google/wiki40b huggingface dataset:
Maidu Varik

Maidu Varik (sündinud 14. mail 1961 Kuressaares) on eesti pedagoog.

Haridus

1979–1984 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonnas ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja erialal. 1984 kaitses ta lõputöö "Kodavere kihelkonna arheoloogilised muistised esiaja lõpul" (juhendaja Vilma Trummal).
1992 lõpetas ta Tartu Ülikooli psühholoogia erialal koolipsühholoogina, 2001. aastal omandas ta TPÜ Täiskasvanute Hariduse Keskuse 460-tunnisel koolijuhtide põhikoolitusel koolijuhi kvalifikatsiooni ning 2002–2004 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikooli informaatika osakonnas multimeediumi ja õpisüsteemide eriala magistrantuuris.

Töökäik

1984–1989 töötas ta õpetajana Kaali 9-klassilises koolis, ühtlasi kohakaasluse alusel Kingissepa 2. Keskkoolis ajalooõpetajana ja Kingissepa Õhtukeskkoolis õpetajana. 1989–1996 oli ta Kuressaare Gümnaasiumi ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja, 1996–2007 samas direktori asetäitja õppekasvatustöö alal, ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja ning õpetaja-metoodik.
Varik on olnud ühiskonnaõpetuse riikliku ainenõukogu esimees, korraldanud Tiigrihüppe Sihtasutuse õpetajate arvutikoolitusi Saare maakonnas ning olnud European Schoolneti projekti "Spring Day in Europe" pedagoogiline koordinaator Eestis 2004–2007. Samuti on ta andnud TLÜ Avatud Ülikoolis e-kursust "Ühiskonnaõpetus põhikooli mitmekultuurilises klassis".
Ta on avaldanud ühiskonnaõpetuse töövihikuid (ka vene keeles), ülesannete kogu ühiskonnaõpetuse riigieksamiks valmistujale ning käsiraamatu (2001).

Ühiskondlik tegevus

Maidu Varik on Kuressaare linnavolikogus linnakodaniku komisjoni liige ning Saare Maakohtu rahvakohtunik.

Isiklikku

Maidu Varik on abielus, tal on 3 last.
Macy's

Macy's (algselt R. H. Macy & Co.) on samanimelisi kaubamajasid koondav kaubanduskett, mille asutas ärimees Rowland Hussey Macy aastal 1858.

Poed

2019. aastal loendati 584 poodi, enamasti Ameerika Ühendriikides, kuid ka Puerto Ricos ja Guamis, mis kandsid Macy'se nime. Juhtiv esinduskaubamaja Macy's Herald Square asub New Yorgis Manhattanil aadressil 151 West 34th Street.
Urmas Varblane

Urmas Varblane (sündinud 20. juulil 1961 Mõisakülas) on Eesti majandusteadlane, Tartu Ülikooli majandusteaduskonna rahvusvahelise ettevõtluse professor ja Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik.

Haridus

Urmas Varblane lõpetas 1979. aastal Mõisaküla Keskkooli ning 1984. aastal cum laude Tartu Ülikooli majandusküberneetika erialal. Ta kaitses 1989. aastal majandusteaduste kandidaadi kraadi Moskva Riiklikus Ülikoolis tööga "Сравнительный анализ экономической эффективности хозяйственной деятельности на примере предприятий обувной промышленности".

Töökäik

Varblane on töötanud Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas eri ametikohtadel alates 1984. aastast. 2001. aastal valiti ta rahvusvahelise ettevõtluse professoriks.
2009. aastal valiti Varblane Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks majandusteaduse alal, samast aastast on ta ka Eesti Teaduste Akadeemia humanitaar- ja sotsiaalteaduste osakonna juhataja.
Varblane on alates 2009. aastast Eesti Panga nõukogu liige.

Teadustöö

Tema teadustöö põhisuunad on otseste välisinvesteeringute roll majanduse ümberstruktureerimisel, riigi innovatsioonisüsteem, sektoraalsed innovatsioonisüsteemid küpsetes tööstusharudes, majandusliku konvergentsi protsess ja ettevõtete rahvusvahelistumine.

