google/wiki40b huggingface dataset:
Peter Steele

Varane elu

Steele sündis New Yorgi Brooklyni linnaosas Red Hookis poola, vene, islandi ja šoti päritoluga rooma-katoliku perekonnas ning kasvas Brooklynis Bensonhursti ja Brighton Beachi naabruskonnas. Steele oli kuuest lapsest noorim, tal oli viis vanemat õde. Tema isa võitles Teises maailmasõjas ja töötas hiljem laevatehases. Steele alustas kitarriõpinguid 12-aastaselt, vahetades kitarri 6 kuud hiljem basskitarri vastu.
Steele töötas New Yorgi linna parkide ja puhkealade osakonnas (New York City Department of Parks and Recreation), kuni pidi 1994. aasta suvel Type O Negative'iga turneele minema. Tema töökohaks oli Brooklyn Heights Promenade, kus tema tööülesannete hulka kuulus pargi hooldus, sõidukite (muu hulgas ka prügiautode ja teerullide) juhtimine; lõpuks edutati ta pargi järelevaatajaks. Steele viitas parkide osakonnas (Parks Department) veedetud päevadele kui oma elu õnnelikumale ajale.

Fallout ja Carnivore (1979–1987)

1979. aastal moodustas Steele hevibändi Fallout. 1982. aastal, pärast Fallouti laialiminekut, moodustas Steele thrash-bändi Carnivore. Steele'i kirjutatud sõnad Carnivore'i lugudele olid tihti järsud ja poliitiliselt ebakorrektsed, tegeledes selliste teemadega nagu religioon, sõda, rass ja misogüünia. Carnivore'i omanimeline debüütalbum ilmus 1985. aastal, 1987. aastal ilmus teine album "Retaliation" ning samal aastal läks bänd laiali.

Moodustamine

Steele moodustas Type O Negative'i 1989. aastal koos oma lapsepõlvesõprade Josh Silveri, Kenny Hickey ja Sal Abruscatoga (Sali asendas hiljem Johnny Kelly). Varem oli ansambel kasutanud nime Subzero. Steele'il oli tätoveering, mis kujutas miinusmärki 0 sees – sellest pidi algul saama bändi logo. Kui aga selgus, et Subzero-nimeline ansambel on juba olemas, ja silmas pidades oma tätoveeringut, tuli Steele'il idee nimetada bänd "Type O Negative'iks" pärast raadioreklaami, mis kutsus doonoriks 0 negatiivse veregrupiga inimesi. Kui Type O Negative plaadifirmaga Roadrunner lepingu sõlmis, allkirjastas Steele salvestuslepingu oma vere ja seemnevedeliku seguga.

"Slow, Deep and Hard" ja "The Origin of the Feces" (1991–1992)

Type O Negative'i debüütalbum "Slow, Deep and Hard" ilmus 1991. aastal. Album sisaldas thrash-elemente Carnivore'i muusikast sulatatuna doom metal'iga. Steele kirjutas muusika suhte purunemisele järgnenud öö jooksul, ja see peegeldus laulusõnade temaatikast: südamevalu, fantaasiad kättemaksust ja enesetapust mõtisklemine; enesetappu oli Steele ise üritanud: “15. oktoobril 1989. Lõikusin oma randmeid. Võin vaid öelda, et armusin valesse inimesse.”
Hendrik Tamm

Hendrik Tamm (sündinud 12. märtsil 1996) on eesti kabetaja.
2009. aasta märtsis saavutas ta rahvusvahelise kabe Eesti minikadettide meistrivõistlustel esikoha. Sama aasta septembris tuli ta Riias Jānis Rimša memoriaalturniiril kabes minikadettide konkurentsis kolmandaks.
Kadettide maailmameistrivõistlustel kabes 2010. aasta sügisel esines ta Belgias, Oteppe linnas ainsa eestlasena.
Stereofotograafia

Stereofotograafiaks nimetatakse pildistamise võtet, kui kaamera (tavaliselt spetsiaalselt disainitud või modifitseeritud) pildistab kaks fotot üheaegselt samast stseenist. Kaks fotot pildistatakse veidi erinevast kohast, vaheks on sama maa, mis kahel silmal inimesel. Kahte fotot vaadeldakse tavaliselt spetsiaalse tööriistaga nagu stereoskoop nii, et vasakult tehtud fotot näidatakse vasakule silmale ja paremat paremale silmale, mis kutsubki esile kolmemõõtmelise efekti.

