest ühte või teise ruumi mahub.

"Vintages"

Selle pealkirja all tuntakse 1964.–1966. aastast pärinevat fotosarja. Ta poseerib selles alasti joogasarnastes poosides. Üks tuntumaid pilte on "Orlan accouche d'elle-m'aime". Igast fotost on olemas ainult üks eksemplar; originaalnegatiivid on hävitatud.

"Tableaux vivants"

See on uus fotosari (1967–1975).

"Kunstniku suudlus" ("Le baiser de l'artiste)"

Aastal 1977 etendas ta Prantsuse kunstimessi FIAC ajal  selle toimumiskoha Grand Palais' juures performance'i: ta istus poodiumil. Tema kõrval oli tema alasti torso elusuuruses foto, millesse sai väikeses summas raha sisse lasta. Võis näha, kuidas münt liigub foto jalgadevahesse. Seepeale sai kunstnikult suudluse.  Pärast seda   ja suudles väikese summa eest. See tekitas skandaali. Seda näidati uuesti näitusel "WACK!Art and the Feminist Revolution".

Ihukunst (l'art charnel)

Ta kirjutas ihukunsti (l'art charnel) manifesti ning laskis 1990–1993 teha oma näol 9 plastilist operatsiooni, mida filmiti ning edastati üle maailma, sealhulgas Pompidou keskusesse Pariisis ja Sandra Gehringi galeriisse New Yorgis. 
Manifestis kirjutab ta muu hulgas: "Ma võin kannatusteta vaadelda, kuidas minu keha lahti lõigatakse! (...) Ma näen end sisikonnani välja – uus peeglistaadium. (...) Ma näen oma armsama südamesse; tema  suurepärasel konstruktsioonil pole mingit pistmist haiglase sentimentaalsusega. "Kallis, ma armastan su põrna; ma armastan su maksa; ma jumaldan su kõhunääret, ja su reieluu kuju erutab mind.""

"Dokumentaaluurimus: Medusa pea"

See oli performance Aachenis muuseumis Ludwig Forum für Internationale Kunst. Selle deviis oli Freudi tekst Medusa peal: "Häbet nähes jookseb isegi kurat ära." Kunstnik näitas menstruatsiooni ajal oma suguelundeid suurendusklaasi all.

"Püha Orlani reinkarnatsioon"

See 1990 alanud projekt kujutas endast plastiliste operatsioonide sarja, mille käigus kunstnik laskis oma näo kujundada tuntud skulptuuride ja maalide (näiteks "Mona Lisa") järgi.

"See on minu keha, see on minu tarkvara"

See oli performance, millega käis kaasa raamat ja CD ROM.

Muu tegevus

Aastal 1978 asutas ta Lyonis Rahvusvahelise Performance'i-sümpoosioni. 
Aastal 1982 asutas ta Minitelis esimese kaasaegse kunsti on-line-ajakirja Art-Accès-Revue. 
Ta on Cergy õppeasutuse École Nationale Supérieure des Beaux-Arts professor ja Pariisi Palais de Tokyo administraatorite nõukogu liige.  
Aastatel 2006–2007 oli ta Los Angeleses Getty Research Institute'i resideeriv teadur.
16. aprillist 18. maini 2008 oli Tallinna Kunstihoones avatud Orlani tööde näitus "Postidentiteedi strateegia". Näituse avamisel viibis ka kunstnik ise.
Uuetoa saunakask

Uuetoa saunakask on kask Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Raadna külas Uuetoa talu alal.
Puu ümbermõõt on 337 cm (mõõdetuna 1,2 m kõrguselt) ja kõrgus 19 m.
Puu istutas 1834 taluperemees, tähistades nõnda oma sauna valmissaamist. Sauna järgi on ka nimi saunakask.
Heldur Tõnisson

Heldur Jaan Tõnisson (25. juuni 1912 Tartu – 11. juuli 2014) oli väliseesti ärimees. Ta oli Jaan Tõnissoni ja Hildegard Lõhmuse poeg.
Tõnisson oli rikkamaid eestlasi ning oli pikka aega üks Eesti Meedia Grupi omanikke. Tema eluajal peeti teda ka vanimaks aktiivseks Ferrari kasutajaks.

