google/wiki40b huggingface dataset:
Felix von Berg

Felix Johannes von Berg (24. juuni (ukj 6. juuli) 1868 – 18. veebruar 1932) oli põllumees ja mõisnik.

Elulugu

Ta põlvnes XVIII sajandi lõpul Saksimaalt Zwickaust Liivimaale siirdunud literaadiperekonnast. Sündis arst Karl Ernst von Bergi (1830−1888) ja Wilhelmine Friederike Julie von Siversi (1834–1908) pojana; tema vanavanaisa oli Liivimaa kindralsuperintendent Karl Ernst von Berg (1773−1833). Õppis aastatel 1879−1885 Tallinna Rüütli- ja Toomkoolis. Seejärel oli põllumees Harmi ja Suure-Konguta mõisas. 1890−1892 tudeeris Leipzigi ja Halle ülikoolis põllumajandust. 1892. aastal oli ta põllumees Vana-Kuuste mõisas.

Mõisavaldused

1896. aastal ostis ta Pärnumaal Are mõisa, mille kinkis ära 1904. aastal. 1903. aastal omandas Tartumaal Rannu mõisa, mida pidas kuni võõrandamiseni 1919. aastal.

Perekond

Abiellus 16. (ukj 29. mail) 1903 Amalie (Anna) Annette Fanny Marie von Grotega. Sellest liidust sündis viis poega ja viis tütart.
Ühtne Venemaa

Välissuhted

2004. aastal sõlmis Ühtne Venemaa koostööleppe Eesti Keskerakonnaga. 2008. aastal avas partei Iisraelis oma ametliku esinduse.
Preesi tänav

Preesi tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis.
Tänav algab Härjapea tänavalt ja lõppeb Kolde puiesteega ristudes. Tänava pikkus on umbes 380 m.
Preesi tänav 5 asub 1938. aastal valminud Tallinna Peeteli kirik.
Preesi tänav sai nime 27. augustil 1930.
Alexander Dobrindt

Alexander Dobrindt (sündinud 7. juunil 1970 Peißenbergis) on Saksamaa poliitik (Baieri Kristlik-Sotsiaalne Liit (CSU)). Ta on 17. detsembrist 2013 Saksamaa transpordi ja digitaalse infrastruktuuri minister.
Ta sündis aastal 1970 Peißenbergis (asub Baieri liidumaal Ülem-Baieri ringkonnas Weilheim-Schongau kreisis). Ta lõpetas aastal 1989 Weilheimis gümnaasiumi ja aastal 1995 Müncheni ülikooli sotsioloogina.
Ta astus aastal 1986 CSU noorsoo-organisatsiooni, neli aastat hiljem aga CSU Baieri organisatsiooni. Aastal 2002 valiti ta Bundestagi liikmeks. 17. detsembrist 2013 on ta Saksamaa transpordi ja digitaalse infrastruktuuri minister.

Isiklikku

Ta on aastast 2006 abielus. Usutunnistuse poolest on ta katoliku kiriku liige.
Senffi trepid

Senffi trepid on Tartus Struve tänavat Vallikraavi tänavaga ühendavad trepid.
Trepid on nime saanud Tartu ülikooli joonistuskooli esimese õpetaja kunstnik Carl August Senffi järgi, kelle maja asus samas mäenõlval Tiigi ja Struve tänava nurgal. Tema järgi nimetati ka Liivamäge Senffi mäeks või Senffi kõrgendikuks. Senff lasi sellesse kohta ehitada esimesed trepid, et Tiigi tänavalt tulijad pääseksid mugavamalt ülikooli ja Toomkirikus töötanud raamatukokku, kuna enne treppe oli sel kohal järsk tee, mis jätkas Pikk Liivamäe tänavat (Die lange Sandberg Gasse). 1830. aastal kirjeldati Senffi mäe teed (Senffsche Bergweg) kui väga järsku ja ainult erakordselt vagurate hobustega sõidetavat.
19. sajandi teisel poolel olid trepid osa Tähe tänava jätkust. Tänav korraldati põhjalikult ümber 1870. aastatel. Esialgne plaan oli ehitada sinna jalakäijatele käsipuudega kivitrepp. Eelarve koostas ehitusmeister Conrad Robert von Sengbusch, ülikooli rektor Ottomar Meykow eraldas linna toetuseks vahendeid.
Varaseimad vaated treppidele pärinevad ajast paar aastat pärast ehitise valmimist, kui istutatud puud olid veel väikesed. 2010. aastal meenutas Varje Sootak, et veel mõnikümmend aastat varem kasvasid trepi kõrval Senffi-aegsed sirelid.
Karl Tähnas

