google/wiki40b huggingface dataset:
Vilsmeieri-Haacki reaktsioon

Vilsmeieri-Haacki reaktsioon (tuntud ka kui Vilsmeieri reaktsioon) on keemiline reaktsioon asendatud amiidi (tihti kasutusel dimetüülformamiid ehk DMF), happelise kloriidi (enamasti fosforüülkloriid e POCl₃) ja elektroniderikka areeni vahel, et sünteesida aroomaatset tuuma sisaldavat aldehüüdi või ketooni. Reaktsioon on nime saanud saksa keemikute Anton Vilsmeieri ja Albrecht Haacki järgi.
Reaktsioon asendatud amiidi ja fosforüülkloriidii vahel annab tulemuseks asendatud kloroimiini iooni, mida tuntakse ka Vilsmeieri reagendi nime all. Esialgne produkt on imiini ioon, mis hüdrolüüsub edasi vastavaks aromaatse tuumaga aldehüüdiks või ketooniks. 

Avastamine ja ajalugu

1896. aastal leidis Friedel, et N-metüülatsetaniliidi töötlemisel fosforüülkloriidiga tekib punane värvus, mille ta omastas fosforüülkloriidiga toimuvatele muutustele. 1925. aastal parandasid teda Fischer, Miller ja Vilsmeier, kes omastasid selle värvuse hoopis tsüaniini-värvuse struktuurile ja väitsid, et see oli derivatiseeritud kinoliini soola iseeneslikust kondensatsioonist. Vilsmeier ning Haack hiljem avastasid, et üks N-metüülatsetaniliidi molekul atsetüleeris teise sama aine molekuli enne tsükliseerumist ning see viiski Vilsmeier-Haacki formüleerimise avastamisele.

Reaktsioonimehhanism

Asendatud amiidi ja fosforüülkloriidi vaheline reaktsioon annab elektrofiilse imiini katiooni (Vilsmeieri reagent). Sellele järgneb elektrofiilne aroomaatne asendusreaktsioon, kus aromaatne tuum ründab imiinis olevat positiivse osalaenguga süsinikku ning aromaatsus kaob. Sellele järgneb kiire deprotoneerumine, mille tulemusel saavutatakse uuesti aromaatsus. Seejärel eraldub ka kloori anioon, mille lahkumise tulemusel saadakse imiini ioonne vaheühend, mis vesikeskkonnas hüdrolüüsub ning moodustub vastav aromaatne ketoon või aldehüüd. 

Reaktsioonitingimused

Vilsmeieri kompleksid, mis on kasutusel formüleerimise reaktsioonides, on tavaliselt derivatiseeritud N,N-diasendatud amiididest ja fosforüülkloriidist. Amiididest on tihti kasutusel N-metüülformaniliid ja N,N-dimetüülformamiid, lisaks on kasutatud N-metüülformamiidi ning N-formüülpiperidiini.
Samuti on uuritud asendusrühmadeta formamiidi kasutamist, ent leiti, et kompleks on vähem reaktiivne kui DMF/POCl₃ või MFA /POCl₃ kompleksid. Amiide, nagu N,N-dimetüülatsetamiid, N-metüülatsetamiid, N,N-dimetüülbensamiid on ka kasutatud POCl₃ juuresolekul, ent need amiidid kipuvad kondenseeruma.
Kasutatakse ka teisi happelisi kloriide kui POCl₃. Nendeks on COCl₂, SOCl₂, ClOCl, CH₃COCl, ArCOCl, ArSO₂Cl, PCl₅, Me₂NSO₂Cl ja RO₂CNHSO₂Cl.
Kasutades reaktsioonil amiide nagu DMF, N,N-dimetüülatsetamiid, N-metüülpürrolidoon jt, mis on vedelikud, võime solvendina kasutada amiidi liiga. Muudel juhtudel on sagedased solvendid kloroform, metüülkloriid, benseen, tolueen, 1,2-diklorobenseen, dioksaan ja tetrahüdrofuraan. 
Tavaliselt viiakse Vilsmeier-Haacki reaktsioon läbi toatemperatuuril või vahemikus 60-80 °C. Mõnedel juhtudel on ka kirjeldatud kuni 120 °C temperatuuri kasutamist.
Pension

