google/wiki40b huggingface dataset:
Ülo Rätsep

Ülo Rätsep (5. jaanuar 1943, Pärnu – 23. juuli 1994, Võru) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Ülo Rätsep oli teenistuja poeg.
Lõpetas 1961 Tallinna Polütehnikumi, 1967 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna tööstuselektroonika erialal, 1981 samas aspirantuuri; tehnikakandidaat (1984, Taganrogi Raadiotehnika Instituut), väitekiri "Исследование влияния технологического микроклимата в производстве интегральных микросхем". Oli 1968–77 TTÜ raadiotehnika kateedri assistent, 1982–84 vanemõpetaja, 1984–92 dotsent, 1986–91 ka kateedri juhataja, 1992–94 raadio- ja sidetehnika instituudi telekommunikatsiooni õppetooli dotsent. Luges lineaarahelate teooria, impulsitehnika, võimendite ning raadioaparatuuri ja arvutusseadmete konstrueerimise ja tootmistehnoloogia kursusi.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: madala müratasemega mõõtemuundurid, elektroonikatööstuse tehnoloogia, mikrokliima ja vaakumhügieen. Osales pooljuhtseadiste mõõteriistade loomises. 16 teadustrükist.
Sammallahdenmäki

Sammallahdenmäki on Soomes, Raumas asuv pronksiaegne matmispaik. Matmispaik koosneb 36 kivikalmest, mis on üle 3000 aasta vanad. Kalmed asuvad Tampere-Rauma tee lähedal ja algselt asusid need Põhjalahe ääres. Maa on vahepeal tunduvalt tõusnud ning nüüd asub meri Sammallahdenmäkist 15 km kaugusel. Sammallahdenmäki on üks tähtsamaid pronksiajast pärinevaid paiku Fennoskandias.
Neli kalmu kaevas 1891. aastal välja arheoloog Volter Högman. Högmani leitud kalmude hulgas oli ka Kirkonlaattia ("kiriku põrand"), mis on ebatavaline ristkülikukujuline kalm mille mõõtmed on 16x19 meetrit ja Huilun pitkä raunio ("Huilu pikk vare"), mida ümbritseb kivist müür
Alates 1999. aastast on Sammallahdenmäki UNESCO maailmapärandi nimekirjas.
Tactical High Energy Laser

