google/wiki40b huggingface dataset:
Astor (laev)

Ajalugu

Laev ehitati Saksamaal Kielis Howaldtswerke-Deutsche Werfti laevatehases. Laevale pandi kiil 21. jaanuaril 1986 ja laev lasti vette 30. mail 1986. Laev ristiti Astoriks.
Laeva tellis Kaplinnas registreeritud Marine Corporation, aga juba ehituse ajal müüdi see Mauritiuse ettevõttele Marian Corporation. Seetõttu hakkas laev esialgu sõitma Mauritiuse lipu all. Laev anti tellijale üle 14. jaanuaril 1987. Juba samal päeval väljus laev esmareisile Hamburgist Genovasse, aga hiljem suundus üle Atlandi ookeani Lõuna-Ameerikasse.
3. oktoobril 1988 omandas laeva Nõukogude Liidule kuuluv Musta Mere Laevandus. Laeva kodusadamaks sai Odessa, laev nimetati ümber Fjodor Dostojevskiks ning tema korstnale ilmusid Nõukogude Liidu vapp ning sirp ja vasar. Fjodor Dostojevski oli NSV Liidu reisilaevastiku lipulaev. Sellegipoolest opereeris laeva alates 1988. aasta detsembrist TransOcean Kreuzfahrten ja alates 1990. aasta märtsist Neckermann Seereisen.
1991 registreeriti laev ümber eraettevõttele Fedor Dostoevskiy Shipping Co. ja ta hakkas sõitma Bahama lipu all. Laeva kodusadamaks sai Nassau, kuhu laev aga aastate viisi ei jõudnud. Laeva pardale ilmus tema nimi. 1992. aasta alguses eemaldati korstnalt NSV Liidu sümbolid ja laev värviti üle. Muus osas jäid laeva omandisuhted endisteks. 1995 hakkas laeva opereerima ettevõte Aquamarin.
1996 omandas laeva Astor Shipping Co. ja selle opereerimise õiguse sai tagasi TransOcean Kreuzfahrten. Millalgi enne 2008. aastat läks laeva omandiõigus üle Saksamaal paiknevale ettevõttele Premicon, kuid laeva opereerib tänapäevani TransOcean.
Laeva moderniseeriti 2009/10. aasta talvel Lloyd Werft Bremerhaveni laevatehases. 
2012. aastal kasutati laeva kruiisideks marsruudil Inglismaa—Island–Norra, Vahemerel, Läänemerel, Norra fjordidest Venemaal oleva Murmanskini.

Vahejuhtumid

28. novembril 2008 ründasid piraadid Astorit Omaani lahes, kuid Saksa fregatt "Mecklenburg-Vorpommern" tõrjus rünnaku suurtükitulega. Sel ajal oli Astor parasjagu teel Egiptuse kuurordist Sharm ash-Shaykhist Araabia Ühendemiraatide pealinna Dubaisse.
Piiskopi tänav

Piiskopi tänav on tänav Tallinna vanalinnas Toompea allasumis.
Tänav kulgeb Pika jala algusest Kiriku platsile. Tänava pikkus on umbes 80 m.
Keskajal oli praegusel Piiskopi tänaval Toome värav, mille lääneseinast on osa säilinud Lossi plats 6 Piiskopi tänava poolses seinas. Elamu Kiriku plats 2 / Kohtu 2 / Piiskopi 2 (1798) on ehitusmälestis.
Zhuhai

Zhuhai (hiina 珠海 Zhūhǎi; kantoni Zuhoi) on linn Hiinas Guangdongi provintsis.
Päite pank

