google/wiki40b huggingface dataset:
GRAFCET

GRAFCET (GRAphe Fonctionnel de Commande des Étapes et Transitions) on graafiline protsessikirjelduskeel.
Keele graafilised tähised on tuletatud Petri kahendvõrgul (Level 1 boolean Petri net) tähistest.
Keel on määratud standardiga ISO/IEC/EN 60848, mis pohineb varasemal DIN 40719-6 funktsioonikaardil.
Kasutatakse automaatikarakendustes standardis IEC 61131-3 mainitud programmeeritavate loogikakontrollerite SFC-keeles (sequential function chart).
Siena

Ajalugu

Legendi järgi asutas Siena Romuluse venna Remuse poeg Senius, kuid arheoloogilised väljakaevamised on näidanud, et linn on vanemgi kui Rooma. Enne roomlaste tulekut elas selles piirkonnas etruskide hulka kuuluv sainade hõim, kes ongi arvatavasti linnale nime andnud (on ka teisi seletusi). Siiski on linna embleemil kujutatud kaht poissi imetavat emahunti ning see motiiv on Sienas ja selle ümbruskonnas väga populaarne.
Rooma ajal oli Siena tähtsusetu. Ta kandis siis nime Saena Julia. Suured maanteed läksid linnast mööda. Seetõttu jõudis ka kristlus Sienasse hilinemisega, 4. sajandil, ja väidetavalt alles langobardide vallutuse tulemusena võitis kristlus selles piirkonnas otsustavalt paganluse.
1167. aastani oli Siena piiskopi kontrolli all, siis sai ülestõusu tulemusena vabalinnaks. 1179 sai ta põhiseaduse. Sellest algas linna pidev tõus. Linna tähtsaimad majandusharud olid pangandus ja villatööstus. Kõige tähtsam konkurent oli naaberlinn Firenze. Kui Firenze pooldas gvelfe, asus Siena gibelliinide poolele. 4. septembril 1260 purustas Siena sõjavägi Monteperti lahingus märksa ülekaalukama Firenze armee. 1348. aastal tabas katk seevastu Sienat eriti rängalt ja ta ei saavutanud enam kunagi senist kuulsust. Sellegipoolest säilitas ta iseseisvuse kuni 1557. aastani.

Kultuur

1203 asutati Siena ülikool.
Sienas peetakse igal aastal 2. juulil ja 16. augustil Piazza del Campol Palio festivali.
Newtowni koolitulistamine

Newtowni koolitulistamine toimus 14. detsembril 2012 Sandy Hooki algkoolis Newtownis Connecticutis.
Newtowni linna Sandy Hooki algkoolis tappis 20-aastane Adam Lanza 20 last ja 6 täiskasvanut (sealhulgas kooli psühholoogi ja kooli direktori Dawn Hochsprungi). Enne kooli juurde sõitmist oli ta kodus tapnud oma õpetajast ema Nancy Lanza. Politseinike sündmuskohale jõudes tegi Lanza enesetapu, tulistades ennast pähe.
2013. aasta novembris avaldatud raportis leiti, et Lanza tegutses üksinda ja planeeritult, kuid mis olid tema tegude põhjused, jäi selgusetuks.
Hans Arp