Isiklikku

Urmas Varblane on abielus, tal on kaks tütart ja poeg. Tema hobideks on suusatamine, ehitamine ja filateelia.
Helicobacter pylori

Avastamine

1875. aastal leidsid Saksa anatoomid inimese mao limaskestas spiraalse bakteri, kuid neil ei õnnestunud selle kultuuri kasvatada ja avastus unustati.
Aastal 1893 kirjeldas Itaalia patoloog Giulio Bizzozero ilmselt Helicobacteri sarnast spiraalse kujuga bakterit koerte maos.
Aastal 1974 leidis professor Ivan Morozov Moskvas spiraalkujulisi baktereid patsientide kudedes pärast vagotoomiat uitnärvi eemaldust. Kuid kasvatamise meetod ei olnud mikrobioloogidele teada ja avastatud bakter ei saanud tuntuks veel järgneva kümne aasta jooksul.
Bakteri taasavastas 1979. Austraalia patoloog ja hematoloog J. Robin Warren. Ta avastas mao proovitükis (inimese mao limaskesta biopsia) kasvamas bakteri, mida ta asus uurima. Kaks aastat hiljem kohtus ta Barry J. Marshalliga ja nad asusid bakterit uurima. Nad olid esimesed, kellel õnnestus bakterit kunstlikel söötmetel kasvatada. Nad avastasid, et helikobakter põhjustab peptilist haavandit, varem arvati, et seda põhjustavad üksnes stress ja vürtsikas toit.
Meditsiini- ja teadusringkonnad ei suutnud nende avastust tunnustada, kuna varem arvati, et Helicobacter pylori ei saa elada maos, mao väga happelise keskkonna tõttu. Barry J. Marshall, olles tuvastanud, et tal ei ole helikobakter-infektsiooni 'kulistas kurku' söötmel kasvatatud ligi 1 miljon helikobakterit. 7 päeva pärast 'niitis ta jalust' bakteri tekitatud gastriit.
Aastal 1994 avaldas US National Institute of Health soovitusliku konsensusprogrammi, kus mainiti, et kroonilisi mao- ja suurest happesusest tulenevaid haigusi võib põhjustada ka H. pylori, ja soovitas lisada vastavate maohaavandite ja gastriitide raviskeemi mitmeid antibiootikume.
Aastal 2005 anti Robin Warrenile ja Barry Marshallile Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind helikobakteri avastuse ja tema osakaalu uurimise eest gastriidi ja peptilise haavandite tekitajana.

Nimi

Algselt kandis uus bakter nime Campylobacter pyloridis, seejärel nimetati ümber Campylobacter pyloriseks. 
1989. aastal otsustati rahvusvaheliselt, et uus bakter on täiesti uue perekonna Helicobacter esindaja.
Lelle mõis

Lelle mõis (saksa keeles Lelle) oli rüütlimõis Vändra kihelkonnas Pärnumaal.
Mõisat mainiti esimest korda 1559.
Kull (perekonnanimi)

Kull on perekonnanimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kull 1153 inimesel: 527 mehel ja 626 naisel. Perekonnanimede levikult on Kull meeste puhul 57. kohal ja naiste puhul 48. kohal.
Salzburg

