google/wiki40b huggingface dataset:
Kuritegevus

Kuritegevuse ja riigivõimu seose organisatoorsed tasemed ja arengujärgud

Patricia Rollinson eristab kriminaalse ühiskonna tekke protsessis nelja staadiumi. Neist igaühte iseloomustab võimu ja kriminaalide vaheliste vahekordade oma spetsiifika: 
Reaktiivne staadium, kui võim ja kuritegevus on vastastikuses aktiivses vastasseisus ja tugev riigivõim ei oma vajadust minna kuritegelike formeeringutega kompromissidele. Siin eristuvad omavahel organiseerimata ja organiseeritud kuritegevus.
Passiivse assimilatsiooni staadium, kui nõrgenevad riiklikud institutsioonid, esmajärjekorras ökonoomilised, ja algavad kompromissid organiseeritud kuritegevusega, mis viivad võimusstruktuuridele kasulike varimajanduse institutsioonide tekkele, mõõdukale korruptsioonile ja altkäemaksuvõtmisele. Maffia teke.
Aktiivse assimilatsiooni staadium, kui organiseeritud kuritegevuse formeeringud tungivad võimustruktuuridesse ja tagavad endale võimaluse tegutseda paralleelselt ametliku võimuga. Riik kaotab kontrolli oma varem kurjategijatega korraldatud vastastikuste mõjude protsesside üle. Kurjategijate formeeringud avaldavad äärmiselt olulist mõju ökonoomikale ja poliitikale. Maffia võimuletulek.
Proaktiivne staadium, kui organiseeritud kuritegevus muutub ühiskonnas domineerivaks jõuks, allutades endale nii riiklikud kui ka ühiskondlikud struktuurid. Siin saab eristada maffiariiki ja maffiaühiskonda. Saint-Simoni ütlust mööda saavad rahvused, nagu üksikud inimesedki, elada kas töötades või varastades.
Elementaarkool

Elementaarkool (saksa keeles Elementarschule) oli endisajal (Eestis 19. sajandil) saksakeelne kool, kus eelkõige linnakodanike lastele anti algõpetust.
Buckeye Bullet

Kere

Autol on süsinikkiust kere, mis on kinnitatud kroom-molübdeenist valmistatud raamile. Kere pikkus on umbes 9 meetrit, laius 60 cm ja kõrgus 90 cm. Põhi on maapinnast umbes 1,2 sentimeetri kõrgusel. Auto mass on veidi üle 1,5 tonni. Auto kõik neli ratast on sõltumatu vedrustusega.

Mootor

Jõuallikaks on üle 500-hobujõuline kolmefaasiline vahelduvvoolumootor. Mootori tootja on Saminco, kes on ka üks Buckeye projekti sponsoritest. Toiteallikana kasutatakse 12 000 NiMH- akude energiat, mis kombineeritud rööp- ja jadaühendust kasutades annavad alalispinget 1000 volti. See pinge muundatakse kolmefaasiliseks vahelduvpingeks efektiivväärtusega samuti 1000 V. Kolmefaasilise mootori kasutamise põhjus on umbes 15% suurem võimsuse ja massi suhe võrreldes ekvivalentse alalisvoolumootoriga, vaatamata muunduri lisakaalule.
Mootoriga on ühendatud 5-käiguline manuaalkäigukast.

Pidurid

Pidurdamiseks kasutatakse kahte langevarju, lisaks on olemas tavalised pidurid.
ISO 9362

BIC-il põhinev 12-kohaline SWIFTNet FIN-aadress

Et tuvastada oma võrgu lõpppunkte, kasutab SWIFT ka 12-kohalist koodi, mis on tuletatud asutuse BIC-koodi põhjal. Selline kood koosneb BIC8-st, millele järgneb ühekohaline kood, mis identifitseerib loogilist terminali (LTC), või lokaalne sihtpunkt, ja kolmest märgist koosnev allharu kood. Need BIC12-koodid ei ole osa ISO standarditest ja on asjakohased ainult sõnumite platvormi kontekstis.