Ruumilise kujutise salvestamine

Ruumilisuse tasapinnale kandmise moodus avastati alles mõne sajandi eest. Üht objekti või vaadet tuleb joonistada või pildistada kahest teineteisest 65 mm kaugusel asuvast punktist. Nii saadakse kaks peaaegu ühesugust pilti, mis on analoogsed kummagi silma nähtule. Kui need pildid kokku liita, tekib ruumiline stereogramm. Kui pildid on väikesed (kumbki kuni 65 mm lai), saab need kokku liita silmi divergeerides ehk hajutades (paralleelvaade). Maksimaalne eraldus ei tohi olla üle 65 mm, sest paralleelsus on maksimaalne võimalik kaugus nägemistelgede vahel. Siiski – piisab kui minna pildist lihtsalt veidi kaugemale. Suuremaid pilte saab vaadata silmi kõõritades ehk koondades (ristvaade), kuid sel juhul tuleb pildipaari omavaheline järjekord vastupidiseks muuta. Algajatele on lihtsaim moodus selliste fotode vaatamiseks stereograafi kasutamine. See, sarnaselt silmadega, liidab pildid kokku. Selliseid kahest fotost või joonisest koosnevaid stereogramme nimetatakse stereopaarideks. 
Seoses värvifilmi leiutamisega avastati ruumilise pildi salvestamiseks mõneti parem moodus – anaglüüf – ühe pildiväljaga stereopaar, kus kaks negatiivi on teineteise peale trükitud (üks punase, teine rohelise või sinise värviga). Kaks kujutist on teineteise peale trükitud, et silmad ei peaks harjumatult divergeeruma. Kuna kumbki silm tohib näha ainult oma kujutist, tuli leida mingi eraldamismoodus. Lihtsaim viis on trükkida üks poolpilt punase ja teine eelmise peale rohelise või sinise tindiga. Anaglüüf on ruumilisena nähtav siis, kui ühe silma ees on roheline filter (mis avaldab punase kujutise, samas kui roheline sulandub tausta), ja teise silma ees punane filter (mis avaldab rohelise kujutise). Filtritena saab kasutada värvilisi läbipaistvaid kilesid, mis on paigutatud prilliraamidesse. Avalduv 3D-kujutis on tavaliselt mustvalge, sest värvid eralduvad filtrite tõttu. Siiski on võimalik teha anaglüüf ka täisvärvilisena, kuid endiselt osad värvid 3D-kujutisel kaovad. Anaglüüf mõjub hästi just suureformaadilisena.
Ivar Arold

Ivar Arold (sündinud 4. juunil 1931 Tartus) on eesti maastikugeograaf.
Ta on töötanud Tartu Ülikoolis geograafia kateedris õppejõuna.
Ta on tegelenud Eesti geomorfoloogia ning maastike uurimisega. Ta on kirjutanud seni kõige põhjalikuma ülevaate Eesti maastikest ja maastikurajoonidest.
Pärnu–Mõisaküla raudtee

Kitsarööpmeline raudtee

Raudteest jäi pärast Eesti iseseisvumist 1918. aastal Eesti Vabariigi territooriumile Pärnu–Mõisaküla–Viljandi raudteelõik.
Kitsarööpmelise raudtee ajastu lõppes Pärnu ja Mõisaküla vahel 15. mail 1975, kui Mõisakülast lahkus viimane üldkasutatav kitsarööpmeline reisirong.

