google/wiki40b huggingface dataset:
Kuldīga kreis

Kuldīga oberhauptmannschaft

Kuramaa kubermangu haldusjaotuse ja -asutuste eripäraks oli Kuramaa hertsogiriigi ajast jäänud korraldus, kus kreisi taseme haldusasutused ei olnud igas kreisis-maakonnas, vaid kahe kreis üle tegutsesid haldus- ja politseiasutused Oberhauptmannschafti (vene keeles (обер-гауптманства) ehk округ) Aizpute Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Hasenpot), Kuldīga Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Goldingen), Tukumsi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Tukkum), Miitavi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Mitau), Selburgi Oberhauptmannschaft) tasemel.
Kurt Diemberger

Kurt Diemberger (sündinud 16. märtsil 1932 Villachis Kärtenis) on Austria alpinist. 
Ta on Hermann Buhli järel teine alpinist, kes on teinud kaks esmatõusu kaheksatuhandelistele.
Ta on tegutsenud dokumentaalfilmirežissööri ja fotograafina ning kirjutanud raamatuid.

Tipputõusud kaheksatuhandelistele

Ta osales 1957. aastal Austria Karakorami mägiekspeditsioonis Broad Peakile (8051 m) ja sooritas 9. juunil esmatõusu koos kolme kaaslasega selle tippu. Tõusul lisahapniku ei kasutatud.
Ta võttis osa 1960. aastal Austria Himaalaja ekspeditsioonist Dhaulagirile (8167 m) ja 13. mail esmavallutas koos kaaslastega selle tipu.
Kraana

Etümoloogia

Eesti sõna kraana pärineb vene sõnast kran 'tõstemasin', mille allikaks on omakorda kas hollandi kraan 'kraana' või saksa Kran 'kraana'. (Samast saksa tüvest tuleneb ka eesti sõna kraan.) Inglise sõna crane 'kraana; kurg' allikaks on prantsuse grue,  mis omakorda tuleneb vanakreeka sõnast γέρανος. Sama sõna kraana ja kure kohta on kasutusel, kuna tüüpiline kraana meenutab kujult pika kaelaga lindu.

Mehaanilised printsiibid

Kraanade projekteerimisel on kolm olulist tegurit: kraanad peavad suutma tõsta ette nähtud raskusi; kraana ei tohi minna ümber; kraana ei tohi puruneda ega rebeneda.
Oluline on tagada kraana stabiilsus, st momentide suhe kraana alusel peab olema nulli lähedal, et vältida ümber kukkumist. Praktikas on see lahendatud sellega, et maksimaalne lubatud tõstevõime on väiksem, kui kraana tegelik tõstevõime ning sellega on ümber kukkumine välditud.
Näiteks USA standardis liikuvate kraanade lubatud tõstevõime, mis tagab veel stabiilsuse, on 75% murdepunktist. 85% saavutatakse sel juhul, kui kasutatakse tugijalgasid. Need nõuded ning teisedki ohutusnõuded kraanade projekteerimisel on sätestatud American Society of Mechanical Engineers väljaandeis.
Laevakraanade ja naftapuuraukude kraanade standardid on veelgi rangemad, sest nendel juhtudel peab arvestama dünaamilise koormusega, mis tuleneb aluse liikumisest.
Statsionaarsete kraanade puhul peab arvestama momentidega, mida põhjustavad nool, mast ning raskus kraana alusele. Pinged kraana alusele peavad olema väiksemad kui materjali voolavuspiir. Vastasel juhul kraana konstruktsioon deformeerub ning kukub kokku.

