google/wiki40b huggingface dataset:
Venjoki kihelkond

Venjoki (vene keeles Славянка, Slavjanka, saksa Slawanka) on endine ajalooline ingerisoome luteriusuline kihelkond Ingerimaal. See oli rahvaarvult Ingerimaa suurim kihelkond. Ajalooliselt kuulus kihelkond Ingerimaa ja seejärel Peterburi kubermangu. Nüüdisajal jääb kunagise kihelkonna territoorium Leningradi oblasti Peterburi linna ja Gattšina rajooni maa-aladele, hõlmates ka mitut suuremat linna ja linnalist asulat, nagu Puškin, Pavlovsk, Aleksandrovskaja, Pulkova, Slavjanka ja Ust-Slavjanka.

Ajalugu

Venjoki kihelkond asutati 1641. aastal. Rootsi ajal kuulusid abikogudusena selle juurde ka Liissilä ja Inkere kabelikogudused. 1803. aastal valmis koguduse jaoks Popova külla uus, soome arhitekti Juhana Saloneni projekti järgi ehitatud nn topeltristi põhikujuga (soome keeles kaksoisristikirkko) puukirik. 1883. aastal hakati vana puukiriku asemele ehitama uut, gooti stiilis kivikirikut, mis õnnistati sisse 1885. aasta 1. novembril Püha Maarja Magdaleena kirikuks. Kiriku arhitektiks oli venelane Aleksander Vidov ning kirik mahutas 1100 istekohta. 1890-ndatel töötas koguduse juures pühapäevakool.
1937. aasta 1. septembril arreteeriti koguduse tollane õpetaja Pekka Braks süüdistatuna spionaažis ning hukati 15. novembril. Koguduse viimane jumalateenistus toimus 19. septembril, misjärel see suleti ning kirikuhoone võeti kasutusele klubina. Tänapäeval tegutseb hoones laboratoorium.

Rahvastik

Venjoki oli Ingerimaa üks suuremaid ja tihedama asustusega kihelkondi. 1848. aastal elas etnograaf Peter von Köppeni järgi kihelkonnas 8346 ingerisoomlast, kellest suurema osa moodustasid savakod. Ingerisoomlastest enamuse kõrval leidus ka vähemal hulgal venelasi, isureid ja sakslasi.
1865. aastal kuulus kogudusse 8985 inimest, 1917. aastal 12 954 ja 1928. aastal 12 260 inimest.
Teise maailmasõja järel asendati kohalik valdavalt ingerisoomlastest elanikkond venelastega ning pagulusest Soomest koju naasnud ingerisoomlased paigutati ümber teistele Venemaa aladele.

Venjoki külad

Anttila, Glaasova, Haapasaari, Haikkola, Hampaala, Hietakylä, Humalasaari (Hynnisi), Huuhka, Hyvösi, Hällölä, Häyhäsi, Hörkkölä, Jäniskylä, Kaakkala, Kapasi, Kaskisaari, Kekälekylä, Kelola (Jurkina), Kiiskilä, Kivola, Kokkola, Kommola, Koprala, Korhosi, Korkanmäki, Korkeamaa, Kouru (Kotsalainen), Koussula, Kuivila, Latukka, Leppälä, Luukkasi, Lyysmäki, Länkioja, Marinova, Mestilä, Montila, Mosina, Mosinanmylly, Novavesti, Paapala, Pappilanautio, Patamäki, Pieni-Ruussova, Pieni-Saklina (Ahola), Pieni-Selkelevä, Piisinä, Poritsa, Porttila, Poru, Pääsölä, Rahkola, Rajakivi, Repola, Ripsevä, Ropola, Rusinautio (Rusila), Rönölä, Saamosti, Saapru, Saksala, Sintosi, Suosaari, Suuri-Kattilaisi, Suuri-Ruussova, Suuri-Saklina, Suuri-Selkelevä, Särtsä, Tanilova (Hantsula), Tonnila, Torasaari, Tärölä, Uusi-Kattilaisi, Uusikylä, Uusi-Onttola, Vanhala, Vanhamoisio, Vanhamylly, Vanha-Onttola, Vekkilä, Ventola, Verevä, Vähikkälä, Väärälä.
Arenguromaan

