google/wiki40b huggingface dataset:
Harju-Madise kihelkond

Piirkonna ajalugu

Muinasajal moodustasid hilisema Harju-Madise kirikukihelkonna alad Revala maakonna Vomentagana muinaskihelkonna edelanurga.
Ristiusu vastuvõtmisest kuulus piirkond Keila kihelkonna koosseisu. 13. sajandi keskel eraldusid Keila kihelkonnast iseseisvaks kihelkonnaks Harju-Madise ja Nissi kihelkond.
Harju-Madise kihelkonda on ajalooürikutes esmakordselt mainitud 1343. aastal Lodenrode nime all, kuna kihelkonnas olid ka Lodede maavaldused.
1305–1317 ehitati kihelkonna maadele Padise klooster, mis kujunes kihelkonna suurimaks maavaldajaks.
1638. aastal sai Risti kogudus oma vaimuliku ning algas Risti kihelkonna eraldumine.
1710. aastal liideti Risti ala uuesti kiriklikult Harju-Madise kihelkonnaga.
1718. aastal rajas Venemaa kihelkonda laevastiku tugipunkti Rogerwiek, mille juurde hiljem tekkis Paldiski linn. Asehalduskorra ajal kuulus kihelkond, Tallinna asehaldurkonna Paldiski kreisi.
Harju ja Risti kihelkonda kuulusid ka Väike-Pakri ja Suur-Pakri saared.
Risti kihelkond eraldati 1870. aastal Harju-Madise kirikukihelkonnast lõplikult iseseisvaks kihelkonnaks.
Harju-Madise kihelkonnakirik on Harju-Madise kirik Madisel, mis ehitati 1764. aastal keskaegse kiriku varemetele.

Kihelkonna alad tänapäeval

Kaasajal jäävad kihelkonna maad Harju maakonda.
Ersa keele päev

Ersa keele päev (vene keeles:День эрзянского языка; ersa keeles: Эрзянь Келень Чи) on kaasaegne ersa riiklik tähtpäev. Seda tähistati esimest korda 1993. aastal Anatoli Rjabovi Ersa keele Päästefondi mahitusel Saranskis. Praegu on selle tähtpäevaks 16. aprill, esimese Ersa keeleteadlase ja rahvusliku taassünni liikumise tegelase, ersa kirjakeele looja Anatoli Rjabovi sünniaastapäev. Anatoli Rjabov arreteeriti 1937. aastal süüdistatuna spioneerimises Soome ja Eesti kasuks. 23. mail 1938 mõistis NSVL Ülemkohtu Väljasõidukolleegium Rjabovi surma mahalaskmise läbi. Tema hauda pole siiani leitud.
Praegusel ajal ei tähistata ersa keele päeva mitte ainult Mordvas, kus ersa kui ka vene ja mokša on ametlikud keeled, vaid ka teistes märkisväärse ersa kogukonnaga piirkondades: Nižni Novgorod, Samara, Moskva, Tšeljabinsk ja Murmansk. Väljaspool Venemaad tähistatakse ersa keelepäeva ka Eestis (Fenno-Ugria Asutus, Ersa-Mokša Sõprade Selts ning ersa kultuuriselts "Sjatko") ja Soomes. Moskvas on ürituste korraldajaks ROO Erzjan Vaigel ("Ersa hääl") , Peterburis ja Leningradi piirkonnas – Ersade liit "Ele". Kõigil Eestis ersa keele päeva puhul korraldatavatel üritustel on müügil ersa ja mokša pärimus- ja moodsa muusika CD-d ja kassetid ning traditsioonilised puuskulptuurid Taula küla meistritelt vendadelt Rjabovitelt. Peoõhtutel osalejatel on võimalik annetusega toetada ersakeelse raadiojaama asutamist.
Keelepäeva ajal toimuvad koolides ja lasteaedades  avatud teemakohased õppetunnid, mille raames tulevad külla kuulsad kirjanikud, luuletajad ja muud kultuuritegelased, samuti peetakse kontserte ja tehakse teatrietendusi. Ürituste eesmärk on tutvustada ersa keelt ja kirjandust ning muid rahvuslikke saavutusi. Hoonetesse, kus toimuvad ersa keelepäeva üritused on kombeks paigaldada suur Anatoli Pavlovitš Rjabovi portree, mille ümbrus kaunistatakse ersakeelsete kirjade, lillede ja riigilippudega. Ürituste ametlik osa algab lauluga "Tjuštja". Saranskis esitab seda laulu tavaliselt meeste ansambel Torama. Pärast esitust süüdatakse küünal – štatol. Küünla süütamise õigus antakse austatud ja tuntud inimesele, mille järel valitakse Ersa nõukogu vanemate eesistumise kandidaadid (ersa keeles: Эрзянь атянь эзем).
Mõisaküla

