google/wiki40b huggingface dataset:
Barigadu

Barigadu on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas Oristano provintsis.
Piirkonnas on Allai, Ardauli, Bidonì, Busachi, Fordongianuse, Neoneli, Nughedu Santa Vittoria, Sedilo, Soddì, Sorradile, Tadasuni, Ulà Tirso ja Villanova Truschedu vald. Barigadu piirneb Barbagia di Belvi, Barbagia di Ollolai, Campidano di Oristano, Mandrolisai, Marghine, Marmilla ja Sarcidano provintsiga.
Sardiinia ajaloolised piirkonnad (subregioni) 
Anglona · Barbagia di Belvì ·  Barbagia di Nuoro · Barbagia di Ollolai · Barbagia di Seùlo · Barigadu · Baronie · Campidano di Cagliari · Campidano di Oristano · Gallura · Goceano · Guilcer  · Guspinese · Iglesiente  · Logudoro · Mandrolisai · Marghine · Marmilla · Meilogu · Monreale · Monteacuto · Montiferru · Nurra · Ogliastra · Parteòlla · Planargia · Quirra · Romangia · Sarcidano · Sarrabus-Gerrei · Sassarese · Sulcis · Sulcis-Iglesiente · Trexenta
Javorie

Javorie  on mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki keskmäestikust. Javorie asub Zvolenist kagus. Selle regiooni kõrgeim tipp on Javorie (1044 m), mis asub Lešťi polügooni servaaladel.
Mäestikku võib jagada kolmeks alampiirkonnaks. Javorie mäe ümber asub Javorie mägismaa. Seal asuvad ka regiooni ülejäänud kaks kilomeetrist kõrgemat tippu: Priečne (1023 m) ja Homôlka (1013 m). Lomné mäe (908 m) ümbruses asub Lomné kõrgustik, kolmandaks piirkonnaks on kaht kõrgemat ala eraldav org.
Sealne regioon on hõredalt asustatud metsandus- ja põllumajanduspiirkond. Javories domineerivad lehtmetsad. Tähtsaim turismikeskus on Kráľová suusakuurort Zvoleni lähistel.

Geoloogia

Sealne mägismaa on jäänuk kolmetipulisest kihtvulkaanist.  Sealseteks kivimiteks on püroklastilise materjali kivistumisel tekkinud tuff ja laavaväljade tardumisel tekkinud andesiit.
Kahha Kaladze

Klubikarjäär

Kaladze on mänginud klubides Samtredia Lokomotiv, Tbilisi Dinamo ja Kiievi Dinamo. Aastal 2002. siirdus ta AC Milani ja mängis seal kuni 2010. 2010–2012 mängis ta Itaalia klubis Genoa.
Gruusia Unelm valimisnimekirjas võitis ta 1. oktoobril 2012 toimunud parlamendivalimistel Samtredia ühemandaadilises ringkonnas. Bidzina Ivanišvili tegi talle ettepaneku asuda asepeaministri ametikohale.
Observatorio

Observatorio (hispaania keeles isla Observatorio) on väike saar Atlandi ookeani edelaosas Argentina ranniku lähedal, Estadose saarest põhja pool, üks Año Nuevo saartest.
Saare pindala on 400 hektarit.

Nimi

Aastatel 1902–1919 asus seal magnetismi- ja meteoroloogiaobservatoorium, mille järgi saar on praeguse nime saanud. James Cook, kes saare 1. jaanuaril avastas, nimetas ta 'Uusaastasaareks'.

Rannajoon

Rand on raskesti ligipääsetav.

Mullastik

Pinnas on kivine.

Taimed

Puid ei ole.

Loomad

Saarel on muuhulgas lõunakormorani, hiid-tormilinnu, patagoonia pingviini ja merilõvi Otaria flavescens kolooniad.

