google/wiki40b huggingface dataset:
James Troisi

James Troisi (sündinud 3. juulil 1988 Adelaide'is) on Austraalia jalgpallur. 
Ta mängib ründava poolkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Melbourne Victory ja Austraalia jalgpallikoondises.
Troisi alustas klubikarjääri 2007. aastal Inglismaal Newcastle Unitedis, kuid ühtegi liigamängu ta klubi meeskonnas kirja ei saanud.
Lisaks Melbourne Victoryle on ta mänginud veel Türgis Gençlerbirliği ja Kayserispori ridades, Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta, Belgia kõrgliiga klubis Zulte Waregem, Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al-Ittihad ja Hiina kõrgliiga klubis Liaoning Whowin.
Melbourne Victorys mängis ta esimest korda juba hooajal 2013–14, mil oli 12 väravaga klubi suurim väravakütt ja jagas selles arvestuses liigas teist kohta. Melbourne Victorysse kuulub Troisi taas alates hooajast 2016–17.
Debüüdi Austraalia jalgpallikoondises tegi Troisi 22. märtsil 2008 sõprusmängus Singapuri vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 5. juunil 2011 sõprusmängus Uus-Meremaa vastu. 2015. aasta Aasia meistrivõistlustel tuli ta Austraalia koondisega Aasia meistriks. Ta lõi turniiril kaks väravat: esimese esimeses alagrupimängus Kuveidi vastu ja teise finaalmängus Lõuna-Korea vastu, kindlustades sellega Austraaliale meistrivõidu. 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri viimases alagrupimängus lõi ta värava Tšiili vastu. Lisaks kuulus ta Austraalia koondisse ka 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ning mängis Austraalia võistkonnaga 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril.
Tulutooja

Tulutoojat (ka tuluvedaja) on tegelane Eesti mütoloogias. Saarlased katsuvad tulutooja tegemisega suurendada põllusaaki.

Välimus

Vilja valmimisel enne lõikust minnakse võõrale põllule, võetakse valmis viljapäid ja püütakse neist mingi looma sarnane kuju teha, kõige sagedamini kassi kuju. Kujule tehakse ainult 3 jalga. Kuju pannakse aiateiba otsa ja seda tehes peab ütlema: „Taevast tulgu, putku mingu!” Nii tekibki tulutooja.

Uskumused

Saarlased usuvad, et tulutoojad toovad võõrastelt vilja oma tegijale, et see rikkaks teha. Oma viljapeadest tulutoojat aga ei valmistata, sest nii tuleks tulutooja omanikule vaid oma välja vilja.
Saarlased katsuvad tulutooja tegevusele tõkkeid panna. Käiakse aiateiba otsas seisvat tulutoojat otsima. Selle leidmise puhul hävitatakse tulutooja ning sellega lõppeb tulutooja tegevus.
Empress

Ajalugu

Laev (tehasenumber G29) ehitati Chantiers de l'Atlantique'i laevatehases Saint-Nazaire'is Prantsusmaal 1990. aastal. 2002. aastani oli Empress of the Seas üks Royal Caribbean Internationali laevadest Libeeria lipu all ja 2002–2008 Bahama lipu all. Hiljem Malta lipu all oli Empressi baassadam Tallinn, kus laevatäis inimesi lõpetas kruiisireisi ja Empress võttis peale uued reisijad, kes saabusid Pullmantur Airi Boeing 747-ga Tallinna lennujaama. Tallinnast sõitis laev Peterburi.
Katherina Reiche

Haridus

Pärast gümnaasiumi lõpetamist 1992. aastal õppis ta keemiat Potsdami Ülikoolis, Clarksoni Ülikoolis New Yorgis (Clarkson University in New York) ja Turu Ülikoolis Soomes. 1997. aastal sai ta diplomi.

