google/wiki40b huggingface dataset:
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 1. osakond

Eesti NSV RJK 1. osakonna tegevus

ENSV RJK 1. osakonna ülesanne oli teabehange oma territooriumilt ning vastavalt oma võimalustele poliitilise ja majandusliku informatsiooni kogumist välisriikidest (eelistatavalt väliseestlaste kogukondadega riikides?) ja kuna liiduvabariikide julgeolekukomiteede välisluureosakondade üheks tähtsamaks valdkonnaks oli paguluse jälgimine, siis said nad palju korraldusi NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Esimese Peavalitsuse 19. osakonnalt, mis tegeleski ainult välisriikide asuva emigrantide kogukondadega.
ENSV RJK 1. osakonna välisluureosakonna struktuur (nii palju kui seda võimaldavad selgitada säilinud dokumendid) ei kujutanud endast siiski NSV Liidu RJK Esimese Peavalitsuse koopiat miniatuurvariandis, sest oli ka töövaldkondi, mis jäid peaaegu täielikult keskuse kompetentsi. NSV Liidu RJK keskaparaadi S Valitsuse kompetentsi kuulus illegaalide ettevalmistamine, kus liiduvabariikide julgeolekukomiteedel oli ainult abistav funktsioon.

Eesti NSV RJRKi 1. osakond, 1941, 1944–1946

Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi 1. osakonna ülesandeks oli välisluure teostamine piiriäärsetes riikides

Eesti NSV RJMi 1. osakond, 1946–1953

Eesti NSV RJM 1. osakonna ülesandeks oli välisluure teostamine oma riigi territooriumilt ja piiriäärsetes riikides;

Eesti NSV SMi 2. osakond, 1953

Eesti NSV Siseministeeriumi 2. osakonna ülesandeks oli välisluure teostamine;
Ülo Sirk

Ülo Sirk (4. aprill 1935 Haapsalu – 15. detsember 2011 Moskva) oli eesti orientalist ja keeleteadlane, indoneesia keelte spetsialist.
Sirk lõpetas 1958 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas geoloogia eriala. Aastatel 1958–1960 töötas ta Eesti geoloogiaekspeditsioonis geoloogina.
Aastatel 1961–1963 õppis ta Teaduste Akadeemia Orientalistikainstituudis Moskvas aspirantuuris indoneesia keele alal, 1964. aastast töötas samas instituudis (1975. aastani noorem-, hiljem vanemteadur). 1965. aastal kaitses ta samas kandidaadiväitekirja indoneesia keele lauseõpetuse alal. 
Teadustöös on Sirk tegelenud peamiselt bugi keele kirjeldamisega ja austroneesia võrdlev-ajaloolise keeleteadusega.
Mekong

Mekong (tiibeti keeles རྫ་ཆུ་ Dza-chu; hiina keeles 澜沧江/瀾滄江 Láncāng Jiāng ('mäslev jõgi') või 湄公河 Méigōng Hé; tai ja lao keeles แม่น้ำโขง Mae Nam Khong (Mae Nam tähendab 'vete ema'), ka Maekong; khmeeri keeles Mékôngk või Tonle Thom ('suur vesi'), vietnami keeles Sông Lớn ('suur jõgi'), Sông Cửu Long ('üheksa draakoni jõgi') või Sông Mê Kông) on jõgi Kagu-Aasias. 
Mekong algab Tiibetist Guozongmucha mäe jalamilt 5224 meetri kõrguselt, voolab põhiliselt kagusse läbi Hiina Yunnani provintsi, Birma (ainult piirijõena), Laose, Tai (ainult piirijõena), Kambodža ja Vietnami Lõuna-Hiina merre. Jõe pikkus on 4909 km, valgla pindala 795 tuhat km² ning vooluhulk suudmes keskmiselt 16 tuhat ja maksimaalselt 38 tuhat m³.
Yunnanis voolab Mekong läbi Kolme Paralleelse Jõe kaitseala. Selles piirkonnas voolavad Jangtse (idas), Mekong (keskel) ja Salween (läänes) pikalt üksteise läheduses paralleelselt. Nende kolme jõe suudmed on üksteisest väga kaugel: Jangtse suubub Ida-Hiina merre ja Salween India ookeani Andamani merre.
Ülem- ja keskjooksul on Mekong väga halvasti laevatatav. See tähendab, et läbi aegade on Mekong pigem eraldanud kui ühendanud oma kallastel asuvaid rahvaid. Sellega on seotud ka jõe suur nimede hulk.
Lapsevanker