Kasutus

Ettevõtte tunnuskoodid on kasutusel peamiselt finants- ja mittefinantsasutuste kindlakstegemisel igapäevase äritegevuse osana, kui tehingu elukaar koosneb ühest või mitmest institutsioonist.
Blondie

Blondie on USA rokkansambel, mille asutasid 1974. aastal laulja Debbie Harry ja kitarrist Chris Stein. 
Hiilgeaegadel kuulusid ansamblisse veel Frank Infante, Clem Burke, Jimmy Destri ja Nigel Harrison. Nende diskosugemetega punkmuusika oli teerajajaks new wave'i stiili võidukäigus.
Ansambel lagunes juba 1982. aastal, kuid tuli uuesti kokku 1997. aastal. Nende kuulsamad laulud on "Heart of Glass", "Atomic", "Union City Blue", "Denis", "The Tide Is High", "Call me", "In the Flesh", "Picture This", "Hanging on the Telephone", "One Way or Another", "Sunday Girl", "Dreaming".
Blondie on olnud eeskujuks sellistele esitajatele nagu Garbage, No Doubt ja Texas.
Vladimir Dal

Vladimir Ivanovitš Dal (ka: Dahl, Владимир Иванович Даль) (22. november (10. november vana kalendri järgi) 1801 Lugansk – 4. oktoober (22. september vana kalendri järgi) 1872 Moskva) oli vene leksikograaf, mahukaima vene keele sõnaraamatu autor.
Vladimir Dali isa oli taani arst Johan Christian von Dahl. Dal teenis vene mereväes ning õppis seejärel meditsiini Tartu ülikoolis. Aastal 1832 avaldas ta oma esimese muinasjutukogu. Aastal 1838 valiti ta Venemaa Teaduste Akadeemia liikmeks.
Dal sõbrustas ka Aleksandr Puškiniga, kes värsistas mõned tema muinasjutud.
Tema peateos, vene keele seletav sõnaraamat (Толковой словарь живого великорусского языка) ilmus 1863–1866 neljas köites.
UNESCO kuulutas 2000. aasta Rahvusvaheliseks Vladimir Dali aastaks.
Vladimir Dal on maetud Moskva Vagankovo kalmistule.
Karl Ollino

Karl Ollino (5. juuli 1914 Kilingi vald Pärnumaa – 22. mai 1992 Toronto) oli eesti metsandusspetsialist ja metsavend.
Õppis 1935–1941 Tartu Ülikoolis metsandust, ÜS Liivika vilistlane.
Leheseis

Lehtede seis (phyllotaxis) võib olla männaseline, vahelduv või vastak.
Võru valla lipp

Võru valla lipp on Võru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Võru valla lipp.
Lipp on kinnitatud 22. veebruaril 1999.

Lipu kirjeldus

Valla lipp on ristkülikukujuline vapilipp. Kangas on jaotatud diagonaalselt (vardapoolsest alanurgast lehvipoolsesse ülanurka) kaheks võrdseks väljaks. Vardapoolne ülemine väli on kollane ning sellel on roheline ristikuleht, lehvipoolne alumine väli on aga roheline ja sellel on kollane võru.
Lipu normaalmõõtmed on 105×165 cm. Laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Eurolaul 1996

Žürii

Punkte andis 9-liikmeline rahvusvaheline žürii. Kohtunikud olid Belgiast, Iirimaalt, Norrast, Sloveeniast, Soomest, Suurbritanniast, Taanist, Türgist ja Venemaalt.
Aasta parim jalgpallur

Aasta parim jalgpallur on iga-aastane auhind, mis antakse Eesti Jalgpalli Liidu ja Eesti Jalgpalliajakirjanike Klubi ringküsitluse tulemusena aasta parimaks hinnatud Eesti jalgpallurile.
Esimest korda anti see välja 1992. aastal. Kõige rohkem – 6 korda – on selle nimetuse võitnud Mart Poom, 5 korral on see antud Raio Piirojale ja Ragnar Klavanile.
Öölased

Öölased (Noctuidae) on putukate sugukond liblikaliste seltsis. 
See on väga suur sugukond, kus on kokku umbes 25 000 liiki. Enamiku liikide valmikutel on paks keha ja kitsad tiivad ning nad on öise aktiivsusega. Röövikud on enamasti paljad. 
Euroopas elab öölasi 1104 liiki, Eestis 341 liiki.
Laura Rogule

Laura Rogule (sündinud 5. veebruaril 1988 Riias) on läti maletaja, naiste suurmeister (2005).
Rogule on 9-kordne Läti naiste malemeister (viimati 2016. aastal). Ta esines Läti naiskonna koosseisus 8 naiste maleolümpial (2008. ja 2018. aastal mängis esimesel laual).
Ta tuli 2012. aastal Varssavis naiste Euroopa meistriks kiirmales ja välkmales.  
Rogule sai FIDE-lt 2003. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 2005. aastal naiste suurmeistri nimetuse.
Klaudia Taev

