google/wiki40b huggingface dataset:
Montenegro vürstlik piiskopkond

Nimi

Riik oli praktiliselt Zeta metropoolia, Petrović Njegoši perekonna järelevalve all. Historiograafias enamasti kasutatav nimi on "Cetinje metropoolia" (Цетињска митрополија). Riigi kõrgeim võimukandja oli metropoliit (vladika, ka "vürstlik piiskop"). Metropoliit Danilo I (1696–1735) kutsus ennast "Danil, Cetinje metropoliit, Njegoš, serblaste maa hertsog" ("Данил, владика цетињски, Његош, војеводич српској земљи..."). Kui Bjelopavlići ja ülejäänud Künkad Petar I valitsemise ajal riigiga ühendati, kutsuti seda ametlikult "Must Mägi (Montenegro) ja Künkad" (Црна Гора и Брда).

Tagajärjed

Danilo I koodeksis aastast 1855 märgib ta sõnaselgelt, et ta on "Vaba Musta Mäe (Montenegro) ja Küngaste knjaz (hertsog, vürst) ja gospodar (isand)".
Petrooleumi tänav

Petrooleumi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru ja Sadama asumis.
Petrooleumi tänav sai 1905. aastal nime 1904. aastal tänava äärde ehitatud AS Vennad Nobel petrooleumilao järgi. Tänava saksakeelne nimi oli Petroleumstrasse ja venekeelne nimi Керосинная улица.
Horst Bosetzky

Elulugu

Pärast põhikooli lõpetamist Lääne-Berliinis 1957 aastal töötas Horst Bosetzky mõnda aega ametnikuna Siemensi ettevõttes. Hiljem täiendas ta end Berliini Vaba Ülikoolis (Freie Universität Berlinis) sotsioloogia, ärijuhtimise, majanduse ja psühholoogia erialal. Doktorikraadi sai 1969. aastal. 1973–2000 sotsioloogiaprofessor Berliini Halduse ja Kohtumenetluse Rakenduskõrgkoolis (Fachhochschule für Verwaltung und Rechtspflege in Berlin).
Aastast 2000 oli ta Berliini ülikooli sotsioloogia emeriitprofessor.

Looming

Esimesed kirjanduslikud katsetused avaldati Berliini päevalehes Telegraf. Jätkates kirjutamist, hakkas Horst Bosetzky teenima juba honorare, millega sai rahastada oma ülikooliõpinguid. Nii avaldati pseudonüümi John Drake all 12 ja John Taylor all kolm tema romaani. 
1970. aastate algul pakkus kirjanik kirjastusele välja esimese kriminaalromaani "Zu einem Mord gehören zwei" pseudonüümiga -ky. Ilmunud teos võeti avalikkuse poolt positiivselt vastu. Bosetzky loominguline tee jätkus eri kirjandusžanrites, nii kirjutas ta raadiokuuldemänge, näidendeid ja telesaadete stsenaariume. 
Oma isikut varjava pseudonüümiloori langetas ta alles 1981. aastal, kui romaan "Kein Reihenhaus für Robin Hood" (1979) sai parima saksakeelse kriminaalromaani auhinna. 
Tema kriitikute poolt tunnustatud "sotsioloogilistes kriminaalromaanides" (Erfinder des deutschen Sozio-Krimis) etendavad suurt osa tegelaste sotsiaalne taust ja üldine ühiskondlik olukord.
Rannakaitsepatarei nr 315

Rannakaitsepatarei nr 315 on 1941. aastal Saaremaale Sõrve poolsaarele Torgu valda rajatud rannakaitsepatarei, mis kuulus Punalipulise Balti laevastiku Tallinna mereväebaasiLäänemere rannikukaitsesüsteemi.
Rannakaitsepatareid nr 315 nimetati ka Stebeli patareiks kapten Aleksandr Stebeli järgi, kes oli selle patarei esimene komandör.