Lapsevanker on kinnine või poolkinnine ratastega sõiduk väikelapse transportimiseks.
Erinevalt lahtisest lapsekärust saab vankris transportida ka lapsi, kes ei suuda veel iseseisvalt istuda. Tavaliselt on lapsevankritel neli ratast, käepide vankri lükkamiseks ja vari, mis kaitseb last päikese ja vihma eest. Vankril on reeglina pidurid ja koht asjade hoidmiseks.
Enamjaolt on lapsevankrid mõeldud ühele lapsele, kuid leidub ka vankreid, kuhu saab kõrvuti asetada kaks last.
Joey Jordison

Nathan Jonas Jordinson; tuntud kui Joey Jordison (sündinud 26. aprillil 1975) on USA muusik, endine Slipknoti trummar, Murderdollsi kitarrist.
Vikisõnastik

Vikisõnastik (detsembrini 2009 eesti keeles Vikisõnaraamat; inglise keeles Wiktionary) on Wikimedia sihtasutuse projekt, mille eesmärk on luua Vikipeedia põhimõtteid järgiv ja sellega kaasas käiv vaba sõnaraamat ühes sõnaseletuste, tõlgete, häälduste, etümoloogiate ning kõige muu juurdekuuluvaga kõikvõimalike keelte tarvis.
Sõnaraamatu eestikeelne osa sai alguse 3. mail 2004.
100 000 artiklit täitus 2. veebruaril 2013. 110 000 artiklit täitus 14. oktoobril 2015.
Tross

Tross (hollandi keelest tros) on traatidest (tavaliselt terasest, mitte orgaanilisest ega sünteetilisest kiust) kokku keerutatud painduv köis. 
Harilikult koosnevad trossid ümara ristlõikega terastraatidest läbimõõduga 0,2–3 mm ja on tõmbetugevusega kuni 2000 Pa (200 kgf/mm²).
Kõige rohkem kasutatakse kahekordselt korrutatud, orgaanilise (näiteks määrdeainega immutatud kanepikiududest) südamikuga kuuekeermelisi trosse. Selliste trosside valmistamisel keerutatakse esmalt traadid keermeteks ja siis keermed omakorda ümber südamiku trossiks. Eristatakse keermekihtide traatidevahelise punkt- ja joonkontaktiga trosse.
Takud

Takud on linadest eraldatud lühemate kiudude ja linaluukatkendite segu.
Lina töötlemine toimus Eestis 19. sajandi II pooleni veel täielikult käsitsi vanade põliste tööriistadega. Veekogus leotatud ja seejärel kuivatatud linavartel murti luud lahti lõugutiga.
Takud eraldati murtud linadest ropsimise ja sugemise teel. Ropsides ropsimõõgaga linaluude eemaldamiseks, eraldati linadest jämedamad ropsitakud, linaharjaga sugedes sugetakud. Kui kasutati jämedamat linaharja, saadi otstakud, peenema harjaga sugedes peentakud. Ropsitakke kasutati puitehitistel palgivarade tihendamiseks, samuti nööri keeramiseks ja kotiriide valmistamiseks. Sugetakkudest tehti rõivaid - rüüsid, meeste pükse, naiste särgialaseid ja pallapooli.
Roheline kaksikhammas