Klaudia Taev (13. aprill 1906 Saaremaa – 7. juuni 1985 Pärnu) oli eesti lauluõpetaja.
Klaudia Taev sündis õpetaja perekonnas. Huvi laulmise ja muusika vastu tekkis tal juba lapsepõlves. Tallinna Konservatooriumis õppis ta laulmist esimese eesti soost kutselise laulja Aino Tamme käe all, Varvara Malama, Armanda Abbati ja Aleksander Arderi juures. Tema lauljakarjäär jäi lühikeseks. Haiguse tagajärjel kaotas ta hääle ning pühendas oma edasise elu teiste õpetamisele.
II maailmasõja päevil tegutses Taev hääleseadja-lauluõpetajana Eesti NSV Riiklikes Kunstiansamblites Jaroslavlis, kus temalt võttis tunde ka Georg Ots. Eestisse naasnuna asus Taev elama Pärnusse. 1944–1950 oli ta Endla operetitrupi vokaalpedagoog ning kuni 1954 ka Pärnu muusikakooli lauluõpetaja. Pärast lauluklassi sulgemist Pärnu muusikakoolis andis ta eratunde ning tegutses kultuurikeskustes, õpetades laulmist solistidele, ansamblitele ja hääleseadjana kooridele.
Klaudia Taevi õpilaste arvu ei tea keegi, sest tema juures õppisid ka suviti Pärnus puhanud välismaalased ja nende lapsed. Tema õpilased on ka Rein Veidemann, Urve Tauts, Viktor Gurjev, Hans Miilberg, Asta Vihandi, Eve Neem, Silvia Vestmann, Toomas Kuter, Marvi Taggo, Malle Raid, Peeter Kaljumäe ja teised.
Tema auks korraldatakse Pärnus alates 1996. aastast konkurssi noortele ooperilauljatele.
Hentai

Hentai (jaapani keeles 変態) on  pornograafiline anime, manga ja neil põhinevad arvutimängud. 
Laiemas mõttes võidakse hentai all mõista mis tahes pornograafilist animafilmi.
Abdul Turay

Abdul Hamid Turay (sündinud 18. veebruaril 1967 Chelmsfordis Essexis) on Eestis tegutsev vabakutseline Briti ajakirjanik.
Ta on õppinud ajalugu Põhja-Londoni ülikoolis, New Yorgi Osariigi Ülikoolis Cortlandis ja Tampere ülikoolis.
Turay on töötanud reporterina Hongkongis, Taiwanil ja Inglismaal, muuhulgas teeninud Inglismaa valitsust.
Ta on olnud ajalehe The Baltic Times peatoimetaja.

Poliitiline tegevus Eestis

Turay kandideeris 2013. aasta kohalikel valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Tallinnas ning kogus 516 häält (1.98% häältest). Teda üritas värvata oma valimisnimekirja ka Isamaa ja Res Publica Liit.
17. jaanuaril 2017 teatas ta, et on esitanud avalduse Keskerakonnaga liitumiseks.
Tuukanlased

Levik

Tuukanlased elavad Kesk- ja Lõuna-Ameerikas ning Kariibi mere saartel umbes tosinaliikmelises grupis. Pärismaalased kodustavad tuukaneid.

Kehaehitus

Neil on hiigelsuur iseloomulik nokk. See on eredat värvi ja ebaloomulikult suur. Noka pikkus on peaaegu võrdne kere pikkusega. Noka suurus ei valmista linnule siiski ebamugavusi, sest see on väga kerge temas olevate õhuga täidetud kambrite ja õõnte tõttu. Nokk on tipust allapoole kooldunud ja saaghambulise servaga. Eriti suured saaghambad on noka otsas. Keel on pikk, narmalise eesosa ja servadega.
Tuukanlaste sulestik on kontrastselt värvunud. Sulestik on põhiliselt must, kuid enamjaolt leidub sellel eredaid laike. Isegi jalad ja silmad on neil eredalt värvunud. Mõni tuukanlane ei jää kirevuselt alla ka papagoidele. Nahk noka ja silma ümbruses on sulgedeta ning sama eredat värvi kui nokkki. Sellegipoolest on tuukanlased metsas vähemärgatavad. Kui nad istuvad rahulikult puuvõras, võib neid sama hästi pidada liblikaks või küpseks puuviljaks. Väikesed rohelised tuukanlased jäävad hoopis märkamatuks.

