google/wiki40b huggingface dataset:
Mare Ruusalepp

Mare Ruusalepp (aastani 1969 Kukk; sündinud 10. märtsil 1943 Tartus) on Eesti astrofüüsik.

Elulugu

Mare Ruusalepp on rätsepa tütar ja Arno Ruusalepa ema.
1961 lõpetas ta Elva Keskkooli ja 1968 Tartu Ülikooli astrofüüsikuna. 1983 kaitses ta Eesti NSV TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Oпределение угла наклона и скорости вращения В0-В3 звезд".
1968–74 oli Ruusalepp Tartu Observatooriumi insener, 1974–95 nooremteadur ja teadur, 1995. aastast teadussekretär. Ta on koostanud "Tähetorni kalendrid" aastateks 2007-09 ja 2011. Samuti juhib ta MTÜ-d Stellaarium, mis toetab loodusteaduslikku kooliharidust ja populariseerib teadust.
Ta on Zonta Internationali Tartu klubi asutajaliige.
2008. aastal pälvis Mare Ruusalepp Eesti Teaduste Akadeemia ja sihtasutuse Archimedes teaduse populariseerimise preemia. 2015. aastal anti talle ka Tiiu Silla nimeline elutööpreemia pikaajalise teaduse ja tehnoloogia süstemaatilise populariseerimise eest.

Teadustöö

Mare Ruusalepa peamised uurimisvaldkonnad on mittestatsionaarsete tähtede füüsika, Be-tähtede pöörlemine ja noovade keemilise koostis. Ta on avaldanud 23 teadustrükist.
Gripp A alamtüüp H1N1

Haigustekitaja

Uut grippi põhjustab inimestel teadlaste arvates A-tüüpi gripiviiruse alamtüüp H1N1, mille reservuaariks on inimene. Haigustekitaja sarnaneb 1918. aasta pandeemilise A-gripiviiruse alamtüübiga, mis põhjustas hispaania grippi.

Diagnoosimine

Uut grippi diagnoositakse tänapäeval valdavalt laboratoorse diagnostika meetoditega – määratakse viiruse RNA või antigeeni ning antikehad näiteks PCR-meetoditega.

Ravimid ja eksperimentaalravimid

Enamikul juhtudel on ravi toetav, antibiootikumidest ei ole gripi puhul abi. Arsti ettekirjutusel võidakse patsiendile manustada toimeainega oseltamivirum (Tamiflu) ravimeid. Osad teadlased peavad seagripiravimit Tamiflu lastele ohtlikuks.
Uuematel andmetel (2013) kasvab haigusjuhtude arv, mis on Tamiflule resistentseks muutunud.
Jaapani tootja Toyama Chemicals töötas 2002.aastal välja eksperimentaalse gripiviirusevastase ravimi favipiraviir.

Ennetamine

Nakatumise vältimiseks soovitatakse pesta sageli käsi ning vältida haiguspuhangu ajal rahvarohkeid kohti, köhides ja aevastades tuleks suu katta pigem varruka kui peopesaga. Sealiha söömine seagrippi haigestumist ei põhjusta.

Soomes (2014)

Sel talvehooajal levis ka Soomes A-gripiviirus (H1N1p) ehk seagripp.

Venemaal

Seagripp saabus Venemaale Ukrainast. 22. jaanuari seisuga oli Ukrainas grippi surnud 72 inimest. Donbassi okupeeritud aladel oli pühapäevase seisuga surnud ligi 300 inimest.
Esimesed seagripijuhtumid 2016. aastal fikseeriti Venemaa lõunaregioonides ja Põhja-Kaukaasias. Rostovi oblastis suri ühe päeva jooksul seagripi tüsistustesse kuus inimest.
Peterburis kuulutati välja gripi- ja hingamisteede ägeda viirusinfektsiooni epideemia, sest arsti poole pöördus iga päev 11 000-12 000 inimest. Seagrippi on Peterburis surnud juba üle 30 inimese.
Pühendusnimi

Pühendusnimi on kohanimi, mis on mingile objektile antud mingi isiku mälestuseks või austuseks. Pühendusnimi sisaldab eesnime(sid) ja perekonnanime (nt Lydia Koidula tänav) või täieliku varjunime (nt A. H. Tammsaare tee).
Pühendusnimesid annab välja kohalik omavalitsus ja neid nimesid ei anta isiku eluajal, vaid pärast tema surma.
Jarno Habicht

Jarno Habicht (sündinud 24. aprillil 1976 Tartus) on eesti tervishoiuametnik ja rahvaterviseteadlane.

