google/wiki40b huggingface dataset:
Suhl

Geograafia

Suhl asub Tüüringi metsa nimelistes mägedes. Vahetult linnast lõunas asub Tüüringi metsa kõrgeim tipp, 982 m kõrgune Grosser Beerberg. 
Suhlist läheb nii maantee kui raudtee kirdesse ja edelasse. Kirde poole saab sõita läbi Arnstadti Erfurti. Edela poole lähevad teed Meiningeni ja Hildburghauseni Schweinfurti ja edasi Würzburgi.

Geoloogia

Suhl asub Suhler Scholle nimelise graniitkompleksi lõunaserval. Seda kompleksi läbistab hulk daike. See on osa Ruhla-Schleusingeni ülangust, mis kujundab Tüüringi metsa lõunaserva. Suhler Scholle edelaserv piirneb rõhtsate settekivimikihtidega, milleks on permi evaporiidid ja sellel asuvad triiase liivakivid. Schuler Scholle graniidi on kaetud permi setete ja tardkivimitega. Tüüringi metsa kõrgemad tipud koosnevad ebakorrapäraste pragudega kvartsporfüürist.
Piki riket, mis eraldab Schuler Schollet edelas asuvatest settekivimitest, kulgeb rauamaagi soon. Kirde pool on permi lademetes vase ja hõbeda leiukohad. Linnast kagus on tähtis uraani lade.

Ajalugu

Suhli on esmamainitud 1318. 1365. aastast on teada esimene Suhli vapp, millel oli kujutatud kaht vasarat. Need sümboliseerisid asula kõige tähtsamat elatusallikat: metallitööstust. 1527 sai Suhl linnaõigused.
1952–1990 oli Suhl Saksa DV Suhli ringkonna halduskeskus. 1994 liideti linnaga Albrechtsi, Dietzhauseni, Vesseri ja Wichtshauseni vallad.

Majandus

Linn oli tuntud relvatööstuse keskus alates renessansiajast. See kaasnes maagileiukohtade ja metallitöö traditsiooniga. Suhli kahureid eksporditi paljudesse Euroopa maadesse, eriti 17. ja 18. sajandil. Vanim tänapäevani püsinud ja kunagi Suhlis asunud relvatööstus on 1751 asutatud Sauer & Sohn (J.P. Sauer und Sohn GmbH), mis tootis haavlipüsse, vintpüsse ja püstoleid. Teise maailmasõja lõpus evakueeriti tehas Eckernfördesse, kus asub tänapäevani. Suhlis asunud relvatööstus Simson, mis asutati juba 1856, suleti 2002. aasta lõpus. Teine ettevõte Merkel toodab nii vint- kui haavlipüsse. Suhlis on relvamuuseum.
Ida-Saksa ajal oli Suhlis riiklik laskespordikeskus, mis korraldas paljusid suurvõistlusi, näiteks 1986. aasta laskmise maailmameistrivõistlused. Kuigi see jäi pärast Saksamaade ühinemist alla Müncheni olümpialaskespordikeskusele, on Suhl laskjate jaoks endiselt tähtis. Suhlis on Saksamaa ainus relvaseppade kool.
Suhlis toodeti ka Simsoni mopeede ja väikeautosid.
Kabile mõis

Kabile mõis (läti Kabiles muiža; saksa Kabillen) oli mõis Liivimaa kubermangus; nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. 
Mõisa hooned on ehitatud vahemikus 17.-19. sajand.
Lähtru kraav

Lähtru kraav on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Ehmja, Suure-Lähtru ja Väike-Lähtru külas.
Kraavi pikkus on 4,6 km ning see suubub vasakult Rannamõisa jõkke (19,2 km suudmest) (58° 54′ 24″ N, 23° 52′ 17″ E). Kraavi valgala on 11 km². Lähe: (58° 53′ 38″ N, 23° 49′ 38″ E)
Kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Lähtru kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1106200.
Aksel Orav