Ajalugu

Saare avastas 1. jaanuaril 1775 James Cook ning nimetas selle 'Uusaastasaareks'.
Oktoobris 1902 hakkas saarel töötama tuletorn, mis Argentina presidendi Julio Argentino Roca käsul rajati Estadose saarel töötanud San Juan de Salvamento tuletorni asemele. Sama korraldusega rajati ka magnetismi- ja meteoroloogiaobservatoorium.
Aastal 1910 rajati andmete edastamiseks telegraafijaam ning 1915. aastast postkontor.
Metalli tänav (Viljandi)

Metalli tänav on umbtänav Viljandis.
Tänav ühendab Reinu teed ja Viljandi raudteejaama. Raudteejaama poolses otsas on raudteeületuskoht jalakäijatele ja jalgratturitele, mille kaudu pääseb Vaksali tänavale.
Tänava pikkus on 270 m.
Künnivõistlus

Künnivõistlus on võistlus, milles kündjad demonstreerivad oma oskusi kündmises. Künnivõistluse kaudu näidatakse ka õigeid künnivõtteid, erinevaid atrasid ja traktoreid.
Vanema aja künnivõistlust on mõnikord nimetatud ka võistukünniks; võistukünni puhul selgitati paremusjärjestus hindaja mulje põhjal, kasutamata künnielementide hindamisel rangeid punktisüsteeme.

Künnivõistlused Eestis

Eesti esimese künnivõistluse (võistukünd) korraldas Carl Robert Jakobson 10. augustil 1874 oma talus Kurgjal, demonstreerides hõlmadraga kündmise eeliseid harkadra ees.
Koolibuss

Koolibuss on liinibuss, mis transpordib õpilasi kooli ja koju. Koolibussi sõiduplaan võtab arvesse õpilaste koolis viibimise aega ning peatused vastavalt võimalustele nende elukohti.
Koolibusse võidakse kasutada ka õpilaste viimiseks koolist ühisüritustele.
Põhja-Ameerikas on koolibussid väga tavalised. Need on spetsiaalselt selleks otstarbeks kohandatud bussid, mille kõige iseloomulikum tunnus on kollane värvus. Üle poole Ameerika Ühendriikide üldhariduskoolide õpilastest kasutab igapäevaselt koolibussi. Mujal maailmas on sellised spetsiaalselt kohandatud koolibussid vähem levinud.
Amblyodipsas

Levila

Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas.
Asiatyphlops

Levila

Need maod elavad Kagu-, Lõuna- ja 
Ida-Aasias.
Ibrāhīm ‘Abbūd

Ibrāhīm ‘Abbūd (araabia keeles إبراهيم عبود‎; 26. oktoober 1900 – 8. september 1983 Hartum) oli Sudaani sõjaväelane ja riigitegelane.
Pärast Sudaani iseseisvuse väljakuulutamisest 1. jaanuaril 1956 sai ta sõjavägede ülemjuhatajaks. Novembris 1958 toimus tema juhtimisel sõjaväeline riigipööre. Ta oli 1964. aastani 12-liikmelise hunta eesotsas ning 1964 Sudaani president. 15. novembril 1964 astus ta meeleavalduste survel tagasi.
Vabadussild (Budapest)

Vabadussild, algselt Franz Josephi sild,  (ungari keeles Szabadság híd) on sild üle Doonau jõe Budapestis. 
Tarinduselt kolmeavaline konsooltala-sõrestiksild.
Sild ühendab Budapestis kahte ajaloolist linnaosa – Buda ja Pesti.

Silla rajamine

Sild ehitati aastatel 1894–1896 insener János Feketeházy projekti järgi.
Sild avati 1896. aasta oktoobris. Avamisel viibis keiser Franz Joseph I.
Silla üldpikkus on 333 m ja laius 20 m. Keskmise ava sille on 170 m. 
Sild meenutab välisilmelt kettsilla kontuure, mida tol ajal esteetilistel kaalutlustel eelistati.

