google/wiki40b huggingface dataset:
Diego Contento

Diego Armando Valentin Contento (sündinud 1. mail 1990 Münchenis) on Itaalia päritolu Saksamaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Fortuna Düsseldorf.
Ta alustas klubikarjääri Müncheni Bayernis. Aastatel 2010–2014 mängis ta klubi põhimeeskonnas. Aastatel 2014–2018 mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubis Bordeaux' Girondins.
Square Enix

Square Enix on videomängude tootja Jaapanis.
Kurt von Schleicher

Kurt von Schleicher (7. aprill 1882 Brandenburg an der Havel – 30. juuni 1934 Neubabelsberg (tänapäeval Potsdam)) oli Saksamaa kindral ja Weimari vabariigi aegne viimane Saksamaa riigikantsler 3. detsembrist 1932 kuni 28. jaanuarini 1933 ja Preisimaa riigikomissar. Seitseteist kuud hiljem pärast tema ametist tagasi astumist mõrvati ta Pikkade nugade ööl tema monarhistlike vaadete pärast Adolf Hitleri käsul.
Sanctuary Wildlife Photography Awards

Sanctuary Wildlife Photography Awards on Indias peetav iga-aastane rahvusvaheline metsiku looduse fotokonkurss. 
Tegemist on India vanima ja prestiižseima fotokonkursiga, millele laekub tuhandeid töid paljudest Aasia riikidest. 2017. aasta konkursile saadeti hindamiseks üle 5000 foto. Konkursi korraldab Sanctuary Nature Foundation koostöös fondidega Urvi Ashok Piramal Foundation ja M. R. Morarka Foundation.
Konkursi žüriisse kuuluvad teiste seas National Geographicu loodusfotograaf Steve Winter, loodusfotograaf ja filmilooja Kalyan Varma ning loodusfotograaf ja Wildlife Conservation Trusti president Anish Andheria.
Tööstusökoloogia

Tööstusökoloogia (inglise keeles industrial ecology) on valdkond, mis vaatleb aine- ja energiavooge tootes, tootmisüksuses, tööstussektoris või rahvamajanduses ning nende koosmõju looduslike ökosüsteemide või teiste majandusüksustega.
Tööstusökoloogiat õpetatakse TTÜ Tartu Kolledžis.
Elvi Lumet

Elvi Lumet (sündinud 19. detsembril 1932 Viljandis) on eesti tõlkija ja raamatute koostaja.
Aastast 1995 on Elvi Lumet Eesti Kirjanike Liidu liige. Talle on antud Püha Olavi medal norra kirjanduse populariseerimise eest.
Elvi Lumet on tõlkinud Herbjørg Wassmo Tora – triloogia ("Pimeda klaasverandaga maja", "Hääletu ruum", "Marraskil taevas"), Sigrid Undseti loomingust romaanitriloogia "Kristiina Lauritsatütar", Henrik Ibseni, Linn Ullmanni ja Anne B. Ragde'i teoseid.
Elvi Lumet on koostanud ka novellivalimiku "Norra novell" (1976), kirjutanud sellesse autoriülevaated ja tõlkinud 20 novelli.
Eha Masing

Eha Masing (kuni 1939 Eha Gnadenteich, 1939. aastal Eha Tuulemaa); 8. detsember 1912 Tartu – 6. mail 1998 Tartus ) oli Uku Masingu abikaasa alates 1939. aastast. 
Ta õppis Tartu Ülikoolis usuteaduskonnas 1935–1940 ja filosoofiateadukonnas 1940–1945.
Eha Masing oli mitme Uku Masingu luulekogu koostaja ning Uku Masingu Kolleegiumi asutaja.
Tema vana-vanaonu pojapoeg oli Tapa Jakobi koguduse õpetaja Jaan Gnadenteich.
Praakmani mõis

Praakman(n)i mõis (saksa keeles Brakmannshof) oli Loosi mõisa kõrvalmõis Vastseliina kihelkonnas Võrumaal.
Suurtükilaev

Suurtükilaev ehk vanemas keelepruugis suurtükipaat (ka kahuripaat) on rannikumerelt või siseveekogult peamiselt maavägedele tuletoetuse andmiseks mõeldud ja selleks peamiselt suurtükkidega relvastatud ning tavaliselt keskmine või väiksem sõjalaev. Tänapäeval märkimisväärselt enam ei kasutata.

