google/wiki40b huggingface dataset:
Huang Xianfan

Hariduskäik

Huang Xianfan sündis Fusui, Tšuangid perekonda. Esialgu käis ta Qusis algkoolis, seejärel läks Fusui gümnaasiumi, mille lõpetas 1921. Ta õppis aastatel 1922–1926 Nanningi Pedagoogikoolis. Õpingud jätkusid 1926. aastal Pekingi Pedagoogikaülikoolis, kus ta õppis historiograafiat, etnograafiat, folkloristikat ja kirjandus, lugedes samaaegselt ka loenguid antropoloogiast. Ülikooli lõpetas Huang 1935. aastal cum laude. Seejärel õppis Tōkyō Keiserlikus Ülikoolis (praegu Tokyo Ülikool) ning lõpetas selle 1937.

Teenistuskäik

Pärast kooli lõpetamist aastal 1937 naasis Huang Guangxi ja asus samal aastal gümnaasiumis ajalugu õpetama. Aastatel 1938–1940 oli ta Guangxi Ülikooli lektor ja dotsent. Alates septembrist 1940 Zhongshana Ülikooli professor. 1943–1953 oli ta Guangxi Ülikooli ajalooprofessor ja 1953–1982 oli ta Guangxi Pedagoogikaülikooli ajalooprofessor. Aastatel 1949–1951 oli ta Guangxi Ülikooli kirjanduskateedri juhataja. Aastatel 1953–1958 töötas ta ka Guangxi Pedagoogikaülikooli raamatukogu juhatajana.

Töö

1951. aastal oli Huang üks Hiina vähemusrahvuste uurimisrühma juhte. Huang oli aastatel 1954–1958 Riiklik Rahvakongressi liige (Kongressi liige) ja Rahvusliku Komitee liige. Aastatel 1956–1958 oli ta Guangxi vähemusrahvuste uurimisrühma juht. Samuti 1980. aastal oli Huang üks Hiinas Etnoloogia Seltsi rajajaks. Huang pooldas Hiinas Beiyue Rahvade Ühingu asutamist professionaalse organisatsioonina. 1980 asutati ühing aga teistel alustel, Huang valiti asepresidendiks. Aastatel 1980–1982 oli ta Hiina Rahva Poliitilise Konsultatiivkonverentsi liige (Kongressi liige). 1981. aastal oli Huang Lijiang Ülikooli rajaja ja esimene rektor. 1943. aastast kuni surmani oli ta üks aktiivsemaid Tšuangi ajalookirjutuse hetkeseisu.

Uurimistöö

Ta oli tegelenud ka hiina iidse ajaloo, etniline ajalugu ja etnokultuuri probleemidega. Hiina vahvusvähemus oli tema peamiseks uurimistöö teemaks etnoloogia. 1943–1945 viibis Huang esmakordselt välitöödel Sanjiang i dongid ja hmongid juures. Tema eesmärk oli kirjeldada dongid ja hmongid elukeskkonda ja võrrelda. Huang õppis kõnelema kohalikke vähemuskeeli, käis põliselanikega koos jahil ja kuulas õhtuti nende lugusid. Ta taipas, et teadmised ei ole keskkonna otsene saadus, sest vahepeal toimib olulise mõjutajana kultuuripärimus. Seejärel läks ta Guizhou koos oma üliõpilane Zhang Shouqi (professor), kus ta tegeleb vähemuste uuring ja välitöödel, keskendudes eriti hmongi keelt ja kultuuri. Kogutud materjali avaldas Huang hulgas monograafiates ja artiklites, millest tähtsamad on "Hmongi ühiskonnakorraldus"(1946–1947) ning "Hmongi haridus. Huang Xianfan peetakse üheks hiina antropoloogia rajajaks.
Huang oli ka prominentsemaid Tšuangi ajaloo uurijaid, tema sulest on ilmunud enamik Iidsetes Tšuangid seotud ajaloolaste elulugusid, enamasti artiklite kujul. Tema tuntum teos on mõjukas raamat "Tšuangi ajalugu" (1957, 1988). Huangi suurim saavutus oli tšuangopoloogia loomine. Teda peetakse hiina tšuangopoloogia isaks.
August Leyst