Karl Tähnas (26. detsember 1923 Uue-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 4. oktoober 1993 Tartu) oli eesti loomaarst ja loomaarstiteadlane.
Ta lõpetas 1942. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ning õppis aastatel 1942–1944 Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonnas. Ta mobiliseeriti 1944. aastal Saksa sõjaväe veterinaariateenistusse, oli aastatel 1945–1946 poliitvangina Siberi söekaevanduses. 
Ta lõpetas 1950. aastal Tartu Riiklikus Ülikooli loomaarstiteaduskonna. Ta kaitses Eesti Põllumajanduse Akadeemias 1965. aastal väitekirja "Veiste tuberkuloosi diagnostika täiustamisest hemaglutinatsioonireaktsiooni ja mõnede teiste meetoditega" ning sai veterinaariakandidaadi kraadi. Ta kaitses 1975. aastal (kinnitati 1976) Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudis väitekirja "Noorloomadel esinevate paraallergiliste tuberkuliinireaktsioonide ja neid põhjustavate atüüpiliste mükobakterite uurimine" ning sai veterinaariadoktori kraadi.
Ta oli aastatel 1950–1965 Mooste ja Udeva sovhoosis peaveterinaararst. Ta oli aastatel 1965–1993 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudis erinevate tasemete teadur ning peaveterinaararst. 
Tähnasel on uurimusi veiste tuberkuloosi ja mükobakterioosi ning nende ja mitme muu loomahaiguse tõrje alalt. Tal on oluline osa selles, et veiste tuberkuloos on Eestis kaotatud.
Pürksi põllutöö- ja rahvaülikool

Pürksi põllutöö- ja rahvaülikool (rootsi: Birkas lantmanna- och folkhögskola) oli aastatel 1920–1943 Läänemaal asunud ja eestirootslaste asutatud kool. Kooli traditsiooni jätkab aastal 1993 asutatud Paslepa rahvaülikool (praegu Haapsalu rahvaülikool).
Kool asus Pürksi mõisas.
Peale üldainete õpetati koolis ka rootsi keelt ja põllu- ja kodumajandusega seotud aineid. Enamik kooliõpetajaid olid rootslased. Õppetöö oli rootsi keeles.
Koolis õppis kokku 577 inimest.
Leinatoetuslaager

Ajalugu

1994. aastal parvlaeva Estonia katastroofi tagajärjel soovisid lapsed, kes oma lähedase õnnetuses kaotasid, teiste lastega kokku saada, kes olid samas õnnetuses mõne lähedase kaotanud. Nii toimuski aastal 1995 esimene leinatoetuslaager, mida rahaliselt toetas Rootsi lastekaitseorganisatsioon Rädda Barnen. 2001. aastal asutati mittetulundusühing Laste ja Noorte Kriisiprogramm, mis tegeleb praeguseni põhiliselt leinatoetuslaagritega.
Aastaks 2018 on laagreid toimunud kokku 54.  
 

