google/wiki40b huggingface dataset:
Šiiidid

Šiiitide haru tekkimine

Pärast prohvet Muḩammadi surma tekkis muslimite seas lahkarvamus, kes peaks saama Muhammadi järglaseks islamikogukonna eesotsas. Enamuse (kellest said alguse hilisemad sunniidid) toetusel valiti kaliifiks Abū Bakr, tema järel ‘Umar ibn al-Khaţţāb ja ‘Uthmān ibn ‘Affān. Šiiidid peavad aga Muhammadi seaduslikuks järglaseks tema onupoega ja väimeest ‘Alīd, kes koos oma naise Fatima ning poegade Hasani ja Husseiniga moodustas Ahl al-bayt'i ehk prohveti perekonna. 
680. aastal sai kaliifiks Jazid, kuid šiiidid toetasid Husseini. Husseini tapsid valitsuse väed teel Mediinast Al-Kūfah'sse – see märtrisurm saigi alguseks šiiitide usule. Šiiidid jäid muslimite seas vähemusse, neid kiusati taga ning nad arendasid välja "vaga varjamise" (taqiya) põhimõtte, mis lubab neil oma usku varjata, kui seda on ohtlik avalikult tunnistada.

Imaamlus

Šiiitide jaoks on imaam koguduse usujuht, kelle tiitel on pärandatav. Jaffar Al-Zadiqi imaamluse ajal kehtestati doktriin, mille järgi imaami juhib Jumal ning imaam on eksimatu ja veatu. Selline imaamluse staatus on põhjustanud koguduse lõhenemisi, mille tulemusel tekkinud olulisimad rühmitused on imamiidid ehk "kaheteistkümne imaami järgijad" ja ismailiidid ehk "seitsme imaami järgijad". Ismailiitide seas tekkis omakorda hulk väiksemaid sekte, kellest olulisemaks on nizariidid, kelle imaami nimetatakse agaa khaan'iks.

Šiiitide õpetus

Nagu sunniitidelgi, on ka šiiitide usu aluseks Koraan ja hadith'id, kuid neile lisanduvad veel täiendavad imaamide hadith'id ja õpetused. Šiiitide õpetuse järgi võib ilmutus toimuda lisaks Koraanile ka hiljem. Suure tähtsusega on ‘Alīle omistatav õpetussõnade kogu "Nahj al-Balagha" ehk 'kõneosavuse tee'. 
Šiiidid sooritavad palverännakuid Kerbelasse ja Najafi.

Šiiidi muslimid tänapäeval

Šiiidid elavad paljudes maades. Iraan on šiiitlik riik. Aserbaidžaani usklike enamus on šiiidid. 
Iraagi muslimitest, keda on riigi elanikkonnast 95%, on umbes 2/3 šiiidid. Ba'athi sunniitidele tugineva režiimi ajal olid nad rõhutud olukorras. Palju šiiite elab veel Pakistanis (20%), Saudi Araabias Ash-Sharqīyah provintsis (10%), Bahreinis (peaaegu 70%), Omaanis ning väiksemate rühmadena mujal Pärsia lahe ääres.
Liibanonis moodustasid šiiidid 1982. aastal Ḩizb Allāh' (ka Hezbollah, Hizbollah, Hizballah, araabia keeles ‮حزب الله‬) ehk Jumala Partei või Allahi Partei.
Jacob Casimir De la Gardie

Krahv Jakob Casimir De la Gardie (3. veebruar 1629 Stockholm – 7. oktoober 1658 Kopenhaagen) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane, Läckö ja Kuressaare krahv, Ekholmeni vabahärra; Kolga, Sonsenbergi, Kiiu, Tarvastu, Runsa, Arnö, Tiurala ja Biskopsdorpi härra. 
Ta sai 1651 Dalregementeti ülemaks, 1653 riiginõunikuks ja samal aastal sõjanõunikuks, osales kindralmajorina sõjas Poola vastu ja juhtis kindralleitnandina, koos Carl Gustaf Wrangeli ja ratsaväe kindralmajori, Ääsmäe pärushärra, vabahärra Fabian Berendesiga (1610–1678) Rootsi väge Karl X Gustavi esimese Taani sõja Frederiksodde lahingus. 
8. novembrist 1657 kuni Roskilde rahuni 26. veebruaril 1658 oli ta Taanilt vallutatud Jüütimaa sõjakuberner, Sjællandi ja Fyni kuberner ja kogu Rootsi jalaväe ülem.
Ta hukkus Karl X Gustavi teise Taani sõja Kopenhaageni piiramise ajal ja maeti 24. juulil 1659 Riddarholmi kirikusse Stockholmis.
Kaagjärve raamatukogu

