google/wiki40b huggingface dataset:
Õiguskantsler

Õiguskantsleri institutsioon 1938. aasta põhiseaduses

Õiguskantsler loodi algselt 1938. aastal jõustunud põhiseadusega. Õiguskantsleri määras siis ametisse president ning ta oli ka viimasele aruandekohustuslik.

Õiguskantsleri institutsioon 1992. aasta põhiseaduses

Kehtivas põhiseaduses käsitleb õiguskantslerit XII peatükk.
Õiguskantsleri nimetab ametisse Riigikogu presidendi ettepanekul 7 aastaks.
Õiguskantsleril on õigus teha järelevalvet üldaktide üle. Kui õiguskantsler leiab, et mingi üldakt on vastuolus teiste seadustega, siis teeb ta akti vastuvõtnule ettepaneku viia see seadustega 20 päeva jooksul kooskõlla. Kui seda ei tehta, on tal õigus pöörduda Riigikohtu poole, et see akt tunnistataks õigustühiseks.
Õiguskantsleril on õigus teha ettepanekuid kõrgete riigiametnike kriminaalvastutusele võtmiseks.
Õiguskantsleril on sõnaõigus riigikogu ja valitsuse istungitel. Kord aastas peab õiguskantsler riigikogu ees oma tegevuse kohta aru andma. Samuti on riigikogu liikmetel õigus esitada õiguskantslerile arupärimisi.
1999. aastast täidab õiguskantsler ka ombudsmani (õigusvahemehe) ülesandeid.

Õiguskantsleri ametissenimetamine 2000. aastal

President Lennart Meri esitas justiitsministeeriumi asekantsleri, tollal 28-aastase Priit Kama kandidaadina alles pärast Eerik-Juhan Truuvälja volituste lõppemist juunis 2000. Hääletus kukkus ühe häälega läbi, kui Priit Kama kogus 50 poolt- ja 49 vastuhäält. 
President Meri pakkus seejärel mitteametlikult välja rahvusvahelise õiguse professori Rein Müllersoni ja vandeadvokaat Kaido Pihlaka nimed. Kui selgus, et ka need kandidaadid ei leiaks toetust, ärgitas Meri riigikogu pakkumisi tegema. 
Veninud menetluse järel nimetati 20. veebruaril 2001 õiguskantsleriks Allar Jõks. Tema poolt hääletasid 72, vastu 14 saadikut ja erapooletuks jäid 4 saadikut. Allar Jõks astus õiguskantslerina ametisse 8. märtsil 2001.
Käristi

Käristi (ka kärr) on valju heli tekitav riist, mille põhiosad on puuraam, hambuline võll ja vastu võlli käiv tugev laast ehk keel.
Eesti talurahvas kasutas käristit nt karjatamisel ja ajujahil huntide hirmutamiseks.
Pühajärv

Asend ja morfomeetria

Pühajärv on põhjakirde-lõunaedela suunas piklik 293 ha suuruse veepeegliga järv. Saartega on pindala kokku 298,3 ha. Järve pikkus on 3,5 km, laius 1,6 km. Ta asub 115 m kõrgusel merepinnast ja tema suurim sügavus on 8,5 m.
Järves on viis saart, põhjaosas Sõsarsaared, keskosas Kloostrisaar ja lõunas Suur- ja Väike-Lepasaar. Kaldad on järsud ja enamasti liivased või kruusased.

Läbivool

Pühajärv on tugeva läbivooluga, järve suubuvad Neitsijärve kraav, Sulaoja, Nüpli oja ja Mülke oja, samuti teisi kraave. Järves on rohkesti allikaid.
Järve lõunaosas asub Väikse Emajõe lähe, mille kaudu toimub väljavool.

Kalastik

Pühajärve kalastik on väga liigirikas: enim leidub latikat, järgnevad linask, roosärg, haug, särg, ahven, koha, luts, koger, angerjas ja kiisk.
Järvel peetakse kalastusvõistlusi.