Hans August Leyst (30. juuni/12. juuli 1860 Tallinn – 17. jaanuar 1937 Tartu) oli eesti vaimulik.
Ta sündis Tallinnas tisleri perekonnas. Ta õppis elementaar- ja kreiskoolis; aastatel 1877–1883 õppis ta Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1883–1888 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, saades aastal 1887 hõbeauraha. Prooviaastal oli ta Tartu Peetri koguduses, Wilhelm Gottfried Eisenschmidti juures. Ordineeriti 2. oktoobril 1888 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1888–1890 Tartu Peetri koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1890–1891 teenis ta luterlikku kogudust Gnadenfluris, Novouzenski kreisis (praegu asula Pervomaiskoje, Fjodorovka rajoonis, Saratovi oblastis). Aastatel 1892–1893 oli ta Viljandi Jaani koguduses vikaarõpetajaks, olles samaaegselt Viljandi Maagümnaasiumis usuõpetajaks. Aastal 1893 oli ta maist augustini luterlikuks vikaarvaimulikuks Saraatovis ja augustist oktoobrini vikaarvaimulikuks Moskva Peeter-Pauli koguduses. Aastatel 1893–1921 oli ta luterlikuks vaimulikuks Simbirskis; peale selle oli ta veel usuõpetajaks kadetikorpuses, Klassikalises ja Maria gümnaasiumis; teenis vaimulikult eestlasi ja sakslasi Simbirski, Ufa ja Vjatka kubermangus. Aastal 1921 ta vahistati Moskvas, kuid aastaks 1922 oli ta Tartus. Aastatel 1922–1926 oli ta Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastal 1926 jäi ta emerituuri.
Adept

Sõna kasutamine

Mõistet "adept" kasutatakse peamiselt läänemaises esoteerikas. Teosoofias tähendab see inimest, kes on saavutanud pühitsuse astme ja saanud salajase, esoteerilise teadmise meistriks. Sõnal "pühitsetu" on sarnane tähendus. Pühitsetuks kutsutakse teosoofias igaüht, kes on "võetud vastu vabamüürlaseks või pühitsetud okultistlikesse müsteeriumitesse". Sageli võivad sõnad "adept" ja "pühitsetu" olla sünonüümid.
Okultsetes õpetustes nimetatakse meistriteks ehk pühitsetuteks vaimsete ühingute ja salaorganisatsioonide rajajaid (nt Christian Rosenkreuz, Aleister Crowley). Adeptiks võib saada initsiatsioonide ehk pühitsuste kaudu, mis jagatakse mitmesugustes süsteemides erinevateks astmeteks. Roosiristlaste ja vabamüürlaste ordudes on erinevad pühitsusastmete süsteemid.

H. P. Blavatsky

Helena P. Blavatsky kasutab oma töödes mõistet "adept" üsna vabalt, madalaimalt funktsioonilt on adept iidsete varjatud teadmiste hoidja. Kõrgeimas funktsioonis aitab ta inimkonda oma suurest kaastundlikkusest, sest adepti võimete hulka kuulub võime kontrollida elementaale ning nii füüsilisi kui ka astraalolendeid (nn mitteadeptide erinevaid meeleseisundeid).

Alice Bailey

Alice Bailey enamik kirjutisi kirjeldab vaimse arengu hierarhiat ja pühitsuse teed, millele astumise igaüks võib vastavalt soovile valida. A.Bailey töödes on adept määratletud kui olend, kes on läbinud vähemalt viis seitsmest võimalikust pühitsusest, mis annavad talle kiirte jõu ning võimu kiirte üle. Kuues ja seitsmes intsiatsioon toimuvad juba peenematel tasanditel, pärast adepti lahkumist siitilmast.