Elulugu

Heldur Tõnisson õppis 1929–1930 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, 1930–1938 (lõpetas cum laude, Laevahüpoteek) õigusteaduskonnas, 1931 Helsingi ülikooli õigusteaduskonnas. Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Alates 1938. aastast oli ta vandeadvokaat Arnold Õunapuu abi Tallinnas.
Ta elas 1943. aastast Rootsis, 1967. aastast Šveitsis, viimastel aastatel Ameerika Ühendriikides ning pärast 1943. aastat ta Eestis ei käinud. Heldur Tõnisson töötas enne sõda vandeadvokaadi abina Tallinnas. Kevadel 1943 põgenes tollal 30-aastane advokaat Heldur Tõnisson koos kaaslastega Soome kaudu Rootsi. Seejärel põgenesid üle lahe Tõnissoni omaksed, välja arvatud isa Jaan, kelle nõukogude salapolitsei NKVD oli vahistanud 1940. aasta lõpul.
USA rahvusarhiivi dokumentidest selgub, et Heldur Tõnisson astus 1943. aastal Rootsis Ameerika luureorganisatsiooni OSS (CIA eelkäija) teenistusse. OSSi kaasabil päästeti Eestist kuni 22. septembrini 1944 1200 inimest, kes toimetati Rootsi. Tõnisson haldas nii päästmiseks vajalikke mootorpaate kui ka Stockholmi lähistel asuvat väikesaart. 
Heldur Tõnisson oli ametlikult kodakondsuseta isik, kuigi ta oli õiguslikult Eesti Vabariigi õigusjärgne kodanik. Ta ei võtnud kunagi välja Eesti Vabariigi isikut tõendavat dokumenti. Pärast II maailmasõda ei käinud Tõnisson kordagi Eestis. Suri Šveitsis 102-aastasena. Tema tuhk puistati 3. oktoobril 2016. aastal põhjarannikul Lohusalu lahte.

Isiklikku

Tema esimene abikaasa oli Salomia Kirik, teine abikaasa Sissi Tõnisson (suri 1996), kolmas abikaasa on Ingrid, endine meditsiiniõde on hollandi ja portugali päritolu ameeriklanna. Poeg Ivar Jaan Tonisson (sündis 1940) oli Stanfordi ülikooli filoloogiaprofessor (kaitses seal 1976 doktoritöö teemal "A formal semantics for adjectivals and adverbials"), Ivar Tonissoni lapsed on Alexander (Tonisson) ja Cecilia. Alexander Tonisson on ühiskondlik aktivist San Franciscos, tegutsedes ametiühingu Service Employees International Union poliitilise vanemorganiseerijana.
Jõelaev

Jõelaev (siseveelaev) on siseveekogudel (jõed, järved) sõiduks mõeldud või ehitatud laev. 
Jõelaevana ehitatud laev võib vahel olla sobiv ka sõiduks merel rannikuvetes.

Kirjeldus

Jõelaevadel on üldjuhul suhteliselt väike süvis madalas vees sõiduks, piiratud kõrgus (ka näiteks allalastav laevamast) sildade alt läbi mahtumiseks. Võrrelduna avameresõiduks mõeldud laevadega on neil lisaks sageli ka nõrgem kere, väiksema võimsusega jõuseade ning väiksem pardakõrgus. Suurematel järvedel (sealhulgas Peipsi järvel) sõidul tuleb siiski arvestada ka kõrgema ja teravama lainetusega, mis sunnib mõnikord kasutama merelaevalikumat konstruktsiooni (sealhulgas suurem parda kõrgus, parem püstuvus). 
Osa laevu klassifitseeritakse ka kui jõgi-meri tüüpi laevad.
Siseveekogudel kasutatavad väikelaevad kuuluvad tavaliselt merekõlblikkuselt D- või C-kategooriasse.