Muistendid

Nii järve kui ka selle tekkimise kohta mitmeid legende ja rahvamuistendeid.
Kahe muistendi järgi on järv tekkinud suurte äikesevihmade tagajärjel. Ühel juhul Otepää elanikud palunud taevaisa anda neile vett ja taevaisa kuulnudki seda palvet ning avanud taevaluugid. Teisel juhul olla praeguse järve asukohas elanud väga õelad inimesed, ja seal valitsenud pidev riid ning tülid. Vanaisa olnud nende üle pahane ja otsustanud nad hävitada, kuid andnud meeleparanduseks kolm päeva aega. Ta lasknud hirmsal kõuepilvel Munamäe kanti tulla ja sellel seal hirmsasti kärkida. Pilvest hüüdnud ka hääl: "Hoidke endid!" Nii müristanud äiksepilv kolm päeva ja löönud välku, kuid inimesed polnud sellest välja teinud ja tülitsenud ning riielnud ikka edasi. Siis lõppenud Vanataadi kannatus ja ta lasknud kõuepilvedel maale vajuda. Veed katnud kõik ja tekkinud järv.
Kolmanda legendi järgi sadanud järv taevast maapeale, kui inimesed pühas tammikus seda maapealt taevas nägid ning selle kohinat kuulsid ja üks nende seast öelnud: "Kohiseb teine taevas nagu meie püha tammik maa peal."
Neljanda muistendi järgi tekkinud järv Linda silmaveest, kui see leinas oma lahingus surma saanud poegi.
5. strategeem

Näiteid

Tugevama õiguse ehk olelusvõitluse sildi all kõikidel aegadel lausa nakkusena levinud ellusuhtumine näib olevad ajaliku maailma põhiolemuseks. Tegemist on entroopia kasvu seadusele vastupidise nähtusega: "Mis laokil see ära ja korda. Ja mis ei ole laokil, see laokile ja ka ära!"
Euroopas on traditsionaalne majandus- ja finatskriiside ajal odavate kinnisvarade, ettevõtete ja väärtpaberite kokkuost. Sarnaselt legaalse maailmaga on võte tüüpiline ka maffiale ja selle ohvriks langevad esmalt kolleegid ja konkurendid.
Kui kohalik administratsioon ei soovi kokku hoida kõrgemaga, leitakse enamasti võimalus vähendada selle finantskulusid. Tekkivas kohalikus pingeolukorras langevad vastasliidri taasvaliku võimalused.
13. sajandi “Vene õigus” ("Русская правда") nägi ette tulekahju ajal röövijad tulle visata.
Eriti hoogustus põhimõtte ellurakendus koos reformatsiooni ja uusaajaga. Kolooniates taasalustati hoogsalt orjandusega. Varajasem vaikselt susinud nõiajaht sai vähemalt pooleks sajandiks sisse tõelise hoo. Varad läksid muidugi oma teed. Siis alustati tulirelvade ja sõjaväelise väljaõppega abil juba ka kogu rahva sõjaväkke ajamist. Esimene osaliselt rahvaarmeega (Rootsi armee) ja viimane veel palgasõduritest "rüütlitele" tuginenud sõda oli Kolmekümneaastane sõda, mis "põletas Euroopa südame". Selles, reaalpoliitika algust märkinud, sõjas langes vähemalt umbes 10% Lääne-Euroopa rahvastikust. Moonavooride asemel võeti kasutusele "lahinguväljalt elatuv armee". Aeg oli ka Väikse jääaja kõige külmema aja algus. 1631. aastal pärast Magdeburgi rüüstamist ja umbes 20 000 elaniku tapmist, esimest sellelaadset sündmust, läks ringlusse termin magdeburgiseerimine. Püha Rooma riigi ühest suuremast linnast jäi sõja järel ellu umbes 400 inimest. Pärast sõda võeti kasutusele regulaararmeed, kuhu topiti vanglates ja ringihulkuvaid laokil mehi. "Ellujäämisõpetuse" ja relvad kätte saanud rahvusteks küpsevad rahvad hakkasid piiluma juba ka laokile kippuva võimu poole. Seda vaimsust ja selle juuri on üsna teravapilguliselt käsitlenud Max Weber (1864–1920), kes osales Euroopa kultuuri vabastamisest seniste kristlike uskumuste ja traditsioonide alt, oma raamatus "Protestantlik eetika ja kapitalismi vaim".
Ungru mõis

