google/wiki40b huggingface dataset:
Kadrina valla lipp

Kadrina valla lipp on Eesti haldusüksuse Kadrina valla lipp.
Lipp on kinnitatud 23. jaanuaril 1995 ning õnnistatud 25. novembril 1995 kadripäeval ehk püha Katariina sünnipäeval Kadrina kirikus.

Lipu kirjeldus

Kadrina valla lipp on horisontaalsete väljadega trikoloor. Ülemine laid on valge, keskmine must ja alumine roheline. Väljade laiuste suhte on 3:2:3. 
Lipu laiuse ja pikkuse vahekord on 7:11. Lipu normaalsuurus on 98x154 cm. Valla lipp ei tohi normaalmõõtmetelt olla suurem riigilipust. Valla asutuste ja organisatsioonide lipud ei tohi olla äravahetamiseni sarnased valla ametlikult registreeritud lipuga.
Valla lipu kasutamine sätestatakse seadusega ning volikogu vastava määrusega. Kasutamiskõlbmatuks muutunud lipp kuulub hävitamisele põletamise teel.

Lipu kasutamise kord

Kui riigilipp heisatakse koos mõne Eesti maakonna, linna või valla lipuga, paigutatakse need lipud maakondade kaupa ning linnade ja valdade kaupa nimede järjekorras eesti tähestiku järgi riigilipust lippude poolt vaadates vasakule, kusjuures maakonnalipud asuvad linnade ja valdade lippudest paremal.
Richard Vasard

Richard Martin Vasard (perekonnanimi kuni 1935 Hammer; 18. detsember 1903 Valga – 10. mai 1987 New York) oli eesti skulptor.

Elukäik

Õppis Ants Laikmaa ateljeekoolis ja Tallinna Kunsttööstuskoolis. 
Ta on üks tuntumaid Vabadussõja mälestusmärkide kujureid.
Ta läks 1939. aastal Itaalia kaudu Ameerika Ühendriikidesse, et taotleda patenti endaleiutatud kivitöötlemismasinale ning jäi Teise maailmasõja sündmuste tõttu sinna elama.
Sale haguhein

Sale haguhein (Koeleria macrantha, sünonüüm: Koeleria gracilis) on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Andrew' maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1841. aastal.
Abd el-Krim

Abd el-Krim (araabia keeles محمد بن عبد الكريم الخطابي‎ (Muḩammad ibn ‘abd al-Karīm al-Khaţţābī); 1880 või 1882 Ajdir – 6. veebruar 1963 Kairo) oli Rifi berberite juht, kes juhtis relvastatud vastupanu Prantsuse ja Hispaania koloniaalvõimule Marokos.
1920 alustas ta koos oma isa ja vennaga ülestõusu Hispaania koloniaalvõimu vastu. Tema eesmärk oli ühendada Rifi hõimud sõltumatusse Rifi vabariiki.
1921 saatis Hispaania valitsus väe Rifi enda kontrolli alla tagasi võtma. Seda juhtis kindral Manuel Fernández Silvestre, kes seadis sõjaväeposti Abaráni mägedes olevale Amekrani jõele, mida Abd el-Krim oma valduste piiriks nimetas. Juunis 1921 ründasid Rifi väed umbes 250-mehelist sõjaväeposti, tappes 179 hispaanlast. Järgnevalt purustas Abd el-Krim juulis Melillast 40 km läänes toimunud Annuali lahingus kõigest 3 tuhande mehega 13-tuhandelise Hispaania sõjaväe, tappes 8 tuhat hispaanlast. Kindral Silvestre arvatavasti tappes enese, tulistades ennast pähe, kuid on ka väidetud, et ta langes vangi ja Abd el-Krim hukkas ta isiklikult. Silvestre surnukeha ei leitud.
See kaotus tekitas Hispaanias poliitilise kriisi, mis viis kindral Miguel Primo de Rivera riigipöörde ja sõjalise diktatuurini (1923–1930) ning Hispaania monarhia kokkuvarisemiseni 1931. aasta aprillis.
1924. aastal oli Hispaania sunnitud oma positsioonidelt isegi Maroko rannikul tagasi tõmbuma. Tollane suurim koloniaalvõim Põhja-Aafrikas Prantsusmaa taipas, et ülestõus võib kergesti laieneda tema valdustesse (enamik tänapäeva Marokost kuulus Prantsusmaale), ja valmistus sõjaks. Aprillis 1925 tungiski Abd el-Krim oma vägedega Prantsusmaa Marokosse ja Prantsuse väed, mida juhtis marssal Henri Philippe Pétain, alustasid sõjategevust. Prantsuse ja Hispaania vägede suurus oli ühtekokku veerand miljonit meest, seevastu Abd el-Krimil ei ületanud see kunagi 80 tuhandet. Intensiivsed lahingud kestsid ligi aasta ning sealjuures kasutati berberite vastu keemiarelvi (sinepigaasi). Sõjas tapeti 84 tuhat berberit.
26. mail 1926 alistus Abd el-Krim prantslastele, kes saatsid ta asumisele Réunioni saarele. 1947 lubati tal elada Lõuna-Prantsusmaal, kuid ta sai varjupaiga Egiptuses.
Tema sissisõjataktika on olnud eeskujuks Mao Zedongile, Hồ Chí Minhile ja Che Guevarale.
Sasnovy Bor