Ajalugu

1895. aastal asuti rajama Pärnu–Mõisaküla–Viljandi raudteed ja Valga–Ruhja–Pärnu raudteed. Tänu sellele tekkis Abja mõisa soistele maadele ka Mõisaküla. Esimene rong Pärnust Valka väljus 5. oktoobril 1896 ja järgmise aasta 1. augustil avati ka Mõisaküla–Viljandi raudteeliin.
1905. aastal asutati Jaan Sihveri 2-klassilise erakoolina Mõisaküla Kool.
Mõisaküla sai aleviõigused 1920. aastal.
1926. aasta asutati Mõisakülas linaketramis- ja kudumisvabrik, mis sai pärast 1940. aastal toimunud ümberkorraldusi nimeks "Bolševik".
1929. aastal asuti ehitama Mõisaküla Püha Vaimu kirikut, mis valmis lõplikult 1942. Aastail 1933–1934 ehitati Alar Kotli projekti järgi Mõisaküla Maarja-Magdaleena kirik.
1937. aastal nimetas Mõisaküla alevivolikogu Mõisaküla tulevaseks Abja linnaks, milline nimemuutus oleks kehtima hakanud linnaks saamise järel. Abja vallavalitsus avaldas selle otsuse vastu protesti. Linnaks saamise järel nõudis Siseministeerium linna nime muutmist, kuna linna nimi ei saavat olla küla. Linnakodanikud panid ette 101 uut nime, sealhulgas Piiri, Raja, Soodla, Sooniste, Rajasoo, Luhaste, Porilombi, Raudsoo, Linda, Pori, Paliste (linnavanema Paalitsa järgi), Okasmäe (endise linna maade omaniku Stackelbergi järgi), Kureste (endise alevivanema Kure järgi), Abjaraja (Abja+Rajangu), Ümera, Säde, Haliste jne. Akadeemilise Emakeele Seltsi arvates oleks linna nimi tulnud jätta muutmata. 1940. aastaks ei jõutud siiski linna ümber nimetada.
4. augustil 1941, kohe pärast nõukogude võimu väljakihutamist, anti Mõisakülas välja haruldased nn Mõisaküla margid: 7 erinevat NSV Liidu postmarki templiga "Vaba Eesti".
Teise maailmasõja ajal Saksa vägede taganemisel 23. septembril 1944 hävitati täielikult Mõisaküla Raudteetehased ja linnas põles maha ka 70 maja.
Esimene kitsarööpmeline reisirong sõitis läbi Mõisaküla 5. oktoobril 1896. Kitsarööpmelise raudtee ajastu lõppes 15. mail 1975, kui Mõisakülast lahkus viimane üldkasutatav kitsarööpmeline reisirong. Uuesti jõudis raudtee Mõisakülla suvel 1981, kui algas otseühendus laiarööpmelist raudteed pidi Riia ja Tallinnaga. Üheaegselt saabusid 17. juulil 1981 Mõisaküla raudteejaama ehitud reisirongid D1-616 Tallinnast ja DR1A-189 Riiast.
1983. aastal hävis tules Mõisaküla luteri kirik. Selle taastamist alustati 1995. aastal.
Viimane Tallinna–Riia diiselrong läbi Mõisaküla oli 20. veebruaril 1992, viimane Pärnust edasi Mõisaküla poole liikunud reisirong aga 31. jaanuaril 1996. Kaubarongid sõitsid veel aastani 2000. 2008. aasta alguses alustati raudtee demonteerimist lõigul Pärnu–Mõisaküla. Et raudtee unustuse hõlma ei vajuks, kinkis Edelaraudtee Mõisakülale reisivaguni, mis jäi alles koos paarisajameetrise raudteejupiga endises jaamas.
2017. aasta haldusreformi käigus liitus linn Karksi, Abja ja Halliste vallaga uueks Mulgi vallaks. Seega kaotas Mõisaküla ühtlasi linnaõigused.