Hans Arp; ka Jean Arp (16. september 1886 Strasbourg – 7. juuni 1966 Basel) oli Elsassi päritolu maalikunstnik, skulptor ja kirjanik, üks dadaismi rajajaid.
Hans Arp õppis Strasbourgis, Weimaris ja Pariisis. 1910 lõi ta oma esimesed abstraktsed pildid. Ta suhtles Vassili Kandinsky ja rühmitusega Der Blaue Reiter ning osales nende näitusel.
Aastal 1915 siirdus Hans Arp Zürichisse, sest ei tahtnud osaleda maailmasõjas. Šveits oli neutraalne riik. Kuid samal aastal sai ta Saksamaa konsulaadist kutse tulla sõjaväeteenistusse. Hiljem rääkis Arp, kuidas ta sõjaväest pääses. Nimelt anti talle konsulaadist kõik paberid, mille ta pidi täitma. Arp kirjutas kõikidesse lahtritesse kuupäeva, siis tõmbas paberilehele joone alla ja liitis kõik kuupäevad hoolikalt kokku. Seejärel võttis ta end alasti ja viis paberid ära. Talle öeldi, et ta läheks koju.
Arp osales alates 1917 aktiivselt dada-liikumises. Samal aastal hävitas ta kõik vanad maalid ja alustas täiesti uue, abstraktsetel geomeetrilistel kujunditel põhineva laadiga. Ta hakkas viljelema orfismi ja kubismi, samuti valmisid tema esimesed puureljeefid. 1916 avastas Arp juhuslikult kollaažitehnika. Legendi järgi olevat ta ükskord vihahoos katki rebinud ühe oma joonistuse. Põrandale kukkunud paberitükid moodustanud huvitava värvikombinatsiooni, mis inspireerinudki Arpi paberitükkidest käristatud kollaaže looma. Dadaistidele oli üldse omane lähtumine juhuslikkusest, mis andis sageli ootamatuid ja absurdseid sõnade, helide ja kujundite kombinatsioone.
1918 kirjutas Arp alla dadaistide manifestile ja osales aktiivselt Max Ernsti ümber koondunud Kölni dada-liikumises.
1922 organiseeris ta konstruktivistide kongressi Weimaris. 1925 asus ta elama Pariisi, kus vastavalt Prantsusmaa seadustele sai tema uueks eesnimeks Jean. Seal ühines ta sürrealistidega. Sel perioodil lõi ta nöörpilte ning alustas kuulsat "Konstellatsioonide"-seeriat. 1930. aastal valmisid Hans Arpi esimesed täisplastilised tööd.
1942 põgenes Arp taas Šveitsi ja elas seal kuni surmani.
Arpi esimene abikaasa Sophie Taeuber-Arp oli samuti kunstnik. Sophie suri 53-aastaselt Zürichis aastal 1943. Seejärel abiellus Arp uuesti Marguerite Hagenbachiga.
Leopold Vigla

Leopold Vigla (9. jaanuar 1900 Kipastu – 10. juuli 1974 Tallinn) oli eesti dirigent, akordionist ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas aastal 1919 Tartus muusikaõpetajate suvekursused. Aastatel 1923–1941 töötas ta Narvas muusikaõpetajana, lisaks töötas ta aastatel 1923–1938 Narva Teatris direktori ja muusikajuhina. Teise maailmasõja ajal oli ta mobiliseeritud Eesti Laskurkorpusse; hiljem oli ta lühikest aega Eesti NSV Riikliku Filharmoonia puhkpilliorkestri (ja veidi aega ka filharmoonia enda) direktor.
Aastatel 1949–1963 oli ta Tallinna muusikakooli akordioniõppejõud, tema algatusel loodi seal aastal 1949 rahvapilliosakond. Aastatel 1963–1974 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi akordioniõppejõud. Tema õpilased olid Heinrich Annion, Uno Arro, Vladimir Bonakov, Heldur Jakon, Endel Jukk, Vello Karu, Nikolai Kravtsov, Igor Nikitin, Henn Rebane, Venda Tammann ja Enn Tomson.
Ta juhatas aastast 1965 Vabariiklikku Orkestrijuhtide Puhkpilliorkestrit; ta on olnud (aastatel 1947, 1950, 1965, 1969) üldlaulupidude üldjuhtide seas. Ta on koostanud akordioniõpikuid ja -noodikogumikke ning teinud nende jaoks seadeid.
MIT Press

MIT Press on Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi akadeemiline kirjastus.
See asub Cambridge'is, Ameerika Ühendriikides.
Kirjastus on asutatud aastal 1932.
Mandriva Linux