Roheline kaksikhammas (Dicranum viride) on kaksikhambaliste sugukonda kuuluv sammaltaim. 
Taim on kollakasroheline või roheline 1–3(4) cm kõrguste vartega, tihemurusalt kasvav sammal. Varred on enamasti harunenud, valkja või helepruuni risoidvildiga. Lehed lantsetjad, 5–6 mm pikad, jäigad, ühtlaselt ahenenud pika ja peene renja tipuosaga. Leherood väga lai, lehe alusel kõrgete näsadega. Eoskupraid esineb väga harva. 
Eosed pruunikad, läbimõõduga 15–25 µm, valmivad suvel. Vegetatiivne paljunemine toimub kergestimurdunud lehetippude abil.
Eestis võib neid leida kasvamas arumetsades. Roheline kaksikhammas kasvab metsades lehtpuude tüvedel. Eestis üsna sage.
Eesti Punase nimestiku andmetel ohulähedases (7) kategoorias. Ohuteguriteks on märgitud lageraied, puuliikide osakaalu muutmine metsades, metsade vanuse muutumine, sest kaovad vanad metsad ja suured puud.
Roheline kaksikhammas on kuulub Euroopa Loodusdirektiivi II lisasse ning on Eestis Looduskaitse all (II kaitsekategooria).
Sahkluu

Sahkluu (ladina vomer) on paljudel selgroogsetel peas  paiknev näokolju luu. 
Sahkluu areng, anatoomia, asend, kuju, morfoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Madudel

Madudel on sahkluu paariline kitsas luu. Sahkluu paikneb sõõrmete vahel ja moodustab sahkluu-nina elundi kahe avausega suuõõnes (suulaes) ning haistmisel osalevate närvilõpmetega vomeronasaalse süsteemi.

Koduloomadel

Sahkluu on paaritu ja õhuke ning kitsas luu. Sahkluu paikneb tagasõõrmete vahel ninaõõne põhjas.

Inimestel

Inimestel on sahkluu paaritu rombikujuline plaadike mille eesmine serv on ühendatud sõelluu püstlestmega ja moodustab ninavaheseina osa.
Hatem Ben Arfa

Hatem Ben Arfa (sündinud 4. märtsil 1987 Clamart's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Rennes'i Stade.
Varem on mänginud teistes Prantsusmaa kõrgliiga klubides, Lyoni Olympique'is, Marseille' Olympique'is, Nice'is ja Paris Saint-Germainis ning Inglismaa Premier League'i klubides Hull City ja Newcastle United.

Koondisekarjäär

2004. aastal tuli ta Prantsusmaa noortekoondisega Euroopa kuni 17-aastaste meistriks.
Debüüdi Prantsusmaa rahvuskoondises tegi Ben Arfa 13. oktoobril 2007 EM-i valikmängus Fääri saarte vastu ning lõi selles mängus ka esimese värava rahvuskoondises.
Teise ja seni viimase värava lõi ta rahvuskoondises 11. augustil 2010 sõprusmängus Norra vastu.
Prantsusmaad esindas ta jalgpallikoondises 2012. aasta Euroopa jalgpallimeistrivõistlustel.
György Lukács

György Lukács (György Szegedy von Lukács (Löwinger) (13. aprill 1885 Budapest – 4. juuni 1971 Budapest) oli Ungari filosoof, kirjandusteadlane ja kirjanduskriitik. Lukácsi peetakse (koos Ernst Blochi, Antonio Gramsci ja Karl Korschiga) üheks olulisemaks marksistliku filosoofia ja -teooria loojaks 20. sajandi esimesel poolel. 1956. aasta Ungari revolutsiooni ajal oli kultuuriminister.
Üks tema tuntumaid teoseid on 1923. aastal ilmunud "Geschichte und Klassenbewusstsein" ("Ajalugu ja klassiteadvus").
Aastal 1970 sai ta Goethe auhinna.
Ohessaare rand

