google/wiki40b huggingface dataset:
Lego

Lego on kokkupandavate plastmassist mänguasjade sari, mida toodab Taani ettevõte The Lego Group.
Lego mänguasjade põhituuma moodustavad üksteise külge haakuvad värvilised plastmassist ehitusklotsid, mida täiendavad mitmesugused ühendusdetailid, hammasrattad, tegelasi kujutavad kujukesed ja päriselu objekte kujutavad detailid. Klotse ja teisi detaile saab omavahel kombineerida, et ehitada sõidukeid, hooneid, roboteid ja muud. Detaile saab pärast kokkupanemist jälle lahti võtta ja kasutada uute objektide ehitamiseks.
Amar Annus

Amar Annus (sündinud 3. veebruaril 1974) on eesti assürioloog ja tõlkija. Ta on filoloogiadoktor (Helsingi Ülikool) .

Elukäik

1992–1998 õppis Annus Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, kaitstes 1998. aastal magistriväitekirja. 2003. aastal kaitses ta Helsingi Ülikooli Aasia ja Aafrika uuringute instituudis Tarmo Kulmari juhendamisel doktoriväitekirja filoloogias teemal "The God Ninurta in the Mythology and Royal Ideology of Ancient Mesopotamia" (oponendid Jaan Puhvel ja Simo Parpola).
Annus on töötanud mittekoosseisulise õppejõuna Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (1999), Tallinna Pedagoogikaülikooli Idamaade filoloogia kabinetis (1999–2000), Eesti Humanitaarinstituudi orientalistikaosakonnas (2000 ja 2002) ning 2004. aastal Helsingi Ülikooli Aasia ja Aafrika instituudis. 2003–2005 oli ta Helsingi Ülikoolis uurija.
2006.-2008. aastal töötas Annus erakorralise teadurina Tartu Ülikooli usuteaduskonna Lähis-Ida vanade keelte ja kultuuride õppetoolis ning 2008.-2009. aastal teadurina filosoofiateaduskonna kirjanduse ja rahvaluule osakonnas. 2008–2009 oli ta järeldoktorantuuris Chicago Ülikooli orientalistika instituudis ja seejärel 2010 Andrew W. Melloni stipendiaadina W. F. Albrighti arheoloogiliste uuringute instituudis Jeruusalemmas. Alates 2010. aastast on Annus Tartu Ülikooli usuteaduskonna Vana Testamendi ja semitistika õppetooli dotsent.
Amar Annust võib pidada esimeseks professionaalseks eesti assürioloogiks. Ta on tõlkinud eesti keelde mitmeid Mesopotaamia tekste ning koostanud muinasaja kirjanduse antoloogiaid. Samuti on ta toimetanud Haljand Udami Koraani-tõlke, mille andis välja kirjastus Avita.

Isiklikku

Tema vend on näitleja Rednar Annus.
Giovanni Domenico Cassini

Elulugu

Cassini sündis Põhja-Itaalias Liguurias Sanremo lähedal Perinaldos.
Ta õppis jesuiitide kolleegiumis.
Aastal 1644 kutsus astroloogiahuviline Bologna senaator Cornelio Malvasia Cassini Bolognasse, ning pakkus talle töökohta tollal rajamisel olevasse Panzano observatooriumi, kus ta töötaski 1648–1669. Aastatel 1650–1669 oli ta ühtlasi Bologna ülikooli professor, õpetades Bonaventura Cavalieri ametijärglasena Eukleidese geomeetriat ja Ptolemaiose astronoomiat.
Aastal 1669 siirdus ta Pariisi, kus rajas Louis XIV toetusel Pariisi observatooriumi ja oli 1671. aastast kuni surmani selle direktor. Kuni Louis XIV surmani oli ta tema õueastronoom-astroloog; enamiku ajast pühendas ta astronoomiale.
Aastal 1673 abiellus ta rikka prantslanna Geneviève Delaistre'iga ja sai Prantsusmaa alamaks.

Efemeriidide arvutamine

Panzano observatooriumis kulus suurem jagu ajast täpsemate efemeriidide arvutamisele astroloogia tarbeks moodsate astronoomiliste vahenditega.