Kohustuslik kogumispension ehk II pensionisammas

II samba ehk kogumispensioni puhul tasutakse töötamise ajal vabatahtlikult enda poolt valitud suuruses pensionimakseid, et koguda endale vara pensionieaks. Kogumispensioni süsteem on eelfinantseeritav. Pensionifondid investeerivad töötajate poolt tasutud pensionimaksed erinevatesse finantsinstrumentidesse, eesmärgiga pensionivarade väärtust kasvatada. Kohustusliku kogumispensioni puhul tuleb pensioniikka jõudmisel (üldreeglina) sõlmida annuiteetleping kindlustusseltsiga, kes võtab endale kohustuse maksta inimesele pensioni elu lõpuni.
II samba kogumispensioniga liitumine on kohustuslik alates 1983. aastast sündinud inimestele, kes koguvad enda pensioni ise, makstes oma brutopalgast 2% pensionifondi. Riik lisab sellele töötaja palgalt arvestatava sotsiaalmaksu arvelt 4%.

Täiendav kogumispension ehk III pensionisammas

III samba ehk täiendav kogumispension on isikute poolt valitud kindlaks määramata sissemaksete suurusega maksed, mille suurust on võimalik muuta kogu maksete perioodi kestel. Täiendav kogumispension kogutakse isiku enda poolt valitud suuruses, lähtudes oma sissetulekutest, et hoida väljakujunenud elustandardit vanaduspõlves.
Täiendava kogumispensioni kogumiseks on võimalik sõlmida pensionikindlustusleping elukindlustusseltsiga või teha makseid vabatahtlikku pensionifondi. Täiendava kogumispensioni sissemaksed on teatud piirides maksustatavast tulust mahaarvatavad.

Pensionisoodustused

Soome tööpension pakub kaitset vanaduse, töövõimetuse ning perehooldaja surma korral. Muude pensionisoodustuste nagu rahva- ja garantiipensioni kohta saab täpsemat infot Kelast.

Vanaduspension

Soomes võib vanaduspensionile jääda omal valikul 63–68-aastaselt.
Vanaduspensionina makstakse tööea ajal teenitud tööpension. Mida kauem isik on tööl, seda suuremat tööpensioni ta saab. Kui isik elab pensionile jäädes Soomes ja tööpension on jäänud väikeseks, võib ta saada lisaks tööpensionile rahvapensioni ja garantiipensioni.

Töövõimetuspension

Töövõimetuspensioni saamise eelduseks on pikaajaline haigus, vigastus või puue, mis on kestnud vähemalt aasta aega. Töövõimetuspension võidakse anda 18–62-aastastele.

Perepension

Perepensionideks on lesepension ja lapsepension. Need kindlustavad toimetuleku abikaasa või vanema surma korral. Lesepensioni saamise tingimustest on kõige tähtsam abielu või registreeritud paarisuhe. Alla 18-aastasel lapsel on õigus saada lapsepensioni alati pärast hooldaja surma.
Kunda tsemendimuuseum

Kunda tsemendimuuseum (nimetatud ka Kunda muuseum) on Lääne-Viru maakonnas Kundas 1967. aastal asutatud muuseum.
Muuseum asub endise Kunda tsemendivabriku kontorihoones, mis on ehitatud 1898. aastal ja kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse. Tsemendimuuseumi aadress on Jaama tänav 11.
Muuseum tutvustab tsemendi leiutamist ja kasutamist ja tsemendi tootmisprotsessi, samuti on ülevaade Kunda tsemendivabriku ajaloost.
Muuseum on selles hoones olnud 1967. aastast, 2004. aastal läks see üle sihtasutusele Virumaa Muuseumid ja muuseumi nimeks sai Kunda tsemendimuuseum. 2010. aastal läks sihtasutuselt tagasi Kunda linnale.
Vladimir Tutškevitš

