google/wiki40b huggingface dataset:
Zhang Miman

Zhang Miman (ka Chang Mee-mann, hiina 张弥曼; sündinud 17. aprillil 1936 Nanjing Shis) on hiina paleoihtüoloog ja evolutsioonibioloog.
Zhang Miman töötab uurimisprofessorina Pekingis asuvas Hiina TA Selgroogsete Paleontoloogia ja Paleoantropoloogia Instituudis. Tema teadustöö hõlmab selliseid uurimisvaldkondi nagu taksonoomia, fülogenees, zoogeograafia, paleoökoloogia, biostratigraafia ja paleoihtüoloogia.

Karjäär

Zhang Miman lõpetas 1960. aastal Moskva Riikliku Ülikooli geoloogiateaduskonna. Doktorikraadi kaitses ta aastal 1982 Stockholmi Ülikoolis.
Sellest ajast alates töötab Zhang Hiinas selgroogsete paleontoloogia ja paleoantropoloogia instituudis, ajavahemikus 1983–1991 oli ta instituudi direktor.
Ta oli aastatel 1992–1996 Rahvusvahelise Paleontoloogia Assotsiatsiooni president.

Teadus

Zhangi tuntumad teadussaavutused on seotud ürgsete luukalade uurimisega, täpsemalt on ta andnud panuse sagaruimsete (Sarcopterygii) peapoolse osa anatoomia (cranial anatomy) uurimisse. Sagaruimsete fossiile (sealhulgas ürgseid tetrapoode) on leitud Edela-Hiinas Yunnani provintsis varase Devoni kivimitest. Seal leitud kivististest on tuntumad kopskala Diabolepis (elas 400 miljonit aastat tagasi) ja Coelacanthimorpha alamklassi liigituv liik Youngolepis, mis avastati 1981. aastal ja fossiili vanuseks on hinnatud 407–416 miljonit aastat. Zhangi uuringud on täiendanud meie arusaamu selgroogsete varasemast evolutsioonist ning tetrapoodide päritolu kohta.
Zhang juhib töögruppi, kes uurib fossiilseid karpkalalisi Hiinas. Eelkõige on uurimisrühm keskendunud kahe perekonna kivististele: Cyprinidae (karplased) ja Catostomidae.
Hiina fossiilsed Catostomidae kivistised, mis on enamasti Eotseenist pärit tänaseks väljasurnud karpkalaliste perekonna Amyzon eksemplarid, on väga sarnased Põhja-Ameerikas leitud Eotseeni-aegsete kivististega. Seevastu enamik Hiina fossiilseid karplasi on pärit Miotseenist ja Pliotseenist ning need sarnanevad sama vanade kivististega, mis on leitud Jaapani saarte loodeosast.
Viimase kümne aasta jooksul on Zhangi meeskond oma uurimistöös kasutanud interdistsiplinaarset lähenemist, keskendudes võrdleva morfoloogia, fülogeneetilise analüüsi ja molekulaarse süstemaatika meetoditele.
Buxtehude

Majandus

1881. aastast on Buxtehudes oma raudteejaam R50 liinil Hamburgist Cuxhavenisse. 2007. aasta lõpus lisati see liin S-Bahn Hamburg kiirtransiitsüsteemi.
1928. aastast on ka teine raudteeliin läbi Buxtehude, EVB (Eisenbahn- und Verkehrsbetriebe Elbe-Weser, Zeven) Hamburgi äärelinnast Bremerhavenisse Põhjamere rannikul. Este jõgi ühendab linna põhjapool olulise Elbe jõega. Ajalooliselt kasutati seda ühendust kaupade saatmiseks väikesesse sadamasse, mis on endiselt olemas, kuid on muutunud linna arengu ja aggradatsiooni tõttu vähem kättesaadavaks.
Suur maantee, mis valmib 2012. aastal, hakkab ühendama linna Hamburgiga.