Ajalugu

18. juulil 1996 sõlmisid Ameerika Ühendriigid ja Iisrael lepingu, et ühiselt ehitada suure energiaga taktikalise laser (THEL), mille nimeks sai "Advanced Concept Technology Demonstrator" (keeruka uudistehnoloogia demonstreerija) ja mis kasutab deuteeriumfluoriidil põhinevat keemilise laseri tehnoloogiat. Nelja 30. septembril 1996 projekti kaasatud töövõtja seast sai peatöövõtjaks Northrop Grumman (endine TRW). Suure energiaga taktikaline laseri prototüüp tegi esimese proovilasu 1998. majandusaastal ja esimest kasutusvalmis mudelit kavandati 1999. majandusaastaks. Kuid see lükkus märkimisväärselt edasi, kuna projekt keskendus statsionaarselt disainilt ümber teisaldatavale, mida kutsuti mobiilseks suure energiaga taktikaliseks laseriks (MTHEL). Algne statsionaarne disain oli vaba kaalu-, suuruse- ja võimsuspiirangutest, kuid ei ühildunud moodsa võitluse muutliku, mobiilse olemusega. Mobiilse suure energiaga taktikalise laseri loomise esialgne eesmärk oli saavutada teisaldatav versioon, mis oleks kolme suure poolhaagise mõõtu. Ideaalis vähendatakse seda edaspidi ühe poolhaagise suuruseks. Siiski on see esialgseid jõudlusparameetreid säilitades keeruline. Lisaks kõigele vähendas Iisraeli valitsus, kes oli projekti märkimisväärselt rahastanud, 2004. aastal oma rahalist toetust, lükates esimese kasutusvalmis mudeli valmimise tähtaja edasi vähemalt 2010. aastani.
2000. ja 2001. aastal lasti suure energiaga taktikalise laseriga alla 28 Katjuša raketti ja 5 suurtükimürsku.
4. novembril 2002 laskis suure energiaga taktikalise laser alla tema suunas lendava suurtükimürsu. Mobiilne versioon läbis edukalt testimise. 24. augustil 2004 läbiviidud katse ajal õnnestus selle süsteemiga alla lasta mitu miinipilduja miini. See katse toimus ehtsa laskemoona kasutamisega. Suure energiaga taktikalise laseri prototüüp sekkus ja hävitas sihtmärgid. Testiti nii miinipilduja üksiklaske kui ka mitme üheaegse lasu tõrjumist. Mitmed sõjanduseksperdid, näiteks endine relvade arendamise ja tehnoloogiatööstuse administratsiooni juht, Aluf Yitzhak Ben Yisrael, pidasid suure energiaga taktikalist laserit edukaks ja nõudsid selle kasutuselevõttu. Kuid 2005. aastal otsustasid Ameerika Ühendriigid ja Iisrael lõpetada suure energiaga taktikalise laseri arendamise, pärast seda, kui projekti eelarve oli ületanud 300 miljoni dollari piiri. See otsus tulenes "selle kohmakusest, suurtest kuludest ja eeldatavatest kehvadest tulemustest lahinguväljal." 2006. aasta Liibanoni sõja ajal kordas Ben Yisrael, kes oli toona Iisraeli kosmoseagentuuri esimees, oma üleskutsed suure energiaga taktikalise laseri kasutuselevõtuks kõrge lennutrajektooriga laengute vastu.
2007. aastal nõudis Ehud Barak Qassami rünnakute vastu võitlemiseks projekti Skyguard (suure energiaga taktikalise laseri järgmise etapp) elluviimist.
Kokku hävitas suure energiaga taktikalise laser projekti kestel 28 Katjuša raketti, sealhulgas ka üheaegselt välja lastud raketid ja üllatusrünnak, 5 suurtükimürsku, 3 suure kaliibriga raketti, 10 miinipildujamiini, sealhulgas ka kolm üheaegselt lastut, 7 keskmist, 2 rasket ja 1 kergrakett.
Malta keel

Keelesugulus

Malta keel pärineb ühest Magrebi araabia keele murdest ja on araabia keele lähedane sugulane. 
Malta keel on üsna sarnane Tuneesia linnades kõneldava araabia kõnekeelega (fonoloogia ja süntaks on siiski teistsugused). Araabia keelest kaugendavad malta keelt arvukad laenud itaalia (sitsiilia) ja inglise keelest. Üksikud sõnad (sealhulgas Malta ja Gozo nimi, arvatakse olevat araabiaeelset (foiniikia-puunia) päritolu. Põhistruktuur, eriti morfoloogia, on semiidipärane.

Kõnelejad

Kõnelejate arv on umbes 372 000.

Staatus

Malta keel on üks Malta ametikeeltest ning üks Euroopa Liidu ametlikest keeltest. 
Ta sai Malta ametlikuks keeleks aastal 1936 koos inglise keelega. Enne seda oli Malta ametlik keel itaalia keel. 
See on ainus semiidi keel, mis on kasutusel Euroopas.

Kiri

Malta keel on ainus semiidi keel, mida kirjutatakse ladina kirjas.  
Malta tähestik:
A,a; B,b; Ċ,ċ; D,d; E,e; F,f; Ġ,ġ; G,g; GĦ,għ; H,h; Ħ,ħ; I,i; IE,ie; J,j; K,k; L,l; M,m; N,n; O,o; P,p; Q,q; R,r; S,s; T,t; U,u; V,v; W,w; X,x; Ż,ż; Z,z.

Ajalugu

Pärast Malta vallutamist ja uusasustamist araablaste poolt alates 870. aastast kujunes Maltal välja omaette kohalik araabia kõnekeel. Elanikkonna ristiusustamise ning katoliiklikku kultuuriruumi ületuleku tõttu kadus see keel araabia kirjakeele mõjuväljast ning sattus Euroopa keelte mõju alla.
Bank of China Tower

Ajalugu

Hoone ehitas Jaapani ehitaja Kumagai Gumi. Ehitust alustati mais 1986. Torn on ehitatud terasraamile, mis on kaetud tulekindla ainega Monokote MK-5. Ehitamise ajal oli see osaliselt keelatud aine, sest sisaldab asbesti ja on väga mürgine. Algselt asus 43. korrusel vaateplatvorm, nüüd on see suletud. 
Enne Bank of China Towerit asus krundil Murray maja. Maja teisaldati Stanleysse ning on endiselt väga populaarne turistide seas.