Eluviis

Tuukanlased on lärmakad ja löövad aktiivselt kaasa troopikametsas valitsevas kakofoonias.

Toitumine

Nad toituvad marjadest, teradest, putukatest ja ämblikest.

Paljunemine

Pulmamängu ajal nopivad ja ulatavad emas- ja isaslind teineteisele oma nokast marju. Paar jääb kokku paljudeks aastateks.
Hoolimata suurest nokast ei saa tuukanid endale ise puutüve sisse õõnsust uuristada. Paljud pesitsevad teiste lindude, peamiselt rähnide uuristatud puuõõntes. Kui õõnsus on neist endist väiksem, siis poevad nad sinna, painutades saba kahekorra selja peale. Kõige suuremad tuukanid teevad pesa looduslikesse koobastesse.
Kord aastas muneb emaslind puutüves olevasse pessa 2–4 valget muna. Mune hauvad mõlemad linnud ja pojad kooruvad 15 päeva pärast. Linnupojad lahkuvad pesast kaheksa nädala vanustena.
Vastseliina valla lipp

Vastseliina valla lipp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vastseliina valla lipp.
Lipp valiti välja rahvahääletusel 3. juulil 2008 ning kinnitati Vastseliina Vallavolikogu poolt 29. oktoobril 2008.

Lipu kirjeldus

Valla lipuks on sinine kangas valge ristiga, kanga keskel on aga Vastseliina valla vapp. Lipu sinine toon on rahvusvahelise Pantone värvitabeli järgi 300 ja punane 032.

Põhjendus

Valge rist lipul sümboliseerib ristikäike Vastseliina linnusesse. Sinine sümboliseerib rahu,
harmooniat ja tasakaalu ning peale selle on sinine ka vaikuse, konservatiivsuse, truuduse ja tõe sümbol. Samuti tähistab sinine taevast, vett ja jahedust. Punane sümboliseerib tuld ja verd aga ka vaprust ja julgust. Valge on aga puhtuse ja rahu värv.
Salevere Salumäe pank

Salevere Salumäe pank (ka: Salevere Salumäe astang, Salevere pank, Salevere astang) on pank Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Panka on näha Salevere Salumäe lääne- ja põhjaküljel umbes 1 km pikkusena.
Pangas asuvad Salevere Salumäe allikad.
Haridusseltsi kool

Haridusseltsi kool oli 20. sajandi alguses Eesti Rahvahariduse Seltside poolt moodustatud erakoolitüüp, mida peeti ülal haridusseltside kulul.
Haridusseltsi erakoolides oli vastandina läbiviidavale venestamisele viia läbi õppetegevust eesti keeles.
Krasnasielski

Ajalugu

Algselt Krasnaje Siało (Краснае Сяло) või lihtsalt Krasnaje nime kandnud asulat mainitakse esimest korda aastal 1569. Toona kuulus see Navahradaki vojevoodkonda ja Vaŭkavyski maakonda, asulas oli Rośi mõisa süda. Esimesed teadaolevad omanikud olid Chodkiewiczid, Rakowskid, Hlebowiczid, Ogińskid, Sapiehad, Braniczkytele kui ka Potockid.
Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli küla Venemaa koosseisus, kuuludes nüüd algul Słonimi kubermangu, hiljem aga Hrodna kubermangu. Asula hakkas kasvama peale aastat 1914, mil sinna rajati tsemendivabrik, enne seda oli Krasnasielski 48 majaga väike küla..
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Krasnasielski Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Aastal 1958 sai asula tänapäevase nime, ühtlasi sai sellest alevik. Alevi staatuse sai see paik aastal 1968.
Scaphiophis albopunctatus

Levik

Neid võib kohata Ugandas, Keenias, Tansaanias, Sambias, Lõuna-Sudaanis, Rwandas, Burundis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kamerunis, Nigeerias, Togos, Beninis, Ghanas, Elevandiluurannikul, Libeerias, Sierra Leones, Guineas ja Etioopias.
Mercedes-Benzi S-klass

