Lahustuv kohv

Ajalugu

Lahustuva kohvi leiutas ja patenteeris 1899. aastal David Strang (patent nr 3518). Lahustuva kohvi leiutajaks on peetud ka Chicagos töötanud Jaapani teadlast Satory Katot (Satori Kato), kes püüdis 1901. aastal leiutist patenteerida.
Suurbritannia teadusajakiri New Scientist väidab, et lahustuv kohv töötati välja armee soovil. 
Aastal 1903 leiutas Ludwig Roselius kofeiinitustamise protsessi .
Aastal 1906 leiutas inglise keemik George Constant Washington, kes elas Guatemalas, esimese lahustuva kohvi, mis sobis masstootmiseks. 1909. aastal toodi turule Red E kohv – esimene kaubanduslikult toodetud kohv.
1938. aastal tuli turule Nescafé lahustuv kohv, mille tootmisel kasutati veelgi põhjalikumat puhastusprotsessi. Toode sai pärast Teist maailmasõda USAs kiiresti kõige populaarsemaks kohvibrändiks ning seejärel levis üle maailma.

Tootmine

Kohvi valmistatakse röstitud kohviubadest, need jahvatatakse ja töödeldakse kuuma veega. Seejärel kasutatakse selle kontsentreeritud joogi kuivatamiseks erinevaid viise.

Külmkuivatamine

Külmutatud kohviekstrakti kristallid dehüdreeritakse sublimatsiooni teel vaakumis. See protsess säilitab parima koostisosade ekstrakti, kuid kuna protsess nõuab väga palju energiat, on külmkuivatatud kohv kallim kui muud tüüpi kohv.

Pihustuskuivatamine

Kohvitõmmis pihustub kuuma õhu voolus, kuivab ning muutub pulbriks.

Granuleerimine

Granuleeritud või aglomeeritud kohv saadakse pihustuskuivatamisega lehe agregatsiooni. Agregatsiooni protsessis on pulbris näha pulbris graanulid.

Kofeiinisisaldus

Kofeiinisisaldus lahustuvas kohvis on tavaliselt vähem kui keedetud kohvis. Ühes uuringus, milles võrreldi erinevaid kodus valmistatud kohviproove, leiti, et tavaline kohv (kofeiiniga) on keskmiselt kofeiinisisaldusega 66 mg tassi kohta (vahemik 29–117 mg ühe tassi), keskmises topsis suurusega 225 ml (vahemik 170–285 ml) ja kofeiini kontsentratsioon 328 ug/ml (vahemik 102–559 ug/ml). Võrdluseks võib tuua, et tilguti või kohvimasinatega valmistatud kohv hinnati keskmine kofeiinisisaldus 112 mg ja keskmiseks kontsentratsiooniks 621 ug/ml, sama tassi suurusest. 
Antioksüdantide ja polüfenoolide sisaldus 180 ml lahustuvas kohvis on hinnanguliselt ligikaudu 320 mg, võrreldes keedetud purukohviga, kus on samas koguses joogis umbes 400 mg.

Malabsorbtsioon

Kiirkohv vähendab raua imendumist soolestikus rohkem kui masina- või filterkannu kohv. Ühe uurimuse kohaselt, kus tops kohv joodi koos toiduga, vähenes toitainete imendumine soolestikus 5,88–0,97%, samas kui filtrikohvis vähenes see ainult 1,64%. Samuti leiti, et kui kohvi kangust kahekordistati, siis raua imendumine soolestikus vähenes 0,53%. Leiti, et kui tarbida kohvi üks tund enne söömist, ei mõjuta see raua imendumist peaaegu üldse võrreldes sellega, kui kohvi tarvitada koos toiduga või pärast söömist.

Kantserogeensus

Võrreldes tavalise kohviga suurendab lahustuv kohv tunduvalt põievähi tekkimise riski naistel, vähemal määral võib see suurendada põievähi riski ka meestel. Praegused uuringud näitavad, et puudub seos tarbitud kohvi koguste ja põievähi riski suurenemisel ning et varasematel uuringutel võisid põievähi tekkimise riski suurendada teised tundmatud tegurid. 
FDA uuringu pruulitud kohvis on akrüülamiidi 3–7 ppb, mis on väiksem kui tavalises kohvis, st 6–13 ppb. Kui võrrelda kohvi tahkisena, siis kohvi kristallides on akrüülamiidi sisaldus 172–539 ng/g, samas kui tavalisel kohvipaksu on 45–374 ng/g.