Arhitektuur

Hoones on ehitusmaterjalidena kasutatud raudbetooni, terast ja klaasi. Hoone on projekteerinud Pritzkeri auhinna võitnud Ieoh Ming Pei. Hoone ehitamisel on kasutatud komposiitmaterjale. Hoone toetub neljale terassambale. Sambad asuvad nurkades, kolmnurkne konstruktsioon suunab tekkivad jõud sammastesse. Konstruktsioon on kaetud klaasplaatidega.
Rõuge vald (Rõuge kihelkond)

Rõuge vald (saksa keeles Rauge) oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1939.
1893 liideti Rõuge vallaga Rõuge kirikuvald ja Sänna vald.
Mihhail Tšihhatšov

Mihhail Tšihhatšov (1823 – 22. märts 1896) oli Eesti alal tegutsenud vene rahvusest õigeusu vaimulik: diakon, preester, ülempreester.

Eluloolisi andmeid

Ta sündis 1823 pr Feodor Tšihhatšovi peres, lõpetas Pihkva Vaimuliku Akadeemia 1846, tõlkis ka vaimulikku kirjandust eesti keelde. Ülempreester Mihhail Tšihhatšov suri 22. märtsil 1896 Võrumaal ja maeti Räpina kalmistule.
Carl Magnus Johann Knüpffer

Carl Magnus Johann Knüpffer (16. mai/27. mai 1781 Kuusalu – 24. november/6. detsember 1808 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Õppis Jena ülikoolis, immatrikuleerus 4. augustil/16. augustil 1807 Tartu ülikooli. Ordineeriti 4. augustil/16. augustil 1807 õpetajaks.
Oli aastatel 1807–1808 Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema isa Christian Georg Magnus Knüpffer ja vanaisa Arnold Johann Knüpffer olid Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetajad, onu Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, onupoeg Arnold Friedrich Johann Knüpffer oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja.
Marika Korolev

Marika Korolev-Pihelpuu (sündinud 16. veebruaril 1970) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1988 Tallinna 8. Keskkooli ja aastal 1992 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli.
Pärast lavakunstikooli lõpetamist suunati ta tööle Vanalinnastuudiosse. Aastast 2005 on ta Vana Baskini Teatri näitleja.
Marika Korolev kehastab telesarjas "Õnne 13" Evelin Sumbergi.

Isiklikku

Tal on tütar Annabel (sündinud 1996) ning pojad Raul (sündinud 2004) ja Ramses (sündinud 2017).
Kahekümnesendine münt

Kujundus

Kuldkollane münt kaalub 2,27 grammi, selle läbimõõt on 1,895 sentimeetrit, paksus 1 millimeeter ning selle serv on sile. Hõbedane, nikeldatud terasest münt kaalub täpselt 2 grammi, muus osas on selle parameetrid identsed kuldse mündi omadega.

Avers

Mündi esiküljel on sõnad "EESTI VABARIIK" ja nimiväärtus "20 senti".

Revers

Mündi tagaküljel on kolm lõvi ja vermimise aasta.

Vermimisaasta erimid

Kahekümnesendiseid münte vermiti aastatel 1992, 1996, 1997, 1999, 2003, 2004, 2006 ja 2008 ning kui 1992. ja 1996. aasta müntide värvuse erinevus välja arvata, siis ainus visuaalne erinevus müntidel on aastaarv.
Eesti Keskerakonna Noortekogu

Ajalugu

Kolm aastat pärast Keskerakonna asutamist, 9. aprillil 1994, loodi erakonna noortekogu Recte (ladina keeles 'otse, sirgelt'). Hiljem muudeti nimi Keskerakonna Noortekoguks.

EKNA

Noortekogu raames tegutseb Eesti Keskerakonna Noortekogu Akadeemiline Ühendus (EKNA), mis asutati 12. aprillil 2003. Selles on üle 300 üliõpilasest kesknoore.
Arno Kodu

Arno Kodu (sündinud 16. märtsil 1956 Antslas) on Eesti sõjaväelane ja poliitik, Kaitseliidu Alutaguse maleva pealik ja endine Maidla vallavanem.

