google/wiki40b huggingface dataset:
Kerogeen

Kerogeen on põlevkivis sisalduv orgaaniline substants. See on kõrgmolekulaarsete polüfunktsionaalsete orgaaniliste ainete segu, mis peale süsiniku ja vesiniku sisaldavad ka hapnikku, väävlit ja lämmastikku. See pärineb veekogudes elutsenud organismide jäänustest. Kerogeen on orgaanilistes lahustites vähelahustuv amorfne aine.
Kerogeeni võib põlevkivis sisalduda 75–80%, kuid harilikult ei ole seda enam kui 20–30%. Eesti põlevkivide – kukersiidi ja diktüoneemaargilliidi – kerogeenil on erinev koostis. Kukersiitse põlevkivi elementaarkoostis on 76–78% C, 9–10% H, 9–12% O, 1,2%–2,1% S, 0,2–0,5% N ja 0,1–0,9 Cl. Kerogeeni energeetiline väärtus võib olla 30–40 MJ/kg.
Kandeleht

Kandeleht on vahetult õie või õisiku alusel asuv kõrgleht, mis soodustab vilja levimist.
Õie alusel olevat kandeleht on bractea ja õisiku alusel olev kandeleht on spatha.
Siegfried Böhm

Siegfried Böhm (20. august 1928 Plauen – 4. mai 1980 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Põhikooli lõpetamise järel õppis Siegfried Böhm kaubandust. 1947. aastal astus ta Saksa Vaba Noorsoo Liitu, 1948. aastal Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1948–1953 oli Böhm Saksa Vaba Noorsoo Liidu funktsionäär. 1953–1954 töötas ta Espenhaini pruunsöeelektrijaamas. 1954–1958 õppis Böhm Leipzigi Karl Marxi Ülikoolis. Alates 1959. aastast töötas ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee planeerimise ja rahanduse töögrupis, alates 1963. aastast selle juhatajana.
Alates 12. detsembrist 1966 kuni 4. maini 1980 oli Siegfried Böhm Saksa DV rahandusminister.
4. mail 1980 leidis Böhmi poeg Siegfried Böhmi ja ta naise nende magamistoast mahalastutena. Ametliku versiooni kohaselt tahtis Böhm oma perekonna juurest ära minna. Armukadedushoos olevat ta naine esmalt lasknud maha Siegfried Böhmi ja seejärel ka enda. Avalikkusele teatati, et tegemist oli traagilise õnnetusjuhtumiga.
Böhmi perekond ei uskunud ametlikku versiooni. 2003. aastal teatas Saksamaa Liiduprokuratuur, et on asunud uurima Böhmi surma asjaolusid, kuna tegemist võis olla Stasi salamõrvaga. Böhm olevat kritiseerinud Saksa DV juhtkonna poliitikat ning teda peeti julgeolekuriskiks ja otsustati likvideerida.
Von Bocki maja

Von Bocki maja (varem ka Marksu maja) on Tartu Ülikooli õppehoone Tartus Ülikooli tänav 16.

1775–1839

Von Bocki maja on kivist ja varaklassitsistlikus stiilis. Selle laskis ehitada raehärra D. H. Wilcke pärast 1775. aasta suurtulekahju ja see valmis 1780. Selle ostis temalt riiginõunik polkovnik Magnus Johann von Bock, kes ehitas kõrvale teisegi maja. 1802. aastal andis Bock maja ühe korruse ülikoolile tasuta kasutada. Ülikooli taasavamise aktus peeti Bocki majas, loenguid hakati selles pidama 1802. aasta maist. Pärast ülikooli peahoone valmimist 1809 jäi von Bocki maja ülikooli käsutusse. 1823–1839 oli maja omanikuks E. von Loewenstern.  1839 ostis maja Tartu ülikool.