Päite pank on pank, mis asub Ida-Virumaal Toila vallas Päite külas.
Pank on 41 meetrit kõrge. Meri jääb pangast 50–70 meetri kaugusele.
Päite pank hõlmab Voka ja Sõtke klindilahe vahelise seitsmekilomeetrise osa Ida-Viru klindilõigust. Põhjakaarest ääristab seda 40 meetri kõrgune katkematu ja enam-vähem sirgjoo­­neline Ontika tüüpi klindiastang.
Päite panga kaitseks on loodud Päite maastikukaitseala.
Pank on Billingeni lademe Päite kihistiku stratotüüp. Stratotüübina kasutati algul pangal asunud kivimurdu, ent kuna paljand on aktiivselt uuenev, siis ei saa seal stratotüübiks lugeda kindlat läbilõiget, vaid kogu panka. Paljandi ülemised kolm meetrit moodustavad Toila kihistu glaukoniitlubjakivid, selle all on pool meetrit Päite kihistikku. Järgneb pool meetrit Leetse kihistu glaukoniitliivakivi, kõige alumise osa moodustab aga argilliit.
Elba

Elba (ladina keeles Ilva, etruski keeles 'raud') on Itaaliale kuuluv saar Toscana ranniku lähedal, Korsikast idas.
Elba on jäänuk kunagisest maismaasillast, mis ühendas Korsikat mandriga. Elbast põhja jääb Liguuria meri ja lõunasse Türreeni meri. Saarest idas on Piombino väin, mis eraldab teda mandrist, läänes on Korsika väin, mis eraldab teda Korsikast. Teisel pool Piombino väina asub Piombino linn, kus on elanikke umbes sama palju kui Elbal.
Elba on väga mägine. Kuigi tema pindala on 140 km², ulatub tema kõrgeim tipp 1018 meetrini üle merepinna. Elbalt on näha nii mandrit (Piombino väin on kümmekonna kilomeetri laiune) kui Korsikat (Korsika väin on küll 50 km lai, kuid kummalgi saarel on väina ääres enam kui kilomeetri kõrgused mäed).
Elbal elab 1. jaanuari 2008 seisuga 31 572 inimest. Suurimas linnas Portoferraios elas 12 013 inimest. Saarel on 9 valda (kommuuni).
Hoolimata sellest, et elanike tihedus saarel on üle 100 inimese ruutkilomeetri kohta ja saarel käib palju turiste, elab saarel ikkagi palju loomaliike, sealhulgas muflon ja metssiga.
Elbal valitseb vahemereline kliima. Aastane keskmine sademete hulk on 595 mm. Kõige sajusemad kuud on november (86 mm) ja oktoober (82 mm). Kõige kuivemad kuud on juuli (13 mm) ja juuni (24 mm).

Ajalugu

Saarel leidub rauamaaki. Sellega oli Elba tuntud juba antiikajal. Umbes 1000 eKr asustasid Elba etruskid, kes kaevandasid rauamaaki ning töötlesid seda Elba vastas mandril paiknevais Populonias ja Arretiumis. Rauamaagi töötlemise kõrge tase soodustas etruski kultuuri õitsengut. 
Alates 300 eKr kuulus Elba roomlastele. Pärast Hispaania vallutamist lõpetati Elbal rauamaagi kaevandamine, muuhulgas puidu puudumise tõttu. 
Pärast Rooma riigi langust rüüstasid saart barbarid ja saratseenid. 11. sajandi alguses läks ta Pisa vabariigi koosseisu. Kui viimane müüdi 1398 Viscontidele Milanost, omandas saare Appiani suguvõsa, Piombino isandad. 1546 omandas saare Cosimo de' Medici, kes kindlustas Portoferraio ja nimetas selle Cosmopoliks. 1577 tagastati ülejäänud saar Appianidele. 1596 vallutas Hispaania kuningas Felipe II Porto Azzurro ja rajas sinna kaks kindlust. 1802 vallutas saare Prantsusmaa ja saare majandus elavnes.
Alates 3. maist 1814 kuni 27. veebruarini 1815 oli Elbal pagenduses Napoleon I. Ta valitses seda saart keisrina ja tal lubati alles jätta oma isiklik väeüksus, mis koosnes 600 mehest. Napoleon korraldas saarel majanduslikke ja sotsiaalseid reforme: osalt igavuse peletamiseks, osalt siirast soovist saarlaste elukvaliteeti parandada. Elba saarel viibis ta täpselt kolmsada päeva, seejärel lahkus ta Prantsusmaale, kus valitses veel sada päeva, ja pagendati teist korda, seekord Saint Helena saarele. Viini kongress andis saare Toscana suurhertsogiriigile ja 1860 sai see osaks Itaalia kuningriigist.
Prantsuse väed vallutasid Elba uuesti 17. juunil 1944, vabastades selle sakslastest. Vigased luureandmed ja sakslaste tugev kaitse tegid lahingu oodatust raskemaks.
Mintimer Şäymiev