Patarei Teises maailmasõjas

Patarei oli relvastatud kahe 180 mm paarissuurtükiga (laskekaugus 38 km) kinnises tornis, nagu ka Hiiumaal rannakaitsepatarei nr 316 ja Osmussaarel rannakaitsepatarei nr 314.
Patarei juurde pöörab tee Sääre–Kaugatuma maantee 3. kilomeetrilt. Sama maantee 4. kilomeetrilt umbes 100 m lääne suunas asub patarei komandopunkt, kuhu on püstitatud betoonist obelisk. Seal on säilinud patarei tulejuhtimistorn, mis väliselt sarnaneb tuulikuga. Seal on ka mitmesuguste muude hoonete varemeid. 
Patareis oli komandopunkt, kaks suurtükitorni, tulejuhtimistorn, katlamaja ja sõjaväelinnak. Suurtükitorni plokid olid 16 m sügavused kahekorruselised betoonehitised 2 m paksuste seinte ja 3,5 m paksuse laega. Suurtükkidest oli võimalik tulistada 38 km kaugusele. 
Patarei võttis osa lahingutest Kura kurgus ja Sõrve poolsaare kaitsmisest Nõukogude vägede poolt 1941. aastal. Kui Nõukogude väed hülgasid patarei ehitised, lakkas töötamast veeärastussüsteem ja ehitised täitusid veega.

Pärast Teist maailmasõda

1945. aastal tehti endisest rannikupatareist nr 315 ilma relvadeta õppepatarei nr 360.
Cedari maakond (Iowa)

Ajalugu

Maakond moodustati 21. detsembril 1837.
Põhja-Siberi madalik

Põhja-Siberi madalik ehk Taimõri madalik (vene keeles Северо-Сибирская низменность, Таймырская низменность) on madalik Venemaal Ida-Siberi põhjaosas Krasnojarski krai Taimõri rajooni ja Sahha territooriumil.
Madalik laiub 1400 km pikkuselt Jenissei ja Olenjoki suudmealade vahel. Laius on 600 km. Kõrgus merepinnast ulatub 300 meetrini.
Põhja-Siberi madalik koosneb mere- ja liustikusetetest – liivakivist ja savikildast.
Maavaradest leidub naftat, maagaasi ja kivisütt.
Madalikul on palju järvi, suurimad on Taimõri järv ja Labazi järv. Suur osa piirkonnast on soostunud. Läbi voolavad Pjassina, Taimõra, Heta, Kotui, Hatanga, Popigai, Anabari, Jenissei ja Olenjoki jõgi.
Põhja-Siberi madaliku põhjaosas on kaetud sambliku-, põõsa- ja metsatundraga. Lõunaosas kasvab lehisehõrendik.
Järvesuu külanõukogu

Järvesuuu külanõukogu oli külanõukogu Põlva rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Värska külanõukoguga.
Kemerovo oblast

Haldusjaotus

Oblastis on 19 rajooni ja 18 oblastilise alluvusega linna.

Rahvastik

2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas oblastis 2 899 142 inimest, kellest 91,9% olid venelased, 1,8% tatarlased, 1,3% ukrainlased, 1,2% sakslased ja 0,5% tšuvašid. Oblasti põliselanikeks on šorid ja teleuudid (kokku 0,5%).
Linnades elas 85% rahvastikust. Suuremad linnad on Novokuznetsk, Kemerovo, Prokopjevsk, Leninsk-Kuznetski, Kisseljovsk ja Mežduretšensk.
Kemerovo oblastis on eesti külad: Jurjevka, Koidula ja Malkovka.
Kloostrikirik (Sighișoara)

Kloostrikirik, mida tuntakse ka dominiiklaste kloostri kirikuna (rumeenia keeles Biserica Mănăstirii Dominicane) on gooti kirik, mis varem oli keskaegse dominiiklaste kloostri osa Sighișoaras, Rumeenias. Kirik ehitati aastal 1289, hoone küljes on allesjäänud pool 1888. aastal lammutatud dominiiklaste kloostrist. Klooster oli üks osa Paulus Hungaruse poolt kavandatud võrgustikust, mis pidi kaitsma Ungari kuningriiki ketserluse vastu. Hoone ehitust toetas saksa aadlik Leonard Barlabassi.