Lavarollid

Orava poole sajandi pikkune näitlejaaeg mahutas väljapaistvaid rolle, nagu Võllamäe Päärn ("Mahtra sõda"), Margus ("Libahunt"), Tuomas ("Seitse venda"), Klaus Pedak ("Avarii"), Lennie ("Hiirtest ja inimestest"), doktor Fromm ("Põletatud oranž"), Balis Butrimas ("Pühajärv"), Sirgaste Martinson ("Tants aurukatla ümber"), Protassov ("Päikese lapsed"), Väinamöinen ("Kalevala") ja Elmar Krabbi ("Teekond kappi"). Viimase rolli eest esitati ta 2000. aasta teatriauhinna kandidaadiks. 
Tema väga hea diktsiooniga hääl oli aastakümneid tuttav kuuldemängudest, ta osales ka filmides "Veealused karid" ja "Õhtust hommikuni". Teatris oli ta vahel ka lavastaja. 1966.–1968. aastail oli Orav Albert Üksipi ja Rudolf Nuude mälestustaskukella hoidja. Tema 50-aastane lavaaeg kinnistas teadmise teatripõlvkondade järjepidevusest.
Küberfüüsiline süsteem

Küberfüüsiline süsteem ehk küberfüüsikaline süsteem (inglise keeles cyber-physical system, lühendatult CPS) on mehhanism, mis seob läbi infotöötluse füüsilist maailma virtuaalse maailmaga ning võib sisaldada tarkvarasüsteeme, sidetehnoloogiat, sensoreid, ajameid jmt, mis suhtlevad mh sardsüsteemide tehnoloogiat kasutades reaalse maailmaga. Küberfüüsikaliste süsteemide näideteks on targad elektrivõrgud, meditsiini kaugseiresüsteemid, isejuhtivad sõidukid, nutikodu lahendused jmt, aga ka tuumajaamades, reisilennukites ja sõjaväes kasutatavad süsteemid või nende komponendid. Kuna küberfüüsikaliste süsteemide puhul on sageli tegu turvakriitiliste süsteemidega, mis seovad füüsilist tegelikkust eri infosüsteemidega, siis eeldab see eraldi transdistsiplinaarset lähenemist. Küberfüüsikalisi süsteeme uurib küberfüüsika.
Eestis seisab valdkonna edendamise eest 2016. aastal asutatud Eesti Küberfüüsika Selts, Tallinna Tehnikaülikooli Tartu kolledžis on 2015. aastast alates avatud Telemaatika ja arukate süsteemide õppekava küberfüüsikalise süsteemitehnika peaerialaga.
Weyler

Nimi

Nimi pärineb saksa sõnast Weiler 'väike küla'.

Haldusajalugu

Weyler kuulus Autelbas' valda. Valdade liitmisel 1977 läks ta Arloni valla koosseisu.

Majandus

Küla lõunaosas maantee A4 mahasõidutee nr 32 juures on käsitöövöönd.

Liiklus

Küla teenindab bussiliin 1011 (Liège-Bastogne-Arlon-Athus).

Ajalugu

Küla on rahvusvaheliselt tuntud põletusmatuse väljakaevamistel 1977 Schlamfeldis Arlonist Metzi viiva Rooma maantee ääres leitud 1. sajandist pärineva Vana-Rooma kiivri järgi. See on esimene Belgiast leitud "salgukiiver". Pärast teistkordset restaureerimist 2011 on kiiver jälle Arloni arheoloogiamuuseumi ekspositsioonis.
9. juunil 1793 toimus kuuetunnine Arloni lahing, kus Prantsuse Esimese Vabariigi väed lõid Austria suurhertsogkonna vägesid, mistõttu Arloni mainitakse Pariisi Arc de Triomphe'il.

Vaatamisväärsused

Külas on Weyler' jalgrattamuuseum, mis kajastab jalgratta arengut 1818–1990.
Külas on Weyler' Saint-Laurenti kirik.