Suur Punane Laik

Cassinit peetakse Robert Hooke'i kõrval üheks Jupiteri Suure Punase Laigu avastajaid (1665; võimalik, et Hooke (1664) vaatles üht teist laiku). Cassini kirjutas "püsivast laigust".

Muu teadustegevus

1672. aastal saatis ta oma kolleegi Jean Richeri Cayenne'i, Prantsuse Guajaanase, jäädes ise Pariisi. Nad vaatlesid samaaegselt Marssi, leides nõnda Marsi ja Päikese parallaksi ja määrates selle abil nende kauguse Maast. Nii tegid nad esmakordselt kindlaks Päikesesüsteemi tegelikud mõõtmed.
1670ndail alustas ta Prantsusmaa topograafilise kaardi koostamist triangulatsioonimeetodil. Seda tööd jätkas tema poeg Jacques Cassini.

Huvid ja vaated

Noorena oli ta huvitatud astroloogiast. Tasapisi pöördusid tema huvid järjest enam astronoomia suunas, kuni ta astroloogia vastu huvi peaaegu kaotas.
Cassini ei olnud nõus Kepleri ellipsikujuliste orbiitidega ja Newtoni gravitatsiooniteooriaga. Kui Cassini kolleeg Pariisi observatooriumis Ole Rømer 1676. aastal väitis, et valguse kiirus ei ole lõpmatu, ei olnud Cassini sellega nõus.

Tunnustused

Ta oli Prantsuse Teaduste Akadeemia liige (aastast 1669).
Cassini järgi on saanud nime Kuu ja Marsi kraatrid, väikeplaneet ning 1997 Saturni ja tema
kaaslaste poole lähetatud kosmoseaparaadi Cassini-Huygens põhimoodul.

Perekond

Astronoomidena said tuntuks ka tema poeg Jacques Cassini (1677–1756), pojapoeg César-François Cassini de Thury (1714–1784) ja pojapojapoeg Jean-Dominique Cassini, Cassini krahv.
Elin Sütiste

Elin Sütiste (sündinud 6. veebruaril 1975 Tallinnas) on eesti tõlkeuurija ja semiootik.
Ta lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli semiootika ja kulturoloogia eriala bakalaureuseõppe ning kaitses samal erialal 2002. aastal teadusmagistri kraadi (cum laude). Ta kaitses doktoritöö "Tõlke mõiste dünaamikast tõlketeaduses ja eesti tõlkeloos" semiootika ja kulturoloogia erialal Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituudis 2009. aastal.
Sütiste on Eesti Semiootika Seltsi, Eesti Kirjanduse Seltsi ja Euroopa Tõlkeuuringute Seltsi (European Society for Translation Studies) liige. 2004−2013 oli ta väljaande Acta Semiotica Estica toimetaja.
Jānis Cimze

Jānis Cimze [jaanis tsimze] (vanas ehk saksapärases kirjaviisis Jahnis Zimse; 3. juuli 1814 Rauna kihelkond (Läti) – 22. oktoober 1881 Valga) oli läti pedagoog, rahvalaulude koguja ja harmoniseerija, organist ja koorijuht, pedagoogika ja koorilaulukultuuri alusepanija Lätis ja Eestis.

Elulugu

Jānis Cimze sündis Cimze mõisas Liivimaal mõisavalitseja perekonnas. Sai hariduse Rauna kihelkonnakoolis, kus õppis ka orelit mängima. Viieteistkümneaastasena asus tööle eraõpetajana, kolm aastat hiljem kutsuti ta Volmari (Valmiera) kihelkonnakooli õpetajaks ja kiriku orelimängijaks. 
Et parandada kihelkonnakoolide taset, otsustas Liivimaa kirikuõpetajate sinod asutada õpetajate seminari. Selleks oli kõigepealt vaja ette valmistada tulevane seminari juhataja. Valik langes Jānis Cimzele.
1836. aastal asus Cimze õppima Weissenfelsi õpetajate seminari Saksamaal, mille lõpetas 1838. aastal. Seal õppis ta ka viiuli- ja klaverimängu ja parandas oma orelimängu oskust. Aastatel 1838–1839 õppis ta eksternina Berliini ülikoolis, kus kuulas matemaatika, didaktika ja muusikateooria loenguid. Tema muusikaprofessoriks oli Ludwig Christian Erk, saksa rahvalaulude koguja, harmoniseerija, avaldaja ja uurija.
Saksamaalt tagasi jõudnud, juhtis Cimze 1839. aastast peale kuni surmani Liivimaa kihelkonnakooliõpetajate ja köstrite seminari, õpetades tulevastele õpetajatele muu hulgas koorijuhtimist ja rahvalauluseadet. Õpetust anti saksa keeles, olulisteks õppeaineteks olid muusika ja pedagoogika. Seminaris õppisid läti ja eesti rahvusest õpilased. Noormeeste õpetamisel ja kasvatamisel järgis Cimze Johann Pestalozzi ja Adolph Diesterwegi pedagoogika põhimõtteid.

