google/wiki40b huggingface dataset:
Genesee maakond

Ajalugu

Genesee maakond moodustati 28. märtsil 1835. aastal Lapeeri, Saginawi ja Shiawassee maakonna osadest. Maakond sai nime New Yorgi osariigis asunud Genesee maakonna järgi. Geneka keeles tähendab Genesee kaunist orgu.
Premier League'i kuldne saabas

Premier League'i kuldne saabas ehk Premier League Golden Boot (sponsorite tõttu Barclays Golden Boot) on auhind, mida antakse Inglismaa tugevaima jalgpalliliiga Premier League'i hooaja lõpus parimale väravakütile.
Tallinna vanausuliste palvemaja

Tallinna vanausuliste palvemaja on vanausuliste palvemaja, mis asub Tallinnas Kibuvitsa tänav 6. Palvelat kasutab Tallinna vanausuliste kogudus.
Praeguse Tallinna vanausuliste palvemaja lasi ehitada 1930. aastal Ado Mäeberg, kelle kadunud abikaasa oli vanausuline. Projekti autor oli insener Joosep Lukk.
Suure annetuse palvela ehitamiseks tegi Jefimija Sapožnikova. Ikonostaasi tegemiseks ja palvemaja sisemuse sisseseadmiseks andsid suure panuse Pjotr Baranin abikaasaga. 
1931. aastal tehti algse osaga samamahuline juurdeehitis. Projekti autor oli arhitekt Nikolai Thamm noorem. Palvelahoone sai kannatada 9. märtsi 1944 pommitamistel, hävis katus.
Aastal 2008 algas palvemaja rekonstrueerimine, mille käigus ehitati ka sibulkupliga haritorn. Projekti autor oli arhitekt Niina Mäger.
Eesti Õpilasmalev

Algus

1966. aastal töötas Hiiumaal Hiiu Kaluri ja Sõpruse kolhoosis, Putkaste sovhoosis ning Hiiumaa Metsamajandis 68 vanemate klasside õpilast mitmest Eesti keskkoolist. Nad nimetasid endid "kortšaginlasteks" Nikolai Ostrovski jutustuse "Kuidas karastus teras" peategelase Pavel Kortšagini järgi. Töölaagri organiseeris komsomolitöö instruktor Rein Talmet. Õpilaste töörühmade loomise mõtet toetati Eesti NSV Põllumajanduse Ministeeriumis, Metsamajanduse- ja Looduskaitse Ministeeriumis, Haridusministeeriumis, Ametiühingute Nõukogus ja Eestimaa Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu (ELKNÜ) Keskkomitees. 17. veebruaril 1967 võttis ELKNÜ KK büroo vastu otsuse luua Eesti Õpilaste Töömalev (EÕT), mille nimeks sai 1970. aastal Eesti Õpilasmalev (EÕM).
Mõte õpilaste puhkuse ühendamisest tööga ei sündinud üleöö. Õpilaste, eriti aga linnalaste töökasvatus oli nii hariduselu juhtide kui ka kõigi nende inimeste südamel, kes tundsid muret noorte tuleviku pärast. 1966. aasta detsembris ütles Eesti NSV haridusminister Ferdinand Eisen: "Töökasvatus ei piirdu üksnes tööõpetusega. On vaja parandada seda rinnet, mis on väljaspool koolitunde. Mõelda tuleb suvistele töö- ja puhkelaagritele."
1967. aastal oli malevlasi 278, tegutses 7 rühma ja malevlase keskmine päevapalk oli 2,90 rubla. 1978. aastal oli malevlasi juba 11 728, tegutses 420 rühma ja keskmine päevapalk oli 5,12. 1980. aastal oli malevas 15 370 vormikandjat, sealhulgas 1000 täiskasvanud komandöri. 1983. aastal ületati 20 000 malevlase piir.