Nimed

Esimesed versioonid kuni versiooninumbrini 8.0 kandsid nime Linux Mandrake. Hilisemad versioonid 8.1 kuni 9.2 kandsid nime Mandrake Linux.
Aastal 2004 kaotas MandrakeSoft kohtuvaidluse Hearst Corporationi vastu, kellele kuulub King Features Syndicate. Hearst väitis, et MandrakeSoft rikub tema ainuõigust koomiksitegelase Võlur Mandrake kaubamärgile. Seetõttu muutis MandrakeSoft oma nime ühesõnaliseks Mandrakesoftiks ja oma toote Mandrake Linuxi nime Mandrakelinuxiks. Vastavalt muudeti ettevõtte logo. Hearsti arvates oli sellest vähe, mistõttu alates aprillist 2005, pärast Brasiilia tarkvaraettevõtte Conectiva ülevõtmist, muutis ta oma nime Mandrivaks.
Alates versioonist 2006.0, mis tuli välja 2005. aastal, kannab praegust nime Mandriva Linux.

Omadused

Tegu on paljude arvates  ühe lihtsaima Linuxi distributsiooniga tavakasutajatele. Kasutada saab nii tasuta versiooni kui ka versiooni Mandriva PowerPack, millega on plaadil kaasas ka kommertstarkvara.
Mandriva kuulub suurimate Linuxi arendaja sekka. Linuxi distributsioonide populaarsuse jälgimise saidi DistroWatch edetabelis oli Mandriva pidevalt esikümnes. Viimase aasta jooksul 38.

Derivaadid

Alates 2010 aasta lõpust kui Mandriva distributsioon muutus tasuliseks on avatud lähtekoodi kasutatud ka mitmete teiste LINUX distributsioonide põhjana.
Argentina jalgpallikoondis

Jalgpalliliit

Asutatud: 1893FIFA liige: 1912

Vorm

Põhivorm: sinise ja valge pikitriibuga särk, mustad püksid, valged põlvikud
Varuvorm: sinine särk, valged püksid, valged põlvikud
Stefka Kostadinova

Stefka Kostadinova (bulgaaria Стефка Костадинова; sündinud 25. märtsil 1965 Plovdivis) on Bulgaaria kergejõustiklane (kõrgushüppaja). Olümpiavõitja (1996) ja kuuekordne maailmameister (1987 ja 1995) ning sisemaailmameister (1987, 1989, 1993 ja 1997).
Kostadinova on IAAFi kuulsuste halli liige.
Aastatel 1985, 1987, 1995 ja 1996 valiti ta Bulgaaria aasta sportlaseks.
Parrotspitze

Alpinism

Esmatõusu tippu tegid 16. augustil 1863 Reginald S. Macdonald, Florence Crauford Grove, Montagu Woodmass ja William Edward Hall koos mägigiididega Melchior Andereggi ja Peter Perreniga.

Eesti alpinistide tipputõusud

2002. ja 2005. aastal ronisid Monte Rosa mäemassiivis, sealhulgas Parroti tippu, Alpiklubi Firn alpinistid.
Onekotan

Onekotan (vene keeles Онекотан, jaapani keeles 温禰古丹島 Onekotan-tō) on asustamata saar Kaug-Idas Suur-Kuriilide põhjarühmas. 
Neljas Kuriili väin eraldab seda Paramuširi saarest (53 km kirde pool) ja Jevreinovi väin Makanruši saarest (28 km loode pool). Krenitsõni väin eraldab Onekotani saart Harimkotani saarest (15 km lääne pool).
Saar kuulus enne Teist maailmasõda Jaapanile, praegu aga kuulub Venemaale. Aastani 2005 oli saare läänerannikul Šestakovi piirivalvekordon ja idarannikul Onekotani piirivalvekordon.
Onekotani saare pindala on 425 km², pikkus 43 km, laius 11–17 km. Saarel on kaks kaldeeraga tegevvulkaani: Krenitsõni vulkaan (1324 m, sai nime 1. järgu kapteni Pjotr Krenitsõni järgi) saare lõunaosas ja Nemo vulkaan (1019 m) saare põhjaosas (vt satelliidipilti).
Kaldeerad on täidetud veega. Krenitsõni vulkaani kaldeeras paikneb Koltsovoje järv, mis on ringikujuline, sest kaldeera keskel on kaasaegne vulkaaniline koonus. Nemo vulkaani kaldeera on täidetud veega ainult kirdeosas ja seal asub Tšornoje järv, mis on üle 4 km pikk ja 2 km lai. 
Saarel on seitse jõge pikkusega üle viie kilomeetri. Suurim on 8 km pikkune Ozjornaja jõgi, mis voolab Nemo vulkaani kaldeera lõunaosas ja suubub Ohhoota merre. Sama pikkusega Kedrovka jõgi voolab saare keskosas ja suubub Vaiksesse ookeani.
Onekotani saar on kaetud kääbusseedermännikuga. Maastikus on valdavalt 2–4 meetri kõrgused lepad ja seedermännid, kivikuhjatised, sood, kanarbik jne. Marjadest on esindatud kukemari, sinikas ja murakas. Saarel elutsevad rebased ja väikesed närilised, rannikuäärses meres viigerhüljes ja sivutš.
1720. aastal uurisid saart geodeedid Ivan Jevreinov ja Fjodor Lužin.
Retla jõgi