Ungru mõis (saksa Linden) oli rüütlimõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Praegu asub endine rüütlimõis Kiltsi külas Haapsalu linnas Lääne maakonnas. Praegu on mõisa peahoone varemetes.
Eraldi Ungru mõisast saab rääkima hakata aastast 1523, mil see eraldati Kiltsi mõisast.
Praeguseks varemetes härrastemaja ehitati aastatel 1893–1896 Ungern-Sternbergide ajal. Arhitektuuriliselt on see uusbarokk-stiilis. Härrastemaja eeskujuks on Saksamaal Halle lähedal asuv Merseburgi loss. Ehitamist alustas 1893. alustas Ungru mõisnik Ewald von Ungern-Sternberg, ehitis sai peaaegu valmis, kuid sisetööd jäid tegemata ning loss jäi tühjaks. II maailmasõjas sai ehitis kannatada ja hakkas lagunema.
Raúl Bobadilla

Klubikarjäär

Bobadilla alustas klubikarjääri Argentina klubis River Plate. Kuna ta ei saanud mänguaega, viibis ta laenul Šveitsi tugevuselt teise liiga klubis Concordia. 2007–2008 hooajal suundus ta Šveitsi kõrgliiga klubisse Grasshopper Club Zürich. Ta lõi hooajal kokku 18 väravat ja oli sellega liiga teine väravakütt.
2009. aasta juunis sõlmis ta lepingu Saksamaa klubiga Mönchengladbachi Borussia. Debüüdi klubis tegi ta 9. augustil 2009 mängus Bochumiga. Esimese värava Bundesligas lõi ta 28. augustil 2:0 võidumängus Mainziga. 2011. aastal oli ta laenul Kreeka klubis Aris, kus ta lõi seitsme mänguga kaks väravat.
2012. aastal naasis ta Šveitsi ja liitus klubiga Young Boys. 2013. aasta jaanuaris liitus ta Šveitsi Baseli klubiga. Ta tuli klubiga hooajal 2012–2013 Šveitsi meistriks ja Šveitsi karikavõistlustel teisele kohale. Euroopa liiga hooajal 2012–2013 jõudis Basel poolfinaali, kus kaotati hilisemale meistrile Chelseale.
2013. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Saksamaa Augsburgi klubiga.

Koondisekarjäär

Debüüdi Paraguay rahvuskoondises tegi ta 26. märtsil sõprusmängus Costa Ricaga.
Ta mängis Paraguay koondises 2015. aasta Copa Américal.
Tarmo Tulva

Tarmo Tulva (sündinud 13. detsembril 1978) on eesti kabetaja ja Eesti Kabeliidu president 2015. aastast.
Ta on Eesti võistkondlik meister rahvusvahelises kabes 2003, 2009, 2011, 2014 ja 2016. aastal ning Eesti meister inglise ja pöördkabes 2013. aastal.
Tarmo Tulva on kutsetunnistusega kabetreener.