Linnapead

Mõisaküla linnapead on olnud Arno Torn (1993–1996), Arvids Tisler (1996–2002), Aule Kikas (2002–2005) ja Valdiku Pilt (2005). Alates 2005. aastast on linnapea Ervin Tamberg.
Eesti 21

Eesti 21 on üldnimetus koostööprojektile "Võimaluste loomine 21. sajandi tegevuskava (Agenda 21) elluviimiseks Eestis". Selles osalesid ÜRO Arenguprogramm, Eesti Keskkonnaministeerium ja Säästva Eesti Instituut.
Töö käigus avaldati juhendmaterjal kohalike Agenda 21 koostamiseks, valmistati ette lähteülesanne strateegia Säästev Eesti 21 koostamiseks, tehti taustuuringuid, korraldati Eestile esmatähtsates valdkondades konverentse ja seminare ajakirjanikele, poliitikutele, vabaühendustele.
Makseterminal

Makseterminal on kaardilugeriga elektrooniline seade, mille vahendusel toimub maksekaardiga rahatehingute teostamine.

Makse teostamine makseterminali abil

Makse algatamiseks sisestatakse maksekaart terminali ja sisestatakse PIN-kood. Kaardiomaniku pank kontrollib autoriseerimise käigus maksja sisestatud PIN-koodi vastavust, piisava raha olemasolu maksja kontol, päevalimiiti, kaardi kehtivusaega ja muid andmeid. Kontrolli edukal läbimisel broneeritakse kaarti omava panga poolt maksja kontol vastav makse summa. Info kaarditehingu õnnestumise kohta edastatakse makseterminali ekraanile. Makseterminalist väljastatakse kviitung tehingu toimumise kinnitusena. Kui autoriseerimine ei õnnestu (pangakontol ei ole piisavalt raha või maksekaardi kehtivusaeg on möödas), siis tehingut ei toimu.
Makseterminal saadab ostutehingute elektroonilise nimekirja kaardimaksesüsteemile, mis töötleb tehingud ning edastab info vastastikusteks tasaarveldusteks pankadele ja rahvusvahelistesse maksevõrkudesse. Kaardimaksesüsteem kogub kokku iga panga kaartidega tehtud tehingud ja reaalne raha liigub ühest pangast teise ühe korraga. Pangad teevad nende summade ulatuses omavahel tasaarveldusi.

Viipeterminal

Viipemakseid toetava makseterminali puhul pole vaja puutevaba tehnoloogiaga pangakaarti kaardilugerisse sisestada, vaid piisab kaardiga terminali kohal viipamisest.
Tergemäe mõis

Tergemäe mõis (saksa keeles Terkimäggi) oli rüütlimõis Kärla kihelkonnas Saaremaal.
Mõisast on teateid alates 16. sajandi algusest.
Ämari lennuväli

Ajalugu

15. mail 1940 allkirjastati Moskvas Sõjaväeline kokkulepe Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahel. Lepingus oli 23 artiklit ning 45 punktist koosnenud lisa. Selles otsustati ka praegu Lääne-Harju valda jääva Ämari mõisa tulevik. Ämarisse kavandati Suurküla lennuvälja, kokku 240 hektarile. Kõik maa-alad tuli Punaarmeele üle anda 1. juuniks 1940.