1839–1945

1839 hakkas majas tegutsema õppejõudude ja üliõpilaste ajaviiteklubi Akademische Musse. Selles majas sai endale ruumid ka Õpetatud Eesti Selts, 1840 paiknes majas seltsi raamatukogu. 1845–1847 asusid majas kliinikud, sest parasjagu renoveeriti Toomemäe kliinikuid. 1848–1856 asus hoones Veterinaariakool, hilisem Veterinaaria instituut, mis seejärel kolis Narva maanteele rajatud õppehoonesse. 1856 remonditi hoone jälle Akademische Musse tarbeks. Peale klubi oli hoones 19. sajandi teisel poolel rektori ametikorter ja ülikooli polikliinik. 19. sajandi lõpust kuni II maailmasõjani oli hoone teine korrus matemaatika instituudi käsutuses.

1945–2010

Teises maailmasõjas hävis hoone katus. 1950-ndatel ehitati ümber teine korrus. Nõukogude ajal oli hoone niinimetatud punaste kateedrite käsutuses (teadusliku kommunismi ja kommunistliku partei ajaloo kateedrid). Hiljemalt 1970. aastatel anti eelmainitud põhjustel hoonele hüüdnimeks Marksu maja. 1970.–1990. aastatel olid majas ka ajaloo-keeleteaduskonna, hiljem ajalooteaduskonna ja filoloogiateaduskonna dekanaadid, ülikooli trükiste müügipunkt, pedagoogikakateeder ja ülikooli allüksused. 1994 kolis filosoofiateaduskond (sh endine ajalooteaduskond) oma vastvalminud majja Lossi tänav 3.
2007 maja renoveeriti ning raekoja-poolsele välisküljele maaliti Tartu Ülikooli peahoonet kujutav seinamaal Louis Höflingeri 1860. aastal valminud litograafia põhjal.
Jacqueline Kennedy Onassis

Jacqueline Lee Bouvier Kennedy Onassis (28. juuli 1929 Southampton, New Yorgi osariik – 19. mai 1994 Manhattan New York) oli 35. Ameerika Ühendriikide presidendi John F. Kennedy abikaasa alates 1953. aastast kuni John F. Kennedy mõrvamiseni 1963. aastal. 
1968. aasta oktoobris abiellus ta Kreeka laevamagnaadi Aristotélis Onásisega; nad olid abielus kuni Aristotélis Onásise surmani 1975.
Meemo Mäelo

Meemo Mäelo (10. oktoober 1928 Tartu – 21. august 1998 Stockholm) oli eesti ühiskonnategelane.
Ta oli Bernhard ja Helmi Mäelo poeg. Ta põgenes 1944. aastal koos vanematega Saksamaale, kust pere siirdus 1945. aastal Rootsi. 
Ta lõpetas Stockholmi Ülikooli fil. mag. (1955) ja Uppsala Ülikooli fil. lic. (Briands plan om Europas förenta stater 1929–30 och reaktioner i de nordiska länderna – Briand'i Euroopa Ühendriikide kava 1929–30 ja selle vastukaja Põhjamaades). Oli Üliõpilasselts Raimla liige.
Samaaegselt õpingutega töötas ta Rootsi koolides õpetajana. 
Jäänud invaliidsuspensionile, osales Meemo Mäelo eesti organisatsioonide tegevuses (Eesti Komitee, Rootsi-Eesti Õpperaamatufondi, Eesti Õpetajate Keskühingu, Eesti Gümnaasiumiõpetajate Ühingu, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis ja Eesti Teadusliku Instituudi juhatuse liige).