Mercedes-Benz S-klassi kupee

S-klassil baseeruv sportauto kannab nime Mercedes-Benzi CL-klass, mida toodetakse alates 1998. aastast. Alates 2013.aastast kannab see nime Mercedes-Benz S-klassi kupee.
Mercedes-Benz S-klass kupee on Mercedes-Benz Mercedes-Benzi S-klassi uus versioon. Sellele eelnes Mercedes-Benz CL. S-klassi kupeed lastakse müügile arvatavasti 2014.aasta septembris. S-klassi kupeesid valmistatakse nii nelik- kui tagaveolisi. Nelikveoga mudelid on Merzedes-Benz S 500 4MATIC Coupé ja S 63 AMG.
Need maksavad vastavalt 125 961,5 ja 170 586,5 € ja jõuavad müügile septembris 2014. S 500-l on 456 hj ja 700 nm. S 63 AMG-l aga 585 hj ja 900 nm. Sellele pakutakse ka erimudelit Edition 1, mille lisavarustusena võivad kaasneda muuhulgas Swarovski kristallidega esilaternad ja nappanahaga kaetud istmed. Varustusse kuulub ka 12tolline puuteekraan.
Bānūži mõis

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5/8 adramaad, sellele allus 16 mees- ja 21 naishinge.
Agraarreformi ajal oli mõisa pindala 275 hektarit.
Kassel

Ajalugu

Esimest korda mainiti Kasselit 913. aastal. 1189. aastal sai ta linnaõigused.
Kassel oli 1277–1567 Hesseni maakrahvkonna, 1567–1803 Hessen-Kasseli maakrahvkonna ja 1803–1866 Hesseni kuurvürstiriigi pealinn.
1970. aastal asutati Kasseli Ülikool.
Kassel on tuntud seal iga viie aasta tagant korraldatava kaasaegse kunsti näituse "documenta" poolest. Eelmine "documenta" toimus 2017. aastal.
Dagmar Lamp

Dagmar Lamp (sündinud 11. veebruaril 1984 Tartus) on eesti ajakirjanik, kirjanik ja blogija. Ta elab Kloogal.

Haridus

Dagmar Lamp on lõpetanud Tartu Karlova Gümnaasiumi 2002. aastal ning Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja suhtekorralduse eriala 2005. aastal. Magistrikraadi omandas ta 2015. aastal Tallinna Ülikoolis kommunikatsiooni erialal.

Töö

Ta on töötanud Rohelises Väravas, Õhtulehes, ajakirjades Naised, Naisteleht, Hello!, kirjastuses Petrone Print. Aastast 2015 töötab Lamp Postimees Grupis ajakirjanikuna.

Raamatud

Dagmar Lamp on välja andnud koos kirjanik Epp Petronega raamatud "Õun ära süüa?" (2007) ja "Meestest, lihtsalt" (2007). Ta oli raamatu "Seiklus neljale" (2011) üks autoritest. Novellikogu "Tule, ma jutustan sulle loo" koostaja ja üks autoreid. Ta on raamatute "Naistest, lihtsalt" (2011), "Kortermaja" (2014), "Ööd kollases autos" (2010), "Kirjad tütrele ehk kuidas ma emaks kasvasin ja selle käigus oma last maha ei tapnud" (2017) autor. Tema novelli leiab jutukogust "Tartu rahutused".

Blogi

Lamp on populaarse blogi daki.elab.siin autor (2004). Sealsete kirjutiste põhjal on ta välja andnud samanimelise raamatu (2007).

Taskuhääling

Ta on taskuhäälingusaadete "Naistejutud" ja "Eesti roimad koos Andres Anveltiga"  autor ja vedaja, neist viimane on Eesti esimene krimitaskuhääling.
Tori hobune

Nimi

Tori hobune on nimetuse saanud 1856. aastal asutatud Tori Hobusekasvanduse järgi.

Kirjeldus

Tori hobuse välimik on kiirus- ja sammuhobuse vahepealne, kaldudes rohkem viimase poole. Rind ja laudjas on hästi arenenud, lihastik tugev, kehaehitus kuiv. Laudjas on libajas, ovaalne. Puudusi esineb jalgade seisus. Peamised värvused on raudjas, kõrb ja punane.