Arhitektuur

Võrreldes kirikut seest ja väljast, leiab mõningaid stiilierinevusi. Kui sisekujunduses on ülekaalus barokkstiil, siis lihtne välisfassaad on ehitatud hilisgooti stiilis. Kõige muljetavaldavamal läänepoolsel välisseinal domineerib kolmnurkne ehisviil, mida kaunistavad kolm kõrget gooti akent. Pärast kiriku ja Tunnitorni vahel olnud keskaegsete hoonete lammutamist ehitati lõunaküljele kolm tulpa, mis lõppevad kirikut toetava kolme kaarega hoone ülaosas.
Kirikus on barokiajastul valitsenud tüüpilisi elemente ja kunstipärane mööbel. Kirikut kaunistavad sambad ja kaared, altar, pingid, varikatus, värvitud orelid ja rõdud ning idamaised vaibad.
Kõige tähtsam ese on pronksist valatud ristimiskivi, mis on kiriku vanim ja hinnalisim vara. Ristimisnõul on ladinakeelne kiri: "Peletagu ristimine kurjad jõud ja kuradi", loetav on ka autori signatuur: "See töö on tehtud Jacobi kätega, tema kes teeb kellasid, meie issanda aastal 1440".
Ristimiskivi valmistati Sighișoara kohalikus töökojas, see on 108,5 cm kõrge ja 60,3 cm läbimõõdus.
Sarnane ristimiskivi, mis pärineb samast perioodist, asub Sibiu evangeelses kirikus, kuid sellel ei ole sama võlu, mis Sighișoaras asuval kivil.
Trondheim

Ajalugu

Saagade järgi asutas Trondheimi 997. aastal Norra kuningas Olav Tryggvason kauplemiskohana (kaupang). Linnast sai peagi kuninga residents ja Norra pealinn.
1030. aastal maeti Nidarosi Stiklestadi lahingus hukkunud kuningas Olav Haraldsson ning tema hauast sai populaarne palverännupaik. Tema hauale püstitati väike puukabel. 11. sajandi lõpus ehitati selle asemel kivist Nidarosi toomkirik.
1151. aastal sai linnast Nidarosi peapiiskopkonna keskus.
1179. aastal leidis linnas aset Kalvskinneni lahing, milles kuningas Sverre Sigurdssoni väed võitsid trooninõudleja Erling Skakke vägesid.
Nidaros oli Norra pealinn 1217. aastani, mil noor kuningas Håkon Håkonsson Bergenist uue pealinna tegi.
Norras 1537. aastal toimunud reformatsiooni tagajärjel kaotati Nidarosi peapiiskopkond ning viimane peapiiskop Olav Engelbrektsson oli sunnitud pagema Hollandisse.
1658. aastal sõlmitud Roskilde rahulepinguga läks Trondheim koos Trøndelagiga Rootsi koosseisu. Kümne kuu pärast vallutais taanlased piirkonna tagasi, ning 1660. aastal sõlmitud Kopenhaageni rahuleping jättis linna Taani-Norra omandusse.
Trondheim on korduvalt kannatanud suurte tulekahjude käes. Kuna suurem osa linna hoonetest oli valmistatud puidust, põhjustasid tulekahjud suurt hävingut. Linn põles 1598., 1651., 1681., 1708., 1717. (sel aastal kaks korda), 1742., 1788., 1841. ja 1842. aastal. 1651. aasta tulekahju hävitas umbes 90% linna hoonetest. 1681. aasta tulekahju järel ehitati linn põhjalikult ümber. Ehitustöid juhtis kindralmajor Johan Caspar von Cicignon. Rajati hulk barokkstiilis hooneid ning laiu tänavaid.
Teise maailmasõja ajal oli Trondheim, nagu ka suurem osa ülejäänud Norrat, Saksamaa poolt okupeeritud. Okupatsioon kestis 1940. aasta 9. aprillist kuni 1945. aasta 8. maini. Trondheimis tegutses kurikuulus Gestapo agent Henry Rinnan.