Mälestuse jäädvustamine

Jānis Cimze on maetud Valka Luke kalmistule. 1888. aastal, 7 aastat peale surma, püstitati tema kalmule mustast graniidist monument, mille kolmel küljel seisab eesti-, läti- ja saksakeelne kiri: Oma rahva kooliõpetajate kooliõpetajale tänulik Liivimaa.
Staabikapten

Tšehhoslovakkia

Staabikapten (tšehhi keeles: štábní kapitán, slovaki keeles: štábny kapitán) oli kuni 1953. aastani auaste Tšehhoslovakkia armees, olles kapteni auastmest kõrgem ja majori auastmest madalam.

Eesti

Staabikapteni auaste oli Eesti sõjaväes kasutusel lühikest aega 1918. aastal. Kuna Eestit okupeerinud Saksamaa sõjaväes selline auaste puudus, võrdsustati staabikaptenid kaptenitega. 27. märtsil 1919 loodi staabikapteni auastme asemele alamkapteni auaste.

Iirimaa

Staabikapteni (iiri keeles: captaen na foirne) auaste oli kasutusel Iiri Vabariiklikus Armees Iiri revolutsiooniperioodi (1917–1923) ajal.

Preisimaa

Staabikapten (saksa keeles: Stabskapitän või Stabshauptmann) oli auaste kuninglikus Preisi armees.
Auaste oli vanemleitnandi (saksa keeles: Premierleutnant, hiljem Oberleutnant) auastmest kõrgem ja kapteni (saksa keeles: Hauptmann/Rittmeister) auastmest madalam. Selle hoidja võttis üle kapteni ja kompanii komandöri kohustused ning juhtis kompaniid nende äraolekul või kui nende ülesannete eest vastutavad ohvitserid, kes olid tihti aadlisoost, ei tundnud huvi kompanii juhtimise vastu, kuid isegi sel juhul jäid hauptmanile alles ta auaste, staatus ja munder.

Venemaa

Venemaa keiserlikus armees oli staabikapten (vene keeles: штабс-капитан) kasutusel leitnandi (vene keeles: лейтенант) ja kapteni (vene keeles: капитан) vahele jääva auastmena, n-ö leitnant-kaptenina, kes juhtis enamasti kompaniisuurust üksust.

Ühendkuningriik

Staabikapten (inglise keeles: algul Master of the fleet ja hiljem Staff Captain) oli kasutusel Briti Kuninglikus Mereväes, olles kapteni auastmest madalam.

Soome

Kasutusel on staabikapteni auastmega sarnanev vanemleitnandi (soome keeles: yliluutnantti) auaste, mis on leitnandi (soome keeles: luutnantti) auastmest kõrgem ja kapteni (soome keeles: kapteeni) auastmest madalam.

Saksamaa

Staabikapten (saksa keeles: Stabshauptmann) on kõrge auaste Bundeswehris.
Hans Moks

Hans Moks (15. oktoober 1923 Sootaga vald, Tartumaa – 11. oktoober 2011 Toronto) oli Eesti päritolu Kanada kergejõustiklane (odaviskaja).
1942. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri gümnaasiumi ja seejärel asus õppima TÜ Kehalise Kasvatuse Instituuti. 1944. aastal suundus ta Rootsi. 1951. aastal emigreerus ta Kanadasse.
Ta oli odaviskes 1950. aastatel Kanada parimaid odaviskajaid. Aastatel 1952, 1953, 1955, 1957 ja 1958 tuli ta odaviskes Kanada meistriks. 1958. aasta Briti impeeriumi ja Rahvaste Ühenduse mängudel võitis ta odaviskes tulemusega 70.41 pronksmedali. Tema isiklik rekord odaviskes oli 1955. aastal visatud 72.78.
Valga linnavolinike loend 1934