Suurküla lennuväli

Ämaril asuva sõjaväelennuvälja väljaehitamist jätkati  1945 aastal; NSV Liidu Kaitseministeerium rajas sinna Balti laevastiku mereväe varulennuvälja, kus hakkasid baseeruma 69. kaugmaa luurelennupolgu amfiiblennukid Catalina PBY-5A ja saatelennukid Jak-9P. Ämaris asunud üksuste põhilennuväljaks muutus see aastal 1952. Nõukogude okupatsiooni ajal oli see tuntud eeskätt Suurküla lennuvälja (vene keeles аэродром Сууркюль, aerodrom Suurkjul) nime all, vene sõjaväelaste hulgas levinult ka kui Sirgulii.
Ulatuslikum lennuvälja laiendamine algas aastal 1956, kui rajati 2450 m pikkune  lennurada.
20. sajandi viimasel veerandil hakkas Ämari lennuvälja baasina kasutama NSV Liidu mereväe Balti laevastiku pommituslennuvägi. Alguses baseerusid lennuväljal reaktiivlennukid MiG-15, MiG-17, hiljem ka MiG-21, MiG-27 (1979–1984) ja keskmaa pommitus- ja ründelennukid Su-24 ning ajuti ka transpordilennukid An-12 ja An-26. (NSV Liidu 321. hävituspommitajate lennupolk, sõjaväeosa nr 21180 loodi 1977. aastal).
Pärast Eesti Vabariigi taastamist ja NSV Liidu lagunemist 1991. aastal oli lennuväli aastatel 1991-1994 NSV Liidu õigusjärglase Venemaa Föderatsiooni lennuväe valduses, seal asunud 170. mereründelennuväepolk viidi üle Tšernjahhovski (endine Insterburg Ida-Preisimaal) linna külje all asuvasse lennuväebaasi.

Ämari lennuväli

Eesti Vabariik võttis Ämari lennuvälja Venemaa Föderatsiooni Relvajõududelt üle 1994. aastal ning andis selle transpordi- ja sideministeeriumi haldusse. 3. aprillil 1996 läks Ämari lennuväli Eesti Kaitseministeeriumi haldusse, 19. detsembril 1996 andis Eesti valitsus selle Õhuväe Staabi valdusse. 15. mail 1997 asutati Ämaris lennuväljaväeosa Lennubaas, mis kujunes hiljem rahvusvahelise kaaluga ühisõppuste ja lennuoperatsioonide läbiviimise paigaks.
Oktoobris 2000 lisandus Ämari lennubaasile õhuseirejaam (õhuruumi radarseirejaam). Eesti Õhuseirekeskus Ämaris lülitus kohe Balti riikide õhuruumi jälgivasse seirevõrku BALTNET ning aprillis 2004 ka NATO riikide õhuruumi kaitsevõrku NATINEADS (NATO Integrated Extended Air Defence System); viimane hõlmab peale radarite ka õhuruumi kaitset ja juhtimiskeskusi.
Juulis 2004 avati Ämari lennubaasis monument kõigile Eesti eest langenud lennuväelastele (Kalju Reiteli skulptuur "Viimane lend").

Tulevik

Aastaks 2010 rekonstrueeriti Ämari kõvakattega lennuväli, mis sai NATO nõudeid arvestava 2750 m pikkuse  maandumisraja, et vajaduse korral Eesti pinnalt sõjaväelisi õhuturbeoperatsioone teostada.
Aulis Aret