Vladimir Tutškevitš (vene keeles Владимир Максимович Тучкевич; 29. detsember 1904  Bessaraabia kubermang – 24. juuli 1997 Peterburi) oli ukraina päritolu Venemaa füüsik.
1928. aastal lõpetas Vladimir Tutškevitš Dragomanovi-nimelise Kiievi Rahvahariduse Instituudi füüsika-matemaatikateaduskonna. Alates 1936. aastast töötas ta Leningradi Füüsika-Tehnikainstituudis. Tema teaduslik uurimissuund oli seotud pooljuhtide füüsikaga ja pooljuhtseadmete loomisega. 1939. aastal kaitses ta teaduste kandidaadi, 1956. aastal doktoriväitekirja. Tema juhtimisel töötati välja Nõukogude Liidus esimesed räni- ja germaaniumdioodid ning -trioodid.
Aastatel 1967–1986 oli ta NSVL TA Joffe-nimelise Füüsika-Tehnikainstituudi direktor. Alates 1987. aastast töötas Tutškevitš NSVL Teaduste Akadeemia presiidiumi nõunikuna ja  ühtlasi Kalinini-nimelise Leningradi Polütehnilise Instituudi kateedrijuhatajana.
Elimäki vald

Külad

Haapala, Hongisto, Huitila, Hämeenkylä, Joensuu, Jokela, Kesola, Koria, Koskisto (Teutkoski), Kulhua, Lakiasuo, Löytty, Metsäuoti (Mettuoli), Metsäkulma, Mettälä, Moisio, Mommola, Mustila, Myllylä, Mäkiselkä, Naaranoja (Naara), Nappa, Nokkala, Peippola, Pitkäsilta, Porrassuo, Rahikkala, Ratula, Raussila, Soiniitty, Takamaa, Teuroinen, Villikkala, Vilppula, Värälä, Vähä-Moisio
Armeenia rahvuskangelane

Armeenia rahvuskangelane (armeenia keeles Հայաստանի ազգային հերոս) on Armeenia Vabariigi kõrgeim riiklik aunimetus. 
Armeenia rahvuskangelase aunimetus asutati 1994. aastal. See antakse erakordsete teenete eest Armeenia Vabariigi ees riigi- ja õiguskaitse valdkonnas ning oluliste rahvuslike väärtuste loomisel.
Aunimetusega käib kaasas Isamaa orden. Seisuga september 2014 on aunimetus antud 15 inimesele, üheksale neist postuumselt.
Herman Tõnurist

Herman-Balduin Tõnurist (31. detsember 1896 – 22. november 1952 Paide) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Louis Vauxcelles

Louis Vauxcelles (sündis 1870, suri arvatavasti 1943) oli prantsuse kunstikriitik.
1905. aastal Sügissalongis toimunud näitusel nimetas ta noori kunstnikke, kelle tööd mõjusid tema arvates metsikult, pilkavalt foovideks (prantsuse fauves 'metslased') ning andis sellega nimetuse uuele kunstisuunale – fovismile.
Daniel-Henri Kahnweileri galeriis toimunud näitusel 1908. aastal iseloomustas Louis Vauxcelles Georges Braque'i töid prantsuskeelse väljendiga bizarreries cubiques ('kuubilised veidrused') ning andis sellega nimetuse teisele 20. sajandil alguse saanud kunstivoolule – kubismile.
Müjde Ar

Müjde Ar (sünninimi Kâmile Suat Ebrem; sündinud 21. juunil 1954 İstanbulis) on türgi naisfilminäitleja.
Ta on õppinud İstanbuli Ülikoolis saksa keelt. Aastast 1975 tegutseb ta filminäitlejana.