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Valga linnavolinikeks (RTL 1934, 16):
Reigi laht

Reigi laht on laht Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas.
Lahe ääres asub Reigi küla.
Lahes asub Ninalaid.
Lahe koordinaadid on 59° 0′ N, 22° 28′ E.
Whitney Thompson

Whitney Thompson (sündinud 26. septembril 1987 Floridas Atlantic Beachis) on Ameerika Ühendriikide modell.
Ta võitis telesarja "America's Next Top Model" 10. hooaja. Ta on esimene plus size modell, kes selle konkursi võitis.
Uue-Võidu vald

Uue-Võidu vald (saksa keeles Neu-Woidoma; ka Karula vald) oli vald Viljandimaal Viljandi kihelkonnas. Valla pindala oli 96 km² ja elanikke oli 1363 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 287 talundit ja elamut ning need kasutasid 7832 ha maad (1929. aasta seisuga).
1893 liideti Uue-Võidu vallaga Välgita vald.
Loaded with Zoul

"Loaded With Zoul" on ansambli Malcolm Lincolni debüütalbum, mille plaadifirma Universal Music andis välja 20. mail 2010.
Album sisaldab singleid "Siren" and "Loaded With Zoul".
Richard Axel

Richard Axel (sündinud 2. juulil 1946) on USA molekulaarbioloog ning Columbia ülikooli professor ja Howard Hughesi Meditsiiniinstituudi teadur. Richard Axel jagas 2004. aastal Nobeli auhinda füsioloogia ja meditsiini valdkonnas koos Linda Buckiga oma teadustöö eest imetajate haistmismeele uurimisel. Richard Axel ja tema tolleaegne järeldoktorant Linda Buck kloonisid esmakordselt imetajate haistmisretseptorid, näidates, et haistmisretseptorid kuuluvad G-valguga seotud retseptorite perekonda. See avastus võimaldas uurida haistmismeele molekulaargeneetilisi ja neurobioloogilisi mehhanisme. Tänapäeval tegeleb Axeli labor haistmisinformatsiooni töötluse uurimisega kõrgemates ajukeskustes.
Richard Axel sündis New Yorgis. Bakalaureusekraadi sai ta 1967. aastal Columbia ülikoolist New Yorgis ja meditsiinidoktori kraadi 1971. aastal Johns Hopkinsi ülikoolist Baltimore'is. 1971. aastal naasis ta Columbia ülikooli, kus ta sai 1978. aastal professoriks.
Mežaparks

Mežaparks ('Metsapark') on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 11,821 km². Asub Ķīšezersi kaldal. Asum piirneb lõunas Čiekurkalnsi, läänes Sarkandaugava ja põhjas Mīlgrāvisega. 4529 elanikku (2010).
Mežaparks asub üldiselt madalal ja tasasel alal, mis ulatub 3–8 meetrit üle merepinna. Ķīšezersi kaldal asub ligikaudu 40 meetri pikkune järsak, mille kõrgus on kuni 5 meetrit. Asumi kõrgeima osa moodustab loodeosas asuv luidete ala, kus kõrgeim osa ulatub 18 meetrit üle merepinna.

Ajalugu

Mežaparks kujunes Ķīšezersi järve kaldal asunud Ķeizarmeža (saksa keeles Keiserwald) aladele, kui see ala 1901. aastal Riia linnaga liideti. Metsa all olid siiski juba XIV sajandist asunud kalurite eluasemed ja mitmed suvemõisad. XVII sajandil asus metsa aladele kuningas Gustav II Adolfi sõjavägi; sellest sai mets ka oma nime.
XIX sajandi lõpus hakati kauni loodusega metsa rajama suvemõisaid. Tekkisid Meijermuiža mõis, Annasmuiža mõis, Wolansky mõis ja Grave mõis. Juba aastal 1900 koostas aga Georg Kuphaldt piirkonnale arenguplaani, mille järgi tuli metsa alla rajada aedlinn. Riia linna inseneri Adolf Agthe eestvedamisel alustati aedlinna rajamist aastal 1902. Mitmed varasemad villad asumi aladel on juugendstiilis. Aastal 1904 valmis Mežaparksi luteri kirik, mis on väikseim kirik Riias.
Aastal 1912 rajati asumisse Ķīšezersi kaldale ka Riia loomaaed. Linna ja asumi vahele rajati trammitee. Asum kujunes rikkama rahva elukohaks, seal elasid välismaised diplomaadid, töösturid, poliitikud. 
Aastal 1949 rajati asumisse Kultuuripark, kuhu ehitati vabaõhuteater. Aastal 1955 ehitati selle juurde veel ka laululava, mis on praegu Läti laulupidude toimumispaigaks. Asumi territooriumil asub ka Metsakalmistu, mis on tähtsamate Läti kultuuritegelaste ja poliitikute matmispaik.
Anti Talur

