google/wiki40b huggingface dataset:
Johann Lithander

Johann Lithander (24. veebruar/7. märts 1742 Kyrö, Häme – 2. jaanuar/13. jaanuar 1789 Noarootsi) oli Eestimaa vaimulik.
Ta õppis Turus ülikoolis käiva vanema venna Danieli juures, seejärel aastatel 1756–1761 Porvoo gümnaasiumis. Aastast 1763 õppis ta Turu ülikoolis, sai seal 24. juulil 1766 magistriks. Töötas seejärel Eestis Stackelbergide juures koduõpetajana. Ordineeriti 15. oktoobril/26. oktoobril 1768 õpetajaks.
Lithander oli aastatel 1768–1775 Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. Aastatel (kutsuti veebruaris 1775, ametisse asus 8. märtsil/19. märtsil 1775) 1775–1789 oli ta Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja.
Ta uuendas aastal 1786 Noarootsi pastoraadis asunud köstrikooli. Noarootsis propageeris ta talupoegade hulgas torupilli asemel viiulimängu. Tema esimesel abikaasal oli eriline muusika-anne ja nende poegadest kasvasid kuulsad Turu muusikud.
Lithander tõlkis eesti keelde Kajsa Wargi kokaraamatu "Hjelpreda I hushållningen för unga fruentimber", mis ilmus aastal 1781 pealkirja all "Köki ja Kokka Ramat". See oli esimene mahukas sellealane eestikeelne trükis (760 lk.; sisaldas 986 saksa- ja eestikeelset toiduretsepti). Ta tegi koostööd Hupeli väljaannetele; aastal 1779 ilmunud eestikeelses jutluseraamatus on trükitud üks tema jutlus.

Isiklikku

Lithander oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa Christina oli Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja Andreas Hollmingu tütar ja kelle lastest said Turu muusikud. Tema teine abikaasa Catharina Elisabeth oli Haapsalu Püha Johannese koguduse Jonas Laurentii Carlblomi tütar.
Luigi Rusca

Luigi Rusca (venepäraselt Луиджи Руска, Venemaal ka Алоизий Иванович Руска; 2. september 1762 Mondonico, Agno, Ticino kanton – 13. aprill 1822 Valenza, Sardiinia kuningriik) oli Šveitsist pärit ja peamiselt Peterburis tegutsenud arhitekt.
Õppis Torinos, üks tema õpetajaid oli arhitekt Giuseppe Piermarini. 1783. aastal tuli ta Venemaale. 
Ta töötas kokku 35 aastat Venemaal ning oli oma loominguga vene klassitsistliku arhitektuuri suurkujusid.
Ta lahkus 1818. aastal lõplikult Venemaalt ja läks tagasi Šveitsi.

Looming

Tema projekteeritud ehitisi on põhiliselt Peterburis, kuid neid on ka mujal Venemaal, sealhulgas ka Eesti alal.
Kūdra

Kūdra on Läti linna Jūrmala osa. Asub Brankciemsist läänes ja Ķemerist idas, Ķemeri rahvuspargi aladel. 123 elanikku (2008). Aastal 1950 hakati ümbritsevatest rabadest Sloka tselluloosivabriku kütteks turvast tootma, sellest sai oma nime raudteele rajatud rongide peatuskoht ja selle ümbruskond (turvas on läti keeles kūdra).
Kumanovo

Rahvastik

Kumanovo on Põhja-Makedoonia suuruselt kolmas linn.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kumanovo elanikest makedoonlasi 60,4%, albaanlasi 25,9%, mustlasi 4,0%, serblasi 8,6% ja teistest rahvustest inimesi 1,1%.
Mõõk ja roos

Süžee

Endine rikas majaomanik Grēve on oma endises Riia vanalinna majas kojamees. Ta ootab vanade heade aegade tagasitulekut, et kindlustada oma tütrele Daigale jõukas elu. Ent tütar on niigi õnnelik, ta armastab ehitajat Jurģist ja hoolimata hirmust isa ees abiellub temaga. Raevunud vanamees püüab maja õhku lasta, et oma tütart ja väimeest tappa. Kui see aga ebaõnnestub, siis sooritab ta enesetapu.
Joseph Black