Isiklikku

Ta oli abielus Margot du Pau'ga.
Budakämmal

Budakämmal on buda-näsasidrunipuu (Citrus medica var. sarcodactylis) vili.
Viljal on paks koor ja vähe (kui üldse) viljaliha, mis on kuiv ja mõnikord seemneteta. Budakämmal on väga aromaatne ning Hiinas ja Jaapanis kasutatakse vilju siseruumide ja riiete lõhnastamiseks.
Orvand (geomorfoloogia)

Orvand ehk kaar  (saksa Kar 'tsirkus') on liustikutekkeline pinnavorm, looduslik liustiku toimel tekkinud tassi- või tugitoolikujuline süvend mäenõlva või oru ülaosas, mida ümbritsevad kaljused nõlvad.
Orvanditele on iseloomulikud järsud taga- ja küljeseinad ning lame-nõgus põhi, kus tavaliselt paikneb liustik. Mõnedes orvandites on sõmerlume kuhjatis, teistes hooajalised lumekuhjatised. Seal, kus liustikud taandusid, on orvandite põhi kaetud veega – nii on tekkinud suurem osa mägijärvedest. Orvandi välisküljel on madal künnis. Tihti tekib erosiooni toimel nõlva alla nõgu, kus voolab kevadel sulavesi või püsivavooluga oja.
Keskmiselt on orvandite laius 1–2 km ja tagaseina kõrgus umbes 300 m, aga need võivad olla ka laiusega kuni 16 km ja tagaseina kõrgusega kuni 3 km (Mount Lister, Antarktis).
Süvenemise kiirus on Kanada Arktikas 25–90 mm 1000 aastaga, Norras 500–600 mm 1000 aastaga, Kaljumäestikus kuni 1300 mm 1000 aastaga.
Ahvileivapuu

Kirjeldus

Ahvileivapuudel on sõrmjad liitlehed ning suured, valged ja lõhnavad õied.
Ahvileivapuu tüvi on pehme ning veerohke, mahutades kuni 100 000 liitrit vedelikku.Kuivaperioodil saavad elevandid ahvileivapuust vedelikku.
Ahvileivapuude niin on tugev ja nende puukoor sisaldab ravitoimega adansoniini.

Nimi ja legendid ning uskumused

Taime nimetus tuleneb nii loomadele kui ka inimestele söödavatest viljadest.  
Ahvileivapuud kutsutakse ka pea peale pööratud puuks. Temaga seostatakse mitmeid legende. Ühe legendi järgi olevat kurat rebinud ahvileivapuu maa seest välja ning surunud baobabi oksad maa sisse, juured aga jäid õhku. 
Teine legend jutustab temast kui esimesest puust, kelle jumal maa peale lõi ja kuni baobab nõudmisi esitas olevat jumal vihastanud ja puu vaigistamiseks pahupidi maa sisse keeranud. 
Kohalikud on läbi aegade ahvileivapuud pühaks puuks pidanud - tema juurde on toodud ohverdusi esivanemate vaimudele ja viidud läbi riitusi.
César Azpilicueta

Koondisekarjäär

2007. aastal tuli ta Hispaania koondisega alla 19-aastaste Euroopa meistriks ja 2011. aastal alla 21-aastaste Euroopa meistriks.
Ta kuulus Hispaania olümpiameeskonda 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis.
Debüüdi Hispaania rahvuskoondises tegi Azpilicueta 2013. veebruaris mängus Katari vastu.
Ta on kuulunud Hispaania koondisse 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.
Ajalooline mõõgavõitlus

Ajalooline mõõgavõitlus kuulub traditsiooniliste lääne võitluskunstide hulka. Ajaloolise mõõgavõitluse kohta kasutatakse ka termineid ajalooline Euroopa mõõgavõitlus (inglise keeles historical European swordsmanship) ja ajaloolised Euroopa võitluskunstid (inglise keeles historical European martial arts).
Tänapäeval tegeletakse ajaloolise mõõgavõitlusega peamiselt seoses elava ajaloo, ajaloo taaskehastamise ja eksperimentaalarheoloogiaga, mis keskendub muinas-, kesk- või varauusaegsele Euroopa ajaloole. Kuna ajaloolised traditsioonid on paljuski katkenud ja originaalmaterjal napp, on tihti tegemist rekonstrueeritud võitlusvormidega, mille vastavus ajaloolistele prototüüpidele ei pruugi olla väga täpne. Ajaloolise mõõgavõitluse alaliikide hulka ei loeta tänapäevast vehklemist.