Lõpp

Eesti Vabariigi taastamisega lõppes ka noortemaleva tegevus, kuna ühes Nõukogude režiimiga lagunesid ka suuremad ja peamised tööandjad – sovhoosid ja kolhoosid. Omandivormi muutumisega kadus huvi malevate vastu. Maakonniti lõpetasid malevarühmad tegevuse erineval ajal.
2000. aastate alguses, pärast kümneaastast pausi, hakati Eestis taas õpilasmalevaid korraldama.

Eesti Õpilasmalev tänapäeval

Iga-aastast õpilasmalevat hakati Eestis taas korraldama 2000. aastate alguses. 20. veebruaril 2003 loodi Tallinna Linnavolikogu otsusega õpilasmaleva tegevust kureeriv Sihtasutus Õpilasmalev, mis jätkab 2001. aastal taaselustatud Tallinna õpilasmaleva traditsiooni. Sihtasutuse tööd korraldab juhatus, mille üle teostab järelevalvet sihtasutuse nõukogu. 
Aastatel 2001–2002 jagati toetusi organisatsioonidele, mis hakkasid korraldama noorte suvist malevategevust, ning 2003. aastal algas, üle kümneaastase pausi järel, esimene malevasuvi. Vajadus üleriigilise koostöö järele innustas 20 Eesti omavalitsust 15. detsembril 2004 Tallinna raekojas ühiste kavatsuste protokolli allkirjastama. Protokoll on aluseks üleriigilise õpilasmaleva taasloomisele. Ühtlasi moodustati malevajuhtide nõukogu, kus on esindatud kõik maakonnad.
Sihtasutus Õpilasmalev pakub igal aastal tööd ja malevakohta ligi 1000 Tallinna noorele. 2015. aastal töötas õpilasmalevas umbes 1000 noort, kellest pooled töötasid Tallinna linnas ja pooled Tallinnast väljas. Üle Eesti viibis 2015. aastal malevas ligikaudu 4500 noort.
Häädemeeste Seltsimaja

Häädemeeste Seltsimaja on hoone Häädemeeste alevikus. Hoone kasutajaks on Suurküla MTÜ, kes korraldab selles seltsitegevust.

Ajalugu

Hoone valmis 1914. aastal ja algselt paiknesid seal vallakool ning köstri eluruumid. Nelja aasta pärast kingiti maja Häädemeeste Miikaeli kogudusele. Kool kolis nendest ruumidest välja 1938, kuna pidas üüri liiga kõrgeks. Järgnevalt kasutati hoonet nii eluruumidena kui isegi kohaliku tuletõrjeseltsi kooskäimiskohana.
Ulatuslikum remont tehti aastatel 1960–1961, et avada hoone kultuurimajana. Järgmine kapitaalremont toimus vahemikus 1978–1980 ning siis toodi majja ka keskküte. Kultuurimaja tegevus lõppes 1994. aastal, kui vallavolikogu otsusega anti hoone tagasi Häädemeeste kogudusele.
Kogudus rentis ruumid välja ööklubile Pesa, mis tegutses 2001. aastani, kuid pärast seda jäi hoone tühjalt seisma. 2004, kui taotlustele avanesid PRIA meetmed, küsis Suurküla MTÜ toetust ligemale miljoni krooni ulatuses ja rentis maja koguduselt. Järgneval aastal ostis vallavolikogu 350 000 krooni eest hoone koos maaga.
Väljast sai maja korda 2006. aastal, kuid selle järgnes veel kolm aastat sisemisi viimistlustöid. PRIA toetusele täiendavalt rahastas hoone remonti ka Häädemeeste vald veel kolme miljoni krooniga.
Seltsimaja avas taas uksed Häädemeeste XXIII kodukandipäevadel augustis ja ametlik avamispidu oli 26. detsembril 2009.
Websteri maakond (Iowa)

Ajalugu

Maakond moodustati 12. jaanuaril 1853.
Kóstas Simítis

Kóstas Simítis (Konstantínos Geórgiou Simítis; Κωνσταντίνος Σημίτης; sündinud 23. juunil 1936) on Kreeka poliitik, peaminister 22. jaanuarist 1996 kuni 10. märtsini 2004.
Pavel Kogan