Joseph Black (16. aprill 1728 Bordeaux – 6. detsember 1799 Edinburgh) oli šoti keemik, füüsik ja arst, keda peetakse üheks tänapäevase keemia rajajaks.
Ta taasavastas süsihappegaasi ning võttis kasutusele erisoojuse ja latentse soojuse (sulamissoojus, aurustumissoojus) mõiste.

Elu ja looming

Tema šoti päritolu isa, kelle kodulinn oli aga Belfast, tegutses tema sünniajal Bordeaux's veinikaupmehena.
Kui poiss oli 12-aastane, saadeti ta Belfasti ladina kooli (grammar school).
Black õppis Glasgow' (aastast 1746) ja Edinburghi ülikoolis arstiteadust. Glasgow's oli tema keemiaõppejõuks William Cullen.
Blacki keemiaalane uurimistöö sai alguse lubjavee põie- ja neerukividevastase toime uurimisest. Tol ajal arvati, et nn kaustilised alkaalid (näiteks põletatud lubi (kaltsiumoksiid)) on nn mahedad alkaalid (näiteks kriit (kaltsiumkarbonaat)), millega on ühinenud flogiston, ning näiteks kaltsiumkarbonaadi kaustiseerimisel flogiston eraldub.
Võrreldes muundumisi lubjakivist põletatud lubjaks, edasi kustutatud lubjaks ning jälle tagasi lubjakiviks magneesiumi ühendite vastavate reaktsioonidega, avastas Black element magneesiumi ning süsihappegaasi. Ta näitas 1752, et naatriumkarbonaat, kaaliumkarbonaat, magneesiumkarbonaat ja kaltsiumkarbonaat on tollases kõnepruugis kaustiliste alkaalide (kaltsineeritud magneesia, st magneesiumoksiid (MgO) ja põletatud lubi, st kaltsiumoksiid (CaO)) ühendid gaasiga, mida ta nimetas kinnitatud õhuks või seotud õhuks (fixed air), st süsihappegaasiga (CO₂), ning et see gaas moodustab vastavalt magneesiumoksiidi ja kaltsiumoksiidiga reageerides karbonaadid magneesiumkarbonaadi ja kaltsiumkarbonaadi.
Tema tulemused ilmusid 1755 raamatus "De humore acido a cibis orto et Magnesia alba".
Sellega näitas ta esimesena, et on olemas erinevate omadustega gaase ning et gaas võib peale eraldumise ka ühineda tahkete ainetega, moodustades keemilisi ühendeid. Samuti näitas ta, et põletatud lubi muundub õhu käes aeglaselt kaltsiumkarbonaadiks. Sellest ta järeldas, et atmosfääris peab olema vähesel hulgal süsihappegaasi; see oli esimene märk sellest, et õhk ei koosne ainult ühest ainest.
Black näitas ka, et süsihappegaas moodustub puusöe põlemisel ning käärimisel ja väljub hingeõhuga ning et küünal ei saa süsihappegaasis põleda. Samuti näitas ta, et kui eemaldada küünla põlemisel piiratud õhuga ruumis moodustunud kogu süsihappegaas, jääb ikkagi järele jääk, mis küünla põlemist ei toeta. See viis Blacki õpilase Daniel Rutherfordi 1772 õhu peamise koostisosa "rikutud õhu", st lämmastiku avastamiseni.
Ta oli 1756. aastast Glasgow' ülikooli arstiteaduse professor ja keemialektor ning 1766. aastast Edinburghi ülikooli keemiaprofessor.
1760. aasta paiku leiutas Black kalorimeetri. Tema selgitas ka erinevuse temperatuuri ja soojuse vahel. Ta uuris esimesena ainete erisoojust ning sulamissoojust ja aurustumissoojust (latentne soojus). Need uurimused omandasid tähtsuse muu hulgas James Watti jaoks aurumasina väljatöötamisel.
Blacki katseriistad ja taip ületasid kaugelt tema kaasaegsete keemikute oma.
Süvahavva (seriaal)