Aretus

Tõu aretuse alguseks peetakse 1892. aastat, mil kasvandusse toodi sugutäkk Hetman. Hetmani põlvnemistabelist nähtub, et ta oli segavereline. Sellele vaatamata pärandas ta oma omadusi järglastele püsivalt edasi.
Tori Hobusekasvanduse märad pärinesid enamasti eesti hobuse tõust. Neid paaritati importtäkkudega, samuti mõisnike poolt eraviisiliselt sisse toodud hobustega, kellest enamik kuulus samadesse tõugudesse, mida kasutati kasvanduses. Mõisnikud olid huvitatud sõiduhobustest, kelle hinnad olid tol ajal kõrged – see põhjustaski kiirushobuste impordi. Talupojad eelistasid Hetmani järglasi. Hetmani liin levis kiiresti ja kujunes esimeseks tori tõu aretusliiniks. Kiirushobuste (idapreisi, hannoveri, holsteini, täisverelise ratsahobuse) ristandid kohalike hobustega ei rahuldanud põllumajanduse nõudeid väikese veojõu ja elava temperamendi tõttu. Häid põllumajandushobuseid saadi norfolgi traavlitest. Ka idafriisi hobused suurendasid tori hobuse massi ja kompaktsust, kuid sissetoodud hobuste eksterjöörivigade ja terviserikete tõttu praagiti nad suguhobuste hulgast välja. Sellele vaatamata oli idafriisi hobuste mõju suur. 1930. aastatel sisaldas enamik tori hobuseid nende verd.
Hetmani liini ulatuslik levik Eesti- ja Liivimaal tekitas suguluspaarituse ohu. Tekkis vajadus uute aretuskomponentide järele. Et Inglismaalt polnud võimalik nõuetele vastavaid tüsedamaid norfolgi traavleid saada, siis otsustati Prantsusmaalt osta bretooni hobuseid. See tõug pärineb normandia hobusest ja norfolgi traavlist. Viimase kaudu olid bretooni hobused sugulased Hetmaniga. Seega polnud tegemist täiesti võõra tõuga. 1937. aasta algul Eestisse toodud 5 bretooni täkku kohanesid siin hästi ja rajasid uusi aretusliine. Bretooni täkkude kasutamise tulemusel suurenes tori tõu kehamass ja kompaktsus, kõrgus aga jäi endiseks. Et bretooni hobused on tüsedale kehaehitusele vaatamata elavad ja liikuvad, ei vähenenud tori hobuste liikumiskiirus.
Tori hobusetõu aretamisel on suured teened Mihkel Ilmjärvel, kes töötas 1926–1947 Tori Hobusekasvanduse juhatajana.
Aretustööks asutati 1920 Viljandis Tori Hobuste Tõuselts. Tõuraamat on asutatud 1922. Tori hobuseid tunnustati eraldi tõuna 1925. aastal.

Mitmesugust

Tori hobust on mainitud mitmetes lauludes. Näiteks Eno Raua "Sõidulaulus" ("Tõlla ees meil tormab neli Tori täkku") ja Tujurikkuja laulus "Olla eestlane on halb (Kannatame ära!)" ("Tori hobune on porine").
Teadaolevalt vanimaks oma tõu esindajaks elas täkk Uljas, kes elas 38-aastaseks. Välimik reetis, et temas voolas ka eesti hobuse verd. Ta suri 3.oktoobril 2006. "Lõpuni väärikas hobune" võttis Ulja elu kokku endine Kuusalu kolhoosi tallimees, kelle juures hobune 38 aastat tagasi sündis.
Kogula vald

Kogula vald (Gemeinde Koggul) oli vald Valjala kihelkonnas Saaremaal.
1936. aastal nimetati vald ümber Valjala vallaks.
1939. aastal läksid valla alad uue Valjala valla koosseisu, välja arvatud Ranna küla ja Rõõsa asunduse piirkonnad, mis läksid Laimjala valla alla.
Elias Gräntzin

Elias Gräntzin (ka Elias Grentzien, Elias Grantzin, Elias Grenzius; umbes 1600 Saksamaa – 20. detsember 1656 Viru-Nigula) oli Eesti vaimulik.
Ta oli aastatel 1632–1639 Viru-Nigula koguduse adjunkt, aastatel 1639–1656 oli ta sama koguduse õpetaja.
Tema vaimulikuks olemise ajal jagas piiskop Joachim Jhering visitatsioonil kogudusele (aastal 1643) eestikeelseid aabitsaid. Ta andis Kongla nõia tuleriidale saatmise otsusele komisjonis allkirja.
Elias Gräntzin suri detsembris 1656, kuid ta maeti aastal 1657, pärast nelipühi Tallinnas.