Mintimer Şärip ulı Şäymiev [mintim'err šäim'iiev] (tatari keeles ka Минтимер Шәрип улы Шәймиев; vene keeles Минтимер Шарипович Шаймиев (Mintimer Šaripovitš Šaimijev); sündinud 20. jaanuaril 1937 Anjakovos, Aktanõši rajoonis Tatari ANSVs) oli Tatarstani Vabariigi president alates 1991. aastast 2010. aastani.
J.J. Metsavana

Looming

J.J. Metsavana kirjanduslikku loomingut iseloomustab ärgas tegevus, lihtsamapoolse ja kiire tegevusega süžee, kus on rohkelt alkoholi, märulit ja verd. Ta on avaldanud peamiselt lühijutte ulmeajakirjades Täheaeg ja Reaktor ning kogumikes. J.J. Metsavana on kirjutanud terve hulga jutte kahasse teiste autoritega, nagu Maniakkide Tänav ja Veiko Belials. Särava ideede genereerijana on ta pidevalt innustamas teisi eesti ulmeautoreid lisama oma tekstidesse "rohkem ulmet".
2013. aastal pälvis Stalkeri kolme mehe kogumiku "Saladuslik tsaar" (2012) ja koos Maniakkide Tänavaga kirjutatud jutu "Kaelani vaakumis" eest, 2014. aastal Veiko Belialsiga kahasse kirjutatud lugude eest.
Kirikukivi

Kivi iseloomustus

Kivi on kõrge püstjas rahn, mille terav harjajoon ja sellelt laskuvad tasased laepinnad loovad mulje katusest. Rahn aheneb allpool, külgseinad on tugevasti eenduvad. Asub klibulisel merepõhjal, umbes 0,5 m sügavuselt vees, vahel kuival.
Kivi kasutas vanasti üks kotkas pesapaigana (Eibefolke, 1851), seepärast ka nimetus Eernstain.

Kivi uurimisest

Aastal 1933 uuris kivi Ants Laasi. 
Teisi uurijaid: U. Sepp, V. Paatsi, Priit Kohava, Enn Pirrus, Ülo Heinsalu.
Raamatus "Eesti maastikud", Tallinn 1984, lk. 56 on toodud rahnu foto.
Ökokriitika

Ökokriitika (ka kirjandusökoloogia; inglise keeles ecocriticism) on kirjandusteaduse suund, mis tegeleb keskkonna ning kirjanduse ja kultuuri suhete uurimisega.
Ökokriitika peamisteks uurimisteemadeks on kirjanduse seosed looduskeskkonna kui kirjanduse laiema kontekstiga; looduskeskkonna ning loomade ja taimede kujutamine kirjandusteostes; keskkonnakasutuse ja ökoloogiliste probleemide kultuurilised ning ideoloogilised aspektid; ökokriitika teooria arendamine jm. Ökokriitika materjaliks on looduskirjandus (loodusest kirjutatud esseed ja lühijutud) ning klassikalise kirjanduse tõlgendamine looduskujutuse ja -kasutuse vaatenurgast.
Eestis on ökokriitikaga tegelenud Tiiu Speek, Kadri Tüür, Timo Maran, Ene-Reet Soovik, Julia Tofantšuk, Maris Sõrmus, Tõnis Vilu.
Jaan Kreuks