Ajalugu

Umbes 15 eKr liitsid roomlased keltide asulad Juvavumi linnaks, millele anti 45 pKr munitsiipiumi õigused. Juvavum kujunes tähtsaks keskuseks Noricumi provintsiks. Kuid pärast Rooma riigi allakäiku jäi Juvavum nii kiiresti tühjaks, et 7. sajandi lõpus kirjeldati seda peaaegu varemetes olevana.
700. aasta paiku sai Salzburgist piiskopilinn. Esimene piiskop oli püha Rupert, kes valis oma residentsiks Juvavumi ja andis sellele tänapäevase nime. Linna majanduslik õitseng tugines soolakaevandamisele, sellest sai ka linn oma nime. Rupert laskis ehitada kiriku, määras ametisse preestrid ja laskis ümberkaudse rahva ristida. Linna läbis Salzachi jõgi, mida mööda sõitsid laevad kaevandatud soolaga, ja Salzburgis võeti neilt laevadelt tollimaksu, nagu Euroopas tollal sageli jõeäärsetes linnades tavaks oli.
1077 rajati linna Hohensalzburgi loss, mida järgmistel sajanditel laiendati.
Esialgu kuulus Salzburg Baieri võimu alla. 14. sajandi lõpus saavutas Salzburg sõltumatuse Baierist. Sel ajal resideeris linnas Salzburgi vürstpiiskop ja tema haldusala kuulus Saksa-Rooma riiki.
1731. aastal aeti protestandid linnast välja. 12 000 inimest pidi linnast lahkuma, suurem osa neist läks Preisimaale.
Salzburgi piiskopkonna laskis Napoleon 1803 sekulariseerida. Selle valitsejaks määras ta Toscana suurhertsogi Ferdinand III, kes pidi aga Salzburgist loobuma pärast seda, kui Saksa-Rooma riik 1806 laiali saadeti. Salzburg läks tema venna, Austria keisri Franzi kontrolli alla. 1809 sai Austria Wagrami lahingus lüüa ja Salzburg läks Baieri võimu alla. 1815. aastal sai Salzburg ametlikult Austria osaks.
Tänapäeval on Salzburgis raudteejaam ja lennujaam. Linna ühistranspordi hulka kuuluvad rohkem kui 20 trollibussiliini ja 4 metrooliini. Trollid liiguvad keskmiselt 10-minutilise ja rongid pooletunnise intervalliga.
Keelõis

Keelõis (ld. flosculus radii, ingl. ray floret) on korvõisiku ebakorrapärane õis, mille kroon on lühikese putkeosa ning pika ja lameda naastuga.
Keelõied on näiteks karikakral.
Haabersti elutöö preemia

Haabersti elutöö preemia on Tallinna Haabersti linnaosa autasu, mis antakse füüsilisele isikule tunnustuseks Haabersti linnaosale osutatud teenete või silmapaistvate saavutuste eest.
Preemia suurus on 10 000 krooni.
Põhja-Pärnumaa vald

Asulad

Põhja-Pärnumaa vallas asub 86 küla ja kolm alevit. Asulatest on suurimad Vändra (elanikke 2161), Pärnu-Jaagupi (1110) ja Tootsi (763).
Giosuè Carducci

Giosuè Carducci (27. juuli 1835 – 16. veebruar 1907) oli itaalia luuletaja. 1906. aastal sai ta esimese itaallasena Nobeli kirjandusauhinna.
Nobeli kirjandusauhinna laureaat
1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 edasi lükatud
Hellenism