Ohessaare rand on madal mereosa Läänemeres Sõrve poolsaare läänerannikul Alliotsast nimetu maaninani Jämajast 2 km põhja poole. Ala geograafilised koordinaadid on 58° 0′ N, 22° 0′ E.
Mere sügavus ei küüni seal enamasti üle 10 m. Veepeegli pindala on umbes 8,9 km². Ranna lõunaosas on Pitsernina ja Türju lõpp. Ranna keskosas on Ohessaare pank. Jämaja juures on meres nimetu laid ning merre suubub Jämaja oja.
Ranna keskkonnaregistri kood on VEE3270000.
Akvitaania

Ajalugu

Akvitaania  (Gallia Aquitania) oli Rooma provints, mis ulatus Püreneedest Garonne'i jõeni. Augustus laiendas Akvitaania ala Loire'i jõeni. 4. sajandil jagati Akvitaania kolmeks provintsiks. 
Keskajal oli piirkonnas Frangi, Inglise ja hiljem Prantsuse kuningate ülemvõimu all olnud Akvitaania kuningriik ja Akvitaania hertsogkond, Akvitaania hertsogite võimu all.
Loomulikud tappurrakud

Loomulikud tappurrakud ehk loomulikud tapjarakud ehk NK-rakud ehk loomulikud killerrakud (ladina lymphocytys K) on paljude selgroogsete loomade vere ja lümfisüsteemi (ka immuunsüsteemi) suured rakud. Loomulikud tappurrakud kuuluvad leukotsüütide hulka.
Loomulikud tappurrakud on kaasasündinud immuunsüsteemi osad ning omavad suurt rolli peremeesrakkude kaitsmisel kasvajarakkude ja viiruslikult nakatunud rakkude eest. 
Loomulikud tappurrakud küpsevad luuüdis, lümfisõlmedes, põrnas, kurgumandlites ja harkelundis.

Imetajatel

Hiirtel tuvastatud LTi-rakud võivad, olenevalt molekulidest, diferentseeruda loomulikeks tappurrakkudeks.

Inimestel

Loomulikud tappurrakud moodustuvad Tₕ1-rakkude diferentseerumisel. 
Loomulike tappurrakkude peamised pinnamarkerid on CD16 ja CD56. 
NK-rakud eristavad retseptorite vahendusel normaalseid, terveid rakke kasvajarakkudest ja viiruslikult nakatunud rakkudest, tuvastades rakude pinnal kõrgmolekulaarseid glükoproteiine ja muutusi I klassi MHC molekulides.  
Loomulikud tappurrakud aktiveeritakse kokkupuutel infitseeritud rakuga ja NK-raku graanulitest vabanevad mitmed aktiivsed ained (tsütolüsiin, perforiin, interferoonid (kuuluvad tsütokiinide perekonda). Aktiveeritud NK-rakud eritavad graanuleid, mis hävitavad muundunud rakke.

Nimi

Nimetus „natural killer cells“ tuleneb esialgsest arvamusest, mille kohaselt need rakud ei vaja eelnevat aktiveerimist (sensibiliseerimist) oma sihtmärkrakkude surmamiseks.
Estonia mälestusmärk Stockholmis

Estonia mälestusmärk Stockholmis on Estonia katastroofis 28. septembril 1994 hukkunute mälestuseks püstitatud mälestusmärk Rootsis Stockholmis Djurgårdenil Galärvarvi surnuaia (Galärvarvkyrkogården) juures.
Hallist graniidist mälestusmärgi tegi poola kunstnik Mirosław Bałka. Mälestusmärgil on hukkunute nimed. 852 hukkunu nime hulgast puudub 27 nime, sest nende omaksed ei soovinud lasta neid sinna graveerida. Monumendi keskel asuva puu ümber on metallist võru, millele on graveeritud laevahukukoha koordinaadid. 
Mälestusmärgi avas 28. septembril 1997 Riksdagi spiiker Birgitta Dahl.
Tiibeti budismi ajalugu