Kirjeldus

Suurtükilaevade veeväljasurve oli tavaliselt alla 3000 t. 
Suurtükilaevadeks on nimetatud ka algselt tsiviilotstarbelisi laevu, mis on sõja alates mobiliseeritud ja tuletoetuse andmiseks suurtükkidega relvastatud.

Suurtükipaadidiplomaatia

Saksa suurtükilaeva Panther 1911. a Agadiris jõudemonstratsiooni eesmärgil ära kasutamise järgi on tulnud käibele ka väljend "suurtükipaadipoliitika" ehk "suurtükipaadidiplomaatia".
Silouans Song

"Silouans Song" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1991. aastal loodud teos keelpilliorkestrile. Muusikateose pikkus on 5-6 minutit. Teose kandis esimest korda ette Siljani Kammerorkester (dirigent Karl-Ove Mannberg) 4. juulil 1991 Rättvikis Rootsis.
Kerttu Soans

Kerttu Soans (kodanikunimega Kerttu Soans-Tammisto; sündinud 9. oktoobril 1961 Tallinnas) on eesti kirjanik ja ajakirjanik.
Kerttu Soans lõpetas aastal 1979 Keila 1. Keskkooli ning Tallinna Pedagoogilise Instituudi kunstiõpetajana ja Tartu Ülikooli ajakirjanikuna kaugõppes 1992. aastal.
Ta on töötanud Eesti Raadios, mitmes ajalehes ja ajakirjas. Alates 1999. aastast on ta vabakutseline kirjanik. 
Ta on Kirjanike Liidu liige.

Filmid

Kerttu Soans on olnud "Eesti lugude" sarjas kahe dokumentaalfilmi stsenarist ja režissöör: "Kahe näoga saar" ja "24/1 ehk alla 7-aastastele keelatud".

Tunnustused

Kolmel korral (raamatutega "Kruubi-Ruudi ja tema inimesed"/2004, "Teistmoodi Sirel"/2005 ja "Külaline vannis"/2008) on Kerttu Soans valitud Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia nominendiks. Kahel korral on ta valitud Keila linna kultuuripreemia nominendiks.

Isiklikku

Tema vanemad on Olev Soans ja Helvi Jürisson.
Tal on tütred Olivia ja Sirel.
Aleksander Braun