Pavel Leonidovitš Kogan (vene keeles Павел Леонидович Коган; sündinud 6. juunil 1952 Moskvas) on Venemaa viiuldaja ja dirigent, Venemaa rahvakunstnik.
Ta on 1989. aastast Moskva Riikliku Akadeemilise Sümfooniaorkestri peadirigent ja kunstiline juht. Ühtlasi oli ta aastatel 1998–2005 Ameerika Ühendriikide Utah' osariigi sümfooniaorkestri kutsutud peadirigent.
Ta lõpetas Tšaikovski-nimelise Moskva Riikliku Konservatooriumi üheaegselt kahel erialal – viiuli ja dirigeerimise erialal. Üliõpilasena võitis 1970. aastal Helsingis Sibeliuse rahvusvahelise viiuldajate konkursi. Dirigendidebüüt toimus tal 1972. aastal NSV Liidu Riikliku Akadeemilise Sümfooniaorkestriga.

Isiklikku

Viiuldajad olid ka isa Leonid Kogan, ema Jelizaveta Gilels ja poeg Dmitri Kogan. Onu Emil Gilels oli kuulus pianist ning õde Nina Kogan on pianist ja muusikapedagoog.
Mihkel Martna

Mihkel Martna VR III/2 (17. september 1860 Veltsa vald, Paimpere – 23. mai 1934 Tallinn) oli eesti poliitik ja ajakirjanik.

Elulugu

Martna sündis Läänemaal ning õppis kohalikus külakoolis. Seejärel tegi ta talutöid, kuni läks 1880. aastatel Tallinna maalermeister Cayè (1844–1906) juurde maalriks õppima. Ta tegutses sellel alal suhteliselt pikalt ning tutvus euroopa töölisliikumise ja sotsiaaldemokraatia, samuti marksismiga. Et ta oli üks esimesi eestlasi, kes neid ideid laiemalt levitama hakkas, on Martnat nimetatud ka Eesti sotsiaaldemokraatia isaks.
Nooremas eas oli Martna ka aktiivne rahvusliku liikumise tegelane: tegi kaastööd ajalehtedele Eesti Postimees ja Sakala ning kogus rahvaluulet.
Martna levitas sotsialistlikke ideid algul Tallinnas, 1880. aastate lõpus elas ka Tartus ning püüdis sealseid üliõpilasi mõjutada. Hiljem läks ta Peeter Speegi ja teiste Tartu sotsiaaldemokraatidega tülli ning 1903. aastal likvideeris Martna kõik oma ettevõtted Tartus ja asus elama Tallinna, kus ostis trükikoja ja oli ajalehe Teataja toimetuse liige.
Martna osales 1905. aasta revolutsioonis ning viibis seetõttu aastatel 1906–1917 poliitilises paguluses (põhiliselt Šveitsis, Saksamaal, Soomes). 
1918. aasta alguses otsustas Martna hakata kindlalt toetama Eesti riiklikku iseseisvust, olles varem tutvunud iseseisva Soome eluga. Peagi rajas ta oma mõttekaaslastega Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei ning sai hiljem selle pahempoolse tiiva juhiks.
Martna kuulus ka Eesti välisdelegatsiooni. Ta moodustas koos Jaan Tõnissoni ja Karl Menninguga välisdelegatsiooni juhatuse ja oli Eesti Vabariigi esimene esindaja Saksamaal (1919). 
Martna oli ka Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu, Asutava Kogu ja I–V Riigikogu liige. 1929–1934 oli Martna Riigikogu abiesimees. 1919. aastal saavutas ta Eesti omariiklusele tunnustuse Sotsialistlikult Töölisinternatsionaalilt.

