Helicobacter pylori infektsioon

Helicobacter pylori infektsioon ehk helikobakter-infektsioon on bakteri Helicobacter pylori põhjustatud infektsioon, mis võib peamiselt inimestel tekitada bakteriaalse päritoluga kroonilisi põletikke.
Helikobakteritüved on erineva tõvestusvõimega. Ühel inimesel võib esineda mitu helikobakteritüve üheaegselt.
Nakkuskandlusega inimestel ei esine enamasti (90%) mingeid haiguse sümptomeid (sümptomiteta bakterikandlus). Väikesel hulgal peremeesorganismidel võib nakkus suurendada maohaavandi ja kaksteistsõrmiksoole haavandi, gastriidi, duodeniidi ning teatud maovähivormide tekke riski.

Nakatumisteed ja infektsiooniallikad

Nakatumisteid hästi ei tunta ja infektsiooni on raske tuvastada, kuna märgatavad sümptomid avalduvad väga väikesel osal bakterikandjatest ja sedagi alles aastakümneid pärast esmanakkust. Arvatakse, et helikobakter levib otsese kontakti kaudu kas suust suhu (oro-oraalselt) või maonõre kaudu (gastro-oraalselt) näiteks oksendamise kaudu (H. pylori on okses aktiivne mõni tund), samuti ühiste sööginõudega ning joogivee ja toiduga. Arengumaades seostatakse bakteri nakkusega fekaalidega saastunud pinnases kasvatatud juurviljade söömist.
Kuna bakterit on leitud ka süljes ja suuõõnes siis pole välistatud ka bakteri ülekandumine inimesest inimesele suudlemisel.
Bakter võib üle kanduda ka endoskoobiga.
Bakter elab ka lammaste ja lehmade maos, kuid toorpiimas on teda tuvastatud väga harva.
On avaldatud ka arvamust, et H. pylori levikule võivad kaasa aidata ka toakärbsed – kuna nende kehal võivad bakterid elada kuni 12 ja soolestikus kuni 24 tundi –, ja prussakad.

Epidemioloogia

Helikobakteriga nakatumist esineb ülemaailmselt ja bakteriga on nakatatud arvatavasti üle poole maailma rahvastikust.
Eesti kuulub selle infektsiooni suure levikuga maade hulka.
Arvatakse, et helikobakterit esineb rohkem arengumaades elavatel inimestel, kus 20-aastastest on nakatunud üle 80%. Helikobakteriga on nakatunud nii mehed kui naised; tõenäoliselt nakatutakse juba lapseeas.
Nakatunud lapsel jääb helikobakter-infektsioon püsima kogu eluks.

Sümptomid

Helikobakteri põhjustatud sümptomid nagu kõhuvalu, kõhulahtisus, iiveldus, põletustunne maos ja täiskõhutunne on iseloomulikud ka väga paljudele seedetrakti haigustele.
Veritsevate haavandite korral võib väljaheide (meleena) olla musta värvi. Inimene võib ennast väsinuna tunda, tal võib tekkida halb hingeõhk jpm.

Infektsiooni levik

Infektsioon levib mao limaskestas maolukutikoopast maokeha suunas.

Immuunvastus helikobakteri nakkusele

Helikobakteri infektsioon käivitab nii kaasasündinud kui ka omandatud immuunsuse.
Helikobakteri elutegevus rakkudes meelitab oma signaalidega (nn tsütokiinid) kohale lümfotsüüdid ja plasmarakud, kes akuutse põletiku tekkele vastavad tsütokiinide ja anti- H. pylori vastaste spetsiifiliste antikehade komplekteerimisega.
Lisaks eeltooduile osalevad immuunvastuses helikobakteri nakkuses veel ka neutrofiilid, makrofaagid, eosinofiilid.