Ülesanded

Jõelaevad võivad olla väga erinevate ülesannete täitmiseks nagu ka merelaevad. Näiteks reisilaevad, kruiisilaevad, kaubalaevad, hüdrograafialaevad, puksiirid ja praamid, patrull-laevad ja isegi sõjalaevad.
Ofioloogia

Ofioloogia (ophiology) on zooloogia üks allharudest, mille uurimisobjektideks on maod (Ophidia).
Adratalupoeg

Adratalupoeg ehk adrik oli kõige arvukam kesk- ja uusaegse Eesti talupoja sotsiaalne kategooria.
Adratalupoegade maa suurust ja majanduslikku võimet hinnati adramaades siit ka nimetus adratalupoeg. Adratalupoegade maa suurus kõikus suuruse ja jõukuse poolest suurtes piirides - seda enam, et adramaagi oli varieeruva suurusega ühik. Ühes piirkonnas olid adratalud tavaliselt ühesuurused, kuigi võis leiduda ka kahe- ja enama adramaalisi adratalusid. Eramaadel olevad adratalud olid tavaliselt väiksemad kui keskajal maaisanda, uusajal riigi ehk domeeni maadest eraldatud talud. Adratalupoegade maksukoormus oli tavaliselt ühesugune, kuid aja jooksul talupoegade koormised, eriti teotöö, kasvasid. Alates 15. sajandist muutusid adratalupojad sunnismaisteks.
Võitluseks Valmis

Võitluseks Valmis oli 1941. aastal kord kuus (6 numbrit) ilmunud Eesti NSV OSOAVIAHIM-i riigikaitseline ajakiri.
Murulauk

Etümoloogia

Liigi ladinakeelne nimi tuleb kreekakeelsetest sõnadest schoinos ('kõrkjas') ja parson ('sibul').

Ajalugu

Murulauku hakati kultuurtaimena kasvatama keskajal, kuigi märgid selle kasutamisest ulatuvad 5000 aasta taha. Vana-Hiinas tunti murulauku juba 3000 aastat tagasi. Ta oli oma harilikust sibulast mahedama maitse tõttu hinnatud maitsetaim. Ravimtaimena kasutati mürgistuste leevendamiseks ja verejooksu raviks. Läänemaailma kulinaariasse jõudis murulauk tänu Marco Polole.

Morfoloogia

Murulaugul on püstine vars ja 1–2 õõnsat ruljat 15–30 cm pikkust lehte. Lühiraolised lillad õied moodustavad tiheda tipmise keraja õisiku. 
Taim õitseb levila lõunaosas aprillis-mais ja põhjapoolses osas juunis. Õisik koosneb 10–30 õiest ja on enne avanemist ümbritsetud paberitaolise kandelehega. Seemned valmivad suvel ja viljaks on kupar.
Sibulad on sihvaka koonuse kujulised, 2–3 cm pikad ja 1 cm laiad ning kasvavad juurest välja suure puhmana.

Levila

Murulauk kasvab looduslikult kogu Euroopas, Väike-Aasias, Kaukaasias, Kesk-Aasias, Lääne- ja Ida-Siberis, Indias, Põhja-Ameerikas, Kaug-Idas ja Kamtšatkal. Oma levila põhjaosas on murulauk ainus maitseroheline.   
Eestis kasvab murulauk looduslikult kohati Lääne- ja Põhja-Eestis loopealsetel, kadastikes ja rannaniitudel. Ta eelistab lubjarikast pinnast.