Isiklikku

Mihkel Martna abiellus 23. detsembril 1884 Tallinnas Olga Thomsoniga. Neil oli kaheksa last. Poeg Hans Martna oli advokaat ja poliitik. Tütar Viktooria oli abielus Nikolai Triigi ja Konstantin Konikuga.

Mälestuse jäädvustamine

Tänapäeval tegutseb Mihkel Martna Fond, mille eesmärk on Mihkel Martna pärandi uurimine ja tutvustamine ning vasakpoolse maailmavaate levitamine.
Fort

Fort on ehitisena ühest või mitmest fortifikatsioonirajatisest koosnev üksik kindlus(tus). 
Sõna on tulnud ladinakeelsest sõnast fortis, mis tähendab vastupidavust või tugevust, üldiselt midagi kindlat. Fortifikatsioonisüsteemide eesmärgiks oli garnisonina kindla territooriumi kaitsmine ja valvamine. Forte ehitati enamasti koos bastionide ja kindlustusvöönditega eriti uusajal, kui käiku tulid tulirelvad ja tõrjekahurid.
Euroopa kõige tugevamani fortifitseeritud linnade hulgas olid nii Aadria mere äärne Dubrovnik kui ka Läänemere-äärne Tallinn.

Fortifikatsioon

Fortifikatsioon on sõjanduslik teadus maastiku kindlustamise teooriast ja praktikast.
Orissaare staadioni tamm

Orissaare staadioni tamm on keset Orissaare staadioni jalgpalliväljakut kasvav tamm.
Esialgu kasvas tamm küll staadioni kõrval, kuid 1951. aastal staadionit laiendati ning tamm jäi selle keskele.
2012. aastal valisid Eesti Päevalehe lugejad staadioni Eesti ime konkursi seitsme finalisti hulka.
2015. aastal nimetati tamm Euroopa aasta puuks.
IBAN

IBAN (lühend ingliskeelsest nimetusest International Bank Account Number) on panganduses rahvusvaheline pangakonto number.
IBAN võimaldab rahvusvaheliselt identifitseerida eri riikide pangakontosid ja teha rahaülekandeid.
IBAN-ide kasutamine reglementeeriti standardiga ISO 13616:1997, praegune standard on ISO 13616:2007. IBAN-numbrid võeti alguses kasutusele Euroopa Liidus, nüüd on süsteemiga liitunud ka teisi Euroopa ja muu maailma riike. Rahvusvahelist IBAN-numbrite süsteemi haldab SWIFT.
IBAN koosneb kuni 34 sümbolist, millest kaks esimest on riigi ISO 3166-1 kahetäheline kood, seejärel kaks kontrollnumbrit ning lõpuks kohalik pangaarve number.
Elmar Salulaht

Elmar Salulaht (1937. aastani Elmar Soop; 17. aprill 1910 Tartu – 7. oktoober 1974 Tallinn) oli eesti näitleja ja laulja (bass).
1925. aastal lõpetas ta Tartu 4. Algkooli. Õppis laulmist Georg Karl Stahlbergi juures.
Aastatel 1923–1936 töötas metallitöölisena. Aastatel 1936–1939 oli ta Vanemuise teatri ja 1939–1940 Narva teatri laulja ja näitleja. Aastatel 1942–1943 oli Estonia teatri ja 1943–1974 Vanemuise teatri näitleja.
Ta mängis peaosa – Vanapaganat – mängufilmis "Põrgupõhja uus Vanapagan" (1964). Mängis ka filmides "Keskpäevane praam" (1967), "Tuulevaikus" (1970), "Kolme katku vahel" (1970), "Väike reekviem suupillile" (1972) ja "Maaletulek" (1972).
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Leeder-sõrmkäpp