Nakatumisega seotud muutused kehas

Nakatumisega seotud muutusi pole bakteri elupaiga tõttu kerge tuvastada, kuna magu on elund, mille talitlushäireid ei saa pealevaatamise teel diagnoosida. Arvatakse, et nakatumine toob endaga kaasa muutusi vähi arenguga seotud geenides ja DNA parandusmehhanismides.
Kroonilise põletiku käigus osa maonäärmete koest kahjustub ja hävineb, selle tulemusel väheneb lima komplekteerimine ja tekib mao atroofia. Atroofia korral saavad maohape ja seedeensüümid limaskesta tungida, see omakorda kutsub esile kudede ärritust ja moodustuvad haavandid. Mao atroopia võib areneda soole metaplaasiaks, maokude kaotab oma algse funktsiooni ja hakkab sarnanema soolekoega. Enne maovähi teket esineb veel ka düsplaasia, seda staadiumi iseloomustab rakkude allumatus enamikule reeglitele, mis suunavad kasvu ja talitlemist.
Maastrichti III konsensusotsuse alusel kahjustub infektsiooni pikaaegsel kestmisel mao limaskesta näärmeline ehitus ja koos sellega väheneb mao limaskesta talitlusvõime, väheneb näiteks vaba soolhappe sekretsioon. Pikaaegse infektsiooni lõppfaasiks ongi mao limaskesta atroofia, intestinaalne metaplaasia ja düsplaasia.

Ravi

Eestis soovitatakse enne helikobakter-infektsiooni diagnoosimist patsiendiga kokkuleppele jõuda selles, et H. pylori positiivse tulemuse saamisel allutakse arsti korraldustele ning nõustutakse ravi- ja diagnostikajuhendile vastava Helicobacter pylori infektsiooni raviga.
Helikobakteri kandlust võidakse mitte ravida.

H. pylori hävitamine

Funktsionaalse düspepsia vaevuste korral ei ole seni kinnitust leidnud fakt, et helikobakteri hävitamine soodustaks helikobakterpositiivsel patsiendil vaevuste kadumist.
Kuni 20%-l patsientidest võib pärast H. pylori hävitamist välja kujuneda gastroösofageaalsele refluksile iseloomulik sümptomaatika.

Kaasatud meditsiinipersonal

Eestis tegelevad helikobakterpositiivsete patsientidega mitmed arstid, nii näiteks võib ravimeid välja kirjutada perearst, kuid diagnoosi kinnitamiseks võidakse kaasata gastroenteroloog (endoskoopia) ja patoloog.

Ravi ebaõnnestumine

Helikobakter-infektsiooni ravi võib eri põhjustel ebaõnnestuda. Üheks levinud teguriks peetakse bakteri põhjustatud antibiootikumiresistentsust.
Helikobakter on väga paindlik ja kohanemisvõimeline ligi 15–20% (kuni 50%) helikobakteritüvedest on korduva ravikuuri korral klaritromütsiiniresistentsed. Osad tüved on ka metronidasooli- ja imidasooliresistensed.
Ebaõnnestunud ravi tõttu tekib resistentsus 20–47%-l patsientidest. Vaatamata sellele soovitavad arstid kokkuleppel patsiendiga ka pärast kahte ebaõnnestunud ravikuuri uut ravikuuri.
Helicobakter pylori infektsiooni ravi ebaõnnestumise korral otsustab edasised uuringud ja ravi gastroenteroloog.

Alternatiivravi võimalused

In vitro katsetega on tuvastatud mitmete taimede anti-helikobakteri vastane toime, nagu näiteks harilik vürtsköömen,
jeeriku laugu lehtede ekstrakt, kevadmaguna ja kanada koldjuure risoomide ekstrakt hurmava vinaväändiku, tseiloni tinajuure ja roosa kalganirohu ekstraktid, helkja kadakkaera teekummeli ja hariliku pune ekstraktid, kaneeliekstrakt , küüslaugumahl. Keskmise suurusega küüslauguküüne tarbimine võib olla piisav, et pärssida bakteri kasvu maos. Harilikus sibulas leiduvad biokeemilised ühendid inhibeerivad helikobakteri elumust.
Uuringutes on tuvastatud, et ka ženšenn, roheline tee, jõhvikad, spargelkapsas, aedsalvei, punane pipar, petersell, muskaat omavad bakteritsiidset toimet ja vähendavad põletikku.
Katsetes Bulgaariast pärit taruvaigu alkoholilahusega inhibeerus H. pylori kasv.
Inimesed, kelle veres on C-vitamiini sisaldus väiksem, võivad suurema tõenäosusega bakteriga nakatuda.
Looduslike vahendite tarbimise korral ei ole täheldatud bakteri vastupidavuse väljakujunemist.