Isiklikku

Tema ema Aysel Gürel (1929–2008) oli Türgi näitlejanna. Ta on aastast 2005 abielus Türgi poliitiku Ercan Karakaşega.
Frolandi vald

Vapp

Valla vapp kinnitati 17. jaanuaril 1986. Vapil kujutatakse oravat, kes on kohalike metsade ja ürgse looduse sümbol.
Aino Bach

Elukäik

Aino Bach sündis Koerus vallakirjutaja tütrena. Aastatel 1907–1915 elas perekond Narvas ning pärast seda Omskis, kus tulevane kunstnik lõpetas 1921. aastal gümnaasiumi. Seejärel tuli ta Eestisse, kus asus 1923. aastal õppima Pallases Nikolai Triigi maaliateljees. 1927 katkestas ta õpingud, mis said jätkuda 1930. aastal Ado Vabbe graafikaateljees. Ta lõpetas Pallase 1935. aastal graafikuna.
Aastatel 1935–1940 töötas Aino Bach Tartus vabakutselise kunstnikuna. Aastal 1937 käis ta koos abikaasa Kaarel Liimandiga Pariisis õpireisil. Aastatel 1940–1941 oli ta Riigi Kõrgema Kunstikooli õppejõud.
Aino Bach evakueerus aastal 1941 Nõukogude Liidu tagalasse, tema abikaasa Kaarel Liimand hukkus evakueerumisel. Bach oli üks Jaroslavli kunstnike kollektiivi algatajatest, olles ka ENSV Kunstnike Liidu üks asutajaid ja selle vastutav sekretär.
Alates 1946. aastast tegutses ta vabakunstnikuna Tallinnas.

Looming

Aino Bach viljeles peamiselt sügavtrükitehnikaid, eelkõige akvatintat, kuivnõela ja oforti ning värvilist monotüüpiat. Bachi lemmiktehnikaks kujunes maaliline, suurekorniline akvatinta, mille pindu piirab nõtke kuivnõelajoonis.
1930ndatel valis Bach tihti loomingu teemaks mõtlikud naised ("Naine kitarriga", 1936, "Ema lapsega", 1937, "Naine peegliga", 1937) ning töölised ("Tööline", 1935) ja haritlased (Kersti Merilaasi portree). Illustreerinud Paul Ariste koostatud "Mustlaste muinasjutud", mida kaunistasid originaal graafilised lehed ja mida anti välja vaid 45 eksemplari. Seda 1938. aastal välja antud raamatut peetakse ta varasema perioodi parimaks tööks.
1937. aastal koos abikaasaga tehtud reisil Pariis vaimustus Aino Bach Pariisi koolkonna, aga ka originaalis suurt muljet avaldanud renessanss- ja barokkmaalijate ning samuti prantsuse impressionistide teostest. Kahtlemata võib Bachi varases figuraalsuses leida ka Picasso mõju. Tartu kunstikoolkonna prantsuspärane suunitlus sai õppereisil kogetuga tugeva pitseri peale ja vormis Aino Bachi kogu hilisema loomingu. Aastatel 1940–1941 ilmus Bachi illustratsioonidega kaks köidet August Gailiti "Kogutud novelle", ka kolmandas, 1943. aastal ilmunud köites kasutati tema illustratsioone, ent teda nimetamata.
Osales näitustel Riias ja Kaunases (1937) ning Roomas, Budapestis ja Antwerpenis (1939).
1989. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis

1989. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 11. detsembril Helsingis. Eesti NSV võitis 7:4.
Helveskaal (kuni 48 kg): Vjatšeslav Masterov (Eesti NSV) - Kim Bäckström (Soome) RSC 1
Kärbeskaal (kuni 51 kg): Petteri Rissanen (Soome) - Sergei Barabanov (Eesti NSV) 3 - 0
Kukk-kaal (kuni 54 kg): S. Sirkiä (Soome) - Dmitri Savin (Eesti NSV) 3 - 0
Sulgkaal (kuni 57 kg): Aleksandr Danilov (Eesti NSV) - Teemu Peräjoki (Soome) 3 - 0
Kergekaal (kuni 60 kg): Mart Karlson (Eesti NSV) - Mauri Vesano (Soome) 3 - 0
I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): H. Heiskanen (Soome) - Aleksei Vaks (Eesti NSV) 2 - 1
II kergekeskkaal (kuni 67 kg): Andres Saar (Eesti NSV) - Harri Hakulinen (Eesti) AB 2
I keskkaal (kuni 71 kg): Aleksei Žukov (Eesti NSV) - Joni Johansson (Soome) 3 - 0
II keskkaal (kuni 75 kg): P. Smeds (Soome) - Aleksandr Abramov (Eesti NSV) AB ?
Poolraskekaal (kuni 81 kg): Aleksandr Kruglikov (Eesti NSV) - Viktor Helling (Soome) 3 - 0
Raskekaal (kuni 91 kg): mõlemal võistkonnal puudus selles kaalus võistleja
Üliraskekaal (üle 91 kg): Toomas Unt (Eesti NSV) - Soomel puudus selles kaalus võistleja ja Soomele arvestati loobumiskaotus
Kalamaksaõli

Kalamaksaõli on kalade (pms turskade) maksast saadav helekollane läbipaistev vedelik. Kalamaksaõlil on omapärane lõhn ja maitse. Et kalamaksaõli sisaldab A- ja D₂-vitamiini ning mitmeid olulisi mikroelemente, tarvitatakse seda laialdaselt meditsiinis.
Käepide

Käepide on eseme osa või detail, millest võetakse või hoitakse eseme kasutamisel käega kinni.
Käepidemed on paljudel tööriistadel (nt labidal, noal, konserviavajal, pannil jne), relvadel (nt mõõgal, püstolil) ja muudel esemetel (nt uksel, sahtlil, lapsevankril).
Käepidemete kujundamisel mängivad olulist rolli ergonoomilised taotlused, isegi kui neile ei pöörata teadlikult tähelepanu ja käepideme kujundus lähtub traditsioonist.
9. Mai (kolhoos)

9. Mai oli kolhoos Paide rajoonis Väätsa külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Väätsa. Kolhoosi pindala oli 10 000 ha.
Lawrence'i maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1843. aastal.
Per Elofsson