Ajalooline mõõgavõitlus Eestis

Eestis on levinuim ajaloolise mõõgavõitluse alaliik viikingvõitlus, kuid taaskehastatakse ka kõrgkeskaegseid rüütleid ja slaavi sõdalasi. Mõõgavõitlejad osalevad elava ajaloo festivalidel, sportlikel mõõgavõitlusturniiridel ja massilahingutes.
Ajaloolise mõõgavõitluse sportlikust vormist, mida kasutatakse turniiridel, on reegelduse abil eemaldatud liiga ohtlikud võtted ning võitlus on reaalne ning võistluslik. Mõõgad on nüristatud ning võitlejad kannavad kaitsevarustust. Reeglid erinevad kultuuriruumiti nii lubatud löögipiirkonna, kui kontaktsusastme poolest. Eestis harrastatav sportlik mõõgavõitlus järgib pigem ida-euroopa traditsioone, see on täiskontaktne, sarnaselt poksiga võisteldakse löögipunktide peale ja võitlus katkestatakse kas raundiaja lõppedes või teatud punktisumma kogumisel.
Alates 2011. aastast korraldab Eestis sportliku ajaloolise mõõgavõitluse turniire Eesti Ajaloolise Mõõgavõitluse Liit.
Helju Ridali

Elulugu

Helju Ridali on põllumajandustöötajate tütar. Ta lõpetas 1962. aastal Värska Keskkooli, 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli saksa filoloogina ja 1974. aastal aspirantuuri. Filoloogiamagister (1993, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Zur Semstruktur deutscher be-, er- und ver-Verben. Zu einigen Möglichkeiten ihrer Wiedergabe im Estnischen". Täiendas end Saksamaal ja Šveitsis.
Oli 1967–1969 Jõgeva Keskkooli saksa keele õpetaja, 1969–1992 Tallinna Pedagoogikaülikooli saksa keele kateedri vanemõpetaja, 1992–1994 saksa keele lektor, 1994–2002 dotsent, 1986–1987 saksa keele kateedri ja 1992–1998 saksa keele lektoraadi juhataja, aastast 2002 saksa keele lektor. Lugenud saksa keele morfoloogiat ja süntaksit, stilistikat ja leksikoloogiat.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: saksa ja eesti keele fraseoloogia võrdlev uurimine, saksa prefiksverbide semantika edasiandmine eesti keeles, saksakeelsete tekstide stiili uurimine. 1994–98 rahvusvahelise lingvistilise ajakirja "Triangulum. Germanistisches Jahrbuch für Estland, Lettland, Litauen" teadusnõukogu liige. 45 teadustrükist.
Veebirakendus

Veebirakendus on tarkvara, mis koosneb kliendipoolsest veebibrauseris töötavast rakendusest ja serveripoolsest rakendusest.
Kuna veebibrauser on enamasti juba arvutisse paigaldatud, siis on rakenduse kasutamiseks vaja vaid avada selle rakenduse veebileht. Erinevalt töölauarakendusest saab veebirakendust muuta ilma et peaks kliendi arvutisse tarkvaravärskendusi paigaldama. Lisaks on veebirakendused platvormist sõltumatud.
Lubbocki maakond

Lubbocki maakond (Lubbock County) on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on 33° 37′ N, 101° 49′ W
Maakonna halduskeskus on Lubbock.
Maakonna pindala on 2334 km², millest 3 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 278 831. Aastal 2000 oli elanike arv 242 628.