Süvahavva oli Kanal 2-s näidatud Eesti telesari. Sarja sündmused keerlesid Süvahavva talu ümber. Talu hoone kohta käisid legendid, et seal saavad elavad kohtuda surnutega. Sarja stsenarist oli Indrek Hargla, lavastaja Gerda Kulli-Kordemets, produtsendid Ivo Uukkivi ja Ken Saan.
Sarjas mängisid teiste seas Ivo Uukkivi (ärimees Ludwig von Risebetter), Doris Tislar (Arnika), Ene Järvis, Mari-Liis Lill, Uku Uusberg, Hans Kaldoja.
Kuritöö ja karistus

Sisu

"Kuritöö ja karistuse" peategelane on vaene juuratudeng Rodion Romanovitš Raskolnikov, kes otsustab tappa põlatud liigkasuvõtja, et lahendada oma rahaprobleeme ja ühtlasi vabastada maailm kurjusest.
Raskolnikov peab ennast haruldaseks ja andekaks ning usub end Napoleoniga sarnanevat. See viitab ta suurusluulule ja kalduvusele vaimuhaigusele. Erakordse inimesena peab ta ennast seadustest ja moraalist kõrgemal seisvaks ja omab seetõttu ka õigust tappa.
Raskolnikovil on kõik viimseni ette plaanitud. Ühel päeval võtab ta kirve, helistab vanaeide ukse taga, tungib tuppa ning lööb kirveteraga eidele lagipähe. Ta kahmab valimatult väärisesemeid ja raha, kui kuuleb kedagi korterisse sisenevat. Sisenejaks oli pantija poolearuline õde Lizaveta, kelle Raskolnikov samuti tapab. Korterist pääsenud, peidab ta esemed esmalt seinaprakku, kuid läbiotsimise hirmus viib nad hiljem ühe kivi alla suvalises siseõues. Pärast mõrva Raskolnikovi vaimuhaigus süveneb ning areneb lõpuks välja paranoiaks. Ta usub, et ümbritsevad teavad või aimavad ta hingel lasuvad süüd ning ainult teesklevad teadmatust. Lõpuks tunnistab Raskolnikov end süüdi ja ta saadetakse Siberisse.
Romaani iseloomustab terav kriitika kapitalistliku ühiskonna vastu.
Raskolnikovi üliinimese idee viitab saksa filosoofi Max Stirneri mõjule ning on omakorda mõjutanud Friedrich Nietzsche ideid. Lisaks on tihti mainitud Uut Testamenti ja Jumalat.
Kiviloo piiskopilinnus

Kiviloo piiskopilinnus (Fegefeur, Fegwevr) asub Harjumaal, Raasiku vallas Jõelähtme jõe ääres.
Linnus rajati pärast seda, kui seni Jägala jõe ääres Kaunissaares olnud Tallinna piiskopi residents viidi 1413. aastal Jõelähtme jõe äärde Kiviloole.
Kiviloo piiskopilinnust - Fegefeuer (puhastustuli) mainitakse esmakordselt 1474 Kiviloo lossiks, mil piiskopiks oli Simon von der Borch. See oli L-kujuline väikelinnus, mille 50×85 ruutmeetri suurune maa-ala oli vallikraaviga piiratud. Sellel paiknes kahekorruseline paekivist linnus, mille kirdenurgas kõrgus ümar suurtükitorn ja kogu lõunakülje võttis enda alla saal. Nende vahele jäi muid ruume, võlvitud mantelkorsten-köök teiste hulgas.
Liivi sõjas ründasid Vene väed 12. septembril 1560 Kiviloo linnust, mida kaitses 11 sakslast. Linnus vallutati ja põletati maha. Sestpeale on ta varemetes.
Praegu on linnus koos Kiviloo mõisahoonega eravalduses.
Yangbeni keel