Sport

Külas on 1976 loodud jalgrattaklubi.
Weyler's on keeglirada.
Estonian Cell

Estonian Cell AS on haavapuitmassi tootmisele spetsialiseerunud ettevõte Eestis. See on üks kahest tselluloosi töötlemisega tegelevast suurettevõtest Baltikumis Kehra tselluloositehase kõrval.
Tehase ehitus Kundas algas 2004. aastal ja tootmistegevusega alustati aprillis 2006. Tehase rajamise maksumus oli 153 miljonit eurot, mis tegi sellest ühe suurima välisinvesteeringu Eestisse. Järgneva 13 aasta jooksul investeeriti lisaks 50 miljonit eurot. Sealhulgas investeeriti näiteks 2019. aastal 20 miljonit tehase uuendamisse ja veepuhastusjaama täiendamisse.
Lisaks haavapuitmassile toodetakse ettevõttes ka biogaasi. Tegemist on Eesti suurima biogaasi tootja ja tarbijaga. Kavas on biogaasi toodangu mahu kasvatamine ja selle müümine gaasivõrku.
Estonian Cell kuulub Eesti suurimate tööstusettevõtete sekka. 2014. aastal oli ettevõtte käive 69,13 miljonit eurot, millega see paigutus käibe suuruselt 100. ettevõtteks riigis. 2017. aastal oli ettevõtte müügitulu 80,7 miljonit ja 2018. aastal 90,5 miljonit eurot.
Ettevõttes töötas 2015. aasta seisuga 85 inimest ja see on tootmisvaldkonna ettevõtete seas üks Eesti parimaid palgamaksjaid.
Tegemist on ühe Eesti suurema elektritarbijaga. Estonian Cell kasutab enam kui 2% Eestis tarbitud elektrienergiast ning energiakulude osa tootmiskuludes ületab 20 protsenti. Seepärast on ettevõte väga tundlik elektrihinna muutuste suhtes. Samuti on muret tuntud CO₂ kvoodi pärast. 
Ettevõte kasutab ära umbes poole Eestis langetatud haabadest ning suudab seejuures kasutada ka madalama kvaliteediga puitu, mis ei sobi saematerjaliks. Osa toorainest tuuakse sisse ka Lätist. Kogu toodang läheb ekspordiks ja seda müüaks enam kui 30 riigi paberitööstustele.
Aktsiaseltsi juhivad Siiri Lahe ja Lauri Raid. Ettevõtte ainuomanik on Heinzel Holding GmbH.
Jelena Glazova

Jelena Glazova on läti heli- ja visuaalkunstnik ning luuletaja, kes elab ja töötab Riias.
Kunstnikuna tegeleb nüüdiskunsti interdistsiplinaarsete võimalustega, kombineerides oma loomingus visuaalset matejali, poeetilist teksti, eksperimentaalhelisid ja installatsioone. Luuletajana on Jelena võtnud osa mitmesugustest festivalidest, tema loomingut on tõlgitud inglise, soome, läti ja poola keelde. Tema drone- ja noise-heliteoste algmaterjaliks on tihti tema enda hääl, mida on töödeldud – nõnda võib neidki pidada teatud mõttes inimkõne väljenduseks nagu ta kirjalikke tekstegi.
Visuaalkunstnikuna on tal olnud mitmeid isikunäitusi, sealhulgas Läti Fotograafiamuuseumis (2010) ning Läti Kaasaegse Kunsti Keskuses (LMC) (2011). Ta on osa võtnud ka eksperimentaalmuusika ja helikunsti festivalidest, nagu näiteks Sound around Kaliningrad, Vilnius Noise Week, Skaņu Mežs (Riia), Waterpieces (Riia), Art’s Birthday electronic music festival 2013 Stockholmis, Noise and Fury 2013 Moskvas. Ta olnud külalisheliloojaks niisugustel sündmustel nagu EMS (Stockholm), WORM (Rotterdam) jt. Jelena Glazova on olnud helikunstnikuna residentuuris Mooste Külalisstuudios (MoKS) talvel 2012–2013. 2014. aasta mais esines ta heliprogrammiga ja raamatuesitlusega Tallinnas ja Tartus.
2013. aastal ilmus Riias Glazova kakskeelne luulekogu "Ülekanded" ("Трансферы/Transfēri"), mis sai Läti kirjanduspreemia LALIGABA nominendiks debüütraamatu kategoorias.