Kaagjärve raamatukogu on rahvaraamatukogu Valga vallas. Aastast 2018 tegutseb Valga Keskraamatukogu haruraamatukoguna. Raamatukogu aadress on Kaagjärve küla, 68115 Valga vald.

Ajalugu

Kaagjärve Rahvaraamatukogu Selts asutasid 12. novembril 1913 ärksamad põllupidajad. Eestvedajad olid Johannes Tuvikene, Johannes Sööt ja J. Rebane. Asutajaliikmeid oli 68. Tegevusluba saadi 1914. aastal. 1920. aastal oli kogus 244 raamatut, lugejaid 78 ja laenutusi 1673. Raha raamatute ostmiseks saadi liikmemaksudest, pidude sissetulekutest ja korjandustest. Seltsi esialgseks põhiülesandeks oli raamatute soetamine ja laenutamine. 
1939. aastaks oli raamatukogu jõudnud heale järjele, sisaldades tol ajal ilmunud klassika paremiku.
Pärast teist maailmasõda taasavati Kaagjärve raamatukogu 7. detsembril 1944. Raamatukogu tegutses rahvamaja agitpunkti punases nurgas. Kultuurimaja ruumidesse jäi raamatukogu 1985. aastani. Tema kasutada oli 60 m².
Sõjajärgsel ajal valdav osa Kaagjärve Raamatukogu Seltsi raamatutest hävitati kui poliitiliselt sobimatud. 
Nõukogude ajal praktiseeriti palju raamatukoguvälist teenindust. Keskmiselt oli Kaagjärve raamatukogul 3 rändraamatukogu ja vähemalt 1 laenutuspunkt. Kaagjärve algkooli juures teenindati lugejaid aastani 1987. 
Lugejate värbamiseks organiseeriti kirjanduse kojukannet. 
Lugejate ja külastuste arv suurenes oluliselt pärast kolimist keskuse 3-toalisesse ahiküttega korterisse (47 m²) 1985. aastal. 1994. aasta kolimine viis raamatukogu 4-toalisse mugavustega korterisse (78 m²) majas, kus asusid veel side, arstipunkt ja kommunaalteenuste kontor. 2004. aasta kolimisel saadi sama suur pind nagu ennegi (78 m²) aga külakeskusest kaugemal. 
2005. aastal saadi esimene arvuti ja avati avalik internetipunkt (AIP), mille külastatavus oli väga suur, sest tegemist oli küla ühe esimese arvutiga. Kasutusel on raamatukoguprogramm RIKS. Elektroonilisele laenutusele mindi üle 2009. aastal.

Statistika

Statistika 2014. aasta seisuga:
Kogud: 7727
Kasutajad: 138
Külastused: 1157
Laenutused: 4102
Töökohad: 1
Tucson

Asukoht

Tucson asub Sonora kõrbes, viie väiksema mäeaheliku vahelisel tasandikul, Santa Cruzi jõe ääres. Kui veel sada aastat tagasi voolas jõgi peaaegu aasta läbi, siis nüüd on jõesäng suurema osa aastast kuiv ja vett leidub vaid vihmahooajal.
Linn kannatab veepuuduse all. Erinevalt Phoenixist on Tucsoni elanikud leppinud eluga keset kõrbe ega raiska vett muruplatside kastmisele.