Isiklikku

Tarmo Tulva poeg Andreas Tulva (sündinud 23. veebruaril 2000) on kabetaja ja Eesti võistkondlik meister (2016. aastal).
Pärna tänav (Paide)

Pärna tänav on tänav Paides.
See saab alguse Raudtee tänavalt ja suundub edelasse. Tänava ääres asub Paide Ühisgümnaasium.
Tänav sai nime aastal 2000.
Harald-Adam Velner

Harald-Adam Velner (15. detsember 1923 Narva – 25. detsember 2012) oli eesti tehnikateadlane.
Ta õppis aastatel 1931–1940 Tallinna Prantsuse Lütseumis ja lõpetas aastal 1942 Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1942–1944 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, kuulates samaaegselt loenguid matemaatika-loodusteaduskonnas. Aastal 1951 lõpetas ta cum laude Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna. Aastatel 1952–1954 oli ta aspirantuuris Leningradi Polütehnilises Instituudis, kaitses aastal 1954 tehnikakandidaadi väitekirja, sai aastal 1959 dotsendiks; kaitses aastal 1968 tehnikadoktori väitekirja, sai aastal 1969 professoriks.
Aastatel 1944–1945 oli ta Eesti NSV Hüdrometeoroloogiateenistuse Valitsuse vanemtehnik. Aastal 1954 oli ta TPI hüdrotehnika ja geodeesia kateedri assistent, aastatel 1955–1957 samas dotsent, aastatel 1957–1968 oli ta TPI sanitaartehnika/hüdraulika kateedri dotsent, aastatel 1969–1992 oli ta samas professor; lisaks oli ta aastatel 1958–1962 TPI ehitusteaduskonna prodekaan. Aastatel 1992–1996 oli ta TTÜ Keskkonnatehnika instituudi veekaitse erakorraline professor ning aastast 1996 oli ta keskkonnakaitse aluste õppetooli emeriitprofessor.
Tema teadustöö põhisuundadeks olid veekogude vee kvaliteedi reguleerimine ja prognoosimine, veevarude kompleksne kasutamine ja kaitse, heitvete puhastamine ja hüdroenergeetika. Ta avaldas üle 150 publikatsiooni ning tema juhendamisel kaitsti 2 doktori- ja 24 kandidaadiväitekirja.

Isiklikku

Tema isa August Velner oli Tallinna Tehnikaülikooli professor.
Peeri mõis

Peeri mõis (saksa keeles Perifer) oli mõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal.
Mõisast on teateid alates 1619.
Tümosiinid

Funktsioonid

Tümosiinidel on rakkudes mitmeid funktsioone, alfa- ja beetatümosiinid moduleerivad immuunvastuseid, kuid osalevad ka pahaloomuliste kasvajate patogeneesis.
Tümosiinid moduleerivad ka südame veresooni, osalevad angiogeneesis, rakkude migratsioonil, aga ka tüvirakkude diferentseerumisel.
Mitmed tümosiinid osalevad T-rakkude koolitamisel ja diferentseerumisel.

Ajaloolist

Esimene tümosiin- thymosin fraction 5 (TF5) (tümosiin-beeta 4) eraldati biokeemiliselt esmalt vasika tüümuses 1966. aastal, kuid hiljem on neid tuvastatud veel mitmetes teistes kudedes.
Gerassim Vassiljev

Gerassim Semjonovitš Vassiljev (jakuudi keeles Герасим Семёнович Васильев; sündinud 30. augustil 1949 Viljuiski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi näitleja ja lavastaja, Venemaa teeneline kunstnik.
Alates 2012. aastast on ta Olongho Teatri pealavastaja.
Pärast Štšepkini-nimelise Kõrgema Teatrikooli lõpetamist 1974. aastal asus ta tööle Jakuudi Draamateatri (praeguse nimega Oiunski-nimeline Sahha akadeemiline teater) näitetruppi.
Vassiljev on mänginud mitmes jakuudi mängufilmis, sealhulgas 2009. aastal Andrei Borissovi lavastatud mängufilmis "Taina Tšingis Haana" ("Тайна Чингис Хаана"). Ta on tegutsenud ka õppejõuna  Arktika Riiklikus Kunstide ja Kultuuri Instituudis.
Veiko Belials