Ortograafia

Yangbeni tähestik koosneb 16 konsonandist ning 7 täishäälikust.
A a, B b, D d, E e, ε ε, F f, G g, H h, I i, K k, L l, Mm, N n, Ny ny, Ŋ ŋ, O o, ɔ ɔ, P p, S s, T t, U u, W w, Y y .
Yangbeni keelest järgneb peaaegu alati tähtedele N ja M konsonant, mis muudab sõnas häälduse nasaalseks.
/Ns/ [ns] kiansε - maja Sõna keskel tekib nasaalne hääldus.
Teine iseärasus yangbeni keeles on palatalisatsioon pärast konsonanti. Kui I-täht järgneb konsonandile, siis hääldub see peenendatult.
/Tj/ [tj] tiεkiε - kuidas Sõnas tekib palatalisatsioon pärast t-d ning k-d.
Keelel on neli kõnetooni. Kõrge toon, madal toon, langev toon ning tõusev toon.
Tõrva lipp

Tõrva lipp on Valga maakonnas asuva Eesti linna Tõrva lipp.
Lipu kinnitas Eesti Vabariigi riigiminister 24. juulil 1992.

Lipu kirjeldus

Tõrva linna lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud horisontaalselt kaheks võrdseks väljaks, millest ülemine on oranž ning alumine heleroheline. Kumbki laid moodustab 1/2 lipu kõrgusest. Pantone värviskaala järgi on oranž PMS 021 (C-0, M-51, Y-87, K-0) ning roheline PMS 356 (C-100, M-0, Y-91, K-27).
Lipu normaalmõõtmed on 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Lauri Nurkse

Lauri Nurkse (sündinud 11. mail 1978 Helsingis) on Soome näitleja ja filmirežissöör.
Oxyrhopus

Levila

Need maod elavad Mehhikos, Kesk- ja Lõuna-Ameerikas.
Emerson Burton

Janne Johannes Puurtinen (hüüdnimi Emerson Burton; sündinud 17. oktoobril 1974 Helsingis) on soome muusik.
Teda tuntakse ansambli HIM klahvpillimängijana. Puurtinen ei ole ansambli asutajaliige. Ta liitus koosseisuga aastal 2001, sest endine klahvpillimängija lahkus. 
Burton on mänginud klaverit ka ansamblites Cosmos Tango ja Suburban Tribe. Burtoni esimene album HIMiga oli "Deep Shadows and Brilliant Highlights". Aastal 2003 valiti Puurtinen maailma parimaks gootiroki klahvpillimängijaks.

Isiklikku

Puurtineni vanemad olid balletitantsijad. Ka Puurtineni õde tegeles balletiga, kuid ta ise ei olnud selles valdkonnas edukas. Ta läks õppima klaverikooli.
Seemik

Seemik ehk seemiktaim on seemnest kasvanud taim. Mõistet kasutatakse puuviljanduses ja metsanduses.
Sugulisel paljunemisel saadud seemnetest kasvanud seemiktaimed ei sarnane täpselt emataimega, vaid omavad ka isastaime tunnuseid, erinevalt vegetatiivsel paljundamisel saadud taimedest.
Tour Cèdre

Tour Cèdre on 103 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Pál Losonczi