Ajalugu

Linn asutati 1775. aastal. Alates 1821. aastast oli see osa Mehhikost, alates 1853. aastast kuulub USA-le.
Tucsonis asub Arizona Ülikool, mis asutati 1885.

Vaatamisväärsused

Linna kaguosas asub üks maailma suuremaid lennundusmuuseume, Pima Air & Space Museum, kus võib näha üle 200 tänapäevase ja ajaloolise lennukit. Selle naabruses on USA õhujõudude baas, mille hiiglaslikul territooriumil paikneb USA lennukite säilitamis- ja hooldusüksus (nimetatakse ka lennukite surnuaiaks), kus on üle 4400 lennuki.
Tucsoni lähedal kõrbes asuvad Saguaro rahvuspark ja Arizona-Sonora kõrbemuuseum.
Linn on üks nii professionaalsete kui ka harrastusastronoomide lemmikkohti tähistaeva vaatlemiseks.

Majandus

Tucsoni suuremad tööandjad on ülikool ja õhujõudude baas. Linnas on ka palju kõrgtehnoloogiafirmasid; eelkõige on Tucson tuntud oma optikatööstuse poolest.
Tähtsat rolli linna majanduselus mängib turism, sealhulgas ostuturistid Mehhikost, mis on Tucsonist vaid 98 kilomeetri kaugusel.
Humala ohvrikivi

Humala ohvrikivi on Harju maakonnas Harku vallas Humala külas asuv ohvrikivi. Kivi on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Ohvrikivist 18 m kagu pool on Humala Ristallikas.
Peter Diamond

Peter Arthur Diamond (sündinud 29. aprillil 1940 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide majandusteadlane.
Peter Diamond pälvis 2010. aastal Nobeli majandusauhinna koos Dale Mortenseni ja Christopher Pissaridesega tööturu uurimise otsimismudelite loomise eest. Diamond, Mortensen ja Pissarides analüüsisid põhjuseid, miks on üheaegselt palju vabu töökohti ja ka inimesi, kes tööd otsivad. Loodud mudel aitab mõista, kuidas mõjutavad töötust, vabade töökohtade arvu ja palgataset regulatsioonid ja majanduspoliitika.  
Peter Diamond on Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi teadlane.
Aare Tammesalu