Botaanilised tunnused

Taimede kõrgus ulatub umbes 30 sentimeetrini, õisik on tihe ja paljuõieline ning iga õie alusel on sigimikust pikem leheke – õiekandeleht, mis eristab sõrmkäppasid käpa perekonna esindajatest, kelle õiekandeleht on soomusjas. Vars on lehistunud, kuid tihti puuduvad varre ülaosas sõrmkäppadele tüüpilised kolmnurksed kandelehe taolised lehed. Lehed on lamedad, 5–12 cm pikad ja kuni 3 cm laiad, süstjad, piklik-munajad või äraspidimunajad. Vars on tugev ja õisik üsna tihe. Õitseaeg on leeder-sõrmkäpal mai ja juuni algus. Taime lehed sarnanevad rohkem käpa perekonna esindajatega, hoidudes varre alusele. Esineb nii kollaseid kui ka roosade õitega vorme. Eestis on looduslikult esinenud vaid kollase õiega vorm.

Levik ja elupaik

Leeder-sõrmkäpp on Euroopa levilaga liik, mis kasvab mägedes, vaid Läänemere ümbruses leidub taime ka tasandikel. Ahvenamaal ja Gotlandil kasvab leeder-sõrmkäpp niitudel. Levila on jaotunud kaheks suuremaks alaks. Skandinaavia osaareaal hõlmab Skandinaavia lõunaosa ja Põhja-Taani, idapoolseim osa ulatub Ahvenamaale ja Turu saarestikku. Põhiareaal ulatub Kesk-Saksamaalt Sitsiiliani ja Loode-Hispaaniast Kirde-Ukrainani. Puudub Briti saartel.

Hävimine ja taastamiskatse Eestis

Viimase teadaoleva Lääne-Saaremaal kasvava leeder-sõrmkäpa üsna rohkearvuka populatsiooni korjasid taimehuvilised tühjaks 1901. aastal. Herbaarnäidised on säilinud Riias ja Peterburis. Leeder-sõrmkäpa populatsiooni taastamiseks tõi Eesti Orhideekaitse Klubi 27. mail 1989 Ahvenamaalt 27 taime. Need istutati 28. mail Saaremaale, luues kaks väikest populatsiooni. Ettevõtmine ei andnud elujõulist asurkonda ning praeguseks on järele jäänud vaid paar mitteõitsvat taime.
Ladestu

Ladestu (inglise system) on ladekonnast järgmine väiksem kronostratigraafiline üksus, mis jaotatakse ladestikeks.
Ladestu on kivimkompleks, mis on tekkinud ajastu jooksul. Näiteks Ordoviitsiumi ajastul (488...443 Ma) tekkinud kivimkiht moodustab Ordoviitsiumi ladestu. Maa ajalugu on alates Proterosoikumi algusest kuni tänaseni jagatud ajastuteks, millel on ülemaailmselt kokkulepitud nimed. Ladestud on Fanerosoikumi kivimite põhiliseks stratigraafilise liigestamise üksusteks.
Erinevate ajastute ja seega ka ladestute nimede ja paiknemise kohta geoloogilise ajaarvamise süsteemis vaata artiklit Geokronoloogiline skaala.
Sarnaselt kõigi teiste ametlike kronostratigraafiliste üksuste nimedega kirjutatakse ladestute nimed alati suure tähega.
Morfeem

Morfeem on keele kõige väiksem tähenduslik üksus. 
Morfeemide osad on suulises keeles foneemid, kirjakeeles grafeemid.

Leksikaalsed ja grammatilised morfeemid

Morfeemid jagatakse nende tähenduse järgi grammatilisteks morfeemideks ja leksikaalseteks morfeemideks ehk tüvedeks (neil on vastavalt grammatilist tähendus ja leksikaalset tähendus). Leksikaalseid ja grammatilisi morfeeme liites moodustatakse sõnavorme.
Redonda