Arenguromaan ehk kujunemisromaan (saksa keeles Bildungsroman) on romaan, mis põhineb kangelase arengulool.
Natsiskinheedid

Ajalugu

Suurbritannias tekkis 1980. aastate esimesel poolel pungi teise laine ajal subkultuur White Power. Tegemist oli 1972. aastal väljasurnud skinheedide subkultuuri uue lainega, mis vastustas pungi kommertsialiseerumist. White Power'i ideoloogia oli rassistlik, konservatiivne ja antisemiitlik.

Eesti

Mõnedes allikates on sellesse subkultuuri kuuluvaiks liigitatud mitu ühingu Jalgpallihaigla liiget ja selle juht Tarmo Kruusimäed.
2003. aasta juunis said kolm natsiskinheedi tingimisi karistuse tegevuse eest, mis õhutas avalikult juudi rahvuse vihkamist, sealhulgas majaseintele haakristide joonistamine ja antisemiitlike hüüdlausete kirjutamine.
Valentin Mesjats

Valentin Mesjats (vene keeles Валентин Карпович Месяц; 1. mai 1928 – 1. august 2019) oli Nõukogude Liidu partei- ja riigitegelane.
Mati Turi

Mati Turi (sündinud 20. jaanuaril 1968 Tartus) on eesti rahvusvaheliselt tunnustatud tenor.
Ta õppis Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis (lõpetas 1988) ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias koorijuhtimist Ants Üleoja dirigeerimisklassis. Seejärel täiendas ta end ooperitenorina, õppides Soomes Jaakko Ryhäneni käe all.
1992. aastast alates laulab ta Eesti Filharmoonia Kammerkooris ja on selle solistina esinenud paljudes kontserdipaikades. Ta on teinud koostööd mitme tuntud muusikakollektiiviga ning dirigentide Eric Ericsoni, Robert Cannetti, Howard Armani, Herbert Böcki, Paul Hillieri, Tõnu Kaljuste, Olari Eltsi, Arvo Volmeri, Eri Klasi ja teistega.
Mati Turi esineb aeg-ajalt ka sooloartistina. Eriti silmapaistev koostöö on andeka pianisti Martti Raidega. Duo Mati Turi ja Martti Raide on erakordne nähtus Eesti kammermuusikas. Maailmas kõrgelt tunnustatud tenori Mati Turi repertuaar ulatub barokist tänapäeva muusikani ning ta on vaieldamatult üks juhtivaid ooperisoliste.
Ta on laulnud Adamsi ooperis "Nixon Hiinas", Dvořáki "Näkineius", Britteni ooperites "Lucretia teotamine" ja "Koovitaja jõgi", Haydni ooperites "Üksik saar", "Elu kuu peal", "Armida" ja Verdi "Othellos".
Mati Turi nähtav ooperilaulja karjäär algas alles 2005.-2006. aasta paiku, kui ta oli jäänud vabakutseliseks. 2005 tegi ta kaasa Tampere Ooperis Kokkoneni „Viimastes kiusatustes“ ning Soome on andnud talle ooperilaval järjest innustust ja tuge. Siitkaudu on temast ka mujal maailmas rohkem teada saadud: Kokkola Ooperis laulis ta Bizet' „Carmenis“ ja Bergi „Lulus“, Soome Rahvusooperis peaosalist Pauli Korngoldi „Surnud linnas“, siis Mihkel Kütsoni käe all Schleswig-Holsteinis Busoni „Doktor Faustis“ ning vähetähtis pole olnud ka pidev esinemine Erkki-Sven Tüüri ooperis „Wallenberg“ rahvusooperis Estonia.
2011. aastal debüteeris ta peaosalisena Hollandis Enschedes resideeriva Nationale Reisoperaś Richard Wagneri monumentaalses ooperis „Siegfried“. See oli Mati Turi esimene lavaline kokkupuude Wagneri ooperiga. (P. Kuusk 03.10.11) 2012. aastal laulis ta samas teatris Siegfriedi osa ka „Nibelungide sõrmuse“ viimase ooperi „Jumalate hukk“ lavastuses. "Wagneri laulmise taga on olnud mu õpetaja Jaakko Ryhänen," on Mati Turi öelnud. (A. Laasik 05.09.11)
Académie Julian