Veiko Belials (sündinud 20. juulil 1966 Tapal) on eesti ulmekirjanik, lastekirjanik, luuletaja, tõlkija ja harrastuspiltnik.
Veiko Belials on lõpetanud Eesti Põllumajandusakadeemia 1991. aastal metsanduse erialal. 
Alates 2000. aastast töötab Luua Metsanduskooli õpetajana.
Veiko Belials on kirjutanud kuus ulmeraamatut, seitse luulekogu ja kaks lasteraamatut.
Lasteraamat "Ossum-Possum, pannkoogielukas" (Tallinn: Avita, 2000) oli eesti kirjanduse aastaauhinna nominent lastekirjanduse kategoorias ja  on tõlgitud läti keelde.
Ta on tõlkinud Lev Veršinini romaani "Kuninga tagasitulek" (Salasõna, 2002) ning Arkadi ja Boriss Strugatskite romaanid "Hääbuv linn" (Fantaasia, 2012) ja "Väikemees" (Fantaasia, sari Orpheuse Raamatukogu 2014).
Looduspiltnikuna on koostanud fotoalbumi "Meil on elu keset metsa". Luua 2011 ISBN 978-9949-30-029-7
Küll-laid

Küll-laid on Pärnu maakonnas Kihnu vallas Kihnu väinas asuv 0,59 hektari suurune saar (laid). Laiu rannajoone pikkus on 414 meetrit.
Küll-laid asub 50 meetrit Küllisäärest lõunas, laiust 150 meetrit põhja pool asub Tallukrava saar.
Laid on pikliku kujuga, seal kasvab rohttaimestikku ja võsa.
Laid kuulub Kihnu laidude looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Laiu koordinaadid on 58° 11′ N, 23° 57′ E.
Meremäe noortekeskus

Meremäe noortekeskus on noortekeskus Setomaa vallas Meremäe külas.
Meremäe valla algusaastal asus kantselei perekond Kärneri majapidamises Põrste külas[1]. Vallakeskuse asukoha ja nime ümber toimunud vaidluste tulemusena otsustati ehitada vallamaja valla geograafilisse keskpunkti, Mihailova puustusele, ajalooliste Võru-Petseri ja Pankjavitsa-Kiirova-Orava-Räpina teede ristumiskohta[2]. Meremäe noortekeskuse maja oligi esimene spetsiaalselt Meremäe vallamajaks ehitatud hoone.
Alates 1920. aastate keskpaigast tekkis tõsine vajadus lahendada Serga Algkooli ruumiküsimus, sest selle kooli pidamine mitmes talumajas nii Serga kui ka Keerba ja Vaarkali külas muutus järjest keerulisemaks. Leiti, et Serga kool tuleks vallamajja üle tuua ning juba 1926.–1927. aasta paiku võtsid vallanõukogu ja -valitsus plaani uue ja suurema vallamaja ehk administratiivhoone ehitamise. 31. jaanuaril 1929 allkrjastasid Meremäe valla kodanik, Unkipa talu omanik Semen Prokofi p. Põhja ja Efim Liivik Meremäe vallakogukonna volinikuna Petseris avaliku notari Johan Piipi juures kinkelepingu, mille kohaselt Semen Põhja annab oma kinnistust Meremäe vallakogukonna kätte 0,575 ha suuruse hoonestamata maatüki nime “Meremäe vallamaja” all.
1932. aastal alustas vallamajas õppetööd Serga Algkooli 1.–4. klass. 5.–6. klassi jaoks tuli esialgu veel ruume üürida lähedal asuvas Valter Seimi majapidamises. Seda kuni mahuka juurdeehituse valmimiseni 1936. aastal. Pärast seda pandi koolile Meremäe nimi. Hiljem asus selles majas kooli ühiselamu. Nüüd asuvad seal Meremäe noortekeskus, Meremäe kooli tehnoloogiaklass ja käsitööruumid.
Bornhaupt

