google/wiki40b huggingface dataset:
Ladina kvartal (Tallinn)

Ladina kvartal on piirkond Tallinna vanalinnas.
Ladina kvartal asub Katariina ja Bremeni käigu ning Vene ja Müürivahe tänava vahelisel alal ja sellest peaaegu poole võtavad enda alla endised dominiiklaste kloostri valdused. See kvartal on olnud ajalooliselt vaimsuse, kultuuri ja hariduse keskuseks ja seda on nimetatud ka üheks vanalinna esinduskvartaliks.
1990. aastatel hakkas piirkonnas Vanalinna Hariduskolleegiumi juhtimisel tööle Vanalinna muusikamaja, Kunstimaja, lasteaed Aiake, Vanalinna kool, gümnaasium ja muusikakool.
1996. aastal käivitas mittetulunduslik kultuurifond Hereditas koos Vanalinna Hariduskolleegiumi ja UNESCO Eesti Rahvusliku Komisjoniga projekti Ladina Kvartal, mille eesmärk on taastada kunagine kultuuri- ja hariduskeskus ning tõsta Tallinna vanalinna esile kui arhitektuurilist vaatamisväärsust. 1999. aastal allkirjastati festivali Trialogos avamisel Ladina kvartali väljaarendamise eesmärgil ühishuvide protokoll, mille osapoolteks olid linna, riigi ja kolmanda sektori esindajad.
Ladina kvartali patroon on peaingel Miikael.
Ladina kvartalis asuvad muu hulgas Katariina Gild, Tallinna linnamuuseum, Kloostri Ait ja restoran Controvento.
Riigi Infosüsteemi Amet

Riigi Infosüsteemi Amet (lühend RIA; ebakorrektselt Riigi Infosüsteemide Amet) on majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi haldusalas tegutsev riigiamet, mis koordineerib riigi infosüsteemi arendamist ja haldamist, korraldab infoturbega seotud tegevusi ja käsitleb Eesti arvutivõrkudes toimuvaid turvaintsidente. RIA konsulteerib avalike teenuste osutajaid, kuidas oma infosüsteeme nõuetekohaselt hallata ja teostab nende üle järelevalvet. Lisaks on RIA Euroopa Liidu struktuuritoetuste rakendusüksus. 
Vastavalt hädaolukorra seadusele korraldab Riigi Infosüsteemi Amet ulatusliku küberintsidendi üleriigilist lahendamist.
Eestis küberturvalisuse eest vastutav Riigi Infosüsteemi Amet on seisukohal, et Huawei seadmeid ei tohiks riigi enda tuumikvõrkudes turvalisuskaalutlustel kasutada. Huawei seadmed on sattunud eeskätt USAs põlu alla seoses kahtlustega, et firma on liialt seotud Hiina valitsusega ja paneb nii ohtu kasutajate info. Huawei juhtkond on eitanud, et nad kasutajate andmeid kuidagi kuritarvitaks või oleks süsteemidesse tagauksi loonud.
Alates jaanuarist teeb RIA järelevalvet usaldusteenuse üle. Nende kohustus on usaldusteenuste jaoks anda välja tegevuslube, kvalifitseeritud staatusi, hallata usaldusnimekirja ning teha järelevalvet teenuse osutamise üle. Kolm põhilist usaldusteenust on digitaalne allkirja teenus, aja- ja digitempli teenus. Eestis pakub usaldusteenuseid SK ID Solutions AS ja ajatempli teenust osutab veel GuardTime AS.

Ajalugu

1990. aasta detsembris moodustati Riigikantselei haldusalas Eesti Informaatikafond (EIF), mis oli aasta varem moodustatud Eesti Informaatikanõukogu tööorgan. 1996 korraldati Eesti Informaatikafond ümber Eesti Informaatikakeskuseks. 2003. aasta mais loodi Eesti Informaatikakeskuse ja Riigihangete Keskuse liitmisel Riigi Infosüsteemide Arenduskeskus (RIA) ja 1. juunil 2011 sai Riigi Infosüsteemide Arenduskeskusest Riigi Infosüsteemi Amet.
Uurimus

Uurimus (ingl research, study) on teemaga määratud teaduslik uurimistöö; selle tulemuste kirjalik jäädvustus.
Tavaliselt avaldatakse uurimuse tulemused kas eraldiseisva teosena või teadusartiklina teadusajakirjas.
Harry Kõrvits

Harry Kõrvits (sündinud 21. märtsil 1953) on eesti näitleja, muusik ja reklaamiärimees.
Ta lõpetas aastal 1971 Tallinna 22. Keskkooli.
Alates 1978. aastast mängis ta trumme ansamblis Rock Hotel.