Elulugu

Kreuks sündis Harjumaal Kose kihelkonnas Rooküla mõisa sulase Jüri Kreuksi peres.
Jaan Kreuks alustas tööd lukksepa õpilasena, oli meremees ja pottsepa õpilane. 
Kreuks võttis revolutsioonilisest liikumisest osa alates 1911. aastast ning astus 1918. aastal VSDT(b)P liikmeks. 1919. aastal organiseeris ta Tallinnas raudteelaste streigi, mille eest vallandati töölt ning ta hakkas end varjama. 
Kreuks oli Eestimaa Kommunistliku Partei organisatsiooni Tallinna ja Harjumaa parteiorganisatsiooni vastutav organisaator ja võttis osa EKP asutamisest. Ta oli EKP I, II ja III kongressi delegaat ning valiti EKP I kongressil 1920. aastal ja EKP III kongressil 1923. aastal EKP Keskkomiteesse.
1922. aastal oli Kreuks EKP delegaat Kommunistliku Internatsionaali Kommunistliku Internatsionaali IV kongressil Moskvas. 
1923. aastal seati Kreuksi kandidatuur üles II Riigikogu valimistel. Kuid 28. märtsil 1923 said Kaitsepolitsei ametnikud Heinrich Siirma ja Paul Malsvell Tallinnas Jaan Kreuksi jälile ja püüdsid teda vahistada, viimane aga osutas relvastatud vastupanu. Nii lasti ta tänaval maha.

Isiklikku

Jaan Kreuks on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule. Tema hauamonumendil asunud büst on eemaldatud, kiviosa aga alles. 
Tema noorem vend Georg Kreuks oli samuti aktiivne kommunist.

Mälestuse jäädvustamine

Jaan Kreuksi nime kandsid aastatel 1940–1941 ja 1944–1989 Kentmanni tänav ning Kentmanni põik Tallinnas, 1981–1990 Tallinna 37. Keskkool ning Mustpeade majas asunud Noorsoo Kultuuripalee. 
Eesti NSV ajal paigaldati tema hukkumise kohale Tatari ja Veerenni tänava nurgamajale (tänapäeval Tatari ja Vana-Veerenni tänava nurgal maja aadressiga Tatari tänav 54) mälestustahvel kirjaga "Siin tänava nurgal mõrvati 28. märtsil 1923 kodanliku Kaitsepolitsei agendi poolt revolvri lasuga selja tagant EKP Keskkomitee liige JAAN KREUKS".
Jõgeval tegutses aastatel 1932–1935 Jaan Kreuksi nimeline parteiorganisatsioon.
Tema järgi on nime saanud mootorlaev Jaan Kreuks.
Stuudio 22

Stuudio 22 oli aastal 1972 loodud kunstiinimeste rühmitus; Eesti Kunstnike Liidu alaliit.
Rühmitus tegevus on seotud eriti vanade kultuuride ja Kaug-Ida kunsti teemaliste loengute ja aruteludega.
Rühmitusse kuulub erinevate kunstialade inimesi: maalijaid, fotograafe, muusikuid, filmiloojaid jne.
Rühmituse esimene ühisnäitus oli aastal 1989 Tallinna Kunstihoone galeriis. Näituse pealkiri oli "Hermeetria 22".
Tüüp 74 (liikurhaubits)

Kirjeldus

Pearelvaks on 105 mm haubits ja selle jaoks on masinas kaasas 30 mürsku. Maksimaalne laskekaugus on 14,5 km ja mürsu maksimaalne algkiirus 645 m/s. Haubitsal on suudmepidur ja gaasiejektor. Lisaks pearelvale on veel torni peal paremal pool 12,7 mm kuulipilduja M2 Browning (õhutõrjeks). Masin on varustatud ABK relvade vastase filtrisüsteemiga ja ujuvekraanide abil saab ka vees liikuda.
Kere on jagatud kolmeks sektsiooniks: ees paremal paikneb juht, ees vasakul mootor ja taga paikneb suletud torn koos pearelvaga. Juht pääseb masinasse läbi peakohal asuva luugi, mis on varustatud pöörleva periskoobiga. Relvameeskond siseneb tavaliselt läbi nelinurkse luugi masina tagaosas. Lisaks on kaks nelinurkset luuki torni külgedel ja kaks ümmargust luuki torni peal (parempoolse juures asub õhutõrjekuulipilduja).
Tüüp 74 on viis kummikattega maanteeratast, väändvedrustus ja kummalgi pool viienda ratta juures on hüdraulilised amordid.