Aleksandria

Hellenismiajastu suurim linn oli Egiptuse Aleksandria, mille elanike arv oli üle ühe miljoni. Hellenistlik kultuur edenes suurel määral tänu piirkondlike valitsejate soosingule. Eriti paistsid sellega silma Egiptuse Ptolemaiosed. Aleksandriasse rajati Muusade tempel – Aleksandria Museion – millest kujunes suur kuningate ülalpeetav kultuuri ja teaduse keskus, kuhu valitsejad kutsusid silmapaistvamaid poeete ja õpetlasi kogu kreeka maailmast. Museioni juurde rajatud rikkalik Aleksandria raamatukogu sisaldas enam-vähem kogu kreeka kirjasõna. Seal tegeldi käsikirjade ulatusliku ümberkirjutamise ja sellega seonduva filoloogilise uurimistööga. Aleksandria raamatukogu korraldajate ja juhatajatena tegutsesid oma aja kuulsaimad poeedid ja õpetlased: raamatukogu kataloogidele (pinakes) pani aluse filoloog ja õukonnalüürik Kallimachos, juhatajatena aga toimisid hellenismiaja kuulsaim eepik Apollonios Rhodoselt, silmapaistev astronoom, geograaf ning ajaloolane Eratosthenes Kyrenest jt. 
Hellenismiajastul omandas alates 2. sajandist eKr suure tähtsuse Pergamon Väike-Aasias, Kreekas aga püsis, eriti filosoofiakeskusena, endiselt olulisena Ateena.
Hellenismi ajalõik oli Kreeka teaduse hiilgeaeg. Klassikalisel perioodil veel filosoofia kui terviku raames püsinud teadusharud eraldusid nüüd omaette valdkondadeks – matemaatika (Eukleides, Ptolemaios jt); füüsika (Archimedes jt), Ptolemaios pidas kosmose keskkohaks maakera ja koostas maakaardi.
Skulptuuris hakati rõhutama inimisiku välimust, rõhuga tunnetel ja liikumises, ilmus naise (alasti) figuur. Kreeka skulptuuri ilmuvad tohutute mõõtmetega kujud – kolossid (ilmne egiptuse kultuuri mõju).
Filosoofias ei arutletud enam kodaniku vooruste üle, vaid kuidas maailmariigis (kaoses) õnnelik olla ja saavutada hingerahu.
Religioonis kujunesid uut laadi uskumused, ida ja lääne usuliste arusaamade ühinedes algas jumalate samastamine (uskuda võis ka kõiki vanu jumalaid). Religioonist kadusid kodanikkonda ühendavad suured usupidustused, mis asendusid müsteeriumikultustega.
Aukštaitija

Aukštaitija on ajalooline ja etnograafiline piirkond Leedu idaosas. Piirkonna keskus on Panevėžys.

Ajalugu

Aukštaitija piirnes läänes Žemaitijaga, põhjas Läti Sēlijaga, idas Valgevenemaa, lõunas Dzūkija ja edelas Suvalkija ajalooliste piirkondadega.
1230. aastatel ühendas Mindaugas, Aukštaitija vürst ja hilisem Leedu suurvürst, leedu hõimud, Aukštaitija, Žemaitija ja teisi maid ning osa jatvingide ja kuršide alasid riigiks. 6. juulil 1253 krooniti ta Leedu suurvürstiks (leedu keeles didysis kunigaikštis).
2007. aasta Bremeni liidumaa valimised

2007. aasta Bremeni liidumaa valimised toimusid 13. mail. Valiti liidumaa parlamenti (Bremenische Bürgerschaft). Bremerhaveni valimisringkonnas Freizeittreff Eckernfeldis korraldati 2007. aasta 6. juulil järelvalimised.

Valimissüsteem

Valimiste jaoks moodustati 2 valimisringkonda: Bremeni linnaks (68 mandaati) ja Bremerhaveni linnaks (15 mandaati). Mandaadid jagatakse igas ringkonnas eraldi. Bremeni liidumaal kasutatakse Bürgerschafti valimiseks proportsionaalset valimissüsteemi. Nimekiri on suletud; see tähendab, et valija saab valida ainult parteinimekirja kui tervikut. Valimiskünnis on 5% kehtivatest häältest, seda rakendati iga ringkonna kohta eraldi. Künnise ületanud erakondade vahel jagati mandaadid kasutades Sainte-Laguë meetodit.

Pärast valimisi

Pärast valimisi muutus liidumaa valitsuse koosseis. Sotside ja konservatiivide valitsusliit lagunes, selle asemel moodustasid sotsiaaldemokraadid koalitsiooni rohelistega. Vasakparteile oli see esimene kord saada kohti endise Lääne-Saksamaa liidumaade parlamentides.
Valge kärbseseen

Kasvukoht

Kasvab kaunis sageli kogu Eestis kuusikutes ja kuuse-segametsades, augustist oktoobrini. Enam-vähem iga kümne aasta tagant ilmneb valge kärbseseen Eestis paiguti hulgaliselt, viimane valge kärbseseene aasta oli 2010.

Kirjeldus

Valge kärbseseen on üleni jäävalt puhasvalge, ka eoslehekesed ja seeneliha lõikel. Vananedes võib ilmuda ainult veidi määrdunud ilme. Kuni 12 cm läbimõõduga kübar on kleepuv ja iseloomulikult koonusjas-kellukja kujuga, ebemeteta. Jalg on üleni vatjalt ebemeline, alusel avara kotja tupega, äärmises tipuosas ebemeteks laguneva kaduva rõngaga, kuni 1,5 cm läbimõõdus, lõhnab toore kartuli järele.