Ajalugu

Lubbocki maakond moodustati 1851. aastal Bexari maakonna osast. Maakond sai nime kolonel Thomas Saltus Lubbocki järgi.
Formulaarprotsess

'Formulaarprotsess oli Vana-Roomas vabariigi ajal kujunenud kohtuprotsessi vorm, mis kehtis alguses paralleelselt legisaktsioonilise protsessiga ja hiljem asendas selle. Ladinakeelne nimetus tuleneb kirjalikust formuleeringust formulast 'vorm', millega preetor määras pooltevahelise vaidluse objekti.

Formulaarprotsessi kord

Formulaarprotsessis tähistati hagejat sümboolselt nimega Aulus Agerius (A. A.) ja kostjat nimega Numerius Negidius (N. N.). Menetluse in iure osas ehk preetori ees esitas hageja kohtule vabas vormis hagi. Asja arutamiseks pidid mõlemad pooled preetori ette tulema, mitteilmumise puhul võidi rakendada rahatrahvi. Juhul, kui kostja tunnistas hagi, lõpetati menetlus ja hageja võis asuda kostjalt nõudma hagis nõutu täitmist. Hageja ja kostja pidid preetori ees omavahel kokku leppima kohtuniku isiku – iudicis nominatio. Seejärel formuleeris preetor pooltevahelise vaidluse põhiküsimuse (intentio), mille vastusest sõltus kohtuotsus, ja ka kohtuniku otsustuse võimalused – condemnatio. Iudicis nominatio, intentio ja condemnatio olid formula kohustuslikud osad, kuid sinna võisid veel kuuluda sellised osad nagu demonstratio, kus hageja täpsustab oma nõude üksikasju ja tausta; adiudicatio – peamiselt varajagamise protsessides kohtunikule antav õigus otsustada vara jaotuse üle – ja exeptio ehk kostja vastuväide. Kuulanud ära mõlemad osapooled, pidi preetor otsustama, kas hagi lükatakse tagasi või võetakse vastu. Vastuvõtmise korral edastas preetor kohtunikule menetluse in iure osas koostatud formula.In iudico osas ehk kohtu ees tuli kohtunikul langetada otsus, kuulates ära osapoolte põhjendused ja tõendid. Kohtunik võis otsuse langetamisel toetuda ainult formula's esitatud faktidele ega võinud ise midagi muuta. Hagi tuli igal juhul tagasi lükata, kui hageja nõue osutus suuremaks kui kostja võlgnevus ja sellisel juhul oli ka uue hagi esitamine samas asjas keelatud. Kohtuotsuseid edasi kaevata ei saanud, kuid teatud asjaoludel sai taotleda nende tühistamist.
Formulaarprotsessi peeti väga kiireks ja efektiivseks, kuna suurem osa juhtumi arutamisest toimus suuliselt, ainus kirjalik dokument kohtuprotsessi jooksul oli kohtunikule esitatav formula juhul, kui hagi üldse preetorist edasi jõudis. Suuline arutelu preetori ees aitas kiirelt välja selgitada vaidluse olemuse ja sätestada üks põhiküsimus, mille vastusest sõltus kohtuotsus. Ka kohtunik tegi oma otsuse teatavaks suuliselt.
Justin Sane

Varajane elu

Justin oli töölisklassi perekonna üheksast lapsest kõige noorem ja viitab oma vanematele kui heale inspiratsiooniallikale. Ta isa ja ema avasid esimese taimetoitlaste restorani Pittsburghis, mille mõjutusel sai Justinist taimetoitlane ja loomade õiguste tugev pooldaja – elustiil, mida ta siiani järgib. Justin on öelnud, et talle ei meeldiks saada koheldud nii, nagu praegu loomadega käitutakse  ja kuna ta lapsena nägi oma vanemaid osalemas meeleavaldustel, hakkas ta vanemaks saades samuti neil osalema.

Justini õde Lucy kinkis talle ta esimese kitarri, tänu millele Justin punk rock'i ja hardcore'iga tutvust tegi. Esimene laul, mille Justin kirjutas, rääkis lapsest, kes on saanud narkootikumide üledoosi, teine rääkis televisioonievangelistidest.