Aulis Aret (1936. aastani Aleksis Kallits; 2. august 1907 Kaisma vald – 24. jaanuar 1974 Frunze) oli eesti pedagoogikateadlane ja kirjanik ning Kirgiisi NSV pedagoogikateadlane.
Ta lõpetas 1927. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1934. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna magistrikraadiga. Akadeemiliselt oli ta ÜS Liivika liige.
Tema magistrikraad arvestati 1946. aastal pedagoogikakandidaadi kraadiks. Ta kaitses 1965. aastal Herzeni-nimelises Leningradi Pedagoogilises Instituudis doktoriväitekirja.
Ta töötas aastatel 1935–1941 Narvas, Tapal ja Tallinnas õpetajana.
Ta oli Teise maailmasõja ajal aastatel 1941–1944 Nõukogude tagalas. Oli õpetaja Usbeki NSV-s, hiljem Groznõi Õpetajate Täiendusinstituudis.
Ta oli aastatel 1947–1951 Tallinna Õpetajate Instituudis pedagoogika- ja psühholoogiakateedri juhataja.
1951. aastast oli ta Frunzes Kirgiisi Riikliku Ülikooli õppejõud, pedagoogika ja psühholoogia kateedri dotsent, aastatel 1954–1964 kateedrijuhataja, alates 1966. aastast professor.
Uuris õpilaste kutsevaliku motiive ning enesekasvatuse teooriat ja metoodikat.
Ameerika Filmiinstituut

Ameerika Filmiinstituut (inglise American Film Institute, lühend AFI) on Ameerika Ühendriikide sõltumatu mittetulundusorganisatsioon, mis tegeleb filmikunstiga seotuga. 
AFI peakontor asub Los Angeleses.
AFI asutas 5. juunil 1967 USA president Lyndon B. Johnson.
AFI on koostanud mitmesuguseid filmidega seotud edetabeleid, näiteks "AFI's 100 Years...100 Movies" ja "AFI's 100 Years...100 Stars". 
Aastast 1971 korraldab AFI Los Angeleses filmifestivali AFI Fest.
Madrid

Rahvastik

Elanike arv oli 2009. aastal 3 255 950. Aastal 2005 oli elanikke samadel andmetel ümardatult 3 155 400.  
Madridi linnastus elas 2009. aastal 6,5 miljonit inimest.

Haridus

Linnas on 6 avalik-õiguslikku ülikooli.

Sport

Linnas tegutseb spordiklubi Madridi Real. 
Madridis tegutseb kolm kõrgliiga jalgpalliklubi: Madridi Real, Madridi Atlético ja Rayo Vallecano.
Taanikeelne Vikipeedia

Taanikeelne Vikipeedia (taani keeles Dansk Wikipedia) on Vikipeedia taanikeelne versioon.
Taanikeelne Vikipeedia sai alguse 1. veebruaril 2002.
Seal on 252303 artiklit, millega see on artiklite arvult 36. keeleversioon.
Taanikeelse Vikipeedia artiklite arv ületas 100 000 piiri 29. detsembril 2008 ja 200 000 piiri 11. juunil 2015.
J. Marchlewski nimeline Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlik Ülikool

Lääne Vähemusrahvuste Kommunistliku Ülikooli eesti sektor

Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlik Ülikooli eesti sektori õppejõududena töötasid eesti kommunistid Hans Pöögelmann (Eestimaa Kommunistliku Partei ja Eesti töölisliikumise ajalugu), Rudolf Vakmann (poliitökonoomia), Sofie Allermann (eesti keel ja kirjandus), Johannes Reesen (majandusteadus), Hilda Moosberg (NSV Liidu rahvaste ajalugu), Richard Majak (ÜK(b)P ajalugu).
Vladimir Melanin

Vladimir Mihhailovitš Melanin (vene k. Влади́мир Миха́йлович Мела́ньин; 1. detsember 1933 Kirovi oblast – 10. august 1994) oli Nõukogude Liidu laskesuusataja. Olümpiavõitja (1964) ja kolmekordne maailmameister (1959, 1962 ja 1963).
Vladimir Melanin oli Nõukogude Liidu esimene laskesuusatajast maailmameister ja olümpiavõitja. Esimest korda tuli ta maailmameistriks 1959. aasta maailmameistrivõistlustel Courmayeuris 20 km distantsil, kus tema koondisekaaslane Dmitri Sokolov kaotas talle ainult 10 sekundiga. 1962. aasta MM-il Hämeenlinnas tuli ta teist korda maailmameistriks, kuigi tegi esimeses tiirus kaks möödalasku. Edasi laskis ta puhtalt ja võitis teiseks tulnud soomlast Antti Tyrväinenit 38 sekundiga, kuigi tegi ühe möödalasu rohkem kui soomlane. Kolmanda maailmameistritiitli võitis ta 1963. aasta MM-il Seefeldis, kus jõudis jälle finišisse enne Türväinenit ühe minuti ja 40 sekundise edumaaga, kuigi mõlemad tegid neli möödalasku.
Melanini esimesel olümpiavõistlusel 1960. aasta olümpiamängudel Squaw Valleys ebaõnnestus laskmine, ta sai kaheksa trahviminutit, kaotas võitjale Klas Lestanderile 2,5 minutiga ja pidi leppima neljanda kohaga. 1964. aasta OM-il Innsbruckis lasi Melanin puhtalt ja tuli üle kolmeminutilise edumaaga Aleksandr Privalovi ees olümpiavõitjaks.
Maleku keel