Kasutamine

Tüüp 74 ainsad kasutajad olid Jaapani Omakaitsejõud. Viimati kasutati seda tüüpi liikurhaubitsaid 2. Suurtükiväe rügemendis Asahikawas, Hokkaidōl.
ÜRO konventsionaalsete relvade registri andmetel oli 2000. aastal kasutusel veel 12 masinat, 2001. aastal enam mitte ühtegi.
Four Seasons Hotels and Resorts

Four Seasons Hotels Limited, aktsiaturul kui Four Seasons Hotels and Resorts, on rahvusvaheline luksushotellidekett, mille peakorter asub Torontos, Ontarios, Kanadas. Four Seasons opereerib rohkem kui sadat hotelli maailmas. Alates 2007. aastast on hotelliketti peamisteks omanikeks Bill Gates (läbi Cascade Investmenti) ja Prints Al-Waleeb bin Talal.
Allika tänav (Viljandi)

Allika tänav on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 358 m.
Allika talu kalmistu

Allika talu kalmistu on kalmistu Rapla kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ahekõnnu külas Kehtna vallas Rapla maakonnas.
Kalmistu rajasid Juhan (Johan) ja Kaarel (Karl) Tõnismaa Allika talu endisele tõrvaajamiskohale, sellepärast tuntakse seda ka Tõrvamäe kalmistuna. Kalmistule on maetud umbes paarkümmend inimest, viimati 2012. aastal.
Torino Juventus

Korruptsiooniskandaal

Klubi tuli 2005. ja 2006. aastal Itaalia meistriks, ent korruptsiooniskandaali tõttu need meistritiitlid tühistati ja Juventus degradeeriti Serie B-sse. Lisaks tuli Juventusel alustada uut hooaega −9 punktiga, kuigi algse kohtuotsuse järgi oleks pidanud karistuseks olema −30 punkti. Järgmisel hooajal ei pääsenud võistkond mängima ka Euroopa karikasarjades. Juventus sai skandaaliga seotud klubidest (teised olid AC Milan, Rooma Lazio ja Fiorentina) kõige rangema karistuse. Seoses Juventuse langemisega nõrgemasse liigasse lahkusid klubist mitmed tuntud mängijad eesotsas Zlatan Ibrahimovici (läks Milano Interisse), Emersoni ja Fabio Cannavaroga (mõlemad Real Madridi).

Staadion

Klubi kodustaadion on Stadio Delle Alpi (nüüd Juventus Stadium), mille mahutavus oli algselt ligi 70 000 pealtvaatajat. Staadion müüdi välja aga haruharva ning seetõttu vähendati selle mahutavust 42 000 kohani.
Javert

Javert on tegelane Victor Hugo romaanis "Hüljatud", fanaatiliselt kohusetundlik politseiametnik.
Teda esitatakse negatiivse tegelasena, kes romaani jooksul kindlameelselt tegutseb põgenenud Jean Valjeani tabamise ja karistamise nimel. Lõpuks satuvad tema jaoks vastuollu usk autoriteeti ja seadusesse ning Valjeani headus ning ta teeb enesetapu.
Eduard Kuuskor