Karjäär

1988. aastal lõi Justin koos oma lapsepõlvesõbra Pat Theticu ja bassisti-vokalisti Andy Flagiga bändi Anti-Flag. 1996. aastal avaldasid nad oma esimese CD “Die for the Government”. Pärast mitut Ameerika-turneed lahkus Andy Flag 1996. aastal bändist lahkhelide tõttu. Bändist käis läbi palju liikmeid, enne kui moodustus lõplik koosseis: Justin Sane, Pat Thetic, Chris Head ja Chris Barker (alias #2). 1999. aastal lõi Anti-Flag oma kaubamärgi: AF Records. 2001. aastal läksid nad Fat Wreck Chordsi alla, 2006. ühinesid aga RCA Recordsiga, avaldasid albumi “For Blood and Empire" ja 2008. aastal “The Bright Lights of America”.
2008. aasta mais kolis Justin Londonisse ja elab nüüd seal.

Varustus

Ta mängib ESP/LTD EC seeria kitarridega.

Haridus

Justin lõpetas Pittsburghis Oaklandi kooli. Seejärel õppis Pittsburghi ülikoolis kommunikatsiooni ja politoloogiat.

Soolotööd

Kui Justin ei mängi Anti-Flagis, teeb ta tööd oma sooloprojektidega. Näiteks "Life, Love, and the Pursuit of Justice" ilmus 2003. aastal, kuuelooline EP "These are the Days" 2001. aastal. Sooloprojektidel suunab ta poliitiliste teemade asemel fookuse perele, armastusele ja muudele igapäevasematele teemadele.
Kristjan Järvi

Kristjan Järvi (sündinud 13. juunil 1972 Tallinnas) on eesti ja ameerika dirigent, Neeme Järvi poeg.
Kristjan Järvi perekond kolis Ameerika Ühendriikidesse, oma kooliteed alustaski ta 1980. aastal USAs. On õppinud Manhattani muusikakoolis klaverit, Michigani ülikoolis dirigeerimist, täiendanud end Salzburgi Mozarteumis pianistide meistriklassis.
Kristjan Järvi asutas 1993. aastal New Yorgis ansambli Absolute Ensemble’i. Tänaseni on ta ka selle ansambli kunstiline juht ja peadirigent. 
Külalisdirigendina on ta juhatanud mitmeid sümfooniaorkestreid Valencias, Turus, Tamperes, Malmös, Umeås ja Västerasis. Samuti ka Göteborgi Sümfoonikuid, Winterturis Šveitsis, Colorado festivalil Vailis Detroiti sümfooniaorkestrit, Presidendi Sümfooniaorkestrit Ankaras, Tallinna Kammerorkestrit jpm. Järvi on alates 2012 MDR Sümfooniaorkestri peadirigent Leipzigis.
Härma mõis

Härma mõis oli Käru mõisa kõrvalmõis Simuna kihelkonnas Virumaal.
Hoonetest olid 1969 aastal säilinud Ait-kuivati ja laut. Park oli "võrdlemisi suur", Väikese avatud väljaku suunas oli alleesid. Domineerisid vaher, pärn ja kuuk. Park oli maha jäetud ja metsistunud. Nõukogude ajal kasutas hooneid Simuna külanõukogu kolhoos Võit.
Neoehrlichia mikurensis

Kirjeldus

Ca. N. mikurensis on gramnegatiivne bakter ja paljude loomade (sh inimeste) obligatoorne rakusisene organism. Pikkus 0,5-1, 2 μm.

Levila

Bakter on levinud Euroopas ja Aasias.