Tornkraana

Tornkraanad on tänapäeval ühed moodsamad ja enam kasutatud kraanad, mida kasutatakse ehitusel, sest nad annavad väga hea kombinatsiooni tõstevõimest ja kõrgusest. Tavaliselt on nad kinnitatud betoonalusele või mõnel juhul ka hoone külge (pilvelõhkujate ehitamisel). Aluse külge kinnitatakse mast, mille külge omakorda kinnitatakse pöördeüksus. Masti otsas on ka veel pikem nool, lühem nool ning juhi kabiin.
Pikema noole küljes on raskuste tõstmiseks tõstekonks. Lühemakonksu otsas on aga vasturaskus, et vältida kraana ümber kukkumist. Vasturaskus koosneb tavaliselt betoonplokkidest. Juhi kabiin asub tavaliselt kahe konksu vahel masti tipus, kuid mõnel kraanal on ka kaugjuhtimissüsteem, mis võimaldab kraanat juhtida maapinnalt. Juhi kabiin paigaldatakse tavaliselt pöördeüksuse külge, kuid võimalusel saab ka näiteks poole masti kohale paigaldada või ka noole külge. Tõstekonks on juhitav kabiinist ning mehhanism töötab elektrimootoril koos trosside koosmõjul.
Lasti sujuvamaks tõstmiseks töötab kraanajuht koos maapinnal oleva töömehega. Enamasti nad suhtlevad raadio teel, maapinnal olev töömees annab märku ja suunab lasti tõstmist.
Mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

Mäesuusatamise maailmameistrivõistlusi peetakse iga kahe aasta tagant. MM-võistlusi korraldab Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS). 
Esimesed mäesuusatamise maailmameistrivõistlused peeti 1931. aastal Mürrenis Šveitsis ja kuni 1939. aastani toimusid need igal aastal. Aastatel 1948–1982 võisteldi iga kahe aasta järel. Olümpiamängude aastatel kuni 1980. aastani nimetati olümpiavõitja ka maailmameistriks ja eraldi MM-võistlusi nendel aastatel ei toimunud. Erandiks oli Alpi kahevõistlus, mis ei kuulunud olümpiamängude kavva (Alpi kahevõistlus võeti OM-i programmi 1988. aasta olümpiamängudel). 1984. aastal maailmameistrivõistlusi ei toimunud ja otsustati siirduda võistluste pidamisele paaritutel aastatel alates 1985. aastast. Enam ei ole taliolümpiamängude korraldamisel kokkulangevust maailmameistrivõistluste korraldamisel. Lume puuduse tõttu Hispaanias 1995. aastal pidamata jäänud maailmameistrivõistlused toimusid aasta hiljem.
Quotation

"Quotation" ("Tsiteerimine") on Donald Davidsoni artikkel, milles ta esitab tsiteerimise demonstratiiviteooria.
Artikkel ilmus ajakirjas Theory and Decision (kd 11, 1979, lk 27–40) ning kordustrükina Davidsoni artiklikogumikus "Inquiries Into Truth and Interpretation" (Oxford: Oxford University Press 1979, lk 79–92, Google'i raamat). Artikli algvariant oli olemas juba 1960ndate alguses ning liikus filosoofide ja keeleteadlaste seas.
Et Davidsoni teooria on üllatav ja ootamatuid lahendusi pakkuv, on seda artiklit keelefilosoofias palju arutatud. Seda on peetud 20. sajandi kõige olulisemaks artikliks tsiteerimise kohta.
Kristina Reineller

Kristina Reineller (sündinud 4. jaanuaril 1969) on eesti kunstnik.
Kristina Reineller õppis aastatel 1984–1988 Tartu Kunstikoolis, 1990–1995 Eesti Kunstiakadeemias keraamika erialal.
Raamatuid illustreerib ta alatest aastast 1997.
Žemaičių Naumiestis

Ajalugu

XVI sajandil asus Žemaičių Naumiestises riigimõis, asula kandis toona Naumiestise nime. Sealset alevit on esimest korda mainitud aastal 1600, aastal 1795 liideti see Venemaaga. Aastal 1816 püstitati alevisse sünagoog. Aastail 1881–1918 kandis Žemaičių Naumiestis Aleksandrovski nime. XIX sajandi lõpus oli alev raamatute salakaubaveo keskuseks.
Kahe maailmasõja vahelisel perioodil läbis alevit Kulėšai ja Šilutė vaheline kitsarööpmeline raudtee. Toona oli alevi nimeks Tauragės Naumiestis. Teise maailmasõja järel sai asula tänapäevase nime. Aastal 1958 muudeti alev linnaks, Žemaičių Naumiestisest sai taas alev aastal 1997.
Kalev Kukk