Taastamine ja rekonstrueerimine

Teises maailmasõjas Budapesti pealetungioperatsiooni käigus sild õhiti 1945. aasta jaanuaris taganevate Wehrmachti vägede poolt . Silla taastustööd lõppesid 1945. aasta augustis.
2007. aastal sild rekonstrueeriti.
György Dragomán

György Dragomán (rumeenia keeles Gheorghe Dragoman; sündinud 10. septembril 1973) on Ungari kirjanik.
Ta on sündinud Transilvaanias Rumeenias. 1988. aastal kolis ta perega Ungarisse.
Dragomán on seni kirjutanud kaks romaani. 2002. aastal ilmus "Hävimise raamat" ja 2005. aastal "Valge kuningas". Viimasega saavutas ta kuulsuse ning seda on tõlgitud juba üle 30 keelde. Temalt on ilmunud ka jutte ja muid lühemaid tekste sellistes väljaannetes nagu The Paris Review, The New York Times, Le Monde, Die Zeit, Neue Zürcher Zeitung ning ka mitmes ungari ajakirjas.
Tõlkijana on ta ungari keelde vahendanud mitme tuntud autori loomingut; nende seas on Samuel Beckett, James Joyce, Ian McEwan, Irvine Welsh, Sebastian Barry, Mickey Donelly, Isaac Bashevis Singer ja teisi.
Ta elab Budaörsi linnas ja on külaliskirjanik Helsingi Ülikooli juures.
György Dragomán on kirjandusfestivali Prima Vista raames külastanud 2014. aastal ka Eestit.
Politsei- ja Piirivalveorkester

Politsei- ja Piirivalveorkester moodustati 2010. aastal Eesti Politsei Orkestri (asutatud 1992) ja Eesti Piirivalve Orkestri (asutatud 1992) liitumisel.

Eesti Politsei Orkester

Politseiorkester (asutatud 1992) on 25 professionaalsest muusikust koosnev kollektiiv, kelle tegemised ei piirdu pelgalt ametkondlikel üritustel osalemisega. Esinetakse kultuuri- ja spordiüritustel, muusikafestivalidel ja rongkäikudel, antakse kontserte nii vabaõhuüritustel kui kontserdisaalides, nii Tallinnas kui ka mujal Eestis. Aktiivselt tegutsevad ka orkestri väiksemad koosseisud, nagu bigbänd (kunstiline juht Jaak Oserov), vaskpillikvintett, svingbänd ja mitmesugused duod-triod. Orkester on teinud koostööd paljude lauljate, kooride ja ansamblitega, kellest tuntumad on Silvi Vrait, Hanna-Liina Võsa, Hedvig Hanson, Kaire Vilgats, Airi Allvee, Tanel Padar, Ivo Linna, Mart Sander, Rahvusmeeskoor, segakoor Noorus, ansambel Propeller jpt. Orkestri eesmärgiks on olnud traditsioonilise puhkpilliorkestri ampluaa ja kõlapildi avardamine ning kaasajastamine. Siit ka huvitavad koostööprojektid poplauljate ja rokkmuusikutega, aga ka sümfoonilise muusika kontserdid ja kirikukontserdid.
Erinevate koosseisudega kokku on orkestril umbes 100 esinemist aastas. Esinetud on Soomes, Rootsis, Norras, Taanis, Saksamaal, Hollandis, Tšehhis, Leedus ja Hispaanias.
1994. aastast alates on orkestri peadirigendiks Kaido Kodumäe. Pärast Tallinna Pedagoogikaülikooli orkestrijuhtimise eriala lõpetamist (1992) asus ta saksofonimängijana tööle Politseiorkestri eelkäija, Sisekaitse Operatiivrügemendi orkestrisse. Lisaks dirigenditööle mängib Kaido Kodumäe bigbändis ja väiksemates koosseisudes kitarri.
Orkestri dirigent Hando Põldmäe on lõpetanud Eesti Muusikaakadeemia ning täiendanud end Stockholmi Kuninglikus Muusikaakadeemias trombooni- ja orkestrijuhtimise erialal. Olnud interpreedina tegev vaskpilliansamblis Tallinn Brass, Eesti Raadio Bigbändis, Rahvusooper Estonia Sümfooniaorkestris jm.