Eesti keeles on kirjastus ;paranoia andnud 2014. aastal välja tema luulekogu "Plasma" (tõlkija Aare Pilv). Raamat ilmub paralleelselt eesti ja inglise keeles, mõlemat 100 käsitsi nummerdatud koopiat.
Mehed ei nuta

Sisu

Grupp unetusetõve all kannatajaid on tõelise sanatooriumi asemel viidud üksikule asustamata saarele. Peatselt sellest aru saades püüavad seltsimehed iga hinna eest sealt mandrile tagasi pääseda.
Elysée

Elysée (kodanikunimega Irié Bi Séhi Elysée; sündinud 13. septembril 1989 Abidjanis) on Elevandiluuranniku jalgpallur, kaitsev poolkaitsja.
Aastast 2012 mängib ta klubis FC Narva Trans.
2009. aastal pidas ta ühe mängu Elevandiluuranniku jalgpallikoondises.
Vladimir Radionov

Vladimir Radionov (sündinud 21. juulil 1938 Nižnjaja Tavda, Venemaa) on Eesti jalgpallur, treener ja sporditegelane.
1959 oli ta Ülemiste Kalevi meeskonnas Eesti meistreid ja karika võitjaid.
1992–2005 oli ta tegev Venemaa Jalgpalliliidus, sealhulgas ka peasekretärina.
Ahnõjärv

Ahnõjärv ehk Ahnejärv (ka Karula Ahnejärv) on järv Karula vallas Rebasemõisa külas. Ta jääb Karula Rahvuspargi alale.
Järve pindala on 2,6 ha.
Paipe mõis

Paipe mõis (saksa keeles Paibs, läti keeles Paipes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Lõuna-Ruhja kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Lätis Ruhja piirkonnas Jeri vallas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 3/8 adramaad, sellele allus 40 mees- ning 54 naishinge.
Vaivara vald (Vaivara kihelkond)

Vaivara vald (saksa keeles Waiwara) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Valla pindala oli 149 km² ja elanikke oli 2582 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 634 talundit ja elamut ning need kasutasid 7719 ha maad (1929. aasta seisuga).
1892 liideti Vaivara vallaga Auvere, Hiiemetsa ja Türsamäe vald ning 1893 Sõtke vald.
Kurtna vald (Hageri kihelkond)

Kurtna vald (saksa keeles Kurtna und Kirdal) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kohila vallaga.
Bioklimatoloogia

Bioklimatoloogia on interdistsiplinaarne teadusharu, mis uurib kliima mõju elusorganismidele.
Kui bioklimatoloogia uurib kas aastaaja või pikema perioodi mõju organismidele, siis biometeoroloogia uurib aastaaja või lühemate perioodide mõju organismidele.
Bioklimatoloogia üks harudest on ökoklimatoloogia, mis uurib elusolendite ja nende kliimakeskkonna vahelisi seoseid.
Aseri vald

Asustus

Aseri vallas oli Aseri alevik ja kaheksa küla.

Külad

Aseriaru, Kalvi, Kestla, Koogu, Kõrkküla, Kõrtsialuse, Oru ja Rannu.

Ajalugu

Aseri vald moodustati 1992. aasta 9. aprillil.
Riigimark

Riigimark (saksa keeles Reichsmark, lühend RM) oli 1924–1948 Saksamaa rahaühik. Jagunes 100 riigipenniks (Reichspfennig). Riigimarga asemel võeti 1948. aastal kasutusele Saksa mark.
Okupeeritud maade jaoks väljaantud riigimargad kehtisid ka Eestis Saksa okupatsiooni ajal (1941–1944).
Tihedusfunktsionaali teooria