Kultuur

Buxtehudet nimetatakse mõnikord "maailma muinasjutupealinnaks", millist epiteeti ta jagab näiteks Kasseliga. Vendade Grimmide lugu "Jänes ja siil" on määratud sellesse linna. Pealegi kasutatakse nime mitmetes saksa juttudes. Seega väidavad mõned inimesed, et Buxtehude linna tegelikult ei eksisteeri. Saksa keele ütlus "...nach Buxtehude jagen" ("jälitama kedagi Buxtehudesse") tähendab, et keegi läheb kaugele.

Transport

Buxtehudet teenindab S-Bahn Hamburg jaamadega Buxtehudes ja Neuklosteris.
Harilik ogaõun

Taime kasvukohad

Harilik ogaõun on looduslikult levinud Kagu-Euroopast Ida-Aasiani. Eestis kasvab harilik ogaõun pigem haruldase taimena ning teda on leitud prahipaikadest. Samas kasvatatakse harilikku ogaõuna ka ilutaimena ning aretatud on eri värvi õitega teisendeid.

Taime botaaniline kirjeldus

Harilik ogaõun on 20–100 cm kõrgune ebameeldiva lõhnaga üheaastane rohttaim. Vars on püstine ning dihhotoomselt harunev. Hariliku ogaõuna lehed on vahelduvad (kuni 20 cm pikkused) ning nende servad on ebaühtlase sakilise kujuga. Õied on suured, kuni 10 cm pikkused, ning värvuselt valged või violetsed. Õiekrooni suurus erineb tupest pea kaks korda. Hariliku ogaõuna vili on rohkete mustade seemnetega karpvili, mis sarnaneb väliselt kastani või ogadega õunaga. Siiski leidub ka teisendeid, millel ogad puuduvad.

Taime keemiline koostis

Hariliku ogaõuna keemiline koostis sarnaneb musta belladonna omaga. Hariliku ogaõuna lehed sisaldavad tropaanalkaloide (~0,1–0,7%) L-hüostsüamiini ja L-skopolamiini vahekorras 4:1, apoatropiini, belladonniini ja tigloüülmeteloidiini. Samuti sisaldub lehtedes flavonoide, kumariini ja fenoolhappeid. Hariliku ogaõuna seemned sisaldavad samuti tropaanalkaloide (~0,4–0,6%) L-hüostsüamiini ja L-skopolamiini suhtes 4:1, indoolalkaloide, lektiine, proteiine (12–25%) ja rasvõli (15–45%).

Droog

Hariliku ogaõuna puhul kasutatakse droogiks lehti ja seemneid. Lehti korjatakse taime õitsemise algusest kuni viljade valmimise või öökülmade saabumiseni. Külmaga lagunevad alkaloidid peaaegu täielikult. Droogid tuleb kiiresti kuivatada temperatuuril kuni 40 °C. Taime seemned saadakse valminud viljast.

Kasutamine meditsiinis

Harilikku ogaõuna kasutatakse väga sarnaselt musta belladonnaga. Taime kasutati vanasti mao- ja soolespasmide ning muude silelihaste lõõgastamiseks. Lehepulbrit on varasemal ajal lisatud astmavastastele segudele, nende hulgas ka antiastmaatilistele sigaritele. Samuti oli harilik ogaõun kasutusel haavand- ja sapikivitõve korral. Tänapäeval kasutatakse taime kahe tropanaalalkaloidi produtseerimiseks. Hüostsüamiin on võimalik droogi töötlemisel muuta atropiiniks, mis on kasutusel atropiinsulfaadina silmahaiguste diagnoosimisel ja ravis. Skopolamiini kasutatakse psühhiaatrias ja iivelduse vähendamisel. Samuti kasutatakse taime homöopaatias.

Muud kasutusalad

Mustlastel oli kombeks enne hobuse müümist loomale ogaõuna anda. See toimis ergutusvahendina.