Laagritegevus

Leinatoetuslaagrit korraldatakse sellise programmi kaudu, mis aitab lapsel ja perel pereliikme surmaga paremini toime tulla. Programm sisaldab perekonsultatsioone, nädal aega kestvat suvelaagrit ja kahte kolmepäevast jätkulaagrit. Programmis aidatakse aasta jooksul kuni 45 last. Laagrisse võetakse vastu noor, kes on 7–18-aastane ja viimase kahe aasta jooksul oma pereliikme kaotanud. 
Laager ei ole puhtalt leinaga tegelemiseks. Seal toimetatakse samamoodi kui teistes laagrites (sporditegevused, loovtegevused, diskod, viktoriinid jms). Igal hommikul tegeletakse leinaga vaid kaks tundi rühmatööna oma vanuserühmas. Noor saab erinevates tegevustes oma mõtteid ja tundeid väljendada. Lastega tegelevad eriväljaõppe saanud spetsialistid, kes töötavad iga päev psühholoogide ja arstidena. Paljud spetsialistidest on juba alates Estonia kriisist leinatoetuslaagritega tegelenud. 
 

Lapse lein

Täiskasvanutel on keeruline aidata ja aru saada leinavast lapsest. Lapse lein on hoopis teine kui täiskasvanul. Pereliikme kaotuse puhul tihti unustatakse ära lapse lein. Lapse leinast ei saada sageli aru, kuna see on keerukam kui täiskasvanutel. Laps ei soovi oma leinaga täiskasvanuid segada ning ta üritab vanemaid oma leinast säästa. Lapsel peab olema võimalus rääkida oma leinast, muidu võib ta endasse sulguda, mis võib viia depressioonini. Leina ületamiseks on vaja läbida neli etappi. : 
1) aktsepteerida juhtunut: õnnetuse eitamine on vale otsus leina üleelamisel;
2) mitte karta väljendada mistahes tundeid;
3) tuleb harjuda uute elukorraldustega;
4) lõpuks tuleb leppida sellega, et inimene on meie seast lahkunud, ja harjuda eluga ilma lahkunuta. 
Lein mõjutab last igas eluetapis, isegi täiskasvanuna oma eluvalikute täideviimisel. Laste leinamisel otseselt ei ole mingisugust reeglit, kuna nad leinavad täiskasvanutest hoopis erineval moel. Seetõttu öeldakse ka, et „Lapse lein on triibuline“. Laps ei tohi leinates end üksildasena tunda. Talle peab toeks olema, teda kuulama ja talle rohkem leina selgitama. Võib küll mõelda, et kui lapsele tõde ei räägita, siis sel viisil saab teda säästa, kuid tegelikult võib see lapsele veel rohkem haiget teha. Lapsel ei tohi keelata leinamist, kuna surm on elu osa ja seda ei tohi karta. : 
 

Kuidas jõuda abini?

Leinalaagrisse võib saada ohvriabi, psühholoogi, psühhiaatria või mõne tuttava kaudu. Leinalaagri maksumus ühe lapse kohta on 260 €. Toetuse saamiseks tuleb omavalitsusse esitada taotlus. Toetust saavad 7–18-aastased leinas lapsed, kes on oma lähedase 1,5 aasta jooksul kaotanud.
Eye Cue

Eye Cue on Põhja-Makedoonia ansambel, mis alustas tegevust 2008. aastal. Ansamblisse kuuluvad laulja Marija Ivanovska, laulja ja kitarrist Bojan Trajkovski ning trummar Ivo Mitkovski.
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Lissabonis esindas duo Põhja-Makedooniat lauluga "Lost and Found". Laul poolfinaalist edasi ei pääsenud.
Triinu Tamm

Triinu Tamm on eesti tõlkija ja toimetaja, aastast 2013 Loomingu Raamatukogu peatoimetaja.
Nõnova raudteepeatus

Nõnova raudteepeatus oli raudteepeatus Võrumaal  Nõnova külas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb jaama asukoht Võru valda.
Läbi Nõnova kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Peatus jäi enne 2017. aasta haldusreformi Lasva valda ja avamise ajal Kasaritsa valla aladele.
Reisirongid sõitsid läbi Nõnova liinil Valga–Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks. 
Peatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.
Nõnova raudteepeatusele eelnes Valga poolt tulles Võru raudteejaam ja järgnes Husari raudteepeatus.
Vara ohvritamm