Haridus

1994. aastal lõpetas ta Gustav Adolfi Gümnaasiumi. 2000. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonna.
2010. aastal kaitses Tartu Ülikoolis meditsiinidoktori kraadi väitekirjaga "Health care utilisation in Estonia: socioeconomic determinants and financial burden of out-of-pocket payments".

Töö

Aastatel 2001–2003 töötas ta Eesti Haigekassa tervishoiu spetsialistina. Aastatel 2003–2011 oli ta Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) Eesti esinduse juht, aastatel 2011–2015 WHO esindaja Moldovas, 2015. aastast WHO esindaja Kõrgõzstanis. 2016. aastal avaldas ta soovi hakata juhtima Põhja-Eesti Regionaalhaiglat.

Isiklikku

Tema isa on kirjanik ja tõlkija Juhan Habicht.
Laanemaa järv

Laanemaa järv on järv Harju maakonnas Saue vallas Aude ja Tabara külas. Veekogu pindala on 9,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 2941 m. Järves on 2 saart.
Pseudovõlv

Pseudovõlv, ka valevõlv on ruumi või ruumiosa kattev tarind kiviridadest, mis laotakse nii, et iga kõrgem eendub konsoolitaoliselt madalamal asuva suhtes, kuni ava täieliku katmiseni, sarnaselt pseudokaare ladumise tehnikaga. Nagu pseudokaaregi puhul, peab pseudovõlv olema sillatava ruumi suhtes väga kõrge, palju kõrgem kui tavaline võlvlagi. Pseudovõlvi üks erikuju on ümmargune pseudokuppel.
Pseudovõlv on arhitektuurilooliselt vanem kui võlv. Seda kohtab nagu pseudokaart Vana-Egiptuse, Vana-India, Mükeene-Kreeka, varakristliku Iirimaa ehitistes, Kambodža ja Mesoameerika vanemas arhitektuuris. Võib olla laotud nii kuivmüüritisena kui mörti kasutades.
Põlva–Saverna maantee

Põlva–Saverna maantee (registrinumbriga 89) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Puuri külas Puuri liiklussõlmes, Põlva linna läänepiiril. Tee pikkus on 20,4 km. Tee lõpeb Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 221. kilomeetril Saverna külas.

Asulad Põlva–Saverna maanteel

Puuri küla, Mammaste küla, Aarna küla, Ihamaru küla, Krootuse küla, Piigaste küla, Palutaja küla, Tiido küla, Saverna küla.
Saksi vald

Ajalugu

Saksi vald kujunes välja 1938. aastaks, kuid 1938. aasta haldusreformi ja maakondade piiride muutmise tagajärjel vald tükeldati ning erinevad osad liideti Undla, Assamalla ja Ambla valdadega. 
1944. aastal moodustati taas Saksi vald ning 1949. aastal struktureeriti see ümber Saksi külanõukoguks endistes piirides. Saksi külanõukogu tegutses kuni 1982. aastani, mil külanõukogude ühendamise käigus Saksi külanõukogu kaotati. 
Pärast taasiseseisvumist kinnitati Saksi valla staatus 1. aprillil 1991. a, seejärel aga likvideeriti 1. novembril 1992. aastal. Praegusel kujul taastati Saksi vald taas 1. septembril 1993. aastal.

