google/wiki40b huggingface dataset:
Ritten

Territoorium

111 km² suurune piirkond on nime saanud 1100–1400 m kõrguse Ritteni või Renoni kõrgplatoo järgi, millel asub enamus külasid. Platoo moodustab Sarntali Alpide mäeaheliku kaguotsa ning asub Eisack ja Talfer jõgede vahel keskmiselt 800 m neist kõrgemal. Ritten asub otse Bolzanost kirdes, viimane asub mõlema jõe kohtumiskohas.
Ritten külgneb järgmiste valdadega: Barbian, Bolzano, Kastelruth, Karneid, Völs, Jenesien, Sarntal ja Villanders.
Vallas on 17 frazioni (alljaotused, tavaliselt külad ja asundused). Sinna hulka kuuluvad keskne küla Klobenstein (Collalbo), kus asub raekoda, samuti Atzwang (Campodazzo), Gissmann (Madonnina), Lengmoos (Longomoso), Lengstein (Longostagno), Mittelberg (Monte di Mezzo), Oberbozen (Soprabolzano), Oberinn (Auna di Sopra), Rotwand (Pietrarossa), Siffian (Siffiano), Signat (Signato), Sill (Castel Novale), Unterinn (Auna di Sotto), Wangen (Vanga) ja Wolfsgruben (Costalovara).
Neist ainult Atzwang ja Sill ei paikne platool, vaid vastavalt Eisacki ja Talferi jõgede ääres.

Ajalugu

Mäeahelikku on esmakordselt mainitud 870. aastal kui "Mons Ritanus". Juba umbes 1200. aastal rajati platoole mägivõõrastemaja. 1237. aastal ehitati Wangeni isandate poolt Ritteni territooriumi kivisele kannusele Runkelsteini loss.
Tirooli patrioodist kangelane Peter Mayr (1767–1810), kes osales mässus Tirooli okupeerivate Napoleoni vägede vastu, sündis Siffiani külas Rittenis.
17. sajandist on Ritten olnud populaarne suvituskoht Bolzano kodanikele, kuna õhk on platool märkimisväärselt jahedam. Rittenit ühendavad Bolzanoga provintsimaantee ja köistee Oberbozenist. See on pikim köistee maailmas ja sel on pikkust umbes 4 km ning selle läbimine võtab 12 minutit. See köistee asendas 1960. aastal 1907. aastal ehitatud ratasajamiga raudteed. Raudtee töötab siiani mäeküljel Maria Himmelfahrti ja Klobensteini vahel.

Majandus

Rittenis asub maiustustefirma Loacker.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 95,20% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 4,55% itaalia keelt ja 0,25% ladiini keelt.
Lembit Saarts

Elulugu

Lembit Saarts sündis Vana-Kuuste vallas Rebasel talupidaja peres. Oma kooliteed alustas ta 1930. aastatel kodukandis Sipe algkoolis ja jätkas seda hiljem Tartu üldhariduslikus täienduskoolis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Sellele järgnesid aastatel 1942–1943 õpingud Kõrgematel Kujutavkunstide Kursustel, 1943–1944 Kõrgemas Kunstikoolis Pallas ja 1944–1948 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis.
1949. aastal ta vahistati süüdistatuna osalemises nõukogudevastases liikumises ning aastani 1956 viibis ta Kasahstanis vangilaagris. Sealt naasis ta Tartusse.
Lembit Saarts töötas Tartus joonistusõpetajana ja katseremonditehase kunstnikuna.
Kuulus 1960. aasta kunstirühmitisse.
Aastal 1960 valmis kunstnikul maja Tartus Veeriku linnaosas Õie tänaval. Samas asus ka tema ateljee.