Elulugu

Kodu on sündinud 1956. aastal Võrumaal. Ta on lõpetanud Tihemetsa Põllumajandustehnikumi, töötanud erinevatel ametikohtadel põllumajanduses, kutsekoolis ja Antsla Tarbijate Ühistus.
Arno Kodu alustas teenistust Eesti kaitseväes 1992. aastal Kuperjanovi üksik-jalaväepataljonis.
1994. aastal lõpetas ta kaitsejõudude peastaabi nooremohvitseride ettevalmistus- ja täienduskursused ning tagalaohvitseri kursused. 2001. aastal lõpetas Kodu Soome maakaitsekõrgkooli kõrgema juhtkonna erikursuse.
Kaitseväe juhataja viitseadmiral Tarmo Kõutsi määras oma käskkirjaga sügisel 2003 major Arno Kodu Kaitseliidu Alutaguse maleva pealikuks, enne seda töötas Kodu Kaitseliidu peastaabi tagalakeskuse ülemana.
Alutaguse maleva pealiku kohalt lahkumise järel töötas Kodu Viru vangla majandusosakonnas.
2008. aasta 11. veebruarist aastani 2009 oli Arno Kodu Maidla vallavanem. Ta on taas tegevteenistuses Kaitseliidu Alutaguse maleva pealikuna.
Märtsis 2013 astus Kodu Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liikmeks. 2015. aasta Riigikogu valimistel oli ta erakonna esinumber Ida-Virumaal ja kogus 693 häält, kuid ei osutunud valituks. Pärast valimisi sai Arno Kodust erakonna Ida-Virumaa ringkonna esimees.
Nana Dzagnidze

Nana Dzagnidze (gruusia keeles ნანა ძაგნიძე; sündinud 1. jaanuaril 1987 Khuthaisis) on gruusia maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2008).
Dzagnidze on kolmekordne Gruusia naiste malemeister (2003, 2004, 2008). Ta tuli kolmel korral noorte maailmameistriks neidude seas: 1999. aastal U12, 2001. aastal U16 ja 2003. aastal U18 vanuseastmes. 2003. aastal võitis ta Nahhitševanis naisjuunioride maailmameistrivõistlused. 2017. aastal tuli ta Riias Euroopa naiste malemeistriks. 2018. aastal võitis ta Vysoké Tatrys Euroopa naiste meistrivõistlustel hõbemedali. 
2004. aastal mängis ta naiste maailmameistrivõistluste turniiril Elistas (64 osavõtjat), kus sai turniiritabelis 15. asetuse. Ta jõudis teise ringi, kus kaotas Nino Hurtsidzele.
Dzagnidze võitis Gruusia võistkonna koosseisus naiste maleolümpiatel kuldmedali (2008; mängis teisel laual) ja kaks pronksmedalit (2010, 2018). Naiste võistkondlikel maailmameistrivõistlustel sai ta kaks pronksmedalit (2011, 2017).
Ta sai FIDE-lt 2001. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2003. aastal naiste suurmeistri, 2004. aastal rahvusvahelise meistri ja 2008. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Dörptsche Zeitung

Dörptsche Zeitung  oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1789–1875 Tartus (saksa keeles Dorpat). 1789. aastal andis ajalehte välja Friedrich Gotthilf Findeisen ja 1790-1817 Johann Michael Gerhard Grenzius.
Arvid Carlsson

Arvid Carlsson (25. jaanuar 1923 Uppsala – 29. juuni 2018) oli rootsi farmakoloog, kes on tuntud eelkõige oma tööga dopamiini uurimise alal. Carlsson avastas, et dopamiinipuudus aju teatud osades võib põhjustada Parkinsoni tõbe. 2000. aastal pälvis ta koos ameeriklaste Paul Greengardi ja Eric Kandeliga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Ahto Orav

Ahto Orav (sündinud 20. augustil 1969 Põltsamaal) on eesti endine sportlane (indiaca-mängija) ning sporditegelane ja koolijuht.

Haridus

Ta lõpetas 1987. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1994. aastal Eesti Põllumajandusülikooli veemajanduse insenerina. Ta sai 2001. aastal Tartu Ülikoolist kutsemagistri kraadi (MBA) ärijuhtimises.