Ajalugu

Tuhande üheksasaja viiekümnendate aastate alguses rajati praeguse asula kohale turbatööstusettevõte Vasilevičy-II. Aastal 1959 anti selle juurde tekkinud tööliste asulale nimeks Sasnovy Bor, ühtlasi sai asula töölisasula staatuse ja kujunes linnaliseks asulaks. Turbavabrik hakkas aga samal aastal kandma Svietłahorski nime.
Pjotr Skoropostižnõi

Pjotr Skoropostižnõi (eestipäraselt ka Peeter Skoropostižnõi; 17. detsember 1829 Tailova – 20. aprill 1902 Jõõpre) oli Eesti alal tegutsenud vene rahvusest õigeusu vaimulik.

Eluloolisi andmeid

Ta sündis 17. detsembril 1829 Tailovas köster Georg Skoropostižnõi peres, lõpetas Pihkva Vaimuliku Seminari 1851. aastal. Preester Peeter/Pjotr Skoropostižnõi suri 20. aprillil 1902 Jõõpres ja maeti Jõõpre kalmistule.

Isiklikku

Nikolai Skoropostiznõi pere: abikaasa Anna Skoropostižnaja (sünd 1829); nende lapsed: Olipiada (sünd 1853); Veera (sünd 1856): Aleksander (sünd 1858); Nikolai (sünd 1861); Nikolai (sünd 1870).
Amasoonase kaapiväät

Kirjeldus

Amasoonase kaapiväädi liaan on sile ja pruuni värvusega. Üsna pikad lehed, 8–18 sentimeetri pikkused, paiknevad taimel vastakuti. Õied on roosa värvusega.

Keemiline koostis

Amasoonase kaapiväät sisaldab alkaloide – harmiini, harmaliini ja tetrahüdroharmiini, mis on beetakarboliinide rühma kuuluvad monoamiinide oksüdaasi inhibiitorid (MAOI). Need ained hoiavad ära ayahuasca teisi koostisosi sisaldavates taimedes (nt Psychotria viridis) sisalduva psühhoaktiivse dimetüültrüptamiini (DMT) lagundamise organismi ensüümide poolt, võimaldades DMT-l suu kaudu manustatuna psühhoaktiivset toimet avaldada.

Droogina

Amasoonase kaapiväädi kasutamine droogina on uurimisjärgus. Tulemused on esialgsed, kuid taimes sisalduvad ained avaldavad soodsat toimet neuroloogiliste haigusseisundite korral ja ka antioksüdantset toimet.
Jakob Westholmi Gümnaasium