Laiarööpmeline raudtee

1975–1981 rajati kitsarööpmelise raudtee asemele uus laiarööpmeline raudtee, mis oli osa Tallinna–Pärnu–Riia raudteest. Selle tulemusel ehitati suurem osa seniseid jaamu ümber raudteepeatusteks, osa suleti lõplikult.
Tallinna ja Riia vaheline reisirongiliiklus avati pidulikult 17. juulil 1981. Mõisakülas kohtusid möödasõiduks sel puhul Tallinnast Riia suunas saabunud diiselrong D1-616 ja Riiast Tallinna liikuv reisirong DR1A-189.
Raudteelõigu kiirema valmimise huvides kasutati ehitamisel vanu kasutatud materjale, et hiljem kogu lõigule kapitaalremont teha. Riigikorra vahetumisel jäi remont tegemata. Selle tagajärjel hakkas raudtee kiiresti lagunema, pikendades järk-järgult rongide sõiduaega.
Viimane diiselrong Tallinnast Riiga sõitis läbi Mõisaküla 20. veebruaril 1992, vähem kui 11 aastat pärast raudtee avamist. 1995. aastaks kujunes Tallinna–Mõisaküla raudteeliinist koos Tallinna–Haapsalu raudteeliiniga üks väiksema kasumlikkusega liine. Liini sulgemise ettekäändeks oli toodud reisijate arvu pidev vähenemine, mille statistikat tehti piletimüügi alusel. Paraku tehti piletikontrolli värskes vabariigis aga haruharva. Täiendavalt mõjutas liini hääbumist Eesti Raudtee toonase juhtkonna, eriti peadirektori asetäitja Jakov Leškini seisukoht, milles ei peetud vajalikuks omada kahte ühendusteed Läti raudteedega.
Viimane Pärnust edasi Mõisaküla poole liikunud regulaarne reisirong sõitis 31. jaanuaril 1996.
Kaubarongid sõitsid Mõisakülla veel aastani 2001.      
2008. aasta alguses hakati raudteed demonteerima, tööde käigus korrastati kõik raudteeülesõidud. 
Raudteetamm jäeti alles ja raudtee all olnud maad ei müüdud.

Rail Baltic

Tulevikus plaanitakse rajada kolme Balti riiki läbiv ning Kesk-Euroopasse kulgev standardrööpmeline raudtee – Rail Baltic. 728 kilomeetri pikkune Rail Balticu marsruut kulgeks kõige optimaalsemalt Poola piirini, trajektooril Tallinn–Pärnu–Riia–Panevėžys–Kaunas. Selline marsruut annab lootust ka Mõisaküla raudtee taassünnile.
Koolera

Patogenees ja kliiniline pilt

Haigusetekitaja siseneb organismi suu kaudu ning kinnitub seejärel soole mikrohattudele, kus hakkab paljunema ning eritama enterotoksiini, mis viib vee ja elektrolüütide kaole hüpersekretsiooni näol.
Haigus algab enamasti kõhulahtisusega. Väljaheide on vedel ning paari tunni möödudes omandab hallikasvalge värvuse. Kõhulahtisusega kaasneb ka oksendamine, iiveldustunne võib puududa. Suur veekadu kutsub esile tugeva janu, kuid vedelikku tarbides oksendatakse see üsna pea välja. Haiguse raskema kulu korral võib päeva jooksul kaotatud vee kogus ulatuda 30 liitrini.
Haigus progresseerub kiiresti ja haige kehatemperatuur langeb. Tekivad krambid ning nahk omandab kahvatu tooni, kujunevad mikrotsirkulatsioonihäired. Lisaks sellele teravnevad näo piirjooned ning patsient muutub raugalikuks. Mineraalsoolade ja vee vähesuse tõttu kujuneb välja hüpovoleemiline šokk, tekib hapnikuvaegus ja see viib omakorda metaboolse atsidoosi väljakujunemisele.