Kalev Kukk (sündinud 3. juunil 1951) on Eesti poliitik, alates 1994. aastast Eesti Reformierakonna liige.
Ta lõpetas Tallinna 42. Keskkooli 1969. aastal. 1974. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli geograafia eriala. 1980. aastal kaitses ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudis majandusteaduste kandidaadi kaardi väitekirjaga "Специализация союзной республики во внешнеэкономических связях СССР: на примере ЭССР" (Liiduvabariigi spetsialiseerumine NSV Liidu välismajandussidemetes Eesti NSV näitel).
Ta on olnud VII Riigikogu liige ja VIII Riigikogu liige. Viimases peatusid volitused 6. novembril 1995, mil ta sai Tiit Vähi kolmanda valitsuse teede- ja sideministriks, volitused taastati 2. detsembril 1996. IX Riigikogu liige oli ta alates 25. märtsist 1999 ja X Riigikogu liige alates 16. maist 2006.
Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 2 ja sai 256 häält, kuid valituks ei osutunud.
Ta on olnud Domus Dorpatensise nõukogu liige.
Struktuur

Selgitusi

Struktuuri mõistele aluse panijaks peetakse nii Immanuel Kanti, kui ka Georg Wilhelm Friedrich Hegelit. Tänapäeval on struktuuri mõistet laiendatud ja kitsendatud väga paljudest aspektidest ning sellel puudub kõiki rahuldav, nii-öelda neutraalne määratlus. Levinud on struktuuri probleem- ja objektorienteeritud tõlgendused.
Ollakse eri meelel, kas struktuur on püsiv või enamasti püsiv; kas on tegemist mingi seletamatu seosega või seostega elementide vahel, jne. Ilmne on, et keemilise protsessi puhul on tegemist aine struktuuri kiire muutumisega, evolutsioonilise protsessi puhul suhteliselt aeglase muutumisega ning alles stagnatsiooni puhul võib rääkida struktuuri püsivusest.
Struktuurile on omistatud veel järgmisi tunnuseid: 
1) Struktuur on kõigi reaalselt eksisteerivate süsteemide lahutamatu atribuut. 
2) Seoses mateeria struktuuritasemete või -aspektide mitmekesisusega on mis tahes süsteem polüstruktuurne. 
3) Struktuuri mõiste on tihedalt seotud seaduse, vormi, paratamatuse jt sugulaskategooriatega. 
4) On jõutud arusaamisele, et struktuuri täpne definitsioon on antav matemaatiliselt isomorfismi ja invariantsuse mõiste abil.

Täpsustusi

Struktuuri määratluse laialivalguvus on pannud tunnetus- ja süsteemiteoreetikuid seda mõistet täpsustama ja konkretiseerima  . Kõik katsed struktuuri olemust ära seletada viivad paratamatult graafide juurde, kasvõi nende diagrammide näol . Struktuuri, isomorfismi ja invariantsuse mõisted on lihtsalt ja piltlikult selgitatavad graafi struktuuri põhjal  .

Struktuuri tuvastamine

Struktuuri elementaarosisteks on selle elementidevahelised binaarsuhted. Reaalse objekti graafi kujul esitatud struktuur on tuvastatav selle binaarsuhete süvaidentifitseerimise teel saadud struktuurimudeli kujul. Struktuurimudel avab ka struktuuri sümmeetria omadused sümmeetriaklasside ehk orbiitide näol.
Messier 69

Messier 69 (ka M69 ja NGC 6637) on kerasparv, mis asub Amburi tähtkujus.
Parve avastas 31. augustil 1780 Prantsuse astronoom Charles Messier, kes lisas selle oma kataloogi. Samal ööl avastas ta ka 
kerasparve Messier 70. Messier otsis sel ajal objekti, mida oli kirjeldanud Nicolas-Louis de Lacaille, kuid pole teada, kas de Lacaille kirjeldatud objekt oli M69. 
Messier 69 asub Maast 29 700 valgusaasta kaugusel ning jääb Linnutee keskosast umbes 6200 valgusaasta kaugusele. Parve diameeter on 61 valgusaastat. M69 tähesuurus on 8,31 ja see sisaldab üle 125 000 tähe. See on üks metallirikkamaid kerasparvi, mis tähendab, et seal on peale heeliumi ja vesiniku ka paljusid teisi keemilisi elemente. M69 tähed sisaldavad kümme korda rohkem rauda kui teised samavanad kerasparved ning see on võimaldanud astronoomidel uurida tähtede teket ja arengut.
Messier 69 on kõige paremini vaadeldav teleskoopidega, mille ava diameeter on 20 cm ja enam.
Meie aed