Tegevus

Ta õppis tšellomängu Tallinna Muusikakeskkoolis Laine Leichteri ning Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Ivo Juuli ja Toomas Velmeti juures. Hiljem täiendas ta end Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuris Peeter Paemurru juhendamisel.
1987. aastal sai ta vabariiklikul keelpillimängijate konkursil II preemia. 
Aare Tammesalu on andnud soolokontserte Eestis ja Soomes ning esinenud Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri, Rahvusooper Estonia Sümfooniaorkestri, Eesti Rahvusmeeskoori, Pärnu Linnaorkestri ja Kotka Linnaorkestri (Soome) solistina.
Ta kuulub mitmesse kammeransamblisse (Reval Ensemble, Tobiase Keelpillikvartett, Resonabilis) ning teeb koostööd paljude eesti interpreetidega. A. Tammesalu on olnud Lepo Sumera, Eino Tambergi, Toivo Tulevi, Giovanni Bonato jt heliloojate teoste esmaesitaja.
Aare Tammesalu esineb nii solisti kui ka kammermuusikuna, esitades nii klassikalist repertuaari kui ka nüüdismuusikat. Lisaks on ta aktiivne kontserdikorraldaja ja pedagoog. Hiljem täiendas ta end EMTA magistrantuuris prof. Peeter Paemurru juhendamisel. Oma pillimänguoskusi on ta lihvinud eratundides Moskvas prof. Mihhail Homitseri juures ja osalenud prof. Martin Osterdagi meistrikursustel.
Tammesalu on osalenud pea kõikidel Eesti muusikafestivalidel ning üles astunud rahvusvahelise mainega festivalidel Itaalias (Emilia Romagna Festival, Autunno Musicale), Armeenias (Yerevan Perspectives), Kanadas (Exeter Bach Festival), Türgis (Bach: before and after), Saksamaal (Usedomi Muusikafestival, Brandenburgi Liidumaa kultuurifestival), Soomes (Crusell-Viikko), Leedus (Gaida), Iraanis (Fadjr), Moldovas (Zilele Muzicii Noi), Kreekas (Around the Piano), Maltal (Malta Rahvusvaheline Orelifestival) jne. Ta on soleerinud Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri, Rahvusooper Estonia Sümfooniaorkestri, Klaaspärlimäng Sinfonietta, Pärnu Linnaorkestri, XXI sajandi orkestri, Kotka Linnaorkestri (Soome), Cathedral Bluff´s Symphony Orchestra (Kanada), Eesti Rahvusmeeskoori ja Moskva Konservatooriumi segakoori ees.
Tammesalu on Tobiase Keelpillikvarteti ning ansamblite Resonabilis ja Reval Ensemble liige. Ta on olnud Giovanni Bonato, Lepo Sumera, Eino Tambergi, Andres Uibo, Mirjam Tally, Andrus Kallastu, Marianna Liiki jt heliloojate teoste esiettekandjaks. Heliplaatidele on ta salvestanud A. Kapi, T. Kõrvitsa, K. Singi, L. Sumera, T. Tulevi, M. Tally jt loomingut. 2010 ilmus koostöös ERESega heliplaat "Tšello ja orel", millel kõlab eesti heliloojate tšellomuusikaka läbi aegade.
2008. aastal tegi ta ajaloolise tummfilmi "Noored kotkad" (1927, režissöör T. Luts) taasesituse muusikalise kujunduse ja osales Eesti Televisiooni mängufilmi "Pimedad aknad" heliriba taastamisel ning muusika uuestisalvestamisel (helilooja Eino Tamberg).
Aare Tammesalu on töötanud muusikaprodutsendina Eesti Kontserdis ja Pärnu Filharmoonias. Ta on 1995. aastast Saaremaal toimuva Mustjala festivali ja Kadrioru Lossimuusika kontserdisarja kunstiline juht.

Tunnustus

Tammesalu tegevust on tunnustatud Eesti Kultuurkapitali aastapreemia ja Hendrik Krummi nimelise kultuuripreemiaga. Ta on Mustjala valla (Saaremaa) aukodanik.
Paeküla külanõukogu

Paeküla külanõukogu oli külanõukogu Rapla rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Märjamaa külanõukoguga.
Mõrsjaitk

Mõrsjaitk (ka itkulaul) oli setude pulmakomme, mis seisnes mõrsja laulmises. 
Mõrsja koos nelja podruskaga laulis oma sugulaste juures neid pulma kutsudes ja ka naabritele pulmapäeva hommikul pulma kutset andes. Kõik kutsutavad annetasid mõrsjale, mehed raha, naised riideesemeid. Kui vakarahvas oli pulmapäeval kohal, laulis mõrsja kõik need sugulased ja külalised läbi, kes veel itkemata olid. Seejärel anti ka pruudimajas ande, millele järgnes söömine vakalauas. Kui saabus saajarahvas, siis itkes mõrsja ka neile (ainult peigmehele mitte).
Artjom Mihhalkov

Artjom Nikititš Mihhalkov (vene keeles Артём Никитич Михалков; sündinud 8. detsembril 1975 Moskvas) on vene filminäitleja ja filmilavastaja. 
Ta on 2013. aastast Omskis igal aastal toimuva Rahvusliku debüütfilmide festivali Dviženije president. 2016. aastal näidati festivalil konkursiväliselt tema debüütfilmi. Mihhalkov on mänginud enam kui 25 mängufilmis.