Looming

Saartsi loomingut kujundas Pallase maalikooli vaimsus. Tema peamised õpetajad olid Johannes Võerahansu ja Elmar Kits. Oma loomingus otsis ta eeskuju vanemast kunstist, eriti vaimustus ta prantsuse kunstnike Claude Monet', Auguste Renoir' ja Pierre Bonnardi loomingust.
Lembit Saarts valdas meisterlikult kõiki žanre. Ta viljeles kõige enam figuraalkompositsioone, maastikke, akte, portreid, natüürmorte ja lilli ning tegi seda väga erinevates tehnikates: õlimaal, akvarell, kollaaž ning joonistused sule ja pliiatsiga.
Tartu kunstinäitustel osales Saarts alates aastast 1957 ja üle-eestilistel kunstinäitustel alates aastast 1959. Tema kümnete isikunäituste seas olid kõige tähtsamad 1974. ja 1983. aastal Tartu Kunstimuuseumis toimunud näitused. Tema tööd olid väljas presidendi kureeritud näitustel 2000. aastal Tallinnas ja Berliinis ning 2001. aastal Pariisis.
2006. aasta 11. jaanuarist 28. veebruarini oli Võru Linnagaleriis avatud Lembit Saartsi ja Eeva Andi ühisnäitus "Kahed pildid kahest sajandist".

Mälestuse jäädvustamine

Aastal 2006 valmis režissöör Rein Raamatul kunstnikust rääkiv dokumentaalfilm "Lembit Saarts". 18 minutit kestvas filmis saavad sõna nii kunstnik ise kui ka tema sõbrad ja kunstiajaloolased.

Isiklikku

Lembit Saartsi abikaasa oli maalikunstnik Eeva Ant.
Zibalai

Ajalugu

Zibalaid on esimest korda mainitud XVII sajandil. Algselt kuulus see Staškūniškise mõisale ja selle omanikud olid Sakalauskased.
XVIII sajandil sai sellest Vilniuse piiskoppide valdus. Aastal 1744 rajati sinna esimene kabel, aastal 1861 aga kirik. Algselt oli see Širvintose kihelkonnale alluv abikirik, ent aastal 1920 kujunes Zibalai omaette kihelkonna halduskeskuseks.
Leedu vabadussõja ajal toimusid alevi ümbruskonnas pikka aega lahingud Poola-meelsete vägede ja Leedu iseseisvuse toetajate vahel. Aastal 1921 hukkasid poola sandarmid sealse vaimuliku Kazimieras Lajauskase. Sõja lõppedes jäi Zibalai Leedu ja Poola vahelise demarkatsioonijoone lähistele.
Ühtlane pidevus

Omadused

Otseselt definitsioonist järeldub, et kõik ühtlaselt pidevad kujutused on pidevad. Vastupidine üldjuhul ei kehti: kõik pidevad kujutused pole ühtlaselt pidevad.
Jocelyne Loewen

Jocelyne Rae Loewen (sündinud 1. novembril 1976 Albertas) on Kanada näitleja.
Friedrich-Alfred Olbrei

Friedrich-Alfred Olbrei VR I/3 (ka Fred Olbrei; 30. august (vkj 12. august) 1893 Tallinn – 25. märts 1972 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane, ringhäälingutegelane ja sõjaväeinsener (aastast 1938 kolonel).

Elulugu

Friedrich-Alfred Olbrei oli klaveritöösturi poeg.
Lõpetas Tallinnas gümnaasiumi, õppis 1915–1916 Riia Polütehnilise Instituudi mehaanika osakonnas, lõpetas 1916 eksternina Peterburi Nikolai I nimelise Inseneriakadeemia ning 1918 lendur-vaatlejana Jevpatoria sõjaväelendurite kooli.
Esimese maailmasõja ajal teenis Pirital merelennujaamas. Osales Vabadussõjas, oli Kaitseministeeriumi sädetelegraafi valitsuse ning sädetelegraafikompanii ülem, pani aluse Eesti kaitseväe raadiosidele. Lõpetas 1925 Prantsusmaal Toulouse'i Ülikooli Elektrotehnika Instituudi. Oli 1926–33 Kaitseväe Ühendatud Õppeasutiste (KVÜÕA) lektor ja õppetöökodade ülem, Kõrgema Sõjakooli õppejõud ning inseneriväeala erijuhataja, 1929–31 ühtlasi Tallinna Tehnikumis raadiooperaatorite kursuse lektor, õpetas elektro-, side- ja raadiotehnikat, oli riikliku kutsekomisjoni liige. 1933–34 sidepataljoni ülem, 1934–40 Riigi Ringhäälingu direktor, 1940–41 Sidevalitsuse raadiokeskuse peainsener.
Sõja puhkemisel viidi Venemaale laskurdiviisi sideülemaks, töötas Uuralites Ivdeli mangaanikaevanduses ning oli Tjumeni sõjakooli sideala õppejõud. 1944 saadeti Siberi vangilaagrisse, süüdistatuna spionaažis ja vandenõus osalemises. Naasis asumiselt Eestisse 1956, oli Vabariikliku Röntgenoloogiajaama ja Tervishoiuministeeriumi arstiriistade töökoja juhataja, aastast 1963 Rahvamajanduse Nõukogu tehnilise informatsiooni keskbüroo tehnikateabe- ja patendiekspert.