Poliitiline karjäär

1992 aastal liitus ta CDU noorteorganisatsiooni ja Kristlik-Demokraatliku Üliõpilaste Ühinguga (RDCS). Alates 1996. aastast on ta olnud ka CDU liige. Aastal 2000 sai temast CDU Eestseisuse liige.
Aastatel 1998 kuni 2015 oli Katherina Reiche Saksa Liidupäeva liige. Alates 2005. aastast kuni 2009. aastani oli Reiche CDU/CSU parlamendifraktsiooni aseesinaine, esimehe Volker Kauderi juhtimisel. Selles ametis vastutas ta haridus- ja teaduse poliitikavaldkondade eest, samuti ka  keskkonna-, looduskaitse- ja tuumaohutuse valdkondade eest.
Kantsler Angela Merkeli valitsuses oli Reiche esialgu parlamendi riigisekretär Saksa keskkonna-, looduskaitse- ja tuumaohutuse ministeeriumis. Pärast 2013. aasta valimisi sai ta Parlamendi riigisekretäri ametikoha Saksa transpordi ja digitaalse infrastruktuuri ministeeriumis.

Karjääritee

2015 aastal astus ta tagasi oma ametikohalt Saksamaa valitsuses ja loobus ka oma Liidupäeva mandaatist,  et saada Munitsipaal Ettevõtete Ühingu (saksa keeles: Verband kommunaler Unternehmen e.V. (VKU)) tegevjuhiks. 
Selles ametis valiti ta 2016. aasta juunis ühehäälselt Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Üldise majandushuvi Ettevõtete ühingu (CEEP) presidendiks.
Tallink Express Hotel

Tallink Express Hotel on Tallinnas Sadama 9 asuv hotell.
Hotelli kõrval asub teine Tallinki hotell Tallink Spa & Conference Hotel.
Saúl Ñíguez

Koondisekarjäär

2012. aastal tuli ta Hispaania kuni 19-aastaste koondisega omavanuseliste Euroopa meistriks. 2017. aastal võitis Hispaania kuni 21-aastaste koondisega Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali ning oli viie väravaga turniiri suurim väravakütt.
Debüüdi Hispaania rahvuskoondises tegi ta 1. septembril 2016 sõprusmängus Belgia vastu.
Esimese värava lõi ta 8. septembril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Inglismaa vastu.
Ta kuulus Hispaania koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Koidula piiripunkt

Koidula piiripunkt on piiripunkt Võrumaal Setomaa vallas Koidula külas Karisilla–Petseri maanteel Eesti-Vene kontrolljoonel.
Piiripunktis on kasutusel GoSwift e-piirijärjekorra süsteem.
Paul Hinno

Elulugu

Paul Hinno sündis 23. (vkj 11.) märtsil 1893 Võrumaa Põlva kihelkonna Aleksandri valla Tilsi mõisa talupidaja peres.

Esimeses maailmasõjas

P. Hinno töötas alates 1911. aasta aprillist Võrumaa politseivalitsuses. Esimese maailmasõja ajal aprillis 1916 astus ta sõjaväkke ja määrati 180. tagavarapolku. Mais 1917 suunati ta 1. Oranienbaumi lipnikekooli, pärast selle lõpetamist septembris 1917 ülendati lipnikuks. Teenis nooremohvitserina 213. tagavarapataljonis, kust vabastati haiguse tõttu jaanuaris 1918.

Eesti Vabadussõjas

Eesti Vabadussõja alguses 1918. aasta novembris asus lipnikuna 3. Jalaväepolku, kus teenis 4. roodu ülemana. 1919. aasta veebruaris määrati ta formeerima polgu 9. roodu, mille ülemaks samal kuul ka nimetati.
Paul Hinno oli 1919. aasta septembris ja oktoobris polgu 3. pataljoni ajutine ülem, 1919. aasta detsembris ülendati ta alamleitnandiks ja 1920. aasta jaanuaris leitnandiks. P. Hinno võttis osa lahingutest Lõuna-Eestis ja Lätimaal Punaarmee ja Landeswehri vastu.