Tihedusfunktsionaali teooria (Density functional theory − DFT) on kvantmehaanikal põhinev füüsikas, keemias ja materjaliteaduses kasutusel olev modelleerimismeetod, mille abil on võimalik uurida mitme-elektroonsete süsteemide, näiteks aatomite, molekulide ja tahkiste elektronstruktuuri, millest omakorda on võimalik ennustada huvi pakkuva süsteemi füüsikalisi omadusi. Meetodi nimetus tuleneb asjaolust, et erinevalt muudest kvantkeemilistest arvutusmeetoditest, mille põhialuseks on süsteemi lainefunktsioon, avalduvad tihedusfunktsionaali teoorias huvi pakkuvad suurused, näiteks süsteemi põhioleku energia funktsionaalina süsteemi elektrontihedusest.
DFT on tahkisefüüsikas laialt kasutuses olnud juba 1970. aastatest, kuid alles 1990. aastatel arenes meetod piisavalt, võttes kasutusele paremad viisid, kuidas arvestada elektronide omavahelist vastasmõju, et seda ka keemias kasutada. DFT on praeguseks hetkeks üks enim kasutatavaid ja populaarsemaid kvantmehaanilisi arvutusmeetodeid, mida rakendatakse laialt nii füüsikaliste, keemiliste kui ka bioloogiliste süsteemide uurimiseks. Üks põhjuseid, miks DFT on nii populaarne, on tema suhteliselt väike arvutuslik maht võrreldes teiste kvantkeemiliste meetoditega, näiteks Hartree-Focki meetodi ja selle edasiarendustega. Võrreldes lihtsamate atomistlike meetoditega, näiteks molekulaardünaamikaga, on DFT arvutused siiski väga mahukad.
Hoolimata hiljutistest arengutest, on DFT ebatäpne molekulidevaheliste jõudude, seal hulgas Van der Waalsi jõudude, vesiniksidemete, ergastatud olekute, pooljuhtide jm kirjeldamisel. Seetõttu on sellega keeruline kirjeldada näiteks väärisgaase, kus domineerivad Van der Waalsi jõud, või süsteeme, kus VdW jõududel ja vesiniksidemetel on tähtis roll, näiteks biomolekule. Nendest piirangutest üle saamiseks on välja töötamisel uued DFT meetodid, mis arvestavad ka sisekihi elektronidega või lisavad formalismi parandusliikmed.
Pärnu komtuurkond

Pärnu komtuurkond oli Liivi ordu valitsusüksus (saksa keeles Gebiet).

Moodustamine

Pärnu komtuurkond loodi varasema Sakala muinasmaakonna läänerannikule, mõnevõrra võis ta hõlmata ka Alempoisi ja Läänemaa osi. Tõenäoliselt kuulusid need valdused esmalt Viljandi komtuuri võimu alla, kuid pärast Uus-Pärnu linna loomist 1265. aastal tekkis ilmselt ka komtuurkond. Hiljem liideti sellega ka Lihula komtuurkond, mis asus Saare-Lääne piiskopi valduste keskel Lääne-Eestis.

Asend

Komtuurkond piirnes läänes Saare-Lääne piiskopkonna, põhjas Tallinna komtuurkonna, idas Viljandi komtuurkonna ja kagus Karksi foogtkonna, hiljem ordumeistri valdustega. Komtuurkonna eraldiseisvaks osaks oli endine Lihula komtuurkond, mis piirnes mere ja Saare-Lääne piiskopkonnaga.

Valitsemine

Komtuurkonda valitses komtuur, kes omas selles kõrgeimat kohtu-, haldus- ja sõjalist võimu. Lisaks temale oli seal ka mitmeid teisi ametnikke, kuid kuna keskaegne linnaarhiiv pole Pärnus säilinud, siis on nimeliselt teada vaid kaks linnusekomtuuri (Hauskomturi): Dietrich Vincke von Ostenfelde (1457–1458) ja Dietrich Schenking (1558–1562). 
Halduslikult jagunes komtuurkond ordu- ja vasallimõisateks, mis teostasid maksukogumist ja kohalikku kohtumõistmist.
Kiriklikult kuulus komtuurkonna põhiosa Tartu piiskopkonda, endine Lihula komtuurkond aga Saare-Lääne piiskopkonda. Need alad jagunesid ka kihelkondadeks, mille piirid ei pruukinud ühtida poliitilistega.