Teadustöö

Mõjutas põhjapanevalt raadioalase tehnilise mõtte ja hariduse ning ringhäälingu ja raadiotööstuse arengut Eestis. Tema eestvõttel ja osalusel asutati Riigi Ringhäälingu raadiolabor ja töökojad, ehitati ümber ja varustati ränikristall-pooljuhtsaatjaga Tallinna raadiojaam, rajati 1937 Türile 50 KW raadiosaatejaam koos Euroopa moodsaima 196,6 m kõrguse vabaltseisva mastantenniga, valmis Baltimaade esimene mobiilne ülekandekeskus – reportaažiauto "Hõbehall", hangiti firmalt AEG Eestisse esimeste seas maailmas magnetofonid, raadioülekannete tarvis arendati välja Tallinna teatri- ja kontserdisaale ning spordiväljakuid ühendanud kaablivõrk, maal avati raadiokuulamise hõlbustamiseks ligi 250 tuulik-elektrigeneraator akulaadimispunkti, kavandati ja 1939–1940 püstitati Tallinnas Kreutzwaldi ja Faehlmanni tänava nurgale tehnika viimase sõna järgi Raadiomaja, mille elektrilise osa projekteeris koos insener A. Lossmanniga. Raadiotööstuse arendamisel ja selle teaduslikul korraldamisel toetus peamiselt ameeriklaste kogemustele.
Kuulus aastast 1927 Riigi Ringhäälingu juhatusse, oli OÜ Raadio-Elektrotehnika Tehase (RET) asutajaid ja juhatuse liige, kuulus Insenerikoja nõukogusse. Avaldas teadustrükiseid raadiotehnikast ja ringhäälingust.

Isiklikku

Tema isa oli muusikaärimees, klaveritööstur ja Estonia seltsi eestseisuse liige Jaan Olbrei.
Tema õde oli ballettmeister, balletipedagoog ja tantsija Rahel Olbrei, õemees arhitekt ja kunstikriitik Hanno Kompus.
Raul Öpik

Raul Öpik (sündinud 3. juulil 1951 Mustjala vallas) on eesti purilendur, kolonelleitnant erus ja poliitik.
Öpik lõpetas 1977 Tartu Ülikooli bioloogina. Ülikooli ajal hakkas harrastama purilendu. Ta osales 1993. aasta purilendamise maailmameistrivõistlustel Eesti võistkonna kaptenina. 1993–1995 oli Öpik Eesti Lennuspordi Föderatsiooni aseesimees. Ta on avaldanud purilennuteemalisi kirjutisi. 1976–1978 töötas ta Võrumaal ja 1978–1979 Tallinnas kalakasvatajana. 1988–1993 oli ta õpetaja Kopli Kunstikeskkoolis.
1993–1994 oli Öpik kaitsejõududes juhttöötaja. 1994. aastal oli ta kaitseministri kandidaat. 1996. aastal oli ta Kaitseministeeriumi rahvusvaheliste suhete osakonna rahuvalve laua juhataja. 2002. aastal oli ta Rahuoperatsioonide Keskuse staabiülem, major. Ta on Eesti Eruohvitseride Kogu liige.
Ta on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige alates 2013. Ta on valitud EKRE Ida-Tallinna ringkonna esimeheks.
Guernsey saar