Ravi ja profülaktika

Koolera ravis on esmatähtis elektrolüütide vähesuse likvideerimine spetsiaalsete toitesegudega. Lisaks sellele manustatakse ka tetratsükliini ja gentomütsiini.
Kooleraepideemiad pole haruldased ning seetõttu tuleb haige võimalikult kiiresti hospitaliseerida ja panna karantiini. Nakatumise vältimiseks tuleb toiduained enne söömist korralikult pesta, samuti pidada kinni elementaarsetest hügieeninõuetest. Nakkusohtlikesse piirkondadesse sõitmise eel peab end kindlasti vaktsineerima.
Sõmerpalu mõis

Sõmerpalu mõis (saksa keeles Sommerpahlen) oli rüütlimõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal. 
Enne mõisa moodustamist oli seal Sõmerpalu vasallilinnus. Linnus hävis Liivi sõjas. 1631 sai Sõmerpalu omanikuks Tallinna kodanik Hans Ohm, kes 1652 müüs mõisa Diedrich Müllerile. 
Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Friedrich von Möller.
Anders Aukland

Maailmakarikavõistlustel

Anders Aukland on osalenud (seisuga 2. märts 2008) 91 maailmakarikavõistluste etapil ja jõudnud poodiumile 13 korda, millest kuus korda kõige kõrgemale astmele.

Isiklikku

Aukland on 183 cm pikkune ja kaalub 75 kg. 
Tema vend Jørgen Aukland on samuti suusataja, võitis Vasaloppeti kolmanda norralasena 2008. ja 2013. aastal, saades läbi ajaloo esimeseks välismaalasest meessuusatajaks, kes on võitnud Vasaloppeti kahel korral.
Warreni maakond (Illinois)

Ajalugu

Maakond moodustati 1825. aastal.
Esimene Samm

Esimene Samm on kirjandusauhind, mille lõi aastal 2007 MTÜ Kirjandusfestival Prima Vista Tartu Kultuurkapitali juurde. Selle abil soovitakse edendada Eesti kirjanduselu.
Esimese Sammu auhinnale saavad kandideerida autorid oma ilukirjanduslike debüüttekstidega, mis on eelneva aasta jooksul perioodikas avaldatud.
Björn Waldegård

Björn Waldegård (12. november 1943 Rö – 29. august 2014) oli Rootsi rallisõitja, maailmameister.
Waldegård osales MM-sarjas 1973–1992. Tema peamine kaardilugeja oli Hans Thorzelius, 1986. aastast aga Fred Gallagher. Veel on ta kaardilugejaks olnud Lars Helmer, Fergus Sager, Arne Hertz, Claes-Göran Andersson, Claes Billstam, Ragnar Spjuth ja Michel Lizin.
1975. aastal liitus Waldegård Lancia tehasetiimiga, ning juba samal hooajal võitis ta Rootsi ralli ja San Remo ralli. 1976. aasta MM-il toimus tugev rivaalitsemine Waldegårdi ja tiimikaaslase Sandro Munari vahel. 6.-9. oktoobril toimunud San Remo ralli viimasele kiiruskatsele minnes edestas Waldegård Munarit nelja sekundiga. Kiiruskatsel hoidis aga tiimiboss Cesare Fiorio Waldegårdi stardis neli sekundit kinni, et tagada mõlemale võrdne võimalus üldvõiduks. Kiiruskatse ajal aga sõitis Waldegård Munarist mööda, ja võitis nelja sekundiga. Juba samal õhtul helistas ta Fordile ja pakkus oma teeneid, mispeale ta Lanciast vallandati. 27-30. novembril toimunud RAC rallile minnes leidis Ford talle vaba auto, ning Waldegård tuli kolmandaks.
1979. aasta MM-il saavutas Waldegård ainult 2 etapivõitu Hannu Mikkola 4 vastu. Sealjuures võitis Mikkola kaks viimast etappi. Ometi tuli Waldegård maailmameistriks 112 punktiga Mikkola (111) ees. Waldegårdile järgnesid neli soomlast: pärast Mikkolat tulid Markku Alen, Timo Salonen ja Ari Vatanen.
Peale 1979. aasta MM-i lahkus Waldegård Fordist. 1980. aasta MM-il sõitis ta nii Fiati kui ka Daimler-Benzi tiimis, aasta lõpus liitus aga Toyota tehasetiimiga. Toyota tiimis sõitis ta kuni 1991. aastani. 1992. aastal osales Waldegård Safari rallil Martini Racing'u Lancia Deltaga, kuid oli sunnitud katkestama. See oli ka tema viimane MM-sarja sõit.
Waldegårdi käes oli mõnda aega kõige rohkem MM-etapivõite kogunud rallisõitja tiitel. Enne teda valdas seda Itaalia sõitja Sandro Munari 7 võiduga. Waldegård saavutas oma 8. võidu 1979. aasta Akropoli rallil. Kuni 1982. aastani oli ta kogunud 11 MM-etapivõitu. Sellega ta oli rekordiomanik kuni 1982. aasta RAC rallini, millel Soome sõitja Hannu Mikkola saavutas 12. MM-etapivõidu. Kokku võitis Waldegård 16 MM-etappi (Mikkola näiteks 18). Sellega on Waldegård 2012. aasta seisuga läbi aegade 11. kohal, rootslastest esimene.
1976 võitis Waldegård San Remo ralli 4,0 sekundiga Sandro Munari ees. Sel ajal oli see kõige väiksema vahega võidetud MM-etapp ja see rekord püsis kuni 1998. aastani, mil Colin McRae võitis Portugali ralli 2,1 sekundiga Carlos Sainzi ees. 2012. aasta seisuga jagab Waldegårdi 4,0-sekundiline võit kõigi aegade 9. kohta.
Oma viimase MM-etapi võitis Waldegård 1990 ja see oli Safari ralli. Sel ajal oli ta 46 aastat ja 155 päeva vana. See rekord püsib tänapäevani: keegi teine ei ole nii vanana MM-etappi võitnud.
Björn Waldegård suri 29. augustil 2014 vähki.
Peeter Oja