Kasvatamine

Murulauk kasvab nii päikese käes kui ka poolvarjus. Ta õitseb suve alguses ja on hea meetaim. Taime paljundatakse seemnest või puhmiku jagamise teel. Lauk kasvab kõige paremini hästi kuivendatud toitaineterikkas pinnases, mille pH on 6–7. Külmas kliimas taime maapealne osa talvel hukkub ning taastub kevadel, kohe pärast lume sulamist. Suhteliselt külmakindel murulauk on ilus hilissügiseni.
Murulaugu seemned idanevad temperatuuril 15–20 °C . Saagi kogumist saab alustada juba umbes 6 nädalat pärast külvi. Levinud on isekülv.
Murulaugu kasutamiseks lõigatakse vaid osa varsi maapinna lähedalt maha, taim võsub järk-järgult uuesti terve vegetatsiooniperioodi jooksul. Vanemate varte lõikamine 2–5 cm pikkuseks aitab kaasa noorte ja mahlaste varte kasvule. Talveks võib taime koos mullapalliga peenrast välja kaevata ning aknalaual potis edasi kasvatada.

Kasutamine

Murulauku kasutatakse maitsetaimena. Tema sibulamaitseliste peenestatud lehtede ja võrsetega saab maitsestada kala, kartuleid, suppe, võileibu ja munaroogasid. Murulauk sisaldab palju C-vitamiini ja seepärast on teda õigem tarbida värskelt. Külmutamise või kuivatamisega hävib suur osa vitamiinidest.
Murulaugu väävlisisalduse tõttu saab taimest valmistatud leotist kasutada aiakahjurite, hallituse ja jahukaste tõrjes. 
Murulaugu lillad õisikud tõmbavad aias ligi mesilasi.
Murulaugu ravitoime on üsna sarnane küüslaugu omaga, kuid nõrgem. Tänu eeterlike õlide suurele sisaldusele mõjub murulauk seedimist soodustavalt ja vererõhku alandavalt. Murulaugus leidub ka A- ja C-vitamiini, ohtralt kaltsiumi ja rauda ning vähesel määral väävlit. Kuna murulauku tarbitakse reeglina väikestes kogustes, ei kujuta taimes sisalduv väävel endast inimesele ohtu.
Hagar Olsson

Hagar Olsson (16. september 1893 Kustavi, Päris-Soome – 21. veebruar 1978 Helsingi) oli soomerootsi kirjanik, kriitik ja tõlkija.
Hagar Olsson oli pärit kirikuõpetaja perekonnast. Ta lapsepõlv möödus Ahvenamaal, 1906. aastal kolis perekond Karjala kannasele Räisälässe (tänapäeval Melnikovo). Gümnaasiumi lõpetamise õppis ta mõnda aega Helsingis Rootsi Kõrgemas Kaubanduskoolis, mille jättis 1914. aastal pooleli ja asus õppima humanitaaraineid Helsingi Ülikoolis. Ülikooliõpingud katkesid 1916. aastal, mil Olsson pühendus kirjanduslikule ja ajakirjanduslikule tegevusele.
Hagar Olssoni esikromaan "Lars Thorman och döden" ('Lars Thorman ja surm') ilmus 1916. aastal. Samal aastal ilmus ka Edith Södergrani luulekogu "Dikter" ('Luuletused'). Seda peetakse modernismiperiooni alguseks soomerootsi kirjanduses.
Olssoni esimene novellikogu "Själarnas ansikten" ('Hingede näod') ilmus 1917. aastal, proosapoeem "Kvinnan och nåden" ('Naine ja arm') 1919. aastal. 1918. algas Hagar Olssoni ajakirjanduslik ja publitsistlik tegevus. Ta töötas toimetajana kirjandusajakirjas Ultra ja tegi kaastööd ajakirjale Quosego. 1920. aastatel ja 1930. aastatel oli Hagar Olsson soomerootsi modernismi üks juhtivamaid teoreetikuid, ta avaldas esseekogud "Ny generation" (1925) ('Uus põlvkond') ja "Arbetare i natten" (1935) ('Tööline öös').
Alates 1920. aastate teisest poolest kirjutas Hagar Olsson ka mitmeid näidendeid.
Olssoni olulisemate teoste hulka kuulub 1933. aastal ilmunud autobiograafiline arenguromaan "Chitambo".
1940. aastal avaldatud müstiline romaan "Träsnidaren och döden" ('Puunikerdaja ja surm') kuulub samuti kirjaniku loomingu silmapaistvamate teoste hulka.
Hagar Olsson avaldas veel novellikogud "Hemkomst" ('Kojutulek', 1961), "Drömmar" ('Unenäod', 1963) ja "Ridturen" ('Ratsasõit', 1968).
1965. aastal sai ta Eino Leino auhinna.
Eesti keeles on 1987. aastal ühiste kaante vahel ilmunud Hagar Olssoni proosapoeem "Siidimaal" ja novell "Kojutulek". Valimikus "Vastutus : soomerootsi novelle" (1977) on avaldatud Hagar Olssoni novell "Tantsijatar".
Lehman Brothers