Bornhaupt on Leedust Vilnost pärit literaadi- ja aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Suguvõsa võeti 1889. aasta 22. märtsil (vkj) Liivimaa kubermangu aadliraamatusse.
Damon Wilson

Damon M. Wilson (sündinud Charlestonis Lõuna-Carolinas) on Ameerika Ühendriikide välispoliitika nõunik ja USA mõttekoja Atlantic Council asejuht. President George W. Bushi teisel ametiajal tegeles ta Rahvuslikus Julgeolekunõukogus Euroopa asjadega.
1995. aastal sai ta Duke'i Ülikoolist bakalaureusekraadi politoloogias ning 1998. aastal Princetoni Ülikoolist magistrikraadi.
2007. aastal andis president Toomas Hendrik Ilves talle Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgi Eesti ja Ameerika Ühendriikide suhete edendamise eest.
Füüsik

Füüsik on spetsialist füüsika valdkonnas.
Füüsiku peamisteks oskusteks on füüsikaliste suuruste mõõtmise ja nendega seotud loodusseaduste tundmine.
Füüsikuks saab Eestis õppida Tartu Ülikoolis ja Tallinna Tehnikaülikoolis, füüsikaõpetajaks ka Tallinna Ülikoolis.
Aiguille du Dru

Alpinism

Esimestena tõusid Grand Dru tippu 1878. aastal mööda mäe kagunõlva inglased Clinton Thomas Dent ja James Walker Hartley koos teejuhtide Alexander Burgeneri ja K. Maureriga. 
Järgmisel aastal tegid esmatõusu Petit Dru tippu mööda mäe lõunanõlva ja edelaharja prantslased J. E. Charlet-Straton, Prosper Payot ja Frédéric Folliguet. 
Esimesena läbisid kahe tipu traaversi 1901. aastal prantslased E. Fontaine ja J. Ravanel.

Tõusud tippu põhja- ja lääneseina kaudu

Esmatõusu mööda Petit Dru põhjaseina tegid 1. augustil 1935 prantslased Pierre Allain ja Raymond Leininger. Alpinstide ringkondades on laialt tuntud 17.–22. augustil 1955 itaallase Walter Bonatti soolotõus mööda Petit Dru edelaribi. Seda marsruuti hakati hiljem nimetama Bonatti sambaks.
24.–26. juunil 1962 jõudsid Petit Dru tippu ameeriklased Gary Hemming ja Royal Robbins mööda lääneseina uuel marsruudil "American Direct". See oli seniste marsruutidega võrreldes kõige otsemalt valitud marsruut tippu. 1965. aastal läbisid ameerika alpinistid veelgi otsema tõusumarsruudi tippu. Royal Robbins koos John Harliniga tõusid 10.–13. augustil tippu Petit Dru lääneseinal marsruudil "American Direttissimo" .
60 (Tallinna bussiliin)

60 on bussiliin Tallinnas, mis ühendab Priisle asumit Lasnamäel Kompassi asumiga Kesklinnas mõlemas suunas. Bussiliin avati 1. jaanuaril 1988, et rahuldada Lasnamäe uute ehk VI, VII ja VIII mikrorajooni (tänapäeval Priisle, Kuristiku ja Katleri asumid) elanike ühistranspordivajadust. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS (TLT Lasnamäe osakond/3. veokorralduse osakond). Liin töötab iga päev, tööpäeviti on intervall 10–12 minutit, puhkepäevadel ja riigipühadel 15–20 minutit. Kuna liin läbib suure koormusega teid kesklinnas (Russalka ja Uus-Sadama ristmik), siis sõltub sõiduaeg liiklusummikutest, kuid graafiku järgi kestab sõit mõlemas suunas 25 minutit. Liinil kehtivad tavalised sõidupiletid.
1990. aastatel sõitis samal marsruudil ka ekspressliin 89, praegu sõidab ekspressiliin 12, mis ühendab Lasnamäed Mustamäe ja Haaberstiga.