Eduard Kuuskor (sündinud 2. jaanuaril 1918 Varbola vallas, Russalu mõisas) on endine Eesti sõjaväelane ja radist, Raua tänava lahingu veteran.
Kuuskor õppis Tallinna 21. Koolis ning Tallinna poeglaste täienduskoolis, raadiotehnikat õppis ta Noorte Meeste Kristliku Ühingu raadiokoolis. Aega teenis ta Sidepataljoni raadiorühmas. 1940. aastal, NSV Liidu okupatsiooni alguses, viidi pataljon üle 21. kooli hoonesse Raua tänaval, kus 21.–22. juunil toimus Raua tänava lahinguna tuntuks saanud episood, kui sidepataljonlased (sh ka ta ise) hakkasid vastu riigipöörajate katsele neid relvituks teha. Kuna Eesti kaitsevägi ühendati Punaarmeega, siis oli Kuuskor kuni 1941. aastani selle ridades, kuid sõjategevuse käigus põgenes ta üle rindejoone ja andis end Saksa sõjaväe kätte ning peagi vabastati ta tervisehädade tõttu tegevteenistusest. Seejärel tegutses Kuuskor Tallinnas luurerühma Haukka sidemehena.
Märtsipommitamise ajal hävis Kuuskori sideaparatuur, kuid sellest hoolimata süüdistati teda nõukogudevastases tegevuses ning 1944. aastal mõisteti ta 10 aastaks vangi. Ta viibis ka asumisel Komimaal, kus ta töötas kaevanduses ning jäi ka pärast vabastamist sinna mõneks ajaks elama, sest põhjas töötades oli pereisal võimalik pensionile saada juba 50-aastaselt. 1968. aastal naasis ta Eestisse ning elab alates sellest ajast Keilas. Eestis viibides töötas ta siiski Eesti NSV Geoloogia Valitsuses geofüüsika alal. 
Kuuskorile kui Raua tänava lahingu veteranile on antud mitu sõjalist autasu. 2002. aastal sai ta Kotkaristi IV klassi teenetemärgi, 2016. aastal lisandus Staabi- ja sidepataljoni kõrgeim autasu: pataljoni rinnamärk. 3. jaanuaril 2018 kinkis Riho Terras Kuuskorile kaitseväe juhataja lipu.

Isiklikku

Eduard Kuuskor on lesk (abikaasa  Astrid suri aastal 2008), tal on 1950-ndatel sündinud poeg.
Islandi Teadusselts

Islandi Teadusselts (islandi keeles Vísindafélag Íslendinga, ladina keeles Societas Scientiarum Islandica) on Islandi teadlaste assotsiatsioon, mis loodi edendamaks teaduse arengut riigis.
Islandi Teadusselts on Euroopa akadeemiate ühendus ALLEA liige.
Teadusselts asutati Islandi Ülikooli õppejõudude eestvedamisel 1. detsembril 1918, kus juhtrollis olid professorid Ágúst H. Bjarnason ja Sigurðar Nordal (viimane sai hiljem Harvardi Ülikooli professoriks). 19. jaanuaril 1919 valiti seltsi esimene juhatus. Presidendiks valiti Ágúst Bjarnason, sekretäriks Einar Arnórsson ja laekuriks Guðmundur Finnbogason. Esialgne liikmeskond koosnes 13-st ülikooli õppejõust. Põhikirja järgi oli lubatud liikmete arvuks 36.

Teadusseltsi tänane seis

Islandi Teaduseltsil on 200 tegevliiget ja 31 välisliiget.
Teadusseltsi president on histoloog Þórarinn Guðjónsson.
Teokraatia

Islam ja teokraatia

Muhameedlase religioonikäsitlusse kuulub palju sellist, mida kristlane peab ilmaliku elu probleemiks. Islam ei tunnista ilmaliku ja vaimuliku lahutamist. Muhamedi rajatud ühiskond oli juba teatud määral teokraatia. Muhamedil polnud vaja vaeva näha valitsejate soosingu võitmiseks, nii nagu kristlased seda esimeste sajandite jooksul Rooma riigis tegema pidid. Muhamed võitis vastupanu osutavad hõimud küllalt kiiresti, pealegi oli riiklik korraldus tollal Araabia poolsaarel nõrgalt arenenud. Muhamedi järel kujunes kalifaat teokraatiaks. Kaliif valvas usujuhtide, imaamide abiga Koraani käskude täitmist ning ilmalikku võimu teostas sultan. Paljudes islamimaades taotleb ilmaliku võimu kandja ka kõrgeimat vaimulikku autoriteeti.
Tänapäeva ühiskonnas toetavad sunniidid valitsevat ühiskondlikku süsteemi, šiiidid on aga tunduvalt radikaalsemad nii sise- kui välispoliitikas.