Elukäik

Alates 04.12.1918 oli 2. Jalaväepolgu koosseisus vabatahtlikuna Vabadussõjas. Viibis pea kogu sõja kestel rindel. Sai 16. märtsil 1919 lahingus haavata. 
1920–1923 õppis Sõjaväe Tehnika Koolis, lõpetas selle raadio alal ning asus teenistusse lennuväes, kus tema esimeseks tööülesandeks oli õppejaoskonna äsja sisustatud raadioklassi vastuvõtmine. 11.06.1924 komandeeriti õppejaoskonda lendurite klassi õpilaseks. Õppejaoskonna lõpetamise järel määrati 2. eskadrilli lenduriks, mis 01.04.1927 alates nimetati eskadrilliks nr 1. 
1. juunil 1928 viidi ta instruktoriks (õppe) eskadrilli nr. 9. Oktoobris 1928 alustas tööd lennukooli ajutise õppejõuna aeronavigatsiooni, sidetehnika, raadiopraktika, koostöö ja signalisatsiooni ning elektrotehnika alal. 1929. aastal õppis lennukoolis korraldatud kursusel RAF kapten O. E. Worsley käe all Suurbritannia Kuninglike õhujõudude kasutatavat lendurite väljaõppesüsteemi. Kursuse lõpetamise järel kinnitati A. Braun eskadrilli nr. 9 instruktoriks. Lennuväerügemendi likvideerimisel ja sel puhul toimunud lennukooli ümberformeerimise järel määrati lennukooli lennuinstruktoriks ning määrati selle salka nr.1. 
1931. aasta suvel asus A. Braun teenima Lasnamäe lennuväljal asunud Üksikus Lennuväedivisjonis nr. 3, mis lendas äsjaostetud hävituslennukeil Bristol Bulldog Mk. II. 1932. aasta suvel lähetati ta teenistuse huvides tagasi Lennukooli lendurite ja aviomotoristide kursuste ajutiseks õppejõuks. Sama aasta detsembris pöördus tagasi ÜLD nr. 3, kus ta määrati I salga, järgmisel sügisel aga IV salga ülemaks.     
1934. aastal viidi A. Braun üle Tartusse Üksiku Lennuväedivisjoni nr. 2 tehnikajaoskonna ülema kohusetäitjaks. 1936. aastal saadeti ta ajutiselt tagasi Lennukooli, kus määrati lennuväljaõppe jaoskonna ülema ajutiseks kohusetäitjaks ning 1937. aasta algul Lennukooli aspirantide klassi õppejõuks lennutehnilise väljaõppe, lennuteenistuse ja elektrotehnika alal. 1938. aasta veebruaris naasis Üksikusse Lennuväedivisjoni nr. 2. Alates 1938 õppis Aleksander Braun Tallinna Tehnikaülikoolis elektrotehnika erialal.
Pärast Nõukogude Liidu organiseeritud juunipööret Eestis palus A. Braun ennast 30.07.1940 sõjaväeteenistusest vabastada, tuues ettekäändeks õppepraktika vajadust. Tema soov rahuldati 15. augustil 1940. 
Nõukogude võimuorganid arreteerisid A. Brauni 25.09.1940 hilisõhtul, tuues ettekäändeks värskelt kõrvaldatud Vabadussõjas langenud koolipoiste ja õpetajate ausamba alusele küünla paigaldamist. 1941. aasta suvel toimetati A. Braun Patarei vanglast Venemaale Kirovi vanglasse nr. 1, kus tema ja teiste kambris nr. 48 kinnipeetavate – kindralmajor Aleksander Jaaksoni, kolonel Vilhelm Kohali, kolonelleitnant Hans Kitveli, arst Hans Schotteri, elektrimontöör Ralf-Raimond Tohveri, majaomanik Nikolai Vilbergi, ärimeeste Mihhail Bondarenko, Joakim ja Evald Puhki kohta fabritseeriti lisaks täiendav süüasi vanglas nõukogudevastase organisatsiooni loomise eest, mis ootas sakslaste tulekut ja levitas Nõukogudevastaseid kuulujutte. NKVD Erinõupidamine määras Aleksander Brauni tagaselja 08.08.1942 surma, A. Braun oli tegelikult juba kolm kuud varem ühes Vjatlagi vangilaagripunktis surnud.
Tatiana

Tatiana on venepärane naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 44. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Tatiana 2965  naisel.
Malle Niit

Malle Niit (sündinud 2. aprillil 1938 Tartus) on Eesti arstiteadlane, pediaater ja hügieenik.

Elulugu

Malle Niit on tööliste tütar.
Niit lõpetas 1956 Tartu 2. Keskkooli, 1961 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ja 1972 Tartu Ülikooli aspirantuuri. 1974. aastal kaitses ta samas meditsiinikandidaadi kraadi. Ta oli 1962–1969 Tartus lastesõime arst ja juhataja, 1972–1978 TÜ hügieeni ja tervishoiuorganisatsiooni kateedri assistent, 1976–1984 vanemõpetaja, 1984–1986 dotsent. Niit luges loengukursusi laste ja noorte hügieenist, emade ja laste kaitsest ning arstiteaduse ajaloost, koostas õppevahendeid ja metoodiliselt juhendeid. Õppe- ja teadustöölt lahkus ta tervislikel põhjustel.