Guernsey saar on saar La Manche'i väinas Prantsusmaa ja Suurbritannia vahel, Inglise kroonile kuuluva samanimelise krooni sõltkonna peasaar.
Saare pindala on 63 ruutkilomeetrit. Guernsey on künklik, kõrgus merepinnast kuni 110 meetrit.
Saar jaguneb kümneks vallaks.
Põhiosa Guernsey elanikkonnast on tänapäeval ingliskeelne. Romaani keelte hulka kuuluvat Guernsey murret, Guernsey saare varasemat kohalikku keelt, valdas 2001. aasta rahvaloenduse andmetel üksnes 2% rahvastikust. Siiski teatas rahvaloendusel 14% elanikkonnast, et nad saavad Guernsey murdest mingil määral aru. Keelepärand elab edasi saare perekonna- ja kohanimedes. Guernsey murdes kirjutas Georges Métivier (1790–1881), keda peetakse saare rahvusluuletajaks.
Keele kadumine ja inglise keelele üleminek sai alguse 19. sajandil ning hoogustus Teise maailmasõja aastatel, kui enamik koolilapsi oli Saksa okupatsiooni ajaks (1940–1945) Ühendkuningriiki evakueeritud.
Victor Hugo kirjutas mitmed oma tuntumad teosed, nende seas romaani "Hüljatud" ("Les Misérables", 1862), Guernsey saarel eksiilis viibides. Ta pühendas saarele oma 1866. aastal avaldatud romaani "Meretöölised" ("Travailleurs de la Mer", 1866). Selle romaani tegevus toimub just Guernsey saarel. Victor Hugo elukoht Hauteville House Saint Peter Portis on tänapäeval muuseum, mida haldab Pariisi linn. 
Saarele on kirjanduslikku kuulsust lisanud ka Mary Ann Shafferi ja Annie Barrowsi kiriromaan "Guernsey kirjandus- ja kartulikoorepiruka selts" (2008, eesti keeles Evelin Banhardi tõlkes 2018).
Suigu raamatukogu

Suigu raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Tori vallas Suigu külas. 
Raamatukogu juhataja on Viiu Tamla.
Interstate 10

Ajalugu

Kiiree ehitamist alustati 1957. aastal, viimase lõiguna avati Phoenixis 10. augustil 1990 Papago Freeway Tunnel. Kiiree algusosa Santa Monicast San Bernardinoni kattus endise Route 66-ga, San Bernardino-Phoenixi lõik ehitati Route 60 peale, mille California osa 1972. aastaks USA teede süsteemist kustutati, Phoenixist Van Hornini kulgeb tee mööda endist Route 80 marsruuti, ning edasi kuni lõpuni mööda endist Route 90.
Kumari (perekonnanimi)

Kumari on perekonnanimi.
Eesti Eluteaduse Hoidja

Eesti Eluteaduse Hoidja (inglise keeles Keeper of Estonian Culture of Biology award; vene keeles награда Хранитель естествознания Эстонии) on auhind, mida antakse välja tunnustusena eesti bioloogilise kultuuri loojaile ja hoidjaile. Auhind asutati 1984. aastal. Auhinna žürii on kinnitatud Eesti Looduseuurijate Seltsi presiidiumi poolt. Auhinnaks on Vive Tolli graafiline leht "Eesti Eluteaduse Hoidja", mida eksisteerib 25 nummerdatud eksemplari.