Pere

Harry Kõrvitsa isa oli helilooja ja muusikateadlane Harri Kõrvits. 
Tal on kolm muusikutest venda: Tõnis Kõrvits, Toomas Kõrvits ja Tiit Kõrvits. 
Harry Kõrvits on Henry ja Robert Kõrvitsa isa.
Maailma karikavõistlused kahevõistluses

Maailma karikavõistlused kahevõistluses on Rahvusvahelise Suusaföderatsiooni FIS-i korraldatav iga-aastane kõrgetasemeline rahvusvaheline kahevõistluse mitmeetapiline sari. Esimesed maailmakarikavõistlused toimusid hooajal 1983–1984 ja need võitis norralane Tom Sandberg.
Aivis Ronis

Aivis Ronis (sündinud 20. mail 1968 Kuldīgas) on Läti diplomaat ja poliitik. Ta oli Läti välisminister 29. aprillist 3. novembrini 2010 ja transpordiminister 25. oktoobrist 2011 1. märtsini 2013.
Ta on lõpetanud Läti Ülikooli ajaloo- ja filosoofiateaduskonna.
Aivis Ronis on alates 1991 töötanud Läti välisministeeriumis. Enne seda oli ta teleajakirjanik. Ta on olnud ministeeriumi pressisekretär, 1993–1995 esimene sekretär Läti saatkonnas Stockholmis ning 1998–2000 Läti suursaadik Türgis. 2000–2004 oli ta Läti suursaadik Ameerika Ühendriikides, 2001–2004 ühtlasi suursaadik Mehhikos ning 2004–2005 suursaadik NATO juures. 
2011. aastal andis president Toomas Hendrik Ilves Ronisele Maarjamaa Risti II klassi teenetemärgi.
Tuhalaane vald (Paistu kihelkond)

Tuhalaane vald (Gemeinde Tuhhalane) oli vald Paistu kihelkonnas Viljandimaal.
1. aprillist 1939 arvati valla maa-ala uue Tuhalaane valla koosseisu.
Tuhalaane vallas on sündinud kirjanik Ants Saar, poliitikud Jaan Tomp ja Voldemar Telling, sõjaväelane Victor Mutt, põllumajandusteadlane Jaak Ümarik, õpetaja August Mutt, juristid Augustin Müristaja ja Johannes Sonin.
Tuhalaane valla aukodanik oli Ants Piip.
Filippuse evangeelium

Filippuse evangeelium on 1945/46. a. Nag Hammadist leitud Uue Testamendi väline (apokrüüfne) evangeelium. Tekst on säilinud koptikeelse käsikirjana ja selle tekkeajaks peetakse 2. saj lõppu. Autorsus omistatati apostel Filippusele ilmselt pärimuse põhjal, mille järgi Filippos oli Jeesuse salajase ilmutuse vastuvõtja ja kirjapanija.
Nimetus evangeelium on eksitav, sest tekst ei sisalda Jeesuse sõnu, jutustusi tema elust või kõnelusi õpilastega, vaid ütlusi Jeesuse kohta. Filippose evangeelium on õpetus- ja manitsusteos, kogumik mõtteteri erinevate teoloogiliste küsimuste kohta (ülestõusmine, sakramendid jms) ning ei ole kirjanduslikult ega teoloogiliselt ühtne tervik.
Filippose evangeeliumi autor mõistab end ise kristlasena ja ta kirjutab kristlastele (vt ütlused 6, 59, 67, 95 ja 102). Need keda tänapäeval gnostikuteks nimetatakse, pidasid end ise kristlasteks. Filippose evangeeliumi kuulumine gnostilise kristluse kirjanduse hulka on tunnustatud enamiku teadlaste poolt. Teksti seostatakse gnostilise valentiaanide koolkonna õpetusega.
Polütetrafluoroetüleen