Ajalugu

Saare avastas Christoph Kolumbus oma teisel reisil 12. novembril 1493. aastal. Kuigi ta saarel ei maabunud, kuulutas ta selle Hispaania krooni omandiks ja nimetas selle Santa María la Redonda-ks. Nimi tähendas Ümar Püha Maarja ja tulenes saare profiilist. Suurbritannia omandiks sai saar 1860. aastatel.
Pärast 1860. aastaid hakati saarelt kaevandama fosforirikast guaanot, mida kasutatakse väetiste tootmisel. Aastas kaevandati umbes 7000 tonni. Sellel ajal elasid saarel kaevandustes töötavad töölised. 1901. aastal oli saarel 120 elanikku. Esimese maailmasõja ajal kaevandamine lõpetati ja töölised lahkusid. Pärast seda on saar olnud pidavalt asustamata ja kunagist asustust meenutavad vaid kaks säilinud kivionni.
Kuigi lähimad saared on Montserrat ja Nevis, sai Redonda 1967. aastal veidi kaugemal asuva Antigua ja Barbuda sõltlaskonnaks.
Saart külastavad regulaarselt Montserrati Vulkanoloogiaobservatooriumi teadlased, kes kasutavad Redondat vaatluspunktina  Soufrière Hillsi tegevvulkaani jälgimiseks.
Redondat on kujutatud ühel Kimagicu postkaardil.

Redonda Kuningriik

Redonda Kuningriik on Redonda saarele pretendeeriv mikroriik, mis fantaasiakirjaniku M. P. Shieli väidete kohaselt loodi 1865. aastal. Tema isa oli väidetavalt korraldanud oma poja kroonimise Redonda kuningaks tema 15. sünnipäeval. Tseremoonia olla saarel ühe piiskopi poolt ka läbi viidud. Selline sündmustik on tõenäoliselt välja mõeldud. BBC Radio 4 tegi sellest ka dokumentaali Redonda: The Island with Too Many Kings, mis läks eetrisse 2007. aasta mais.

Loodus

Saar asub Montserrati ja Nevise vahel. See asubb Montserratist 22,5 kilomeetrit loodes ja 32 kilomeetrit Nevisest kagus. Antiguast jääb saar edelasse, 56,2 kilomeetri kaugusele.
Saarel pesitsevad merelinnud ja saarel kasvavast kasinast rohust toituvad metsikud kitsed. Ainuke mageveeallikas on vihmavesi ja selle reservuaare saarel ei leidu. Saar on moodustunud iidse vulkaani südamest ja meenutab kaugelt vaadates suurt kivi. Kuigi Kolumbusele tundus saar ümar, on see tegelikult pikk ja kitsas.
Markus Habakukk

Markus Habakukk (sündinud 15. septembril 1992) on eesti näitleja.
2011. aastal lõpetas ta Vanalinna Hariduskolleegiumi teatrikooli ja 2016. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. 
Alates 2016. aasta novembrist töötab ta näitlejana Kuressaare Linnateatris. Lisaks osaleb ta Tallinnas tegutseva Kelmi teatri etendustes.
Ivo Leito

Ivo Leito (sündinud 10. juunil 1972 Saksamaal) on Eesti keemik, Tartu Ülikooli analüütilise keemia professor.
1990–1994 õppis Leito Tartu Ülikoolis keemiat, omandades bakalaureusekraadi cum laude. 1995 pälvis ta keemiamagistri kraadi (taas cum laude) ning 1998. aastal kaitses filosoofiadoktori kraadi füüsikalise ja analüütilise keemia alal. Tema doktoriväitekirja teema oli "Studies of Brønsted Acid-Base Equilibria in Water and Nonaqueous Media" ning väitekiri pälvis summa cum laude.
1992–1999 töötas Leito Tartu Ülikooli keemilise füüsika instituudis tehniku, keemiku ja lektorina. 1999–2000 oli ta külalisteadur Kyūshū Ülikooli orgaanilise keemia fundamentaaluuringute instituudis Jaapanis ning 2003 EC-JRC IRMM-is Belgias. 2002–2005 töötas Leito Tartu Ülikooli keemia instituudi katsekoja direktori kohusetäitja ning direktorina. 2005. aastal valiti ta analüütilise keemia professoriks.
Leedu muusika- ja teatriakadeemia