Asukoht ja kliima

Trondheim rajati kohta kus Nidelva jõgi suubub Trondheimi fjordi. Jõesuue oli suurepärane koht varjulise sadama ehitamiseks.
Trondheimis valitseb mereline kliima. Kõige kõrgem temperatuur 35 °C mõõdeti Trondheimis 1901. aasta 21. juulil. Kõige madalam temperatuur −26,1 °C mõõdeti 1899. aasta veebruaris. Novembrist märtsini esineb linnas lumesadusid.

Sport

Linnas tegutseb jalgpalliklubi Trondheimi Rosenborg.

Transport

Trondheimis asub (pärast Arhangelski trammiliini sulgemist 2004. aastal), maailma kõige põhjapoolsem trammiliin kogupikkusega 8,8 km.
Abja vald (Halliste kihelkond)

Abja vald oli vald Pärnumaal Halliste kihelkonnas. Valla pindala oli 141,1 km² ja elanikke oli 3000 (1922. aasta seisuga). Vald moodustati 1866.
Vallas oli 308 talundit ja need kasutasid 11 444 ha maad.
Vallas asus Abja asundus, Abja küla, Abja raudteejaam ja Abja lina-, puhastuse- ja värnitsavabrik. Abja vallas oli kaks mõisat: Abja mõis ja Vanamõisa mõis.
1900 liideti Abja vallaga Vanamõisa vald.
Kamikaze Kaito Jeanne

Sündmustik

16-aastast keskkooliõpilasest iluvõimlejat Maron Kusakabet külastab ingel Fin Fish, kes annab talle ülesande. Jumala võim on igal pool Maailmas ja kui Ta ei kogu piisavalt jõudu, Ta sureb. Et Jumalat blokeerida, on Kurjus saatnud agente, et koguda Jumala võimu, mis on inimeste südamete malenuppudes. Fini abiga, Maron muutub taassündinud Jeanne d'Arc-iks, et jahtida deemoneid. Kui Maron võidab deemonit, kunstiteos kaob ja inimeste arvates on ta selle ära röövinud, nagu kaito ("varas"). Maroni parim sõber on Miyako, kes on politseiniku tütar ja kes jahib Jeannet.
Michael Bentley

Michael Bentley on Suurbritannia ajaloolane, kelle peamiseks uurimisvaldkonnaks on Suurbritannia poliitiline ajalugu 19.–20. sajandil. Lisaks on Bentley tegelenud sama perioodi mõttelooga, ajaloofilosoofia ja historiograafiaga.
Ta sai bakalaureusekraadi Sheffieldi Ülikoolist ja kaitses oma doktorikraadi Cambridge'i Ülikoolis.
Bentley töötab Saint Andrewsi ülikooli ajalooteaduskonna professorina.
20. jaanuaril 2014 pidas ta Kultuuriteaduste ja kunstide doktorikooli IV talvekooli raames Tallinna Ülikoolis loengu ajalooteooriast, mis kandis pealkirja "Absence and Presence in Historical Theory since 1970".
Kaarlo Julius Kalpa

Kaarlo Julius Kalpa (varem Karl Julius Sandbäck; 2. aprill 1867 Kristiinankaupunki – 13. veebruar 1918 Suodenniemi) oli soome ja Eesti vaimulik.
Kalpa Pori lütseumis ja aastatel 1887–1892 Helsingi Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 16. veebruaril 1892 õpetajaks.
Ta oli aastal 1892 Nakkilas (asub Satakunta maakonnas) vikaarõpetajaks. Aastatel 1892–1896 oli ta (introdutseeriti 13. augustil/25. augustil 1892) oli ta Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja. Seejärel oli ta aastatel 1897–1899 Hakkila koguduse õpetaja, aastal 1899 oli ta veel Vampula (asub Satakunta maakonnas) koguduse õpetaja. Aastal 1900 oli ta kaplaniks Perniös (asub Päris-Soome maakonnas), aastatel 1901–1902 Lietos (asub Päris-Soome maakonnas) ja aastatel 1902–1903 Vetelis (asub Kesk-Pohjanmaa maakonnas). Lisaks teenis ta aastatel 1903–1907 vikaarina Ruhnu kogudust. Aastatel 1904–1916 teenis ta kaplanina ja aastatel 1916–1918 koguduseõpetajana (kirkkoherra) Suodenniemis (asub Pirkanmaa maakonnas).
Kalpa tapeti 13. veebruaril 1918 Suodenniemis punaste poolt.
Trashi Chhoe Dzong