Valla liitumine ja likvideerumine

2005. aastal liitus enamik vallast koos Tapa linna ja Lehtse vallaga uueks Tapa vallaks, välja arvatud Kiku, Pariisi ja Salda külad, mis liitusid Kadrina vallaga.
Eric Bailly

Eric Bertrand Bailly (sündinud 12. aprillil 1994 Bingerville'is) on Elevandiluuranniku jalgpallur. Ta mängib Premier League'i klubis Manchester United ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises. Tema peamine mängupositsioon on keskkaitsja, kuid ta võib mängida ka paremkaitsjana.
Ta alustas klubikarjääri Hispaanias Espanyolis, mille noortesüsteemiga liitus ta 2011. aastal. Debüüdi klubi meeskonnas tegi ta Hispaania kõrgliigamängus 5. oktoobril 2014 mängus Real Sociedadi vastu.
2015. aasta jaanuaris liitus ta teise Hispaania kõrgliiga klubiga, Villarrealiga. 22. oktoobril 2015 lõi ta UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Dinamo Minski vastu oma klubikarjääri esimese värava.
2016. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Manchester Unitediga. Arvatav üleminekusumma oli 30 miljonit naelsterlingit. Hooajal 2016–17 võitis ta klubiga Euroopa Liiga. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 19. augustil 2017 mängus Swansea City vastu.
Debüüdi Elevandiluuranniku jalgpallikoondises tegi Bailly 11. jaanuaril 2015 sõprusmängus Nigeeria vastu. Samal aastal võitis ta koondisega Aafrika rahvaste karikavõistlused. Samuti on ta kuulunud koondisse 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlusel. Esimese värava lõi ta koondisesärgis 12. oktoobril 2018 mängus Kesk-Aafrika Vabariigi vastu.
Wolfgang Schnur

Wolfgang Schnur (8. juuni 1944 Stettin (tänapäeval Szczecin, Poola) – 16. jaanuar 2016 Viin) oli saksa jurist.
Wolfgang Schnur jäi väga varakult oma vanematest ilma. Ta isa hukkus Teises maailmasõjas, ta juudi rahvusest ema põgenes Lääne ja Schnur kohtus temaga uuest esimest korda alles 1961. aastal. Alates 1946. aastast kasvas Wolfgang Schnur üles Rostockis kasuvanemate juures. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta müürsepaks ja omandas keskhariduse õhtukoolis. 1973. aastal lõpetas ta Berllini Humboldti Ülikooli kaugõppes õigusteaduse erialal. Ülikooli lõpetamise järel töötas Wolfgang Schnur advokaadina, 1978. aastal avas ta Rostockis oma advokaadibüroo. Advokaadina kaitses ta muuhulgas ka kodanikuõiguste aktiviste ja sõjaväeteenistusest keeldujaid. Aastatel 1965–1989 oli ta Stasi mitteametlik kaastöötaja varjunimedega "Torsten" ja "Dr. Ralf Schirmer".
1989. aasta oktoobris oli Wolfganz Schnur üks partei Demokraatlik Algus (Demokratischer Aufbruch) asutajatest. 17. detsembrist 1989 kuni 14. märtsini 1990 oli ta Demokraatliku Alguse esimees.
1990. aasta märtsis avalikustas ajakiri Spiegel, et Wolfgang Schnur oli olnud alates 1965. aastast Stasi mitteametlik kaastööline, mispeale Schnur parteijuhi ametikohalt tagasi astus.
1991. aastal avas Wolfgang Schnur Berliinis oma advokaadibüroo. 1993. aasta juulis võeti talt advokaadina töötamise õigus ära, seda otsust kinnitas ta Saksamaa Liidukohus 1994. aasta juulis.
Rushi maakond

Ajalugu

Rushi maakond moodustati 26. veebruaril 1867. aastal. Maakond sai nime Ameerika Ühendriikide kodusõja ohvitser Alexander Rushi järgi.
Kerese