Retla jõgi on jõgi Järva maakonnas; Navesti jõe lisajõgi. Retla jõgi suubub Navesti jõkke 66,5 km kauguselt Navesti jõe suudmest. Retla jõe pikkus on 18 km. Valgala on 38,3 km².
Sinimandria

"Sinimandria" on eesti kirjaniku Hugo Raudsepa värssnäidend (alapealkirjaga "Komöödia 15 pildis"), mis ilmus esmakordselt 1927. aastal. Näidendi teine trükk avaldati sarjas Loomingu Raamatukogu 1983. aastal (nr 26) kirjandusteadlase Harald Peebu järelsõnaga.
Iroonilises võtmes näidend kirjeldab surnud romantilise poeedi Andreas Kuslapuu sattumist maailma, mis on loodud tema enda poeemi eeskujul, pettumust ja kohanemist sellega. Algselt ennast kui fantaasiamaailma loojat selle valitsejaks pidanud peategelane avastab, et kohalikud asukad usuvad tema enda visandatud mütoloogiat, mitte maailma fiktiivsust ja sündi autori sulest. Ootuste realiseerumata jäädes satub luuletaja oma maailmaga konflikti ning leiab endale selles paiga alles siis, kui loobub pretensioonidest maailma looja kohale ja tunnustusele.
Esietenduse arvustuses Postimehes nimetati näidendit "paroodiaks luuletaja üle", mis on "satiir nii ülesehituselt kui ideelt". Tekstis on mõningaid paralleele eesti keeles kümmekond aastat varem ilmunud George Bernard Shaw' näidendiga "Inimene ja üliinimene", mille tegevusest oluline osa toimub samuti hauataguses elus.
Näidendi esietendus toimus teatris Vanemuine 1927. aastal. Lavastas Eduard Türk, muusika lõi suures osas Juhan Simm, kostüümid kujundas Peet Aren. Lavakujunduse autor oli Aleksander Tuurand.

Nimekasutus Eesti kultuuris

"Sinimandria" järgi sai nime 1990. aastal Tartus senise Tartu kultuurihoone baasil tööd alustanud kultuurikeskus, mis lõpetas tegevuse juba enne 1990. aastate lõppu. 1991-1992 tegutses Tartus samanimeline harrastusteater.
Sarnast nime kannab ka ansambli Ultima Thule laul "Sinimandria (Albert Le Coq'ile mõeldes)" (muusika Raul Vaigla, sõnad Villu Kangur).
Enne Teist maailmasõda asus Tartus restoran või öölokaal "Sinimandria".
Silvi Väljal

Silvi Väljal (30. jaanuar 1928 – 3. aprill 2014) oli eesti raamatuillustraator ja graafik.
Silvi Väljal illustreeris ja kujundas lisaks kooliõpikutele (näiteks 2004 mulgi keele lugemik "Mulgi keelen ja meelen") eesti lastekirjanduse klassikuid nagu Heljo Mänd, Silvia Rannamaa, Jüri Parijõgi, Elar Kuus, Venda Sõelsepp, Marta Sillaots, Iko Maran, Aino ja Leida Tigane; Ellen Niit, Heino Väli, Olivia Saar. Sel sajandil on kogunud kuulsust Silvi Väljali illustratsioonidega Jaak Kõdari "Kriimureinulised lood", tõelised Mulgimaa muinasjutud, mis jõudsid eesti lasteni aastal 2006.