Elukäik

Ta õppis aastatel 1992–1993 Ameerika kolledžis Itaalias. Aastal 1993 astus ta Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituuti režii erialale. Oli 1990. aastate teisel poolel Nikita Mihhalkovi filmi "Siberi habemeajaja" režissööri aasistent (filmivõtted kestsid kolm aastat, ekraanile jõudis film 1998. aastal). Koostöös Ilja Hržanovskiga valmis tal 1999. aastal 11-minutiline lühifilm "Peatus", mis võitis mitu auhinda, sealhulgas Moskvas toimuval Üliõpilasfilmide ja debüütfilmide festivalil Püha Anna ning Kiievi rahvusvahelisel filmifestivalil Molodist. 
2000. aastate alguses asutas Mihhalkov filmikompanii Kinodom, mis toodab muusika- ja reklaamklippe ning dokumentaalfilme. Aastatel 2014–2015 juhtis ta telekanalil OTR telesaadet "Kinodviženije". 
2016. aastal lõi Mihhalkov seoses isa Nikita Mihhalkovi 70 aasta juubeliga dokumentaalfilmi "Kas on keeruline olla Mihhalkov?". 
2016. aastal valmis tema esimene täispikk mängufilm – komöödiasugemetega melodraama "Stavka na ljubov".

Isiklikku

Artjom Mihhalkovi onu Andrei Kontšalovski ja onupoeg Jegor Kontšalovski on filmilavastajad, vanavanemad Sergei Mihhalkov ja Natalja Kontšalovskaja olid lastekirjanikud, vanavanaisa Pjotr Kontšalovski ja vaarisa Vassili Surikov olid maalikunstnikud.
Püsku-Sitik

Püsku-Sitik (ka Sepasitik) on Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsiküla alal Vilsandi rahvuspargis Kiirassaare lahes asuv 2,17 hektari suurune saar. Saare rannajoone pikkus on 933 meetrit.
Saare koordinaadid on 58° 21′ N, 21° 59′ E. Saar on kaetud rohttaimestikuga.
Inkassonõue

Inkassonõue (inglise keeles collection, saksa keeles Inkasso) on rahanduses maksemeetod, mille puhul maksja (ostja) makse väljastatakse nõudjale (müüja) esitajapanga kaudu veksli, tšeki, kviitungi või muu dokumendi alusel.
Kaljo Reidla

Kaljo Reidla (sündinud 28. juunil 1928 Kilingi-Nõmmes) on Eesti loomaarstiteadlane.

Elulugu

Kaljo Reidla on käsitöölise poeg.
Lõpetas 1947 Viljandi 2. Keskkooli ja 1952 EPA; veterinaariakandidaat (1959, EPA), väitekiri "Mõnede ravimainete toime hobuse kannaliigese interretseptoritesse", veterinaariadoktor (1988, Moskva Veterinaaria Akadeemia), väitekiri "Эффективность влияния некоторых тканевых препаратов на рост, развитие, резистентность и раневой процесс у поросят подсосного периода". Oli 1952–54 EPMÜ assistent, 1954–63 vanemõpetaja, 1963–88 dotsent, 1988–93 professor, aastast 1993 emeriitprofessor, samas 1960–78 kirurgia ja sünnitusabi kateedri juhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: veterinaarkirurgia, jäsemehaigused veistel, kastratsiooniküsimused, hobuste liigesehaigused, haavade ravi, biostimulaatorite toime. Kirjutanud õpikirjandust, koostanud veterinaariakäsiraamatuid, tõlkinud I. Považenko "Veterinaarüldkirurgia" (Tallinn, 1962). Umbes 150 teadustrükist, sh üle 20 monograafia autor või kaasautor.
Lauraasia

Lauraasia oli Mesosoikumi lõpul eksisteerinud hiidmanner, mis tekkis Pangaea lagunemise tagajärjel ja lagunes ise seoses Atlandi ookeani basseini avanemisega Euraasia ning Laurentia (Põhja-Ameerika) mandriks.
Hugo Gottfried Masing