"Meie aed" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1959. aastal loodud kantaat lastekoorile ja orkestrile. Muusikateose pikkus on 10-15 minutit. Teose kandsid esimest korda ette 25. detsembril 1959 Estonia kontserdisaalis Lastekoor Ellerhein ja Eesti Raadio Sümfooniaorkester (dirigent Roman Matsov).
Lauta

Linnaosad

Lauta, Lauta-Dorf, Laubusch ja alates 1. jaanuarist 2007 Leippe-Torno.
Brevis

Brevis (ladina keeles 'lühike') on mensuraalnoodikirja märk, mis tähistab võrreldes longa'ga suhteliselt lühikest helivältust. 
Notre Dame'i koolkonna modaalrütmilistes organumites ei olnud brevis'el võrreldes longa'ga veel kindlat vältussuhet. 
Kölni Franco mensuraalnoodikirjas on brevis täiusliku jaotuse korral üks kolmandik ja mittetäiusliku jaotuse korral pool longa't.
Tänapäeva noodikirja sulandatuna tähistab brevis kahe täisnoodi pikkust helivältust.
Harilik maajalg

Levik

Harilik maajalg on pärismaisena levinud kogu Euroopas, ka Põhja-Ameerikas on ta võõrliigina peaaegu kõikjal naturaliseerunud. Ta on sage ka Eestis; harvemini esineb vaid Hiiumaal.
Harilik maajalg eelistab toitainerikast mulda; ta kasvab aasadel, karjamaadel, metsaservas, aedades. Ta eelistab niisket ja varjulist kasvukohta, kuid talub hästi ka päikest. Ta talub hästi ka niitmist ning on seetõttu üks tavalisemaid murus levivaid umbrohtusid. Maajalg võib moodustada tiheda maas roomava vaiba, mis muru lämmatab.

Kirjeldus

Harilik maajalg kasvab 10–40 cm kõrguseks. Taime suurus sõltub väga tugevalt kasvutingimustest.
Maajalal on neljakandilise ristlõikega vars; vartel on palju maad mööda roomavaid hästi juurduvaid võsundeid.
Lehed on neerjad või südajad, ümarsakilise servaga; asuvad varrel vastakuti. Lehe pealmine pind on kaetud karvakestega.
Õied paiknevad lehekaenlas 2–6 kaupa. Maajalal on sinakaslillad või lavendlivärvi lõhnavad huulõied. Lameda ülahuule ja kolmeosalise alahuulega õied on kuni 2 cm pikkused. Õitseb maist juulini.
Harilik maajalg paljuneb risoomide abil.

Kasutamine

Rahvameditsiinis on maajalga kasutatud muu hulgas nahahaiguste, seedehäirete ja reuma raviks. Maajalg sisaldab palju C-vitamiini ning on ka põletikuvastase toimega.
Vanasti lisati maajala lehti õllele humala asendajana. Soome keeles ongi taime nimi maahumala.
Kuigi sageli peetakse maajalga umbrohuks, võidakse seda kasvatada ka dekoratiivse pinnakattetaimena.
Kirumpää piiskopilinnus

Kirumpää piiskopilinnus on linnus, mis asub Võru linna põhjapiiril ringtee ääres Võhandu jõe kõrgel kaldaseljandikul.
Esimesed kirjalikud allikad Võhandu jõe kaldal asuvast Tartu piiskopile kuuluvast Kirumpää piiskopilinnusest pärinevad 1322. aastast, mil Leedu vürst Gediminas selle purustas.

Linnuse rajamine

Linnus rajati Tartu piiskopkonna idapiiri kaitseks ajalooliselt tähtsa Tartu–Pihkva kauba- ja sõjatee äärde, kus viimane ületas Võhandu jõe kui olulisima loodusliku veetõkke. Tõenäoliselt oli see mingil kujul olemas juba 13. sajandi lõpul.
Jüriöö ülestõusuga alanud eestlaste mäss oli seotud ka Kirumpäega. 26. maist 1. juunini toimunud Otepää-Vastseliina lahingu ajal oli tolleaegses Kiräpäs ordu väeosade peakorter eesotsas lõunarinde ülemjuhataja Dietrich von Ramboviga. Otepäel asus samal ajal Tartu piiskopi vägede staap Johan Üxkülli juhatusel.