Sõna "adept" kasutamine eri ordudes

Okultsetes organisatsioonides on tavaliselt erinevad tasemed, milles algaja võib tõusta valitud maagilises süsteemis kõrgemale. Neid tasemeid nimetatakse kas kraadideks või astmeteks.

Hermeetiline Ordu Kuldne Koidik

Roosiristlaste välise ehk Hermeetilise Ordu Golden Dawn (Kuldne Koidik) initsiatsioonisüsteemis on adept see, kes on andnud 5–6 astme vande, ning kellele on omistatud tiitel Adeptus Minor. Sümboolselt tähendab see aste vaimset püüdlejat, kes omavad nelja elemendi liidule allutatud õiglast ja tasakaalustatud vaimu, initsiatsioonis viiakse nad meditatiivses seisundis adepti Christian Rosenkreutzi hauani. Õiges meeleolus adept samastab ennast C.Rosenkreutzi või isegi Jeesusega, mille tagajärjel ta tunneb endas tahtmatult tõusvat eufoorse empaatia voogu. Adeptus Minori aste ja järgnevad astmed, Adeptus Major ja Adeptus Exemptus moodustavad nn Kuldse Koidiku Teise Ordu, mida nimetatakse ka Rosae Rubeæ et Aureæ Crucis (Rubiin Roos ja Kuldne Rist). Need astmed vastavad kabalistlikus sephirahis Tipherethile, Geburah’le ja Chesedile.
Adeptus Minori vanne sisaldab tingimust: "Ühendan ennast oma kõrgema ja jumaliku geeniusega", millele sagedamini on viidatud (eriti Aleister Crowley poolt) kui vestlustele Püha Kaitseingliga. Võttes sellise ülesande, peab Adeptus Minor teist korda läbima varasemad astmed (Zelatorist kuni Philosophuseni) ning nende teadmised enne, kui ta jõuab Adeptus Major'i astmeni kui täieõiguslik adept.
Mihhail Zinovjev

Mihhail Aleksejevitš Zinovjev (vene Михаил Алексеевич Зиновьев; 19. veebruar 1838 – 2. detsember 1895 Gattšina) oli Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane.
Ta õppis Mihhaili suurtükiväekoolis, alustas 1855 sõjaväeteenistust, oli 1864 kuni 1870 staabiohvitser Moskva sõjaväeringkonna suurtükiväes. Osales   suurtükiväeohvitserina Vene-Türgi sõjas (1877–1878), mille ajal ülendati kindralmajoriks. 28. detsembril 1884 määrati Siedlce kuberneriks Poolas ja oli juba 9. maist 1885 kuni 2. detsembrini 1895 Vene keisri Aleksander III poolt alustatud venestamiskampaania aegne Liivimaa tsiviilkuberner. 1887. aastast kindralleitnant.
1887 selgitas ta Riia Läti Seltsile: "...meie jaoks saavad eestlased ja lätlased kasulikuks ainult siis, kui neist saavad venelased".
1891 avati tema initsiatiivil Riias Daugava jões asuval Lucavsala saarel 6 meetri kõrgune Soome graniidist monument Põhjasõjas hukkunud vene sõduritele.
2. juulil 1894 asetas ta Väikese väina tammiehituse komitee esimehena Orissaare lähedal Kinda laiu rannas nurgakivi Muhu saart Saaremaaga ühendavale tammile.
Kuberner Zinovjev suri 2. detsembril 1895 teel Peterburist Riiga Gattšina jaama perroonil südamerabandusse ja järgmisel aastal valminud väinatammi avasid 1896. aasta 15. juulil tema asemel juba Zinovjevi lesk ja Liivimaa uus kuberner Vladimir Surovtsev, ning seda hakati nimetama Zinovjevi tammiks (Sinowjewi tamm).
X-põlvkond