Likvideerimine

Liivi sõja alguses otsene sõjategevus komtuurkonna maadele ei ulatunud, kuid hertsog Magnus haaras peagi Lihula ja seda ümbritsenud Pärnu komtuurkonna alad enda kätte. 1560. aasta suvel toimus Pärnus viimane Liivimaa maapäev, mis lõpetas ordu ja Magnuse relvakonflikti, kuid komtuurkond Lihulat tagasi ei saanud. 1560. aasta järel, mil venelased vallutasid Viljandi, ulatus nende võimuala juba komtuurkonna piirideni, kuid selle eksistentsi nad siiski ei ohustanud. Nii kestis Pärnu komtuurkond kuni ordu likvideerimiseni 1562. aastal, misjärel see liideti Poola valdustega.
Insener

Insener (prantsuse keeles ingénieur, ladina keelest ingenium 'kujutlusvõime, leidlikkus') on kõrgharidusega tehnikaspetsialist, kes kavandab, arendab, konstrueerib või kontrollib ehitustarindeid või tehnilisi seadmeid ning süsteeme, projekteerib ja korraldab nende valmistamist.
Insenerid töötavad peamiselt tööstuses, kuid nende osatähtsus on suur ka teaduses, eriti inseneriteaduste alal, ja kõrghariduses, kus toimub põhiline inseneride koolitus.

Ajalugu

Esialgu nimetati insenerideks sõjamasinate ehitajaid. 16. sajandil hakati Itaalias eristama sõjaväe- ja ehitusinsenere. Hollandis, hiljem ka Inglismaal ja teistes Euroopa maades laienes inseneri nimetus sildade ja teede ehitajaile. Esimesed tehnikaõppeasutused, mis hiljem kujunesid kõrgkoolideks, asutati 17. sajandil Kesk- ja Lääne-Euroopas.

Eesti

Eestis algas inseneride ettevalmistamine 17. septembril 1918, kui Eesti Tehnika Selts asutas ETS-i tehnilised erikursused, mis 1919. aasta sügisel nimetati ümber Tallinna Tehnikumiks. Õppida sai masinaehitust, elektrotehnikat, laevaehitust, hüdrotehnikat, ehitust ja arhitektuuri.
Aastal 1921 asutati Eesti Inseneride Ühing. Ühingu liikmete arv hakkas kiiresti kasvama, juba järgmisel aastal oli ühingus 100 liiget, kes jagunesid järgmiselt: insener-tehnolooge ja -mehaanikuid 32, teedeinsenere 20, ehitusinsenere 15, arhitekte 10, mäeinsenere 8, elektriinsenere 7, laevaehitajaid 3, keemikuid 2 ja muude erialade esindajaid 3.1923. aasta välja antud kutseõiguste seadusega Tallinna Tehnikumi lõpetanud inseneride ja diplomeeritud inseneride õigused peaaegu võrdsustati ning aastast 1935 on kutsenimetus "insener".
Riigivanema seadusega 15. septembrist 1936 nimetati Tallinna Tehnikum Tallinna Tehnikainstituudiks. Sinna toodi Tartu ülikoolist üle sealne, vaid kaks aastat tegutsenud tehnikateaduskond. Seadus sätestas, et tegemist on tehnilise ülikooliga, kus avati kolm osakonda: ehituse, keemia ning mehaanika ja mehaanilise tehnoloogia osakond. Pooleteise aasta pärast, 1. jaanuarist 1938 jõustunud ülikooliseadusega nimetati Tehnikainstituut Tallinna Tehnikaülikooliks, kus oli kaks teaduskonda: ehitus- ja mehaanikateaduskond ning keemia- ja mäeteaduskond.
Luisa Diogo

