Harry Potter

Omadused

Vastavalt J. K. Rowlingule käitub Harry tihtipeale oma südametunnistuse järgi ja tal on kindel arusaam sellest, mis on hea ja mis halb. Kuna tal on "väga limiteeritud võimalused hoolivatele vanematele," ütleb Rowling, siis on Harry "sunnitud tegema oma enda otsuseid juba varajasest east alates." Ta "teeb vigu," tunnistab Rowling, aga lõpuks teeb seda, mida südametunnistus ütleb. Vastavalt Rowlingule, tuli üks Harry pöördestseene neljandas raamatus, kus ta kaitses oma surnud koolivenna Cedric Diggory surnukeha Voldemorti eest, sest see näitas, et ta on julge ja isetu.
Rowling ütles lisaks, et Harry kaks kõige halvemat iseloomujoont on "viha ja ajutine ülbus", kuid ka see, et teda on sünnist saati austatud. "Ta ei ole õel poiss. Ta on võistluslik ja ta on võitleja. Ta ei heida lihtsalt pikali ja ei võta solvanguid vastu. Aga tal on sünnipärane puutumatus ja see teeb ta minu silmis kangelaseks. Ta on normaalne poiss aga selliste omadustega, mida enamus meist jumaldavad." Enamusel ajal näitab Harry alandlikust, vähendades oma saavutuste tähtsust, kuigi ta kasutab oma seiklusi näidetena tema varajasest täiskasvanulikkusest viiendas raamatus; neid seiklusi on hiljem kasutatud seletamaks, miks just tema peaks Koolidirektori Armeed juhtima ja sel hetkel ta eitab, et need teeksid ta võimu vääriliseks. Pärast seitsmendat raamatut kommenteeris Rowling, et Harryl oli ülim iseloomulik jõud, kuna ta oli võimeline tegema seda, mida isegi Voldemort ei suutnud – ta oli valmis leppima möödapääsmatu surmaga.

Välimus

Läbi seeriate kirjeldatakse Harryl olevat ta isa sassis mustad juuksed, ta ema smaragdrohelised silmad ja välgunoolekujuline arm otsaesisel. Täpsemalt kirjeldatakse teda kui "väike ja kõhn oma ea kohta", "kõhna näoga", "mügarlike põlvedega" ja ta kannab ümmargusi prille. Esimeses raamatus on öeldud, et see välgunoolekujuline arm on ainus asi, mis Harryle ta enda välimuses meeldis. Kui küsiti, mis on tähendus Harry armi taga, ütles Rowling: "Ma tahtsin, et ta oleks füüsiliselt märgistatud selle poolt, mis ta läbi elanud oli. See oli väline väljendus selle kohta, mis ta sees läbi elanud oli. See on peaaegu nagu ta oleks mingis mõttes äravalitu või neetud." Hiljem kasvab Harry pikemaks, olles peaaegu oma isa pikkune ja teistest klassikaaslastest pikem.

Oskused ja huvid

Läbi seeriate kirjutas Rowling Harryst kui andekast võlurist õpipoisist. Ta ütles 2000 aasta intervjuus South West News Service'iga, et Harry on eriti andekas Mustade Jõudude Vastases Kaitses, samuti ka lendluudpallis. Samas intervjuus ütles ta, et umbes kuni poole kolmanda raamatuni, oleks Hermione Granger – nende klassi kõige targem õpilane – Harryt maagilises duellis võitnud. Alates neljandast raamatust sai Harry Rowlingu sõnul Mustade Jõudude Vastases Kaitses üsna osavaks ja oleks duellil Hermionet alistanud.
Tema võimed on ilmselged juba raamatusarja algusest. Harry näitab kohest mõjuvõimu luua üle, suudab tekitada Patronuse varajases eas ja pääseb eluga mitmest vastasseisust Voldemortiga. Harry on võimeline rääkima ja aru saama ussisõnadest, keelest, mida seostatakse musta maagiaga ja mis on Rowlingu sõnul nii sellepärast, et temas on tükike Voldemorti hingest. Pärast seda, kui Voldemort hävitab selle hingekillu Harrys, kaotab ta oskuse ussisõnu rääkida. Harry on selle oskuse kaotamise üle väga õnnelik. Lisaks on Harry ainus õpilane nende klassis, kes suudab Imperiuse needusele vastu panna.
Rowlingu sõnul on Harry lemmikraamat "Lendluudpall läbi aegade".

Omandus

Harry vanemad jätsid Harryle mõnevõrra suure rahahunniku võlurite kulda Gringottsi panga varakambrisse. Pärast Siriuse surma jäi kõik tema vara ka Harryle, kaasaarvatud maja number kaksteist Grimmauld Place'il. Rowling ütleb, et "Harry raha pole kunagi olnud raamatutes väga oluline, ta saab lihtsalt osta oma koolirüüsid ja muud." Raha on kasutatud kontrastiks Harry ja Roni ning tema perekonna vahel, kes peavad käituma oma limiteeritud kullaga ettevaatlikult.
Harry samuti päris kaudselt kaks oma isa omandit. Üks neist oli kelmikaart, mille andsid talle vahepealsed omanikud Fred ja George Weasley, mis varustas Harryt laialdase teadmisega Sigatüüka ruumidest, maa-alast ja elanikest. Teine on ta isa nähtamatuks tegev mantel, mille andis talle Dumbledore, mis lõpuks tõestab Harry põlvnemist Peverellide suguvõsast. Harry kasutab neid mõlemaid abivahenditena tema poollegaalsetel ekskursioonidel koolis ja selleks, et kaitsta neid, kes talle olulised on; nähtamatuks tegev mantel mahutab kaht täiskasvanud inimest. Kui Harry saab seitsmeteistkümneaastaselt täiskasvanuks, kingib proua Weasley talle uuri, mis kunagi kuulus ta vennale Fabian Prewettile.
Harryl on ka koduloom, öökull Hedwig, keda kasutatakse kirjade ja pakkide saatmiseks ja kohetoomiseks. Hedwig tapetakse seitsmendas raamatus, mille kohta Rowling ütleb: "Hedwigi kaotus sümboliseerib süütuse ja kindlustunde kaotamist. Ta on olnud Harryle mõnel hetkel peaaegu nagu kaisuloom. Ma tean, et see surm vapustas paljusid inimesi!" Lendluudpalli mängijana on Harry omanud kaht tippklassi luuda. Esimese, Nimbus Kahe Tuhande andis talle professor McGonagall, kui Harry lisati lendluudpalli meeskonda hoolimata sellest, et ta oli esimese klassi õpilane. Selle luua hävitas Peksja Paju ühe kolmanda raamatu võistluse ajal. See asendati Piksenoolega, veel kiirema (ja kallima) luuaga, mille ostis Harryle Sirius. Harry kasutas seda läbi kooliaastate kuni see hävis koos Hedwigiga Privet Drive'ilt põgenemisel juulis 1997.