Lehman Brothers Holdings Inc. oli globaalse haardega Ühendriikide finantsettevõte, mille pankrotti 2008. aasta septembris loetakse vahel ülemaailmse finantskriisi alguspunktiks.
Lehman Brothersi pankrot oli suurim Ühendriikide ajaloos, ettevõttest jäi võlgasid enam kui 600 miljardi USA dollari väärtuses.
Enne pankrotistumist loeti Lehman Brothersit suuruselt neljandaks Ameerika Ühendriikide investeerimispangaks Goldman Sachsi, Morgan Stanley ja Merrill Lynchi järel.
Lehman Brothers oli spetsialiseerunud võlakirjadele, mille turul valitsesid 2008. aasta teisel poolel keerulised olud. Omakapital oli alla 5 protsendi portfelli mahust. Ettevõte kaotas suuri summasid hapuks läinud eluasemelaenude ja kinnisvaraga seotud väärtpaberite kaudu. Nädal enne Lehman Brothersi pankrotiavaldust võttis Ühendriikide valitsus kontrolli alla hüpoteegikontsernid Fannie Mae ja Freddie Mac.
Lehman Brothersi asutasid Saksamaalt ümberasunud vennad Lehmanid. Henry Lehman saabus Ühendriikidesse 1844. aastal ja avas pudukaupade poe. 1847. aastal jõudis Ameerikasse Emanuel Lehman ning 1850. aastal Mayer Lehman. Algselt olid olulisemad tegevusalad tarbekaupade ja puuvillaga kauplemine.
Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Lehman Brothers seisuga 16.08.2011.
Killers (Iron Maideni album)

Lood albumil

Kõikide lugude autor on Steve Harris, kui teisiti pole märgitud.
Gerda Kordemets

Gerda Kordemets (kodanikunimega Gerda Kulli-Kordemets; sündinud 25. juunil 1960 Tallinnas) on eesti stsenarist, režissöör, näitekirjanik, teatrilavastaja ja kultuuriajakirjanik.

Elulugu

Gerda Kulli-Kordemets lõpetas 1978. aastal Tallinna 32. Keskkooli teatriklassi ning 1986. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal.
Ta on täiendanud end mitmetel tele- ja filmikoolitustel, sh Stsenaristika 1: Kuidas kirjutada (tele)draamat? ETV (2009), Stsenaristika 2: How To Turn Life Into Drama? ETV/BBC (2010).
Ta on töötanud Eesti Televisioonis aastatel 1985–1993 ja 1998– 2011 režissööri, toimetaja, produtsendi ja peaprodutsendina. Aastatel 1993–1998 töötas ta Päevalehes ja hiljem Sõnumilehes kultuuriajakirjanikuna. 1998–2006 juhtis ta ETV kultuuritoimetust ning 2007–2011 ETV lavastuslike saadete toimetust.
Alates 2011. aastast on Gerda Kulli-Kordemets vabakutseline (näite)kirjanik, stsenarist, lavastaja ja produtsent. Aastatel 2006 – 2012 oli ta Tallinna 32. Keskkoolis teatriõpetaja.
Abielus ajakirjanik Jaanus Kulliga. Tütar Stina Kordemets (s. 1982) on telerežissöör.
Narva lahing (1919)