Elukäik

Per hakkas suusatama kolmeaastaselt. Ta proovis mitmeid spordialasid, sealhulgas jäähokit ja jalgpalli, aga kuna ta oli eakaaslastest lühem, oli tal raske nendega sammu pidada.
Kui Per sai kuueseks, osales ta esimest korda suusatamise võistlustel Umeå lähistel ja lõpetas võistluse kolmanda kohaga, võites nii oma esimese auhinna.
Väiksena kuulus Per Röbäcki suusaklubisse, kus ta isa Tore oli treeneriks.
12-aastaselt sattus Per Elofsson raskesse õnnetusse. Ta oli koos isaga motokrossirajal sõitmas. Per, kes armastas suuri kiirusi, andis märjal rajal gaasi, kuni sõitis ühte auku. Per lendas mootorrattaga ümber ja kukkus vastu raja piirdetara. Õnnetus lõppes murtud nina ja mitmest kohast lõhki rebitud näoga. Kui isa Peri autosse aitas ja haiglasse suundus, arvas Per, et haiglasse mineku võiks rahulikult vahele jätta ja parema meelega tahaks ta midagi süüa. Isa pidas siiski paremaks korra enne arsti juurest läbi käia ja nägu paari pistega kokku lappida. Tegelikult pidi arst tegema enam kui 200 pistet. Kokku tehti Perile kaks operatsiooni, mille käigus väike osa tema ühest kõrvast siirdati ninale, et lappida kahjustusi.
Üleriigilise suusavõistluse finaali jõudis Per esmakordselt 13-aastaselt. Seal saavutas ta 33. koha. Järgmisel aastal saavutas ta samadel võistlustel 34. koha. See andis talle motivatsiooni ning ta töötas trennides kõvasti.
17-aastaselt osales Per Elofsson esimest korda Rootsi noorte meistrivõistlustel. Järgmisel aastal saavutas ta neljanda koha ja võitis Folksam Cupi. Tuginedes nendele saavutustele otsustas ta 16-aastaselt saada täisajaga suusatajaks ja läks õppima Lycksele suusagümnaasiumisse, kus üheks tema treeneriks sai Ove Westerberg.
Per sai Ovega hästi läbi ja tema areng oli väga kiire. Ühel hetkel avastasid nad treeneriga, et Per oli kõigist teistest kiirem. Petter Ögren, kes oli sel ajal samuti samas meeskonnas, meenutab, et sel aja oli olemas neli distantsi, mida sõideti: lühike, keskmine ja pikk ning Röbäcki distants, mis tähendas, et Per oli ees ja teised Röbäckist pärit suusatajad tema järel. Kooli ajal andis Per endast parima, et saada heaks suusatajaks.
Sekka sattus ka hetki, kus kogu ta tulevik suusatajana sattus ohtu. Kord sõites koolist koju sattus ta autoõnnetusse, kus oleks peaaegu kaotanud oma elu. Suur veoauto vajus küljeli tema auto peale ning Peri päästis vaid see, et ta suutis piisavalt kiiresti hüpata juhiistmelt kõrvalistmele – juhi kohal sai auto katus vastu maad litsutud.

Maailma karikavõistlustel

Per Elofsson osales karjääri jooksul 65 MK-etapil ja jõudis poodiumile 23 korral, millest 11 korral kõige kõrgemale astmele.

Isiklikku

Elofsson elab Röbäckis ja kuulub kohalikku spordiklubisse IFK Umeå, kuhu ta võeti 19-aastaselt. Ta elab koos Jenny Gustafssoniga.
Per Elofsson on 182 cm pikk ja kaalub 74 kg. Juuksed on pruunid, silmad sinised. Kinganumber on 43.
Paide linnavolinike loend 1921

5. ja 6. veebruaril 1921 valiti Paide linnavolinikeks:
Harku lubjakivimaardla

Harku lubjakivimaardla on üleriigilise tähtsusega lubjakivimaardla, mis asub Harju maakonnas Harku ja Saue vallas. Maardla pindala on 249 ha. 
Tootsa kihi paksus on 3,3 – 10,0 m ja geoloogiliselt on see Ordoviitsiumi ladestu Kunda, Aseri, Lasnamäe ja Uhaku lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 1,5 m. 
Maardla lubjakivi saab kasutada nt ehituskillustiku valmistamiseks.
AS Harku Karjäär kaevandab maardlas 54 hektaril ning on esitanud taotluse senise kaevandusala laiendamiseks 27 hektari võrra. Samuti on neil üks 14- ja üks 19-hektariline kaevandusala. 7 hektarit karjääri kuulub ka ettevõttele AS Balti Kivi.
Kuni 2007. aastani oli kasutusel ka Astangut läbinud Hiiu – Harku karjääri raudtee.
Balti Õpetajate Seminar

Balti Õpetajate Seminar (ka Goldingeni seminar, läti keeles Baltijas skolotāju seminārs, vene keeles Прибалтийская учительская семинария) oli Tsaari-Venemaa aegne õppeasutus Lätis eesti ja läti rahvakoolide õpetajate ettevalmistamiseks.

