Helen Kauksi

Elukäik

Lõpetas 1969 Tartu Kunstikooli kujunduskunstnikuna. 1969–1975 töötas Käinas ja Haapsalus kujunduskunstnikuna. 1980 lõpetas Eesti Riikliku Kunstiinstituudi kiitusega tekstiili erialal. 1980–1992 töötas Tallinna Teadus-Tootmiskoondises Mistra tekstiilidisainerina, sellest 1989–1992 peakunstnikuna. Omas 47 tööstusnäidise autoritunnistust.
1980–1995 töötas Eesti Kunstiakadeemia toonase Tallinna Kunstiülikooli üldmaali kateedris õppejõuna. Õpilased mäletavad teda intensiivse ja jõulise õppejõuna: tööde vormistamise kultuur, peen esiletõstmise võttestik – täpne orkestreering.

Looming

Kauksi oli eesti vaibakunstis nõeltöötlustehnika juurutajaid ja arendajaid. Loonud selles tehnikas erksavärvilisi abstraktsionistlikke vaipu ja pannoosid. Viljelenud ka gobelääni.
Intensiivsest loometööst kõnelevad isikunäitused. Vaipadega esines ta Saksamaal, Soomes, Rootsis, Taanis, Ungaris, Lätis, Leedus, Ukrainas jne. Tema töid on Eesti Tarbekunstimuuseumi ja Tallinna Linnamuuseumi kogudes, erakogudes üle maailma. Tähelepanuväärne on ka tegevus maalijana. Omanäolised püüdlused avalduvad tema sündmustele ja isikutele pühendatud vaipades nagu „Lugu” (Tallinna raekoja 650. aastapäevale), „Kokkupuude“ (Eesti balleti 85. aastapäevale), „Hümn” (Lennart Merile pühendatud) jt.
Helen Kauksi napp tunnustus oli kristallselge ja tagamõtteta ja tema kriitika lõikavalt, puhastavalt otsekohene. 2004. aastal algatas Helen Kauksi tekstiilikunstnike liidu aastanäituse idee „Must, valge ja värv”. Värviga oli kunstniku suhe kirglik, selge, omamoodi must-valge. Ta on öelnud: „Minu jaoks ei eksisteeri ühtki inetut värvitooni. Küsimus on vaid selles, kuidas neid omavahel sobitada. Mida ootamatum, seda huvitavam. Kõik, mida ma olen loonud, on tehtud rõõmuga”.
2007. aastal toimus uus loominguline puhang Muhu-aineliste vaipade näol. Eesti Rahva Muuseum korraldas 2008. aasta kevadel näituse „Vaibasadu”, kus eksponeeriti paari päeva kaupa vaibakunsti silmapaistvate esindajate loomingut. Oma vaiba, mis kannab leidlikku pealkirja „www.muhu.eu”, kohta on kirjutanud ta: „Euroopa Liidu kirdesopis on Väinameres dolomiidi peale ülesse kerkinud üks saareke – Muhu saar. Ta on kivine, kuid värvikas. Muhulastel on oma roosa ja kollane ning palju muud, mis ühendab ja lähendab”. Kaksikteose „Meridiaan” puhul, kus kardinalaadsele argisele triibutaustale joonistuvad Helen Kauksi hoogsa käekirjaga tikitud riikide nimed, kirjutab Helen Kauksi kujutlemisest ja kujutamisest: „Triip on koduruumi mõõde, mis ühendab kõiki kõigega. Kõige tähtsam on ettekujutatav. Kujuta – ja sa tunned”.
Plahvatuslike värvikoosluste valitseja vaiba loomingus, pühendunud ja keskendunud looja, kelle töövõimet kolleegid salamisi kadestasid. Vabakutseline oli Helen Kauksi pikemat aega. Vaba oli Helen Kauksi alati: ilusad ja tugevad inimesed mõjuvad nii. Ta oli ikka sirgjooneline naine, omamoodi ajateenija, kes teadvustas oma muutuvaid rolle ja katsumuste aukraade väärikuse ja kohusetundega. Virisemist ja nurisemist ta endale ei lubanud. – Ei tohi alla anda! – ütles ta sellega. Vaatamata raskele haigusele töötas ta viimse elupäevani – tema viimane, uute ideedega sätestatud vaip jäi lõpetamata. Positiivse ja selge eesmärgi kandja oli ta alati.
Helen Kauksi elulugu, loomingulised püüdlused ja olulisemate taieste reproduktsioonid on esitatud temale pühendatud teavikus .