Teadustöö

Malle Niit on uurinud laste ja noorte tervishoidu, arstiteaduse ajalugu ja keskkonnakaitset. Ta oli üleliidulise programmi "Keskkonnakaitse" alajaotuse "Keskkonnakaitse hügieenilised probleemid" teadussekretär 1978–1985.
Koluvere Jõgeva kõrtsi kivisild (Liivi jõgi)

Koluvere Jõgeva kõrtsi kivisild, ka Jõgeva kõrtsi kivisild 1, on ajalooline sild vanal Risti-Virtsu maanteel üle Liivi jõe.
Sild asub Läänemaal Lääne-Nigula vallas Koluvere külas ajaloolisest Jõgeva kõrtsihoonest umbes 40 m põhja-kirde pool. On võetud ehitismälestisena kaitse alla.
Praegune Risti-Virtsu maantee kulgeb sillast umbes 150 meetri kaugusel ida pool.
Kolmesildeline paekivist võlvsild ehitati 19. sajandi esimesel poolel. Silla üldpikkus on 23 m ja võlvavad on 2,8, 4,2 ja 2,7 m laiad. Parapetid on suhteliselt madalad. Nende otstes asuvad madalad postid.
Kõrtsihoonest 160 m lõuna-edela pool asub veel teinegi samanimeline kivisild, kuid üle Marimetsa oja.
Alfred Maurer

Alfred Maurer (2. detsember 1888 Tallinn – 20. september 1954 Stockholm) oli Eesti poliitik ja advokaat.
Asendades alates 6. detsembrist 1922 Sergei Andrejevit, kuulus Maurer I Riigikokku.
Arstide Koja juhatuse poolt kahe valijamehe osavõtul valiti ta vabakutsete alalt Riiginõukogu liikmeks ning ta oli Riiginõukogu abiesimees.
20. aprill 1944 toimus Tallinnas Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu salajane koosolek, kus osalesid lisaks Alfred Maurerile ka Jüri Uluots, Otto Pukk, Johan Holberg ja Mihkel Klaassen. Valimiskogu konstateeris, et 16. juunist 1940 alates riigis toimunu on põhiseadusevastane ning Eesti põhiseaduslikud riigiorganid püsivad edasi 16. juuni 1940 koosseisus.
Maurer oli portfellita minister ja peaministri asetäitja 21. aprillist 1944 kuni 18. septembrini 1944. Alfred Maurer: "J. Uluotsa, O. Tiefi ja minu vahelise kokkuleppe järgi oleks minu ülesandeks olnud asendada J. Uluotsa tema väljalangemise korral, O. Tiefi ülesandeks aga juhtida valitsust, kui seesugune moodustataks J. Uluotsa, resp. minu poolt ja meie mõlema väljalangemise korral – meie asendamine."
1944. aastal põgenes Alfred Maurer Rootsi.
3. märtsil 1953 valitud vaidlusaluse ja vaid neljaliikmelise Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu poolt Vabariigi Presidendi Asetäitjaks. Selles ametis oli Maurer kuni oma surmani 20. septembril 1954.
Juhan Kuke valitsus

Juhan Kuke valitsus tegutses 21. novembrist 1922 kuni 2. augustini 1923. Riigikogu kinnitas Juhan Kuke juhitud valitsuse ametisse 21. novembril 1922. Valitsuse poolt hääletasid põllumeeste rühm, rahvaerakonna rühm ja tööerakonna rühm (35 inimest). Erapooletud olid kristlik rahvaerakond, sakslaste ja venelaste esindajad. Kogu pahem tiib: sotsiaaldemokraadid, isesotsid, kommunistid hääletasid valitsuse vastu (27 inimest) (Postimees, 22. nov. 1922, lk. 2).
Hageri raamatukogu

Hageri raamatukogu on raamatukogu Rapla maakonnas Kohila vallas Hageri asulas. Raamatukogu juhataja on Anneli Vesiallik.
Iiri mütoloogia