"Jussikese seitse sõpra"

Tema raamatu "Jussikese seitse sõpra" tekst ja illustratsioonid pärinevad aastast 1966. Jussikese raamat on ilmunud üha uutes trükkides kuni tänapäevani. Raamat on tõlgitud rohkem kui tosinasse keelde. Jussikese raamat sündis Väljali sõnul juhuse tahtel. Nimelt tekkis noorel kunstnikul võimalus minna kaheks kuuks Moskva lähistele kunstnike laagrisse, kuid vajalik oli käsikirja olemasolu, mida illustreerida. Ühtegi sellist Väljalil aga käepärast polnud ning nii tuligi tekst ise valmis kirjutada. Hiljem sündisid sinna juurde ka pildid Jussikesest ja seitsmest nädalapäevast. Jussikese raamatu põhjal on Heino Pars loonud samanimelise nukufilmi ning lugu on inspireerinud ka lavastust, mis on etendunud Nukuteatri laval.

Isiklikku

Silvi Väljal oli Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu liige. 
Tema abikaasa oli fotograaf Enno-Kustav Väljal (14. veebruar 1928 – 16. november 2011). Neil oli poeg Veiko Väljal.
Igor Kopõtin

Igor Kopõtin (sündinud 11. augustil 1982 Tallinnas) on Eesti sõjaajaloolane ja õppejõud. Tema tuntumad teosed on "185 päeva Helmandis", "Pioneeripataljon" ja "Venelased Eesti Vabadussõjas". Ta on NATO Afganistani missiooni veteran.

Haridus

2000. aastal lõpetas Lasnamäe Gümnaasiumi Tallinnas.
2005. aastal sai ta Tallinna Ülikoolist ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja diplomi.
2010. aastal kaitses magistrikraadi Eesti ajaloos.
2018. aastal omandas doktorikraadi ajaloos .

Kaitseväes

Läbis ajateenistuse veel formeerimata Pioneeripataljoni eelkäija-allüksuses Tapal. Aastatel 2003–2006 teenis Igor Kopõtin instruktorina Kaitseliidus ning aastatel 2006–2011 allohvitserina Eesti Kaitseväe erinevates väeosades.
2010. aastal viibis Kopõtin Eesti sõjaväekontingendi koosseisus sõjalisel operatsioonil Helmandi provintsis Afganistani Islamivabariigis. Hiljem kirjutas ta sealsete mälestuste põhjal raamatu.
Igor Kopõtin on Kaitseliidu Tallinna maleva Ida üksik-kompanii liige ja endine rühmaülem.

Õpetaja ja ajaloolasena

Aastatel 2011–2014 töötas Igor Kopõtin ajalooõpetajana venekeelses koolis Lasnamäel.
Kopõtin teeb koostööd Eesti Sõjamuuseumiga.
2014. aastast töötab sõjaajaloo lektorina Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes.
Harju Ettevõtlus- ja Arenduskeskus

Harju Ettevõtlus- ja Arenduskeskus on Eesti sihtasutus, mis jagab info-, nõustamis- ja koolitusteenusi Harju maakonna ettevõtetele, vabaühendustele ja kohalikele omavalitsustele. See keskus on maakondlik arenduskeskus (MAK).
26. aprillil 1995 asutati MTÜ Harju Ettevõtluskeskus. 1998 korraldati MTÜ ümber sihtasutuseks Harju Ettevõtlus- ja Arenduskeskuseks.
Iirimaa rahvastik

Iirimaa rahvastik

Iirimaa asub Euroopa põhjaosas. Ta piirneb Suurbritanniaga põhjas.