Tiibeti budismi koolkonnad

Klassikaline jaotus Tiibeti budismi koolkondade järgi on: Nyingma, Sakja, Kagyu ja Gelug.
Aastast 1988 see asetus veidi muutus, sest Sarnathis Indias, kuhu olid kogunenud kokku kõik Tiibeti budismi esindajad, kloostriülemad, khenpod, budismi haritlased, õpetlased, terve thulkude institutsioon ja paljud teised budismi tähtsad tegelased. Seal tegi XIV dalai-laama sensatsioonilise ettepaneku, et Bön on aeg lisada nelja suure budistliku koolkonna juurde kui Tiibeti eelbudistlik koolkond ehk traditsioon. Dalai-laama teatas: "See ei ole nii tähtis, kas me arvestame bönid budistlikuks koolkonnaks või mitte. See Bön, mis oli Tiibetis XI sajandil, on tänase päevani läbi aastatuhandete arenenud koos teiste Tiibeti budismi koolkondadega ja seetõttu on õigus ja aeg juba rääkida Bönist kui Tiibeti viiendast traditsioonist.
Miks võeti vastu Bön viiendaks koolkonnaks? Kuna ajaloos on Bön ka suutra traditsioon, mis on oluline kõigi nelja budistliku koolkonna juures, on enda üldstruktuurilt üks: PRADZHNJA PARAMITA, Madhjamika, Pramana, Abidharma, kusjuures õpikud ja tekstid võisid erineda omal ajal ka kloostritel omavahel võrrelduna, rääkimata siis veel koolkondadest, kuid üldine õppeprogramm on kõigil koolkondadel ühine. Samal põhimõttel läheneb ka Böni enda traditsioonile.

Tiibeti kanooniline traditsioon

Tiibeti kanooniline traditsioon. Varajane tõlkeperiood 7.–9. sajand. Teise tõlkeperioodi algus 11.–12. sajand. Tiibeti tõlke kollektsioonide kataloogimine 13.–14. sajand. Esimesed kanoonilised kollektsioonid sNar-thang-i kloostris 13. sajandil.
1320 aastal tekstide esmakordne klassifitseerimine bKa’-‘gyur-iks (Kandžur – Buddha õpetusteks) ning bsTan-‘gyur-iks (õpetlaste kommentaarideks ja traktaatideks).
Mingi dünastia esimene (bKa’-‘gyur)-i trükiväljaanne (nn Yung-lo väljaanne) Pekingis 1410. Esimene (bsTan-‘gyur)-i trükitud väljaanne (Pekingi väljaanne) 1724. 1621 a Li-thangi, 1683 a K’ang-hsi, 1729–1733 a sDe-dge, 1753–1773 a, 1908–1937 a Urga väljaanded.
Mandžu kaanoni koostamine aastatel 1773–1790.
Mongoli kirjalik traditsioon. Varajane tõlkeperiood 13.-14. sajandil. Uus tõlkeperiood 16. sajandil. 1623. aastal (bKa’-‘gyur)-i tõlkimine. 17. sajandil tõlgete revideerimine ja trükiväljaande valmistamine. Mongoli trükitud (bsTan-‘gyur) 1740. aastal.
Uiguuri kirjalik traditsioon. 6.-7. sajandi tõlked, kommentaarid 7.-8. sajand. Hsi-hsia kirjalik traditsioon. Umbes 1190. aastast. tõlgete kanoonilise kogu trükkimine (keisrinna Luo väljaanne). Umbes 1302 aastast Yüani väljaanne – mahajaana tekstide kogu.
Lõplikult klassifitseeriti Tiibeti budistlikud tekstid XI sajandil, mis on ka uue koolkonna tõlgete teene.
Sonam Tsemo (bsod-nams rtse-mo, 1142–1182) Buton Rinpoche (bu-ston rin-po-che, 1290–1364) Nemad panid aluse tantra tekstide nelik systeemile, krija-tantra (bya-ba'i rgyud), Tsaryijatantra (spyod-pa'i rgyud), yogatantra (rnal-'byor rgyud), anuttarayogatantra (rnal-'byor bla-na-med-pa'i rgyud)
Igaüks neist tantratest jaotatakse omaette alamkategooriateks. Nad tähistavad tekstide jaotust neljaks suureks klassiks.
Elise Rosalie Aun

Elise Rosalie Aun (15. juuni 1863 Pikareinu, Valgjärve vald, Võrumaa – 2. juuni 1932 Tallinn; 1903. aastast perekonnanimi Raup) oli eesti luuletaja ja kirjanik.