Anti Talur (sündinud 23. augustil 1944) on endine Nõukogude Liidu julgeolekutöötaja.
Ta lõpetas aastal 1963 Jõgeva Keskkooli ja aastal 1972 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Oli üliõpilasena ELKNÜ Tartu Riikliku Ülikooli komitee liige.
Ta oli 1982–1991 NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Tartu Linna ja Raudtee osakonna ülem; viimati enne sügist 1991 alampolkovniku auastmes.
Pärast KGB likvideerimist oli ta Eesti Maapanga turvaülem. Tänapäeval korraldab ta Tartu Lõunakeskuse majahaldustööd.
Tarkvararaamistik

Põhjendatus

Tarkvararaamistike loojate eesmärgiks on hõlbustada mingile arendusele esitatud spetsiifiliste talitusnõuete täitmist seeläbi, et "reaprogrammeerija" ei pea enam tegelema süsteemi üldise töötamise pisiasjadega. Näiteks võiks meeskonnal kuluda oluliselt vähem aega pangandustarkvara arendamiseks, kui nad saavad maksimaalselt tegeleda valdkonnaspetsiifilistele nõuetele vastava koodi loomisega, selle asemel, et süveneda HTTP päringute vastuvõtmise detailidesse.
Tarkvararaamistikust saadav töötundide võit võiks olla seda suurem, mida rohkem seda erinevates projektides taaskasutatakse ja mida levinum see arendajate seas on. On levinud kriitika, et programmeerija peab lisaks oma tavalistele töövahenditele õppima ka veel raamistiku eripärasid tundma ja seetõttu tarnitakse tarkvara just ebaefektiivsemalt, kui seda oleks tehtud rätseplahendusena.
Kõige paremini on ajahambale vastu pidanud tarkvararaamistikud, millel on teatud 'elegants' - nende peale ehitatud rakenduse kood on lühidam, loetavam ja lihtsamini muudetav, kui see oleks ilma raamistikuta.
John Heard

John Matthew Heard (7. märts 1945 Washington – 21. juuli 2017 Palo Alto) oli USA filminäitleja.
Ta mängis 1988. aasta filmis "Reedetud", mille lavastas Costa-Gavras.
Eesti televaatajale on ta tuntud peamiselt filmidest "Üksinda kodus" ja "Üksinda kodus 2", kus ta mängis pereisa Peter McCallisteri.
1993. aasta filmis "Tulejoonel" esines ta professor Rigerina. 
Ta mängis 1993. aasta filmis "Pelikani memorandum" ‎Gavin Vereeki.
1999. aastal nomineeriti ta Emmyle kandideerima "Sopranodes" juhurolli täitmise eest. 
"CSI: Miamis" mängis ta Calleigh Duquesne'i isa; "Põgenemises" mängis ta Frank Tancredit.
Reet Pulk-Piatkowska

Elulugu

Reet Pulk-Piatkowska on õpetaja tütar.
Lõpetas 1981 Pärnu 1. Keskkooli, 1987 Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna kunstiajaloolasena ning 2001 Euroülikooli sisekujunduskunstniku erialal. 
Oli 1987–1988 Eesti Ajalooarhiivi vanemmetoodik ja Tartu Kivilinna Gümnaasiumi ajalooõpetaja, 1988– Tartu Kunstimuuseumi teadussekretär, aastast 2006 ka näitusemaja juhataja, ühtlasi oli 1993–1995 Tartu Kunstikooli ja 2001–2003 Euroülikooli kunstiajaloo lektor.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: kunsti- ja arhitektuuriajalugu. 
Teinud arhitektuuriajaloolisi uuringuid arhitektuurimälestiste restaureerimiseks Tartus (Tartu haavakliinik), Lõuna-Eestis (Joosu, Mäksa, Rasina mõis, Uhti kõrts) jm. Uurimistulemusi säilitatakse Muinsuskaitseameti arhiivis.
Põhja-Ameerika numeratsiooniplaan