Hugo Gottfried Masing (1875-1939) oli Tartust pärit, Venemaal ja Saksamaal tegutsenud peenmehaanik, seismograafide konstrueerija.
Hugo Gottfried oli vanim Tartu kaupmehe Aleksander Woldemar Masingu seitsmest lapsest. Ta õppis Tartu optiku Bernhard Schulze juures ning täiendas end hiljem Saksamaal.
1901. aastal kutsus Peterburi Teaduste Akadeemia füüsikainstituudi direktor vürst Boriss Golitsõn Masingu tööle akadeemiasse. Seal pälvisid tunnustust nende valmistatud seismograafid.
1920. aastal opteerus Hugo Masing Eestisse koos sakslannast abikaasa ja viie lapsega. Tartus asusid nad elama Masingu isakoju aadressil Jaani tänav 18 (üks Tartu vanemaid puumaju, praegu 19. sajandi linnakodaniku muuseum). Samas tegutsesid ka Masingu töökoda ja kontor.
1938. aastal müüsid Masingud kaks elumaja koos krundiga 19 150 Eesti krooni eest perekond Petersonile. Aasta pärast lahkusid nad Saksamaale.
Munalaskme–Laitse tee

Munalaskme–Laitse tee (registrinumbriga 11381) on kõrvalmaantee Saue vallas. Tee pikkuseks on 8,4 km. 
Tee saab alguse Riisipere–Vasalemma tee kümnendal kilomeetril Munalaskme külas. Tee kulgeb läbi Munalaskme, Kibuna, Kaasiku, Vansi ja Laitse külade. Tee lõpeb Ruila–Laitse tee viiendal kilomeetril Laitse külas. 
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 5 truupi. Teele jääb neli bussipeatust: Munalaskme, Kibuna, Laitse (Kaasiku küla) ja Laitse (Laitse küla).
Teega ristub kolmandal kilomeetril Laitse–Kibuna tee, neljandal kilomeetril Keila–Riisipere raudtee ja Laitse aiandusühistute tee.
Kiiruspiirangud on Laitse külas ja Kaasiku külas tiheasustusega aladel ning raudteeülesõidukoha piirkonnas (50 ja 70 km/h). Teevalgustus on Kaasiku külas tiheasusatusega alal kuni raudteeülesõidukohani.
Kibuna külas jääb teest lõuna poole Spordiklubi Villu autokrossirada.
Tompkins Square Park

Tompkins Square Park on park New Yorgis Manhattani linnaosas East Village'i naabruskonnas.
Park on 4,2 hektarit suur ja ruudukujuline, piirndes põhjas East 10th Streetiga, idas Avenue B-ga, lõunas East 7th Streetiga ja läänes Avenue A-ga.
Pargis asub kolm monumenti, tähelepanuväärsem neist on pühendatud 1904. aasta 15. juunil East Riveris toimunud aurulaev General Slocumi hukule, mille tagajärjel uppus üle tuhande inimese.
Parki hooldab New York City Department of Parks and Recreation.
Tigrinja keel

Keele kõnelejad

Tigrinja keelt kõnelevad Etioopias 4,2 miljonit ja Eritreas 2,5 miljonit inimest. Tigrinja kõnelejate jaoks on üldine nimetus. Etioopias, Tigrai pärismaalasi kutsutakse tigrinja keeles tigrāwāyˇks (meessoost), tigrāweytīˇks (naissoost), tigrāwōtˇks  või  tegaruˇks (mitmuses). Eritreas on tigrinja kõnelejad ametlikult tuntud kui Bihér-Tigrigna, mis tähendab ``tigrinja keele kõnelejate rahvus`` . 
Tigrinja on suuruselt kolmas keel, mida räägitakse kõige rohkem Etioopias ja Eritreas. Seda räägitakse ka immigrantide seas näiteks Sudaanis, Saudi Araabias, Iisraelis, Saksamaal, Itaalias, Rootsis, Suurbritannias, Kanadas ja Ameerika Ühendriikides. Tigrinja murded erinevad foneetiliselt, leksikaalselt ja grammatiliselt. Ükski murre ei ole keelenormiks võetud.

Vokaalid

Tigrinja keeles on seitse täishäälikut: i, ɨ, u, e, ʌ, o, ja a. Neid eristatakse neljaks eri tunnusteks: kõrge, madal, tagumine ja ümar.