Veerem

Kuna liin läbib tiheasustusega asumeid (29 500 elanikku), siis peamiselt sõidavad liinil poolhaagisega bussid, mis mahutavad palju reisijaid. Nõukogude ajal kasutati liinil täiustatud Ikarus 280.48 ja Ikarus 283 busse ning uusi Ikarus 435 busse. Aastatel 2000–2014 sõitsid liinil 24-meetrised bussirongid (Hess City APM 5.2-13 (BaltScan)) ning hiljem MAN bussid. Enamasti sõidavad liinil madalapõhjalised bussid, kuna Priisle asumis on 6 sotsiaalhoonet 80–100 korteriga, kus elavad füüsiliste puuetega inimesed.
Kursi ordulinnus

Kursi ordulinnus (saksa k. Talkhof) arvatakse olevat ehitatud juba 14. sajandi esimesel poolel.
Oletatav asukoht on Puurmani mõisas Pedja jõe kaldal. Täpsemad andmed asukoha kohta puuduvad. Ei ole ka mingisuguseid andmeid linnuse tekke ja hävitamise kohta.
Kursi ordulinnus oli komtuurkonna keskus. Kursi komtuuri on mainitud ürikutes 1343. aastal.
Liisi Rist

Liisi Rist (sündinud 25. juunil 1991) on Eesti naisjalgrattur.    
2013 - 2014 esindas Liisi Risr Itaalia profiklubi S.C. Michela Fanini Record Rox värve, 2015. aastal aga Inpa Bianchi Giusfredi profiklubi. 2016. aastal jätkas amatöörina Belgia naiskonnas Keukens Redant Cycling Team.  
2013. aastal võitis ta esmakordselt Eesti meistrivõistlused naiste grupi- ja eraldistardiga sõidus. Naiste mainekama velotuuri Giro Rosa lõpetas ta kokkuvõttes 100. kohaga. Samal aastal valiti ta Eesti parimaks naisjalgratturiks ning tuli maailmameistrivõistlustel naiskonnasõidus 12. kohale.
2014. aastal võitis ta taas Eesti meistrivõistlused nii naiste grupisõidus kui ka eraldistardiga sõidus. Lisaks tuli ta Eesti meistriks trekisprindis ja omniumis. Taas lõpetas Liisi Rist naiste mainekama velotuuri, Giro Rosa, 100. kohaga. 
2015. aastal võitis Liisi Rist Eesti meistrivõistlused naiste eraldistardiga sõidus. Ta esindas Eestit esimestel Euroopa mängudel Bakuus nii eraldistardiga sõidus kui ka grupisõidus saades kirja vastavalt 24. ja 41. koha.
2016. aastal lõpetas Liisi Rist maanteesõidu Euroopa meistrivõistlustel naiste eliitklassi grupisõidu 85. kohaga. Eesti meistritiitliga krooniti ta kriteeriumis ja neljandat aastat järjest temposõidus.
2017. aastal võitis Liisi Rist viiendat aastat järjest temposõidu Eesti meistrivõistlused. Esmakordselt osales Liisi Rist ka rattaorienteerumise maailmameistrivõistlustel, kus sai teatesõidus 10., sprindis 34., tavarajal 39., mass-stardis 42. ja lühirajal 46. koha.  
2018. aastal võitis Liisi Rist kuuendat aastat järjest temposõidu Eesti meistrivõistlused. 
2019. aastal võitis Liisi Rist seitsmendat aastat järjest temposõidu Eesti meistrivõistlused.
Karl Suur

