Ingmar Bergman

Lapsepõlv ja noorus

Ingmar oli peres vanuselt teine laps. Vend oli temast neli aastat vanem ja õde neli aastat noorem. Isa amet (preester) tingis laste kasvu religioosses miljöös. Ema oli hariduselt meditsiiniõde.
Bergman õppis Stockholmi ülikoolis (1937–1940) kunsti, ajalugu ja kirjandust. Sellel ajal tekkis noormehes ka kirglik huvi teatri vastu. Näitlemine, stsenaariumide kirjutamine ja õpilasetenduste juhendamine olid esialgu vaid hobid, ent peagi tekkis võimalus jätkata karjääri Mäster Olofsgärdeni teatris. 1940. aastal sai Bergmanist režissööri assistent Rootsi Kuninglikus Ooperimajas. Viis aastat hiljem anti südikale noormehele võimalus teha päris oma film „Kriis“.

Loomingule iseloomulikku

Bergmani filmiloomingul on mitmeid iseloomulikke omadusi. Kõige tihemini kajastuvad teemad tema linateostes on eksistentsiaalsed küsimused, sealhulgas ka surelikkus ja usk.
Režissööri arengu ja ideede kujunemise juures mängis tugevat rolli tema religioosne taust. Vanameistri filmides võib märgata mitmeid usuga seotud motiive ning tihti ka moraalsete ja eetiliste väärtuste üle arutlemist. Veel üks Bergmani loomingut mõjutanud tegureid olid lapsepõlves nähtud graafilises stiilis produtseeritud Piibli lood ning valmid, mis pärinesid Rootsi asuvatest rustikaalsetest kirikutest. 
Järgneval viiel aastal (pärast 1946) ilmunud linateosed ei olnud küll otseselt autobiograafilised, ent kajastasid väga tugevalt probleeme Bergmani enda elust. Esindatud olid nii noore inimese roll ühiskonnas, kurva lõpuga armulood kui ka sõjaväekohustus. 1949. aastal esilinastunud filmis „Vangla“ segunesid tema varasemas loomingus kujutatud motiivid keeruliseks ja kohati üliambitsioonikaks looks noorest režissöörist, kes seisab silmitsi moraaliküsimustega.

Karjäär

Tingituna majanduskriisist oli 1951. aastal Bergmani töös ning tegelikult ka kogu Rootsi filmitööstuses paus. 1952. aastal jätkas ta kahe linateosega, „Naised ootavad mehi“ ja „Suvi Moonikaga“, mis markeerivad n-ö küpsete tööde ajajärgu algust. 
Bergman alustas tööd ka Malmö munitsipaalteatris, kus tegutses kuni 1959. aastani. See faas tõi tema loomingusse ka uusi teemasid. Bergmanile meeldis vaadelda abieluküsimusi (kahe inimese kooselu, truudus(etus), lapsed jne). Järgnevalt hakkas režissöör koguma enda ümber kindlat näitlejaskonda (Max von Sydow, Bibi Andersson, Harriet Andersson, Gunnar Björnstrand, Erland Josephson, Ingrid Thulin ja norralanna Liv Ullmann), et anda enda ja näitlejate tööle kindlat stiili ja sügavust. 
1955. aastal oli Bergman rahvusvaheliselt äärmiselt edukas filmiga „Suveöö naeratused“. Järgnevatel aastatel ilmusid ka „Seitsmes pitser“ (1957), „Maasikavälu“ (1957), „Elu allikail“(1958) , „Nägu“ (1958), „Neitsiallikas“ (1960), „Saatana silm“(1960), „Armulaualised“ (1963), „Vaikus“ (1963), „Rääkimata kõigist neist naistest“ (1964) ning „Persona“ (1966). 
1960. aastatel ostis Bergman endale suvila Fårö saarele. Paiga lummav maastik oli taust ka mitmele filmidele. „Persona“ (1966), „Hunditund“ (1968), „Häbi“ (1968), „Kirg“ (1969) võttepaik oligi just see saar. 
1971. aastal esilinastunud film „Puudutus“ oli Bergmani esimene ingliskeelne linateos. Filmi võttestik oli nüüdseks viidud tagasi linnamiljöösse ning süžee muutus romantilisemaks. „Sosinad ja karjed“ (1972), „Stseenid ühest abielust“ (1973) ning „Sügissonaat“ (1978) said nii positiivse kui ka negatiivse tähelepanu osaliseks just oma intiimse peresuhteid käsitleva temaatika tõttu. Bergmani meisterlikkust iseloomustab suurepäraselt filmis „Sosinad ja karjed“ nähtav värvide, muusika ja tugevate emotsioonide kooslus. 
Filminduse kõrval jätkas Bergman tööd ka teatris, kõige tihedamalt Rootsi Kuninglikus Draamateatris.

Isiklikku

Ingmar Bergman oli abielus tantsija Else Fisheriga, tantsija Ellen Lundströmiga, ajakirjanik Gun Grutiga, eesti pianisti ja kirjaniku Käbi Lareteiga (1959–1969) ning krahvinna Ingrid von Roseniga (Ingrid Karlebro; 1971–1995).
Ingmar ja Ellen Bergmani lapsed on režissöör Mats Bergman, näitleja Eva Bergman ja režissöör Jan Bergman.
Käbi Lareteiga on tal poeg, režissöör Daniel Bergman. 
Ingmar Bergmanil on kooselust norra filminäitleja Liv Ullmanniga tütar, kirjanik Linn Ullmann.
Abielust Gun Grutiga sündis Bergmanil poeg, lendur Ingmar Bergman. 
Ta on elanud koos ka näitlejate Harriet Anderssoni ja Bibi Anderssoniga.