Siirutajad

Ca. N. mikurensis bakterite siirutamiskulg pole päris selge. Bakterit esineb kolooniatena (hulgaliselt) väikeste näriliste maksa ja põrna endoteeli rakkudes. Need närilised annavad bakterid edasi võsapuukidele (Ixodes ricinus).
Vladõslav Terziul

Vladõslav Oleksandrovõtš Terziul (ukraina keeles: Владислав Олександрович Терзиул; 18. juuni 1953 Artjom, Primorje krai – 18. mai 2004 Makalu) oli Ukraina alpinist.
Ta on tõusnud peaaegu kõigi üle 8000 meetri kõrguste mägede tippu. Ta hukkus 2004. aastal Himaalajas asuva Makalu (8485 m) tipust laskumisel.

Mägironimine

Alpinismiga hakkas ta tegelema 1979. aastal.
2000. aastal laskus ta suuskadel Cho Oyu tipust. 2001. aastal tõusis ta esimesena Manaslu tippu (8163 m) mäe kagu küljel asuva ribi kaudu. See oli uus marsruut tippu jõudmiseks.

Kaheksatuhandelised

Ta on tõusnud 12 üle 8000 meetri kõrguse mäe tippu. Ülejäänud kahel (14-st) kaheksatuhandelisel mäel jäi tal aga peatipp vallutamata. Karakoramis asuval Broad Peakil (peatipp 8051 m) ronis ta 1995. aastal eeltipule (8028 m) ja Himaalajas asuval Xixabangmal (peatipp 8027 m) tõusis ta 2000. aastal kesktipule (Xixabangma Central Summit (8008 m)).

Xixabangma Central Summit

Ukraina mägiekspeditsioon tõusis 27. septembril 2000 Xixabangmale klassikalist marsruuti mööda (põhja küljelt, s.t Hiina poolt). Laskumine kõrguselt 7400 m oli plaanitud teha suuskadel. Kuid tipumeeskond peatipule ei roninudki, sest selle olemasolust polnud neil üldse midagi teada. Neil oli teada, et kõik ekspeditsioonid tõusevad Central Summitile ja et hiina ametnikud aktsepteerivad seda tipputõusuna Xixabangmale ja väljastavad selle tõenduseks ka sertifikaate. Nagu hiljem on ukraina ekspeditsiooni osalejad öelnud, et kui meeskond oleks teadnud, et mööda tipuharja on vaja veel edasi sumada, oleks seda ka tehtud.
Kjetil Jansrud

Kjetil Jansrud (sündinud 28. augustil 1985 Stavangeris) on Norra mäesuusataja, olümpiavõitja (2014) ja maailmameister (2019).
Jansrud võitis juunioride maailmameistrivõistlustel 13. veebruaril 2004 Mariboris suurslaalomis hõbemedali. 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos oli ta Alpi kahevõistluses kümnes ja 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Val-d'Isère'is samal alas üheksas. 2010. aasta OM-il Vancouveris võitis Jansrud suurslaalomis hõbemedali. Suures Alpi kahevõistluses oli ta üheksas ja ülisuurslaalomis kaheteistkümnes.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Beaver Creekis sai ta oma esimese MM-medali, kui võitis Alpi kahevõistluses hõbemedali.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Sankt Moritzis võitis ta hõbemedali ülisuurslaalomis.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis tuli ta kiirlaskumises hõbemedalile ja ülisuurslaalomis pronksmedalile.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Åres tuli ta kiirlaskumises maailmameistriks, edestades kodust konkurenti Aksel Lund Svindali kõigest kahe sajandikuga.
Maailma karikavõistlustel osales Jansrud esimest korda 19. jaanuaril 2003 Wengenis slaalomis. Esimesed MK-võistluste punktid sai ta 3. jaanuaril 2004 Flachaus suurslaalomis, kui ta oli kahekümneüheksas. Kümne parema hulka jõudis ta esimest korda 4. detsembril 2005 Beaver Creekis slaalomis, kui oli neljas. Esimest korda jõudis ta poodiumile 10. jaanuaril 2009 Adelbodenis suurslaalomis, kui ta sai 3. koha. Esimese etapivõidu sai ta 4. märtsil 2012 Kvitfjellis ülisuurslaalomis.
Jansrud võitis Euroopa karikavõistluste arvestuses 2005. aastal nii slaalomi kui ka suurslaalomi karika.
Ropkamõisa tänav