X-põlvkond on vahel kasutatav nimetus põlvkonnale, kes on sündinud 1960ndail ja 1970ndail aastail pärast Teise maailmasõja järgset beebibuumi.
Terminit kasutas esimesena fotograaf Robert Capa 1950. aastate alguses, viidates noortele meestele ja naistele, kes kasvasid üles vahetult pärast Teist maailmasõda.
Termin sai laiemalt tuntuks tänu Douglas Couplandi 1991. aasta romaanile "Generation X: Tales for an Accelerated Culture".
Kihlad

Kihlad on eesti rahvapärimuses kingitused ja käsiraha, mille peig andis mõrsjale. Kihlade andmine pärines muistsest naiseostmiskombest.
Kihlad olid kosjades või kihlusel vahetavad kingitused ja kihlade vastuvõtmine tähendas abielukokkuleppe kinnitust. Kihlad olid kihlasõrmus, riideesemed, ehted, nuga ja kihlaraha (hõbemüntides). Mõrsja kinkis kihlade eest kosilasele kindad, sokid, sukad jms. Tänapäeval on neist säilinud vaid kihlasõrmus.  
Kui pulmadeni ei jõutud mõrsja süü tõttu, tuli kihlad peiule tagastada; kui süü oli peiul, jäid kihlad hüvituseks mõrsjale.
Görlitz

Ajalugu

Görlitzit on mainitud esmakordselt 1071. aastal (Gorelic). 13. sajandil kasvas asula linnaks.
1945. aastal liideti väiksem osa linnast, mis asus Neisse paremkaldal, Poolaga ja moodustati Zgorzeleci linn.
1950. aastatel jõudis linna elanike arv üle 100 000 seoses sakslaste ümberasumisega Poolale antud aladelt. Hiljem elanike arv vähenes. Aastal 2005 oli linnas 57 900 ja 2008. aastal 56 500 elanikku.
Görlitzis on sündinud filosoof Jakob Böhme.
Millard Sheets

Millard Owen Sheets (24. juuni 1907 Pomona – 31. märts 1989 Gualala) oli USA maalikunstnik.
Aleksei Jepinatjev

Tegevus vene kultuuri arendamisel

1. septembril 1864 asutati Aleksei Jepinatjevi kodus esimene vene kultuuriselts Eestis Gusli («Русское общество любителей пения «Гусли»).
Lastekodu tänav

Lastekodu tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe ja Juhkentali asumis.
Tänav algab Liivalaia tänavalt ja lõppeb Masina tänavaga ristudes.
Sisuedastus

Sisuedastus on elektroonilise meedia ehk "sisu" (näiteks meediafailide või arvutiprogrammide) edastamist interneti või leviedastuse teel.
Interneti vahendusel võib sisuedastus toimuda allalaadimise teel serverist või P2P-võrgustike kaudu. Leviedastuse teel saab sisu saata korraga paljudele kasutajatele, sel moel toimub näiteks reklaamteadete saatmine mobiiltelefoni.
Leili Tammel

Leili Tammel (sündinud 29. juulil 1943 Kärla vallas Käesla külas) on eesti laulja (metsosopran).
Ta lõpetas Leningradi Konservatooriumi laulu eriala. 
1973. aastast oli ta Eesti NSV Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri Estonia solist, 1986. aastast ka Tallinna Konservatooriumi õppejõud ja ansambli Camerata Tallinn solist.
Nestoriaanlus

Nestoriaanlus on Konsantinoopoli peapiiskopist Nestoriosest (suri 450 pKr) alguse saanud kristluse suund, millest arenes välja nestoriaanlik kirik.
Nestoriaanlus algas Nestoriose ettepanekust asendada neitsi Maarja autiitel jumalasünnitaja (kreeka keeles Theotokos) tiitliga Kristusesünnitaja (Khristotokos). Nestoriose arvates oli Maarja austamine muutnud Jeesuse austamise teisejärguliseks ning ta üritas vana kristoloogilise õpetuse taastamise abil rahvahulkades levivat Maarja-kultust välja tõrjuda.  
Nestoriose ettepanekuid arutas 431. aastal pKr oikumeeniline kirikukogu Efesoses ning otsustas need tagasi lükata. Väljaspool Rooma impeeriumi elavad idamaade kiristlased (tulevased orientaalsed kirikud) suhtusid Nestoriose ettepanekutesse pooldavalt.