Polütetrafluoroetüleen (PTFE, ka polütetrafluoroeteen) on sünteetiline tetrafluoroetüleeni polümeer. Enim tuntakse seda esmatootja, USA keemiafirma DuPonti kaubamärgina registreeritud tavakeelse nimetuse teflon all.
Ühend koosneb täielikult süsiniku ja fluori aatomitest. Struktuurilt on see lineaarse ahelaga, tugevalt kristalliline (kuni 90%) polümeer. 
Polütetrafluoroetüleeni on avastatud 1938. aastal juhuslikult Roy Plunkett, kes töötas USAs New Jersey osariigis tegutsenud ettevõttes Kinetic Chemicals. Otsides uusi klorofluorosüsinikke külmutusseadmete tarbeks, leidis Plunkett, et rõhu all moodustus tetrafluoroetüleenist (C₂F₄) raua kui katalüsaatori juuresolekul valge libe pulber. See oligi polümeriseeritud tetrafluoroetüleen, mille ettevõte  patenteeris 1941. aastal ja registreeris 1945. aastal tefloni nime all. Kuna Kinetic Chemicals oli DuPonti ja General Motorsi ühisettevõte, kuulub kaubamärk tänapäeval DuPontile. 
Ühe esimese juhuna kasutati uut ainet äärmiselt reaktiivset uraanheksafluoriidi (UF₆) hoidvate ventiilide ja torude katmisel Manhattani projektis. 1954. aastal valmistas prantsuse insener Marc Grégoire esimese teflonkattega panni, milles sai alguse nüüdseks ülemaailmselt tuntud toidunõude kaubamärk Tefal.

Omadused

Polütetrafluoroetüleen on termoplastne ja hüdrofoobne tihe polümeer, mis on toatemperatuuril valge tahke aine. Sel on kõrge sulamistemperatuur – 327 °C -, suurepärane kuumuse- ja ilmastikukindlus, suur roome ning töötemperatuur −200...260 kraadi. Ühend ei põle, on erakordselt sitke, kulumiskindel ning madala tõmbetugevusega (25–36 MPa).
PTFE-l on head dielektrilised omadused. 
Kasutamine: tihendid, hermeetikud, traadi- ja kaabliisolatsioon (kõrgsagedus), isemäärivad laagrid, keemiaaparatuuri vooderdus, antiadhesioonpinnakatted ja toidunõude pinnakatted.
X.500

X.500 on Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu poolt heaks kiidetud globaalse kataloogiteenuse standard. See on ISO poolt registreeritud numbriga ISO 9594.
See võimaldab märkida andmeid mitmesuguste objektide kohta ja koondada objekte klassidese.
Nimetusi säilitatakse kataloogiinfopuus (Directory Information Tree, DIT). Info koondub kataloogiinfobaasi (Directory Information Base, DIB).
Raudteemudelism

Raudteemudelism on hobi, mille sisu on miniatuursete mõõtkavaliste raudteeliinide ja juurdekuuluva raudteetaristu makettide ehitamine, samuti raudteeveeremi mudelite kogumine või valmistamine.
Ehitatavat mini-raudteetaristut nimetatakse mudelraudteeks, miniatuurseid ronge mudelrongideks ja raudteemudelitega tegelejaid raudteemudelistideks.

Ajalugu

Esimese tööstusliku seeria-mudelraudtee valmistas 1891. aastal firma Märklin Saksamaal. Esimesed mudelrongid olid suurema mõõtkavaga. Ajapikku on mõõtkavad vähenenud ja ühtlustunud.

Suured mudelraudteed

Maailma suurim ja pikim mudelraudtee on alates 2001. aastast arendatav avalik Miniatuurne imedemaa (Miniatur Wunderland) Saksamaal Hamburgis, kus raudteede kogupikkus on 12 000 m ja maketi pindala 1150 m² (2011. aasta seisuga).
Mudelraudteid kasutatakse mõnikord ka tehnilise hariduse eesmärkidel. Suurim õppeotstarbeline mudelraudteekompleks Euroopas on Dresdeni Tehnika- ja Majanduskõrgkooli juures asuvas Tehnoloogilises Raudteetranspordilaboris (530 m mudelrööpaid). Seda on kasutatud inseneride väljaõppel.
Vorstioru järv

Vorstioru järv (ka Võõpste paisjärv) on Võõpste lähedal Aruaia külas asuv paisjärv. Järv on paisutatud Võõpste–Kastre peakraavile (Künnapoja), mis suubub Emajõkke.
Järve veepeegli suurus on 3,5 ha.
Indrek Possul

Indrek Possul (sündinud 10. juulil 1948 Otepääl) on Eesti suusataja ja treener. 
Lõpetas 1973 Tallinna 1. õhtukeskkooli.