Toksilisus

Valge kärbseseen põhjustab amanitiinimürgistust. Amanitiin tingib surmava seenemürgistuse juhul, kui arstiabi ei ole erakordselt kiire, kohe esimeste sümptomite avaldumise korral. Surmaohtliku seenemürgistuse põhjustavad inimese elutähtsatele organitele maksale ja neerudele tekitatud pöördumatud kahjustused. Amanitiinimürgistuse toimeained on ama-, fallo- ja virotoksiinid, mis ei hävi kupatamisel ega kuivatamisel, samuti mitte ühelgi muul seente kulinaarse töötluse ega hoidistamise viisil. Peiteaeg on 8–24 tundi, harva 6, vahel isegi kuni 40 tundi. Mürgistus ilmneb kahes järgus: esmaste seedetrakti häirete järel haige enesetunne vahepeal paraneb; sümptomite pikk peiteaeg ja vahepealne näiv paranemine muudab mürgistuse äärmiselt ohtlikuks, suremus on kuni 60% . Sümptomid: iiveldus, kõhuvalu ja -lahtisus, oksendamine; maksakahjustused, kollatõbi, verehüübivushäired, veritsus, neerupuudulikkus, kusiveresus, teadvushäired, kooma, järgneb surm. 
Amanitiinimürgistuse juhtumeid on Eestis õnneks olnud vähe, igatahes ei ole nende hulk ligilähedaseltki võrreldav arvukate iga-aastaste mürgistustega Lääne-Euroopas. Ajavahemikust 1935–1998 on meil teada neli valge kärbseseene mürgistust, millest kolm (kaks Tartus ja üks Pärnus) lõppesid surmaga .
Žeimiai mõis

Žeimiai mõis (leedu Žeimių dvaras) on endine mõis Leedus Jonava rajoonis Žeimiai vallas Žeimiais.

Ajalugu

Aastal 1397 andis Jogaila Žeimiai mõisa Skirgailale. Hiljem läks mõis Zaviszade valdusesse. XVII sajandil hakkas mõis kuuluma Medekšadele. Aastast 1780 oli mõis Kossakowskite omand (neist esimene oli Liivimaa piiskop Józef Kossakowski.

Mõisakompleks

Mõisa klassitsistliku peahoone lasi ehitada D. Medekša ja see valmis aastail 1676–1690. Pärast võõrandamist aastal 1940 asus seal algselt raamatukogu, hiljem oli seal aga põllumajandustehnikumi hoone. Tänapäeval on see kultuurimälestisena kaitse all. Hoone on eravalduses; omanikul on kavatsus see restaureerida.
Mõisakompleksist on veel säilinud ait (varasem kontorihoone), XIX sajandi teisel poolel ehitatud jääkelder, samast ajast pärinevad teenijatemaja ja tall, XIX sajandi alguses ehitatud silotorn ja kabel. Üks kontorihoone hävis Esimese maailmasõja ajal. Mõisakompleksi juures paikneb park, mis sai oma praeguse ilme aastal 1907; selle väravate juures kasvavad kaks põlist pärnapuud. Park rajati XVIII sajandil barokse pargina, mis järgmisel sajandil metsapargiks ümber kujundati. Valdavalt kasvavad seal kuused, saared, vahtrad ja pärnad. Pargis on üks tiik. Pargist viib eemale 500 meetri pikkune pärnaallee.
Ait valmis XVIII sajandil. Aida fassaadil on kivi kirjaga "1893", see tähistab aastat, mil endine kontorihoone aidaks ümber ehitati. Aida fassaadi ehivad pilastrid, esimese korruse kohal paikneb antresool.
Kabeli lasi rajada T. Medekša ja see valmis aastal 1768 tema Bari konföderatsiooni poolt võidelnud poja mälestuseks.  Novembriülestõusu ajal kahtlustasid kohalikud elanikud, et mõisnik toetab venelasi, nii võtsid nad selle kinni ja poosid kabeli juures üles. Hoone on ise kolmekorruseline ja kaheksanurkse põhiplaaniga; see on kultuurimälestisena riikliku kaitse all. Aastal 2014 kabel restaureeriti ja see sai omale valgustuse.
The Cat Concerto

"The Cat Concerto" oli 1947. aasta Tomi ja Jerry sarja multifilm, mis võitis 1946. aasta parima multifilmi Oscari.