Vara ohvritamm (ka Vara kiriku tamm) on pühapuu Tartumaal Maarja-Magdaleena kihelkonna Kuusiku külas Vara kirikaias.
Korphöövel

Korphöövel ehk rupphöövel on käsitööriist, mida kasutatakse suurema hulga materjali eemaldamiseks puidupinnalt, näiteks mõne kõrgema muhu või laua kõveruse silumiseks. Samuti kasutatakse korphöövlit selleks, et toorikut musta paksusesse töödelda.
Korphöövlil on tavaliselt lühike tald, suhteliselt kitsas, kuid paks tera, väga lai suu ja väga kumer teraserv (umbes 7–8 cm raadiusega), et sellega saaks lõigata paksu laastu. Üldiselt hööveldatakse korphöövliga diagonaalselt detaili pinna suhtes. Tavaliselt hööveldatakse korphööveldatud pind veel üle pikkhöövli ja siluhöövliga.
Korphöövli funktsioonid on suurelt osalt ülevõtnud masinad nagu rihthöövelpink ja paksusmasin. Korphöövel leiab siiski kasutust juhul, kui toorik ei mahu paksusmasinasse.
Sofiero loss

Sofiero loss (rootsi keeles Sofiero slott) asub Rootsis Skåne läänis Helsingborgi vallas.

Ajalugu

Loss ehitati 1864. aastal prints Oskari ja printsess Sofia maaresidentsiks. Aastani 1973 oli loss Gustav VI Adolfi ametlik suveresidents. Pärast tema surma 1973 läks loss Helsingborgi linna omandusse, misjärel see avati huvilistele. 
Praegu asub lossis restoran, kohvik ja aeg-ajalt saab seal vaadata ka kunstinäitusi.

Park

Väga suures lossipargis kasvab väga palju nii Rootsist kui ka mujalt pärit eri liiki taimi. Kõige märkimisväärsemad on rododendronid, mida on üle 10 000 isendi umbes 300 eri sordist. Suviti toimuvad pargis mõnikord rokk-kontserdid, kus teiste hulgas on esinenud ka Bob Dylan ja Bryan Adams.
Jan Bonnema

Jan Haitzes Bonnema (7. jaanuar 1864 Arum, Friisimaa – 17. september 1941 Groningen) oli hollandi paleontoloog.
Alates 1911. aastast oli ta Groningeni Ülikooli geoloogiaprofessor. Ta emeriteerus aastal 1934.
Ta uuris paleosoikumi ostrakoode.
Ta käis mitmel korral uurimisretkedel Eestis, nii üksi kui ka Friedrich Schmidti saatel, uurides muuhulgas Kukruse ladet.
Joachim Rossihnius

Joachim Rossihnius (Rossinius) (umbes 1600 Stargard, Pomorze – umbes 1646) oli saksa päritolu eesti kirjamees ning tartumurdelise kirikukirjanduse rajaja.
Tegutses 1622. aastast peamiselt Lõuna-Eestis pastorina. Avaldas esimesed lõunaeestikeelsed protestantlikud raamatud "Catechismus Herrn D. Martini Lutheri in sechs Hauptstücke verfasset..." ja "Evangelia vnd Episteln auff alle Sonntage durchs gantze Jahr" (mõlemad Riias 1632). Talle olid ilmselt eeskujuks käsikirjalised põhjaeestikeelsed tõlketekstid.
Bishōjo

Bishōjo mangas ja animes

Bishōjo on shōjo ja mecha vahepealne anime ja manga liik. Seal on tavaliselt tegelasteks ilusad noored tüdrukud.
Bishōjot eristatakse shōjost, kuna shōjo on vaatamiseks tüdrukuile, bishōjo aga on ilusaist tüdrukuist.
Läbipaistev Coca-Cola

Läbipaistvaks Coca-Colaks (vene keeles Бесцветная кока-кола Bestsvetnaja koka-kola; inglise keeles White Coke) nimetatakse värvitut varianti Coca-Cola sortidest, mida hakati tootma 1940. aastatel Nõukogude Liidu marssali Georgi Žukovi soovil.