Kerese on Narva linnaosa, mis paikneb linna idaosas. Selle piirideks on Tallinna maantee põhjas, Kreenholmi tänav läänes, Aleksander Puškini tänav idas ja Tallinna–Peterburi raudtee lõunas.
Kerese linnaosa piirneb põhjas Kalevi, idas Vanalinna ja Joaoru, lõunas Kreenholmi ja Paemurru ning läänes Soldina linnaosaga.
Trent Alexander-Arnold

Klubikarjäär

Alexander-Arnold on jalgpalliklubi Liverpool FC kasvandik. Ta tegi debüütmängu klubi esindusmeeskonnas 2016. aastal, olles vaid 18-aastane. Aastatel 2017 ja 2018 valiti ta klubi parimaks noormängijaks
Hooajal 2018–2019 valiti Alexander-Arnold Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. Lisaks võitis ta 2018–19 Liverpooliga Meistrite Liiga.

Koondisekarjäär

Alexander-Arnold on käinud läbi Inglismaa jalgpallikoondise noortesüsteemi: alla 16-aastaste kuni alla 21-aastaste vanusegrupid. Debüüdi tegi Alexander-Arnold Inglismaa rahvuskoondises 2018. aasta juunis. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. novembril 2018 sõprusmängus USA vastu.
Alexander-Arnold kuulus rahvuskoondisse 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel.
Hermelingi mõis

Hermelingi mõis (läti keeles Hermeliņa muižiņa, saksa keeles Hermelingshof) oli rüütlimõis Lätis Riia linnas Pētersala-Andrejsala asumis. Mõisa peahoone asus aadressil Katrīnas dambis 10.
Hermelingi mõisa rajas Gotthard Kettler, mõisa esimesteks omanikeks olid vennad Siebergid. Mõis jäi rüütlimõisaks kuni 20. sajandi alguseni. 17. sajandil kuulus mõis pastor Hermelingile, kelle järgi mõis ilmselt ka nime sai, kuigi Johann Christoph Brotze väitel sai mõis nime sellele kuulunud endisest Hermelingi saarest. Vahepeal Bartelsitele kuulunud mõisa ostis aastal 1756 lätlasest mastimeister Jānis Šteinhauers (saksapäraselt Johann Steinhauer), kes rajas mõisa saekaatri. Valmistatud laudadega tegi mees Riia sadamas peatuvatele laevadele vajalikke parandustöid. Saadud rahaga muutis mees mõisa hooned uhkemaks, nii et kuigi 18. sajandi teisel poolel hakkas Daugava järk-järgult mõisale kuuluvat maad ära uhtuma ning valdused ujutati suurvee ajal tihti üle, oli mõisa väärtus peale Janis Steinhauersi surma kolm korda suurem kui ajal, mil ta selle ostis.
Aastal 1797 põles saekaater maha. Aastal 1827 pantisid Steinhauersid mõisa Radekitele. 19. sajandi lõpus kuulus mõis Haarmannidele, kes jagasid mõisa maad ehituskruntideks. Kokku kerkis Hermelingi mõisa aladele 130 uut maja, mõisale jäid alles vaid peahoone ja selle kõrval asunud kõrts. Aastal 1904 omandas Riia linn ka need viimased hooned.
Hermelingi mõisa hooned on tänapäevaks hävinud. Aastal 1779 kuulusid mõisakompleksi juurde tuulik, saekaater, kõrgel vundamendil asuv häärber, kai. Sajandi lõpus tehtud joonisel on näha palju vähem hooneid, ka oli Daugava jõgi häärberile selleks ajaks ohtlikult lähedale jõudnud.
Diskor

Diskor ehk DJ [diidžei] (ingl Disc jockey) on inimene, kes segab ja töötleb salvestatud muusikat ja esitab seda kuulajatele. 
Diskor võib töötada raadios, üritustel ja ööklubides või oma töötlusi välja anda albumitel.
Diskoritel on tihti esinejanimed, mille ees on lühend DJ.
Dmõtro Razumkov