Eesti Piirivalve Orkester

Eesti Piirivalve Orkester asutati 1992, kui tollane piirivalve peadirektor Andrus Öövel andis välja käskkirja esimese kutselise sõjaväelise esindusorkestri moodustamiseks. Orkestri peadirigendina oli selle loomisest alates tegutsenud Arvi Miido. Esimene avalik esinemine toimus juba 24. veebruaril 1992 Eesti Vabariigi aastapäeva paraadil. Orkester koosnes 40 professionaalsest orkestrandist, kellest osa lõi kaasa ka orkestri juures tegutsenud bigbändis. Big bänd on osalenud mitmel džässifestivalil nii Eestis kui ka piiri taga. Keskmiselt esines orkester kuni 150 korda aastas. Mängiti kõigil sõjaväelistel tseremooniatel, näiteks paraadidel ning riigipeade ja diplomaatide vastuvõttudel. Aga ka üldrahvalikel laulupidudel ja festivalidel ning kontsertidel. Oma efektse vigurmarssimise ehk tattoo-programmiga oli piirivalveorkester tuntud ja populaarne nii kodumaal kui paljudes Euroopa riikides. Aga etteasteid on saatnud edu ka Ameerika mandril ja Austraalias .
Slaidiesitlus

Slaidiesitlus (ingl slide show presentation) on esitlustarkvaraga loodud piltide vm lehekülgede tervikliku kogu esitlemine.

Terminid ja õigekiri

Terminit slaidiesitlus soovitatakse kasutada inglispärase presentatsiooni asemel.
Termin koosneb täiendsõnast slaid (ingl slide), mis tähendab arvutiga tehtavat, loenguprogrammis esitamiseks mõeldud pilti või diapositiivi, valguspilti. Silme ette kuvatu tähistamiseks on soovitatud slaidi asemel ka soome laenu kuva, slaidiesitluse asemel kuvastikku.
Termini põhisõna on esitlus ehk esitlemine, tutvustamine, selle paronüüm esitus tähendab aga esitamist, esituslaadi.
Tuntumaid esitlustarkvarasid on ametliku nimega Microsoft PowerPoint. Eesti keeles soovitatakse kasutada ainult esisuurtähte ja omastava vormi lõppu tuleb kindlasti lisada i, nt Powerpointi esitlus.
Aadu Ojamets

Aadu Ojamets (18. august 1904 – 11. juuli 1941) oli eesti kommunist.
Aadu Ojamets oli põllutööline, Vastseliina valla 1. augustil 1940 kinnitatud vallavanema abi ja hiljem täitevkomitee abiesimees, EK(b)P liige, koostas küüditatavate nimekirja. Ta hukati Vastseliina vallamaja sauna ja Piusa jõe vahelisel maa-alal koos veel 13 kommunistliku kollaborandiga.
Blue Earthi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1853. aastal.
Immigrant

Immigrant ehk sisserännanu on inimene, kes on mingisse riiki teisest riigist alaliselt või pikaks ajaks elama asunud. Immigrant võib lahkuda nii vabatahtlikult kui sunniviisiliselt. Immigrantide arvu piiravad riikides kehtestatud kvoodid. Eestil on see näiteks 0,1% Eesti alalisest elanikkonnast.

Probleemid immigrantidega

Immigrantidel võib sihtriikides tekkida poliitilisi, majanduslikke või sotsiaalseid raskusi. Sageli on nende arvamus, unistused ja teadmised sihtriigi oludest ja võimalikust töökohast liiga positiivsed. Immigrante peetakse odavaks tööjõuks ning nad saavad ka sellekohast palka. Enamasti on immigrandid ka väheharitud. Tööandjad arvavad enamjaolt, et odav tööjõud tähendab ka seda, et nende elutingimustega pole vaja palju vaeva näha. Ööbitakse tänavatel või hurtsikutes. Immigrant on siiski õnnelik, kuna palka makstakse. Lisaks võidakse langeda diskrimineerimise ohvriks. Kohalikel inimestel kujuneb immigrantidesse teatud suhtumine, mistõttu kujuneb massiline vihkamine ja eemaltõukamine. Eriti ebakindel on mitteametlikult riigis viibivate sisserändajate olukord, sest neil ei ole sotsiaalkindlustust ega muid õigusi.