Noorus ja esimesed valitsusaastad

Karl Suure lapsepõlvest pole peaaegu midagi teada, ka sünniajaks on pakutud erinevaid daatumeid. Selge on, et ta sündis enne Frangi kuninga (756–768) Pippin Lühikese ja ta naise abielu ehk ta oli abielueelne poeg. Seevastu tema vend Karlmann sündis ilmselt 751 ja oli seaduslik pärija. Isa surma järel jagati riik aga siiski mõlema poja vahel ning Karl päris Põhja-Austraasia Tüüringiga ja Lääne-Neustria ning Akvitaania lääneosa. Noorem vend Karlmann aga päris ida-Akvitaania, Burgundia koos Provence'iga ning lõuna-Austraasia alad koos Elsassi ja Hesseniga. Karl haaras vanemana initsiatiivi, ta surus 769 maha mässu Akvitaania hertsogkonnas ning seejärel nähtavasti plaanis saada Frangi riigi ainuvalitsejaks. 771. aasta detsembris suri Karlmann ootamatult ning nii sai Karl veretult võimu haarata. Ta oli nüüd Frangi riigi ainus isand ning asus peagi oma suurejoonelisi plaane ellu viima.

Suhted Rooma paavstiga

Leo III teavitas oma saamisest paavstiks Frangi kuningat Karl Suurt ning saatis talle Püha Peetruse võtmed ja Rooma lipu. Karl Suur teatas paavstile, et tema ülesanne on kaitsta kirikut ja kindlustada selle misjonitööd, kuid paavst võiks tema kuningriigi ning vägede eest palvetada.
799 korraldasid Hadrianus I sugulased Rooma paavsti Leo III tagandamise katse, keda süüdistati vandemurdmises ja abielurikkumises. Kahe Karl Suure saadiku abiga suutis paavst kloostrist põgeneda. 799 arutas juhtunut Lateraani palees kogunenud kirikukogu, mille järel saadeti vandenõulased asumisele. 
Karl Suur saabus novembris 800 Itaaliasse seoses kirikukoguga, mis tegeles Leo III vastu suunatud vandenõu uurimisega. 25. detsembril 800 läks Karl Suur Rooma Peetri kirikusse apostel Peetruse altari ette palvetama. Pärast evangeeliumi lugemist asetas paavst talle pähe Lombardia raudkrooni ja põlvitas tema ette. Kroonik Einhardi sõnul oli kroonimine Karl Suure jaoks ebameeldiv üllatus.
Leo III siirdus jõuludeks 804 Aachenisse ja kohtus Karl Suurega Reimsis Saint Remy kloostris. Ta oli esimene paavst Stephanus II järel, kes käis Frangi riigis visiidil.

Pärand

Surres oli Karl Suur eri hinnangute kohaselt 65–72 aastat vana, mis toona oli kõrge iga. Ometi oli ta oma teotahte ning eduka riigijuhtimisvõime säilitanud lõpuni ning temast jäi järeltulevatele põlvedele säravam mälestus kui mistahes teisest varakeskaja valitsejast. Tema isiksuses olid ühinenud germaani vägev sõjapealik, osav diplomaat, suur sisereformide läbiviija, Rooma impeeriumi taastaja ja riigiisa nii prantslaste kui ka sakslaste jaoks. Seega polnud ime, et nii Prantsuse kuningas kui ka Saksa-Rooma keiser pidasid just ennast Karl Suure tõeliseks järeltulijaks ning tema riigi ja päranduse pärijaks. Seetõttu on Karl Suur rahvuskangelane mõlema rahva jaoks ning aegade jooksul on kumbki neist püüdnud Karli enda kangelaseks monopoliseerida. Kõrgkeskajal oli Karl rohkem prantsuse poeemide ja proosakangelane, hiliskeskajal, alates 15. sajandist, rõhutasid Karli saksalikkust üha enam aga ka saksa autorid.
Suurbritannia lipp

Suurbritannia lipp kui hüüdnimega “Union Jack” on Suurbritannia riigilipp ja endise Briti impeeriumi lipp. Lipu praegune kujundus pärineb 1801. aastast. Suurbritannia lipp on saadud Inglismaa lipu, Šotimaa lipu ja Iirimaa Püha Patricku lipu kombineerimisel.