Trashi Chhoe Dzong ('hiilgava religiooni kindlus') on Bhutani pealinnas Thimphus asuv kindlusklooster (dzong).
Tegemist on kivist ja puust ehitisega, millel on paksud valge lubivärviga värvitud seinad, seitse punase katusega torni, mitu siseõue ja rikkalikult kaunistusi nii sees kui ka väljas. Kompleksis on üle saja ruumi.
Klooster oli selle koha peal hiljemalt 1216. aastal (rajati algselt arvatavasti 12. sajandil) ning ehitati Shabdungi korraldusel ümber 1640. või 1650. aastatel. Aastatel 1962–1969, pärast Thimphu saamist riigi pealinnaks, rekonstrueeriti ja laiendati kuninga käsul kogu kompleks, mis on kannatada saanud kolmes tulekahjus ja ühes maavärinas (ning iga kord taastatud). Rekonstrueerimisel ei kasutatud naelu ega jooniseid.
Dzong on Bhutani usujuhi jhe khenpo suveresidents. Kloostris elab alaliselt 10 munka. Samuti viibib kloostris külalismunkasid. Riigimungad (dratshang) viibivad seal suviti.
Dzongi ühes tiivas asub troonisaal ja kuninga kabinet ning sise- ja rahandusministeerium. Alates 1952. aastast asub seal riigi valitsus. Kuni 1993. aastani oli seal ka Rahvuskogu residents.
Suve lõpus on Trashi Chhoe Dzongis maskitantsufestival (Thimphu festival, tsechhu), mis on turistide seas populaarne.
Trepi tänav

Trepi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Vana-Mustamäe asumis.
Tänav sai nime 1927.
Osakese kiirus

Osakese kiirus on akustikas osakese siirde kiirus keskkonnas, milles helilaine levib. SI süsteemi osakese kiiruse ühikuks on meeter sekundis (m/s).
Reaktor (ajakiri)

Reaktor on Eestis ilmuv veebipõhine ulmeajakiri.
Ajakiri avaldab algupärast ulmekirjandust, tõlkekirjandust, koomikseid, intervjuusid autoritega, uudiseid jms.
Ilmumist alustas Reaktor 2011. aasta oktoobris.
Toimetuse koosseis aastal 2013: Ove Hillep, Joel Jans, Agur Tänav, Tõnis Hallaste, Anne-Mai Ilumäe.
Vaalu tänav

Vaalu tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.
Vaalu tänav sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on nime saanud heinateo mõiste vaalu järgi.
Abner Uustal

Haridus

Lõpetas 1934. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Pärast sõjaväeteenistust ja KÜÕ Sõjakooli lõpetamist astus 1936. aastal õigusteaduskonda ja lõpetas ülikooli 1940. aastal cum laude.
1947. aastal astus ta aspirantuuri rahvusvahelise õiguse alal. 1950. aastal kaitses A. Uustal Moskva ülikooli juures kandidaadiväitekirja "Борьба СССР в Организации Объединенных Наций за мир и безопасность народов" (Diss. Trt. 492741). 1961. aastal kaitses doktoridissertatsiooni "Международно-правовый режим территориальных и внутренних морских вод" (Diss. Trt. 483957, 492742).