Hoone juurdeehitused

Algne linnus kujutas endast väikest tornlinnuselaadset kindlustatud maja, mida peeti arvatavasti piisavaks sõja- ja kaubatee kaitsmiseks ja sealse liikluse kontrollimiseks. Hiljem on linnust mitu korda laiendatud – esmalt laiendati tornlinnust kabeliga, hiljem täiendati seda lisaehitustega, mis muutis selle ruudukujulise põhiplaaniga (küljepikkusega ligikaudu 45 meetrit) kastell-linnuseks. Umbes 1500. aastast on teada, et linnust täiendati ümartorni ja eeshooviga.

Linnuse häving

Linnus sai tugevasti kannatada Liivi sõja alguses, mil lahkuvad ordu- ja piiskopiväed selle süütasid. Lõpliku hävimise hoidsid ära kohalikud elanikud.
Aastal 1558 hävitasid Vene väed linnuse, kuid 1627 võeti see siiski uuesti kasutusele. Linnus hävis lõplikult ühe järjekordse Vene–Rootsi sõja ajal 1656. aastal.

Kirumpää asula

Enamiku Eesti alade linnuste ümber kujunesid kaupmeeste ja käsitööliste asulad – alevid. Kirumpää asula on olnud omalaadsete seas üks suuremaid. Sõjavägede ehk leeride peatumine siin on andnud nime Leerimäele – linnuseseljandiku idapoolsele kõrgele osale, mis asus/asub teisel pool maanteed. 
Teadaolevalt peatusid siin 1701. aasta septembris, Põhjasõja ajal, Rootsi väed. 
Kirumpää alev hävis arvatavasti 18. sajandi algul Põhjasõja käigus, mille järel seda enam ei taastatud. Kui 1784. aastal rajati mõne kilomeetri kaugusele uus kreisi- ehk maakonnalinn Võru, muutus Kirumpää lõplikult kõrvaliseks paigaks, mida jäi läbima ainult kaugmaantee. Võru rajamisel kasutati linnusevaremeid kivimurruna, mistõttu praeguseks on linnusest säilinud vaid mõned üksikud kõrgemad müüritulbad.
Kui 1970ndate algul avati liikluseks Tartu–Võru uus noolsirge maantee, jäi Kirumpää ka maanteedevõrgu suhtes kõrvalisse kohta. Sealtkaudu kulges vaid Postitee nime all tuntud vana maantee. Linnusevaremed paistavad üsna hästi ka teisel pool Võhandu jõge kulgevale Võru ringteele, eriti aastaaegadel, mil puud lehes ei ole.
Chickasaw' maakond

Ajalugu

Chickasaw' maakond moodustati 9. veebruaril 1836. aastal. Maakond sai nime tšikasoo (Chickasaw) rahva järgi, kes on selles piirkonnas elanud sadu aastaid.
Calgary

Ajalugu

Calgary asutati 1875. aastal.

Rahvastik

Calgarys elas 2006. aasta rahvaloenduse andmetel 988 193 inimest. 2010. aastaks oli rahvaarv tõusnud 1 071 515 elanikuni.
Calgary linnastualal elas 2009. aastal 1 230 248 inimest, mis teeb sellest suuruselt neljanda linnastuala Kanadas.

Majandus

2006. aastal Calgary SKT oli 52,386 miljardit Kanada dollarit.
2006. aastal oli Calgary töötus Kanada suurte linnade seas üks väiksemaid – 3,2%.
Alberto Barton

Alberto Leonardo Barton Thompson (12. august 1870 Lima – 25. oktoober 1950) oli Peruu arst ja mikrobioloog.
Barton avastas 1905. aastal Peruu Oroya raudteetöölistel aneemiat ja palavikku põhjustavad epierütrotsüütsed bakterid ja kirjeldas neid esimesena. Hiljem said need bakterid tema järgi nimeks Bartonella.
Viljandi lipp

Viljandi lipp on Viljandi maakonnas asuva Eesti linna Viljandi lipp.
Lipp on kinnitatud 20. mail 1992.