Konsonandid

Tigrinja keele konsonandid: /p/, /b/, /p'/, /m/, /f/, /v/, /w/, /t/, /d/, /t'/, /ts'/, /n/, /s/, /z/, /r/, /l/, /ʧ/, /ʤ/, /ʧ'/, /ɲ/, /ʃ/, /ʒ/, /j/, /k/, /kw/, /g/, /gw/, /k'/, /kw'/, /x/, /xw/, /ʁ/, /ʁw/, /ħ/, /ʕ/, /ʔ/, /h/. Tigrinja keele suruhäälikud: /p'/, /t'/, /ts'/, /ʧ'/, /k'/, ja /kw'/. Need häälikud on kõris  ahenenud. Nad suurenevad kõri tõstmisel. See surub õhu kokku suuava taga. Kui see on vabastatud, kõlab terav ja krõbisev hääl.
On teatud arv dorsaale: hääletu velaarne hõõrdhäälik /x/, hääletu ja labiaalne velaarne hõõrdhäälik /xw/, hääletu ja uvulaarne hõõrdhäälik /ʁ/ ning hääletu, labiaalne ja uvulaarne hõõrdhäälik /ʁw/. Uvulaarid moodustavad hääliku kurgunibuga ja keeleselja tagaosaga samal ajal, kui velaar moodustab pehmesuulaehäälikut.
Tigrinja keeles /p/-täht esineb ainult laensõnades. Seda kasutatakse enamasti ainult itaalia keele laensõnades (pane, polizia, posta jne). /P/-tähe puudus on seotud üleminekuga /p/-tähelt /f/-tähele.

Silbistruktuur

Tigrinja silbistruktuur on väga range. Tigrinja silp võib koosneda kas konsonant-vokaal  või konsonant-vokaal-konsonant järjestusest.

Allofoonid

Velaarsed konsonandid /k/ja /kʼ/ hääldatakse erinevalt: kui nad esinevad kohe peale täishäälikut või nad ei ole topelt koos. Sellisel juhul /k/-d hääldatakse kui velaarset frikatiivi. /Kʼ/ hääldatakse kui frikatiivi või mõnedel juhtudel kui afrikaati.

Kirjaviis

Tigrinja keelt kirjutatakse Geezi kirjas. Geezi kiri on tähestikuline silpkiri ehk abugida, milles iga sümbol tähistab konsonandist ja sellele diakriitikuga lisatud dvokaalist koosnevat silpi. Kirja loetakse vasakult paremale.
Harilik koobassamblik

Harilik koobassamblik (Thelotrema lepadinum) on samblik. 
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Teda leidub nt soostuvates metsades, soo-, palu-, laane- ja arumetsades.
Ilmar Müürsepp

Ilmar Müürsepp (sündinud 9. augustil 1931 Vilussaare, Tammistu vald) on eesti loomakasvatusteadlane.
Suletiste printsiip

Suletiste printsiip on geoloogiline seaduspärasus, mille kohaselt saavad kivimi koostises esineda vaid vanema kivimi fragmendid.
Suletised on antud juhul fragmendid kivimist, mis on teise kivimi sees. Näiteks vedel ja liikuv laava võib kaasa haarata kivitükke, mis hiljem laavast tekkinud vulkaanilise kivimi sisse tarduvad. Suletiste printsiipi kasutatakse kivimite suhtelise vanuse määramisel. Suhteline tähendab kivimite vanust üksteise suhtes ehk seda kumb neist on vanem.
Aleksander Vassenin

Aleksander Vassenin (9. jaanuar 1953 Tallinn – 3. september 2007 Tallinn) oli eesti sotsiaaltöötaja ja ajaloolane.

Haridus

Aleksander Vassenin õppis 1960–1970 Tartu Pimedate Laste Internaatkoolis (alates 1968 Tartu 2. Eriinternaatkool, nüüd Tartu Emajõe Kool) ja 1970–1973 Tallinna Kaugõppe Erikeskkoolis. Lõpetas 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo eriala, juhendaja professor Jaan Konks. 2002. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogikaülikooli sotsiaaltöö eriala, kaitses sotsiaaltöö magistri kraadi tööga “Nägemispuudega inimesed: sotsialiseerumise võimalusi”, juhendaja professor Taimi Tulva.

