Antiretroviirusravi

Antiretroviirusravi (HAART ehk highly active antiretroviral therapy) on erinevate ravimiklasside kombinatsioon, mis on mõeldud HIV-iga (inimese immuunpuudulikkuse viirus) nakatunud patsientidele. Eri antiviiruspreparaatide kombineerimine vähendab resistentsuse kujunemise võimalust ja kasvatab sellega ravi efektiivsust.
Ravimite kombinatsioon sõltub viiruse kontsentratsioonist patsiendi veres, viiruse tüvest, CD4-rakkude arvust ning muudest faktoritest. Kuna antiretroviirusravi ei ole võimeline viima HI-viirust kehast päris välja, peab patsient võtma ravimit iga päev terve elu jooksul. Antiretroviirusravi on võimeline kontrollima viiruse kontsentratsiooni ning võib lükata edasi või üldse vältida progresseeruva AIDS-i (omandatud immuunpuudulikkuse sündroomi) sümptomeid. Seega saab HIV-iga nakatunud inimeste elu pikendada. Antiretroviirusravi on kasutusel olnud alates 1996. aastast. Tänu sellele on surmav haigus muutunud krooniliseks haiguseks.

Ajalugu

Esimene efektiivne HI-viiruse teraapia oli nukleosiidne pöördtranskriptaasi inhibiitor (NRTI) – zidovudiin (AZT). See ravim kiideti heaks Ameerikas aastal 1987. NRTI-sid arendati edasi, kuid ükski tulemus ei suutnud viirust piisavalt takistada ning patsiendid surid. Seetõttu kannavad varasemad ravimid nime antiretroviirusravi (antiretroviral therapy ehk ART) ning hilisemaid ja palju efektiivsemaid ravimeid seostatakse kõrgema aktiivsusega antiretroviirusraviga (highly active antiretroviral therapy ehk HAART). Aastal 1996 tõid Hammer ja tema kolleegid ning Gulick ja kaasuurijad The New England Journal of Medicine ajakirjas esile, et kaks NRTI-d  koos uue  proteaasi inhibiitoriga, indinavir`iga, võivad olla väga efektiivsed. Selline kolme ravimi kombineerimine võeti kiiresti kasutusele ning 60–80% juhtumitel vähendas see AIDS-i, surma ning hospitalisatsiooni.

Kombineerimisteraapia

Antiretroviirusravimid on kombineeritud selleks, et säilitada viiruse mahasurumist ning et vältida viiruse resistentsust ravimite suhtes. Paljud uuringud on näidanud, et ravimite kombineerimine HI-viiruse vastu vähendab haiguse progresseerumise riski ning surma. Antiretroviirusravimite kombineerimine takistab HI-viiruse replikatsiooni, seega hoiab see viiruse kontsentratsiooni madalamal tasemel ning vähendab viiruse mutatsioonide tekkimist. Juhul kui tekib mutatsioon, mis  põhjustab ühele antiretroviirusravimile resistentsust, siis teised ravimid represseerivad mutatsiooni levikut. Individuaalne antiretroviirusravi ei ole võimeline takistama  HI-viiruse infektsiooni kauaks, kuigi on olemas ka erandjuhtumid. Ravimeid on vaja kombineerida selleks, et efekt oleks pikaajaline. Tavaliselt koosneb kombinatsioon kolmest ravimist, millest vähemalt kaks kuuluvad erinevatesse antiretroviirusravi klassidesse.

Raviplaan

HIV-nakkuse  ravi  ja  ravimid  on  patsiendile  tasuta.  Ravi alustamisaeg sõltub patsiendi enesetundest ja HIV-nakkuse kulu jälgimisel tehtud laborianalüüside tulemustest.

Järjepidevus (ravisoostumus)

Ravimeid on vaja võtta täpselt ettekirjutuse alusel. Järjepidevuse säilitamine antiretroviirusravimite tarvitamisel võib olla raske mitmel põhjusel. Üks põhjustest võib olla raviskeemi keerukus. Selleks, et ravi oleks efektiivne, tasub jälgida, kas ravimeid tuleb võtta hommikul või õhtul, tühja kõhuga või söögi ajal.

Kõrvaltoimed

Antiretroviirusravil esinevad ka kõrvaltoimed. Enne ravimite kasutamist peab patsient oma arstiga läbi rääkima kõikvõimalikest kõrvaltoimetest.
Kõige levinum kõrvaltoime nii naistel kui ka meestel on lipodüstroofia ehk rasvkoe ümberpaigutumine kehas. Lipodüstroofia nähtav tunnus on näo, käte ja jalgade kõhnumine ning kõhupiirkonna, rindade ning kaela rasvkoe suurenemine. Lisaks lipodüstroofiale võivad esineda ka järgmised kõrvaltoimed: kõhulahtisus, väsimus ja jõuetustunne, peavalu, iiveldus, lööve, tuimus ning torked kätes ja jalgades.
Naistel võivad esineda menstruatsiooni häired. HI-viirusega nakatunud naistel esineb sagedamini seeninfektsioone, nii suguteede kui ka suu ja söögitoru seeninfektsioone. HI-viirusega nakatunud naistel suureneb risk emakakaela-, emaka- ja pärakuvähi tekkimiseks.

Antiretroviirusravi ja rasedus

Rasedate naiste antiretroviirusravi kasutamisjuhised on samad nagu teiste inimeste jaoks, kuigi on oluline ka vältida haiguse edastamise riski lapsele. See risk on proportsionaalne viiruse kontsentratsiooniga veres.  Paljud uuringud on näidanud, et rasedatel, kes ei kasuta antiretroviirusravimit, on suurem risk edastada oma haigust lastele kui nendel, kes kasutavad ravimeid. Antiretroviirusravi vähendab haiguse edastamise riski  enne sünnitamist, sünnitamise ajal  ning rinnaga toitmise ajal.
Väga oluline aspekt on ka lapse sünnitamise meetod. Plaanitud keisrilõikel on madalam haiguse edastamise risk. Laps võib nakatuda HI-viirusega läbi ema rinnapiima. Selle vältimiseks peavad nii ema kui ka laps tarbima antiretroviirusravimit.

Teekond ravimini

Juba mitu aastat on HI-viirus põhjustanud AIDS-i ning surma. Tänu antiretroviirusravimile on nakatunutel on tavaline, pikk elu, mis ei erine tervete inimeste elust. Samas ei tohi unustada ka kõrvaltoimeid nagu südamehaigused, maksahaigused ning närvisüsteemihaigused. Antiretroviirusravi on suur samm edasi HI-viiruse infektsiooni ravimiseks, kuigi uuringud ei ole lõppenud. Iga päev tehakse katseid, kuidas ravida lõplikult HI-viirust.