Lipu kirjeldus

Viljandi linna ristkülikukujuline lipp koosneb kahest võrdsest horisontaalsest laiust. Ülemine laid on helesinine (koobaltsinine) ning alumine valge. Helesinine laid vastab värvilt Viljandi vapi sinisele, Pantone värviskaala järgi PMS 299-C (läikiv) ja 299-U (matt).
Lipu pikkuse ja laiuse suhe on 2:1 ning normaalsuurus 220x110 cm.
Eva Toulouze

Eva Toulouze (neiupõlvenimi Eva Vingiano de Pina Martins; sündinud 13. septembril 1956 Roomas) on etnoloog, fennougrist, tõlk ja tõlkija. Tal on Prantsusmaa kodakondsus, ent ta on sündinud Itaalias ning veetis suurema osa lapsepõlvest Portugalis Lissabonis.

Haridus

Ta õppis 1973–1976 Pariisis Poliitikauuringute Instituudis (Institut d'Etudes Politiques), mille lõpetas rahvusvaheliste suhete erialal. Aastail 1982–1987 jätkas ta õpinguid Pariisi Ida Keelte ja Kultuuride Instituudis (INALCO ehk Institut National des Langues et Civilisations Orientales), kus keskendus ungari ja soome keelele. Aastail 1985–1987 õppis ta keeleteadust Pariisi III Ülikoolis ehk Sorbonne Nouvelle'is. 1989. aastal sai ta Diplôme d'études approfondies soome-ugri keeleteaduse alal tööga "Actants et marques casuelles en tchérémisse".
2002. aastal kaitses Eva Toulouze INALCO juures doktorikraadi (kiitusega) tööga udmurdi kirjakultuurist ja rahvusidentiteedist kuni 1940. aastateni ("Culture de l'écrit et identité nationale chez les Oudmourts depuis les débuts jusqu'en 1940"). 2010. aastal habiliteerus ta samas.

Töökäik

Eva Toulouze on õpetanud itaalia ja prantsuse keelt mitmes riigis. 1990. aastal töötas ta lühidalt prantsuse keele õppejõuna Jyväskylä Ülikoolis, 1990–1991 Helsingi Ülikoolis, 1992–1998 Eesti Humanitaarinstituudis.
Aastail 1991–1998 oli ta Tartu Ülikooli prantsuse keele ja kirjanduse lektor, 1998–2002 tunnitasuline õppejõud prantsuse keele erialal, 2002–2006 erakorraline dotsent, 2006–2007 dotsent.
Aastast 2007 on ta töötanud dotsendina Pariisis INALCOs ning osakoormusega vanemteaduri (2007–2010) ja teadurina (alates 2010) Tartu Ülikooli etnoloogia osakonnas.
Eva Toulouze on tegutsenud vabakutselise tõlgina Euroopa Parlamendi juures (itaalia-eesti-itaalia, prantsuse-itaalia, portugali-itaalia, inglise-itaalia). Ta valdab emakeele tasemel prantsuse, itaalia ja portugali keelt (tema ema on itaallanna, isa portugallane), väga heal tasemel ungari ja eesti keelt, heal tasemel inglise, vene ja soome keelt, kõne- ja lugemiskeelena hispaania ja saksa keelt. Samuti on tal algteadmised mari, udmurdi ja metsaneenetsi keelest.
2013. aastast on ta Eesti Kirjanike Liidu llige.

Tõlkeid

Eva Toulouze on tõlkinud prantsuse keelde eesti (Ülo Mattheus, Arvo Valton, Jaan Tätte, Eva Koff, Mati Unt, A. H. Tammsaare), soome (Aino Kallas) ja ungari autorite (Dezső Kosztolányi, Erzsébet Galgóczi, Milán Füst, Miklós Szentkuthy, György Spiró) teoseid.
Valerian Carl Michael Russow

Valerian Carl Michael Russow (30. aprill (vkj 18. aprill) 1842 Tallinn – 18. jaanuar (vkj 6. jaanuar) 1879 Peterburi) oli Eesti ornitoloog, taksidermist-konservaator ja Baltimaade ornitoloogia rajaja.