Ajalugu

Žukov tutvus Coca-Cola joogiga  teise maailmasõja ajal või vahetult pärast seda, kui tema kolleeg Lääne-Euroopas, Lääne-Euroopa liitlasvägede ülemjuhataja Dwight Eisenhower seda talle pakkus, kes oli ise ka joogi suur fänn. Kuna Coca-Colat peeti Nõukogude Liidus Ameerika Ühendriikide imperialismi sümboliks, oli Žukov vastu sellele, et teda Coca-Cola joogiga pildistataks.
Ajakirjanik Tom Standage'i sõnul küsis Georgi Žukov hiljem, kas Coca-Cola jooki oleks võimalik valmistada ja pakendada viina sarnaseks. 
Marssal Žukov tegi joogi importimise ja selle maskeerimise suhtes päringu kindral Mark W. Clarki kaudu, kes oli Ameerika Ühendriikide okupeeritud Austria sektori ülem, kes omakorda esitas taotluse president Harry Trumanile. Presidendi töötajad võtsid ühendust korporatsiooni Coca-Cola Export juhatuse esimehe James Farleyga. Tol ajal jälgis Farley 38 Coca-Cola tehase rajamist Kagu-Euroopas, sealhulgas Austrias. Farley delegeeris Žukovi eritellimuse Mladin Zarubicale, Coca-Cola ettevõtte tehnilisele juhatajale, kes oli saadetud Austriasse 1946. aastal, et teostada järelevalvet suure villimistehase rajamise üle. Zarubica leidis keemiku, kes võis värvuse Coca-Colast eemaldada, täites seeläbi marssal Žukovi soovi. Coca-Cola värvitu versioon villiti läbipaistvast klaasist pudelitesse, mille valge kork tähistati punase viisnurgaga. Pudeleid ja korke valmistas Crown Cork ja Seal Company Brüsselis. Valge koolajoogi esimesi eksemplare saadeti tellijale kokku 50 kasti.
HUD

Ülevaade

Tüüpiline HUD sisaldab kolme põhilist komponenti: projekteeriv üksus, kombinaator ja arvuti.
Projekteeriv üksus tüüpilises HUD-süsteemis on optiline kollimaator: kumer lääts või nõgus lääts koos kineskoobiga (CRT – Cathode Ray Tube), valgusdioodiga (LED – Light Emitting Diode) või vedelkristallkuvariga (LCD – Liquid Crystal Display). Selline seadistus kuvab pildi, kus valgus on paralleelne, st tajutakse olevat lõpmatu.
Kombinaator on tavaliselt nurga all olev lame klaas (valgusejaotur), mis asetseb otse vaataja ees – see suunab projekteeritud pildi nii, et piloodi jaoks paistaks see nii nagu oleks kujutis sõiduki ees õhus. Kombinaatorid sisaldavad spetsiaalset katet, mis peegeldavad monokroomse valguse projektorilt klaasile, samal ajal lastes läbi teised valguse lainepikkused. Mõnede kombinaatorite puhul kasutatakse ka kumerat pinda, et taasfokuseerida projektorilt tulev kujutis.
Arvuti moodustab liidese projekteeriva üksuse ja kuvatava süsteemi/andmete vahel ning genereerib pildid ja sümbolid, mis projekteeritakse klaasile.