Sportlasena

Ta mängis alates 1983. aastast võrkpalli (treener Toivo Uusna, hiljem on teda juhendanud Jaan Pagel ja Andres Toode). 
Indiaca't on ta mänginud alates 1997. aastast. Ta on tulnud aastatel 1999–2015 indiaca's kokku 21 korda erinevate võistkondade ja liikide Eesti meistriks. Ta tuli 2004. aastal indiaca's Eesti segavõistkonna koosseisus maailmameistriks.

Treeneri ja sporditegelasena

Ta oli Rahvusvahelise Indiaca Assotsiatsiooni (IIA) ning Eesti Indiaca Liidu (EEIL) asutajaid ja aastatel 1999–2007 viimase president. Oli ka Tartu Indiaca Klubi asutajaid ja aastatel 1999–2002 selle president, alates 2004. aastast Indiacaklubi Reval juhatuse liige. 
Ta töötas aastatel 1997–1999 Eesti Telefoni spordiklubis, aastatel 1999–2001 Tartu Indiaca Klubis ja aastatel 2002–2004 Indiacaklubis Reval indiaca-treenerina. On tegutsenud ka indiaca-kohtunikuna (2001 rahvusvaheline kategooria).

Töökäik

Aastast 2005 on ta Audentese juhatuse esimees. Ta on ka Audentese Erakooli direktor.
2006. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti - Soome 2006. aasta maavõistlus poksis toimus 8. oktoobril Lohjas. Võistlus kavandati 11 kehakaalus, kuid kahes kaalus polnud osavõtjaid. Poksiti 4x2-minutilist raundi. Soome võitis 6:3.
Helveskaal (kuni 48 kg): mõlemal võistkonnal puudus selles kaalus esindaja
Kärbeskaal (kuni 51 kg): Matti Koota (Soome) - Kote Tshaturia (Eesti) AB 2
Kukk-kaal (kuni 54 kg): Pasi Silvennoinen (Soome) - Nikolai Zaitsev (Eesti) 2 - 1
Sulgkaal (kuni 57 kg): Vladimir Nikiforov (Eesti) - Sakari Lähderinne (Soome) 2 - 1
Kergekaal (kuni 60 kg): Joonas Koivuranta (Soome) - Jevgeni Gorbatšov (Eesti) 3 - 0
I kergekeskkaal (kuni 64 kg): Nikolai Kodin (Soome) - Artur Kindsiko (Eesti) AB 2
II kergekeskkaal (kuni 69 kg): Igor Gulpa (Eesti) - Aki Selesmaa (Soome) 3 - 0
Keskkaal (kuni 75 kg): Aleksandr Rubjuk (Eesti) - Sami Selesmaa (Soome) 3 - 0
Poolraskekaal (kuni 81 kg): mõlemal võistkonnal puudus selles kaalus esindaja
Raskekaal (kuni 91 kg): Eemeli Katajisto (Soome) - Marko Virkunen (Eesti) 3 - 0
Üliraskekaal (üle 91 kg): Robert Helenius (Soome) - Dmitri Šolopahhov (Eesti) AB 1
Jorullo

Jorullo on vulkaan Põhja-Ameerikas Mehhikos. Kõrgus 3170 meetrit. 
Seni on pursanud ühel korral aastatel 1759–1774.
Erika Hess

Erika Hess (sündinud 6. märtsil 1962 Engelbergis) on endine Šveitsi mäesuusataja, kuuekordne maailmameister.
Hess on üks kõigi aegade paremaid mäesuusatajaid. Ta tuli aastatel 1982–1987 kuus korda maailmameistriks, millest kolm korda Alpi kahevõistluses, kaks slaalomis ja üks suurslaalomis. Olümpiamängudel tal nii hästi ei läinud, mida tõestab ka ainult üks pronksmedal slaalomis 1980. aasta olümpiamängudelt Lake Placidis.
Maailma karikavõistluste üldkarika võitis Hess kaks korda aastatel 1982 ja 1984. Lisaks võitis ta slaalomi karika viiel korral ja korra suurslaalomi ning Alpi kahevõistluse karika. MK-etappe võitis Hess 31 korral, millest 21 slaalomis.
Viimast korda võistles ta tippsportlasena 22. märtsil 1987 MK-etapil Sarajevos, mille järel lõpetas 25-aastaselt sportlaskarjääri.
Uvea keel