Poliitkas

Ta oli aastatel 2006–2010 Regioonide Partei liige. 27. mail 2019 sai temast erakonna Rahva Teener juht.  Kandideeris 2019. aasta Ukraina parlamendivalmistel erakonna Rahva Teener nimekirjas Ukraina Ülemraadasse ning osutus valituks. Valiti 29. augustil 2019 Ukraina Ülemraada esimeheks.
Vene Kirjandusring Tallinnas

Vene Kirjandusring Tallinnas (vene Литературная кружок в Ревеле; lühemalt: Kirjandusring) oli 1898–1940 Tallinnas töötanud vene kirjandushuvilisi jt kultuuritegelasi koondav ühendus.
Aastatel 1919–1933 juhtis ühenduse tegevust Aleksandr Peškov. Ühenduse tegevuse kõrgperioodid oli 1920–1921 ja 1926–1929 (liikmeid 158).
Aastal 1929 tegutses ühenduse juures "Чугунное кольцо" (Malmsõrmus), mille moodustasid noored luuletajad.
Mohrenschildti suguvõsa vastastikuse abiandmise selts

Mohrenschildti suguvõsa vastastikuse abiandmise selts on aastal 1903 Tallinnas asutatud selts, mille eesmärgiks oli ühendada Mohrenschildti suguvõsa liikmeid, anda neile kombelist toetust ja rahalist abi. Eesti Vabariigi ajal registreeriti selts 24. aprillil 1920 uuesti.
Seltsi liikmeks võisid saada kõik abielust sündinud Berend Robert von Mohrenschildti (1786-1831) ja Berend Wilhelm von Mohrenschildti (1783-1831) meessoost järeltulijad ning nende abikaasad, lesed ja tütred (ka siis kui nad sama perekonnanime ei kanna). Õigus seltsilt abi saada oli nii Eestis kui ka väljaspool Eestit elavatel suguvõsa liikmetel
Selts otsustas ennast likvideerida 15 jaanuar 1935 - "... arvesse võttes, et peale ühe kõik suguvõsa liikmed on surnud või teadmata äraolijad. Ainus veel olemasolev suguvõsa meessoost liige asub Eestis ainult ajutiselt". Otsuse kinnitas 13 veebruaril 1935 Tallinna Vaestelaste Kohus. Seltsi viimane esimees oli Berend Mohrenschildt
Naatriumnitraat

Ajalugu

1820. või 1825. aastal saabus esimene Tšiili salpeetri saadetis Euroopasse, Inglismaale. Salpeetrile ei leidunud aga ostjaid ning kogu sool visati merre, et vältida tollimaksu tasumist. Ajapikku nõudlus aga kasvas, mis muutis kaevandamise tulutoovaks, ning nii laienes naatriumnitraadi kaevandamine Lõuna-Ameerikas. 1859. aastal tarbiti seda ainuüksi Inglismaal 47 000 tonni.
1879–1884 sõdis Tšiili Peruu ja Boliiviaga, et saada enda kätte suured salpeetrivarud.
1919. aastal määras Ralph Walter Graystone Wyckoff röntgenkristallograafia abil naatriumnitraadi kristallstruktuuri.

Tootmine

Suurimad naatriumnitraadi akumulatsioonid looduses on Tšiilis ja Peruus (põhiliselt Atacama kõrbes).
Naatriumnitraati valmistatakse ka laboratoorsel sünteesil. Viise on erinevaid:
2HNO₃ + Na₂CO₃ → 2NaNO₃ + H₂O + CO₂
HNO₃ + NaHCO₃ → CO₂ + H₂O + NaNO₃
HNO₃ + NaOH → NaNO₃ + H₂O
Johnsoni maakond (Kansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1855. aastal.
Eesti-Vene Kultuuride Ühing

Eesti-Vene Kultuuriühing (ametliku nimega MTÜ Eesti-Vene Kultuuride Ühing) on Eesti venelaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Põlvas aadressil Mäe tänav 15. Organisatsiooni juhatuse esimees on Jevgenia Reimo.
Organisatsioon asutati 29. novembril 2000.
Organisatsioonil tegutseb Lüübnitsas rahvakoor.
Seotud vektor