Töö

Töötas Tallinna Väliskaubanduse Komitees vanema referendina, nõukogude korra kehtestamisel määrati ta Kergetööstuse Rahvakomissariaadi transpordiosakonna juhatajaks. Augustis 1941 mobiliseeriti A. Uustal Nõukogude Armeesse. 1942. aasta veebruarist oli ta 1. Eesti Tagavara Laskurpolgu õppepataljoni juhtivkoosseisus, alates 1944. aasta veebruarist kuni sõja lõpuni Leningradi rindel.
1945–1947 töötas Tartu Riikliku Ülikooli eriõpetuse kateedris.
Pärast väitekirja kaitsmist 1950. aastal asus ta tööle Tartu Riiklikku Ülikooli õigusteaduskonda rahvusvahelise õiguse õppejõuna, 1952. aastal sai dotsendiks, 1965. aastal professoriks.
Abner Uustal õpetas üle 40 aasta rahvusvahelist õigust ja välisriikide õigust, oli kauaaegne õigusteaduskonna dekaan ja haldusõiguse kateedri juhataja.

Teadustegevus

A. Uustal oli üks esimesi ÜRO uurijaid ja mereõiguse spetsialiste NSV Liidus, kes asus uurima territoriaalmere õiguslikku režiimi.
Ta on avaldanud monograafiad "Ühinenud Rahvaste Organisatsioon" (Tln., 1970; 2. tr. Tln., 1976), Rahvusvaheline õigus (Tln., 1984), rea õppevahendeid, sadakond teaduslikku ja mitusada populaarteaduslikku artiklit. Abner Uustal oli ajalehe Edasi kauaaegne väliskommentaator.
A. Uustali isikuarhiivi ulatuslikuma osa moodustavad avaldamata teadustööde ja artiklite käsikirjad. Kirjavahetus teadlastega, mis isikuarhiivis on esindatud põhiliselt õnnesoovikaartidega, näitab mõningal määral Abner Uustali teaduslikke sidemeid.
Ta oli Rahvusvahelise Õiguse Nõukogude Assotsiatsiooni asutajaliige.

Isiklikku

Abner Uustal abielus 1973. aastal Lidia Uustaliga (Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna iluvõimlemise õppejõud ja treener)
Saline'i maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1820. aastal.
Piklikaju

Piklikaju ehk müelentsefalon (varem piklik aju; ladina keeles medulla oblongata ('piklik üdi'), myelencephalon, bulbus medullae spinalis ('seljaajusibul'), bulbus cerebri ('ajusibul')) on peaaju kõige kaudaalsem osa, ajutüve ning kesknärvisüsteemi osa. 
Koos tagaajuga on ta embrüonaalses arengujärgus rombaju osa ja temast areneb medulla oblongata ('piklik üdi').
Piklikaju läbib kuklaluu suuraugu (foramen magnum) ja muutub sujuvalt selge piirita seljaajuks.  
Definitsiooni järgi ulatub ta esimese seljaajunärvi algusest kuni ajusillani. 
Läbilõikes nähtavat kahe poole ühendusjoont nimetatakse õmbluseks (raphe). Ta koosneb peamiselt ristuvatest närvikiududest.