Teenistus Eesti Vabariigis

Pärast Vabadussõja lõppu 1920. aasta aprillis määrati ta 3. jalaväepolgu 3. pataljoni ajutiseks ülemaks, siis 3. roodu ajutiseks ülemaks ja juulist tööroodu ülemaks. 1921. aasta juulist oli P. Hinno ümbernimetatud 6. Jalaväepolkgu (mis novembrist 1922 nimetati jalaväerügemendiks) tööroodu ülem.
Septembris 1923 läkitati ta alalisväe ohvitseride kursustele, mille lõpetas juulis 1924, sama aasta veebruaris ülendati ta kapteniks. 1924. aasta oktoobris määrati ta 6. jalaväerügemendi ajutiseks majandusülemaks.
Mais 1925 viidi ta üle Viljandisse Sakala jalaväerügementi ja määrati Sakala jalaväerügemendi majandusülemaks.
Aprillis 1929 viidi P. Hinno üle Ratsarügemendi majandusülemaks, 1931. aasta veebruaris ülendati ta majoriks.
Aastatel 1934–1936 õppis ta Kõrgemas Sõjakoolis sõjamajanduse ala 1. lennu kursusel.
Veebruaris 1937 viidi ta üle teenistust jätkama Sõjaministeeriumi Sõjavägede Varustusvalitsuse üldosakonna ülema kohusetäitjaks ja veebruaris 1938 ülendati kolonelleitnandiks. Aprillis 1938 määrati ta Sõjavägede Varustusvalitsuse ülema I abi alaliseks asetäitjaks ja detsembris 1938 Sõjavägede Varustusvalitsuse üldosakonna ülemaks.

Teises maailmasõjas

1941. aastal pärast Teise maailmasõja lahingute algust Idarindel ja suvesõjas oli ta metsavend ning 1941. aasta augustist oktoobrini Võrumaa Omakaitse juht. Viidi seejärel 1941. aasta oktoobris üle Eesti Omavalitsuse Politsei ja Omakaitse Valitsuse II osakonna ülemaks.
Teise maailmasõja lõpus põgenes Paul Hinnmo Rootsi, elas Uppsalas, kus oli EELK Uppsala koguduse juhatuse esimees, Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis ja korp! Ugala vilistlaskogu liige.
Paul Hinno suri 5. septembril 1981 Uppsalas ja on maetud Stockholmi Metsakalmistule.

Isiklikku

P. Hinno vend Aleksander Hinno oli E.E.L.K. õpetaja USA-s.
Albert Pintat Santolària

Albert Pintat Santolària (sündinud 23. juunil 1943) on Andorra poliitik.
Albert Pintat Santolària on Andorra Liberaalse Partei liige.
Aastatel 1997–2001 oli ta Andorra välisminister. 30. märtsist 2005 kuni 3. juunini 2009 oli ta Andorra valitsusnõukogu president (valitsusjuht).
Arvi Järvekülg

Arvi Järvekülg (27. detsember 1929 Kabala vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 4. november 2002 Tartu) oli eesti hüdrobioloog ja zooloog.

Elukäik ja teadustöö

Ta õppis Villevere algkoolis ja Türi Keskkoolis. Aastal 1954 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli. Aastal 1957 kaitses ta kandidaadiväitekirja, aastal 1975 doktoriväitekirja Läänemere põhjaloomastikust, bioloogiadoktor 1976.
Aastatel 1959–1969 töötas eesti mereihtüoloogia laboratooriumis ja aastast 1969 EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudis, 1974–1990 sealsamas merebioloogiasektori juhataja.
1988–1995 oli ta Tartu Ülikoolis professor.
1984–1996 Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni esimees.
Ta oli Soome lahe kaitse rahvusvaheline ekspert.
Ta uuris jõevähkide bioloogiat, haigusi ja ökoloogiat; Läänemere zoobentost jpt valdkondi.
Marta (kalakajakas)

Marta (sündinud 3. juunil 1981 Kakrarahul; surnud 2015 või 2016) oli emane kalakajakas, 2015. aasta seisuga teadaolevalt maailma kõige pikaealisem oma liigi esindaja. Ta elas 34-aastaseks.