Laureaadid

Seni on auhind antud alljärgnevatele inimestele (siin koos žürii poolt otsustatud põhjendava sõnastusega):
1. Viktor Masing (1984) – bioloogia kõrgetasemelise populariseerimise eest
2. Kalevi Kull (1984) – teoreetilise mõtte ja loodusteaduste ajaloohuvi kandmise eest Eestimaa bioloogias
3. Mart Viikmaa (1984) – kõrgetasemeliste teaduslike loengute eest
4. Fred Jüssi (1984) – meie looduse häälte õpetamise ja kogumise eest
5. Tõnu Möls (1986) – bioloogidele täppisteadusliku mõtlemise õpetamise eest
6. Hans Remm (1986) – kõrgetasemeliste loodusmäärajate eest
7. Andres Tarand (1986) – linnaökoloogia kirjutiste ja Eesti keskkonnauuringute eest
8. Juhan Ross (1986) – bioproduktsiooni matemaatilise modelleerimise koolkonna rajamise ja ökoloogiliste sõnavõttude eest
9. Toomas Frey (1987) – Eesti ökoloogia arendamise eest
10. Rein Kuresoo (1993) – Eestimaa Looduse Fondi rajamise eest
11. Ivar Puura (2006) – Eestimaa fossiilide õpetamise eest
12. Toomas Kukk (2006) – Eesti taimestiku tundmise ja tutvustamise eest eesti keeles
13. Aleksei Turovski (2007) – loomade kultuuri tutvustamise eest
14. Jaan Viidalepp (2007) – klassikalise liblikateaduse hoidmise eest
15. Ann Marvet (2008) – loodustekstide tundliku toimetamise eest
16. Kuulo Kalamees (2009) – Eesti seente määrajate eest
17. Urve Miller (2011) – teedrajava erialadevahelise teaduskoostöö edendamise eest Läänemere piirkonna looduse ja inimajaloo seoste uurimisel
18. Vello Liiv (2012) – Eesti seente teadusfoto eest
19. Asko Lõhmus (2017) – Eesti metsade teaduse hoidmise eest
20. Ülo Maiväli (2018) – teaduse ideaalide juhatamise eest
Astangkaev

Astangkaev (inglise backdrop manhole, drop manhole) on kanalisatsioonikaev, milles vesi langeb kõrgemal paiknevast sissevooluavast madalamal või põhjas oleva väljavooluavani mööda püsttoru.
Astangkaevu kasutatakse nt siis, kui kanalisatsioonitorustik kulgeb järsust nõlvast alla või kahe erineva sügavusega kollektori ühendamiseks.
Peep Piirsalu

Elulugu

Peep Piirsalu on zootehniku poeg.
Lõpetas 1976 Rakvere Keskkooli, 1981 Eesti Põllumajanduse Akadeemia zootehnikainsenerina, 1983–85 Moskva Põllumajanduse Akadeemia aspirant, põllumajanduskandidaat (1986, samas), väitekiri käsitles valgepealiste lammaste parandamist sisestaval ristamisel ildefransi tõugu jääradega. Oli 1981–82 Rakvere rajooni "Energia" kolhoosi zootehnik, 1982–83 EPA põllumajandusloomade söötmise kateedri nooremteadur, 1986 eriloomakasvatuse kateedri nooremteadur, 1986–89 väikelooma- ja linnukasvatuse osakonna assistent, 1989–90 vanemõpetaja, 1990– dotsent, 1989–92 zooinseneriteaduskonna prodekaan. Loengukursused: lambakasvatus, eriloomakasvatuse, loomakasvatussaaduste kvaliteet.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: põllumajandusloomade aretus ja selektsioon – lammaste geneetika parameetrite hindamine, aretusväärtused ja -programmid, importlammaste mõju eesti lambatõugude liha- ja villajõudlusele ning viljakusele. Ajakirja "Lammas ja Kits" toimetaja (aastast 1998). Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi ja Eesti Lambakasvatajate Seltsi liige (aastast 1990, president 1995–97, juhatuse esimees aastast 1997). Üle 70 teadustrükise.
Pühajõe vald

Pühajõe vald (saksa keeles Pühhajöggi) oli vald Virumaal Jõhvi kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1867–1891 ja siis liideti Pühajõe vald Voka vallaga.
Valla alal asus Pühajõe mõis.
Mustamäe mõis

Mustamõe mõis (saksa keeles Hohenhaupt) oli Jälgimäe mõisa kõrvalmõis Keila kihelkonnas Harjumaal.
Mõisa peahoone on Glehni loss.
Rannu kihelkond

Piirkonna ajalugu

Rannu kihelkond on üks vanemaid Eestis, see asutati 13. sajandi esimesel poolel.
Ürikutes on esimesed teated kihelkonna kohta aastast 1347, kui seal oli teadaolevalt iseseisev preester. Praegusel kohal paiknev Püha Martini kirik ehitati tõenäoliselt 15. sajandi esimesel poolel.
Enamikku kihelkonna küladest on esmamainitud 16.–17. sajandil.
Dokument 1689. aastast märgib, et Rannu kihelkonda asutati kool.