Vastunäidustused ja ohud

Harilikku ogaõuna ei tohi kasutada droogina. See on väga mürgine taim, mille surmav annus algab täiskasvanul 100 mg atropiinist, mis vastab 15–100 g lehtedele või 15–25 g seemnetele.
Alfalagunemine

Alfalagunemine on tuumareaktsioon, mille puhul aatomituumast kiirguvad välja alfaosakesed (α). Alfalagunemine on üks radioaktiivsuse liike. Alfaosakeste kiirgust nimetatakse ka alfakiirguseks ja see on üks radioaktiivse kiirguse liike. Teised võimalikud radioaktiivsed kiirgused on beetakiirgus, gammakiirgus ja neutronkiirgus.
Reeglina toimub alfalagunemine rasketes aatomituumades ja selle tagajärjel väheneb tuuma aatomnumber (prootonite arv) kahe võrra ja massiarv (nukleonide koguarv) nelja võrra. Näiteks on uraani alfalagunemine tooriumiks:
23892U → 23490Th + α
Alfalagunemisel eralduv alfaosake (heelium-4 aatomituum) haarab võimaluse korral elektrone laguneva aatomi elektronkattest või mõnelt muult negatiivselt ioonilt või neutraalselt aatomilt (tal on vaja neutraalseks aatomiks saamiseks hankida kaks elektroni), moodustades tavalise heeliumiaatomi. Enamik Maa atmosfääris leiduvast heeliumist ongi tekkinud raskete elementide (poloonium ja selle omast suurema aatomnumbriga elemendid) aatomituumade alfalagunemise tagajärjel.
Pío Baroja

Pío Baroja y Nessi (28. detsember 1872 San Sebastián, Gipuzkoa, Hispaania – 30. oktoober 1956 Madrid, Hispaania) oli hispaania kirjanik. Ta kuulus kuulsasse hispaanlaste nn 1898. aasta põlvkonda.
Autor ise grupeeris oma teosed kaheksasse triloogiasse ja kahte tetraloogiasse.
Peritoniit

Peritoniit on kõhukelmepõletik. See on raske haigus. Prognoos sõltub ka põhjustavast haigusest ning põletiku kestusest. Tavaliselt tekib peritoniit mingi teise haiguse tagajärjel (sekundaarne peritoniit) ja väga harva põletikku tekitavate bakterite jõudmisel vere kaudu kõhukelmele (primaarne peritoniit).
Arvelduskonto

Arvelduskonto ehk arveldusarve on isiku pangakonto, millel kajastatakse kõik arveldused (sissetulekud, väljaminekud, kohustused) käimasoleva kokkuleppelise arveldusperioodi kohta.
Frans de Waal

Franciscus Bernardus Maria de Waal, tuntud kui Frans de Waal, (sündinud 29. oktoobril 1948 's-Hertogenboschis Põhja-Brabandis Hollandis) on hollandi ja Ameerika Ühendriikide primatoloog ja etoloog.

Haridus ja töökäik

1970. aastal sai de Waal esimese akadeemilise kraadi (kandidaats bioloogias) Nijmegenis asuvast Nijmegeni Ülikoolist. Teise kraadi (doctorandus bioloogias) sai ta 1973. aastal Groningeni Ülikoolist.  
De Waal, kelle uurimistöö oli mõjutatud Niko Tinbergeni töödest, sai 1977. aastal Utrechti Ülikoolist doktorikraadi (PhD) bioloogias. Tema doktoritöö, mis käsitles makaakide agressiivset käitumist , juhendajaks oli Jan van Hooff. 
1981. aastal siirdus de Waal USA-sse, kus jätkas primaatide käitumise uurimist, esialgu Wisconsinis. 1991. aastast töötab ta Atlantas Emory Ülikoolis, kus oli 1991–1993 psühholoogia osakonnas kaasprofessor ja 1993. aastast on primaatide käitumise uurimise professor. Ühtlasi juhib ta 1997. aastast Living Links Centerit Yerkesi Riiklikus Primaatide Uurimiskeskuses Atlantas. 2013. aastal nimetas Utrechti Ülikool de Waali distingeeritud professoriks.
2008. aastal sai Frans de Waal USA kodakondsuse.