Ränded Euroopas

19. sajandi teisel poolel ja 20. sajandi alguses toimus ulatuslik väljaränne ehk emigratsioon kolooniatesse, sest seal vajati töökäsi ja Euroopas oli liiga palju rahvast. 20. sajandi esimesel poolel rännati välja maailmasõdade tõttu. 1950. aastatest alates hakkas toimuma immigratsioon vaestest riikidest Euroopasse, sest vajati tööjõudu. Paljud tulid endistest kolooniatest. 20. sajandi lõpul ja 21. sajandi alguses rännati ja siiani rännatakse Ida-Euroopast Lääne-Euroopasse erinevatel põhjustel, näiteks töö, haridus, parem elukeskkond. Haritud tööjõud rändab aga eelkõige Põhja-Ameerikasse.

Ränded Eestis

19. sajandi teisel poolel ja 20. sajandi alguses rändasid eestlased põllumaa otsinguil Lõuna-Siberisse, Kaukaasiasse, Krimmi ja Peipsi taha. 1918. aastal alanud Punase terrori eest põgeneti Nõukogude Venemaalt Eestisse. 1920. aastal sõlmitud Tartu rahulepingu järgselt toimus opteerumine Eestisse. Teise maailmasõja ajal ja järel toimusid ränded itta ja läände Nõukogude Liidu ja Saksamaa okupatsioonide ajal: Nõukogude ja Saksa vägede sissetung (vastavalt 1940. ja 1941. aastal), baltisakslaste ümberasumine Saksamaale 1939., 1940. ja 1941. aastal, Nõukogude võimule lojaalsete inimeste evakueerimine Nõukogude Liidu tagalasse ning Punaarmeesse sundmobiliseeritud eestlaste äraviimine Eestist ja juuniküüditamine 1941. aastal, Euroopa juutide paigutamine okupeeritud Eesti alal loodud Saksamaa koonduslaagritesse, Suur põgenemine 1944. aastal, märtsiküüditamine 1949. aastal. 1944. aastast kuni 1990. aastateni toimus sisseränne Nõukogude Liidu aladelt rahvaste segamise ja sovetiseerimise eesmärgil. 1990. aastatel algas tagasiränne endise Nõukogude Liidu aladele, 2010. aastatel väljaränne läände parema elu otsinguil.
Saha mõis

Saha mõis (saksa keeles Saage) oli rüütlimõis Jõelähtme kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Jõelähtme valda.
Mõisat mainiti esimest korda 1349.
Peet Moorats

Peet Moorats (20. detsember 1880 Vastemõisa vald, Viljandimaa – 23. märts 1908 Vastemõisa vald) oli eesti graafik.

Elulugu

Moorats sündis Mustikaõue talus põllumehe peres teise pojana. Õppis 1893–1895 kohalikus Vastemõisa Kasari vallakoolis, 1895–1898 Suure-Jaani kihelkonnakoolis ja Viljandi linnakoolis. 1899–1900 õppis Peterburi A. L. Stieglitzi kunsttööstuskoolis. Seejärel õppis ta 1900–1902 Peterburi Keiserliku Kunstide Edendamise Seltsi kunstikoolis, kus tema õpetajaks oli silmapaistev graafik Vassili Mathé. Peet Moorats lõpetas selle kooli aastal 1902 hõbeaurahaga ning sai joonistusõpetaja kutse. 1902. aastal alustatud õpingud Peterburi Kunstide Akadeemias oli ta sunnitud haiguse tõttu katkestama. Kurgutuberkuloosi põdev Moorats kolis kehva tervise pärast Suure-Jaani köstri Hans Kapi juurde, hiljem tagasi oma isatallu. 1908. aastal maeti noor kunstnik Suure-Jaani kalmistule perekonna matusepaigale.

Looming

Peet Mooratsi teostest on suur osa jäänud Peterburi, kus ta tegi neid kunstikooliõpilasena paljudele tellijatele. Ta oli eelkõige reprodutseeriva puugravüüri meister, kelle puugravüüre vene kunstnike maalide järgi ilmus pildiajakirjas Niva (Нива). Pärast isatallu naasmist joonistas ja maalis Moorats peamiselt portreesid enda perekonnast, Suure-Jaani ja selle ümbruse inimestest. Tema kavandatud on Suure-Jaani Tuletõrjujate Priitahtliku Seltsi lipp ja pritsimaja lavaeesriie (asuvad Tallinnas Tuletõrjemuuseumis).