Kõnelejate arv

Kõnelejate arv oli 2000. aastal 750, kuid malekude koguarv oli 1070. Maleku keelt räägivad peamiselt täiskasvanud. Nooremad inimesed on läinud üle hispaania keelele.

Fonoloogia

Maleku keeles on 15 konsonantfoneemi ja 5 vokaalfoneemi. Vokaalide puhul eristatakse pikki ja lühikesi vokaale.
Vetepere mõis

Vetepere mõis (saksa keeles Kurwomes) oli eramõis Järva-Madise kihelkonnas Järvamaal.
Mõisast on teateid alates 1539.
Suuri mõtlejaid

"Suuri mõtlejaid" on Eesti raamatusari, mis sisaldab raamatuid maailma tähtsaimatest filosoofidest. Sari ilmus 1971-1994. Kokku ilmus 24 raamatut. Enamik sarja raamatuid andis välja Eesti Raamat, kaks viimast (1990 ja 1994) andis välja Olion.
Kamran Shahmardan

Kamran Shahmardan (sündinud 29. septembril 1972 Bakuus) on Soomes elav aserbaidžaani filmirežissöör ja teatrilavastaja.
Ta alustas oma filmiteed lapsnäitlejana filmis "Ehetekarp lossist". Pärast seda on ta mänginud veel üheksas filmis.

Töö teatris

Ta asutas aastal 2003 Imatras Musta ja Valge Teatri koos oma eestlasest abikaasa Katri Lätt-Shahmardaniga. Aastast 2004 on ta olnud Imatras Musta ja Valge Teatrifestivali kunstiline juht.
Ta on lavastanud mitme riigi teatrites.
Marco Laimre

Marco Laimre (sündinud 23. augustil 1968 Pärnus) on eesti kunstnik.
Aastatel 1992-1996 õppis ta Eesti Kunstiakadeemia maaliosakonnas. Alates 1998. aastast on ta Eesti Kunstnike Liidu liige.
Ta tegeleb kaasaegse kunstiga.
Ta on Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumi asutaja ja juhatuse liige.
Maailma Taekwondo Föderatsioon

Organisatsiooni struktuur

Taekwondo WTF struktuur on viimase 30 aastaga pidevalt muutunud. Alates 2011 juhib MTF-i üldkogu, mis koosneb 200 liikmest, mis omakorda jagunevad viie maailmajao ühenduste vahel (Euroopa Taekwodo liit, Aasia Taekwondo liit, Aafrika Taekwondo liit, Pan-Ameerika liit ja Okeaania Taekwondo liit). WTF nõukogu koosneb täitevkomiteest ja allkomiteedest.Täitevkomitee koosneb presidendist, sekretariaadist ja nõuandekomiteest. Föderatsiooni esimene president oli Un Yong Kim. Praegune president on Choue Chung-won.