Päritolu

Marta isa sündis 1973. aastal Kakrarahul ja elas 16-aastaseks. Marta isapoolne vanaisa ja vanaema pesitsesid Kakrarahul 15 aasta vältel, aastatel 1966–1980. Marta ema päritolu pole teada, sest tavaliselt suunduvad kalakajakate emaslinnud pesitsema sünnikohast kaugemale, et vähendada lähisugulasega paaritumise ohtu.

Paarisuhted ja pesitsemine

Marta pesitses Kakrarahul kokku 33 kevadel. Tema esimene paarisuhe kestis seitse aastat, kuni kaaslase surmani. Marta teine kooselu kestis vaid aasta, tema tollane partner suri viis aastat peale lahkuminemist 24-aastasena. Marta kolmas ja viimane kooselu kalakajakas Oskariga kestis 21 aastat, kuni Marta surmani.

Järglased

2015. aasta kevadel oli Martal loendatud kümme last (kellest 2014. aastal pesitses Kakrarahul viis: kolm isaslindu ja kaks emaslindu), üheksa lapselast (kellest 2014. aastal pesitses Kakrarahul kaheksa lindu) ja kaks lapselapselast (kellest 2014. aastal pesitses Kakrarahul üks lind), kes on kunagi Kakrarahul pesitsenud.

Talvitumine

Marta veetis talved Lõuna-Inglismaal, kus kohalikud linnuvaatlejad teda mitmel aastal märkasid. 2012. aastal, kui Marta ja Oskari munad tormi tõttu kahjustada said ja pesitsemine ebaõnnestus, nähti Martat Inglismaal juba 19. juunil.

Viimane pesitsemine

Viimast korda nähti Martat Kakrarahul pesitsemas 2015. aasta kevadel. Marta munes siis kolm muna, kuid neist ei koorunud ühtegi poega.
2016. aasta kevadel Marta oma pesitsuspaika Kakrarahule enam ei tulnud. Marta saabumata jäämise järel leidis Oskar endale uue, nelja aasta vanuse pesitsuskaaslase.

Ornitoloogilised vaatlused

Marta elukäiku jälgis teadur Kalev Rattiste, kes Marta 1981. aastal Kakrarahul koorumise järel rõngastas.
Pikaajalisi uuringuid, milles individuaalsete kalakajakate vanus selguda võiks, on väljaspool Eestit väga vähe tehtud. Seepärast on Eesti teadlaste kindlaks tehtud Eesti vanimad kalakajakad sageli ka "maailma vanimad kalakajakad". Enne Martat oli teadaolevalt maailma pikima elueaga kalakajakas Taanis elanud lind, kelle vanuseks loetakse 33 aastat ja 8 kuud.

Meediakajastus

Martast on eetrisse läinud saatelõik Eesti Televisiooni saates "Ringvaade", temast on kirjutanud väljaanded Lääne Elu, Läänlane, Delfi Lemmikloom, Maaleht, Õhtuleht, ERR Novaator, Postimehe Maaelu jt.
Püha Kolmainu kirik (Sighișoara)

Sighișoara Püha Kolmainu kirik (rumeenia keeles Biserica Sfânta Treime din Sighişoara) on Rumeenia õigeusu kirik, mis asub Tarnava Mare jõe põhjakaldal, Sighișoaras Rumeenias. Kuna seal on ülempreester, mitte piiskop, siis see on tehniliselt kirik, mitte katedraal, aga tihti nimetatakse seda ka katedraaliks.

Ajalugu

See ehitati kunagisse Elizabethi parki (Parcul Elisabeta) aastal 1934, pärast seda, kui ettepanek ehitada see kesklinna tagasi lükati. Ehitust juhendasid ülempreester Emilian Stoica ja preester Aurel Stoicovici. Kirik maksis 12 miljonit leid: raha, mis teeniti annetusena saadud metsa müügist. Mets annetati 1925, annetajateks usklikud, Kultuuriministeerium, Saksamaa ülikool, Sighisoara linnapea ja Tarnava Mare prefektuur. 31. oktoobril 1937 pühitses kiriku sisse Rumeenia Õigeusu Kiriku metropoliit Nicolae Bălan. Tseremoonial oli kohal 40 preestrit, 2 ministrit Bukarestist ja rohkem kui 10 000 pealtvaatajat.