Elulugu

Sündis Pikareinul renditaluniku peres, noorusaastatel elas koos vanematega Setumaal Ulitina mõisas. Õppis 1879–1882 Räpina-Lokuta tütarlastekoolis. 
1888–1903 elas Võtikveres, Viljandis, Pärnus, Riias, Kroonlinnas, Valgas, Vändras ja Tallinnas. 
Töötas Viljandis ajakirja Linda toimetuses (1890–1892, 1898), Kroonlinnas koduõpetajana (1895–1896), Pärnus raamatukaupluse müüjana (1897–1898), Vändra kurttummade koolis kasvatajana (1899–1900), Tallinnas Kristliku Rahvakirjanduse Agentuuri abikaupluse juhatajana ja mujal.
1903 abiellus kirikuõpetaja Friedrich Raupiga ja elas 1903–1911 Venemaal Simbirskis. 1911–1932 elas Tallinnas. Maetud Rahumäe kalmistule.

Looming

Avaldanud mitu luulekogu. Luules on valdav armastus- ja looduslüürika, esineb ka koduigatsuse teema. Luuletused on peamiselt järelromantilises stiilis, esineb ka realismi elemente. Esile on tõstetud tema värsikultuuri, eriti riimitehnikat. 
Avaldas luuletusi ja muid kaastöid ka ajalehtedes Eesti Postimees, Olevik, Postimees, Rahva Leht ja ajakirjas Meelejahutaja.
Kogus setu rahvaluulet, tegeles proosa ja luule tõlkimisega. Kirjutas ka proosat, avaldas kirjeldusi Setumaast ja setude elust.

Isiklikku

Tema vend oli Karl Eduard Aun.
Kortikaalne tsütoplasma

Kortikaalne tsütoplasma on tsütoplasma väline tumedam kiht, kus aktiinifilamentide võrgustik on tihedam.
Osnabrücki kreis

Ajalugu

Kreis praegusel kujul moodustati 1. juulil 1972, kui ühendati endised kreisid Melle, Bersenbrück ja Wittlage ning enamus vanast Osnabrücki kreisist. Kaheksa valda (Atter, Pye, Hellern, Nahne, Voxtrup, Darum, Gretesch ja Lüstringen) ühendati samal aastal Osnabrücki linnaga. Endist Osnabrücki kreisi oli 1932. aastal juba Iburgi kreisiga laiendatud. 1972. aasta kohalike omavalitsuste reform tõi kaasa ka märkimisväärse valdade arvu vähenemise. 
Praegune Osnabrücki kreisi ja linna ühendatud territoorium on peaaegu sama, mis Osnabrücki piiskopkonnal, mis eksisteeris 1802. aastani, kui see mediatiseeriti ja omistati Hannoveri kuurvürstkonnale. Aastatel 1807–1813 okupeeris seda Prantsusmaa, seejärel tagastati see Hannoveri kuningriigile. Pärast 1866. aasta Austria-Preisi sõda annekteeris Hannoveri kuningriigi (sealhulgas endise Osnabrücki piiskopkonna) Preisi kuningriik. 1. novembrist 1946 on ala Alam-Saksi osa.