Lahingu käik

Soome pataljoni 1. kompanii kapten Anto Eskola juhtimisel, millele oli täienduseks antud Merepartisanide rühm (laevameestest moodustatud kuulipildurite rühm) koos Narva Kaitseliidu rühmast pärit teejuhtidega, tuli 18. jaanuaril 1919 Riigikülast piki jõejääd ja sisenes kell 17.20 põhja poolt Narva linna. Linnas algasid tänavalahingud, kus dessantväeosade ootamatu sissetung põhjustas suure segaduse. Umbes kella 18 paiku jõuti lahingutega kesklinna ja seati kuulipildujad üles Narva Raekoja platsile, tänavaristidele ja maanteesillale ning alustati sillale paaniliselt tormavate punaväelaste tulistamist. Sellega lõigati ära punaväe taganemistee üle maanteesilla ja külvati segadust, mis tekitas punaväes paanika. Kell 18.40 jõudis linna ka 2. kompanii ning ühines 1. kompaniiga. 18. jaanuari õhtuks oli Narva vanalinn vallutatud. Punaväe käes oli veel raudteesild ja -jaam. 
Soomlased olid linnas vähemuses, kuid ei teatanud linnatungimisest ei oma pataljoniülemale ega ka kapten Paulusele. Sellega andsid nad võimaluse suurele hulgale vaenlase vägedele taanduda üle raudteesilla. Dessandi juhtideni jõudis informatsioon eelväe Narvas viibimisest alles 18. jaanuari õhtuks.
Laagna suunalt tungisid Narva suunas Soome pataljoni luurekomando, 4. kompanii lipnik Bror Dahlgréni juhtimisel, Narva Kaitseliidu rühma teejuhid ja Vene valgete Põhjakorpuse 1. Tallinna ohvitseride partisanisalk. Ründavad dessantväelased pidasid Peeterristil punamadrustega ägeda lahingu ja surusid madrused sealt välja. Olgina mõisas proovis punavägi uuesti organiseerida vastupanu, kuid peagi löödi nad ka seal taganema. 
Sama ajal, kui linnas käisid lahingud, üritas lääne poolt linna tungida ka Soome pataljoni luurekomando, kuid löödi 47. Viljandi kütipolgu allüksuste poolt tagasi. Luurekomando ülem palus küll abivägesid 4. kompanii ülemalt, kuid kompaniiülem keeldus õhtul edasi tungimast, tahtes anda meestele puhkust, teadmata ilmselt, et 1. ja 2. kompanii pidas Narvas tänavalahinguid.  
Kella 9 paiku 19. jaanuaril oli igasugune lahingutegevus Lääne-Narvas lõppenud. Kell 10 oli dessantvägede kontrolli all ka Jaanilinn, mille punaväed olid jätnud maha ja taganenud Jamburgi suunas.
Vangi langes ühe diviisi ja polgu staap koos personaliga ning palju sõjaväelasi. Kuna Narva vallutati ootamatult, saadi palju sõjasaaki. 
Punaarmee langenuid, kes paanikas olid tormanud otse dessantväelaste kuulipildujate tule alla, veeti linnast välja kaks päeva. 
Narva komandandiks määrati staabikapten Karl Aleksander Paulus, kelle aga kindral Aleksander Tõnisson soomlaste lahingu käigus korraldatud veresauna pärast (kuulipildujatest niideti maha sillale tormavad punaarmeelased) põhjendamatult tagandas ja degradeeris.
 