Seotud vektor ehk vektor on sirge suunatud lõik, st lõik, mille puhul on kindlaks määratud, kumb selle otspunktidest on algus, kumb lõpp. Alguseks olevat punkti nimetatakse vektori alguspunktiks ehk rakenduspunktiks, lõpuks olevat punkti vektori lõpp-punktiks. 
Vektorit, mille algus on punktis A ja lõpp punktis , tähistatakse   . Vektoreid võidakse tähistada ka ladina väiketähtedega, mille kohal on nool (või ka kriips), näiteks . Levinud on ka vektori sümboli panemine paksu kirja: .
Vektoril on loomulik seos rööplükkega, mis selgitab vektori nimetust (ladina sõnast vector 'vedaja'). Iga suunatud lõik määrab üheselt tasandi või ruumi rööplükke: näiteks vektor  määrab rööplükke, mis viib punkti   punktiks , ja ümberpöördult, rööplüke, mis viib punkti   punkti , määrab üheselt suunatud lõigu (näiteks  ) suuna ja pikkuse (teiste sõnadega, määrab üheselt vabavektori ; tõepoolest, rööplükke korral nihkuvad kõik punktid ühes suunas ühele kaugusele, nii et vabavektoritena  ).
Vektori seostamine rööplükkena võimaldab vektorite liitmist loomulikult ja intuitiivselt defineerida, nimelt seostades liitmist rööplükete kompositsioonina (järjestikuse rakendamisena). Ka vektori korrutamine arvuga saab loomuliku tõlgenduse.
Artur Toom

Artur Eduard Johannes Toom (aastani 1936 Artur Eduard Johannes Thom; 6. jaanuar 1884 Pihtla vald, Saaremaa – 29. märts 1942 Ussollagi vangilaager, Solikamsk, Venemaa) oli eesti ornitoloog ja looduskaitsja.
Kuna Toomi tegevus puudutas eelkõige Vilsandi linnustikku, on teda rahvasuus hakatud kutsuma Vilsandi linnukuningaks.
Artur Toom oli pärit Sagariste külast Pihtla vallas Saare maakonnas. Vilsandi tuletorni ülemaks sai toona 22-aastane Artur Toom 1906. aastal. Aktiivse linnukaitselise tegevuse raames rentis ta Kihelkonna pastoraadilt merelindude kaitseks Vaika saared, tegi saartel hooldustöid nii rendiperioodil kui ka pärast seda ning lõi lindudele soodsaid pesitsemistingimusi. Toom tegi aktiivset koostööd Kihelkonnale Rootsiküla mõisasse rajatud Riia Loodusuurijate Ühingu bioloogiajaamaga. 1921 täiendas end Tartu Ülikoolis, õppides meteoroloogiat, ornitoloogiat ja ihtüoloogiat.
Artur Toom arreteeriti NKVD poolt 11. juunil 1941 Kuressaares. Surmaotsus. Suri eeluurimisel Ussollagi vangilaagris Solikamskis Venemaal.
Tuvilased

Pesitsemine

Tuvidel on elu jooksul vaid üks paariline. Nad pesitsevad paarikaupa ja kindlal maa-alal (territoriaalselt). 
Tuvide pesa meenutab okstest tehtud hõredat lasundit, milles on tavaliselt 2 muna. Üles kasvatatakse 2–3 pesakonda aastas, ent 4 või 5 pole ebatavalised ja ette võib tulla ka 6 pesakonda. Mõlemad vanemad hooldavad ja toidavad poegi, haududes vaheldumisi 16–18 päeva.
Gelgaudiškise mõis