Uvea keele häälikud

Uvea keeles on 5 vokaali: /a/ /e/ /i/ /o/ /u/ ning nende pikad variandid /ā/ /ē/ /ī/ /ō/ /ū/.
Konsonandid: /f/ /g/ (rõhutatakse alati ŋ-i abil (ng)) /h/ /k/ /l/ /m/ /n/ /s/ (on haruldane ja kasutatakse tavaliselt võõrsõnades) /t/ /v‘/. /ʻ/ esindab kõrisulghäälikut, mis uvea keeles on tuntud kui fakamoga (kuulub kurguhäälduse juurde). Fakamogat õpetatakse tänapäeval koolides, seda saab kirjutada nii sirge, kõvera kui ümberpööratud kõvera ülakomana. Sarnaselt ülakomale (uvea keeles fakaloa, pikendamine) õpetatakse koolis tänapäeval ka pikkade vokaalide märkimist, kuigi vanem generatsioon pole kõrisulghäälikuid ega pikki vokaale kunagi märkinud. Näiteks: Mālō te ma'uli (tere) :

Teiste keelte mõju

Uvea on kõige enam seotud rennelli-bellona keelega. Samas on seda seostatud ka tonga keelega, mis on tingitud Tonga invasioonist Wallises. Näiteks mineviku vorm "ne´e" tuleb tonga keelest.
Uvea keelt on kõige rohkem mõjutanud prantsuse keel. Prantsuse misjonärid jõudsid saarele 19. sajandi lõpus 1831. aastal , Wallis ja Futuna sai Prantsusmaa ülemere territooriumiks ja prantsuse keel oli ametlik keel. Vastavalt paljudele lingvistidele, nagu K. Rensch, ei avaldanud prantsuse keel alguses mõju, aga nüüd on see hakanud uvea keelt sügavalt mõjutama. Paljud keeleuuendused on tulnud transliteratsioonist prantsuse keelest uvea keelde, näiteks poliitika sõnavara: Falanise (Prantsusmaa), Telituale (territoorium), politike (poliitika), Lepupilika (vabariik). Paljud tehnilised sõnad (telefoni, televisio); toidud, mida ei eksisteerinud Wallises enne eurooplaste tulekut (tomato, tapaka (tubakas, prantsuse keelest tabac) alikole (alkohol), kafe (kohvi, prantsuse keelest café)) jne, on laenatud prantsuse keelest.
Kui misjonärid tulid, siis nad tutvustasid palju ladinakeelseid sõnu, enamasti religioosseid. Jeesus Kristusest sai Sesu Kilisito, sõnad nagu komunio (side), kofesio (pihtimine), temonio (deemon, prantsuse keeles démon). Aga ka mitte religioosseid sõnu: hola (aeg, tund (lad. hora)); hisitolia (ajalugu (lat. historial)) tutvustati ja need on nüüd igapäevases keelekasutuses. Uvea keelt on mõjutanud inglise keel, eriti pärast USA sõjaväe saabumist saarele 1942. aastal. Laensõnad nagu puna (spoon), motoka (auto, võetud motor car'ist), famili (family), suka (sugar), peni (pen) jne, tulevad inglise keelest.

Arvsõnad

1 – tahi
2 – lua
3 – tolu
4 – fā
5 – nima
6 – ono
7 – fitu
8 – valu
9 – hiva
10 – hogofulu
Theo Aasa

Theo Aasa (sündinud 11. juulil 1954 Türil) on Eesti endine omavalitsus- ja riigitegelane. 
Ta lõpetas 1980. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsanduse ja maaparanduse teaduskonna maaparanduse eriala.
Ta töötas aastatel 1980-1990 Paide EPT maaparandusosakonna töödejuhatajana. Ta oli Türi linnapea aastatel 1990–1998 ja Järva maavanem aastatel 1998–2003.
Gabriel Skragge

Gabriel Skragge (1660–1710) oli Eestis tegutsenud Rootsi vaimulik ja usuteadlane, Tartu Ülikooli rektor 1693 ja 1697.
Tartu Ülikoolis oli Skragge kreeka ja ida keelte professor ning Soome natsiooni inspektor. 1705–1706 (1704–1706?) oli ta Saaremaa superintendent, 1707–1710 Tartu superintendent.
Maalilisejärgne abstraktsionism