Luisa Diogo (sündinud 11. aprillil 1958) oli Mosambiigi peaminister 17. veebruarist 2004 kuni 16. jaanuarini 2010, Mosambiigi esimene naispeaminister.
Tema eelkäija oli Pascoal Mocumbi, kes oli selles ametis 9 aastat. Diogo järglane on Aires Ali.
Diego on õppinud majandust Maputos Eduardo Mondlane Ülikoolis. Tal on bakalaureusekraad 1983. aastast. 1992 sai ta magistrikraadi rahanduses, mida õppis Londoni Ülikoolis.
1980 hakkas ta tööle Mosambiigi rahandusministeeriumis. 1986 sai ta seal osakonnajuhatajaks ja 1989 riigieelarve direktoriks. Pärast seda töötas ta Maailmapanga programmi juhina Mosambiigis ja alates 1994 aserahandusministrina.
Enne peaministriks saamist oli ta rahandusminister ja seda ametit pidas ta peaministri koha kõrvalt kuni 2005. aasta veebruarini. Ta kuulub parteisse Mosambiigi Vabastusrinne (FRELIMO), mis on maad valitsenud alates iseseisvumisest 1975. aastal.
2005. aasta septembris osales ta külalisena Briti Leiboristliku Partei konverentsil.
2007. aastal avaldas ajakiri Forbes maailma 100 kõige mõjuvõimsama naise nimekirja, kus Diogo oli 89. kohal.
Trent Reznor

Michael Trent Reznor (sündinud 17. mail 1965) on Ameerika Ühendriikide helilooja, laulja, multiinstrumentalist ja produtsent, kes on peamiselt tuntud bändi Nine Inch Nails (NIИ) asutaja ning solistina.
Reznor kirjutab kõik bändi lood, samuti mängib ta stuudioalbumitel kõiki pille (kitarr, klaver jt klahvpillid, trummid jne) ise. Kontsertidel kasutab ta live-bändi.
Leena Puksa

Elulugu

Leena Puksa on arsti tütar.
Lõpetas 1969 Tartu 5. Keskkooli, 1975 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (2003 TÜ), väitekiri "Late responses in motor nerve conduction studies F waves and A waves in normal subjects and patients with neuropathies". Täiendas end neurofüsioloogias 1990–93 ja 2001–02 Turu Ülikooli neurofüsioloogia osakonnas, 1993–95 Uppsala Akadeemilises Haiglas, 2004–05 Helsingi Ülikooli Haiglas. Oli 1977–2004 Tartu Kliinilise Haigla neuroloogia osakonna ja Tartu Ülikooli Kliinikumi närvikliiniku arst, aastast 2005 vanemarst-õppejõud. Aastast 1994 kõrgema kategooria neuroloog.

Teadustöö

Uurinud elektromüograafilisi parameetreid, nende ealisi väärtusi ja diagnostilisi kriteeriumeid.
Johannes Sonin

Johannes Sonin (28. jaanuar 1899 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 31. oktoober 1987 Florida) oli eesti jurist.
Osales Vabadussõjas. Lõpetas 1928. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, täiendas end Berliinis. 
1940. aastani oli ta Sotsiaalministeeriumi töökaitse ja sotsiaalkindlustuse osakonna direktor. 1940–1941 Eesti NSV Töö Rahvakomissariaadi töökaitseosakonna juhataja. Saksa okupatsiooni ajal 22. septembrist 1941 Eesti Omavalitsuse Sotsiaaldirektooriumi tööosakonna asejuhataja.
Ta oli üks parimaid Eesti töö- ja sotsiaalkindlustusõiguse tundjaid, Sotsiaalse Arengu Eesti Ühingu esimees.
1938 jaanuaris abiellus ta näitlejanna Mae Luha-Soniniga, kes suri 27. novembril 1939.  
1944. aastal põgenes Saksamaale, hiljem elas Ameerika Ühendriikides.
Frau Luna