Kuldne Trio

Aastatel 1989–1996 esines Peeter Oja ansambli Kuldne Trio koosseisus, peamiselt lauljana.

"Kitsas King"

"Kitsas king" oli telesaatesari, milles Peeter Oja mängis poiss Villit. Sarjale kirjutasid lugusid Hardi Volmer, Riho Unt ja Villu Kangur. Esitati ka Andrus Vaariku ja Peeter Oja improvisatsioone. 
Manana Estios Primi-Futu Bändiga esitati lugu "Today I kiss you" (Hardi Volmer, Villu Veski, Olavi Kõrre, Peeter Oja)

Kreisiraadio

Improvisatsioonikollektiiv, kes esitas ohtralt absurdihuumorit ja libises korduvalt üle üldtunnustatud moraalipiiride. Viimase poolest on tuntumad sketšid "Seksiabi" ja "Ära ülbitse neeger".
Tuntumateks Peeter Oja esitatud tegelasteks Kreisiraadio raadio- ja telesaadetes võib pidada rootsieestlast Alev Strömi ja ülirobustset Kivipallurit.

Bläck Rokit

Bläck Rokit oli Peeter Oja ühemehebänd, mille suurema osa lugude tekstid kirjutas ta ise. Eranditeks on "Nikita ja Vitja" ja "Tõutäkk" (sõnade autor Villu Kangur), "Ma pole majaline teie peres" (põhineb Heiti Talviku luuletusel) ning setu rahvalaulu töötlus "Pill oll helle". Muusikaliselt oli tegu suuresti läänemaailma laulude töötlustega, kuid kasutati ka kodumaiste heliloojate loomingut, näiteks Glen Pilvre ("Juustulaul (Ainult sina)", "Ma pole majaline teie peres") ja Priit Pajusaar ("Today I kiss you") 
Bläck Rokiti tuntuim lugu on "Itimees".
1996. aastal ilmus Bläck Rokitil kümne lauluga album (kassetil ja CD-l) "Peeter Oja esitleb: Bläck Rokit – Esimene mees, kes ise lendab vol. 3".