Leedu muusika- ja teatriakadeemia (leedu keeles Lietuvos muzikos ir teatro akademija) riiklik kõrgkool Leedus Vilniuses. Kooli direktor on Zbignevas Ibelgauptas.
Kool asutati 1933.
Stepilõoke

Stepilõoke (Melanocorypha calandra) on lõolaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Teda võib näha ka Eestis.
Eesti-Boliivia suhted

Eesti-Boliivia suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Boliivia vahel.
Boliivia kiitis heaks, kui Eesti 1922 ühines Rahvasteliiduga.
Et Boliivia oli 1933 ühinenud lepinguga Anti-War Treaty of Non-Agression and Conciliation, siis ta ei tunnustanud Balti riikide vallutamist NSV Liidu poolt.
Boliivia taastunnustas Eestit 8. septembril 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted sõlmiti 10. märtsil 2004 Haagis.
Boliivias La Pazis asub Eesti aukonsulaat.
Hans-Jürgen von Maydell

Hans-Jürgen von Maydell (24. juuni 1932, Tallinn – 11. juuli 2010) oli metsandusteadlane.
Ta töötas Hamburgis Maailma Metsanduse Instituudis.
Ta oli Eesti Maaülikooli audoktor aastast 1993.
Risti valla lipp

Risti valla lipp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Risti valla lipp.
Lipp oli kasutusel 27. veebruarist 1998 kuni 20. oktoobrini 2013, mil ühineti Taebla ja Oru vallaga ühtseks Lääne-Nigula vallaks.

Lipu kirjeldus

Risti valla lipuks on ristkülikukujuline sinine kangas, mis on kollase horisontaalse triibuga jagatud kaheks võrdseks väljaks. Kollase triibu laius on 1/7 lipu laiusest. Ülemise välja vardapoolses nurgas on valge (põimik-) pügalrist.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ning normaalmõõtmed 105x165 cm. Valla lipu üht originaali hoitakse vallamajas vallavanema kabinetis.
Komplekstakistuse mõõtur

Komplekstakistuse mõõtur on vahend kaksklemmi elektrilise komplekstakistuse ehk vahelduvvoolutakistuse Ż parameetrite mõõtmiseks. Üldtuntud lahenduseks on vahelduvvoolu mõõtesild.
Analoogiline seade on kompleksjuhtivuse mõõtur, mis on mõõteseade komplekstakistuse Ż pöördväärtuse ehk kompleksjuhtivuse vektori Ý parameetrite väärtuste mõõtmiseks. Tihti on samas mõõteseadmes realiseeritud mõlema suuruse mõõtmise võimalus.
Enamikul juhtudel on komplekstakistuse ja -juhtivuse mõõturid realiseeritud elektroonse mõõtevahendina.
Elektroonses mõõtetehnikas on levinuim lahendus komplekstakistuse Ż=R+jX=ZejΦ reaalosa R ja imaginaarosa X mõõtmine faasitundlike vahendite abil, näiteks sünkroondetekteerimise teel. Vähem kasutatakse mooduli Z ja faasi Φ mõõtmist, näiteks voltmeetri ja fasomeetri abil.
Siinjuures on komplekstakistuse Ż kui vektorsuuruse parameetrite jaoks kehtivad järgmised üleminekuseosed:

Z=sqrt(R²+X²) ja Φ=arctan(X/R);

R=Z·cosΦ ja X=Z·sinΦ.
Komplekstakistuse parameetrid on reeglina sagedusest sõltuvad.

Puhtalt kompleksne mahtuvustakistus sõltub sagedusest pöördvõrdeliselt:

XC=1/ωC.