Ajalugu

Kooli ajalugu loetakse alates 1898. aastal tegevust alustanud Tallinna Väikelastehoiu Seltsi koolist, mille õpetajaks tuli 1903. aastal Jakob Westholm. 1905. aastal sai temast kooli juhataja ning 1907. aastal sai ta loa asutada III järgu erakool.
1913. aastal valmis koolimaja Kevade 4. Läbi mitme etapi täitus Jakob Westholmi soov 1923. aastal – siis sai kool nime Jakob Westholmi Poeglaste Õigustega Erahumanitaargümnaasium. Selle vormimütsiks sai musta randiga kirsipunane tekkel ja märgiks kuldne tammetõru, mis hiljem paigutati kolmnurga sisse. Kooli vilistlaskogu asutati 1927. aastal. Kooli deviis on "Per aspera ad astra".
1940. aastal valmis uus, Baltikumi moodsaim koolimaja Kevade 8. Augustis 1940 kool likvideeriti ja gümnaasiumiosa ning kaks vanemat progümnaasiumi klassi ühendati likvideeritud Tallinna Prantsuse Lütseumi eakaaslastega Tallinna 7. Keskkooliks. Vastvalminud majja asutati uus algkool. 1946. aastal paigutati sellesse majja Tallinna 22. Keskkool, mille viimane poistekooli lend lõpetas 1954. aastal ning kool muudeti segakooliks.
1964. aastal loodi esimene muusika süvaõppeklass Nõukogude Liidus, mis töötas Zoltán Kodály metoodika alusel. 1965. aastal alustas esimene keskkooli muusika süvaõppeklass. Koolis on alati olnud edukad koorid, kooli segakoor Kevade ühines segakooriga Noorus 1976. aastal.
Koolis on antud ka filmiõpet ning 1997. aastal pandi alus inglise keele süvaõppele. Tallinna 22. Keskkool sai Jakob Westholmi nime tagasi 1989. aastal ning nime Jakob Westholmi Gümnaasium 1996. aastal. Vilistlased Roman Toi ja Jaan Kross lõid kooli hümni "Üks kool" 1998. aastal.
2004. aastal kolisid algklassid koolihoonesse Luise 38.
Carl Helmut Intelmann

Carl Helmut Intelmann (6. märts 1904 Iisaku – 1990) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1913–1922 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1922–1926. Aastatel 1926–1927 täiendas ennast Göttingeni Ülikoolis. Prooviaastal oli ta Põlva koguduses Johann Christoph Schwartzi ja Jõhvi koguduses Jaak Variku juures. Ordineeriti 19. veebruaril 1928 Tallinna Toomkirikus õpetajaametisse.
Oli 1928–1929 Võru praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1929–1939 oli Varbla Püha Urbanuse koguduse õpetaja.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. 1940–1945 oli ta Opalenica koguduse (Nowotomyski maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas) õpetaja, kuid samal ajal tuli teenida Wehrmachtis sõjaväevaimulikuna. Sõja lõpus elas ta ka üle lühikese sõjavangipõlve, kuid vabanedes siirdus pere läände. Aastatel 1947–1957 töötas ta Heringhauseni (Waldeck-Frankenbergi maakonnas Hesseni liidumaal) koguduse õpetaja. 1957–1969 oli ta Mündeni (Waldeck-Frankenbergi maakonnas Hesseni liidumaal) koguduse õpetaja. Aastal 1969 läks ta emerituuri.

Isiklikku

Tema isa Carl Albert Intelmann oli Iisaku koguduse õpetaja. Varalahkunud vend Reinhold Carl Intelmann oli Narva, Simuna ja Iisaku koguduste adjunktõpetaja. Kahe õe abikaasa Bruno Hörschelmann oli Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja. Äi Johann Christoph Schwartz oli Põlva koguduse õpetaja.
Aloja kirikumõis

Aloja kirikumõis (saksa keeles Pastorat Allendorf, läti keeles Alojas mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Aloja piirkonnas Alojas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel ei kuulunud mõisale 1816. aastal ühtki adramaad maad, ka ei allunud sellele mitte ühtki hinge. Sama kehtib ka teiste aastate kohta, mille kohta andmed on olemas.
Soignies' ringkond

Vallad ja osavallad

Ringkonna halduspiirides on 6 valda ja 31 osavalda.
Liidia Saluste

Liidia Saluste (aastani 1977 Veremjova, sündinud 23. juulil 1950 Kirovi oblastis Venemaal) on Eesti arstiteadlane.