Rannu kihelkonna pärand

1. jaanuari 2010 seisuga on Eesti Rahva Muuseumi kogudes Rannu kihelkonna päritoluga 374 eset, ligi 400 fotot ja 57 etnograafilist joonist.

Kihelkonna alad tänapäeval

Tänapäeval kuuluvad kihelkonna alad tervikuna Tartu maakonna koosseisu. Võrtsjärve idakaldal asuv väike kihelkond jaguneb laias laastus kahe valla vahel. Enamiku kihelkonna aladest hõlmab endine Rannu vald, kihelkonna lõunapoolsed alad moodustavad endise Rõngu valla loodenurga.
Rihukanalased

Kirjeldus

Rihukanalased on keskmise kehasuurusega maismaalinnud, kellel on suured jalad ja teravad küünised. Kehapikkus on vahemikus 28–70 cm. Suurimad liigid kuuluvad perekondadesse Alectura ja Talegalla. Väiksemad rihukanad on mikroneesia rihukana (Megapodius laperouse) ja punaselg-rihukana (Eulipoa wallacei). Kõigil rihukanalastel on väike pea, lühike nokk ja ümarad suured tiivad. Lennuvõime erineb liigiti – mõned on väga head lendajad, teised väldivad lendamist. Nende tagumine varvas on esimestega samal tasemel, see tunnus on ühine sugukonnaga hokolased (Cracidae). Kõigil teistel kanalistel asub tagumine varvas esimestest kõrgemal.

Levik

Rihukanalased elavad Australaasias: Vaikse Ookeani lääneosas, Austraalias, Uus-Guineas ja Indoneesias Wallace Line'i saartest ida pool. Samuti Bengali lahe saarestikel nagu Andaman ja Nicobar. Koos inimeste saabumisega piirkonda on rihukanalased hävinud Fidži, Tonga ja Uus-Kaledoonia saartelt.

Käitumine ja ökoloogia

Rihukanalased on tugevad eraklikud linnud, kes ei hau oma mune ise vaid matavad kõdukihi alla. Munad on erilised oma väga suure rebuosa poolest, mis moodustab 50–70% muna massist. Rihukanad on tuntud oma suurte kõdumaterjalist koosnevate pesakuhilate poolest. Pesade eest hoolitseb üksnes isaslind, lisades vajadusel lehti, oksi, rohtu või eemaldades seda kuhilast, kui temperatuur liiga kõrgele tõuseb. Mõned liigid munevad oma munad vulkaanilise tuha alla, kus munad hauduvad termilise soojuse käes, teised munevad päikesepaistele avatud liivaküngastele, kus mune hoiab sobiva temperatuuri juures päikesekiirgus. Üksikud liigid kasutavad vastavalt vajadusele eri strateegiaid. Vanemhoole puudumine tõstatab küsimuse, kuidas linnud tunnevad suguküpsuse saabudes ära oma liigikaaslased, teiste kanaliste puhul kinnistab imprintingut vanema olemasolu. Viimased uuringud viitavad asjaolule, et oma liigi visuaalsele äratundmisele aitavad kaasa instinktid, iga liik tunneb ära just oma liigile omased liigutused.
Rihukanalaste tibudel puudub munahammas, millega munakoor purustada, selle asemel kasutavad nad munakoorest välja rabelemiseks oma tugevaid jalgu. Jalgade abil ronivad tibud, jalad ees, välja ka pesakuhilast. Koorunud tibud on kohe võimelised lendama ja jooksma. Vanemad nende eest ei hoolitse.
Väike-Tobago

Väike-Tobago ehk Paradiisilinnu saar (inglise keeles Little Tobago, Bird of Paradise Island) on Trinidadile ja Tobagole kuuluv väike saar Kariibi meres.
Saar asub Tobago saare kirderannikul, umbes 2,4 km kaugusel Speyside'i linnast. Selle geograafilised koordinaadid on 11°18' pl and 60°31' lp. Väike-Tobago kõrgeim punkt on 137 m kõrge ja saare pindala on 1 km².
Saar on merelindude oluline pesitsemispaik. Meri Tobago ja Väike-Tobago vahel on madal, see on populaarne paik sukeldumiseks ja seal korraldatakse paadisõite klaaspõhjaga paatides, mis võimaldab vaadelda koralle ja kirevaid troopikakalu.
Tööõigus