Arhitektuur

Püha Kolmainu kirik Sighișoaras disainiti uusbütsantsi stiilis. See ehitati aastatel 1934–1937, järgides arhitekt Dumitru Petrescu Gopeşi plaane, koos kunstnik Anastasie Demiani temperatehnikas sisemaalingutega. 
Ikonostaasi ehitasid kaks Rupea linna kunstnikku: Schiopul ja Babic. Kolmest kirikukellast kõige väiksema (350 kg) annetasid koguduseliikmed, keskmise (730 kg) linnapea Aurel Mosora ja suurima kella (1430 kg) maakonna prefekt dr. Victor Stirbet maakonna prefektuuri nimel. Seinad värviti üle aastatel 1980–1984 freskotehnikas. Parandustööde ajal ehitati kirikule ka maa-alune kabel matuste jaoks.

Vox Animi

Kirikul on ka oma koor nimega Vox Animi.
Andrei Tolubejev

Andrei Tolubejev (vene Андрей Юрьевич Толубеев) (30. märts 1945 Leningrad – 7. aprill 2008 Peterburi) oli vene näitleja.
Alates 1975. aastast töötas Suures Draamateatris. On tuntud ka nagu filminäitleja. Mängis filmides "Мистификатор", "Царь Иван Грозный", "Лабиринт любви", "Поживем - увидим", "Агент национальной безопасности", "Ключ от спальни", "Повторение пройденного".
Tema isa Juri Tolubejev oli ka tuntud vene näitleja.
Andreas Steinbach

Saavutused

Ta on neljakordne Saksamaa meister.

Olümpiamängud

1988. aasta suveolümpiamängud  Sŏulis – 5. koht (90 kg);
1992. aasta suveolümpiamängud  Barcelonas – 5. koht (100 kg);

Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

1982. aasta Colorado Springs  – 4. koht (75 kg) (juunior);
1983. aasta Oak Lawn  – 2. koht (75 kg) (juunior);
1985. aasta Colorado Springs  – 4. koht (82 kg) (juunior);
1987 Clermont-Ferrand  – 7. koht (90 kg);
1991 Varna  – 8. koht (100 kg);
1995 Praha  – 11. koht (100 kg);

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

1989. aasta Oulu  – 3. koht (90 kg);
1990. aasta Poznań  – 5. koht (90 kg);
1991. aasta Aschaffenburg  – 2. koht (100 kg);
1992. aasta Kopenhaagen  – 3. koht (100 kg);
1995. aasta Besancon  – 9. koht (100 kg);
1996. aasta Budapest  – 14. koht (100 kg).

Saksamaa meistrivõistlusted

1985. aasta – 2. koht;
1987. aasta – 1. koht;
1988. aasta – 1. koht;
1989. aasta – 1. koht;
1990. aasta – 2. koht;
1991. aasta – 2. koht;
1992. aasta – 2. koht;
1996. aasta – 1. koht.

Rahvusvahelised turniirid

Grand Prix of Germany 
1987. aasta – 4. koht;
1989. aasta – 7. koht;
1990. aasta – 3. koht;
1992. aasta – 3. koht;
1995. aasta – 5. koht.
Golden Grand Prix
1987. aasta – 5. koht;
1990. aasta – 3. koht;
1992. aasta – 3. koht.