Elulugu

Liidia Saluste on antropoloog-günekoloog ja õpetaja tütar.
Lõpetas 1969 Märjamaa Keskkooli, 1977 TÜ arstiteaduskonna, 1982 TÜ aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1988, Minski Meditsiiniinstituut), väitekiri "Комплексное наблюдение за питанием беременных в женской консультации". Oli 1982–84 TÜ sünnitusabi ja günekoloogia kateedri vanemlaborant, 1984–92 nakkushaiguste, dermatoloogia ja veneroloogia kateedri vanemlaborant, 1993 nakkushaiguste kliiniku laborant, 1993–94 naistekliiniku vanemteadur, aastast 1994 TÜ füüsilise antropoloogia keskuse vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: rasedate, laste ja noorukite toitumine ja kehaehitus. Looduseuurijate Seltsi liige. Üle 40 teadustrükise, õppevahendeid.
Nikolai Konrad

Nikolai Konrad (13. märts (vkj 1. märts) 1891 Riia – 30. september 1970 Moskva) oli baltisaksa päritolu vene sinoloog, japanoloog ja ajaloofilosoof.
Ta õppis Peterburi Ülikoolis ja 1914–1917 Jaapanis.
Eesti keeles on ilmunud Nikolai Konradi artiklite kogumik "Ajaloo mõttest: valik ajaloofilosoofilisi töid" (koostanud Mart Kivimäe ja Linnart Mäll, tõlkinud Linnart Mäll, Tallinn: Eesti Raamat, 1987).
Uinak

Uinak on lühiajaline magamine, mis enamasti võetakse ette päevasel ajal lisaks ööunele. Tavaliselt tehakse uinakuid ärkveloleku jooksul võimaliku väsimuse ja unisuse leevendamise eesmärgiga.
Uinakud moodustavad olulise osa juppune meetodist.
Eri maades ja kultuurides suhtutakse uinakutesse erinevalt. Lääne kultuuris eeldatakse, et lapsed ja vanemad inimesed teevad päevasel ajal uinakuid ning neile on selleks ette nähtud vastavad ajavahemikud ja magamiskohad (näiteks lastel lasteaias), kuid töötavate täiskasvanute puhul peetakse seda pigem ebatavaliseks.
Salaküttimine

Salaküttimine Eestis

Eestis hakati küttimist reguleerima pärast 1934. aastat, kui vastu võeti jahiseadus. Seaduses olid kirjas keelatud jahipidamisviisid.
Eesti tänapäevast jahipidamist reguleerib 2013. aasta jahiseadus. Seaduse järgi peavad salaküttimise eest järelevalvet nt keskkonnakaitseinspektorid. Salaküttimine on karistatav haldus- või kriminaalkorras.
Caroline Graham

Elulugu

Caroline Graham sündis 1931. aastal Inglismaa keskosas Warwickshire'i krahvkonnas. 6-aastaselt jäi Caroline emata. 14-aastaselt lahkus tüdruk koolist ja asus erinevate töödega raha teenima. Enne abiellumist, aastatel 1953–1955 oli Caroline Graham mereväes. 1970. aastatel tegutses naine teatris näitleja ja inspitsiendina. Tegi kaastööd nii raadiole kui ka televisioonile, kirjutades stsenaariume. Aastal 1991 omandas ta teatrihariduse Birminghami Ülikoolis.
Yiyongjun Jinxingqu

Yìyŏngjūn Jìnxίnqŭ (义勇军进行曲; Vabatahtlike marss) on Hiina Rahvavabariigi riigihümn alates aastast 1949. Sõnad Tian Han, muusika Nie Er.