"Tondi jutud"

"Tondi jutud" on 2002. aastal Kanal 2 eetris olnud vestlussaade, kus Peeter Oja kehastas väljamõeldud tegelast nimega Richard Tont. Saates algas koostöö Mart Juurega.

"Ärapanija"

"Ärapanija" oli Peeter Oja ja Mart Juure telesaatesari, milles lahati nädala sündmusi läbi satiiri ja huumori. Põhisaatejuhte asendasid vahel Andrus Kivirähk, Eino Baskin, Jaan Rekkor ja Liis Lass.
Kui Peeter Oja "Ärapanijast" lahkus, asendasid teda Ott Sepp ja Gaute Kivistik.

Avalik elu

2006. aastal kirjutas Peeter Oja Eesti Päevalehes arvamusloo, millega tekitas ühiskonnas palju lainetust. Tekkis palju vastukaja, teda intervjueeris nii kirjutav press kui ka Kanal 2 jutusaates "Kahvel".

Isiklikku

Tema isa Enn Oja on koorijuht ja muusikapublitsist. 
Peeter Oja on olnud abielus Maret Peep-Ojaga.
Tal on abikaasa Küllike ja tütar Paola.
Hellenurme mõisa kalmistu

Hellenurme mõisa kalmistu on kalmistu Rõngu kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Hellenurme külas Elva vallas Tartu maakonnas.
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult 1 km kaugusele lääneloodesse.

Ajalugu

Kalmistu rajasid Hellenurme mõisa tollased omanikud Middendorffid tõenäoliselt ajavahemikul pärast mõisa ostmist 1850. aastal kuni Theodor Johann von Middendorffi surmani 1856. aastal. 
Kalmistule on teadaolevalt maetud 16 lahkunut. Viimased matused olid 1944. aastal, kui sinna maeti Teise maailmasõja ajal hukkunud kaks eestlast ja kaks sakslast.

Kalmistu kabel

Kalmistul paikneb klassitsistlikus stiilis kabel, mis on eraldi kultuurimälestis. Kabelisse pole maetud kedagi.
Iivi Anna Masso

Iivi Anna Masso (sündinud 31. mail 1967 Tallinnas) on Helsingis elav ühiskonnateadlane. Masso on kolumnist Eesti Päevalehes ja Soome veebiväljaandes Uusi Suomi.
Alates 2010. aasta detsembrist kuni 2012. aastani oli ta ajakirja Diplomaatia peatoimetaja. Alates 2013. aastast kuni märtsini 2015 oli ta presidendi nõunik.
Kaitses 2006. aastal Helsingi Ülikoolis doktorikraadi politoloogias, 1999 politoloogia magistrikraadi Kesk-Euroopa Ülikoolis, 1997 filosoofia magistrikraadi Helsingi Ülikoolis.
Aastatel 2000–2001 oli ta New Yorgis New School Universitys külalisteadur ja 2002–2008 Helsingi Ülikooli politoloogia teaduskonna teadur ja lektor.
Karl II Otto (Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld)

Elu

Karl Otto sündis Birkenfeldis pfaltskrahv Georg Wilhelmi ainsa pojana. Ta järgnes oma isale aastal 1669. Karl Otto suri Birkenfeldis ja maeti Meisenheimi.
Alpisarv

Alpisarv on puhkpill. Sellel on väga pikk kooniline puidust toru ja puidust kausshuulik. Alpisarvi valmistatakse enamasti kuusest, harvem männist. Algselt otsisid pilli tegijad puid, mis olid juurte lähedalt paindunud, et pill tuleks soovitud kujuga. Kuna pilli torus pole lisaauke, on sellega võimalik mängida naturaalhelirea noote.