„Pitkale.
Nr.151 Tallinn kell 22.20 19.1.19 Soovin õnne suureks võiduks. Kõigi Eesti sõjavägede nimel tänan kõiki, kes Narva lahingutest osa võtsid, iseäranis Narva kangelast major Ekströmi, Soome pataljoni. 
Laidoner“
Raadiogramm:
Aleksei Terentjev

Aleksei Terentjev (sündinud 13. mail 1977 Narvas) on endine Eesti jäähokimängija.
1997–2009 mängis ta Eesti jäähokikoondises.
Tõusu tänav (Rakvere)

Tõusu tänav on tänav Rakveres, asukohaga Vanalinnas.
Tänav on pikkusega 539 meetrit, saab alguse Pikalt tänavalt tõustes Vallimäe voorele ja suundub seejärel langusega loode suunas Vallikraavi tänavani. Tänav ristub Vallimäe tee, Tammetõru tänava ja Annemäe teega.
Tänava ajalooline nimi 19. sajandi teisest poolest oli Palvemaja tänav, kuna seal asus 1865. aastast vennastekoguduse palvemaja. 1950. aastal muudeti tänava nimi Tõusu tänavaks. Tõusu 2 asuv puitelamu kuulus Adoffite perekonnale. Perepoeg Ferdinand Gustav Adoff (1890–1938) oli ehitusinsener, kes projekteeris kodulinna rohkesti kauneid hooneid – turuhoone, pangahooned, linnahaigla, käsitööliste seltsimaja jne. Tõusu 7 asuv elamu oli koduks 1920.–1930. aastatel Viru esimesele maavanemale, Eesti Vabariigi sõjaministrile ja riigikogu liikmele Mihkel Juhkamile.
Tõusu tänav õigustab oma nime, olles Rakvere linna üks suurema kaldega tänavaid – tõus 7,5%. Tänava kõrgeim punkt on 99 meetrit üle merepinna, mis on suurim kõrgus Rakvere tänavate hulgas.
Kaluri tänav (Tartu)

Kaluri tänav (Fischerstraße) on tänav Tartu kesklinnas.
Tänav algab Soola tänavalt ja lõpeb Väike-Turu tänaval ning on ca 400 meetri pikkune.
Rudolf Linnuste

Rudolf Linnuste (kuni 1935. aastani Rudolf Borgmann (Porkman), 12. mai 1888 Altja, Palmse vald, Virumaa – 21. oktoober 1947 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (mereväekapten).
Ta on lõpetanud Käsmu 2-klassilise ja Paldiski 3-klassilise merekooli. Mobiliseeriti detsembris 1915 Vene mereväkke, kus omandas 1916. aasta maiks mereväe ohvitseri kutse. Eesti sõjaväkke astus mitšmani auastmes märtsis 1919. Samal aastal ülendati ta mereväeleitnandiks ja vanemleitnandiks. Vabadussõja ajal teenis sõjalaevadel Lembit, Lennuk ja Vambola. Juulist 1921 kuni märtsini 1928 viibis Linnuste Inglismaal kutsehariduse täiendamisel. Kaptenmajoriks sai ta 1923, kaptenleitnandiks 1925 ja mereväekapteniks 1930. aastal.

Isiklikku

Tema poeg on 1925. aastal sündinud Vahur Linnuste.
Silver Laas

Silver Laas on Eesti laulja. 
Ta laulab ansamblis Traffic.
Orajõe külanõukogu

Orajõe külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.  
Orajõe külanõukogu moodustati 1945 augustis Pärnumaal Orajõe valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Ranna külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Orajõe külanõukogu 1950 septembris Kilingi-Nõmme rajooni koosseisu.
Orajõe külanõukogu likvideeriti 1954 juunis, selle territoorium liideti Kabli külanõukoguga.