Ajalugu

Balti Õpetajate Seminar avati Riias 1870. aastal ning see allus Rahvahariduse ministeeriumile. Selle algseks eesmärgiks oli ettevalmistada õpetajaid rahvakoolide jaoks (valla- ja kihelkonnakoolid), olles vahepealseks astmeks 4-klassilise linnakooli ja gümnaasiumi vahel. Ülikoolis edasiõppimise õigust seminari lõpetamine ei andnud. Seminar kestis algselt kaks aastat, kuid õige pea pikendati õppetööd kolmele ning 1878. aastal juba neljale aastale. Umbes 2/3 õpilastest sai õppimiseks riiklikku stipendiumi.
1879. aastal valmis seminarile uus õppehoone Riias. 1886. aastal koliti seminar ümber Kuldīga (saksa Goldingen) linna, kus see tegutses kuni Esimese maailmasõja alguseni. 1915. aastal evakueeriti seminar Tšistopoli (Tatarstan) linna, kus see tegutses kuni oma tegevuse lõpetamiseni 1919. aastal.
Balti Õpetajate Seminari hoone Kuldigas aadressil Liepaja iela 31/33 on Lätis kuulutatud vabariikliku tähtsusega ajalooliseks kultuurimälestiseks.

Õppetöö

Seminar andis õpetajakutseks vajaliku ettevalmistuse pedagoogilistes ainetes ning oskustes. Suurt tähelepanu pöörati vene keele ja usu, aga ka matemaatika, ajaloo ja pedagoogika õpetamisele. Õppetöö toimus küll vene keeles, kuid selle kõrval õpetati ka läti ja eesti keelt.
Kunagistest seminari õpetajatest on nimekamad Jakob Lindenberg ja Voldemar Päts.
Keskmurre

Põhjaeesti keskmurre on eesti keele murre, mida on räägitud Harjumaal (v.a Jõelähtme ja Kuusalu rannas), Virumaa lääneosas (v.a Haljala jm rannas), Põhja-Viljandimaal ja Põhja-Tartumaal Laiuse, Kursi, Äksi ja Palamuse kihelkonnas.
Viimastel aastasadadel on keskmurde ala laienenud. Keskmurre on eesti kirjakeelele kõige lähedasem eesti keele murre.
Peeter Konovalov

Peeter Konovalov (sündinud 26. septembril 1962 Viljandis) on Ugala teatri muusikajuht.
Ta lõpetas aastal 1980 Viljandi 4. Keskkooli, õppis aastatel 1980–1983 muusikapedagoogika erialal Tallinna Riiklikus Konservatooriumis.
Ta oli aastatel 1985–1987 Gagarini nimelise näidissovhoostehnikumi klubi metoodik. Aastast 1987 on ta Ugala teatri muusikaalajuhataja. Ta on loonud lavastustele muusikat ja on esinenud saatemuusikuna.

Isiklikku

Ta on aastast 1990 abielus näitleja ja grimeerija Ülle Orusaluga.
Roviana keel

Keele struktuuri andmed

Konsonandid roviana keeles on:
bilabiaalsed: p, b, v, m, r
dentaalsed: t, d, s, z, n, l
velaarsed: k, q, g, ng
kõrisulghäälik: h 
Näiteks z hääldub nagu ingliskeelses sõnas zebra. 
Vokaalid roviana keeles on:
kõrged: i ja u
keskmised: e ja o
madalad: a 
 
Roviana keeles esineb viis diftongi: /ei/, /ai/, /ae/, /au/ ja /oi/
Suurem osa morfeeme koosneb kahest või kolmest silbist.
Roviana keeles on nii määramata kui määratud artiklid.
Määramata artikkel on na.
Näiteks: na nana buka – tema raamat
na võib vahetada ka sa vastu.
Näiteks: sa hore – see kanuu
Artikleid na ja sa võib kasutada ka mitmuslike nimisõnade puhul:
na tie habahuala-di – vaene rahvas
Määratud artikkel on sa
Näiteks: sa dia vetu – nende maja
Sõnarõhk roviana keeles pole kontrastiivne. 
Sõnajärjeks roviana keeles on VSO ehk siis verb, subjekt, objekt.