Nestoriaanluse levik

Nestoriuse õpetus levis Antiookiast ja Ida-Süüriast Mesopotaamiasse ning seejärel üle kogu Sassaniidide impeeriumi. Seetõttu nimetatakse nestoriaanlust mõnikord ka Pärsia kristluseks. Sisuliselt ei ole ta aga kunagi olnud pärsialik, kuigi Sassaniidide aegu pöördus palju zoroastristlikke pärslasi kristlusesse. Liturgiliseks keeleks jäi süüria keel ning see määras suuresti ära ka kiriku meelsuse.
Aastaks 500 pKr oli nestoriaanlik kirik Iraani impeeriumis organiseeritud Rooma riigistruktuuride ja zoroastrismi eeskujul, seda organisatsiooni võib nimetada ka nestoriaanlikuks kirikuks.
Ka osa araablasi pöördus nestoriaanlikku kristlusesse. Iraani piiri ääres Lakhmiidide kuningriigis (pealinn al-Hirah) tekkis nestoriaanlik piiskopkond. Nestoriaanidest araablastel ei etendanud hõimusuhted enam olulist rolli, siin sai alguse araabia rahvus. 
Nestoriaanlus levis tänapäeva Usbekistani aladele. 6. sajandi keskel pKr said hunnid endale oma nestoriaanliku piiskopi. 
Nestoriaanide hulgas oli palju edukaid ja ettevõtlikke kaupmehi, kes rändasid Siiditeel. Nii nestoriaanlikud kaupmehed kui ka mungad olid olulisteks misjoni teostajateks. Piki Siiditeed tekkisid asundused, millest paljud kuulusid nestoriaanidele. Kirikute kõrvale rajati tavaliselt ka kirikukool ning haigla. Tolleaegsed nestoriaanid olid kuulsad nii oma koolihariduse kui ka meditsiini poolest.
Paslepa alumine tulepaak

Paslepa sihi alumine tulepaak on tulepaak Läänemaal Lääne-Nigula vallas Einbi külas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 1′ 9″ N, 23° 26′ 1″ E.
Valge betoontorni kõrgus jalamist on 10 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 10 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Paslepa ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 507 meetrit ja sihi asimuut on 137,7°.
Tulepaak ehitati 1935. aastal.
John Cheever

John Cheever (27. mai 1912 Quincy, Massachusetts – 18. juuni 1982 New Yorgi osariik) oli USA kirjanik.
Ḩadīth

Ḩadīth (araabia keeles حديث‎ 'jutustus') on pärimus islami prohveti Muḩammadi ütlustest ja tegudest, mida Muhammadi järglased suuliselt edasi andsid ning mitu põlvkonda pärast prohveti surma kokku kogusid ja kirja panid. Iga hadith'i narratiivi puhul on leitud ja välja toodud inimesed, kes seda lugu kuulsid ja edasi andsid. Nende allikate järgi määratakse narratiivi usaldusväärsus.
Suuliselt edasi antud ja hadith'idena kirjapandud islami püha pärimus prohvet Muhammadi tegudest ja ütlustest moodustab islami sunna ehk tava.
Joseph Schacht kirjeldab hadith'i kui sunna dokumentatsiooni.
Vilsandi tuletorn

Vilsandi tuletorn on Eesti kõige läänepoolseim tuletorn Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi saarel.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 22′ 58″ N, 21° 48′ 46″ E.
Laternaruumi ja rõduga valge kivitorni kõrgus jalamist on 37 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 40 meetrit.
Tuletorn ehitati 1809. aastal.

Ajalugu

1817. aastal võeti kasutusele ringleva ekraaniga plinktuled, mis pandi ringlema kellamehhanismi ja rippuvate pommide abil. 1860. aastal võeti kasutusele Augustin Fresneli dioptriliste klaasprismadega varustatud valgusti. 1906. aastal sai tuletorni ülemaks 22-aastane Artur Toom.
Tuletorni mark ilmus 20. jaanuaril 1999.