Mütoloogia tsükkel

Iiri mütoloogia esimesed lood pärinevad raamatust Lebor Gabála Érenn. Lood räägivad Iirimaa tekkest, hõimudest kes seal valitsenud ning omavahel sõdinud. Tuntumad tegelased lugudest on jumalate hõim Tuatha Dé Danann, kellele pani aluse jumalannana Dana. Tuatha Dé Danann oli hõim, kes reisis suurel pilvel ühele saarele, kui olid oma maagia kasutuse perfektsuseni täiustanud ning saarest sai hiljem Iirimaa. Kõige olulisem lugu seoses Tuatha Dé Dananniga on "Cath Maige Tuireadh" ehk lugu Mag Tuireadhi sõjast, kus Tuatha De võitles teise jumalate hõimude ning deemonlike hiiglaste vastu, et säilitada võim Iirimaal.
Herbert Kütt

Herbert Kütt (20. detsember 1903 Rae vald, Jüri kihelkond, Harjumaa – 13. jaanuar 1924 rongis Nõmme ja Tallinna vahel) oli Eesti poksija.
Ta poksis Tallinna "Spordis".
Kütt oli Eesti meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1923. aastal. Ta osales septembris 1923 rahvusvahelisel turniiril Helsingis ning kaotas oma kohtumise Läti esindaja vastu.
Kuna ta laskis end 13. jaanuaril 1924 maha, siis aprillis toimunud 1924. aasta Eesti meistrivõistlustel poksis ei saanud ta enam osaleda, nagu on vahel ekslikult tõlgendatud võistlustest osavõtjate nimede põhjal.
Ta maeti 20. jaanuaril 1924 Tallinna Kalamaja kalmistule.
Kulgemine

Kulgemisviisid

Peamised kulgemisviisid on kõndimine, jooksmine, hüppamine, ronimine, ujumine, lendamine ja roomamine. Need toimuvad kas õhu-, veekeskkonnas või maismaal.
Uldis Lieldidžs

Uldis Lieldidžs (sünd. 24. aprillil 1933 Riias - 29. jaanuaril 2019 sealsamas) on läti näitleja. 
1951. aastal lõpetas ta Riia 1. Keskkooli. Aastatel 1951–1952 õppis Lieldidžs Cēsise Riiklikus Pedagoogilises Instituudis. 1956. aastal lõpetas ta Läti Riikliku Konservatooriumi Lavakunstikateedri. Töötas aastatel 1956–1972 Läti Kunstiteatris ja 1973–1993 Läti Riiklikus Filharmoonias. 
Alates 1955. aastast on ta mänginud ligi seitsmekümnes filmis. 
Uldis Lieldidžs oli ka üks osalisi dokumentaalfimis "Fritsud ja blondiinid".
Kasari mõis

Kasari mõis (saksa keeles Kasargen) oli rüütlimõis Kirbla kihelkonnas Läänemaal.
Mõisa omanikud olid Bodiscod.
Eduard Sutthoff

Eduard Sutthoff (28. november/10. detsember 1803 Narva – 1/13. detsember 1879 Narva) oli Narva raehärra.
Tema vanemad olid kaupmees Johann Sutthoff ja Martha Magdalena von Königsfels.
1823–1826 õppis ta Tartu ülikoolis majandusteadust, korporatsioon Estonia liige.
Ta oli algul firma Carl Sutthoff & Co. osanik, hiljem juht Narvas. 1842–1845 oli ta ka Narva raehärra.
Tema abikaasa oli Marie von Rotkirch.
Ruslan Trochynskyi