Gelgaudiškise mõis (Gelgaudiškio dvaras) on endine mõis Leedus Šakiai rajoonis Gelgaudiškise vallas Gelgaudiškise linnas. Mõisakompleks asub Panemunė regionaalpargi territooriumil Nemunase jõe oru lõunanõlval.
XV sajandi alguses kuulus Nemunase teisel kaldal asuv Skirsnemunė mõis Jurgis Gedgaudasele ja mõisa maad allusid temale. Sealse Gedigaudiškise karjamõisa andis Aleksander aastal 1504 Jan Sapiehale ja seda aastat loetakse mõisa asutamise ajaks.
Esimesed omanikud olid Sapiehad, hiljem kuulus mõis Massalskitele, Dembińskitele, Oziembłowskitele, Gelgaudastele, Zabiełłodele, Czartoryskitele. XVIII sajandi alguses jagunes see ametlikult kaheks, Aukštosios Gelgaudiškise ja Žemosios Gelgaudiškise mõisaks, kuigi neil oli üks omanik. (Poola keeles vastavalt Giełgudyszki górne ja Giełgudyszki dolne). Kui mõis peale Poola jagamist Preisimaa koosseisu kuuluma hakkas, hakkas see kuuluma Keudellide suguvõsale. Aastal 1887 olid Keudellid sunnitud mõisa maha müüma, kuna Venemaa seadused ei lubanud välismaistel suguvõsadel piiri ääres maad omada. Kuni aastani 1892 kuulus mõis neljaliikmelisele ühistule, seejärel olid omanikeks Komarid. Maade viimaseks omanikuks sai aastal 1918 J. Budrys, mille järel valdus tükeldati.
Praeguse peahoone lasi ehitada Gustav Keudell ja see valmis aastail 1842–1846. 19. sajandi üheksakümnendatel aastatel ehitasid Komarid selle veidi ümber. Hoone on neoklassitsistlik, seda liigendavad arvukad sambad. Peahoone asub Nemunase oru kohal. See on riikliku tähtsusega arhitektuurimälestis. 
Esimese maailmasõja ajal müüsid Komarid peahoone Leedu emade ühendusele, peale sõda oli see kasutusel orbude varjupaigana. Teise maailmasõja ajal oli hoones sõjaväe staabihoone, hiljem sõjaväehaigla. Nõukogude ajal muudeti hoone lastekoduks, aastast 1966 oli see kasutusel internaatkoolina. Aastal 2009 alustati hoone restaureerimist.
Lisaks peahoonele kuuluvad mõisakompleksi veel köök, kontorihoone, kaks keldrit, ait, laut, kasvuhoone ja torn. Mõisakompleksi hoonete vahele on hiljem lisandunud mitmeid uusehitisi.
Peahoone juures paikneb park, mille pindalaks on 118,5 hektarit; tegemist on ühe suurima pargiga Leedus. Pargi keskmeks on kaheksa allee ristumispaik, seal asub ka Keudellide suguvõsa rahula. Park on keeruka struktuuriga, range planeeringuga osa liitub Nemunase oru nõlvadel kasvava ürgmetsaga. Aastani 2009 kasvas seal Leedu jämedaim kuusk. XX sajandi alguses istutati sinna mitmeid võõrliike, seal kasvavad hõbevaher, harilik hobukastan, must ja valge mänd, harilik robiinia ja ameerika pärn.
Jaroslav Krejčí (poliitik)

Jaroslav Krejčí (27. juuni 1892 Konice – 18. mai 1956 Praha) oli Tšehhoslovakkia jurist ja poliitik.
Ta lõpetas 1915. aastal Prahas Karli ülikooli õigusteaduse alal ja töötas seejärel erinevatel ametikohtadel avalikus sektoris. 1930. aastatel oli ta lisaks sellele riigiõiguse õppejõud Masaryki ülikoolis.
12. detsembrist 1938 kuni 15. märtsini 1939 oli ta justiitsminister Rudolf Berani valitsuses. Tšehhoslovakkia okupeerimise ja Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi moodustamise järel jäi ta justiitsministriks edasi ning oli sellel ametikohal kuni 5. maini 1945. Lisaks sellele oli ta 19. jaanuarist 1942 kuni 19. jaanuarini 1945 Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi peaminister.
Teise maailmasõja järel vahistasid Tšehhoslovakkia võimud Krejčí ja 6. augustil 1946 mõisteti ta 25 aastaks vangi. Ta suri vanglas 1956. aastal.