Empaatiavõime loomadel

Dr Sue Johnson kirjeldab  oma raamatus "Armastuse tähendus. Uus revolutsiooniline teadus armastusest." (2014) ahvide uurija Frans de Waali raamatu "The Age of Empathy" ('Empaatia ajastu') põhjal autori selget seisukohta: empaatiavõimet ei ole antud ainult inimestele. Kõik liigid, nende hulgas inimesed, inimahvid, delfiinid ja elevandid, kelle peaajus on peegelneuronid ja eneseteadvus, reageerivad üksteise valule ning ka leinavad, kui  sureb nende liigikaaslane. Ta toob näite reesusahvide käitumise kohta. Reesusahvid ei ole nõus tõmbama ketti, millega tagatakse juurdepääs toidule, juhul kui sama tegevus annab nende kõrvalpuuris olevale naabrile elektrilöögi. 
Šimpansid pakuvad tröösti, sasivad teise karva ja kallistavad ning häälitsevad lohutamaks karja vanema liikmega võitluse kaotanud liigikaaslast.

Etioloogia ja inimpsühholoogia

Etioloogia ja inimpsühholoogia seosed pole selged. Inimpsühholoogias eristatakse erinevaid emotsionaalseid seisundeid nagu meeleolu, ärevus, stress, frustratsioon, afekt, kirg; lisaks neile on tundmusteks veel ka nn kõrged tundmused, empaatia ja alaväärsuskompleks.
Liitaine

Liitaine on keemiline ühend, milles esinevad kahe või enama keemilise elemendi aatomid.
Liitained on näiteks vesi (H₂O), keedusool (NaCl) ja süsihappegaas (CO₂).
Sõlmsammas

Sõlmsammas on sammas, mille tüves on kujundatud väiksematest sammastest paari- või neljakaupa moodustatud sõlme kujulisena. Esineb arhitektuurielemendina ainult romaani kunstis, sõlmsambaid leidub enamasti kirikutel Itaalias (Trento, Verona, Ferrara, Lucca, Veneetsia), aga ka Austrias ja Saksamaal. Sõlmega sambale on omistatud tõrjemaagilist mõju (apotropaion), see asetseb sageli portaalil või läänefassaadil.
Aleksandr Hvostov

Isiklikku

Tema isa Aleksei Nikolajevitš Hvostov oli mõisnik. Vennadː Nikolai oli senaator, Sergei oli Penza kuberner, Aleksei oli Tšernigivi kuberner, vennapoeg Aleksei Hvostov oli Venemaa siseminister.
Silvia Night

Silvia Night (islandi Silvía Nótt) on fiktiivne tegelaskuju, mida kehastab islandi laulja ja näitlejatar Ágústa Eva Erlendsdóttir.
Silvia Night esindas Islandit 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Ateenas lauluga "Congratulations", pälvides poolfinaalis 13. koha.
Silvia Night juhib ka tõsielušõud "The Silvia Night Show".
Ema

Emaduse bioloogiline külg

Peale inimese võidakse ka paljude teiste organismide puhul kõnelda ühest organismi vanemast kui emast, seda nii emaslooma kui emataime puhul.
Vtáčnik

Vtáčnik (saksa keeles Vogelgebirge) on põhiliselt andesiidist koosnev mäestik Slovakkias Nitra ja Hroni jõe vahel, osa Lääne-Karpaatidest. Mäestiku kõrgeim tipp on Vtáčnik kõrgusega 1346 meetrit.

Geoloogia

Vtáčnik tekkis miotseenis, Tortoni, Serravalli ja Langhi lademete tekke ajal 16,5–8,5 miljonit aastat tagasi. Mäestik tekkis Banská Štiavnica piirkonnas asunud kihtvulkaanide laavavooludest ja bretšast, kujunedes samal ajal koos naabruses asuva Kremnica mäestikuga. Varem selles piirkonnas asunud liivakivi ja konglomeraatidega madalik, kus asus ka kivisöesooni, täitus purskekivimite kihiga, mille alumise osa moodustab basalt, ülemised kihid koosnevad aga andesiidist. Mattunud söekihte kaevandatakse tänapäeval Novákys ja Handlovás.
Dalslandi maakond

Dalslandi maakond on maakond Rootsi edelaosas Götalandis. Ta jaguneb halduslikult Västra Götalandi lääni ja Värmlandi lääni vahel.
Monte Argentario vald

Monte Argentario vald on omavalitsusüksus (comune) Itaalias Toscana maakonna Grosseto provintsis.
Monte Argentario on turismi sihtkoht, olulised on purjetamine ja kalapüük.