Geograafia

Kreisi põhjapoolne 2/3 asub Põhja-Saksa madalikul; Teutoburgi metsa ja Wieheni mäestikud kulgevad ida-läänesuunalisena kreisi lõunapoolses kolmandikus. Hase jõgi voolab läbi kreisi lõunast põhja. Idaosas voolab Hunte.
Kreis ümbritseb kreisivaba Osnabrücki linna. Koos moodustavad nad Osnabrücker Landi, mida saab jagada inter alia väiksemateks piirkondadeks: Artland, Grönegau ja Wittlager Land.
Tecklenburger Land läänes on Osnabrücker Landi geograafiline jätk naaberliidumaal Nordrhein-Westfalenis. Sageli kutsutakse seda Münsterlandiks, kuigi ajalooliselt kuulub see Osnabrücker Landi.
Kreisi ümbritsevad (läänest ja päripäeva) Emslandi, Cloppenburgi, Vechta ja Diepholzi kreis, Nordrhein-Westfaleni liidumaa (Minden-Lübbecke, Herfordi, Gütersloh', Warendorfi ja Steinfurti kreis) ning Osnabrücki linn.

Religioon

Osnabrücki kreisi ala on reformatsioonist ja Vestfaali rahust saati usutunnistuselt segatud – seal elavad nii luterlased kui ka katoliiklased. Kuna (katoliiklik) Osnabrücker Land külgnes luterlike territooriumidega, on luterlased kreisis alates 19. sajandist. Usutunnistuslik jaotus ei ole märgatavalt muutunud vaatamata Heimatvertriebene sissevoolule pärast 1945. aastat.
Nevėžis

Nevėžis on jõgi Leedus, Nemunase parem lisajõgi. Pikkus 209 km, valgla 6140 km².
Jõe ääres asuvad Kėdainiai ja Panevėžysi linn.
Vanasti peeti Nevėžist Aukštaitija ja Žemaitija piiriks.
Proletariaadi tänav

Proletariaadi tänav on tänav Narvas Kreenholmi linnaosas. Tänav algab endise Narva Joala Kooli hoone juurest, kulgeb kagu poole, ristub Tekstiili, 26. Juuli ja Kiige tänavaga ning lõpeb Staadioni tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 486 m.
Tänav on rajatud pärast Teist maailmasõda ja on nime saanud proletariaadi juhtiva rolli järgi Nõukogude Liidus. See on eramajadega tänav, tänaseks on majad säilinud vaid paaris numbritega küljel. Nendest puuduvad majad numbritega 4 kuni 32.
Supernoova jäänuk

Supernoova jäänuk on emissioonudu, mille tekitab supernoova ja millel on sageli kihiline ehitus.
Supernoova plahvatuse puhul vabaneb umbes  99% energiast neutriinokiirgusena, millel peaaegu puudub vastastikmõju ainega; ülejäänud üks protsent annab eellastähe väliskihtidele suure kiirenduse.  Tekkiv täheaine lööklaine levib peaaegu konstantse kiirusega umbes 10 000 km/s tähtedevahelisse keskkonda ja kuumutab seda temperatuurile 10⁷...10⁸ K. Selles vaba paisumise faasis, mis kestab umbes 200 aastat, kasvab supernoova jäänuki läbimõõt umbes 10 valgusaastani. Järgneb umbes 10 000 aastat kestev kiirgusfaas.
Supernoova jäänukitel on sageli kihiline ehitus, sest aine langemine kompaktsele jäänukile võib tekitada uusi lööklaineid, mis võivad aset leida veel sajandeid hiljem.
Võib-olla kuulsaim ja kõige paremini vaadeldav supernoova jäänuk on SN 1987A, mis pärineb ühest supernoovast Suurest Magellani Pilvest. Tuntud supernoova jäänukid on ka Tycho Brahe nime kandva supernoova SN 1572 jäänuk 3C10 ning Johannes Kepleri nime kandva supernoova SN 1604 jäänuk SNR.
Supernoova SN 1054 jäänuk Krabi udu ei ole rangelt võttes supernoova jäänuk. Seni ei ole õnnestunud raadiosagedusel tõestada supernoova poolt välja paisatud ümbrist. Krabi udu on pulsarituuleudu, mis tekkis, kui elektromagnetjõud tõmbasid neutrontähest aine välja ning kiirendasid seda peaaegu valguse kiiruseni.
Kultuurrohumaa