Põhja-Ameerika numeratsiooniplaan (inglise keeles North American Numbering Plan, NANP) on telefoninumbrite numeratsiooniplaan, mida kasutavad 25 regiooni 20 riigis: Ameerika Ühendriigid (koos ülemereterritooriumitega), Kanada ja enamik Kariibi mere saari. Numeratsiooniplaani ei kasuta Kuuba, Haiti ja Prantsusmaa Kariibi mere ülemereterritooriumid (Guadeloupe, Martinique, Saint Martin, Saint Barthelemy).
NANP lõi 1940. aastatel USA telefonifirma AT&T Bell Systemile ja Ameerika telefonioperaatoritele, et ühendada senised numeratsiooniplaanid ühtseks.
NANP numbrite rahvusvaheline maakood on +1. NANP numbrid on kümnekohalised: esimesed kolm numbrit vahemikus 201-989 on suunakood, millele järgneb kolmekohaline keskjaama kood ning neljakohaline vastuvõtja number.
NANP suunakoodi esimene number võib olla vahemikus 2-9, teine ja kolmas number võivad olla 0-9. Kui suunakoodi teine ja kolmas number on samad, on tegu kergesti äratuntava koodiga (Easily Recognizable Code; ERC). ERCsid kasutatakse ainult eriteenuste jaoks - näiteks 888 on tollivaba number, ning 911 - häirekeskus. Suunakoodid, kus teine number on 9, on reserveeritud hilisemate plaani laienduste jaoks.
Keskjaama kood ei saa samuti alata 0 või 1-ga. Geograafiline keskjaama kood ei saa olla formaadis X11, teistel on lubatud (välja arvatud 911).
Põhja-Ameerika numeratsiooniplaani suunakoodid
Võrdetegur

Võrdetegur on suurus, mille lisamisel võrrandisse, kehtib võrdus antud suuruste vahel. Näiteks kvantfüüsika võrrandis  on Plancki konstant h võrdeteguriks  energia (E) ja sageduse (f) vahel. Energia ja sagedus on võrdelised suurused.
Walter Lippmann

Walter Lippmann (23 september 1889 New York, Ameerika Ühendriigid – 14 detsember 1974 New York, Ameerika Ühendriigid) oli ameerika ajakirjanik, poliitikakommentaator ja mitmete presidentide nõunik. Tema võttis sotsiaalteadustes kasutusele stereotüübi mõiste. Lippmann on kahekordne Pulitzeri preemia laureaat (1958 ja 1962).
Häll

Häll ehk kätki (ka kiik) on imikutele mõeldud voodi, mis on tavaliselt korvi- või kastikujuline ja liigutatav.

Hällid Eesti rahvakultuuris

Põliseks Eesti hälliks peetakse vibuhälli. 19. sajandil tuli kasutusele ka jalashäll. Alates 1920. ja 1930. aastatest asendusid hällid lapsevoodi ja -vankriga.
Viiu Rebane

Viiu Rebane (30. juuni 1946 Mõisaküla – 3. veebruar 2019 Tallinn) oli eesti orienteeruja. 
Ta oli orienteerumisklubi Orion liige. Oli tuntud ka kui orienteerumis- ja liikumisharrastuse treener.

Haridus

1964. aastal lõpetas Viljandi 2. Keskkooli, aastal 1970 Tallinna Polütehnilise Instituudi ühiskondliku toitlustamise tehnoloogia ja organiseerimise erialal. 1975. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi.

Töö

Töötas (orienteerumis)spordi valdkonnas. Aastail 1973–1980 töötas Viiu Rebane Vaida sovhoosis spordimetoodikuna, 1980–1983 Noorte Turistide Majas metoodikuna, 1983–1997 TPI/TTÜ spordikeskuses treenerina, 1997–2001 Tallinna Kalevis juhtiva spetsialistina. Aastatel 2001–2007 töötas ta orienteerumisklubis Orion tegevdirektorina, aastatel 2007–2010 Nõmme Spordikeskuses spordiinstruktorina. Ta töötas ka TTÜ-s õppejõuna.