Ajalugu

Saksakeelne sõna alphorn esines esimest korda kirjalikult 1527. aastal. 17.–19. sajandi müüdid ja legendid jutustavad, et alpisarvesarnaseid pille kasutati mäestikukülades signaliseerimiseks alates keskajast või isegi varem ning mõnikord asendasid nad kirikukelli.
Andrew Wiggins

Andrew Christian Wiggins (sündinud 23. veebruaril 1995 Torontos) on Kanada korvpallur. Ta mängib NBA klubis Minnesota Timberwolves. Ta on mänginud ka Kansase Ülikooli kolledžimeeskonnas.
2014 valiti ta NBA draft'is esimesena. 2015 valiti ta NBA aasta uustulnukaks.
Toomas Takkis

Toomas Takkis (sündinud 17. juulil 1958) on eesti pedagoog ja munitsipaalpoliitik.
Ta lõpetas aastal 1981 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geograafia erialal.
Ta sai 2001. aastal Tartu Ülikooli haridusteaduskonnas koolikorralduse magistri kraadi.
Ta on alates 1987. aastast Kuressaare Gümnaasiumi direktor.

Poliitiline tegevus

Ta kuulub Isamaaliitu.
Pärast 16. oktoobril 2005 toimunud 2005. aasta kohalikke valimisi sai ta Kuressaare linnavolikogu esimeheks.

Tunnustused

2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk
Buduaar (ajakiri)

Buduaar on Eesti naisteajakiri. Ajakirja teemade seas on ilu ja mood, tervise- ja pereteemad, alternatiivmeditsiin, esoteerika. Ajakiri ilmub neli korda aastas. Tegevtoimetaja on Triin Tisler.
Mordva hümn

"Elagu, Mordva!" (mokša keeles/ersa keeles: Шумбрат, Мордовия!; vene keeles Радуйся, Мордовия!) on Mordva hümn. Muusika autor on Nina Vassiljevna Košeljeva (Нина Васильевна Кошелева), sõnade autor Sergei Vassiljevitš Kinjakin (Сергей Васильевич
Кинякин). Hümni sõnad on kirjutatud Mordva kolmes ametlikus keeles: mokša keeles (esimene salm ja osa refräänist), ersa keeles (teine salm ja ülejäänud osa refräänist) ja vene keeles (kolmas salm).
Kostivere liukivi

Kostivere liukivi on Harju maakonnas Jõelähtme vallas Kostivere külas asuv liukivi. Kivi on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Bilawal Bhutto Zardari

Bilawal Bhutto Zardari (sündinud 21. septembril 1988) on Pakistani poliitik. Alates 30. detsembrist 2007 on ta üks kahest Pakistani Rahvapartei esimehest.

Päritolu

Bilawal Bhutto Zardari pärineb poliitikute suguvõsast. Tema vanaisa Zulfikar Ali Bhutto oli aastatel 1971–1973 Pakistani president ja seejärel aastani 1977 Pakistani peaminister. 1979. aastal hukati ta sõjaväelise valitsuse poolt korraldatud kohtuprotsessi tulemusel, kus ta mõisteti süüdi poliitilise oponendi mõrva korraldamises.
Bilawali ema Benazir Bhutto oli samuti kahel korral Pakistani peaminister (1988–1990 ja 1993–1996) ning alates 1983. aastast Pakistani Rahvapartei esimees. Ta mõrvati 27. detsembril 2007.
Poliitikas on tegev ka Bilawali isa Asif Ali Zardari, kes valiti 6. septembril 2008 Pakistani presidendiks.
Ta on Asifi ja Benaziri ainus poeg; lisaks temale sündis nende abielust veel kaks tütart. Usutunnistuselt on kogu nende perekond šiiidid.

Elulugu

Põhi- ja keskhariduse omandas ta Araabia Ühendemiraatides Dubai Rashidi poisslaste koolis. Koolis oli ta õpilaskogu esimeheks.
Ta on tuntud mitmekülgse sportlasena. Bilawal on tegelenud põhjalikult taekwondoga, milles on omandanud musta vöö. Lisaks mängib ta kriketit, ratsutab ja tegeleb laskmisega.
Keskkooli lõpetamise järel sooritas Bilawal Zardari edukalt sisseastumiseksamid Oxfordi Ülikooli, kus olid õppinud ka tema ema ja vanaisa. Alates 2006. aastast õpib ta Oxfordi Ülikooli Christ Churchi kolledžis ajalugu ja politoloogiat.
30. detsembril 2007 valis Pakistani Rahvapartei Bilawali tema mõrvatud ema asemel erakonna uueks esimeheks. Partei teiseks esimeheks valiti tema isa Asif Ali Zardari, kes jääb kuni oma poja ülikooliõpingute lõpuni partei tegelikuks juhiks.
Kui varem kasutas ta ainult oma isa perekonnanime Zardari, siis nüüd lisas ta sellele ka ema perekonnanime Bhutto.
Kikkapuulised