Sport

Hakkas sportima 1956. Harrastas murdmaasuusatamist, suusahüppeid ja kahevõistlust, teda juhendasid Senta Meier, David Klass, Uno Kajak ja Raimond Mürk. Tuli 1975 suusahüpetes ja 1976 kahevõistluses Kalevi meistriks, võitis ka aü-te talispartakiaadil kulla.
Töötanud 1977–89 Dünamos, 1990–96 Nõmme SK-s ja hiljem Põhjakotka suusakoolis kahevõistluse treenerina.
Õpilasi: Allar Levandi, Peep Heinloo, Mihkel Mürk, Roomet, Rauno ja Tambet Pikkor, Jens Salumäe.

Isiklikku

Ema Leida Possul (19. VI 1915 Otepää – 18. XII 2008 Tallinn) oli 1941 teatesuusatamises Eesti meistreid.
Fritz Tobias

Fritz Tobias (3. oktoober 1912 Charlottenburg – 1. jaanuar 2011 Hannover) oli Saksamaa riigiametnik, kes sai tuntuks Riigipäevahoone süütamise uurijana.
Ta jõudis 1950ndatel vastu omaenda ootusi järeldusele, et Riigipäevahoone süütas Marinus van der Lubbe, kes tegutses üksinda.
Mahtra raba

Mahtra raba (ka: Kolgu raba) on raba Mahtra soostiku lõunaosas, halduslikult jääb Rapla maakonda Rapla valda. Raba on aastast 1981 kaitse alla (Mahtra raba kaitseala). Kaitseala pindala on 545 hektarit. Praegu kuulub ala Mahtra looduskaitseala (7569 hektarit) piiresse.
Anatolijs Gorbunovs

Anatolijs Gorbunovs (kasutatud ka eesnime Anatolis; sündinud 10. veebruaril 1942) on Läti poliitik.
Ta oli 3. maist 1990 kuni 8. juulini 1993 Läti ajutine riigipea (ülemnõukogu esimees).
23. veebruaril 2002 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk.
Kunst.ee

KUNST.EE on aastast 2000 neli korda aastas ilmuv Eesti kunsti- ja visuaalkultuuri ajakiri. Kvartaliajakiri on 1958–1996 ilmunud almanahhi Kunst järjepidevuse jätkaja, seega sisuliselt Eesti vanim kunstialane perioodikaväljaanne. Ajakirja kirjastab sihtasutus Kultuurileht ja ajakirja väljaandmist rahastab Kultuuriministeerium  ning toetab ainsa sponsorina Eesti Kunstnike Liit. Ajakirja tulubaas moodustub ettetellimistest ja numbrite üksikmüügist. 
Aastatel 2000–2008 ilmus ajakiri neli korda aastas (kvartaliajakiri), aastast 2009 aga kaks korda aastas topelt- ehk koondnumbrina (see tähendab: nr 1–2 ja nr 3–4). Aastast 2012 ilmub KUNST.EE jällegi kvartaliajakirjana, kus kõik tekstid on rööpselt eesti ja inglise keeles. Ajakirja kodulehel on elektrooniliselt tasuta kättesaadavad nii kvartaliajakirja KUNST.EE kui ka almanahhi Kunst varasemad numbrid.
Ajakirja peatoimetaja on 2009. aastast Andreas Trossek, aastatel 2000–2008 oli peatoimetajaks Heie Treier. Ajakirja kujundaja on Margus Tamm, aastatel 2000–2008 oli kujundajaks Tõnu Kaalep. Ajakiri teeb koostööd kõigi kunstiinstitutsioonide, -kriitikute, kunstiajaloolaste, kunstnikepõlvkondade ja -kooslustega.
Bajorai

Bajorai on Leedu linna Kretinga osa. Saksa keeles Bajohren. Asub Kretinga lõunaosas Kretinga-Klaipėda raudtee ääres. Kuni aastani 1954 oli Bajorai iseseisev alev.