Riigi rahvaarv ja selle muutus

Iirimaa rahvaarv on hinnanguliselt 2013. aasta seisuga 4 775 982 inimest. Selle näitaja järgi on Iirimaa 120. kohal maailmas.
Laste osatähtsus Iirimaa rahvastikus on suur (21,4%), vanurite osatähtsus on keskmine (12,1%).
Halinga vald (Pärnu-Jaagupi kihelkond)

Hal(l)inga vald (saksa keeles Hallick) oli vald Pärnumaal Pärnu-Jaagupi kihelkonnas. Valla pindala oli 85,5 km² ja elanikke oli 1450 (1922. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 254 talundit ja need kasutasid 11 636 ha maad.
Vallas asus Halinga asundus ja Halinga küla.
1892 liideti Halinga vallaga Kaelase-Libatse ja Roodi-Vahenurme vald.
Chudovo alamlade

Chudovo alamlade on lokaalne kronostratigraafiline üksus, Pļaviņase lademe ülemine alamlade. Litostratigraafiliselt vastab sellele Chudovo kihistu. Nii alamlade kui ka kihistu on oma nime saanud Tšudovo linna järgi.
Eestis on alamlade 13 meetri paksune. Selle kivimid Eestis ei paljandu. Avandumisala on Riia–Pihkva maantee ümbruskonnas. Selle alumist piiri märgib kohati püriidikiht.
Alamlademe moodustab põhiliselt hall, alumises osas ka purpurne lubjakivi, lääneosas esineb ka poorset dolomiiti. Alamlademe kivimid sarnanevad väga Pihkva alamlademe kivimitega, ent neis esinevad fossiilid võimaldavad neil selgelt vahet teha. Sagedasemad fossiilid on brahhiopoodid Ripidiorhynchus tschudovi (Nal.) ja Anatrypa heckeri Nal.
Tori kogudus

EELK Tori kogudus (nimetatud ka Tori Püha Jüri kogudus) on luterlik kogudus Pärnu maakonnas Toril, mis kasutab Tori kirikut.
Kogudus kuulub Pärnu praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Enn Auksmann, diakon Jaanus Torrim. Juhatuse esimees on Jüri Kask.
Jumalateenistused toimuvad iga kalendrikuu 2. ja 4. pühapäeval kell 14.00 Tori kirikus.
Juminda tuletorn

Juminda tuletorn on tuletorn Harju maakonnas Kuusalu vallas Juminda poolsaare põhjatipul.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on 59° 38′ 48″ N, 25° 30′ 37″ E.
Alt valge, keskelt musta ja ülevalt punase raudbetoontorni kõrgus jalamist on 32 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 40 meetrit.
Tuletorn ehitati 1937. aastal ja tänase kõrguse ja kuju sai 2006. aastal.
Süljenäärmed

Maolistel

Madudel paikneb suuõõnes hulgaliselt süljenäärmeid. Olenevalt madude hammaste liigist leidub madusid, kelle modifitseeritud kõrvasüljenäärmed eritavad sekreeti, mis hammustuse tagajärjel võib inimestel esile kutsuda mürgistusseisundeid.

Patoloogia

Süljenäärmetega seotult ja elundi talitluses võib esineda häireid ja haiguslikke seisundeid või väärarenguid, mille diagnoosiks võivad olla sialoosid, sialolitiaas, mumps, Sjögreni sündroom, kiiritusravijärgne sialadeniit, sarkoidoos, süljenäärmete hea- ja pahaloomulised kasvajad jne.
Uba ahelik

Uba ahelik (kasahhi Уба жотасы) on mäestik Aasias Kasahstanis. Ta on osa Altaist.
Uba ahelik kulgeb Altai edelaosas ida-lääne sihis.
Kõrgus kuni 1962 meetrit.
Johann Tischler