Ruslan Trochynskyi (ka Ruslan Trochinski; ukraina keeles Руслан Трочинський Ruslan Trotšõnskõi; sündinud 19. oktoobril 1976 Bilõtskes Donetski oblastis Ukrainas) on eesti-ukraina laulja ja tromboonimängija, ansambli Svjata Vatra juht.
Trochynskyi õppis aastatel 1982–1994 Lõssenko-nimelises Kiievi Muusikakeskkoolis ja 1994–1999 Tšaikovski-nimelises Ukraina Rahvuslikus Muusikaakadeemias Kiievis trombooni. 
Aastatel 1997−1999 oli Trochynskyi Ukraina Rahvusliku Muusikaakadeemia sümfooniaorkestri muusik, 1998−2000 musitseeris ta Kiievi linna puhkpilliorkestris. 
Trochynskyi alustas folkpungiga 1999. aastal Ukraina folkrokkansamblis Haydamaky. Aastatel 1999−2005 oli ta Haydamaky tromboonimängija ja mänedžer. 2005. aastast mängib ta ansamblis Svjata Vatra.
Aastatel 2006−2008 töötas Trochynskyi Viljandi Kultuuriakadeemias helitehniku assistendina, 2008−2010 välissuhete projektijuhina.
2015. aastal pälvis Ruslan Trochynskyi Valgetähe V klassi teenetemärgi.
Trochynskyi elab Viljandis. Tema emakeel on ukraina keel, kuid ta laste emakeel on eesti keel. Abielus, kolm last, abikaasa Terje on Svjata Vatra mänedžer.
Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituut

Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituut (lühend ELVI või LVI või ELVTUI) oli aastatel 1947–1994 tegutsenud teadusasutus.
ELVI asutati 1947 nimega ENSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut. Aastast 1956 allutati ELVI ENSV Põllumajandusministeeriumile. Aastal 1994 liitus ELVI EPMÜ Loomakasvatusinstituudiga.
Instituudi üks rajajaid ja selle esimene direktor (1947–1950) oli akadeemik Ferdinand Laja.
Maara Vint

Maara Vint (sündinud 31. oktoobril 1955 Tallinnas) on eesti graafik.
Ta lõpetas aastal 1973 Tallinna 10. Keskkooli. Aastatel 1975–1993 õppis ta (vaheaegadega) Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat.
Ta töötas aastatel 1973–1975 Ajaloomuuseumis, aastatel 1975–1978 Tallinna Riiklikus Keskarhiivis, seejärel olnud vabakunstnik. Ta on aastast 1989 Eesti Kunstnike Liidu liige.

Isiklikku

Tema isa Endel Vint (1907–1983) oli majandusteadlane, põllumajanduse ökonomist. Vend Tõnis oli graafik, vend Toomas on kunstnik ja kirjanik.
Jürgen Fahrensbach

Päritolu

Baltisaksa ajaloolased on tema suguvõsa näinud Reinimaa päritolu, kuid seda ei saa usaldusväärselt tõestada. Uuemal ajal on esile kerkinud versioon tema eesti päritolu kohta. Nimi on esinenud kujudel Varnsbeke, Varensbeke, Varnsbach, Varnspech, Farenbeck, Farensbeke, Parembeke jne. Eesti perekonnanimi Parenbeke (Parasmägi) on Eestis registreeritud hiljemalt 13. sajandi lõpust. Nad olid sugulased Wacke perekonnaga, kellest hiljem said Uexküllid.