Tööõigus (ingl labour law) on õigusnormide kogum, millega reguleeritakse töötaja ja tööandja töölepingulisi töösuhteid ning töötingimuste kollektiivset kujunemist. Tööõigus jaotub kaheks suureks valdkonnaks: individuaal-tööõiguseks ja kollektiiv-tööõiguseks. Individuaalse töölepingu alus on poolte sõlmitud tööleping ning kollektiivsete töösuhete alus on töötajate esindusorganisatsiooni sõlmitud kollektiivleping.

Tööõigus avaliku ja eraõiguse sfääris

Tööõigus sisaldab nii avaliku õiguse kui ka eraõiguse norme. Eraõigus reguleerib üksikisikute suhteid ja tehinguid. Avalik õigus reguleerib riigi ning riigi ja üksikisiku vahelisi suhteid. Tööõigus asetseb Eestis eraõiguse all iseseisva õigusharuna.

Tööõiguse arenemine

Masstootmise tekkimisega XIX sajandi lõpul hakkas arenema ka tööõigus. Vajadus tööõiguse järele tekkis olukorrast, kus vaesemad inimesed tegid tööd rikkamate jaoks, et end ja oma perekonda üleval pidada, kuid ei suutnud end seejuures ise kuidagi kaitsta ning see maksis neile tihti tervise. Seega tuli sekkuda riigil, et mõlemal poolel oleksid töösuhtes mõistlikud tingimused.
Mihkel Pung

Mihkel Pung (19. oktoober 1876 Vana-Põltsamaa vald – 11. oktoober 1941 Sosva laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti advokaat ja poliitik, Riiginõukogu esimees.
Mihkel Pung lõpetas Tartu ja Peterburi ülikooli õigusteaduskonna ning töötas aastaid advokaadina.
Tuzi järv

Tuzi järv (türgi Tuz Gölü 'soolajärv') on järv Väike-Aasias.
Järve pindala on umbes 1500 km².
Sügavus on alla 2 meetri.
Äravool puudub, vesi on väga soolane.
Ricky Rubio

Ricard Rubio Vives (sündinud 21. oktoobril 1990 El Masnous) on Hispaania korvpallur, kes alates aastast 2011 mängib NBA liiga klubis Minnesota Timberwolves.
Hispaania korvpallimeeskonnas mängis ta 2008. aasta suveolümpiamängudel, 2009. ja 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Läti Eesti Selts

Läti Eesti Selts on Lätis elavaid eestlasi ühendav selts.
1908 asutati Jüri Jaaksoni ja Karl Karpi eestvõttel Riia Eesti Hariduse ja Abiandmise Selts, mille eesmärk oli koondada kõiki Riias elavaid eestlasi. Seltsi esimene esimees oli Jüri Jaakson.
Selts korraldas muu hulgas kursuseid, koosolekuid, peoõhtuid. Seltsil oli oma laulukoor, näitering ja mitu muud huvialaringi.
Selts tegutses aastani 1939.
Seltsi taastati 1988 nime all Läti Eesti Selts.
Antarktika poolsaar

Antarktika poolsaar on umbes 1500 kilomeetri pikkune poolsaar Antarktisel, kus asub selle mandri põhjapoolseim tipp (63°23'S 57°00'W). Poolsaarest lääne pool mandri lähedal asub Antarktika suurim saar – Aleksander I maa. 
Lõuna-Ameerika lõunatipuga ühendab seda veealune 3600 kilomeetri pikkune Scotia ahelik.
Antarktika poolsaare pinnamood on mägine. Seal asuvad mäeahelikud kõrgusega umbes 2800 m. Poolsaare kõrgeim tipp on Mt. Jackson (4189 m). 
Poolsaare kliima on kõige soojem Antarktikas. 
Antarktika poolsaar on Antarktikas ainus koht, kus kasvab 2 katteseemnetaime liiki. 
Antarktika poolsaarel asub mitu polaarjaama: General Bernardo O'Higgins (Tšiili), Vernadski (Ukraina) jt.