Liigendus

Piklikaju jaguneb funktsionaalselt järgmiseks kolmeks lõiguks: kate (tegmentum, 'tanu'), kaks piklikajupüramiidi (pyramides) ja oliivituumad. Kate paikneb taga, neljanda ajuvatsakese all, rombaugu lähedal. Kattest saavad alguse mitmesugused neuronid. Neid kohti nimetatakse üldiselt tuumadeks (näiteks kraniaalnärvide tuumad ning sisse- ja väljahingamise tuumad, hingamiskeskus).
Püramiidid on pikad ettesopistused esiküljel. Neid läbivad kortikospinaaltraktid ehk püramidaaltraktid, mis sisaldavad ajukoorest alguse saavate neuronite aksoneid lihaste liigutamiseks. Pisut allpool on kahe püramiidi ühendus püramiidiristus. Seal läheb umbes 80% aksonitest üle teisele poole. 
Oliivid on ettesopistused püramiididest pisut lateraalsemalt. 
Püramiidide ja oliivide vahelt väljub XII kraniaalnärv (keelealune närv). Oliivi saabuvad mitmesugused neuronid peaajust ja seljaajust, et teha oma sünapsiga ümberlülitus teisele neuronile. Saabuvatel närvidel oliivis on erinevaid funktsioone. Täiesti üldiselt võib oliivi pidada lihaste liigutuste, eriti peenmotoorika koordinatsioonikeskuseks. Sellepärast kulgeb enamik närvikiude  oliivist väikeajju, sest viimase pädevuses on lihaste liigutuste peenmotoorne koordinatsioon. Ka informatsioon lihastest nende liikumisseisundi või asendi kohta (propriotseptiivne tundlikkus) jõuab oliivi, kust see juhitakse edasi väikeajju.  
Oliivis on suur tuumade kompleks. Selles saab välimuse ja funktsiooni järgi eristada suurt tuuma nucleus olivaris principalis ja kõrval paiknevaid tuumi nucleus olivaris accessorius medialis ja nucleus olivaris accessorius posterior. 
Kõrval on veel ülemised oliivituumad (nuclei olivares superiores, mida aga funktsionaalselt ei arvata eelnevate tuumade juurde, sest seal lülitatakse ümber närvikiud kuulmisteelt, millel ei ole seega teiste oliivituumade funktsiooniga (motoorika koordinatsioon) midagi ühist. Nad osalevad heliallika suuna määramises.
Instrumentalism

Instrumentalism (inglise instrumentalism) on filosoofias seisukoht, et teooriad (sh teaduslikud) on vaid vahendid ehk instrumendid, mida kasutatakse maailmaga kohanemiseks ja sellest arusaamiseks. Instrumentalismi seisukohalt ei ole teooriad ei tõesed ega väärad traditsioonilises mõttes; teooriat hinnatakse selle kasulikkuse järgi.
Instrumentalism arenes välja John Dewey (1859-1952) pragmatismist.
Punane kääbus

Punased kääbused ehk punased kääbustähed on väikesed ja suhteliselt jahedad peajada tähed, mille spektriklass on K (hilisem alatüüp; oranžid kääbused) või M. Nende mass on 0,075 Päikese massi (pruuni kääbuse ülempiir) kuni umbes 0,5 Päikese massi ning pinnatemperatuur on alla 4000 K.
Punased kääbused on Galaktika kaugelt levinuim tähetüüp, vähemalt Päikese ümbruses, kuid väikese absoluutse tähesuuruse tõttu ei ole nad hõlpsasti vaadeldavad. Maalt ei näe palja silmaga ühtki neist. Ka Päikesele lähim täht Proxima Centauri on punane kääbus (spektriklass M5, näiv tähesuurus 11,05), samuti 30 järgmist. Punaste tähtede osatähtsust Galaktika tähtede seas on hinnatud kolmveerandile.
Tähemudelitest nähtub, et punastel kääbustel, mlle mass on alla 35% Päikese massist, toimub konvektsioon kogu tähe ulatuses. Sellepärast on termotuumasünteesi käigus vesinikust tekkinud heelium pidevalt ringluses kogu tähes, nii et tuum ei saa tekkida. Sellepärast arenevad punased kääbused väga aeglaselt: teoreetiliselt võib neil olla triljonite aastate vältel sama heledus ja spektriklass, kuni neil kütus otsa saab. Et Universumi vanus ei ole kuigi suur, siis pole olemas arengus kaugele jõudnud punaseid kääbuseid.
Mammut