Sisu

Selles osas on Tom klaverimängija. Ta siseneb kontserdisaali ja mängib klaveril Ferenc Liszti kirjutatud teist Ungari rapsoodiat. Kuid Jerry magab klaveri sees ja Tomi mäng äratab ta. Jerry püüab alguses kassi "aidata" takti lüües, kuid Tom lükkab ta klaverikaanelt maha. Seejärel püüab Jerry ise mängida ühte osa sellest palast, kuid Tom lööb teda klaveri häälestamise riistaga. Jerry maksab kätte, lüües klaverikaane Tomile vastu kätt, aga Tom jätkab mängimist. Siis plaanib Jerry Tomil kääridega sõrme otsast lõigata, kuid see ebaõnnestub. Jerry võtab ära kaks klaveriklahvi ja paneb asemele hiirelõksu. 
Kui Tom hiljem mängib klaverit, siis Jerry tantsib klaveri sees, muutes niimoodi viisi. Pärast paneb Tom Jerry endale tooli sisse kinni, kuid Jerry keerab tooli üles välja ja saadab siis tooli suure kolksuga alla tagasi. Tom paneb Jerry uuesti klaveri sisse ja mängib, kuni Jerry pääseb ja mängib oma lugu klaverikeeltel kiiremini ja kiiremini, nii et Tom ei suuda sammu pidada. Lõpuks on Tom väga väsinud ning kogu aplausi ja tunnustuse saab hoopis Jerry.
Tiit Elenurm

Tiit Elenurm (sündinud 3. juunil 1952 Tallinnas) on eesti juhtimisteadlane ja ettevõtluse arendaja, Estonian Business Schooli ettevõtlusprofessor, Eesti Äriinglite Võrgustiku ESTBAN ja Eesti Konsultantide Assotsiatsiooni liige.

Haridus

Tiit Elenurm lõpetas 1974. aastal Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna tööstuse juhtimise ja planeerimise erialal, 1980 kaitses ta Moskvas Plehhanovi-nimelises Rahvamajandusinstituudis dissertatsiooni teemal "Organisatsiooni juhtimisstruktuuride juurutamisprotsesside täiustamise probleemid". Stažeerinud Helsingi Majandusülikoolis ja Londoni Ülikoolis ning osalenud ettevõtlusõppe programmis Harvardi Ärikoolis USAs.

Töökäik

1974–1979 töötas Tallinna Tehnikaülikoolis inseneri ja vaneminsenerina ning 1979–1992 Eesti Majandusjuhtide Instituudis teaduri ja juhtimiskonsultandina. 1992–2000 koolitus- ja konsultatsioonifirma EM-International põhiomanik ja tegevjuht. Alates 2000. aastast Estonian Business Schooli professor, töötanud ettevõtluse õppetooli juhatajana. Tegutsenud külalisõppejõuna Soomes, Prantsusmaal, Saksamaal, Sloveenias, Poolas, Tšehhi Vabariigis ja mujal. On kuulunud Eesti Vabariigi presidendi Akadeemilise Nõukogu majanduskomisjoni ja Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi Väikeettevõtluse Nõukotta.

Teadustöö

Teadustöö suunad: innovaatiline ja piiriülene ettevõtlus, rahvusvaheline äri ja ekspordi juhtimine, erinevad ettevõtlusorientatsioonid, loovus ja muudatuste juhtimine, teadmusjuhtimine, iduettevõtjate ja investorite koostöö, ärivõimalused virtuaalsetes võrgustikes, Eesti ettevõtjate rahvusvahelistumise toetamine.