Muud huvitavat keele kohta

Võrdlust kasutatakse ainult positiivsete lausete puhul.
Näiteks: leana hokora – parim ja leana sisigiti – kõige parem 
Roviana keeles on väga vähe eessõnu ja selle keele vokaalid kõlavad sarnaselt itaalia keele omadega. 
Roviana keeles kasutatakse ka sõnakordusi, mis viitavad kas mitmusele, sagedusele või intensiivsusele. Näiteks sõna busa (tegema jooni või triipe) ja samast sõnast busabusa (mis näitab siis selle tegevuse intensiivsust).
Äiakas

Kirjeldus

Äiakate peajuur on pikk ja kuni 8 dm pikk. See on kas harunev või kaetud pikkade valkjate või hallikate juurekestega.
Äiakate vars on püstine, kas lihtne või harunev ja 3–10 dm kõrge.
Neil on vastakad alusel kokkukasvanud lineaalsed või süstjad kuni 13 cm pikad lehed.
Õied on mõlemasoolised ja kuni 5 cm läbimõõduga. Nad paiknevad kas ükshaaval varre tipus või hõredas õisikus. Õietupp on 2½–5½ cm pikk, piklik või munajas pikkade lineaalsete või süstjate hammastega ja sellel on 10 selgesti eristuvat roodu. Õietupp on lõhestunud äärest enam kui poole diameetri kaugusele 5 osaks. Kroonlehti on 5, abilehed puuduvad. Kroonlehed on terve servaga, mõnikord sälguga tipus. Kroonlehed on tumeroosad, vahel heleroosad või valged, pealmise külje allotsas kolme tumeda triibuga. Tolmukaid on 10, emakaid 5. Emakasuue on karvane.
Vili on ühepesaline ja paljuseemneline kupar. Vilja ülaosas on 5 haagikest, mis võivad kinni jääda taimest mööduja külge. Seemned on peaaegu mustad ja läbimõõduga 2½–3½ mm, kaetud köbrukeste või teravate kidadega, ühelt poolt kumerad.
Äiakad on üheaastased lilled. Talvel maapealne osa hävib ja kasvab järgmisel kevadel tagasi. Mõned äiakad vajavad korralikuks arenguks talvist puhkeperioodi, mil temperatuur märgatavalt langeb.

Kasutamine

Äiakate seemneid müüakse tänapäevalgi. Äiakaid kasvatatakse aedades ilutaimedena, näiteks lillepeenardel. Lõikelilledena peavad äiakad suhteliselt hästi vastu, närtsimata nädal aega.
Äiakaid kasutatakse ravimtaimena nugiliste vastu ja unerohuna. Värskeid lehti kasutatakse hemorroidide, koeranaelte ja haavade raviks.
Vahakulmu

Ajalugu

Vahakulmu (Wahakulmu, Wahakalmu) maad ostis Kadrina kihelkonnas, Saksi mõisalt eesti soost taluperemees Vahakulmu Andres (Wahhakurmo Andreas) 1641. aastal 130 taalri eest ning Saksi mõisa priitalu püsis nende omanduses järgnevad 300 aastat. Priitalu maad asuvad tänapäeval Priitalu küla maadel.
Vahakulmus Valgejõe ääres asus ka Saksi mõisa Vahakulmu vesiveski.
1977. aastal liideti Vahakulmu külaga Koluotsa.
Naiste Meistriliiga 2015

Liiga formaat

Pärast 14. vooru kui kõik naiskonnad olid omavahel mänginud kaks korda iga vastasega, jagati liigatabel pooleks ning algas teine kaheringiline turniir, kus esimesed neli naiskonda (Pärnu JK, Tallinna FC Flora, Tallinna FC Levadia, Tartu JK Tammeka) pidasid omavahel kohtumisi ning alumised neli naiskonda (Tartu SK 10 Premium, JK Tallinna Kalev, Nõmme Kalju FC ja Noortekoondis) mängisid omavahel. Kõik punktid ja tulemused võeti teise ringi kaasa.