Faktoloogia

Esmaettekanne toimus 2. mail 1899 Berliini Apollo-Theateris. Oli väljatulekul tohutult edukas. Esitati samal aastal Budapestis, Viinis, Pariisis ja Londonis. 1922. aastal esitati Berliini Apollo-Theateris muudetud ja lisalugudega täiendatud 2-vaatuseline 11 stseeniga kaks tundi kestev redaktsioon. Sellesse versiooni koopteeriti selleks ajaks kultuslauluks ja Berliini tunnusmeloodiaks kujunenud Lincke marsilaul "Berliner Luft" ('Berliini õhk') tema 1904. aastal esietendunud samanimelisest operetist. Seda versiooni esitatakse tänapäeval regulaarselt saksakeelsetes maades.
Rollide esmaesitajad: Willy Walden (proua Luna), Robert Steidl (Fritz), Arnold Rieck (Lämmermeier), Emmy Krochert (Leontine), Harry Bender (Theophil), Siegmund Lieban (Sternschnuppe). 1975 valmis režissöör Eugen Yorkil telefilm muudetud libretoga "Frau Luna" ainetel Lincke muusikaga.
Peamised osad: proua Luna, Kuu valitseja (sopran), prints Sternschnuppe (tenor), Veenus (subrett), Marss (subrett), Stella, Kuu teenijanna (subrett), Theophil, majordoomus (bariton bufo), Leontine Pusebach, lesk (metsosopran), Marie Pusebach, tuntud kui kallike (sopran), Pannecke, maksuametnik (bass-bariton), Lämmermeister, rätsep (tenor), Fritz Steppke, mehaanik (tenor).
Režissöör Theo Lingen tegi 1941. aastal Berliini UFA stuudios samanimelise filmi. Peaosades Lizzi Waldmüller, Fita Benkhoff, Irene von Meyendorff ja Theo Lingen.
Eesti teatrid pole seda operetti lavastanud.

Tegevus

Sündmused toimuvad 19. sajandi viimastel aastatel ja 20. sajandi alguses Berliinis ja kujuteldavalt Kuul. Fritz Steppke on ehitanud õhupalli, millega tahab lennata Kuule. Tema ettevõtmist toetavad sõbrad. Kuid majaproua Leontine Pusebach peab ideed kentsakaks. Ta keelab mehe otsingul oleval nõol Mariel mehaanik Fritziga abielluda. Idee lennata õhupalliga Kuule meeldib ka kergete elukommetega Panneckele ja rätsep Lämmermeierile.
Lõpuks kõik kolm, samuti proua Pusebach ja Marie stardivad lennuväljalt pikale reisile. Kuul kulgeb elu kuninganna proua Luna juhtimisel. Õhupall Maalt ajab kohalikud segadusse. Kuupolitsei vahistab tulnukad. Nad antakse rahu rikkumise pärast kohtu alla. Proua Luna koos oma alaliste saatjate Veenuse ja Marsiga on berliinlaste suhtes armulikud. Nad huvituvad Steppke tegevusest. Proua Luna korraldab pärast värvikaid seiklusi külaliste auks vastuvõtu ning loovutab neile Maale naasmiseks oma kosmoseauto.
Tartu Ülikooli Raamatukogu Euroopa Liidu dokumendikeskus

Tartu Ülikooli raamatukogu Euroopa dokumendikeskus (kasutatud ka nime Eurodokumentatsiooni Keskus; lühend EDK) on Tartu Ülikooli Raamatukogu juures tegutsev üksus, mis pakub juurdepääsu Euroopa Liidu materjalidele ja seeläbi toetab ülikoolis tehtavaid uuringuid ja õppetööd.
EDK on Euroopa Liidu dokumendikeskuste võrgustiku Europe Direct üks teabeteenistuse.
Tough Enough

"Tough Enough" on Vanilla Ninja singel albumilt "Traces of Sadness". Singel ilmus 2003. aastal.
Laul jõudis mitme riigi muusikaedetabelites kõrgetele kohtadele, nt Saksamaal oli sellel kõrgeim koht 13.