Looming

Ta on kirjutanud pühendusluuletuse ja hauakõne Rootsi kuningale Gustav II Adolfile (peetud 6. novembril 1634, ilmus trükitult 1637).
Altia Eesti

AS Altia Eesti (varasema nimega AS Ofelia) on Eesti ettevõte, mis toodab ja müüb alkohoolseid jooke; ühtlasi suuruselt teine alkoholitootja Eestis. Ettevõtte omanik on Soome kontsern Altia.
Ettevõte asutati 1991 nime all AS Ofelia.
Ettevõtte tähtsaim kaubamärk on Saaremaa Vodka.
1961. aasta Eesti meistrivõistlused purjetamises

1961. aasta Eesti meistrivõistlused purjetamises  toimusid Tallinnas 5.–10. augustil.

Svertpaadid

Võistkondikult edestas Nõukogude Armee (Balti Laevastiku Jahtklubi) 18 337 punktiga Kalevit (15 504) ja Tööjõureserve (15 113).
Sophie Monk

Elukäik

Monk on sündinud Inglismaal, kuid kolis lapsena Queenslandi Gold Coasti. Tema lauljakarjäär sai alguse telesaatest "Popstars", kus valiti liikmeid bändi Bardot. Pärast bändi lagunemist alustas ta soolokarjääri. Tema esimene sooloalbum oli "Calendar Girl" (2003). Näitlejana on ta esinenud teiste hulgas filmides "Date Movie" (2006), "Click" (2006) ja "Sex and Death 101" (2007).
Myriopholis ionidesi

Levila

Neid võib kohata roomamas Tansaanias, Malawis ja Mosambiigis.
Kiuma vald

Kiuma vald (saksa keeles Kioma) oli vald Võrumaal Põlva kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1939.
Saale Kivimaker

Saale Kivimaker-Rull (sündinud 5. mail 1978 Tallinnas) on eesti harfist.
Ta lõpetas aastal 1997 Tallinna Muusikakeskkooli ja aastal 2001 Eesti Muusikaakadeemia (mõlemas Eda Peäske klassi), õppis samas ka magistriõppes.
Ta töötab aastast 2001 Rahvusooperis Estonia harfistina.

Isiklikku

Ta on abielus muusik Toomas Rulliga. Tema ema oli harfist Leelet Reimann.
Ivar Kallion

Ivar Kallion (30. oktoober 1931 Võru – 16. mai 2013) oli Eesti NSV riigi- ja parteitegelane ning tootmisjuht.
Ta lõpetas aastal 1950 Võru Keskkooli ja aastal 1955 Tallinna Polütehnilise Instituudi insener-elektriku kvalifikatsiooniga.
Ta töötas aastal 1955 Eesti NSV Kohaliku-, Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Ministeeriumi Kiviõli Põlevkivi- ja Keemiakombinaadi valveinsenerina. Aastatel 1955–1959 tegutses ta ELKNÜ Kiviõli rajoonikomitee I sekretärina, aastatel 1959–1963 oli ta Tartu Kontrollaparatuuri Tehase direktor, aastatel 1963–1965 EKP Keskkomitee ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu Partei- ja Riigikontrolli Komitee esimehe asetäitjana, aastatel 1965–1969 Eesti NSV Rahvakontrolli Komitee esimehe asetäitjana, aastatel 1969–1971 EKP Keskkomitee tööstuse- ja transpordi osakonna juhatajana. Aastatel 1971–1979 töötas ta Tallinna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehena. Aastatel 1979–1982 oli ta ETKVLi Kaubandusliku Inventari Tehase direktor, aastatel 1982–1988 ETKVLi Tööstuskoondise juhataja, aastatel 1988–1990 ETKVLi Tööstusvalitsuse juhataja, aastatel 1990–1991 Eesti Inseneride Liidunõunik.
Ivar Kallion suri 16. mail 2013 ja maeti 30. mail 2013 Metsakalmistule.

Isiklikku

Ta on olnud kaks korda abielus. Esimesest abielust on tal kaks tütart. Tütar Karin on arhitektuuriajaloolane.
Tema hobideks oli huumori kollektsioneerimine (ta on välja andnud mitukümmend nalja- ja anekdoodikogumikku), muusika ja kalapüük.