Isiklikku

Jaroslav Krejčí poeg Jaroslav Krejčí (1916–2014) oli tšehhi ühiskonnateadlane, tunnustatud politoloogia ja kultuurisuhete ekspert.
Badeni kuurvürstkond

Ajalugu

Prantsuse revolutsiooni puhkedes ühendati Badeni markkrahvkond Karl Friedrichi poolt, kuid see ei moodustanud kompaktset territooriumi. Selle kogupindala oli vaid umbes 3500 km². Koosnedes arvukatest eraldatud kreisidest Reini ülemjooksu mõlemal kaldal, võttis Karl Friedrich eesmärgiks omandada vahepealsed maa-alad ja anda nii oma riigile territoriaalne ühtsus. Tema võimalus territoriaalseks suurenemiseks tuli Prantsuse revolutsioonisõdade ajal. Kui aastal 1792 puhkes sõda Prantsuse esimese vabariigi ja Habsburgide monarhia vahel, võitles Badeni markkrahvkond Habsburgide poolel; järelikult nende riik laastati ja aastal 1796 pidi markkrahv valuraha maksma ning loovutama oma territooriume Reini vasakkaldal Prantsuse esimesele vabariigile. Siiski õnn varsti pöördus. Aastal 1803 koos Saksamaa mediatisatsiooniga, omades Aleksander I suurt toetust, sai ta Konstanzi piiskopkonna, osa Pfalzi kuurvürstkonnast ja muid väikseid kreise, koos kuurvürsti tiitliga. Vahetades aastal 1805 poolt, võitles ta Napoleoni poolel, mille tulemusena sai ta sel samal aastal Pressburgi rahuga Breisgau ja muid territooriume Austria keisririigi arvelt (vaata Ees-Austria). Aastal 1806 ühines kuurvürstkond Reini Liiduga. Toetudes Saksa-Rooma riigi lõpetamisele, kuulutas ta suveräänsust, sai Badeni suurhertsogiriigiks ja saavutas veel territoriaalseid lisandusi.
Ripsmed

Inimesel

Inimlootel arenevad ripsmed 22. ja 26. rasedusnädala vahel.
Ripsmete värvus võib erineda juuste värvusest, kuid tavaliselt on tumedate juustega inimese ripsmed tumedamad ja heledate juustega inimesel veidi heledamad.
Paljudes kultuurides peetakse pikki ripsmeid ilusaks. Seepärast püüavad mõned naised oma ripsmeid pikematena näidata, näiteks ripsmepikenduste või võltsripsmete abil. Ripsmeid muudetakse silmapaistvamaks ka ripsmetušiga.
Zeltiņi vald

Ajalugu

Vald moodustati aastal 1866 Zeltiņi mõisa (Seltinghoff) maadest. Aastal 1935 oli valla pindala 53,7 km² ja seal oli 986 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Zeltiņi ja Melnupe külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti  aga vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Zeltiņi külanõukoguga likvideeritava Melnupe külanõukogu maad. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.

Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Zeltiņi mõisa ait, Medņi linnamägi ja Vīksna muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on ülejäänud Zeltiņi mõisa hoonetekompleks (kõrts, tall-kutsari maja ja mõisavalitseja maja), Zeltiņi kirik, Zeltiņi Kirikumägi, Zeltiņi kalmistu kabel ja selle kellatorn.
Looduskaitse all on Laimiņi pärn, Laimiņi tamm, Ozoli tamm, Rožkalni kask, Roziņi mänd, Liepaldi vaher, Ziemeļi tamm, Joškase elupuu, Ruķeļi remmelgas, Zeltiņi männid, Kalmistukask, Ķiploki tamm, Spriņģi mänd, Čusļi pärn, Čusļi Mesilapärn ja Čusļi remmelgas.