Académie Julian oli kunstikool Pariisis, mis alustas tegutsemist 1868. aastal.

Kooli ajalugu

Kooli asutas kunstnik Rodolphe Julian ning see sai peagi üheks hinnatuimaks. Kooli kuldaeg oli aastatel 1875–1915, kui sinna sattusid õppima ja õpetama hiljem eriti tuntuks saanud kunstnikud.
Koolis on õppinud ka mitmed eesti kunstnikud, näiteks Nikolai Triik, Anatol Kaigorodov.
Räägu-Kärbla vald

Räägu-Kärbla vald (saksa keeles Hohenheim-Kerwel) oli vald Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Räägu-Kärbla vald Oru vallaga. Enne seda eraldati 1876 Räägu-Kärbla vallast Lääne-Nigula kirikuvald.
Valla alal asus Räägu, Kärbla ja Lääne-Nigula kirikumõis (enne 1876).
Lauri Lahesalu

Lauri Lahesalu (sündinud 29. märtsil 1979) on eesti jäähokimängija.
Ta on mänginud Prantsusmaa klubis Dragons de Rouen.
Ta on mänginud Eesti jäähokikoondises.
Papad mammad

Papad mammad on Eesti teleseriaal kanalis TV3. Koguperesarja esimene episood oli eetris 12. septembril 2016.
Tegevprodutsendi Egle Beeki sõnul on seriaali aluseks Ukraina sari nimega "Vanavanemad".
Lümanda Põhikool

Lümanda põhikool on kool Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Leonid Arbusow vanem

Leonid Arbusow vanem (7. jaanuar 1848 Jelgava – 1. jaanuar 1912 Zasulauks) oli baltisaksa ajaloolane, Leonid Arbusow noorema isa.
Leonid Arbusow pärines vene perekonnast, kuid kasvas üles baltisaksa keskkonnas, mistõttu teda on loetud baltisakslaseks.
Arbusow õppis Göttingenis Georg Waitzi juures ning uuris peamiselt Liivimaa keskaega. Tema suurimaks panuseks ajalooteadusesse oli allikapublikatsiooni Liv-, est- und kurländisches Urkundenbuch toimetamise ja väljaandmise jätkamine. Samuti andis ta välja publikatsiooni Akten und Rezesse der livländischen Ständetage kolmanda köite (1910).
Arbusow on peamiselt tuntud oma Liivimaa ajaloo üldkäsitlusega "Grundriss der Geschichte Liv, Est- und Kurlands" (1. trükk aastast 1889), mis saavutas suure populaarsuse ja anti viimati välja veel 1967. aastal (vene keelde tõlgituna 2009). Lisaks uuris Arbusow keskaegse Liivimaa vaimulikkonda ja hariduslugu, selle töö võttis ta kokku 4-osalises uurimuses "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert" (ilmus aastaraamatus Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik, aastakäigud 1900 (ilmus 1902), 1901 (1902), 1902 (1904) ja 1911–1913 (1914)). Peale selle alustas Arbusow ka Liivi ordu rüütelvendade isikuloolist uurimist, mis ilmus kahes osas pealkirja all: "Die im Deutschen Orden in Livland vertretenen Geschlechter" (samuti aastaraamatus Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik, aastakäigud 1899 (1901) ja 1907–1908 (1910)).
Arbusow suri Zasulauksis (praegu Riia linnaosa).
Luna (Cluji maakond)

Rahvuslik koosseis

1850. aastal oli 2547 elaniku seas 1851 rumeenlast, 411 ungarlast, 266 mustlast ja 3 juuti.
1992. aastal oli 4375 elaniku seas 3564 rumeenlast, 504 ungarlast ja 307 mustlast.