Pál Losonczi (18. september 1919 Bolhó, Somogyi komitaat – 28. märts 2005 Kaposvár) oli Ungari kommunistlik riigitegelane.
Pál Losonczi oli pärit vaesest talupoja perekonnast. Ta töötas põllutöölisena ja oli aastatel 1945–1948 väiketalupidaja. 1945. aastal astus ta Ungari Kommunistlikku Parteisse. Aastatel 1948–1960 juhatas Pál Losonczi enda asutatud põllumajanduskooperatiivi. Töö kõrval lõpetas ta gümnaasiumi ja lõpetas 1957. aastal kaugõppes põllumajanduskõrgkooli. 1953. aastal valiti ta Ungari Riigikokku. 1954. aastal sai ta Ungari Töötajate Partei Keskkomitee liikmekandidaadiks ja 1957. aastal Ungari Sotsialistlik Töölispartei Keskkomitee liikmeks. 1960–1967 oli Pál Losonczi Ungari Rahvavabariigi põllumajandusminister. 1975–1987 oli ta Ungari Sotsialistliku Töölispartei Keskkomitee Poliitbüroo liige.
14. aprillist 1967 kuni 25. juunini 1987 oli Pál Losonczi Ungari Rahvavabariigi Presidendinõukogu esimees (formaalselt riigipea).
Augusts Tentelis

Augusts Tentelis (allikates ka August Tentelis; 13. november 1876 – 23. november 1942 Riia) oli läti pedagoog, poliitik ja ajaloolane. 1929. aastal nimetati Tentelis kui tollane Läti Ülikooli rektor Tartu Ülikooli audoktoriks.
Augusts Tentelis oli tuntud kitsarinnalise läti natsionalistina, kes korraldas Läti ajalooteaduse poliitilist juhtimist Kārlis Ulmanise režiimi huvides.
1933 otsustati talle anda Kotkaristi II klassi teenetemärk ja 1937 otsustati talle anda Eesti Punase Risti I klassi teenetemärk  .
Artjom

Kliima

Linnas on parasvöötme mussoonkliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on –13,6 ja augusti keskmine õhutemperatuur on 20,9 kraadi. Aasta keskmine temperatuur on 5,3 kraadi.
Glehni park

Sportimisvõimalused

Tänapäeval on Glehni pargi matkarada üks osa Nõmme-Harku Terviseradadest. Matkaraja pikkus on 2,45 kilomeetrit. Pargi kaguservas asub Hiiu staadion.

Palmimaja

2006. aastal restaureeriti palmimaja põhjalikult. Tööde käigus muudeti hoone külastajatele ohutuks, likvideeriti varinguoht, kindlustati ribikaari ning taastati varisenud osad. Käiguteid täiendati. Nüüd on palmimaja kahel tasandil läbitav ning seestpoolt vaadeldav. Konserveerimistööde kogumaksumuseks kujunes ligi 1,5 miljonit krooni (ligikaudu 96 000 eurot) .
Γ-aminovõihape

γ-aminovõihape ehk gammaaminovõihape ehk gamma-aminovõihape ehk GAVH (ka GABA; inglise keelest lühendatuna Gamma-AminoButyric Acid) on peamine pidurdusvirgatsaine imetajate kesknärvisüsteemis. GABAt leidub ja seda sünteesivad pea kõik organismid.
Vello Saatpalu

Vello Saatpalu (kuni 1937 Santpank; 31. mai 1935 Tallinn – 5. jaanuar 2013) oli eesti insener, poliitik ja purjesportlane.
Ta lõpetas aastal 1949 Tallinna 1. Keskkoolis 7. klassi ja aastal 1953 Tallinna Polütehnikumi. Aastal 1966 lõpetas ta kaugõppes Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina automaatika ja telemehaanika erialal.
Ta töötas aastatel 1956–1961 Tallinna Mõõduriistade Tehases, aastatel 1961–1969 Tallinna Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudis, aastatel 1969–1974 Raadioelektroonika Konstrueerimisbüroos, aastatel 1974–1979 Eesti Maaehitusprojektis, aastatel 1979–1983 Eesti NSV Kehakultuuri- ja Spordikomitees, aastatel 1983–1990 Küberneetika Instituudi Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroos, aastatel 1990–1991 Eesti Linnade Liidu büroos direktorina.
1988–1992 oli Saatpalu tegev Rahvarindes, ta oli nii Eesti Kongressi kui ka Põhiseaduse Assamblee liige. 1989–1990 kuulus ta Eesti Demokraatlikku Tööerakonda, olles selle asutajaliige ja esimees.
1990–1995 oli Saatpalu Eesti Sotsiaaldemokraatliku Parteis ehk Mõõdukate liige. 1992–1995 kuulus Saatpalu VII Riigikokku, juhtides Mõõdukate (hilisem Sotsiaaldemokraatlik Erakond) fraktsiooni ning alates 12. oktoobrist 1992 ka parlamendi väliskomisjoni. Samuti kuulus ta Tallinna linnavolikokku ja Eesti Linnade Liidu juhatusse.
1995. aastal läks Saatpalu pensionile.
Saatpalu harrastas purjetamist ning võitis arvukalt medaleid Eesti, Tallinna ja spordiseltsi Kalev meistrivõistlustelt. Saatpalu sulest on ilmunud ka mitu raamatut merendusest, purjetamisest ja spordist.