Ajalugu

Kuralastele kuulunud ala hõivas aastaks 1253 Saksa ordu. XVI-XIX sajandil asus seal kolm küla - Šlažiai, Lampsaičiai ja Bajorai. Aastal 1892 ehitati Kretingast Memelisse raudtee, Bajoraisse rajati piirijaam, mille ümber tekkis alev. Aastal 1895 ühendati ülejäänud kaks küla Bajoraiga. Alevis asusid telliselööv ja algkool. Enamik sealseid elanikke olid luterlased.
Aastal 1919 eraldati Bajorai Saksamaast, piirkonda hakkas haldama Prantsusmaa. Klaipėda ülestõusu tagajärjel liideti piirkond Leeduga.
Sõdadevahelisel perioodil tegutsesid Bajorais meierei, telliselööv, pood, võõrastemaja. Jõel asus vesiveski koos saekaatriga. Aastal 1926 rajati alevisse vangla, kus hoiti ka poliitilisi vange, sealhulgas Klaipėda piirkonna natsipartei liikmeid.
Aastal 1939 hõivas piirkonna taas Saksamaa. Paljud leedulased evakueeriti alevist. Sakslased vabastasid vangis olnud natsid, vangla põletati maha.
Bajorai liideti Kretingaga aastal 1954.
Triin Lepik

Triin Lepik (sündinud 25. detsembril 1983) on eesti näitleja.
Triin Lepik on õppinud Kihelkonna Põhikoolis, Saaremaa Ühisgümnaasiumis ja Kuressaare Ametikoolis (lapsehoidja erialal).
Aastal 2007 lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia VI teatrilennu ning samast aastast töötab näitlejana Endla Teatris. Järgmisel aastal jätkas oma haridusteed Eesti Muusikaakadeemia kõrgema lavakunstikooli magistriõppes lavakõne ja teatripedagoogika erialal.
Triin Lepik kuulub Eesti Näitlejate Liidu juhatusse.
Üllar Põld

Üllar Põld (sündinud 13. juunil 1962 Kiviõlis) on eesti näitleja ja alpinist. 
Alpinistina on ta tõusnud üle 7500 m kõrguse mäe tippu.

Haridus ja töökäik

Ta lõpetas 1980 Kiviõli 1. Keskkooli ja 1984 Konservatooriumi lavakunstikateedri XI lennu. 
Ta mängis filmis "Puud olid ..." (Tallinnfilm 1985) peaosa (Hind). On mänginud ka episoodilist rolli spordifilmis "Küljetuul" (1983) ja kõrvalosa telemängufilmis "Vana mees tahab koju" (1991). Ta on näitlemisest loobunud. 
Ta töötab Saue Noortekeskuses noortejuhina ja noortekeskuse juures töötava matkaklubi juhendaja ja treenerina.
Omab I taseme alpinismitreeneri kutsetunnistust.

Mägironimine

1997. aastal tõusis Üllar Põld koos Jaan Künnapi ja Enn Nõmmikuga Lõuna-Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua (6962 m) tippu. Järgmisel aastal käis Elbruse läänetipus (5642 m).

Tõusud Pamiiris

2007. aastal  jõudis ta Pamiiris Lenini mäetippu (7134 m). 
4. augustil 2009 tõusis ta koos Tiina Tammega esimeste eestlastena Xinjiang territooriumile jääva Pamiiris asuva Muztagata (7509 m) tippu.
2011. aasta augustis juhtis ta ekspeditsiooni Pamiiri (Hiina alal), mille käigus 3. augustil tehti tema juhtimisel Eesti alpinistide esmatõus Muztagata mäemassiivis asuva  seitsmetuhandelise Koskulaki (7028 m) tippu.
2013. aasta augustis üritas ta tõusta Pamiiris kuueliikmelise grupi koosseisus Ismoili Somoni (7495 m) tippu, kuid IV laagrist (6600 m) edasist tõusu takistas alanud tugev lumesadu ja halb nähtavus. Tõus tuli katkestada ja alustada laskumist. 
2015. aastal sooritas ta 18. augustil eduka tõusu Pamiiris Korženevskaja tippu (7105 m). 2016. aastal tõusis ta ka teist korda Korženevskaja tippu.

Isiklikku

Tema abikaasa on alpinist Tiina Tamm.
Vladislavs Gabovs

Vladislavs Gabovs (eestipäraselt Vladislav Gabov; sündinud 13. juulil 1987 Riias) on Läti jalgpallur.
2006-2007 mängis ta klubis TVMK Tallinn.
Aastast 2013 mängib ta Läti jalgpallikoondises.
Heliodoros

Heliodoros [heeli'odooros] (vanakreeka keeles Ἡλιόδωρος, 3. või 4. sajand) oli kreeka romaanikirjanik.