Maalilisejärgne abstraktsionism on suuri puhtaid värvipindu kombineeriv laad maalikunstis, tekkis 1960-ndatel.
Mõiste võttis kasutusele kunstikriitik Clement Greenberg (1909–1994), propageerimaks abstraktse ekspressionismi jõulisele maalilisusele vastanduvat lineaarset ning korrastatumat abstraktsionismi, mis kasvas välja abstraktse ekspressionismi nn meditatiivsemast suunast (Mark Rothko, Barnett Newman).
Taotleti värviväljade terviklikkust, maali ühtsust ja korrapära. Peamised esindajad: Morris Louis, Kenneth Noland, Frank Stella, Ad Reinhardt, Josef Albers.
Paulo César Lima

Paulo César Lima (tuntud ka kui Paulo César Caju, hüüdnimega Caju; sündinud 16. juunil 1949 Rio de Janeiros) on brasiilia endine jalgpallur.
Aastatel 1967–1977 kuulus ta Brasiilia rahvuskoondisse.
Indoeurooplased

Indoeurooplaste ühine geneetiline algupära

Peale protoindoeuroolaste ekspansiooni on seoses kohalike rahvastega assimileerumisega tekkinud indoeurooplaste seas suuri geneetilisi erinevusi. Ent umbes 5000 aastat tagasi oli tegemist geneetiliselt lähedaste rahvastega. Võimalikuks indoeuroopa päritolu näitajaks loetakse praegu haplogrupp R1a1a'd meeste Y-kromosoomis.
Genrihh Jagoda

Karjäär nõukogude organites

Genrihh Jagoda alustas karjääri 1918. aastal Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Kõrgeimas Sõjalises Inspektsioonis Nikolai Podvoiski juhtimisel Lõunarindel ja Idarindel kuni 1919. aastani.
1919. aastal määrati Genrihh Jagoda Väliskaubanduse Rahvakomissariaadi Kolleegiumi liikmeks;
1920. aastal määrati Genrihh Jagoda Tšekaa Kolleegiumi liikmeks;
1921. aastal määrati Genrihh Jagoda Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuva Riikliku Poliitvalitsuse (OGPU) esimehe Vjatšeslav Menžinski asetäitjaks ning nõukogude sõjaväe ja laevastiku lojaalsuskontrolli teostava Riikliku Poliitvalitsuse eriosakonna ülemaks. Jagoda saavutas 1926. aastaks NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuvas Ühendatud Riiklikus Poliitvalitsuses sisulise juhtpositsiooni, kuna Poliitvalitsuse juht Vjatšeslav Menžinski oli halveneva tervise tõttu tööst pidevalt eemal.  
1934. aastal pärast NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi moodustamist ja Menžinski surma tõusis Jagoda siseasjade rahvakomissariks.

NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi juhina

Jagodal oli oluline roll GULAGi rajamises ja Sergei Kirovi tapmisele järgnenud repressioonides. Tema juhtimisel algas 1931. aastal Valge mere kanali ehitus. Jagoda juhtis ka ülekuulamisi näidisprotsessi eeluurimisel, mis viis Grigori Zinovjevi ja Lev Kamenevi hukkamiseni 1936. aasta augustis.

"Nõukogudevastane trotskistlik-zinovjevlik keskus"

19.–24. augustini 1936 viidi Moskvas läbi Jagoda juhitud NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse poolt ette valmistatud ja lavastatud avalik poliitiline kohtuprotsess Nõukogudevastase trotskistliku-zinovjevliku keskuse («Антисоветский объединенный троцкистско-зиновьевский центр») süüasja arutamine. Keskuse juhtimises süüdistati Grigori Zinovjevit ja Lev Kamenevi. Kõik esimest 16 kohtualust mõisteti süüdi ja surma mahalaskmise läbi, kuid 10. septembril mõistis NSV Liidu Ülemkohus "süüteokoosseisu puudumise tõttu" õigeks ÜK(b)P KK sekretäri Jossif Stalini poliitilised vastased Nikolai Buhharini ja Aleksei Rõkovi.
Möksy

Möksy on küla Soomes Lääne-Soome läänis Lõuna-Pohjanmaal Alajärvi linna haldusalas.
Seal elab umbes 200 inimest. Külas on algkool.