Tule omadused

Tuletorn töötab pimedal ajal läbi aasta.
Tule kõrgus jalamist on 37 meetrit, merepinnast 40 meetrit.
Tuli paistab kahes erinevas sektoris erineva intensiivsusega. Ühes (asimuudist 212° asimuudini 164,5°) paistab valge tuli 12 meremiili, teises sektoris (164,5° kuni 212°) punane tuli 6 meremiili kaugusele.
Tuli põleb järgmise tsükliga: 1 sekund valge, 2 sekundit pime, jälle sekund valge, 2 sekundit pime, siis 2 sekundit valge ja 7 sekundit pime. Seega on ühe tsükli pikkus 15 sekundit.
Tõõdilaid

Tõõdilaid (ka Töödilaid, Teedilaid, Teedi saar) on 2 hektari suurune saar (laid) Saare maakonnas Saaremaa vallas Saareküla küla alal Kolli lahes. Saare rannajoone pikkus on 663 meetrit.
Saar asub 300 meetrit Saareküla poolsaarest läänes. Saar on kivise pinnamoega, seal kasvab roostikku.
Saar kuulub Kahtla-Kübassaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Verekeskus

Verekeskus (vananenud termin: vereülekandejaam) on meditsiiniasutus, mis kogub doonoritelt verd, uurib seda laboratoorselt, konserveerib seda ning valmistab verekomponente.
Eestis asuvad verekeskused nt Tallinnas (Põhja-Eesti Regionaalhaigla Verekeskus) ja Tartus (Tartu Ülikooli Kliinikumi Verekeskus).
Malusi saared

Malusi saared on kolmest saarest koosnev ahelik Kolga lahe ja Soome lahe avaosa piiril, natuke enam kui 10 km mandrist. Ahelikku kuuluvad Põhja-Malusi (Väike-Malusi), Vahekari ja Lõuna-Malusi (Suur-Malusi).
Malusi saared moodustavad koos Rammu ja Allu saarega Jõelähtme valla Rammu küla.

Nimest

Nime "Malusi" päritolu kohta on käidud välja mitu hüpoteesi. Näiteks Per Wieselgren on pidanud seda puhtaks rootsi laenuks. Ta on viidanud sõnatüvele mal, mis tähendab rootsi keeles jämedat kari ja väikesi kive mere, järve või jõe rannal. Oskar Loorits tõi aga 1929 välja, et mala tähendab Viru-Nigulas „mererannas asuvat kruusa“. Julius Mägiste on tüve mal seostanud mordvakeelse sõnaga mala.
Eralt Arti järgi oleks sobilik Malusit seostada hoopis eestikeelse liitsõnaga "maa + lood" ja aja jooksul on see nimetus lihtsalt lühenenud. "Lood" tähendaks väikest ja kivist saart; Põhja-Eestis on mitu saart, mille nimesse on see sõna liitunud. Aastasadadega on Malusi saared maakerke tõttu kasvanud ja jää on uut kivimaterjali juurde lükanud – nõnda on ka loost saanud maalood ehk Suurest Maaloodist on saanud Suur-Malusi ja Väikesest Maaloodist Väike-Malusi. Ka 1768. aastal seoses laeva riisumisega välja antud kohtuprotokollis on Malusi saare nimena esitatud "Malos".
Ülo Purde

Ülo Purde (sündinud 4. detsembril 1921) on eesti õpetaja.
Ta oli 1954–1966 Tallinna Polütehnikumi ajalooõpetaja, 1966–1972 Tallinna 20. Keskkooli direktor.
CV Keskus