Johann Tischler (1. november/13. november 1855 Kabala – 21. juuli 1940 Berliin) oli eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1867–1871 kihelkonnakoolis Kabalas ja 1873–1875 Paide kreiskoolis. Seejärel sooritas ta elementaarkooliõpetaja eksamid ja töötas kihelkonnakooliõpetajana Türil ja Raplas. Aastatel 1878–1880 töötas koduõpetajana Hagudi mõisas parun Krusensterni juures. Aastal 1882 oli abiturient, lõpetades gümnaasiumi. Aastatel 1883–1890 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust, filoloogiat ja usuteadust. Oli aastatel 1890–1891 prooviaastal Viljandi Pauluse koguduses August Jakob Westren-Dolli juures. Ordineeriti 13. märtsil/25. märtsil 1891 õpetajaks.
Oli aastatel 1891–1911 Kõpu Peetri koguduse adjunktõpetaja ja 1911–1922 sama koguduse õpetaja. Aastatel 1923–1935 oli Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetaja. Jäi 1. novembril 1935 emerituuri, elas seejärel Tartus. Siirdus aastal 1939 Saksamaale, kus ta aastal 1940 Berliinis suri.

Isiklikku

Abiellus aastal 1901 Puiatu mõisniku Joseph von Kruedeneri tütre Annaga, kellega tal olid tütar ja poeg. Kuulus aastast 1883 Eesti Üliõpilaste Seltsi ridadesse.
Valeri Bukrejev

Valeri Bukrejev (sündinud 15. juunil 1964 Tallinnas) on Eesti teivashüppaja. 
1983–1996 tuli ta 6 korda välis- ja 12 korda sisevõistlustel Eesti meistriks.
Tema nimel on Eesti rekord teivashüppes (5.86), sisetingimustes on rekordiks 5.65.
Marie Fredriksson

Marie Fredriksson (õieti Gun-Marie Fredriksson; sündinud 30. mail 1958 Össjös) on Rootsi lauljanna ja laulukirjutaja, bändi Roxette liige.
Judenburgi vapp

Judenburgi vapp on Austria Judenburgi linna vapp.
Linn sai vapi alates 1. juunist 1959 Steiermargi liidumaa valitsuse otsusega 9. veebruarist 1959.
Vapi kirjeldus on järgmine: "Punasel kilbil paremale pööratud valge, juudikübaraga kaetud juudipea."
Noodivõti

Noodivõti on noodikirja märk, mis määrab teatud helikõrguse noodijoonestikul.
Tänapäeval kasutatakse noodikirjas põhiliselt G-võtit, F-võtit ja C-võtit, mis määravad vastavalt esimese oktavi G (sol), väikese oktavi F (fa) ning esimese oktavi C (do) asukoha noodijoonestikul.

JO-võti

Zoltán Kodály loodud relatiivses noodisüsteemis kasutatakse JO-võtit, mis määrab JO asukoha noodijoonestikul.
Ruhi

Ruhe ehk ruhi on puutüvest õõnestatud paat, mis meenutab küna. See on maailma vanimaid paadivorme.
Ruhi õõnestati haava- või männipuust. Eestis kasutati selliseid veesõidukeid veel 20. sajandi alguses ning Põhjaeesti murretes nimetati seda ka küna.
Tasakaalu saavutamiseks kinnitati ruhele lattidest või laudadest tiivad, või siis ühendati ruhed paarikaupa kaksikruhedeks. Ruhest arenes laialipainutatud külgedega vene.
Győr

Ajalugu

Győri kohal asus 5. sajandist eKr keltide Arrabona linn. Aastal 10 vallutasid asula roomlased. Ungarlased ehitasid oma kindluse 900. aasta paiku. 1271. aastal sai Győr linnaõigused. 1541. aastal põletati linn maha, et mitte jätta seda pealetungivate türklaste kätte, kuid ehitati peagi uuesti üles. Aastatel 1594–1598 oli Győr türklaste valduses. 19. sajandil muutus linn tähtsaks tekstiili- ja masinatööstuse keskuseks.

Majandus

Győris asub Audi autotehas.