Loodus

Monte Argentario kõrgeim punkt on 635 meetrit merepinnast. Algselt oli Monte Argentario saar, nüüd ühendavad seda mandriga kitsad maaribad.

Ajalugu

Monte Argentariol elasid tõenäoliselt etruskid. Rohkem ajaloolisi andmeid hakkab aga olema Vana-Rooma perioodist.
Fujitsu Siemens Computers

Ajalugu

Fujitsu poole pealt hargneb ettevõtte ajalugu 1980ndate keskpaika, mil liideti Soome Nokia ja Rootsi Ericssoni PC-divisjonid ajal, kui Ericssoni personaalarvuteid tunti nende ergonoomika ja eredate värvide järgi. Nokia Data müüdi Briti firmale International Computers Limited (ICL). Hiljem haaras ICL-i enda alla Fujitsu. Iroonilisel kombel oli Fujitsu algselt Fuji Electric-u andmedivisjon, ning selle nimi tuletati allüksuse asutaja-firmade nimedest: "Fu" nimest Furukawa Electric zaibatsu, ja "Ji" sõnast jimensu, mis oli jaapanikeelne transliteratsioon nimest Siemens.
Nokia MikroMikko kompaktarvutite seeria tootmist jätkati Espoos Kilo linnaosas asuvates tehastes. Komponente, nagu emaplaate ja Etherneti võrguadaptereid toodeti kohapeal seni, kuni tootmine viidi üle Taiwanisse. Rahvusvaheliselt turustati Fujitsu poolt MikroMikko seeriat ErgoPro nime all.
Saksa pool ettevõttest nimega Siemens Nixdorf Informationssysteme oli Nixdorf Computer ja Siemensi andmeside- ja infotehnoloogia-haru liitumise tulemus.
Novembris 2008 anti teada, et Fujitsu ostab ära ühisettevõtte Siemensi osa umbes 450 miljoni euro eest ja tehing läks käiku 1. aprillist 2009. Peale ülevõttu sai ettevõte uue nime Fujitsu Technology Solutions. FSC vana koduleht ei ole enam saadaval. Ostujärgselt turustab ettevõte oma tooteid vaid Fujitsu kaubamärgi all.
Järglaseks saanud Fujitsu Technology Solutions (FTS) hoiab siiani käigus oma Saksamaal tegutsevaid üksusi. FTS on Euroopa suurim arvutifirma mitme tütarettevõttega Lähis-Idas ja Aafrikas. Peakorter on Münchenis.
Lev Pontrjagin

Lev Semjonovitš Pontrjagin (vene keeles Лев Семёнович Понтрягин; 3. september (vkj 21. august) 1908 Moskva – 3. mai 1988 Moskva) oli vene matemaatik, NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik.
Õnnetusjuhtumi tagajärjel jäi ta 14-aastaseltpimedaks.
Ta oli kauaaegneMoskva Riikliku Ülikooli optimaalse juhtimise kateedri juhataja ja professor. Tema peamised uurimisvaldkonnad olid algebraline topoloogia, diferentsiaaltopoloogia, võnkumiste teooria, variatsioonarvutus ja juhtimisteooria. Ta on juhtimisteoorias optimaalsete protsesside teooria looja (teooria aluseks on Pontrjagini maksimumprintsiip).
Ta on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule.