Elu

Heliodoros sündis Süürias Emesa linnas (praegu Homs). Ta enda väitel oli ta isa nimi Theodosios ning ta kuulus Heliose (Päikese) preestrite perekonda.
Autorit on vahel samastatud Tessaalia linna Trikka piiskopi Heliodorosega. 14. sajandi Bütsantsi autor Nikephoros Kallistos Xanthopulos kirjutab, et romaani olevat piiskop kirjutanud nooruseas, enne kristlaseks saamist. Kui see hiljem teatavaks sai, olevat teda sunnitud loobuma kas autorsusest või piiskopikohast, ning Heliodoros olevat eelistanud loobuda viimasest. Enamik uurijaid peavad seda samastamist ekslikuks.

Teos

Heliodoros kirjutas 10 raamatust koosneva romantilise romaani "Aithiopika" (Αἰθιοπικά, "Etioopia lood"). Selle peategelased on Etioopia kuningatütar Charikleia ja Tessaalia noormees Theagenes. "Aithiopika" ülesehitus on üsna keeruline ja kunstipärane, sündmuste käiku katkestavad pidevalt kõrvalepõiked ning teose alguses satub lugeja loo keskpaika. Teost stiil on traagilis-heroiline, välditud on frivoolsusi ja rõhutatud peategelaste truudust ja jumalakartlikkust.

Teose lühikokkuvõte

Etioopia kuningatütar Charikleia sünnib valgena ning ta ema hülgab ta seetõttu. Rändur Charikles viib ta kaasa Delfisse, kus neiu saab korraliku kreeka hariduse. Temast saab Artemise preestritar. Jumalanna pidustuste ajal kohtab ta Tessaalia noormeest Theagenest ning noored armuvad. Vahepeal on Charikleia ema teda otsima saatnud preestri, kes aitab noortel põgeneda. Pärast mitmeid seiklusi (piraadid, maanteeröövlid, himurad kosilased, valesurmad) jõuavad nad viimaks Etioopiasse, pääsevad üle noatera jumalale ohverdamisest, Charikleia vanemad tunnevad tütre ära ning noored abielluvad.

Järelmõju

Heliodorose romaan oli eriti populaarne Bütsantsis. Sellel oli suur mõju 12. sajandi autoreile Theodoros Prodromosele ("Rodanthe ja Dosikles") ja Niketas Eugenianosele ("Drosilla ja Charikles"). Teos oli oluline ka uusaja Lääne-Euroopa romaani kujunemises (Torquato Tasso, "Vabastatud Jeruusalemm"; Miguel de Cervantes Saavedra, "Persiles" ja teised). Motiivid Heliodorose romaanist on olnud aluseks Giuseppe Verdi ooperile "Aida".
Rudolf Tamm (arst)

Rudolf Tamm (29. mai 1886 Peri vald, Võrumaa – 1952 Tartu) oli eesti arst.
Õppis 1909–1917 ja 1920–1921 (lõpetas) Tartu Ülikoolis arstiteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Alates 1925 eraarst Tartus, alates 1926 Tartu linna kooliarst. 1925–1928 ajakirja Tervis toimetaja.

Isiklikku

Tema väimees (tütre Heinola mees) oli Helme koguduse õpetaja Valter Vaasa, tütrepoeg Ivar Vaasa on arst.
Loodusvara lubatava kasutuse määr

Loodusvara lubatava kasutuse määr (inglise resource use rate) on teatud ajavahemikuks administratiivselt kehtestatav loodusvarade (nt mets, ulukid, kalavarud) kasutamise piirmäär, mille kehtestamisel arvestatakse looduskasutuse mõju keskkonnaseisundile.
Ragnar Nurkse