Lennuväebaas

Asula keskusest umbes 2 km kagu suunas paikneb Câmpia Turzii lennuväebaas.
Vilina linnamägi

Vilina linnamägi on kaitsealune kõrgendik (linnamägi) Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas. Mägi jääb Laiuse voore lõunaossa.

Mälestise kirjeldus

Neemiklinnuse tüüpi linnamägi asub madalal põhja–lõunasuunalisel künnise 3–4 m kõrgusel lõunapoolses otsas. Väike ovaalse kujuga õueala pikkus on 26–27 m, laius 18–19 m. 0,6–0,7 m sügava kultuurikihiga õueala pindala on 400–450 ruutmeetrit. Põhjaküljelt on linnus kaitstud kaarjalt kulgeva otsavalliga. See vall ulatub mõlemalt poolt madaldudes ka äärtele. Otsavalli laius on jalamilt alates 10 m, kõrgus siseküljel 3 m, välisküljel 3,5 m. Äärevalli kõrgus on 0,5 m. Linnuse lõunaotsas vall puudub. Vallid on laotud peamiselt kividest ja mullast.
Aarne Vahuri

Aarne Vahuri (sündinud 18. juunil 1941 Rakveres) on eesti pianist, ansamblijuht ja muusikaajakirjanik.
1959. aastal lõpetas ta Rakvere 1. Keskkooli hõbemedaliga. 1963. aastal lõpetas Tallinna Muusikakooli klaveri eriala. 1968. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi klaveri eriala Bruno Luki klassi.
1965. aastal asus ta tööle Eesti Raadio muusikatoimetajana, töötanud samas ka muusikasaadete peatoimetaja asetäitjana. Töötab praeguseni Klassikaraadio muusikatoimetajana.
1970. aastatel oli ta ansambli Collage juht ja tegi ansamblile eesti rahvalaulude seadeid.
Joe Murray

Joseph David Murray (sündinud 3. mail 1961 San Joses Californias) on Ameerika Ühendriikide animaator.
Ta on töötanud animaatorina aastast 1987.
Baltic Hotel Group

Osaühing Baltic Hotel Group on 2004. aastal asutatud Eesti ettevõte, mis tegeleb peamiselt majutusteenuste pakkumisega.
Baltic Hotel Groupi ketti kuulub kolm hotelli. Neist kaks asuvad Tallinnas (Baltic Hotel Imperial aadressil Nunne tänav 14 ja Baltic Hotel Vana Wiru aadressil Viru tänav 11) ning üks Haapsalus (Baltic Hotel Promenaadi aadressil Sadama 22).
Valdusfirma General Baltic Group kaudu kuulub firma 100-protsendiliselt Eesti ettevõtjatele Hubert Hirvele ja Pavel Gammerile. Ettevõtte tegevjuht on aastast 2005 Signe Unt.
José Azeredo Lopes

José Alberto de Azeredo Ferreira Lopes (sündinud aastal 1961 Portos) on Portugali õigusteadlane ja poliitik, ta kuulub Sotsialistliku Partei ridadesse. Ta oli 26. novembrist 2015 kuni 15. oktoobrini 2018 Portugali kaitseminister.
Ta on lõpetanud Portugali Katoliikliku Ülikooli juristina. Sama ülikooli juures on ta kaitsnud väitekirjad ja on töötanud professorina.
Negriidne rass