Kultuurrohumaa on külviga rajatud rohumaa.
Kultuurrohumaade hulka käivad kultuurniidud ja kultuurkarjamaad.
Hapsidophrys

Levila

Need maod on levinud troopilises Aafrikas ja São Tomé ja Príncipes.
Manocalzati

Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused

San Barbato fraktsioonis asub langobardide ajal rajatud kastell.
Kuradimuna

Kuradimuna (vanematel kaartidel Teufelsei) on Soome lahes paiknev madal, mis jääb Prangli saarest umbes 4,8 km loodesse. Madala kohal on vee sügavus alla 5 m.
Mehhiko kiltmaa

Mehhiko kiltmaa on kiltmaa Põhja-Ameerika lõunaosas, mis hõlmab Mehhiko suurt osa. Kiltmaa piirneb Ida-Sierra Madre, Lääne-Sierra Madre ja Lõuna-Sierra Madrega.  Kiltmaa pindala on umbes 1200 tuhat km².
Mehhiko kiltmaa on vulkaanilise tekkelisega, selle kesknime kõrgus on 1000 kuni 2400 meetrit üle merepinnast. Kiltmaa lõunaosas kerkivad võimsad aktiivsed ja kustunud vulkaanid - Orizaba (5747 m, Mehhiko kiltmaa ja Mehhiko kõrgeim tipp), Popocatépetl (5452 m), Citlaltépetl (5696 m), Colima (4625 m), Iztaccíhuatl ja muud. Tegevvulkaan Paricutín tekkis veebruaril 1943. aastal. Piirkond on seismiliselt aktiivne.
Hans-Joachim Neumann

Hans-Joachim Neumann (15. märts 1939 Barth – 4. oktoober 2014) oli Saksa arst ja hambaarst, suu-, lõua- ja näokirurgia professor, 1995. aastast Berliini Charité kliinikumi arstlik direktor. Ta avaldas meditsiiniajaloolisi töid.
Neumann õppis Rostocki Ülikoolis 1960–1965 stomatoloogiat ning seejärel ka meditsiini ning lõpetas 1969. aastal õpingud riigieksamiga. Ta sai doktorikraadi 1965 stomatoloogias tööga "Vorkommen und quantitative Bestimmung von Huminsäuren und Chlorogensäure in Kaffee-Extrakten" ja 1969 meditsiinis tööga "Klinische Untersuchungen über die Wirkung des Langzeitlokalanästhetikums Marcain". Rostocki Ülikooli kliinikus oli Neumann arst ning 1980. aastast suu-, lõua- ja näokirurgia dotsent. Aastal 1978 esitas ta väitekirja B teemal "Klinisch-ätiologische und tierexperimentell-teratologische Untersuchungen zur Ätiologie von Missbildungen unter besonderer Berücksichtigung der Lippen-, Kiefer-, Gaumen-, Segelspalten". Aastal 1987 kutsuti ta Berliini Charité kirurgilise stomatoloogia ning lõua- ja näokirurgia kliiniku direktoriks ning sai pärast Saksamaa taasühinemist 1990 seoses selle ametikohaga C4-professuuri. Aastal 1995 edutati ta Charité Berlin-Mitte korpuse arstlikuks direktoriks. Aastal 1997 juhtus tal raske liiklusõnnetus, mille tagajärjel ta aastaid põdes. Kui kliinik, mida Neumann juhtis, 2002 suleti, läks ta pensionile. Tema uurimisala oli näo väärarengud.
Ta on avaldanud Martin Lutheri ja mitme Preisi kuninga patograafia. Koos Henrik Eberlega kirjutatud raamatus "Kas Hitler oli haige? Lõppdiagnoos" ("War Hitler krank? Ein abschließender Befund") leidub hulgaliselt viiteid läbiuuritud algallikatele; Hitleri psühhopatoloogia osas pöörati erilist tähelepanu Hitleri ihuarsti Theodor Morelli kalendermärkmikule. Raamatus jõuti Hitlerile manustatud ravimite loetelus 82 erineva ravimpreparaadini.