Eestis

Eestist on mammutite säilmeid leitud peamiselt Kagu-Eestist ja Tallinna kandist, üksikuid leide on Pärnu ja Viljandi kandist ning Virumaalt. Suur osa Eesti leide on avastatud liiva või kruusa võtmisel või muudel kaevetöödel, luid on leitud ka maapinnalt või veega välja uhutud. Sisuliselt pärinevad kõik Eesti mammutileiud ikkagi mandriliustiku setetest, mistõttu nende algne asukoht on teadmata. Näiteks Kunda Lammasmäe umbes 10 000 aasta vanusest asulast leitud võhk on märgatavalt vanem. Kokku on mammutiluid ja -hambaid Eestist teada umbes kolmkümmend, neist kolmveerand on vanemad kui 40 000–50 000 aastat.
2008. aastal dateeriti Puurmani lähedalt leitud kaks mammuti purihammast radiosüsiniku meetodil maksimaalselt 10 000–15 000 aasta vanusteks, seega võis Eesti olla Euroopas üks viimaseid paiku, kus mammuteid leidus.
Mammuti rekonstruktsiooni saab Eestis näha Äksi lähistel Jääaja Keskuses. Eesti peamisi mammutiuurijaid tänapäeval on Lembi Lõugas.
Erik Sandla

Erik Sandla (sündinud 2. juunil 1961 Tallinnas) on Eesti ettevõtja ja poliitik. Aastal 2005 oli ta Nõmme linnaosa vanem. Kuulub Erakonda Isamaa ja Res Publica Liit.
Ta lõpetas 1986. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi.
13. mail 2017 kandideeris ta IRLi eestseisusse, osutus valituks.
Miina (koor)

Miina on Tartus tegutsev naiskoor. Koori nimi on võetud eesti muusikategelase Miina Härma järgi. Koori dirigent on Veronika Portsmuth.
Koor asutati 2008.
Koor on osalenud nii Eesti kui ka välismaa lauluüritustel.
Ljubov Kozõreva

Ljubov Baranova-Kozõreva (27. augustil 1929 Bugrõ, Leningradi oblast – 22. juuni 2015 Moskva) oli NSV Liidu suusataja, olümpiavõitja, 4-kordne maailmameister ja 17-kordne NSV Liidu meister. 
Ljubov Kozõreva oli esimene Nõukogude Liidu naissuusataja, kes võitis suurvõistlustel kuldmedali. 1954. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta kuldmedali mõlemal naiste distantsil: 10 km ja 3x5 km teatesõidus, kus ta oli avavahetuses.
1956. aasta olümpiamängudel Cortina d'Ampezzos võitis Kozõreva kulla 10 km, kuid teatesõidus jäi NSV Liit Soome järel teiseks, kuigi Kozõreva tuli esimesse vahetusse 24-sekundilise eduga soomlase Sirkka Polkuneni ees. 1958. aasta MM-il Lahtis sai Kozõreva 10 km hõbemedali, jäädes kaasmaalasele Alevtina Koltšinale alla 20,8 sekundiga. Teatesõidus sõitis ta viimast vahetust ja jõudis finišisse maailmameistrina.
Pärast abiellumist Ljubov Baranova nime kandes sai ta 1960. aasta olümpiamängudel Squaw Valleys hõbemedali nii 10 km kui ka teatesõidus, kus ta sõitis viimast vahetust. Teatesõidus läks avavahetuses juhtima Rootsi, kui venelane Radja Jerošina kukkus ja lõhkus suusa ega saanud uut suuska nii kiiresti, kui oleks tahtnud.
1962. aasta maailmameistrivõistlustel Zakopanes naiste võistlusel oli uue alana kavas 5 km, kus Baranova sai hõbemedali. Ta jäi esimest korda karjääri jooksul tippvõistlustel 10 km distantsil medalita – oli neljas. Kolm esimest kohta hõivasid teised venelased. Viimast korda tuli Baranova maailmameistriks teatesõidus, kus ta sõitis esimeses vahetuses.
Vilikond

Vilikond on ühest õisikust kujunenud viljade kogum (näiteks sõstrakobar, maisitõlvik).
Liitvilikonna moodustavad kokku kasvanud viljad, näiteks ananassil.
Lihttüüpi vilikonna puhul ei ole õied kokku kasvanud. Liittüüpi vilikonna puhul on õied kokku kasvanud.