Hümni sõnad

起来！不愿做奴隶的人们！

把我们的血肉，筑成我们新的长城！

中华民族到了最危险的时候，

每个人被迫着发出最后的吼声。

起来！起来！起来！

我们万众一心，

冒着敌人的炮火，前进！

冒着敌人的炮火，前进！

前进！前进！进！
Pinyinis:
Qĭlái! Búyuàn zuò núlì de rénmen!
Bă wŏmen de xuèròu, zhùchéng wŏmen xīn de chángchéng!
Zhōnghuá Mínzú dào liăo, zuì wēixiăn de shí hòu,
Měigerén bèipò zhe fāchū, zuìhòu de hŏushēng.
Qĭlái! Qĭlái! Qĭlái!
Wŏmen wànzhòng yìxīn,
Mào zhe dírén de pàohuŏ, qiánjìn!
Mào zhe dírén de pàohuŏ, qiánjìn!
Qiánjìn! Qiánjìn! Jìn!
Tartu Loodusmaja

Tartu Loodusmaja on Tartus asuv noorte huvikool.
Loodusmaja asub Tartus Lille tänaval. 2013. aastal valmis loodusmaja uus hoone.
Tartu loodusmaja andis välja ajalehte Kuldkinga Teataja. Pärast väikest vahet hakati 2015. aastal välja andma ajalehte Kännuseened.
2018. aasta 30. märtsil toimus Loodusmajas ülestõusmispühade perepäev.
2018. aasta 22. oktoobrist 1. detsembrini toimus Loodusmajas fotonäitus "Eesti kalad", kus esitleti loodusfotograaf Tiit Hundi pilte ligi 60 kalaliigist.

Ajalugu

Loodusmaja loodi 1953. aastal kui Tartu Linna Noorte Naturalistide Jaam. Aastal 1968 sai see nimeks Tartu Noorte Loodusesõprade Maja, aastal 1988 Tartu Noorte Loodusmaja ning aastal 2002 Tartu Loodusmaja. Viimane nimemuutus toimus koos Tartu Keskkonnahariduse Keskuse loomisega, mille osa Loodusmaja on.
Põlde Liisu

Põlde Liisu (sünninimega Elisabet Orik; 1873 – 1970), tuntud ka kui Liisu Orik, oli Eesti rahvalaulik, keda peetakse Tõstamaa üheks tuntumaks pulmalaulikuks.
Ta on eriti tuntud laulu "Laula, laula, suukene, liigu, liigu keelekene" järgi.

Biograafia

Orik sündis Alu külas ja oli hiljem Põlde talu perenaine.

Laulikuna

Laulmist õppis ta emalt ja isalt, aga ka teistelt vanematelt laulikutelt. Lisaks pulmadele laulis ta ka kirikukooris ning lõi laule Teoste külas elanud kirjaniku Mart Soobergi sõnadele.
Oriku laule salvestati Riigi Ringhäälingus 1938. aastal, muu hulgas koos Hendrik Jantsoniga, kellega ta oli pulmalaulikuna vastamisi laulnud. Jantsoniga esines ta ka 1939. aastal Tallinnas Estonia kontserdisaalis, kogudes Eestis laiemat tuntust. Ta laule salvestati ka 1964. ja 1965. aastal toimunud Herbert ja Erna Tampere juhitud Kirjandusmuuseumi ekspeditsioonidel, kui Orik oli üle 90-aastane. Salvestusi võrreldes on folkloristid märkinud, et nii 1938. kui ka 1964. aastal esitatud samade regilaulude variandid erinevad üksteisest tunduvalt, näidates seega Oriku head loomis- ja kohanemisvõimet.
Rahvaluuleteadlased on hinnanud tema laulurepertuaari suurust ja mitmekülgsust.

Mälestuse jäädvustamine

11. augustil 2019 avati Tõstamaa osavallapäevade lõpetamisel rahvamaja juures Oriku mälestuskivi.
Väike väin

Väike väin on väin Eesti lääneosas. See eraldab Muhu saart Saaremaast.
Väina laius on 2–4 km, sügavus enamasti alla 3 m. Väinas asub arvukalt väikeseid laide ja karesid.
Üle väina on ehitatud Väinatamm, mida mööda saab sõita ka autoga.
Põltsamaa II maailmasõja matmispaik

