Gelasius I

Paavstiks saamine

Gelasius I valiti paavstiks pärast Felix III surma 1. märtsil 492.

Skisma

Gelasius I ajal jätkus Felix III ajal alanud skisma Konstantinoopoli patriarhiga. Gelasius kirjutas esmalt Ida-Rooma keisrile Anastasius I-le, kellelt ta vastust ei saanud. Konstantinoopoli patriarh Euphemios kinnitas paavstile, et Akakios polnud ketser ja soovis skisma likvideerimist. 
Paavst keeldus kompromissist ja õigustas Euphemiosele Akakiose ekskommunitseerimist. Samuti kinnitas ta, et lepitust ei tule seni, kuni Akakiose ja teiste ekskommunitseeritute nimed on diptühhonis. Oma seisukohti selgitas paavst traktaadis "De duabus naturis in Christo adversus Eutychem et Nestorium".
Ta kinnitas aastal 493 Bütsantsi piiskoppidele, et nad toetaksid teda Akakiose hukkamõistmisel. Ta põhjendas seda otsust neile kui “apostelliku kohtumõistmist, mida toetasid Jeesuse Kristuse hääl, traditsioon ja kaanonite autoriteet”. Paavsti nimi oli diptühhonist eemaldatud.
13. mail 495 Roomas peetud sinodil vabastas Gelasius ekskommunikatsioonist Kyme piiskopi Mesenuse, kes oli üks Felix III legaate aastal 484 Konstantinoopolis.

Suhted idagootidega

Gelasius I suhted idagootidega olid kirikuajaloolase J. N. D. Kelly väitel suurepärased. Ta iseloomustab Gelasiuse ja kuningas Theoderich Suure vahelist suhet sõprusena.

Paavsti võimu taotlemine

Gelasius I oli esimene paavst, kellele omistati tiitel "Kristuse vikaar".
Ida-Rooma keisrile Anastasius I-le aastal 494 või 496 saadetud kirjas selgitas Gelasius maailma valitsevat kahe võimu teooriat (ka kahe mõõga doktriin): vaimulike pühitsetud autoriteet (mida esindab paavst) ja kuninglik võim (mida esindab keiser).
Ta kinnitas, et paavsti eesõigus on kinnitada oikumeeniliste kirikukogude otsuseid ja neid kaitsta.

Teoloogilised vaidlused

Gelasius I julgustas Picenumi ja Dalmaatsia piiskoppe võitlema pelagianismi ilmingutega.
Ta taunis monofüsiitlust, manilust ja arianismi. "Liber Pontificalis" kirjeldab, et paavsti käsul aeti manilased Roomast välja ja nende püharaamatud põletati Santa Maria Maggiore basiilika lähistel.
Ta taunis 494 paganliku pidustuse Lupercalia pidamist.
Marseille' preester Gennadius saatis paavstile traktaadi tuhandeaastase rahuriigi kohta.

Liturgilised otsused

Gelasius I taotles kevadel 494 Roomas peetud sinodil uute vaimulike ordineerimist, et leevendada vaimulike puudust kirikus. Ta reguleeris hoolekannet ja korjanduste läbiviimist.
Ta sätestas, et diakonid ei tohi ristida, välja arvatud teatud juhtudel.
Aastal 496 sätestas ta 14. veebruari Valentinuse mälestuspäevaks (valentinipäev).
Ta sätestas, et armulauasakramendil saadakse osadust nii hostia kui ka armulauaveini kaudu.
Ta komponeeris "Liber Pontificalise" järgi praeguseks kadunud vaimulikke hümne ja koostas missaali.
Tema ajal oli Roomas püha Vituse austamispaik.
Ta sätestas Quatemberi päevad neljal aastaajal, mille tähistamine laienes tema ajal väljapoole Roomat. Ta lubas ordineerida preestreid ja diakoneid Quatemberi laupäevadel.
Ta lubas munkadel tegutseda Lateraani basiilikas. Ta sätestas ka novitsiaadiajad, mille järgi tuleb munk ordineerida preestriks aasta ja ilmik 18 kuu möödudes pärast novitsiaadiaja algust. Ta sätestas, et madalamad vaimulikupühitsused võib sooritada ühe päeva jooksul.
11. märtsil 494 Lõuna-Itaalia piiskoppidele saadetud kirjas kinnitas ta, et ostiariuseks ordineeritav vaimulik suudaks lugeda.
Aastal 496 lubas ta röövitud neiu abielu vangistajaga tingimusel, et neiu on sellega nõus ja mõlemad olid kihlatud.
Temalt on säilinud 18 missat.
Talle on omistatud "Decretum Gelasianum" ja "Sacramentum Gelasianum", kuid nende tekstide autorsus on vaieldav.
Gelasius I ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 67 piiskoppi, 32 presbüterit ja 2 diakonit. Ta ordineeris aastal 492 Andria piiskopiks inglase Richardi. Ta mainis oma kirjas esimest teadaolevat Fiesole piiskoppi. Tema ajast on teada 39 kardinali sealhulgas hilisemad paavstid Anastasius II, Symmachus ja Johannes I.

Kristlik eetika

Gelasius I abistas vaeseid ja korraldas näljahäda ajal paavsti valdustes toiduabi jaotamist.

Gelasius I kultuuriloos

"Liber Pontificalis" omistab paavstile Monte Gargano kiriku rajamise ja Tivoli Santa Euphemia kiriku pühitsemise. Talle omistatakse ka praeguseks hävinenud kirikute rajamist Via Labicana ja Via Laurentina piirkondades.

Hinnang

Dionysius Exiguus iseloomustab teda alandliku ja suuremeelsena, eriti vaeste vastu. Gelasius vaimustus tema sõnul patuste pöördumisest usuteele ja meditatsioonidest.

Surm

Gelasius I suri 19. novembril 496 Roomas ja maeti "Liber Pontificalise" järgi 21. novembril Rooma Peetri kirikusse.
Teda austatakse katoliku kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev on 21. november.