Elulugu

Fahrensbach sündis Haimres Läänemaal ja teenis 1560. aastate lõpus Rootsi vägedes. 1560. aastatel sõdis ta Prantsusmaal, Ungaris, Hollandis ja Liivimaal. 
Jürgen Fahrensbach osales 1570. aasta jaanuaris oma onu Klaus Kurselli juhitud Tallinna lossi afääris, mille ajal kohalikud mõisamehed kui rootsi palgasõdurid selle enda kätte haarasid, nõudes teenistuse eest maksmata tasu. Kui rootslased lossi sama aasta märtsis tagasi vallutasid, õnnestus Fahrensbachil napilt põgeneda. Ta vangistati venelaste poolt, kuid astus peagi nende teenistusse, osales ka Tallinna piiramises 1570–1571, juhtis seejärel 1572. aastal Oka jõe ääres saksa palgasõdurite salka võitluses tatarlaste vastu ja osales Paide vallutamises 1573. Siis aga lahkus ta segastel asjaoludel Vene teenistusest (ilmselt põgenes) ning asus Saaremaa asehalduri Claus von Ungerni soovituskirjaga (9. juuni 1575), milles asehaldur iseloomustas teda kui vene keele ja vene sõjakommete tundjat, Taani kuningas Frederik II alluvusse. 
Taani õukonnas ja armees tegi Jürgen Fahrensbach kiiret karjääri. Taani õukonna teenistujate nimekirjas kuninga õuejunkur alates 5.10.1575, tõusis teenistuse lõpus õuemarssaliks (ametis 29.05–25.10.1579). 
1576–1577 osales ta Danzigi ülestõusul poolakate vastu, oli rittmeistri auastmes Danzigi komissar ja sõjanõunik. 
Pärast Saaremaa asehalduri Vincents Jueli uppumist septembris 1579 määrati ta ajutiseks Saaremaa asehalduriks. Talle läänistati kogu Saaremaa. 
1580 asus Fahrensbach aga Taani kuninga nõusolekul ka Stephan Bathory teenistusse, kus ta sai endale lääniks Karksi. Talle pakuti ka Võnnu vojevoodi ametikohta, mille pärast tal tekkis tüli Taani kuningaga. 
1584. aastal võttis Frederik II talt Saaremaa ära, misjärel Fahrensbach püüdis seda aadlike mässuga tagasi saada, kuid see katse ebaõnnestus. Nii asus Fahrensbach vaid Poola kuninga Zygmunt III Waza teenistusse ja sai peagi Võnnu vojevoodkonna vojevoodiks, Liivimaa aadlilipkonna ülemaks. Lisaks anti talle läänideks ka Tarvastu ja Ruhja. 
Fahrensbach hukkus Rootsi-Poola sõjas Viljandi piiramisel 1602. aastal, sai haavata Tödweni lastud musketikuulist Viljandi linnuse vallikraavis ja suri hiljem haavadesse.

Mõisad

Talle kuulusid Karksi (Schloß Karkus), Võnnu (Schloß Wenden) ja 5. jaanuaril 1588 kuningas Zygmunt III kingitud Tarvastu loss (Schloß Tarwast) koos lossilääniga ja mõis Meisterhof (hiljem Rujen-Grosshof) Ruhja kihelkonnas.
Sapporo

Ajalugu

Sapporo on asutatud 1869. aastal.
1971. aastal hakkas tööle metroo. 
Sapporos toimusid 1972. aasta taliolümpiamängud ja 2007. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused.
Elanike arv on 1 882 000 (2005) (Jaapani suuruselt viies linn).
Tehissüda

Tehissüda on tehislikult loodud seade, mille ülesandeks on asendada looduslikku südant.
Tehissüda paigaldatakse organismi sisemusse, mis eristab seda kunstlikkust vereringest, mil verd pumpav süsteem paikneb väljaspool keha.
Tehissüda võib asenda osaliselt või täielikult looduslikku südant.
Esimene täistehislik süda siirdati koerale 1937. aastal Venemaal. Inimesele siirdati täistehislik süda esmakordselt 4. aprillil 1969 USA-s.
Eestis paigaldati tehissüda esmakordselt 2010. aasta juuni alguses. Tehissüda asendas patsiendi südant osaliselt – vasakut vatsakest. Operatsioon sooritati Põhja-Eesti Regionaalhaiglas.
John Playford

John Playford (1623 – 1686 või 1687) oli Londoni raamatukaupmees, kirjastaja ja helilooja, kes on tänapäeval tuntud peamiselt tantsukogumiku "The English Dancing Master" (1651) koostajana.
Latimeri diagramm

Latimeri diagramm on ühe keemilise elemendi elektrokeemilisi potentsiaalse koondav joonis.
Latimeri diagramm on nimetuse saanud USA keemiku Wendell Mitchell Latimeri järgi.