Isiklikku

Muusik, laulukirjutaja ja näitleja Lauri Saatpalu on Vello Saatpalu poeg.
The Fleur de Lys

The Fleur de Lys (algselt Les Fleur de Lys /ongi kirjaveaga/) oli Southamptonist pärit Briti ansambel. Bänd tegutses aastail 1964–1969. Bändi muusika jäi stiililt biidi ja psühhedeelse rocki vahepeale ning seda hakati hiljem nimetama freakbeat. Bändi koosseis muutus sageli, ainus püsiv liige oli trummar Keith Guster. Bändis mängisid aegade jooksul Pete Sears (tegi kaasa mitmel varasemal Rod Stewarti albumil ning oli Jefferson Starshipi asutajaliige), Gordon Haskell (mängis hiljem King Crimsonis), Phil Sawyer (hiljem Spencer Davis Groupis), Bryn Haworth, Frank Smith, Danny Churchill, Alex Chamberlain, Tony Head, Tago Byers ja Tim "Chris" Andrews.
Püha Jüri kompanii

Püha Jüri kompanii (itaalia keeles Compagnia di San Giorgio) nimetuse all on tuntud kolm Püha Jüri lipu all võidelnud palgasõdurite väesalka XIV sajandi Itaalias.

Esimene Püha Jüri kompanii – Lodrisio Visconti (1339)

Esimene Püha Jüri kompanii nime kandev väesalk (umbes 6500 meest) formeeriti 1339. aastal Lodrisio Visconti poolt osalemaks Parabiago lahingus (21. veebruar 1339). Väesalk purustati Parabiago lahingus, kus legendi järgi osales ka pilvelt alla ratsutanud Püha Ambrosius.

Teine Püha Jüri kompanii – Ambrogio Visconti (1365)

Teise Püha Jüri kompanii moodustas 1365. aastal Bernabò Visconti vallaspoeg Ambrogio Visconti. Väesalk purustati Bergamo mässu ajal 1374. aastal.

Kolmas Püha Jüri kompanii – Alberico da Barbiano (1377)

Suurima tuntuse saavutas Alberico da Barbiano poolt 1377. aastal moodustatud Püha Jüri kompanii. Selles peaasjalikult itaallastest koosnevas väesalgas võitlesid teiste seas kondotjeerid Braccio da Montone, Muzio Attendolo Sforza, Ugolotto Biancardo, Jacopo dal Verme, Facino Cane, Ottobono Terzi ja Ceccolino da Michelotti.
Alberico kompaniis edendati ratsaväe lahinguvarustust ja taktikat, suurt tähelepanu pöörati lahingulisele ettevalmistusele. Algselt paarisajast mehest koosnev väesalk suurenes peagi nelja tuhande võitlejaga väeosaks. Esimene "tööleping" (itaalia keeles condotta) sõlmiti 1378. aastal Milano valitseja Bernabò Viscontiga.
Alberico da Barbiano väesalk toetas paavst Urbanust tema võitluses vastupaavst Clemens VII vastu.
Kiriku tänav (Narva)