Elulugu

Valerian Carl Michael Russow oli eestlane, varem peetud baltisakslaseks, ohvitseri Carl Friedrich Russowi poeg ja Edmund August Friedrich Russowi vend.
Õppis Tallinna kubermangugümnaasiumis. 1862–1874 Tartu Ülikooli zooloogiamuuseumi preparaator ja 1874–1879 Peterburis Teaduste Akadeemia zooloogiamuuseumi teaduslik konservaator. Teinud korduvalt uurimisretki Liivimaa ja Eestimaa kubermangu ornitoloogilise materjali kogumise otstarbel, 1878 Kesk-Aasiasse (nakatus seal mustadesse rõugetesse). Avaldanud uurimusi Põhja-Liivimaa ja Eestimaa (sh Matsalu) lindude kohta.
Pál Ábrahám

Pál Ábrahám (tuntud ka nimekuju Paul Abraham all; 2. november 1892 Apatin – 6. mai 1960 Hamburg) oli ungari juudi päritolu helilooja. Peamiselt on ta tuntud operettide ja filmimuusika autorina.

Elulugu

Ábrahám sündis Austria-Ungaris (tänapäeval asub tema sünnikoht Serbia territooriumil) pangadirektori ja klaveriõpetaja pojana. Ta õppis Budapestis pangandust ja võttis selle kõrvalt tunde kohalikus konservatooriumis. Aastatel 1910–1916 jätkas ta õpinguid Ungari Kuninglikus Muusikaakadeemias, kus ta õppis tšellot Adolf Schifferi juhendamisel ja kompositsiooni Viktor Herzfeldi juhendamisel.
Oma esimesed teosed komponeeris ta 1920. aastate alguses, püüdes esialgu keskenduda tõsisemale heliloomingule: nende seas olid tšellokontsert, keelpillikvartetid, serenaad ja isegi vaimulikku muusikat. Peamiselt tegeles Ábrahám neil aastatel siiski pangandusega ja sattus rahaafääride tõttu ka vanglasse.
1927. aastal sai temast Budapesti operetiteatri dirigent. Operett kui kerge, populaarne žanr sobis muusiku ja heliloojana talle märksa paremini. 1928. aastal valmisid Ábrahámi esimesed operetid "Zenebona" ja "Preili abikaasa". Väga populaarseks kujunes tema kolmas, 1930. aastal komponeeritud operett "Viktoria ja tema husaar". 
Eriti menukad olid Ábrahámi operetid just Saksamaal, kus nende põhjal hakati looma muusikafilme. Nii asus ta 1931. aastal elama Berliini, kus valmisid tema järgmised tuntud operetid "Havai lill" (1931) ja "Savoy ball" (1932). Poliitiliste sündmuste tõttu jäi tema tähelend Saksamaal siiski lühikeseks. Natsionaalsotsialistide võimuletulek 1933. aastal sundis teda naasma Ungarisse, tema muusika pandi Saksamaal keelu alla ja vajus unustusse. Järgmistel aastatel tegutses ta Viinis ja Budapestis, kuid natsionaalsotsialismi ja antisemitismi levik sundis teda sealtki lahkuma. Ta põgenes esmalt Pariisi ja sõitis sealt Kuubale, kus ta teenis elatist klaverimängijana. 
Kuubalt õnnestus tal 1939. aastal edasi sõita Ameerika Ühendriikidesse New Yorki, kuid sealgi ei hinnatud tema muusikat. Kaugele arenenud süüfilise tagajärjel tekkisid Ábrahámil tõsised terviseprobleemid ja veebruaris 1946 suunati ta ravile Creedmoore'i psühhiaatriahaiglasse. 
Mais 1956 pöördus ta Hamburgis moodustatud Paul Abrahami komitee rahalisel toetusel Saksamaale tagasi, kuid vajas sealgi ravi ja suunati Hamburg-Eppendorfi ülikooli psühhiaatriahaiglasse. Neli aastat hiljem suri ta vaese ja avalikkuse poolt unustatud mehena Hamburgis vähki ning maeti Ohlsdorfi kalmistule.
Estonska vulõtsja

Estonska vulõtsja (ukraina Естонська вулиця) on tänav Ukrainas Kiievis. Tänav on nimetatud Eesti järgi. Tänav on 1,2 km pikk.