Tüübid

Lisaks statsionaarselt paigaldatud HUD-le on olemas ka HMD (Head-Mounted Display või Helmet-Mounted Display). HMD on üks HUD tüüpe, mis võimaldab pildil/ekraanil liikuda kaasa piloodi nägemisväljaga.
Paljud nüüdisaegsed hävituslennukid (näiteks F/A-18, F-16 ja Eurofighter) kasutavad mõlemat, HUD ja HMD, tehnoloogiat samaaegselt. F-35 Lightning II disainiti ilma HUD-süsteemita, toetudes ainult HMD-tehnoloogiale, mis teeb sellest esimese nüüdisaegse hävituslennuki, millel puudub täielikult statsionaarselt paigaldatud HUD.

Autod

General Motors võttis HUD-ekraanid kasutusele 1988. aastal, kui esimesed seda tüüpi värvilised ekraanid paigaldati Corvette C5-le. Nissan pakkus HUD-ekraane Nissan 240SX-le aastatel 1989–1994. Toyota avaldas selle süsteemi Toyata Crow Majestal 1991, mida müüdi ainult siseturul. 2003. aastal sai BMW-st esimene Euroopa autotootja, mis pakkus HUD-ekraane. HUD on muutunud järjest kättesaadavamaks lisavarustuseks autoturul, mis tavaliselt võimaldavad autoklaasidele kuvada spidomeetrit, tahhomeetrit ja navigatsioonisüsteemi. Öise nägemise informatsiooni on võimalik kuvada mõnedel General Motorsi, Honda, Toyota ja Lexuse sõidukimudelitel. Mõned autotootjad nagu Audi, Citroën, Saab, Nissan ja Kia pakuvad HUD-süsteeme vaid üksikutes sõidukimudelites. 
HUD-tehnoloogia on tulnud müügile ka mootorratturikiivrite jaoks.
Prototroof

Prototroof on organism, kes toodab eluks vajalikku asendamatut esmast orgaanilist ainest.
St. Patrick's Cathedral (Midtown Manhattan)

St. Patrick's Cathedral ehk eesti keeles Püha Patricku katedraal on Iirimaa kaitsepühakule Patrickule pühendatud roomakatoliku kirik New Yorgis. 
See asub Kesk-Manhattanil Fifth Avenue ääres 50ᵗʰ Streeti ja 51ˢᵗ Streeti vahel, Rockefeller Centeri juurde kuuluva Atlase skulptuuri vastas. 100,4 meetri kõrgust ning 1879. aastal pühitsetud ja lõplikult 1888. aastal valminud katedraali peetakse suurimaks uusgooti stiilis katoliiklikuks sakraalehitiseks Põhja-Ameerikas.
19. oktoobril 1966 määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark). 8. detsembril 1976 kanti kirik Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (National Register of Historic Places) kui USA riiklik ajaloomälestis (National Historic Landmark).
Irene von Meyendorff

Irene von Meyendorff (sünninimega Irene Isabella Margarethe Paulina Caecilia von Meyendorff; 6. juuni 1916 Tallinn – 28. september 2001 King’s Somborne, Hampshire, Suurbritannia) oli Eestimaa päritolu näitlejatar.
Shigechiyo Izumi

Shigechiyo Izumi (jaapani keeles 泉 重千代 Izumi Shigechiyo; 29. juuni 1865? – 21. veebruar 1986) oli Jaapani ülipikaealine, keda peetakse maailma vanimaks elanud meheks. Ta suri väidetavalt 120 aasta ja 237 päeva vanusena.
Izumi sünniaega pole siiski peetud päris kindlaks, sest esimene rahvaloendus, kus ta esineb, peeti 1871. aastal ning on arvatud, et tema sünniaeg võis olla tema noorelt surnud venna oma. Mõned uurijad on väitnud, et tõenäolisemalt sündis ta 1880. aasta paiku. Seetõttu pole tema vanima mehe positsioon täiesti kindlat tunnustamist leidnud, ehkki üldiselt teda siiski selleks loetakse. 
Izumi elas lihtsat talupojaelu, alustades töötamist juba 5-aastaselt. Pensionile jäi ta alles 105-aastaselt, 1970. aastal. Ta suri 1986. aasta 21. veebruaril külmetushaigusesse, huvitava kokkusattumusena oli see hilisema maailma vanima inimese Jeanne Calmenti 111. sünnipäev. Peale tema ja Izumi pole ükski inimene ametlikel andmetel üle 120 aasta elanud.
Ernst Heinrich Weber