Egiptus

Egiptuses sai 1956 presidendiks Gamal Abdel Nasser, kes moodustas 1958 Araabia Ühinenud Vabariigi, mis alguses oli liitriik Süüriaga. Põhiseadus annab islamile riigiusundi staatuse. Nasser ei lõhkunud islami nõutud poliitika ja religiooni ühtsust. Ta üritas araabiasotsialismi abil läbi viia uuendusi, mis tuginevad Koraanile. Araabiasotsialismi aluseks on Koraani kuulutus vendlusest. Almuste jagamise nõuet käsitatakse sotsiaalpoliitikana ning püha sõda on võitlus ebaõigluse ja ülekohtu vastu. Ka president Anwar Sadat tõlgendas islamit kui õigluse ja võrdõigluslikkuse religiooni. Egiptuseski on islami positsioon viimastel aastatel tugevnenud. Nähtava kuju on see saanud fanaatilise ja Sadati-vastase Moslemite Vennaskonna tegevuse elavnemises. Vennaskonnal on mõjuvõimu ka Sudaanis ja Süürias.

Iraan

Šahh Reza Pahlevi püüdis muuta Iraani mõnekümne aastaga rikaste naftamaardlate abil juhtivaks tööstusriigiks. Kuid ta kõrvaldas liiga järsult islami ja selle juhtide mullade ja ajatollade autoriteedi, samas ei saavutanud kiire läänestumine masside poolehoidu. Riigiusundi positsioonil asuv šiiitlus on traditsiooniliselt aldis uuendustele ja revolutsioonilistele muudatustele. Sellele toetub ka ajatolla Rūḩollāh Khomeynī juhitud liikumine, mis pagendas šahhi 1978 riigist ning mis üritab sellest ajast saadik Iraani muuta islamivabariigiks.
Baseli Ülikool

Baseli Ülikool (saksa keeles Universität Basel, ladina keeles Universitas Basiliensis) on ülikool, mis asub Baselis Šveitsis.
Ülikool on vanim Šveitsis, see asutati aastal 1460.
Svisłač (Minski oblast)

Ajalugu

Alev tekkis XX sajandi kuuekümnendatel aastatel alevikuna osokeriiti töötleva vabriku juurde. XX sajandi kaheksakümnendatel aastatel alevikku laiendati, ühtlasi sai Svisłačist alev. Plaanis oli selle juurde ehitada uus tuumaelektrijaam, aga Tšornobõlis toimunud katastroofi tõttu ehitati selle asemele hoopis soojuselektrijaam.
Mustjõgi (Tallinn)

Ajalugu

Ajalooliselt sai jõgi alguse Mustamäe nõlvaalustest Glehni pargi allikatest ja Lepasalu allikatest. 
Mustjõgi on olnud Tallinna linna ja Haabersti mõisa vaheline piir. 
20. sajandil kaevati Mustjõele suudmest umbes 500 m kauguselt uus alamjooks, mille suue on vanast umbes 150 meetrit idakirde pool. Vana alamjooksu lõik on säilinud, kuid on väikese vooluga, sest põhiveehulk suubub merre mööda uut sängi.