Kikkapuulised (Celastraceae) on sugukond taimi kikkapuulaadsete seltsist.
Sugukonda kuulub umbes 100 perekonda.
William Parry Murphy

Haridus

1914. aastal omandas ta Oregoni ülikoolis bakalaureusekraadi.
1922. aastal sai ta meditsiinidoktori kraadi Harvardi ülikooli Meditsiinikoolis.

Teadustöö

1924. aastal tegi Murphy koos kaastöötajatega loomkatseid koertega. Ta lasi koertel verd välja voolata, et nad aneemiliseks muutuksid, ja proovis seejärel neile erinevaid toitaineid sööta, et nad paraneksid. Murphy avastas, et söötes aneemilistele koertele suurtes kogustes veisemaksa, paranesid nad kiiremini kui teisi toitaineid manustades. 
Minot ja Whipple proovisid seejärel võimalikke ravikomponente keemiliselt eraldada. Nad leidsid, et maksas leiduv raud toimib tervendavana verekaotuse tagajärjel tekkinud aneemia korral. Vahepeal aga kasutasid teised arstiteadlased juba maksa ka pernitsioosse aneemia raviks. Aktiivseks aineks ei peetud aga mitte rauda, vaid mingit tundmatut ainet, vesilahustuvat ekstrakti. Sellest nn maksas leiduvast vesilahustuvast ekstraktist õnnestus teadlastel hiljem (1948) eraldada B₁₂-vitamiin. 
Maksadieet pernitsioosse aneemia raviks seisnes igapäevases toore veisemaksa söömises, kogused aga olid üsna suured, ning leidus ka selliseid patsiente, kes polnud võimelised enam toitu ise sööma. Kuid söötnud patsientidele igapäevaselt umbes 200–400 grammi tooret maksa, leidsid nad nende vereanalüüse uurides, et erütrotsüütide arv (ingl k RBC) suurenes märgatavalt.
Maksateraapia toimis ning 1926. aastal tutvustasid mõlemad uurijaid oma kliiniliste katsetuste tulemusi Ameerika Meditsiiniühingu Atlantic Citys peetud nõupidamisel. Selleks ajaks olid Minot ja Murphy edukalt ravinud 45 patsienti. 
Murphy omakorda olevat kuulda võtnud ühe patsiendi nõuannet ning hakkas haigeid söötma "püreestatud" toore maksaga, kuid esialgu toitesondi kaudu. Edasi töötasid Murphy ja Minot ning Edwin Cohn välja kontsentreeritud vedela maksaekstrakti, mida tunti fraktsioon G-na.
  
Minot ja Murphy hilisem maksateraapia ehk ravi mitmete aneemiavormide korral seisnes peamiselt toorest maksast valmistatud tugevalt kontsentreeritud ekstrakti veenisisesel manustamisel, et saavutada maksimaalselt kiiret tervenemist.

Isiklikku

1919. aastal abiellus Murphy Pearl Harriett Adamsiga. Neil sündis kaks last: poeg William P. Murphy Jr. ja tütar Priscilla Adams Murphy.
Vladimir Lunski

Vladimir Ivanovitš Lunski (vene keeles Владимир Иванович Лунский; 1862 Vilnius – 1920 Riia) oli Baltimaades tegutsenud arhitekt. Teda tuntakse eelkõige kirikute arhitektina.
Ta töötas järgmistes linnades: Riia, Jelgava, Ķemeri, Tartu, Pärnu.