Elulugu

Ernst Heinrich Weber sündis 24. juuni 1795 Wittenberg, Saxony, suures Rooma Impeeriumis. Ernst Weber sündis akadeemilise taustaga peres. Tema isa oli Michael Weberi, kes oli teoloogiaprofessor Wittenbergi ülikoolis). Ta oli kolmest teadusega tegelevast vennast vanim. Tema kaks nooremat venda, William ja Eduard, olid samuti akadeemias mõjukad teadlased. Esimene spetsialiseerus füüsikale ja teine anatoomiale. Juba noores eas huvitus Weber füüsikast ja teadusest, olles mõjutatud tollasest füüsikust Ernst Chladnist, keda kutsutakse ka "akustika isaks". Weber lõpetas keskkooli Meissenis ja alustas meditsiini õpinguid Wittenbergi Ülikoolis 1811. Napoleoni sõja järelmõjud sundisid teda Wittenbergist lahkuma. Ta alustas magistriõpinguid 1815 Leipzigi Ülikoolis. Ta alustas 1817 assistendi tööd J.C. Clarus meditsiinilises kliinikus Leipzigis ja oli seejärel võrdleva anatoomia professor. Ta sai Inimese anatoomia õppetooli juhiks 1821. Ernst Weberi esimene panus psühholoogiasse oli 1834, kui ta püüdis kirjeldada puudutuse mõju. Ta töötas Leipzigi Ülikoolis kuni 1871. aastani.

Pärand

Weber on palju tsiteeritud eksperimentaalpsühholoogia "isa". Ta oli esimene, kes koostas tõelisi psühholoogia katseid valiidsete ja korratavate meetoditega. Samal ajal, kui enamik psühholooge töötas laua tagant tõusmata, viis Weber aktiivselt läbi katseid, püüdes muuta ainult üht näitajatest. Weberi eesmärgiks oli saada järjest täpsemaid tulemusi. See sillutas tee psühholoogiale, kui eksperimentaalsele teadusele ja juurutas eksperimentaalsete uurimismeetodite kasutamise. Weberi tööst tunnetusega oli inspireeritud Gustav Fechner, ning see viis edasi Weberi seaduse loomiseni. Weber ei mõistnud lõpuni, milline on tema panus tunnetuslike stiimulite ja vastuste mõistmisel.

Hilisem karjäär

1817. aastal määrati Weber Leipzigi Ülikoolis psühholoogiadotsendiks. Juba järgmisel aastal (1818) sai temast anatoomiaprofessor. Ta püsis sel ametikohal kaua aega, võttes elu lõpupoole siiski psühholoogiaprofessori nimetuse. Elu lõpu poole tegeles Weber vähem testimise ja eksperimentidega, kuid ta oli siiski huvitatud sensoorsest psühholoogiast. Weber läks 1871. aastal Leipzigi Ülikoolist pensionile. Ta jätkas siiski tööd koos oma venna Eduardiga. Nende töö närvistimulatsiooni ja lihaste allasurumisega muutis pärssiva reageerimise tehnika populaarseks teraapiavormiks tol ajal. Ernst Heinrich Weber suri 1878. aastal Leipzigis.
Meremehe tee

Meremehe tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Pirita  asumis.
Tänav sai nime 8. juulil 1966.
Korstnamärk

Korstnamärk on mittesõjalaeva korstnal olev tähtedest ja/või kujunditest tunnusmärk, mis viitab laevandusettevõttele või laevaomanikule (näiteks laevaomaniku logo).
Helje Riives

