Juhan Aru

Haridustee ja järeldoktorantuur

Juhan Aru lõpetas 2005. aastal kuldmedaliga Hugo Treffneri Gümnaasiumi.
Aastatel 2005–2006 õppis ta Berliini Humboldti Ülikoolis biofüüsikat, seejärel 2006–2009 Cambridge'i Ülikoolis matemaatikat, kus ta lõpetas Trinity College'i bakalaureusekraadiga (kiitusega). Aastatel 2009–2011 oli ta Lyonis asuva õppeasutuse École normale supérieure de Lyon pensionnaire étranger.
2010. aastal oli ta kolmekuulisel praktikal Saksamaal Frankfurdis Max Plancki Aju-uuringute Instituudis.
Seejärel õppis ta aastatel 2010–2011 Pariisi Descartesi Ülikoolis, kus kaitses 2011. aastal magistrikraadi (AIV Master) interdistsiplinaarsetes eluteadustes (Interdisciplinary Approches to Life Sciences, cum laude). Sellele järgnes magistriõpe Cambridge'i Trinity College'is, mille ta lõpetas 2012. aastal magistrikraadiga (Master of Advanced Study in Mathematics (distinction)).
Aastatel 2012–2015 õppis ta õppeasutuse École normale supérieure de Lyon matemaatika doktorantuuris. Tema juhendajaks oli professor Christophe Garban. Pärast 2015. aastal väitekirjaga "The geometry of the Gaussian free field combined with SLE processes and the KPZ relation" ('Gaussi vaba välja geomeetria ühes SLE protsesside ja KPZ seosega') doktorikraadi kaitsmist jätkas ta uurimistööd ETH Zürichi järeldoktorantuuris.

Kõrvalepõige ajuteadusse

Juhan Aru oli 2010. aastal kolmekuulisel praktikal Max Plancki Aju-uuringute Instituudis, kus ta vend Jaan Aru õppis samal ajal doktorantuuris.
Tol ajal oli kognitiivses ajuteaduses aktuaalne ajurütmidevaheliste seoste (cross-frequency coupling, CFC) uurimine. Neuroteadlased arvasid, et madalama sagedusega ajurütmid mõjutavad kõrgemate sagedustega ajurütme. Ka Plancki instituudis peeti seda uurimisteemat heaks, sest see andis ainest mõttele, et rütmidevaheline seos koordineerib aju tööd. Juhan Aru suhtus algusest peale sellesse teemasse kriitiliselt. Selle paari kuuga, mis ta instituudis veetis, veenis ta vend Jaani ja Raul Vicentet, et maailma tipplaborites tehtav CFC analüüs on vigane.
Kui kõik asjaosalised olid jõudnud ühele meelele, astusid nad järgmise loogilise sammu ja koondasid oma CFC analüüsi kriitika artiklisse. 2010. aasta lõpuks valmis artikli esimene variant. Nad muutsid artiklit korduvalt. Vahepeal sai Juhan Aru praktika Frankfurdis läbi ning ta lülitus ümber bakteritele, hiljem matemaatikale. Ka teistel oli muid tähtsamaid töid. Seetõttu valmis artikli esimene korralik versioon alles 2011. aasta lõpuks. Selle artikli oluline sõnum oli: CFC analüüs ei luba järeldada, et madalamatel sagedustel toimuvad protsessid mõjutavad või moduleerivad kõrgemal sagedusel toimuvat.
Artikli avaldamisega oli tõsine probleem. Järgemööda lükkasid kõik teadusajakirjad artikli tagasi. Kognitiivses ajuteaduses oli CFC sel ajal väga kuum teema ja läbinisti kriitiline artikkel, milles näidati, et kirjanduses domineeriv seisukoht on vale ja eksitav, ei pakkunud toimetustele huvi.
Lõpuks otsustasid autorid oma artikli üles laadida Arxivis ja BioRxivis. Selline samm osutus tulemuslikuks. Sealt avastas selle ajuteaduse ühe tähtsaima ülevaateajakirja Current Opinion in Neurobiology toimetaja, kes pani parajasti kokku ajakirja erinumbrit ja soovis sellesse kaasata ka CFC kriitikat käsitleva artikli. Artikkel "Untangling cross-frequency coupling in neuroscience" ilmus ajakirjas 2015. aasta aprillis. Esimese autorina on märgitud Juhan Aru.

Isiklikku

Juhan Aru vanemad on Krista Aru ja Jaak Aru. Tema vend on Jaan Aru.
Juhan valdab võõrkeeltena inglise, prantsuse ja saksa keelt.