Isiklikku

Tiit Elenurm on abielus, tal on tütar ja poeg ning kuus lapselast. Tema harrastusteks on mägimatkamine, jalgrattasõit ja ujumine.
Osales 2019. aastal Eesti Vabariigi Riigikogu valimistel erakonna Eesti 200 kandidaadina valimisringkonnas 3, Mustamäe ja Nõmme. Tema valimisplatvormist
Vladimir Kramnik

Vladimir Borissovitš Kramnik (vene keeles Владимир Борисович Крамник; sündinud 25. juunil 1975) on Venemaa maletaja, suurmeister. Ta oli klassikalise male maailmameister aastatel 2000 kuni 2006 ja üldtunnustatud maailmameister aastatel 2006 ja 2007. Maleolümpialt on tal kolm meeskondlikku kuldmedalit ja kolm individuaaltaseme kuldmedalit.

Karjäär

Kramnik sündis 25. juunil 1975. aastal Musta mere ääres Tuapse linnas. Kramnik õppis malet mängima Mihhail Botvinniku asutatud malekoolis. Tema esimene läbimurre rahvusvahelisel areenil sündis 1992. aastal, kui ta võitis Venemaa koondise reservmängijana 30. maleolümpial kuldmedali. Tema skooriks oli kaheksa võitu, üks viik ja mitte ühtegi kaotust. Tol ajal polnud Kramnikul veel isegi Rahvusvahelise meistri tiitlit, kuid tema valikut koondisesse toetas Garri Kasparov.
1996. aastal sai temast  FIDE reitingutabeli liider. Tema ELO reiting oli Kasparovi omaga võrdne (2775), kuid kuna ta mängis arvestusperioodil rohkem mänge, sai temast tabeli liider. Ta püsis tabeli tipus kuus kuud, mis oli ühtlasi ainuke periood aastatel 1986 kuni 2006, mil Kasparov polnud tabeli liider. Ühtlasi sai Kramnikust sellega oma aja noorim tabeliliider, kuid tema saavutuse ületas 2010. aastal Magnus Carlsen.
Temast sai oma aja teine maletaja pärast Kasparovit, kes suutis ületada reitingu 2800. 2013. aasta juuni seisuga on vaid 6 mängijat suutnud 2800 piiri ületada (Garri Kasparov, Vladimir Kramnik, Viswanathan Anand, Levon Aronjan, Veselin Topalov ja Magnus Carlsen.
2006. aasta oktoobris võitis Kramnik klassikalise male ja FIDE maailmameistritiitlite ühendamise järel peetud maailmameistrivõistlustel FIDE maailmameistrit Veselin Topalovi ja temast sai esimene maailmameister, kes oli korraga nii FIDE kui ka PCA maailmameister.
2007. aastal kaotas ta oma tiitli Viswanathan Anandile, kes 2007. aasta meistrivõistlused võitis. 
2008. aastal üritas Kramnik revanši võtta, kuid kaotas taas.

Matš Deep Fritziga

2006. aastal mängis Kramnik, Saksamaal Bonnis kuuemängulise seeria maleprogrammi Deep Fritz vastu. Kramnik kaotas tulemusega 2-4, kogudes 2 kaotust ja 4 viiki. Kramnik teenis mängude eest 500 000 eurot ja oleks saanud veel 500 000, kui ta oleks maleprogrammi suutnud võita. Tegu oli Deep Fritzi 10. versiooniga. 
Esimese mängu suutis Kramnik 47 käigu järel viigistada. Teine mäng, mis peeti kaks päeva hiljem, lõppes Kramniku kaotusega, kusjuures Kramnik kaotas maailmameistrile erakordsel viisil, kui ta ei näinud tema käigule järgnenud matistavat käiku. Tema viga tolles mängus on Susan Polgar nimetatud ka "sajandi veaks". Kolmas, neljas ja viies mäng lõppesid viigiliselt. Viimases mängus suutis valgete malenditega mängiv Deep Fritz maailmameistri taas alistada ja võitis seeria.