CVKeskus.ee on Eesti suurim tööportaal, kus leidub enim tööpakkumisi ja suurim CV-de andmebaas. Tööportaali kõrvale on kasvanud ka Eesti üks juhtivaid värbamismeeskondi, kus töötavad värbamisspetsialistid aitavad Eesti tööandjatel korraldada keerukaid personaliotsinguid.
Firma asutas 2000 tolleaegse Starman Internet AS-i juhataja Raivo Hein. 
2006. aasta alguses tegutses ettevõte juba 8 riigis: Eestis, Lätis, Leedus, Poolas, Tšehhis, Slovakkias, Ungaris ja Hollandis. Sügisel 2007 müüsid senised omanikud 75% ettevõttest välismaistele fondidele. Ülejäänud 25% läks uute omanike valdusse 2008. aasta veebruaris.
2017. aastal omandas Ringier Axel Springer Media AG ettevõtte CV Keskus, kuhu kuuluvad tööportaalid cvkeskus.ee Eestis, cvmarket.lv Lätis ja cvmarket.lt Leedus. Ringier Axel Springer Media AG loodi 2010. aastal Šveitsi Ringier AG ja Saksamaa Axel Springer SE aktsionäride poolt. Ettevõtte peakontorid asuvad Žürichis, kus töötab ligikaudu 3000 töötajat.
Volhov

Ajalugu

Volhov tekkis 1918. aastal Volhovi jõele hüdroelektrijaama rajamisega. Linnaõigused sai 1933. aastal. 1933–1940 kandis nime Volhovstroi.
Linnas asub alumiiniumitehas.
Linnast 10 km kaugusel asub Staraja Ladoga küla.
Aleksandr Tšakovski

Aleksandr Tšakovski (vene Александр Борисович Чаковский; 26. august (vkj 13. august 1913) Peterburi – 17. veebruar 1994 Moskva) oli juudi rahvusest Vene kirjanik ja ajakirjanik.
Aleksandr Tšakovski sündis Peterburis juudi perekonnas, tema isa oli arst. Ta õppis õigusinstituudi õhtuses osakonnas, lõpetas 1938. aastal Moskvas Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. Aspirantuuri lõpetas ta Moskva Filosoofia, Kirjanduse ja Ajaloo Instituudis. Kõrgkoolis õppimise ajal töötas ta ajakirja Oktjabr toimetuses.
Teise maailmasõja ajal teenis ta Punaarmees ajalehe Frontovaja Pravda ja teiste ajalehtede korrespondendina.
Aastatel 1955–1963 oli ta ajakirja Inostrannaja Literatura peatoimetaja. 1962– 1988 oli ta ajalehe Literaturnaja Gazeta peatoimetaja.
1961–1986 oli ta Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee liikmekandidaat. Nõukogude Liidu Kirjanike Liitu kuulus ta alates 1941. aastast. Aastatel 1962– 1991 oli Aleksandr Tšakovski Nõukogude Liidu Kirjanike Liidu juhatuse sekretär.
Loogikapomm

Loogikapomm on mingi arvutiprogrammi sisse peidetud koodilõik, mille kahjustav toime käivitub etteantud ajahetkel või mingi tingimuse täitumisel. Ei kopeeri end ise.
Riigikohtu otsus 3-3-1-85-07

Eesti Riigikohtu lahendis 3-3-1-85-07 oli käsitlenud Eesti kohtute kohustust tõlgendada siseriikliku õigust kooskõlas Euroopa Liidu õigusega.

Asjaolud

OÜ Aiva Baltic vaidlustasid üleliigse laovaru tasu seaduse põhiseaduspärasuse. Vaidlustatud seaduse (ÜLTS) kohaselt pidi äriühing tasuma üleliigset laovaru tasu summas 56 126 688 krooni. Vaidlus puudutas Euroopa Komisjoni määrust nr 1972/2003/EÜ, mis piiras põllumajanduse valdkonnas tegutsevatele ühingutele hoida laos rohkema koguse tooteid, kui oli seadsega lubatud. Selline meede ole võetud selleks, et kaitsta siseturu, kuid tekitas hiljuti Euroopa Liiduga liitunud riikides palju vaidlusi. Üks neist oli käesolev kaasus.