WTF Eestis

Eesti Taekwondo WTF föderatsiooni asutati 20. jaanuaril 1997. Aastast 1998 kuulub Eesti Taekwondo föderatsioon Euroopa Taekwondo liitu ja on Maailma Taekwondo föderatsiooni üks 205 liikmest.
Avinurme mõis

Avinurme mõis (saksa keeles Awwinorm) oli riigimõis Torma kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõisa territoorium Jõgeva maakonda Mustvee valda.
Palamuse O. Lutsu Kihelkonnakoolimuuseum

Palamuse O. Lutsu Kihelkonnakoolimuuseum on kihelkonnakooli elu tutvustav muuseum Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas. 
Praeguse muuseumi asupaik, Palamuse kihelkonnakooli hoone ja köster Aleksander Georg Nieländeri eluruumid valmisid 1873. aastal, kool tegutses seal 1975. aastani. 5. jaanuaril 1987 avati seal muuseum, milles eksponeeritakse 19. sajandi lõpu kihelkonnakooli elu Oskar Lutsu jutustuse "Kevade" kaudu. 
Hoone ruumides korraldatakse praegu ka näitusi ning hoones ja selle ümbruskonnas kontserte ja teatrietendusi.

Väljapanek

Muuseumihoones asuvad endised köstri eluruumid on pühendatud Oskar Lutsu elu- ja loometeele, Palamuse kihelkonna ajaloole, kultuurielule ja usuõpetusele, endised klassiruumid koos kõrvalruumidega kooliajaloole ning õuel eksponeeritakse endisaegseid säilinud ja taastatud hooneid. 
Köstri saalis on avatud väljapanek Oskar Lutsu lapsepõlve- ja kooliaastatest ning "Kevadest". Söögitoas, kus ülemöödunud sajandi lõpul ööbisid tüdrukud, tehakse põgus sissevaade Palamuse kihelkonna ajalukku, kultuuriellu ja usuõpetuse ajalukku. Köstri köögis saab tutvuda vanema kooliajalooga ja välja on pandud kooli üle 320-aastast ajalugu käsitlevad dokumendid.
Klassituba on säilitatud traditsioonilise kantsli, tahvli, seinakella, Euroopa kaardi, keisri pildi ja pikkade pinkidega. Nurgas asub orel, mille autor on üks esimesi Eesti pillimeistreid Carl Georg Thal. Poiste magamistoas elasid omal ajal kaugemal elavad poisid. Sahvris hoitav toidukraam, mis muidu hoiustati sahvris, on välja pandud riiulitele. Toa kõrval asub koolmeistri tuba.
Õuel on säilinud köstri õunaait, köstri tõllakuur ja tall on hilisemal ajal taastatud. Kiriku kaldanõlva all Kooliallika juures asub kirikumõisa rentniku saun.
Maahindamine

Maahindamine on maa kvaliteedi kindlakstegemine.
Maahindamine on vajalik selleks, et saada andmeid maamaksu määramiseks, maa hinna arvutamiseks ja maakorralduseks.
Eesti alal tehti esimesed maahindamised 17. sajandi lõpus.
Tuljak (tants)

Tuljak on Eesti rahvatants, mille on kokku seadnud Anna Raudkats.
Muusikana kasutatakse Miina Härma komponeeritud lugu "Tuljak", mille sõnade autor on Karl Ferdinand Karlson.
Tuljak kirjeldab neiu ja noormehe suhte kulgemist ja tärkavaid tundeid.
Tantsu kirjeldus ilmus esimest korda trükis 1926. aastal koos kaerajaani ja mitmete teiste eesti tantsudega raamatus Eesti rahvatantsud. Täpne tantsu loomise aeg ei ole teada, kuid arvatakse, et see võidi luua 1915. aastal.
Tuljaku loomisel on kasutatud elemente varasematest rahvapärastest tantsudest. Nende seas võisid olla ka sama tuljak, mida Nuia kandis tunti nime alla näpupolka, savikoja venelane, kus paarilised löövad küünarnukke kokku, ning vurr-sahkadi, kus esineb nn saagimise liigutust.
Algses versioonis ei tõstnud tüdrukud tantsu lõpus käsi üles. Selle lisanduse pakkus Raudkatsile 1949. aastal välja Ullo Toomi.
Tantsu on esitatud kõigil Eesti tantsupidudel alates esimestest Eesti mängudest 1934. aastal, kus tants läks kordamisele.
Tuljaku põhisammude seas on hüplevpolka, kiiksamm ja kõnnisammud.
Karl Ruut