Nõukogude antropoloogilised alajaotused

Vastavalt ühele Nõukogude perioodil ametlikult tunnustatud ning Nõukogude antropoloogide poolt enamlevitatud teooriale on negriidne ehk ekvatoriaalne ehk negroaustraloidne põhirass üks kolmest põhirassist. Vastavalt sellele teooriale jaotuvad negriidid omakorda austraalia, veda, melaneesia, neegri-, negrillo- ja bušmani (lõuna-aafrika) rassideks.
Austraalia rassi kuuluvad Austraalia pärismaalased, enamiku tunnuste poolest sarnaneb see neegrirassiga; erivevused on rohke habemekasv ja lainelised juuksed. Teise järgu tunnused: längus laup, pikapealisus ja üsna suur kasv.
Veda ehk vediidi rassi iseloomustavad lainelised juuksed, heledam nahk, ortognaatne nägu, eelmiste omast kitsam nina, mitte eriti paksud huuled, püstne laup, väikene kasv. Asustab Sri Lankat, kohati Indiat, Indohiinat ja Indoneesiat.
Melaneesia rassile on omased väga tume nahk, krässus juuksed prognaatne nägu, enamasti ka lai nina ja paksud huuled, keskmine või väike kasv. Selle rassi väikesekasvulist teisendit (Andamani saartel, Filipiinidel ja Malaka poolsaarel) nimetatakse Aasia pügmeedaks ehk negriitodeks.
Neegrirassile on omased kõik negriidide tunnused: tume nahavärvus, krässus juuksed, väga vähene habemekasv, väga lai nina ja paksud huuled, enamasti suur kasv - maailma pikimad inimesed kuuluvad just neegrirassi (kohati meeste keskmine kasv 183 cm). Asustab suuremat osa Aafrikat (Saharast lõuna pool)
Negrillorassile on omased neegrirassist heledam nahk, lopsakam habemekasv ja kitsamad huuled. Kasv on väga väike ulatudes keskmiselt meestel paiguti 140 cm-ni. Seepärast nimetatakse negrillosid ka Aafrika pügmeedeks. Neid leidub väikeste rühmadena Kongo ürgmetsades.
Khoisani (lõuna-aafrika) rassil on heledam, kollakas nahk, tugevasti väljenduv silma ülalau kattekurd, väga krässus juuksed, väike kasv. Asustab Lõuna-Aafrika Kalahari piirkonda.
Pitser

Pitser on pitsati positiivne reljeefne jäljend plastilises aines või värvis.
Pitsereid on läbi ajaloo kasutatud nii sulgemiseks kui tõendamiseks. Pitseriga sulgemine garanteerib sisu säilimise muutmata kujul, pitseriga annab sulgeda nii kirja kui merekonteinerit. Pitseriga tõendamine on ajaloo jooksul olnud kõige enam kasutatud dokumendi turvaelement, autentsuse tagaja.   
Kõige levinumad pitseerimismaterjalid on metall ja vaha, uusajal ka pitserilakk. Metallpitsereid, mida kasutati eriti palju Bütsantsis ja üldse Vahemere maades, nimetatakse bulladeks. Kuna Rooma paavst kasutas pitseerimiseks läbivalt tina, on bulla nimetus laienenud paavsti välja antava üriku üldnimetuseks.
Keskajal oli pitseerimiseks kasutusel vaha, millesse segati selle omaduste parandamiseks sisse teisi aineid, näiteks vaiku, õli, kipsi, kriiti või rasva. Eri kantseleides kujunes välja ka traditsioon, mis värvi vahaga pitseeriti. Teistest paremaks peeti punase vahaga pitseerimist. Kuna vahapitser on õrn hakati selle kaitseks 15. sajandil vahakujutist ümbritsema metallist (või ka puust) kapsliga. 16. sajandil tuleb kasutusele pitserilakk, mis on vahast vastupidavam. 
Tahmapitserid kasutati 18.–20. sajandil. Metallist või kivist pitsat tahmatati leegi kohal ning suruti siis vastu dokumenti.
Wayne Gretzky