Elulugu

Ragnar Wilhelm Nurkse oli metsavahi poeg.
1926. aastal lõpetas Nurkse Tallinna Toomkooli, seejärel õppis 1926–28 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Kuna pere emigreerus Eestist, jätkas 1929–32 õpinguid Edinburghi Ülikoolis majandusteaduse alal, täiendas end 1932–34 (Carnegie fondi stipendiaadina) Viini Ülikoolis.
Nurkse töötas 1934–45 majandusteadlasena Rahvasteliidu Sekretariaadi rahandusgrupis ning Majandusliku Informatsiooni Ametis. Ta oli 1945–58 New Yorgi Columbia Ülikooli majandusprofessor, ühtlasi stažeeris 1954–55 Oxfordi Ülikoolis. 1958–59 sai Fordi fondi professuuristipendiumi uurimistööks Genfis. 1959 nimetati Princetoni Ülikooli professoriks ja rahvusvahelise rahanduse osakonna direktoriks, sinna ta aga ei jõudnudki. Pidas külalisprofessorina loenguid paljudes maailma ülikoolides, sh vahetult enne surma nn Wickselli mälestusloenguid Stockholmi Ülikoolis.
Tema poeg Dennis Nurkse on luuletaja.

Teadustöö

Ragnar Wilhelm Nurkse alustas enne Teist maailmasõda maailma rahandusprobleemide, samuti maailmakaubanduse küsimuste uurimist. Ka pärast sõda ilmunud tööd olid pühendatud rahvusvahelise rahandustasakaalu, sh riikide maksebilansside tasakaalustamise küsimustele. Viimastel eluaastatel uuris arenevate maade majandusliku kasumi ja kapitali kujunemise probleeme ning viimistles arenguökonoomika teoreetikuna oma tasakaalustatud majanduskasvu kontseptsiooni. Seni ainus eestlasest majandusteadlane, kelle uurimused on saanud laialdase rahvusvahelise tunnustuse. Eriti tema kolmele klassikaks kujunenud uurimusele (ilmunud 1944, 1946 ja 1953) viidatakse nüüdisajani. 1962 avaldas Harvardi Ülikool postuumselt Nurkse artiklite ja loengute mälestuskogumiku koos tööde bibliograafiaga.

Tunnustus

5. oktoobril 2007 avati Kärus Ragnar Wilhelm Nurkse mälestuskivi, ilmus talle pühendatud Eesti postmark ja esimese päeva ümbrik.
Tema järgi on nimetatud üks TTÜ instituut.
Feliks Lepp

Feliks Lepp (20. aprill/2. mai 1881 Tsooru vald, Võrumaa – 3. jaanuar 1973 Tartu) oli eesti arstiteadlane.
Ta lõpetas 1918. aastal Tartu Ülikooli ja sai 1924. aastal meditsiinidoktori kraadi. 
Lepp juhatas Tartu nakkushaiglat. 1940. aastal rajas ta Tartu Sanitaar-Epidemioloogiajaama ja oli selle peaarst. Aastast 1944 oli ta professor, aastatel 1945–1960 juhtis ta Tartu Riikliku Ülikooli mikrobioloogia kateedrit.
Ta oli  infektsionist

Isiklikku

Tema poeg oli arstiteadlane Ülo Lepp.
Adda Mardna

Adda Mardna (sünninimega Merjam, 1928–1936 Martinoff, 25. veebruar 1905 – 27. veebruar 2002) oli Eesti arst.

Õpingud ja töö

Adda Mardna astus Tartu Ülikooli 1922. aastal, õppis 1922–23 matemaatika-loodusteaduskonnas ja 1923–31 (lõpetas) arstiteaduskonnas. Korporatsioon Filiae Patriae ja Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige. Kolmel viimasel õpiaastal töötas ta assistendina ülikooli operatiivse kirurgia osakonnas.
1930. aastal alustas dr. Adda Mardna tööd Tallinna Keskhaigla laboratooriumis, esmalt ilma palgata, siis õena ja alles seejärel arstina. Järgmised viis aastat töötas dr. Adda Mardna Tallinna Sisehaiguste Haigla (praegune Magdaleena Haigla) labori juhataja ning siseosakonna ordinaatorina.
1949–1973 oli dr. Adda Mardna Tallinna Keskhaigla siseosakonna juhataja. Tippspetsialisti ja organisaatorina, õppides ja igapäevast tööd analüüsides suurenes huvi hematoloogiliste haigete raviprobleemide vastu. Dr Adda Mardnast kujunes Eesti hematoloogilise teenistuse rajaja. Eesti NSV teeneline arst (1967).

Isiklikku

Adda Mardna oli kolme poja, Silveri, Toomase ja Peetri ema.
Adda Mardna on Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.