Aastatel 1899–1908 avaldati tema puugravüüris valmistatud karikatuure ja illustratsioone Viljandi ajalehes Rahvaleht, Ulak ja Postimehe lisas ning Jakob Ploompuu kirjastatud pühadealbumites.
Alexander von Fürstenberg

Alexander von Fürstenberg oli Liivi ordu rüütelvend 15. sajandi lõpus.
Alexanderi vanemaid pole teada. Ta pärines Kölni peapiiskopkonna aladelt Fürstenbergi linnusest Neheim-Hüsteni lähedalt. 1498. aastal oli ta Kuldīga linnusekomtuur (Hauskomtur). Tõenäoliselt oli ta Adolf von Fürstenbergi lähedane sugulane.
Kümnemargane münt (1925)

Kujundus

Kollakashalli värvi münt kaalub 6.25 grammi, läbimõõt on 2.6 sentimeetrit ning selle serv on rihveldatud. Mündi kujundaja kohta kindlad andmed puuduvad, kuid mõnedel andmetel oli selleks Boris Krümmer.

Avers

Mündi esiküljel on legend "EESTI VABARIIK" ning nimiväärtus "10 marka".

Revers

Mündi tagaküljel on kolm lõvi ning vermimise aasta "1925".

Võltsingud

Mündi käibimise ajal oli liikvel ka võltsinguid. Eristada sai neid värvi järgi - ehtsad mündid on kollakashalli värvi, ilmselt tina ja mingi muu metalli sulamist valmistatud võltsingud aga tinakarva hallid.
Feministeerium

Feministeerium on feministlik veebiväljaanne, mille asutasid 2015. aasta jaanuaris Kadi Viik, Brigitta Davidjants, Aet Kuusik ja Nele Laos. Feministeeriumi tunnusgraafika looja on Jaana Davidjants.
 Väljaande tunnuslause on "Feministeerium menetleb ühiskonda feministlikust perspektiivist, naljaga ja naljata" ning kodulehel on sõnastatud, et "Meie eesmärk on pakkuda hästi argumenteeritud arvamuste mitmekesisust, mitte ühte kitsast vaatenurka (õiget feminismi)". Toimetaja Kadi Viik on öelnud, et Feministeerium loodi, et teha naiste hääl ühiskonnas kuuldavamaks. Esimesed artiklid ilmusid Feministeeriumis 27.01.2015 ning lood jagunevad ühiskonna, poliitika, kultuuri, meedia, maailma ja varia rubriikide vahel. Alates 2016. aastast on Feministeeriumil venekeelne alaleht ning alates 2017. aastast ingliskeelne alaleht. 2015. aastal pälvisid Feministeeriumi toimetajad Eesti Naiste Koostööketi poolt välja antud Teenäitaja auhinna. 2018. oli Feministeerium Greste Balti Sõnavabaduse auhinna nominent.

Toimetus ja kaaslooming

Feministeeriumi toimetajad on Kadi Viik, Aet Kuusik ja Jana Tšerkašina. Kaastöid on teinud teiste seas Brigitta Davidjants (kes oli ka toimetaja kuni 03.2019), Rebeka Põldsam, Aro Velmet, Kaarin Kivirähk, Jüri Kolk, Barbi Pilvre, Sanna Kartau, Gea Kangilaski, Kai Uus, Kristina Mering, Nele Laos jpt. Visuaale on loonud kunstnikud Jarõna Ilo, Kadi Estland, Killu Sukmit, Birgit Pajust, Brit Pavelson ja Maarja Jullinen.