Wayne Douglas Gretzky (sündinud 26. jaanuaril 1961 Brantfordis Ontarios) on endine Kanada ja kõigi aegade parimaks peetud jäähokimängija. 
Keskründajana mängis Gretzky NHL-is kokku 20 aastat, millest üheksa hooaega Edmonton Oilersis (1979–1988), kaheksa Los Angeles Kingsis (1988–1996), 18 mängu St. Louis Bluesis (1996) ja kolm hooaega New York Rangersis (1996–1999).  
Karjääri jooksul püstitas Gretzky kas individuaalselt või kellegagi kahasse 61 NHL-i rekordit, millest suurem osa kehtib tänaseni. Nendest rekorditest väärtuslikumad on hooaja jooksul löödud väravad (92 väravat 1981–1982), söödud (163 söötu 1985–1986) ja ühe hooaja punktirekord (215 punkti 1985–1986).
Tema auks antakse Ontario hokiliigas välja auhinda Wayne Gretzky 99 Award.
Veebiserver

Veebiserver on arvutiprogramm, mis edastab infot, näiteks veebilehti, kasutades hüperteksti edastusprotokolli. Sõna kasutatakse ka serveri kohta, milles nimetatud tarkvara töötab.

Ülevaade

Veebiserveri peamine ülesanne on veebilehtede toimetamine klientidele. See tähendab HTML-dokumentide ja muu kaasatud sisu nagu piltide, stiililehtede ja JavaScripti edastamist.
Klient, tavaliselt veebilehtseja või veebirobot, alustab suhtlust esitades serverile päringu mingi kindla ressursi järgi, millele veebiserver vastab kas selle ressursi sisu või veateatega. Ressurss on tüüpiliselt fail serveri kõvakettal, kuid see oleneb suuresti serveri seadistustest.
Paljud veebiserverid (nt Apache HTTP Server) toetavad ka serveripoolset skriptimist, mis lubab serveri käitumist skriptida eraldi failides, jättes algse serveritarkvara muutmata. Skriptimistarkvara (näiteks PHP) lubab HTML-dokumente luua dünaamiliselt.
Kuigi serveri peamine eesmärk on sisu edastamine, võimaldab hüperteksti edastusprotokoll ka info vastuvõtmist klientidelt. Seda võimalust kasutatakse erinevate vormide saatmiseks ning failide üleslaadimiseks.
Veebiserverid on ka mõnedes printerites ja ruuterites, et lihtsustada nende administreerimist veebipõhise kasutajaliidese kaudu.
Lühima veebiserveri võib kirjutada nt shelli skriptina. Teiste programmide poole, nt andmebaasimootorid, saab veebiserver pöörduda CGI abil.
Püroklastiline kivim

Püroklastiline kivim on püroklastidest koosnev vulkaaniline kivim.
Püroklastiliste kivimite hulka kuuluvad muu hulgas tuff ja ignimbriit.
Spilve raudteepeatus

Spilve raudteepeatus oli raudteepeatus Riias Riia-Bolderāja raudtee ääres.
Peatus avati aastal 1930. Algselt kandis see lihtsalt nime Pietura 10. km, ent peagi nimetatui see ümber Spilve raudteepeatuseks. Peatus asus Nordeķi raudteepeatuse ja Bolderāja raudteejaama vahel. Pärast seda, kui Riia-Bolderāja raudteel reisiliiklus aastal 1959 lõpetati, suleti ka see peatus. Kui Bolderāja raudteejaam XX sajandi seitsmekümnendatel aastatel rekonstrueeriti, kujunes selle uueks asupaigaks just endise Spilve raudteepeatuse ala.
Kurvitsalised

Kurvitsalised (Charadriiformes) on mitmekesine lindude selts, kuhu kuulub umbes 350 liiki. Enamik kurvitsalistest on seotud veekogude ja avamaastikega.
Ivo Etti

Elulugu

Ivo Etti sündis 1979. aastal Haapsalus Tiina ja Avo Etti peres, kuhu kuuluvad ka õde Eda-Ines Etti ja poolõde Kristel Prikko. Paar aastat hiljem kolis pere elama Väike-Maarjasse.
Ivo on lõpetanud Väike-Maarja Gümnaasiumi. Ta õppis Rakvere Muusikakoolis ja lõpetas Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli klarneti erialal.