Karl Ruut (25. veebruar 1862 Koorküla – 23. märts 1929 Tõrva) oli Eesti kooliõpetaja, rahvaluulekoguja ja kodu-uurija.
Karl Ruut oli aastatel 1881–1884 Helme kihelkonnakoolis ja 1884–1929 Koorküla algkoolis õpetaja.
Ta on avaldanud kirjutisi ajakirjanduses ja komponeerinud mõned laulud. Tema teeneks tuleb lugeda ka eesti rahvakooli ajaloo uurimise algatamist.
Truu valvur

Pildi sisu kirjeldus

Ees paremal lillelisel niidul suure kase tüve najal istuv tütarlaps, vasemal suur pikakarvaline koer. Kase taga tihe kuusk, mille oksad koos kase oksastikuga katavad kogu pildi ülemise osa. Okste alt vaade päikeselisele puisniidule.
Puhja Valla Leht

Puhja Valla Leht (1995–2002 Kodune Vald Puhja) oli 1995–2017 ilmunud ajaleht, mis vahendas Puhja valla uudiseid. Lehte andis välja Puhja vallavalitsus. Lehte toimetas Heiki Rokka.
Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus liitus Puhja vald Elva vallaga, annab endise Puhja valla aladel toimuva kohta uudised edasi Infoleht.
Donald Winnicott

Donald Woods Winnicott (7. aprill 1896 Plymouth – 28. jaanuar 1971 London) oli Inglise pediaater ja psühhoanalüütik, kelle kõige mõjusamad tööd käsitlesid objektisuhete teooriat.
Kõige enam tuntakse teda oma tõelise ja vale-mina käsitluste poolest. Olulise mõistena tõi Winnicott kasutusele mõiste siirdeobjekt. On kirjutanud mitmeid raamatuid, sealhulgas "Mängimine ja reaalsus" ja üle 200 teadustöö.
Ludvig Schmidt

Ludvig Schmidt (24. november 1894 Tallinn – 23. veebruar 1982 Tallinn) oli eesti keemik ja Tallinna Polütehnilise Instituudi rektor.
Ta lõpetas aastal 1913 Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi ja aastal 1919 Petrogradi Ülikooli loodusteaduste osakonna. Aastal 1930 lõpetas ta Leningradi Riikliku Ülikooli füüsikalise keemia erialal. Aastal 1940 kaitses ta keemiakandidaadi väitekirja, samal aastal sai ta ka dotsendiks.
Ta oli aastatel 1922–1930 Lääne Vähemusrahvuste Kommunistliku Ülikooli Leningradi osakonna reaalainete õppejõud ja kateedri juhataja. Aastatel 1930–1942 oli ta Leningradi Riikliku Ülikooli ja Leningradi Keemilise Tehnoloogia Instituudi õppejõud, dotsent. Aastatel 1942–1944 oli ta Kaasani Keemilise Tehnoloogia Instituudi dotsent.
Aastatel 1944–1979 oli ta mitmetes ametites Tallinna Polütehnilises Instituudis: 1944–1951 ja 1960–1964 oli ta füüsikalise keemia/füüsikalise ja kolloidkeemia kateedri dotsent, 1974–1979 oli ta samas kateedris vanemteadur, lisaks oli ta 1944–1946 keemia-mäeteaduskonna dekaan ja 1946–1951 Tallinna Polütehnilise Instituudi asedirektor õppe- ja teadustöö alal. Aastatel 1951–1959 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi direktor, 1964–1968 oli ta anorgaaniliste ainete kateedris dotsent.
Schmidt uuris tasakaalu ja assotsiatiivseid nähtusi lahustes; ta on koostanud õppevahendeid.
Ta oli aastast 1939 NLKP liige, oli ka EKP Tallinna linna- ja rajoonikomitee liige. Aastatel 1955–1959 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IV koosseisu saadik.
Ludvig Schmidt suri aastal 1982 ja ta maeti 2. märtsil 1982 Metsakalmistule.