Sport

Linnas tegutseb kõrgliiga jalgpalliklubi Győri ETO FC.
Ivar Brok

Ivar Brok (20. juuli 1977 – 23. mai 2008) oli Eesti sõjaväelane (vanemveebel).
Brok hukkus Afganistanis välismissioonil, kui ta Helmandi provintsis sai laadimistööde käigus raskelt vigastada ja suri hiljem saadud vigastustesse. Broki matused olid Tallinna Jaani kirikus. Hiljem samal päeval maeti ta oma kodukoha Ambla kalmistule Järvamaal.

Tunnustused

Brok sai 2008. aastal Kotkaristi kuldristi mõõkadega
Heinrich Scheidemann

Heinrich Scheidemann (umbes 1595 Wöhrden, Holstein – 1663 Hamburg) oli saksa organist ja helilooja.

Elukäik

Oma esimesi mänguoskusi orelil omandas isa käe all. Aastatel 1611–1614 õppis Jan Pieterszoon Sweelincki juures Amsterdamis Hollandis. Heinrich Sceidemann oli üks Sweelincki üks paremaid õpilasi. 1629. aastast Heinrich Scheidemann sai organisti koha Hamburgi Katariina kirikus (Catharinenkirche). Seal ta töötas rohkem kui 30 aastat, kuni surmani Hamburgi katkuepideemia ajal 1663. aasta algul.

Looming

Heinrich Scheidemann on kirjutanud kõige rohkem heliloomingut orelile ja oli tuntud organistina. On säilinud mõned laulud ja klavessiiniteosed, mis on oreliteostest vähem tuntud.
Heinrich Scheidemann kirjutas oreliprelüüde, mis kannavad nime "Praeambulum". Tuntud on ka tema "Koraaliprelüüdid" ehk "Koraalifantaasiad", kus koraali meloodiat on töödeldud cantus firmus'es. Viimastes on tunda Jan Pieterszoon Sweelincki mõjusid.
Heinrich Scheidemann esindas Põhja-Saksa barokikoolkonda. Tema õpilased olid tuntud organistid ja heliloojad Johann Adam Reincken, kes hiljem pärast õpetaja surma oli organistiks Hamburgi Katariina kirikus, ja Dietrich Buxtehude. Viimased kaks olid ka tuntud Põhja-Saksa baroki esindajad.
Eugene Galanter

Eugene Galanter (27. oktoober 1924 Philadelphia – 9. november 2016 New York) oli ameerika psühholoog.
Ta õppis Swarthmore College'is ja Pennsylvania Ülikoolis.
Ta tegeles matemaatilise psühholoogiaga ja kirjutas ka mitu raamatut programmeerimisest.
Pjotr Prussov

Pjotr Prussov (6. jaanuar 1942 – 19. märts 2017) oli valgevene autoehitaja, VAZ-2121 Niva looja.

Isiklik

Pjotr Prussov sündis Valgevene NSV-s Viciebski oblastis Lozna rajoonis Zubki külas. Ta oli peres viies ja viimane laps. Tema isa oli Mihhail Prussov ja ema Olga Prussova.
1962. aasta sügisel mobiliseeriti Prussov Nõukogude armeesse. 1963. aastal liitus ta Alžeeriasse saadetud Nõukogude Liidu spetsialistidega, et puhastada Alžeeria, Maroko ja Tuneesiaga piirnevat piiriala miinidest. Ta sai selle käigus raskelt haavata. Kogemata lisati Prussovi nimi plahvatuse käigus hukkunute nimekirja.
Prussovi ärasaatmine toimus 21. märtsil 2017 Togliatti Issanda Muutmise katedraalis ja matus Togliatti kalmistul.
Peterburi Riiklik Agraarülikool

Peterburi Agraarülikool (vene keeles Санкт-Петербургский государственный аграрный университет) on Peterburis Puškinis asuv põllumajanduslikku kõrgharidust andev ülikool.
Enne 1992. aastat kandis kool nime Leningradi Põllumajanduse Instituut (vene keeles Ленинградский сельскохозяйственный институт, lühend ЛСХИ).
Ülikoolis õpib praegu üle 8000 üliõpilase.