Kiriku tänav on tänav Narvas Joaoru linnaosas. Algab 1. Mai tänavast ja lõpeb Raudsilla tänavaga ristudes. Tänav on 275 m pikk.
1912. ja 1927. aasta linnaplaanidel on selle tänava nimi Kiriku tänav – sellel tänaval asuva Narva Aleksandri Suurkiriku ja enne Teist Maailmasõda samal tänaval asunud Narva Issanda Ülestõusmise peakiriku järgi. Tol ajal see oli sirge tänav kahe kiriku vahel.
1946. aastal oli plaanis nimetada tänav ümber Mineviku tänavaks.
12. juulil 1950 nimetati Narva linna RSN TK otsusega nr 30 Eesti NSV moodustamise 10. aastapäeva puhul tänav ümber Jaan Tombi tänavaks – Eesti kommunisti Jaan Tombi auks. 27. septembril 1995 ennistati Narva Linnavolikogu määrusega nr 70/30 tänavale Kiriku tänava nimi.
Aadressil Kiriku tänav 8 asub Venemaa Föderatsiooni Narva peakonsulaat. Aadressil Kiriku tänav 9 asub Narva Aleksandri Suurkirik.

Endine Kiriku tänav

Narva vanalinnas olnud Kiriku tänav oli Narva üks vanemaid tänavaid. 1684. aasta Narva linnaplaanil on ta märgitud saksa keeles Kirchen Gasse nime all. 1905. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi vene keeles Кирочная улица, 1912. aasta linnaplaanil Kiriku tänav oletatavasti selle tänava ja Viru tänava nurgal asuva Narva Jaani kiriku järgi. 1927. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi Rahu tänav. See algas Mäe tänavalt, ristus Viru, Kooli, Rüütli ja Vahe tänavaga. Pärast Teist maailmasõda tänav likvideeriti, endistest majadest jäi alles ainult maja aadressil Koidula tänav 3a (endine Rahu tänav 5).
Eesti Rahvusvaheliste Autovedajate Assotsiatsioon

Eesti Rahvusvaheliste Autovedajate Assotsiatsioon (lühend: ERAA) on aastal 1991 asutatud mittetulundusühing, mis ühendab autovedusid tegevaid ettevõtjaid.
Põhikirja järgi on ERAA eesmärgid "autoveonduse kui tegevusala arendamine ning liikmete huvide ja õiguste kaitsmine".
Aastast 1992 on ERAA Rahvusvahelise Maanteetranspordi Liidu (IRU) liige.
Tuudorstiil

Sõnavara

Eestikeelses ajakirjanduses ja veebis võib leida ka vormi tuudori stiil, kuid enamikus eestikeelsetes teatmeteostes ja portaalis "Eesti mõisad" esineb sõnakuju tuudorstiil. Ajakirjanduses on kasutatud ka ümberütlevat väljendit Tudori gootika stiil.
"Võõrsõnade leksikoni" pakutud paralleelsõnakujusid tjuudorstiil ja tjuudorkaar kasutab Voldemar Vaga "Üldine kunstiajalugu", aga ka Kultuurimälestiste riiklik register (tsitaadid ajaloolisest õiendist).

Tuudorstiil Eesti historitsismis

Tuudorstiili elemente leiab Eestis uusgooti ehitistel (Sangaste loss, Kukulinna, Kalvi, Porkuni, Sõmerpalu jt mõisad, Toomemäe kaevumaja Tartus, Tartu Peetri kiriku interjöör) ja sõna tuudorstiil on kasutatud eelkõige historitsistliku arhitektuuri kontekstis.
David Perron