Latimeri diagrammi ülesehitus

Latimeri diagrammil joonistatakse kõige oksüdeerunum vorm vasakule ning teiste oksüdatsiooniastmetega vormid joonistatakse oksüdatsiooniastme kahanemise suunas sellest paremale nii, et kõige redutseerunum vorm on kõige parempoolne. Erineva oksüdatsiooniastmega molekulid või ioonid ühendatakse nooltega, millele kantakse vastava redokspaari standardpotentsiaal voltides. Noole suund on alati oksüdeerunuma vormi poolt redutseerunuma vormi poole. Paremal on toodud hapniku lihtsustatud Latimeri diagramm. Noolel, mis ühendab molekulaarset hapniku (O₂) ja vesinikperoksiidi (H₂O₂), on pingeks märgitud 0,68 V, mis vastab reaktsiooni 2O₂(g) + 2 H⁺(aq) + 2 e⁻ ⇄ H₂O₂(aq) redokspotentsiaalile.

Latimeri diagrammide kasutusalad

Latimeri diagramme saab kasutada Frosti diagrammide koostamiseks, mis on ülevaatlik joonis ühe elemendi redokspotentsiaalide graafiliseks esitamiseks. Latimeri diagrammidelt saab ühtlasi välja arvutada vastava keemilise reaktsiooni standardse Gibbsi energia, kasutades võrrandit Δ ᵣG° = –nFE°. Samuti on võimalik välja arvutada standardpotentsiaale iga joonisele kantud redokspaari kohta, kuna kahe või enama järjestikuse reaktsiooni Gibbsi energia on võrdne osareaktsioonide Gibbsi energiate summaga, vastavalt Hessi seadusele. Kasutades viimast tähelepanekut on Latimeri diagrammi põhjal lihtne koostada Frosti diagrammi. Samuti saab Latimeri diagrammi kasutada ennustamiseks, kas mõne oksüdatsiooniastmega vorm on termodünaamiliselt ebastabiilne ehk on võimeline disproportsioneeruma. Selleks tuleb vaadelda vastava oksüdatsiooniastmega vormist paremale jääva ja vasakule jääva redokspaari redokspotentsiaale. Kui paremale poole jääv redokspotentsiaal on suurem kui vasakule poole jääb, siis toimub ka disproportsioneerumine. Sarnast loogikat kasutades on võimalik ka ennustada, kas kaks ühendit võivad kokkupuutel komproportsioneeruda. Siinkohal tuleb tähele panna, et Latimeri diagramm ei anna informatsiooni reaktsiooni kineetika kohta ja termodünaamiliselt ebastabiilne ühend ei pruugi olla kineetiliselt ebastabiilne. Samuti kehtib antud järeldus rangelt ainult standardtingimuste juures ning kui mõne lähteaine või saadusaine aktiivsus ei ole võrdne ühega, siis tuleb potentsiaalide võrdlemisel teha vastavad korrektuurid, kasutades Nernsti võrrandit.
Tartu Krematoorium

Tartu Krematoorium on krematoorium Tartus Rahumäe kalmistul.
See ehitati 1996. aastal (arhitekt Ott Ojamaa) projekti järgi.
Vidrike mõis

Vidrike mõis (saksa keeles Friedrichshof) oli rüütlimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal.

Ajalugu

Mõis rajati 18. sajandi keskel Pilkuse mõisast eraldatud alast.
Stanisławi Akadeemia

Stanisławi Akadeemia (L’académie de Stanislas) on Prantsusmaal Nancys tegutsev teaduslik ühing.
Akadeemia asutas endine Poola kuningas Stanisław Leszczyński 28. detsembril 1750. Aastail 1793–1802 oli akadeemia revolutsioonivalitsuse poolt ajutiselt suletud, praegust nime kannab alates 1852. aastast. President (2018) on Françoise Mathieu.
Akadeemia liikmete hulka on kuulunud Ferdinand Foch, Alexandre Lenoir, Charles de Montesquieu, Otto von Habsburg ja Henri Poincaré.