Kohtuotsus

Situatsioonis, kus Eesti kohtul tekib kahtlus, kas Euroopa Liidu teisene õigus on vastavuses Euroopa Liidu esmase õigusega peaks menetlust peatada. Eesti kohus peaks Euroopa Kohtult Euroopa Liidu õigusakti kehtivuse ja vajadusel paluma tõlgenduse osas eelotsust.
Riigikohus ütles, et halduskohtud peaksid esmalt kontrollima, kas Eesti sisene õigus on Euroopa Liidu õigusega vastavuses. Kontrollimisel peaks vaatlema ka mitte ainult asjassepuutuva Euroopa Liidu õigusakti, kuid Euroopa Liidu õigust laiemalt. Sõltuvalt asjast tuleks ka analüüsida, kas Eesti õigus, Euroopa Liidu teisene õigus on vastavuses Euroopa Liidu esmase õigusega. Tuleks analüüsida ka Euroopa Liidu üldprintsiipide, Euroopa Liidu tunnustatuid põhimõtteid ja ka austata põhiõigusi ja vabadusi.
Juhul, kus Euroopa Liidu teisese õigusega kahtlusi ei teki või Euroopa Kohus kinnitab selle õiguspärasuse aga tekib kahtlus Eesti õiguse vastavusest Euroopa Liidu õigusele, siis saab 
Eesti õiguse Euroopa Liidu õigusega kooskõla probleemi lahendada kahel viisil. Esimene on toetuda varasemale Euroopa Kohtu praktikale, teine variant on vajadusel paluda Euroopa Kohtult Euroopa Liidu õiguse tõlgendamiseks eelotsust. Kuid tuleb eelistada Eesti õiguse tõlgendamist võimalikult Euroopa Liidu õigusega kooskõlas. Kui selgub aga, et Eesti õigus on vastuolus Euroopa Liidu õigusega, siis peab Eesti õiguse jätta kohaldamata ilma põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse algatamist.
Nostraatilised keeled

Nostraatilised keeled on hüpoteetiline mitmeid Euraasia ja Aafrika keelkondi ühendav keelte makrokeelkond. Nostraatiliste keelte hulka arvatakse indoeuroopa keeled, Uurali keeled, Altai keeled, kartveli keeled, draviidi keeled ja Afroaasia keeled. Mõnikord seostatakse nostraatiliste keeltega ka Paleoaasia keeli ja eskimo-aleuudi keeli. Kuigi on rekonstrueeritud nostraatiline algkeel, ei ole nostraatiliste keelte teooria üldtunnustatud, sest enamik keeleteadlasi ei pea nii ammu lahknenud keelte suguluse tõendamist võimalikuks.
Allan Bomhardi hinnangul võidi nostraatilist algkeelt kõnelda aastatel 15 000 – 12 000 eKr.
Kõik nostraatiliste keelte kontseptsiooni pooldajad ei pea põhjendatuks Afroaasia keelte arvamist nende hulka. Mõne arvamuse järgi on Afroaasia keeled nostraatiliste keelte varakult lahknenud haru.
Nostraatiliste keelte nimetuse võttis kasutusele ja esitas hüpoteesi nende suguluse kohta 1903. aastal Holger Pedersen. Alates 1960. aastatest arendasid nostraatiliste keelte teooriat edasi Vladislav Illitš-Svitõtš ja Aharon Dolgopolsky.
Grigori Perelman

Grigori Perelman (sündinud 1966 Leningradis) on juudi päritolu Venemaa matemaatik, elab Peterburis.
Grigori Perelman tõestas  1904 püstitatud Poincaré hüpoteesi topoloogia valdkonnas.
Tema eluviis on äärmiselt askeetlik. Ta on öelnud ära mitmest auhinnast ja aunimetusest.
Aastal 2010 pälvis ta ajakirjanduse laia tähelepanu seetõttu, et keeldus võtma vastu 1 miljoni USA dollari  suurust autasu, mille on Poincaré hüpoteesi tõestajale välja pannud Clay Instituut.