Põltsamaa II maailmasõja matmispaik on Teise maailmasõja aegne matmispaik Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põltsamaa linnas Jõgeva maakonnas.
Matmispaik asub Põltsamaa kalmistu vana osa kirdekülje ja Uue-Põltsamaa mõisa kalmistu edelakülje vahel. Väidetavalt on siia maetud II maailmasõjas Nõukogude poolel langenud sõjamehed. Hilisematel nimetahvlitel on 59 langenu nimed.
Eestis on see matmispaik on oma planeerimis- ja kujunemisloo tõttu erandlik. Harvaesinevalt poolringikujuline matmispaik oli osa Põltsamaa uue paraadtänava ja -haljasala 1945. aasta planeeringust. 
Suurest sillast üle II maailmasõjas hävinenud alade oli kavandatud läbimurre Marja tänavale, millest oleks siis saanud Põltsamaa uus paraadpeatänav. Marja uuest esindustänavast idasse oli kavandatud suur paraadlik haljasala. 
Haljasala kavandati laiendada Põltsamaa kalmistu vana osa arvelt. Nõukogude sõjameeste hauad oleksid olnud selle plaani järgi uue maastikukujunduse poolringikujulises koondumispunktis. Uuele kujundusele ette jääva Põltsamaa kalmistu vana osa hauatähised oleksid tõenäoliselt lihtsalt hävitatud. 
Praegune mälestusmärk püstitati matmispaigale 1947. aastal. Uue paraadtänava ja -haljasala muud osad jäid teostamata ning Põltsamaa kalmistu vana osa jäi hävitamata. 
Matmispaik on 1997. aastast riiklik ajaloomälestis, sellel on ühine kaitsevöönd Põltsamaa kalmistu ja Uue-Põltsamaa mõisa kalmistuga.
Rein Taaramäe

Rein Taaramäe (sündinud 24. aprillil 1987 Tartus) on Eesti jalgrattur, kes sõidab alates 2016. aasta hooajast profiratturite meeskonnas Team Katusha.
Agrigento

Haldus

Agrigento piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aragona, Cattolica Eraclea, Favara, Joppolo Giancaxio, Montallegro, Naro, Palma di Montechiaro, Porto Empedocle, Raffadali, Realmonte, Sant'Angelo Muxaro, Siculiana.
Agrigento halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Favara, Fiumenaro, Giardina Gallotti, Montaperto, San Leone Mosè, San Michele, Villaseta.

Loodus

Strateegiliselt tähtsal mäeahelikul asuva Agrigento territooriumil voolavad Sant’Anna ja Akragase jõed, edelapiiriks on Vahemere rannik.
Kolmekümne aasta (1961–1990) vaatluste andmetel on kõige jahedam kuu jaanuar (keskmine temperatuur +11,00 °C) ja kõige soojem kuu august (keskmine temperatuur +28,5 °C).

Ajalugu

Linnal on selle pika ajaloo jooksul olnud neli nime: Ἀκράγας (Akragas) kreeklastele, Agrigentum roomlastele, Kerkent või Gergent araablastele; normannidele Girgenti. Kuni 1929. aastani oli linnal sama nimi, mis rooma ajalgi, Agrigentum. Praeguse nime, Agrigento, sai linn 1927. aasta 16. juuni kuningliku dekreediga.
Agrigento polise asutajateks olid Gelast pärit kreeka kolonistid, kes andsid asulale nimeks Akragas.
Akragas kasvas kiiresti ja muutus peagi üheks rikkamaks ja kuulsamaks Kreeka kolooniaks Magna Graecias. VI–V sajandil e.m.a. oli linn türannide Phalarise ja Theroni võimu all. Pärast Theroni poja Thrasydaeuse kukutamist kehtestati Akragases demokraatia. Demokraatlik valitsemiskord kukutati pärast kartaagolaste rüüstet aastal 406 eKr.
I Puunia sõja ajal võitlesid linna pärast roomlased ja kartaagolased. 262. aastal e.m.a. piirasid roomlased linna sisse ning vallutasid selle pärast kartaagolaste abijõudude purustamist 261. aastal e.m.a. Linna elanikkond müüdi orjusesse. II Puunia sõja ajal (218–201 e.m.a.) võitlesid Rooma ja Kartaago linna pärast taas. Roomlased vallutasid linna 210. aastal e.m.a. ja andsid sellele nimeks Agrigentum. 205. aastal e.m.a. vallutasid kartaagolased linna küll tagasi, kuid rahulepinguga jäi linn Rooma valdusesse. Linna elanikud said Rooma kodakondsuse pärast Julius Caesari surma 44. aastal e.m.a.
Normannid, Roger I juhtimisel, vallutasid linna 1087. aastal. II maailmasõja ajal sai linn kannatada läbi mitmete pommirünnakute.

Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused

Kreeka linnast jäänud varemete kohta loe kirjutisest Templite org (Valle dei Tempi), milles kirjutatakse 1997. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud arheoloogiapargist.

Ülikool

Agrigentos asub Palermo ülikooli haru. 2008/2009 õppeaastal omandas selle 6 teaduskonnas teadmisi 3613 üliõpilast.

Raudtee

Agrigentos on kaks raudteejaama ning kaks XIX sajandi II poolel avatud raudteeliini, Palermo-Agrigento-Porto Empedocle ja Agrigento-Caltanissetta Xirbi
Peeter Lorents

Peeter Lorents (sündinud 25. septembril 1951) on eesti matemaatik ja poliitik, alates 1. augustist 2017 Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledži direktor.
Ta on õppinud Tallinna Muusikakeskkoolis, lõpetas aastal 1971 Nõo Keskkooli. Ta on õppinud Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonnas, kuid lõpetas aastal 1974 kaugõppe teel Tallinna Pedagoogilise Instituudi (töötades aastatel 1972–1974 õpetajana Valgjärve 8-klassilises koolis.
Tema uurimisvaldkonnaks on olnud matemaatiline loogika.
Aastal 1980 kirjutas ta alla 40 kirjale.
Ta oli VII Riigikogus Koonderakonna Ühenduse fraktsiooni esimees 18. veebruarist 25. oktoobrini 1993.
Ta valiti Koonderakonna ja Maarahva Ühenduse ridades 1995. aastal VIII Riigikogusse.
Parafimbrios lao

Levila

Neid madusid võib kohata Laoses Louangphabang'i provintsis.
Overlokpiste

Overlokpiste on õmbluspiste, mida kasutatakse overlok(õmblus)masinaga kangaserva ääristamiseks, palistamiseks ja/või ühendamiseks teise kangaservaga. 
Lisaks sellele lõikavad overlokmasinad tavaliselt kangaserva(d) enne õmblemist tasaseks.

Ajalugu

Overlokpiste leiutas Merrow Machine Company aastal 1881.
J. Makens Merrow ja tema poeg Joseph Merrow, kellele kuulus 1838. aastal asutatud õmblusvabrik Connecticutis, töötasid õmblusvabrikus kasutamiseks välja mitmesuguseid tehnoloogilisi uuendusi. Merrow'de esimene patent käis heegeldusmasina kohta ja Merrow Machine Company toodab tänapäevani heegeldusmasinaid, mis põhinevad tollel algsel mudelil. Heegeldusmasina tehnoloogia pani aluse overlokmasina väljatöötamisele, mille Joseph Merrow patenteeris aastal 1889. Kunagine Merrow' loodud kolmeniidisüsteemiga üle ääre õmblev õmblusmasin on tänapäevaste overlokmasinate eelkäija.
Anna Haag

Maailma karikavõistlustel

Anna Haag on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 17. veebruar 2018) 172 maailma karikavõistluste etapil ja jõudnud esikolmikusse kolmel korda, neist ühe korra on ta võitnud.
Armstrong Siddeley Mongoose

Arendus ja tootmine

Mongoose on 5-silindriline suhteliselt väikese töömahuga ja kerge õhkjahutusega tähtmootor, mis loodi kerglennukite jõuallikaks. Mootoril on kaks Zenith 65M magneetot. Kokkuhoiu mõttes kasutati varasema Armstrong Siddeley Jaguar mootoriga samas mõõdus silindreid.  Ebatavaline on mootori alumise silindri vertikaalne asend: tavaliselt seda välditakse, et allapoole valguv õli ei rikuks süüteküünalt. 
Mootori edasiarenduseks oli 10-silindriline topelt-tähtmootor Armstrong Siddeley Serval.
Juraj Jakubisko

Juraj Jakubisko (sündinud 30. aprillil 1938 Kojšovis) on russiini päritolu Slovakkia filmilavastaja.