Puhtalt kompleksne induktiivtakistus sõltub sagedusest võrdeliselt:

XL=ωL.
Induktiivsuse L ja mahtuvuse C mõõtmise seadmete (LCR-mõõturid) puhul on tihti eeldatud, et teised takistuse komponendid (nö parasiitkomponendid) praktiliselt puuduvad. Reaalsete reaktiivkomponentide puhul see nii alati ei ole.
Reaalsete induktiivpoolide puhul on nendeks komponentideks pooli mähise aktiivtakistus, mis ilmneb pooli aseskeemis järjestiktakistusena r, ja parasiitne mahtuvus, mis ilmneb paralleelmahtuvusena Cₚ. Kondensaatorite puhul ilmub aseskeemi dielektrilist kadu iseloomustav paralleelne kaotakistus Rₚ. Kõrgetel sagedustel võivad nende aseskeemidesse lisanduda veel teisedki parasiitsed elemendid.
Analoogiliselt võivad reaktiivsed parasiitkomponendid põhjustada probleeme oma olemuselt aktiivtakistusliku komponendi R mõõtmisel.
Eestis on komplekstakistuse ja/või -juhtivuse mõõtureid projekteeritud ja valmistatud TRÜ (TTÜ) (Vello Reeben, u 1960) ja TPI (TTÜ) osakondades (valmistatud eksperimentaaltöökodades).
Vivian Puusepp

Vivian Puusepp (sünninimi Vivian Bohl; sündinud 3. mail 1981) on Eesti filosoof.

Hariduskäik

2004. aastal lõpetas ta bakalaureuseõpingud Tartu Ülikoolis filosoofia erialal cum laude ning 2008. aastal kaitses ta samas magistritöö filosoofias "Ihulisusest kui keha ja vaimu dualismi ületamisest Maurice Merleau-Ponty teoses "Taju fenomenoloogia"" (juhendaja Eduard Parhomenko). Akadeemiliselt on EYS Veljesto liige.
Ta kaitses 2014. aastal Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja (juhendaja Bruno Mölder). Ta on ennast täiendanud Konstanzi Ülikoolis, Kopenhaageni Ülikooli Subjektiivsuse uurimiskeskuses (CSR) ja California Ülikoolis Los Angeleses (UCLA). 2014–2015 oli ta järeldoktor Ruhri Ülikoolis Bochumis.

Töökäik

Ta on septembrist 2014 Tartu Ülikooli teoreetilise filosoofia teadur.
Kaarin Riives-Kaagjärv

Kaarin Riives-Kaagjärv (aastani 2000 Riives, sündinud 28. augustil 1942 Tartus) on Eesti matemaatik.

Elulugu

Ta lõpetas aastal 1960 Tartu 5. Keskkooli, 1965 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika osakonna ja 1969 TRÜ aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1973, TÜ), väitekiri "Связные подгруппы Ли движений и их орбиты в евклидовых пространствах R4 и R5 ". Oli 1966–1969 TÜ algebra ja geomeetria kateedri aspirant, 1968 EPMÜ matemaatika kateedri assistent, 1969–1971 NSVL Teaduste Akadeemia Majandusmatemaatika Keskinstituudi Eesti Filiaali nooremteadur, 1971–1974 vaneminsener, 1974–1980 vanemteadur, 1980–1983 ENSV Plaanikomitee juures asuva Majanduse Planeerimise Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur, 1983–86 EPMÜ vanemõpetaja, 1986–1993 dotsent, 1993–1998 TÜ puhta matemaatika instituudi dotsent, 1998–1999 erakorraline vanemteadur; 1999–2004 EPMÜ matemaatika instituudi dotsent, 2005– EPMÜ tehnikainstituudi dotsent.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: eukleidiliste ruumide alammuutkondade geomeetria, matemaatikahariduse ja matemaatika õpetamise didaktilised ja psühholoogilised aspektid. Eesti Matemaatika Seltsi liige. Üle 50 teadustrükise.

Isiklikku

Tema abikaasa on Leo Kaagjärv. Tema ema oli matemaatik Sinaiida Riives, isa astronoom Vladimir Riives.
Võle vald

Võle vald (saksa keeles Woljel) oli vald Virumaal Haljala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Aaspere vallaga.