Muusikukarjäär

Ivo muusikukarjäär algas kooliajal ansamblis The Syne. 2009. aastast tegutses ta ansamblis Ruffus aka Claire's Birthday. Seejärel alustas Ivo basskitarristi karjääri ansamblis Ewert and The Two Dragons.

Eraelu

Ivo on olnud paar Egle Puhkiga. 2013. aasta suvest on ta elukaaslane Paula Soont.
Anton Theophil Lau

Anton Theophil Lau (13. mai 1692 Hamburg – 8. veebruar 1727 Tarvastu) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1709 Hamburgis gümnaasiumi. Õppis Rostocki (immatrikuleeriti 30. märtsil 1712) ja Kieli Ülikoolis (immatrikuleeriti 8. veebruaril 1716). Oli aastal 1708 Rõngu Mihkli koguduse vikaariks, aastatel 1709–1711 Tarvastu Peetri koguduse vikaariks. Sai 16. juulil 1716 Hamburgis kandidaadiks.
Oli aastatel 1719–1727 Tarvastu Peetri koguduse õpetaja.

Isiklikku

Pärast Anton Theophil Lau surma abiellus tema lesk järgmise Tarvastu Peetri koguduse õpetaja Johann Friedrich Körberiga.
8 miili

Osatäitjad

Peale Eminemi mängivad filmis veel Kim Basinger, Britanny Murphy, Mekhi Phifer, Omar Benson Miller, Eugene Byrd, Michael Shannon, Evan Jones, Chloe Greenfield, Taryn Manning ja De'Angelo Wilson.
Nicolai Jørgensen

Nicolai Mick Jørgensen (sündinud 15. jaanuaril 1991 Ballerupis) on Taani jalgpallur. 
Ta mängib ründajana Hollandi kõrgliiga klubis Feyenoord ja Taani jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri 2009. aastal kodumaal Akademisk Boldklubis ning mängis kaks hooaega klubi meeskonnaga Taani esiliigas. 2010. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Leverkuseni Bayer. Hooajal 2011–12 mängis ta veel laenul 1. FC Kaiserslauternis, kuid Saksamaal ei õnnestunud tal läbimurret teha ning ta naasis kodumaale, liitudes sealse kõrgliiga klubiga FC København. Hooaegadel 2012–13 ja 2015–16 tuli ta klubiga Taani meistriks. Ta veetis Københavnis neli hooaega ja lõi kolmel neist Taani kõrgliigas vähemalt 10 väravat.
2016. aasta suvel sõlmis ta kolmeaastase lepingu Feyenoordi. Hooajal 2016–17 tuli ta klubiga Hollandi meistriks ning oli 21 väravaga liiga suurim väravakütt.
Debüüdi Taani jalgpallikoondises tegi Jørgensen 2011. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. novembril 2015 EM-i valikmängus Rootsi vastu. Ta kuulus Taani koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Dracula poeg