Elulugu

Helje Riives on talupidaja tütar.
Lõpetas 1955 Haapsalu Pedagoogika Kooli ja 1963 TÜ raamatukogunduse ja bibliograafia erialal. Töötas 1955–58 Saareküla koolis, 1958–62 Orissaare raamatukogus ja 1962–65 Tartu linnaraamatukogus. Oli 1965–88 TÜ teadusraamatukogu liigitamise osakonna juhataja, juhendanud üliõpilaste raamatukogupraktikat ja pidanud TÜ-s bibliograafiaõppusi. Aastast 1988 töötanud TTÜ Raamatukogus: 1988–2004 osakonnajuhataja, 2004–2010 peabibliograaf.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: TÜ raamatukogu kataloogisüsteemi kujunemine; TTÜ publikatsioonide ja Eesti tehnikaartiklite andmestiku kogumine ning vastavate trükibibliograafiate ja andmebaaside koostamine/toimetamine. Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastapreemia 1996, Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu ja Eesti akad rmtk bibliograafiaauhind 2000, TÜ raamatukogu teenetemärk 2002.
Vaiatu mõis

Vaiatu mõis (saksa keeles Somel) oli rüütlimõis Torma kihelkonnas Tartumaal.
Mõisast on teateid alates 1418. aastast.
Magerburg

Magerburg (vene Магербург, soome Magdeburg; harvemini eesti Neemerand) oli küla Venemaa Leningradi oblasti Kingissepa rajooni alal. Küla asus kohas, kus Rosona jõgi suubub Narva jõkke. 1920. aasta Tartu rahulepinguga läks küla Eesti Vabariigile, kus see moodustas osa Eesti Ingerist ja kuulus Vaivara kihelkonda.
Küla eksisteeris juba enne 1570. aastat.
Plummeri-Vinsoni sündroom

Eponüüm

Haiguslik seisund on nimetatud kahe ameeriklase, arst Henry Stanley Plummeri ja kirurg Porter Paisley Vinsoni järgi.

Diagnoos

Diagnoosi panemist alustatakse patsiendi kaebuste kuulamisega ning laboratoorsete analüüside tulemuste kokkuvõtte põhjal. Vereanalüüsi(de) kaudu vaadeldakse väikesepunaliblelist aneemiat (microcytic anemia), mis ühtiks rauapuudusaneemiaga. Vajadusel tehakse ka ülemise seedeelundkonna radioloogilised ülesvõtted, endoskoopia jm.
Endoskoopilisele suukaudsele vaatlusele lisaks võidakse patsiendi nõusolekul teha diagnoosi kinnitamiseks ka biopsia. Diagnoos kas kinnitatakse või lükatakse ümber, kui võetud rakumaterjali mikroskoopiline uuring tuvastab epiteeliga seotud atroofiat ja/või limaskestaaluse koe kroonilise põletiku jpm.

Rauapuuduse leevendamine

Kui leiab kinnitust rauapuuduseaneemia, siis soovitavad arstid manustada rauda sisaldavaid toidulisandeid. Enamasti aitavad rauarikkad toidulisandid düsfaagia ning valuliku neelamise ja keelepõletiku korral.

Endoskoopiline ravivõte ja laiendajad

Kui endoskoopia käigus leitakse tugev kokkutõmbunud ülemise söögitoru võrgustik, on võimalik püüda söögitoru mehaaniliselt laiendada. Laiendamine (kas endoskoopiline, ballooniga ehk medikamentoosne) on aga seotud riskidega, nimelt võib söögitoru augustuda (perforeeruda), söögitoru augustumist loetakse aga suuõõne, söögitoru ja neelu ülaosa epiteelkoe pahaloomulise kasvaja ehk kartsinoomi kasvu käivitajaks.
Leida Kikka

Leida Kikka (sündinud 28. oktoobril 1959) on eesti ettevõtja, Tartus tegutseva jalatsivabriku Samelin juht ja omanik.
Kikka on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Alates 1987. aastast on ta töötanud Tartu naha- ja jalatsikombinaadis (esmalt kaadriinspektorina), RASis Elkar ja nende järeltulijas Samelin AS.