Töö

Töötas aastatel 1978–1980 Eesti Pimedate Ühingu (EPÜ) klubi juhatajana, 1980–1983 EPÜ Tallinna Õppe-Tootmiskombinaadi (ÕTK) algorganisatsiooni büroo esimehena, 1983–1993 EPÜ Tallinna ÕTK metallistantsijana. Aastatel 1986–1989 õpetas töö kõrvalt EPÜ Õppemetoodilises Rehabilitatsiooni Keskuses punktkirja. 1994–1995 Põhja-Eesti Pimedate Ühingu esimehe asetäitja. 1997. aastast töötas Astangu Toimetulekukeskuse rehabilitoloog-konsultandina. 2007. aasta algusest surmani töötas puuetega inimeste anonüümse nõuandetelefoni Abilaegas nõustajana.

Ühiskondlik tegevus

Eesti Muinsuskaitse Seltsi, Eesti Kodu-uurimise Seltsi ja Tallinna Linnamuuseumi kodu-uurimise ringi liige. Tegi ettekandeid pimedate ajaloost Tallinnas, kogus esemeid, mälestusi ja dokumente Tallinna Linnamuuseumile ja Eesti Pimedate Muuseumile Tartus. Põhja-Eesti Pimedate Ühingu juhatuse liige 1983–1986 ja 1994–1998. 1986–1992 Eesti Pimedate Ühingu Tallinna Õppe-Tootmiskombinaadi ametiühingu juhatuse liige, 1988–1992 Eesti Pimedate Ühingu Põhja-Eesti Regiooni juhatuse liige. Eesti Pimedate Liidu (EPL) juhatuse liige 1994–1997 ja 2002–2005. Tallinna Invanõukogu liige. Ta oli Põhja-Eesti Pimedate Ühingu infolehe Kuukiir ja Eesti Pimedate Liidu ajakirja Valguse Kaja toimetuse liige, tegi kaastööd Eesti Puuetega Inimeste Koja ajakirjale Sinuga ja Eesti Pimedate Liidu heliajakirjale Epüfon, avaldas artikleid ajakirjas Sotsiaaltöö ja ajalehes Videvik. Aastatel 1978–1992 mängis EPÜ Tallinna ÕTK puhkpilliorkestris löökpille.

Isiklikku

Tema vennatütar on tõlkija ja luuletaja Mariliin Vassenin.
Manuel Lanzini

Manuel Lanzini (sündinud 15. veebruaril 1993 Ituzaingós) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Premier League'i klubis West Ham United ja Argentina jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodumaal River Plate'is, millega liitus 2002. aastal. Debüüdi klubi põhimeeskonnas tegi ta hooajal 2010–11. 2011. aastal ja osa 2012. aastast mängis ta laenul Brasiilia kõrgliiga klubis Fluminense, naastes seejärel River Plate'i.
Hooajal 2014–15mängis ta laenul Araabia Ühendemiraatide klubis Al Jazira. 2015. aasta juulis suundus ta laenule West Hami, kellega sõlmis järgmise aasta märtsis püsiva lepingu. Hooajal 2016–17 lõi ta Inglismaa kõrgliigas kaheksa väravat ja ta valiti klubi mängijate poolt hooaja parimaks mängijaks.
Debüüdi Argentina jalgpallikoondises tegi Lanzini 9. juunil 2017 sõprusmängus Brasiilia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. märtsil 2018 sõprusmängus Itaalia vastu. Ta nimetati küll Argentina koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlusteks, kuid jäi vigastuse tõttu turniirist eemale.
Rāmen

Rāmen (jaapani keeles ラーメン rāmen) on Hiina päritolu Jaapani supp, mille koostises on tavaliselt sealiha või broiler, nuudel, merevetikas, talisibul, porgand, mais ja kamaboko (kalast valmistatud pikkpoiss).
Rāmen'it süüakse söögipulkadega ja lõpuks puljong juuakse.
Rāmen'il on mitu varianti, peaaegu igal Jaapani prefektuuril oma.