Süžee

Krahv Alucard saabub Katherine Caldwelli kutsel Ungarist Ameerika Ühendriikidesse. Koos krahvi saabumisega sureb Katherine'i isa, kes pärandab kogu oma raha ühele tütrele, Claire'le, ja maja teisele, Katherine'le.
Krahv ja Katherine hakkavad salaja kohtuma ja kõigile üllatuseks nad abielluvad. Naise ekskallim Frank Stanley üritab seda kuuldes krahvi tappa tulistades teda püstolist, kuid kuulid lendavad läbi Alucardi ja tabavad Katherine'i, vigastamata krahvi. Frank jookseb paanikas minema ja tunnistab hiljem politseile, et ta tappis Katherine'i, mille järel ta vangi pannakse.
Samal ajal avastavad professor Harry Brewster, ungari professor Lazlo ja šerif Dawes, et krahv Alucard tagurpidi loetult on tegelikult hoopis krahv Dracula, vampiir.
Katherine, kes on küll surnuks juba tunnistatud, kuid keda professor Brewster pärast tulistamist elusa ja tervena krahviga koos oli näinud, ilmus Franki juurde vangikongi ja räägib, et kogu lugu oligi tema plaanitud, et saada vampiiriks ja elada igavesti ning et ta soovib, et ka Frank vampiiriks hakkaks. Ta ütleb, et tegelikult ta krahvi ei armasta, krahv oli vaid tööriist vampiiriks saamisel ning nüüd tuleb ta hävitada. Ta aitab Franki kongist välja.
Frank otsib enne päikesetõusu üles krahvi kirstu, kus ta päeviti magab, ja põletab selle. Kuigi Dracula jõuab kirstuni, ei suuda ta oma pelgupaika tulest kustutada. Horisondi tagant tõuseb päike ja krahv sureb.
Peagi jõuavad sündmuspaigale ka professorid ja šerif, kuid leiavad eest vaid Dracula jäänused. Edasi suunduvad nad krahvi ja Katherine'i majja, kus Frank parajasti Katherine'i põletab.
Paul Anniko

Paul Anniko (11. september 1904 Lihula – 9. veebruar 1974 Baltimore) oli eesti arst.
Ta lõpetas aastal 1923 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas mitmete katkestuste järel aastal 1942 arsti astme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus ta üliõpilaste seltsi "Raimla".
Ta töötas juba üliõpilasena aastatel 1941–1942 Tartu Ülikooli sisehaiguste kliinikus arstina ja Mustvees jaoskonnaarsti asetäitjana. Aastatel 1942–1944 oli ta Kullamaal jaoskonnaarstiks ja aastal 1944 sisearstiks Haapsalu haiglas.
Põgenes aastal 1944 Saksamaale, kus oli alguses oli aastatel 1945–1949 DP laagri arstiks Oldenburgis (Briti okupatsioonitsoonis). Lisaks viibis ta aastal 1948 Hamburgis täienduskursustel troopiliste haiguste, hügieeni ja parasitoloogia alal. Aastal 1949 emigreerus Saksamaalt USA-sse. Aastatel 1949–1950 töötas ta Marylandi Lutherian Hospitali laboratooriumis laborandina. Septembrist 1950 septembrini 1951 läbis nn rotating internship'i, mis lõppes eksamite ja USA vastava osariigi arstilitsentsi saamisega. Aastatel 1951–1952 oli ta sisehaiguste arst-residendiks samas haiglas. Aastal 1952 asus ta Baltimore'is arstina tegutsema. Aastal 1956 saavutas ta eriarsti õigused nii sisehaiguste kui ka kirurgia alal töötamiseks.
Ta oli Baltimore Markuse koguduse asutaja, kauaaegne juhatuse liige ja esimees; samuti Baltimore Eesti Laulumehed asutaja ja kuulus Baltimore Eesti Seltsi. Tal oli kodus suur eestikeelne raamatukogu, mida ta pidevalt täiendas; ta pööras palju tähelepanu eesti kooli arendamisele USA-s. Tema huvialadeks olid koorilaul (asutas koore nii põgenikelaagris kui ka USA-s), kalapüük ja joonistamine (pastell ja pliiats). Ta oli ka aktiivne arstiteaduse populariseerija.
Paul Anniko suri 9. veebruaril 1974 Baltimore'i Eesti Majas, kui ta varises südameatakiga kokku populaarteaduslikku loengut pidades. Ta on maetud Baltimore'i Marylandi osariigis.

Isiklikku

Tema isa Hendrik Anniko oli kooliõpetaja, köster ning II ja III Riigikogu liige.