Haridus- ja töökäik

Ta lõpetas 1929. aastal Moskva ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna matemaatika osakonna. 1930. aastal sai ta Moskva ülikooli algebrakateedri dotsendiks. Kui 1935. aastal võeti Nõukogude Liidus taaskasutusele akadeemilised kraadid, sai taKõrgemalt Atestatsioonikomisjonilt (VAK) väitekirja kaitsmata füüsika-matemaatikadoktori kraadi.
1934. aastal asus ta tööleNSV Liidu Teaduste Akadeemia Steklovi-nimelise Matemaatikainstituuti teadurina ja 1935. aastast oli ta ühtlasiMoskva Riikliku Ülikooli professor.
1964. aastal külastas ta kuu aja jooksul USA mitmeid ülikoole, sealhulgas Princetoni Ülikooli. 1967. aastal võttis ta osa NSV Liidu matemaatikute grupi koosseisus teaduskonverentsist Los Angeleses ning 1969. aastal käis loenguid lugemas Stanfordi Ülikoolis ja Columbia Ülikoolis New Yorgis.
Aastatel 1971–1988 oli ta MRÜ arvutusmatemaatika ja küberneetika teaduskonna optimaalse juhtimise kateedri juhataja.

Teaduskorralduslik ja ühiskondlik tegevus

Ta oli aastatel 1970–1974Rahvusvahelise Matemaatikaliidu asepresident.
1980. aastatel seoses Siberi "jõgede pööramise" (voolusuuna muutmise) projekti aruteluga koostas Aleksandr Janšin akadeemikute avaliku protestikirja NLKP Keskkomiteele. Kirjale kirjutas alla ka Lev Pontrjagin. 1986. aastal valitsus loobus sellest projektist.
Pontrjaginit on korduvalt süüdistatud antisemitismis. Ta ise on memuaarides väitnud, et ta võitles sionistidega.
Norra vapp

Ajalugu

Norra vapp on Euroopa üks vanimaid. Alguses oli kuningliku koja personaalne vapp. Magnus Paljasjalg (1093–1103) kasutas esimesena lõvi motiivi. Håkon Vana (1217–1263) kasutas kilpi, kus oli kujutatud lõvi. 1280 Eirik Magnusson lisas lõvile krooni ja kirve.
Marek Nõmm

Marek Nõmm (sündinud 27. jaanuaril 1979 Pärnus) on eesti orienteeruja.

Haridus

Ta lõpetas 1997. aastal Audru Keskkooli. 2001. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli ehitustehnika bakalaureuseõppe.

Töö

Ta on Mutka OÜ juhatuse liige.

Sporditulemused

Aastatel 2003–2015 on ta orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitnud 9 kulda, 11 hõbedat ja 1 pronksi.
Aastatel 2003–2006 on ta OK Saue Tammede võistkonnas tulnud 4 korda Jüriööjooksu võitjaks.
Orienteerumisjooksu EMil 2006. aastal Otepääl sai ta lühirajal 33.koha. Aastatel 2004 ja 2005 osales orienteerumise maailmameistrivõistlustel, parimad tulemused 27. koht sprindis (2004) ja 11. koht teatejooksus (2005).
Anne Paluver

Anne Paluver (sündinud 4. novembril 1952) on eesti näitleja. 
Paluver lõpetas aastal 1970 Tallinna 22. Keskkooli, pärast keskkooli õppis Tartu Ülikoolis matemaatikat. Aastatel 1972–1976 õppis ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris, mille 7. lennu ta lõpetas.
Anne Paluver asus pärast lavakooli lõpetamist (1976) näitlejatööle draamateatrisse, kuhu jäi paarikümneks aastaks. Juba noore näitlejana oli Paluver sageli suurtes rollides nagu Gertrud "Hamletis" jpm. Draamateatrist suundus Paluver edasi Vanalinnastuudiosse (1995). Pärast Vanalinnastuudio reorganiseerimist NO99-ks jäi Paluver koos teiste seal enne töötanud näitlejatega tööta ja jätkas näitlejana selle trupi baasil loodud Vana Baskini Teatris .
Anne Paluver on teinud rolle ka teleteatris, tuntumad tööd on "Pisuhänd" (Matilde), "Tabamata ime" (Eva Marland), "Kardemoni linna rahvas ja röövlid" (tädi Sofi) jm.
Paluver on kaasa teinud ka muusikalides. Näiteks oli tal roll 5. novembril 2004 esietendunud muusikalis "Hull sinu järele".
Reet Auksmann