Klubid

Tartu Kalev-Englas 
Lahr-Kuhbach 
VfK Schifferstadt 
ASV Kollnau
Balanophis

Levila

Nad elavad Sri Lankal.
Olev Saluveer

Olev Saluveer (sündinud 24. märtsil 1949) on Eesti õpetaja ja koolijuht.
Ta lõpetas 1964. aastal Orava Kooli, 1967. aastal Nõo Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna matemaatik-matemaatikaõpetajana.
Ta on töötanud matemaatikaõpetajana Puurmani Gümnaasiumis ja Tartu teeninduskooli direktorina. 2002. aastast juhib ta Ülenurme Gümnaasiumi. Tema eestvedamisel on gümnaasium osalenud rahvusvahelise Pierre de Coubertini noortefoorumi töös.
Jaan Hanson

Jaan Hanson VR II/3 (Vabadusristi annetamise otsuses 11. juunist 1920 Jaan Hansen, Vabariigi Valitsuse otsusega 8. juulist 1938 loetud annetatuks Jaan Hanssonile; 1/13. veebruar 1897 Enge vald, Pärnumaa – 5. aprill 1995 Pärnu Jaagupi) oli eesti põllumees ja Vabadussõja veteran (kapral, 1978 lipnik?).
Ta osales Esimeses maailmasõjas Vene Petrogradi tagavarapataljonis ja Kroonlinna suurtükiväepolgus, Vabadussõjas Pärnu kaitsepataljoni ja 9. jalaväepolgu koosseisus, 19. novembril 1919 sai Narva all Aleksandrovskaja Gorka küla juures haavata. Pidas Juhani talu, VRVÜ Pärnu osakonna liige. 1950 oli lühikest aega kolhoosi Edasi esimees, hiljem põllutööline. Osales 24. juulil 1989 Vabadusristi päeval Adaveres.
Maetud Pärnu-Jaagupi kalmistule.
Madukotkas

Levik

Madukotkas elab Euraasias, Vahemere maadest Indiani.
Eestis on ta väga haruldane, siin on tema levila põhjapiir. Soodsamatel aastatel võib Eestis hinnanguliselt pesitseda kuni viis madukotkapaari.

Välimus

Madukotkas on pisut suurem kui kalakotkas. Kehapikkus on 62–67 cm ja tiivaulatus 170–185 cm, kaal 1,8–2,3 kg.

Toitumine

Madukotkas toitub madudest (vähemasti 75% ulatuses) ja teistest roomajatest. Eestis on tema toiduks peamiselt rästikud ja arusisalikud.
Madukotkas tapab saagi küünisetega või purustab nokaga tema kolju.

Kaitse

Madukotkas kuulub Eesti I kategooria looduskaitsealuste liikide hulka ja on Eesti punases raamatus.
Mutionu pidu

"Mutionu pidu" (algselt "Mutionu pühadepidu") on üks Eesti tuntumaid lastelaule. Selle algsete, 1926. aastal ajakirja Päiksetar märtsinumbris (mis jäi ka ainsaks) pseudonüümi A all avaldatud sõnade autor on Alide Dahlberg. Autor ilmus avalikkuse ette alles 1960. aastal. Nii laulu teksti kui ka viisi peetakse sageli anonüümseks.
Tänapäeval on tekst tuntud mugandatud versioonis, mille lõi helilooja ja muusikapedagoog August Kiiss 1931. aastal, lühendades teksti 18 salmilt kuuele. Kiiss oli ka laulu esimese viisi autor, teist korda viisistas laulu 1955. aastal helilooja Gustav Ernesaks ("Mutionu pidu meeskoorile, poistekoorile ja roopillile"). Mugandatud tekst on avaldatud paljudes algklasside muusikaõpikutes ja laulikutes.
"Mutionu pidu" on eesti kultuuris levinud motiiv, sellest on tehtud mitmesuguseid mugandusi eri žanrites, eriti kindlalt püsib see lasteaedade repertuaaris. Lastelaulule viidatakse ka metafoorina, sellega on ajakirjanduses võrreldud näiteks konkurssi Eesti Laul ja ühiskondliku leppe allkirjastamist. Laulu on mugandusena esitanud muuhulgas ansamblid Kukerpillid, Toomapojad ja Noorkuu, algversioonis Vennaskond (plaadil "Anarhia agentuur", 2011). Kukerpillide esituses avaldati see ka 2005. aastal ilmunud Sirje Toomla ja Jaanus Vaiksoo eesti keele õpikus 1. klassile "Ilus emakeel".
1985. aastal valmis režissöör Valter Uusbergi käe all Tallinnfilmis joonisfilm "Laululood", mille esimene pool põhineb laulul "Uhti-uhti uhkesti" ja teise aluseks on "Mutionu pidu".
Monika Haukanõmm