Sporditegevus

Viiu Rebane võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel aastatel 1966–1986 kokku 20 kuld- (12 orienteerumisjooksus ja 8 suusaorienteerumises), 24 hõbe- ja 15 pronksmedalit.
Ta harrastas ka lauatennist ja matkamist.
Viiu Rebane arendas algajate orienteerumisõpet, lõi õppevideoid  ja oli üks esimesi Eestis, kes võttis kasutusele nööriraja, mis toetab lapsi kaardi järgi orienteerumisel.
Ta oli ka Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsiooni presiidiumi liige.
Safloor

Etümoloogia

Eesti keelde on sõna safloor jõudnud arvatavasti saksa keele kaudu, kus Saflor on üks sõna Färberdistel 'värvaliohakas' sünonüüme. Saksa ja inglise keelde on sõna jõudnud keskaegsest prantsuskeelsest safleur, mis omakorda pärineb araabiakeelsest sõnastاَصْفَر, aṣfar ('kollane').

Ajalugu

Värvisafloor kuulub vanimate kultuurtaimede hulka, olles tuntud juba Vanas Egiptuses ja Babüloonias. Taime kreekakeelne nimi κάρθαμος (kārthamos) esineb mitmes kohas Mükeene lineaarkirjas B tahvlitel, kusjuures kahel viisil: valge (ka-na-ko re-u-ka, 'knākos leukā')ja punane (ka-na-ko e-ru-ta-ra, 'knākos eruthrā'). Selgitatud on seda valgete seemnete (ja nendest saadava saflooriõli) ja punaste õite (värvainena) kasutamisega. Õli kasutati antiigist alates toiduks ja lambiõlina, ka tekstiilivärvina kasutamine ulatub kaugesse minevikku. Egiptuse 12. dünastia hauakambrite kollaseks ja oranžiks toonitud tekstiilidest on leitud safloori jälgi ja vaarao Tutanhamoni hauast värvohakavanikuid. Saflooriga erinevate tekstiilide värvimise retsepte võib Euroopas leida alates 16. sajandist, mil taime hakati ka Põhja-Euroopas kasvatama. Venemaal leidis safloor tekstiilivärvina laiaulatuslikku kasutamist 17.–19. sajandil, kuni 20. sajandi alguseni.
Safloori toiduvärvina kasutamist safrani aseainena mainitakse juba 16. sajandi raamatutes. Võrreldes päris safraniga oli safloor, mille nimetus bastard Saffron tähendab tõlkes umbes "sohisafran", kordades odavam toiduvärvaine.

Värvaine

Saflooriks nimetatakse värvisafloori kuivatatud õisi, mis transpordiks ja müügiks mõnikord pressitakse pallideks või kookideks. Õisi saab kasutada ka värskelt. Kuivatamisel tuleb jälgida, et õied oleks kaitstud otsese päikesevalguse eest, et nad ei kaotaks oma värvivaid omadusi. Kollast värvi annab safloorkollane, värvainete indeksi järgi C.I. Natural Yellow 5, punast värvi andev komponent on oranžpunane flavonoid kartamiin, C.I. Natural Red 26.
Värvohakast tekstiili värvimisel saadavate toonide hulgas on puhas kollane, väga erksad roosad toonid (lõheroosa, magentapunane) ning pehmed korallpunased. Toon sõltub peitsainest, lahuse pH-st ja värvitavast kiust. Saflooriga on värvitud siidi, lina ja puuvilla.
Kartamiini on kasutatud ka värvipigmentide toonimiseks. Pigmendivärvainena ei ole kartamiin eriti valguskindel, samuti kipuvad pleekima saflooriga värvitud roosad ja punased kangad.
Kuivatatud värvohakaõisi müüakse ka toiduvärviks, mõnikord ka safrani nime all, tööstuslikult toodetud toiduvärv on safraniga sarnanev kollane pulber. Annab toidule kollase tooni. Kasutatakse ka muude naturaalsete toiduvärvide koostises.