Artiklite teemad

Feministeerium avaldab tekste peamiselt naiste õigustest, lähenedes teemale intersektsionaalselt. Nii on väljaandes tekste ka seksuaalsusest, LGBT+ õigustest, puuetega naistest, rahvusvähemusest jne. Feministeerium on muu hulgas avaldanud feminismiteemalise sõnastiku, mis täieneb jooksvalt, ning korraldanud aasta šovinisti konkurssi. 2015. aastal valiti aasta šovinistiks Viktor Vassiljev ja 2016. aastal Martin Helme. 2017. aastal konkurssi ei korraldatud. 2018. aastal valiti aasta šovinistiks Urmas Reinsalu 16. jaanuaril 2018 ja ilma konkursita.
Sigulda mõis

Ajalugu

Sigulda mõis kujunes Sigulda ordulinnuse linnuseläänist. Eraldi mõis kujunes sellest aastal 1582. Algselt oli tegu riigimõisaga. 1621 rentis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Sigulda linnuse koos lossilääniga Liivimaa kindralkubernerile feldmarssal Jakob De la Gardiele, kes seal ka mõnda aega resideeris.
1622 püstitati linnuse territooriumile (I eeslinnusesse) puidust eluhoone ja saun, ilmselt siis kuberneri tarbeks. II eeslinnuses olnud vana mõisasüda renditi Hermann Wackerile, see hävib Põhjasõjas.
1625 kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Sigulda lossilääni, millesse kuulusid tollal ka Neu-Kempenhofi ja Paltemari mõisad, Rootsi riigihoidjale Gabriel Gustafsson Oxenstiernale. Reduktsiooniga võttis riik valdused jälle Lossilääni omandis oli varem ka Nandelstädtshof (enne Kunal – võimalik väike vasallilinnus), mille juurde kuulusid ka Sigulda aleviku põllumaad ja mis 1579 oli välja läänistatud George Lowle. Rootsi aja lõpul liideti see Sigulda mõisaga.
1737 annetas Venemaa keisrinna Anna Sigulda kindralfeldmarssal krahv Peter von Lacyle, kellelt see läks 1761 õe abielu edasi kindral krahv George Brownele.
1783 sai naise Eleonora kaasavarana saadud Sigulda omanikuks krahv Michael Johann von der Borch (Borg). XVIII sajandi lõpus ehitati II eeslinnuse territooriumile puidust härrastemaja. 1878–1881 ehitas perekond Borch II eeslinnuse territooriumile uue kivist mõisalossi.
1905. (1898) kuni 1922. aasta agraarreformini kuulusid mõis ja linnusevaremed Liivimaa ja Kuramaa asekuberneri ja riiginõuniku vürst Nikolai Kropotkini perekonnale. Vürst lõi oma tegevusega Siguldasse kuurordi, mida hakati kutsuma "Liivimaa Šveitsiks".
Rebel Rouser

"Rebel Rouser" on USA kitarristi ja helilooja Duane Eddy instrumentaalpala. Lugu anti singlina välja 1958. aastal.
See on esimene tema pala, mis jõudis edetabelis Billboard Hot 100 kümne parema hulka, täpsemalt kuuendale kohale. Lugu on ka tema samal aastal ilmunud debüütalbumil "Have 'Twangy' Guitar Will Travel".
Käbi selja all

Sisu

Neli Helsingi üliõpilast Santtu, Riitta, Timo ja Leena sõidavad suvel järve äärde telkima. Filmis kujutatakse nende omavahelisi keerulisi suhteid.

Varia

Filmile sai osaks suur publikumenu ja Soome kinodes vaatas seda 700 000 inimest.
Antigeen

Antigeen (ladina antigenes; lüh Ag) on selgroogse organismi tunginud võõraine (enamasti valk), mis seotakse spetsiifiliselt antikehaga või T-rakkude retseptoriga. Antigeenidena võivad toimida praktiliselt kõik bioloogilised makromolekulid: polüpeptiidid, polüsahhariidid, nukleiinhapped jt.
Antigeen on aine, mis stimuleerib antikehade teket;  antigeeni, mis kutsub esile immuunvastuse, nimetatakse immunogeeniks.
Antigeen on üldiselt potentsiaalselt organismi kahjustav kehavõõras aine, mille sissepääs organismi põhjustab spetsiifiliste, nende vastu suunatud antikehade tekke, samuti lümfotsüütide aktiivseks muutumise.
Antigeenidena võivad toimida ka maomürgis sisalduvad molekulid, kui need kutsuvad maohammustuse järgselt nii madudel endil (maolt maole) kui ka teistel hammustada saanud loomadel esile antikehade tekke.
Antigeenid võivad organismi tungida naha, limaskestade, hingamis- ja seedetrakti kaudu.