David Perron (sündinud 28. mail 1988 Sherbrooke'is Québecis) on kanada jäähokimängija, vasakäär. Ta mängib NHL-i klubis St. Louis Blues.
2007. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Bluesi poolt 26. valikuna. Samal aastal liitus ta Bluesi meeskonnaga ja mängis seal kuus hooaega.
Lisaks Bluesile on ta NHL-is kuulunud Edmonton Oilersi (2013–14), Pittsburgh Penguinsi (2014–16), Anaheim Ducksi (2016) ja Vegas Golden Knightsi (2017–18) ridadesse. Tema karjääri edukaim hooaeg on olnud Knightsiga mängides 2017–18, kui ta kogus põhihooajal 66 punkti (16 väravat ja 50 resultatiivset söötu) ning jõudis Knightsiga Stanley karika finaali, kus kaotati viie mängu kokkuvõttes Washington Capitalsile. Ta viskas värava finaalseeria viimases otsustavas mängus. Kõige enam väravaid on Perron visanud hooajal 2013–2014 – 28 väravat Oilersi meeskonnas.
Mokšad

Mokšad (varem ka mokšamordvalased) on soome-ugri keelte hulka kuuluvat mokša keelt rääkiv rahvas, kelle põline asuala on praegu Venemaa Föderatsiooni territooriumil. 
Koos ersadega on mokšasid loetud mordvalasteks.
Küttejõu raudteejaam

Küttejõu raudteejaam oli raudteejaam Ida-Virumaal Küttejõul, raudteetsi 2,5 km kaugusel Kiviõli raudteejaamast.
Jaam asus Kiviõli ja Püssi raudteejaama vahel.
Küttejõu raudteejaam rajati 1925. aastal, et teenindada läheduses asunud Küttejõu põlevkivikarjääri. Jaam oli ühtlasi karjääri haruteeraudtee liitumiskohaks Tallinna–Narva raudteega. 
Raudteejaam suleti 1950. aastate alguses.
Haili Sammelselg

Haili Sammelselg (aastani 1954 Haili Mitt; 13. märts 1928 Antsla – 30. aprill 2019) oli eesti laulja (sopran) ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas aastal 1947 Valga Arve- ja Plaanindustehnikumi ning aastal 1952 Tallinna Muusikakooli (Linda Sauli klassis).
Ta töötas aastatel 1947–1954 sekretär-masinakirjutajana. Aastatel 1957–1964 oli ta teatris Estonias koorilaulja ja aastatel 1964–1984 samas solist. Aastatel 1984–1986 töötas ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis hääleseadeõpetajana, aastatel 1986–1991 töötas ta hääleseadeõpetajana Tallinna Pedagoogilises Instituudis.

Isiklikku

Tema poeg oli ettevõtja ja kunstimetseen Guido Sammelselg (1956–2013).
Uibujärve mõis

Uibujärve mõis (saksa keeles Appelsee) oli rüütlimõis Põlva kihelkonnas Võrumaal.
Mõis rajati 1805 Partsi mõisast eraldatud alast.
Ernst Johannes Forbes

Ernst Johannes Forbes (saksakeelses traditsioonis Fohrbuss) (7. oktoober 1624 Jackarby Soomes − 19. oktoober 1677 Myrskylä; rootsi keeles Mörskom) oli šoti päritolu Rootsi sõjaväelane, Vorbuse mõisnik.

Elulugu

Ernst Johannes Forbes sündis Vorbuse mõisniku ooberst Mattias Forbesi ja tema abikaasa Brita Creutzi vanima pojana. 1638. aastal immatrikuleeriti ta koos vendadega Tartu ülikooli. Pärast ülikooli astus Rootsi sõjaväeteenistusse ja sai juba 1641. aastal oma isa rügemendis kapteni auastme. Osales 1642. aastal Leipzigi lahingus. 1646. aastal ülendati Carl Ruuthi rügemendis ooberstleitnandiks ja 1669. aastal läks ta oobersti auastmes erru. Elas oma Soome Mörskomi mõisas, kus ta ka suri. Ta maeti Turu toomkirikusse.

Maavaldused

Päris oma isalt Soomes Mörskömi mõisa. 1652. aastal loovutas ta Jackarby ooberst Hans Ritterile. Ta oli pärast oma isa surma üks Vorbuse mõisa pärijaist, kelle valdusõigust kinnitati 1645. aastal. Pärast tema surma päris mõisa lesk Christina Boije af Gennäs.