Reet Auksmann (neiuna Reet Helme; 10. oktoober 1942 Pärnu – 14. jaanuar 2019 Tartu) oli eesti raamatukogundustegelane.
Ta lõpetas aastal 1961 Pärnu 2. Keskkooli. Aastal 1966 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna inglise filoloogina.
Reet Auksmann töötas Tartu Linnaraamatukogus alates 1975. aastast. 
Aastail 1977–2006 juhtis ta Annelinna harukogu. 
2006. aastast surmani oli Auksmann kultuuriloolise andmebaasi "Tartu ilukirjanduses" (teele.luts.ee) koostaja ja tekstide valija.

Isiklikku

Tema poeg on EELK vaimulik Enn Auksmann ning ta oli ajaloolase Rein Helme ja poliitiku Mart Helme õde.
Tema vennapojad on Peeter Helme ja Martin Helme ning vennatütar on Maarja Vaino.
Tondiraba meteoriidijälg

Tondiraba meteoriidijälg (ka: Lasnamäe meteoriidijälg) asub Tallinnas Lasnamäe linnaosa Tondiraba asumis. 
Meteoriidijälg kujutab endast umbes 22900 eKr langenud meteoriidi tekitatud löögijälge Kesk-Ordoviitsiumi Väo kihistu lubjakivist aluspõhjal. Löögijälg on kuni 5 cm sügav ja 20x30 cm suurune. Löögijäljest lähtuvad 1,3–2 meetri pikkused radiaalsed lõhed.
Meteoriidijälg on arvele võetud ürglooduse objektina. Meteoriidijälg on praegu kaetud täitepinnasega, jälje asukoht on tähistatud viitadega ehituspoe Bauhaus ees muruplatsil.
Meteoriidijälje temaatilisest seotusest on saanud oma nime ümbruses asuvad tänavad Taevakivi ja Tähesaju tee, samuti ärilinnak Tähesaju City ning Sabatähe bussipeatus.
Samtgemeinde

Ajalooline

Preisimaal olid aastatel 1850–1853 ka Sammtgemeinden (tol ajal kirjutati 2 m-ga).

Märkused

Samtgemeinde (mitmuses: Samtgemeinden) on kunstlikult loodud sõna, mis koosneb omadussõnast gesamt (kogu) või zusammen (üheskoos, ühiselt) ja nimisõnast Gemeinde (vald). Kuna üksühene tõlge on vaevalt võimalik, võib tunduda kõige paremana tõlge Ühendatud või ühine munitsipaalorganisatsioon.
Aime Kuulbusch-Mölder

Aime Kuulbusch-Mölder (sünninimi Aime Kuulbusch, sündinud 10. oktoobril 1942 Pärnus) on eesti skulptor.
Ta lõpetas 1961. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja 1969. aastal ERKI.
Töötanud Tallinnas 1969–72 Eesti NSV Restaureerimisvalitsuses skulptuurirestaureerijana, alates 1973. aastast töötab ta vabakunstnikuna. Aastast 1974 Kuulub Eesti Kunstnike Liitu
Aime Kuulbusch-Mölderi tööde hulgas on peamiselt klassikaliselt selged ja emotsionaalselt pingestatud psühholoogilised kunstiinimeste portreed, kuid ka figuure ja monumentaalteoseid. Ta on peamiselt kasutanud pronksi.
Varase loomingu ühtlane hoolikas pinnatöötlus on arenenud varjundirikkamaks materjalikäsitluseks.

Isiklikku

Skulptor Ants Mölder oli Aime Kuulbuschi abikaasa.