Ropkamõisa tänav on tänav Tartus Ropka tööstusrajooni linnaosas.
Ropkamõisa tänav saab alguse Sirbi ja Tähe tänava ristmikult ja lõppeb Ropka tee kaudu.
Amazonase osariigi lipp

Amazonase osariigi lipp on Brasiilia osariigi Amazonase lipp.
Lipp võeti kasutusele 14. jaanuaril 1982.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 15:21. Lipp jaguneb kolmeks võrdse laiusega väljaks: punane all ning sinine ja valge ülal. Sinisel väljal on 25 valget tähte, keskmine täht on suurem kui teised. Tähed sümboliseerivad 1897. aastal riigi jaotamist 25 osariigiks. Valge värvus sümboliseerib lootust ning punane raskustest võitusaamist.
Kiyoo Mogi

Kiyoo Mogi (茂木清夫, sündinud 1929 Jaapanis) on jaapani seismoloog. Ta on korduvalt hoiatanud Jaapani avalikkust, et Tōkai maavärinad korduvad, ning kutsunud üles võtma tarvitusele meetmeid nende tagajärgede leevendamiseks.
Keava II linnamägi

II linnamägi ehk Keava Võnnumägi on linnamägi, mis asub Keava linnusest 700–800 m põhja pool, Keava-Juuru teest 150 m läänes Linnaalustes.

Muistise kirjeldus

Neemiklinnus mis avastati 2002 aastal Keava ekspeditsiooni käigus. Neemiklinnus on  95 m pikk ning 54–60 m lai õueala on ülejäänud neemikust eraldatud 6–8 m laiuse ja 0,5 m kuni 1,5 m kõrguse suurtest kividest koosneva valliga. Eriti järsud on linnamäe lääne-ja edelanõlv mille kõrgus jalamilt on 9-20 m, lõuns-kagupoolne on 12 m kõrgune. Idanõlv on mõnevõrra laugem ning põhjast kaitseb linnust nimetatud kivivall ning astangult põhjasuunal 3,7 - 4,4 laiune ja kuni 90 cm kõrgune liivavall, mille peale on muinasajal laotud raudkividest 3 m laiune müür millest on säilinud 3 kihti.

Arheoloogilised uuringud

Arheoloogilisi uurimistõid sooritati 2003 aastast 2005 aastani, mille käigus uuriti läbi 57,5 m2 ala. Kultuurikiht puudub. Leiti 24 savinõukildu.
Linnus on dateeritud 14C-prooviga 410 ekr - 160 ekr.
Annelinna keskus

Annelinna keskus on kaubanduskeskus Tartus aadressil Kalda tee 43. Keskus avati 15. augustil 2003. 
Annelinna Keskuse omanik ja arendaja on Kaarsilla Kinnisvara OÜ. Kaubanduskeskuse projekti autor on Tari AS ja ehitaja Nordecon Ehitus AS. Keskuse keskne toidupood on Selver.
Keskust külastab päevas sõltuvalt nädalapäevast keskmiselt 4200 inimest.
Silja Lamp

Elukäik

Silja Lamp on lõpetanud Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituudi 1976. aastal moe erialal.

Liikmesus

Silja Lamp kuulub Eesti Kunstnike Liitu aastast 1988 ja Eesti Tekstiilikunstnike Liitu aastast 1993.
Georg (muusikal)

"Georg" on 2005. aastal valminud eesti muusikal, mis põhineb laulja Georg Otsa elulool. 
Muusikali autor on Urmas Vadi, lavastaja Andrus Vaarik. Muusikal esietendus18. novembril 2005. Aastal 2005 möödus Georg Otsa surmast 30 aastat .
Muusikali nimiosa mängis Marko Matvere .