Kirjeldus

Mustjõe torustamata jõeosa pikkus on 1,5 kilomeetrit, see algab Mustjõe tänava äärest. Tänapäeval kuuluvad jõe vesikonda valdav osa Kristiine linnaosast, kust pärineb ka enamik veest, ning väiksed osad Mustamäe ja Haabersti linnaosast.
Suurem osa jõesängist on torustatud või reguleeritud. Jões voolab valdavalt reostunud vesi.
Álvaro Morata

Koondisekarjäär

Ta esindas Hispaania noortekoondiseid 2009. aasta noorte maailmameistrivõistlustel Nigeerias, kus ta lõi kaks väravat, 2011. aasta Euroopa U19 meistrivõistlustel Rumeenias, kus ta tuli Hispaania koondisega Euroopa meistriks ja oli kuue värava turniiri suurim väravakütt, ja 2013. aasta Euroopa U21 meistrivõistlustel Iisraelis, kus ta tuli samuti Hispaania koondisega Euroopa meistriks ja oli nelja väravaga turniiri suurim värvakütt
Debüüdi Hispaania rahvuskoondises tegi ta 15. oktoobril 2014 EM-i valikmängus Valgevene vastu. Esimese värava rahvuskoondises lõi ta 27. märtsil 2015 EM-i valikmängus Ukraina vastu.
Ta kuulus Hispaania koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Prantsusmaal. Ta lõi 17. juunil teises alagrupimängus kaks väravat Türgi vastu ja viimases alagrupimängus 21. juunil värava Horvaatia vastu.
Kirdemaa

Rannajoon

Saare põhja- ja läänerannikul on palju fjorde. Pikim fjord on Wahlenbergi fjord (46 km).

Pinnamood

Kirdemaa pind on mägismaa kõrgusega alla 700 meetri. Saare jäävaba loodeosa on mägine. Kõrgeim mägi on Snøtoppen (620 m) saare loodetipus.
Läänerannikul on laiad rannikutasandikud.
Saart läbib lai Rijpdalen.

Liustikud

Liustikud hõlmavad 11 009 km² (umbes 76% saare pindalast). Põhja- ja läänerannikul on palju jäävaba maad.
Saare idaosa katab Euroopa suurima pindalaga liustik Austfonna (8105 km²). Selle lõunaosa peetakse sageli eraldi liustikuks (Sørfonna). Need lõpevad meres 30 m kõrguse jääseinana. Kirdemaa lääneosa katab Vestfonna. Liustike paksus ulatub 564 meetrini.

Taimed

Taimkate on napp.
Kirdemaalt on leitud 83 taimeliiki. Palju on samblikke ja vetikaid.
Liustikevaba ala on arktiline tundra, kus kasvavad samblad ja samblikud.

Loomad

Kirdemaal elavad teravmägede põhjapõdrad (Rangifer tarandus platyrhynchus), kellele saare napist taimkattest piisab, ja morsad. Juhukülaliste seas on ka jääkarud, kes satuvad sinna triivjääga, ja polaarrebased.
Lindudest pesitsevad saarel kurvitsalised merirüdi (Calidris maritima), kaljukajakas (Rissa tridactyla) ja põhjatirk (Uria lomvia) ning Teravmägede ainuke värvuline hangelind (Plectrophenax nivalis).
Leitud on viis ämblikuliiki ning 34 liiki hooghännalisi (sealhulgas Hypogastruroidea, Neanuridae, Isotomidae, Entomobryidae, Neelidae, Sminthurididae, Katiannidae)

Kaitse

Kirdemaad ja seda ümbritsevaid väiksemaid saari hõlmab Kirde-Svalbardi looduskaitseala.
Saare külastamiseks on tarvis sysselmann'i luba. Kirdemaale ei tohi püstitada rajatisi; seal ei tohi kaevandada, jäätmeid maha jätta, häirida loomi ega kasutada mootorsõidukeid. Saarele ei või tuua uusi liike.

Avastuslugu

Kirdemaa oli vaalaküttidele teada juba 1650. aasta paiku.
Esimest korda sõitis ümber saare Elling Carlsen 1863.

Asustus

Kirdemaal ei ole püsielanikke. Aastatel 1957–1958 rajati rahvusvahelise geofüüsika aasta puhul Murchisoni fjordi äärde Rootsi, Soome ja Šveitsi ühine uurimisjaam (Kinnvika jaam). Jaam oli kasutusel kuni 1959. aastani. Rahvusvahelise polaaraasta 2007–2008 raames on seda uuesti kasutama hakatud.