Filmid

Visioon (1983, "Tallinnfilm", rež, Peep Puks.; 
Aime Kuulbusch (1988, rež Aime Kala; Eesti TV arhiiv). ;

Bibliograafia

Maire Toom. Kunstipäevik. - SV, 1973, 31.aug.;
Jaak Olep. Kujur Aime Kuulbusch. - Noorus, 1976, nr. 9; 
Tiina Pikamäe. Aime Kuulbuschi loomingust. - SV, 1978, 11. aug.;
Martti Soosaar. Skulptor Aime Kuulbusch. - Kultuur ja Elu, 1979, nr. 3;
Ike Volkov. Aime Kuulbusch, skulptor. - TMK, 1983, nr. 9;
Tiina Pikamäe. Portreenäitus.- SV, 1985, 5. apr.;
Leo Gens. Aime Kuulbusch. - Kunst, 1986, nr. 1;
Martti Soosaar. Ateljee-etüüde. 2. Tln., 1990; 
T. Olep. Hingelt portretist.- Päevaleht, 1992, 15. dets.;
J. Kivimäe. Paari ajahetke tagune modernism.- KesKus, 2014, 10. oktoober. ; 
Annika Koppel. Skulptor, kes puudutab aega. - Viimsi Teataja, 2016, 20. november. ;
- Kataloogid:
Aime Kuulbusch: Skulptuurid. Tartu, 1978;
Aime Kuulbusch. Tallinn, 1985;
Juhan Vilms

Juhan Vilms (22. september 1893 Kabala vald, Viljandimaa – 22. veebruar 1952 Buenos Aires) oli eesti arst ja eugeenik.

Elulugu

Juhan Vilms lõpetas Tartu Reaalkooli ja õppis aastatel 1914–1917 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, lõpetas aastal 1919 Tomski Ülikooli. Alates 1926. aastast praktiseeris naha- ja suguhaiguste arstina Tallinnas.
Vilms oli Riigikogu IV koosseisu liige. Ta kuulus Tööerakonda, kuid astus sealt 1930. aastal välja, tuues põhjenduseks, et erakonna juht Otto Strandman ei teostanud riigivanemana Tööerakonna põhimõtteid. 1931. aastal asutas Vilms koos oma toetajatega erakonna Rahvuslik Töökoondus. Ta oli ka üks ühingu Radikaal asutajatest.
Alates 1922. aastast oli Vilms karskusliidu liige ja aastatel 1925-1926 selle juhatuse esimees. Aastatel 1930-1932 oli ta Tallinna linnavolikogu liige.
1944. aastal lahkus Vilms Rootsi ja elas hiljem Argentinas, kus 1952. aastal suri.

Isiklikku

Ta oli Jüri Vilmsi noorem vend.
Stephanus VIII

Paavstiks saamine

Stephanus VIII valiti paavstiks 14. juulil 939 Rooma valitseja Spoleto hertsogi Alberico II tahtel.

Suhted Prantsusmaaga

Stephanus VIII tunnustas 942 Prantsusmaa kuningana Louis IV-d ja kohustas ülestõusnuid talle kuuletuma. Ta saatis piiskop Damasuse legaadina Prantsusmaale ja ähvardas Prantsusmaa ning Burgundia aadlit ekskommunikatsiooniga, kui nad ei kuuletu Louis IV-le.

Suhted gallikaani piiskoppidega

Stephanus VIII andis 942 palliumi Reimsi peapiiskopile Hugues de Vermandois'le.

Uued kardinalid

Stephanus VIII määras kaks uut kardinali: hilisema paavsti Marinus II ja Velletri piiskopi Leo (Leone).

Kloostrireform

Stephanus VIII andis Magdeburgis asuvale Sankt Moritzi kloostrile privileege.
Ta kinnitas oktoobris 938 bullaga "Quamvis piorum" Piacenza piiskopkonda rajatud San Salvatore in Tolla kloostri privileegid.
Ta kohtus Roomas Cluny kloostri abti Odoniga.
Ta kinnitas detsembris 941 bullaga "Quia omnipoten"s Bouxières kloostri privileegid.
Ta vahendas Déolsi kloostri abti Odoni ja Bourges'i piiskopi Géronce tüli.

Surm

Kelly kirjeldab, et Stephanus VIII osales 942 vandenõu kavandamises hertsog Alberico II vastu. Alberico lasi paavsti vangistada Castel Sant Angelo kindlusesse, kus teda piinati, mistõttu paavst suri oktoobris 942.
Stephanus VIII maeti Rooma Peetri kirikusse.