Haridus

Lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli sotsiaaltöö eriala bakalaureuseõppe ja kaitses bakalaureusetöö “Psüühikahäiretega inimeste rehabilitatsiooni olukord Tartu linnas”, juhendaja Riina Kiik. Õppinud Tartu Ülikooli Euroopa Kolledži ja Tallinna Ülikooli sotsiaaltöö magistriõppes.

Töö

Töötas Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskuse projektijuhina. Aastatel 2005–2010 Sotsiaalministeeriumi hoolekande osakonna nõunik ning eakate ja puuetega inimeste poliitika juht. 2010. aasta oktoobrist Eesti Puuetega Inimeste Koja juhatuse esimees.
Eesti Haigekassa nõukogu liige ja Haapsalu Neuroloogilise Rehabilitatsioonikeskuse nõukogu liige, Sotsiaalministeeriumi eakate poliitika komisjoni esimees, Eesti Psühhosotsiaalse Rehabilitatsiooni Ühingu liige.
Tegutsenud paarisuhte koolitajana.
Avaldanud artikleid ajakirjas Sinuga.

Poliitika

Aastatel 2009–2014 oli Haukanõmm Isamaa ja Res Publica Liidu liige.
2014. aasta detsembris liitus ta Eesti Vabaerakonnaga. 2015. aastal kandideeris Eesti Vabaerakonna nimekirjas Riigikogu valimistel Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita valimisringkonnas (valimisringkond nr 2) ja osutus 450 häälega kompensatsioonimandaadiga valituks XIII Riigikogu koosseisu liikmeks. Ta on kuulunud Vabaerakonna juhatusse.
9. novembril 2018 teatas ta, et lahkub Vabaerakonnast ja kandideerib 2019. aasta Riigikogu valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas. Ta sai 2. valimisringkonnas 456 valija hääle ning valituks ei osutunud.
Ta kandideerib ka 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas.
Baatoks

Baatoks (inglise keeles buttocks, buttock-lines) on joon, mis tekib laevakere lõikumisel pikitasandiga paralleelse pinnaga.
Polikliinik

Polikliinik on ambulatoorset (ravi- ja profülaktilist) teenindust pakkuv suurem haiglaväline tervishoiuasutus.
Polikliinikus töötavad perearstid ja erinevad arstid.
Olufemi Terry

Olufemi Terry on Sierra Leone kirjanik ja ajakirjanik.
Olufemi Terry sündis Sierra Leones, kuid on elanud muu hulgas Nigeerias, Suurbritannias ja Elevandiluurannikul ning õppinud New Yorgi ja Kaplinna ülikoolis. Ta on töötanud ajakirjanikuna Somaalias ja Ugandas.
Ta kirjutab inglise keeles.
Aastal 2010 võitis ta novelli "Stickfighting Days" eest Caine'i auhinna.
Vaktsineerimine

Roomajate vaktsineerimine

Madude vaktsineerimise kohta on vähe andmeid. Eksperimendi käigus manustati teksase lõgismadudele (Crotalus atrox Baird & Girard) inaktiveeritud paromüksoviiruse suspensiooni – serokonversioon (seropositiivsus – veres määratavas koguses antikehi) oli alguses mõnedel katseloomadel tuvastatav, 296 päeva pärast vaktsineerimist olid enamiku madude proovid seronegatiivsed.

Inimeste vaktsineerimine

Inimeste vaktsineerimise eesmärgiks on nakkushaiguste ennetamine ja seisneb antigeeni (aktiivne immuniseerimine vaktsiini manustamisega) või vastavate antikehade (passiivne immuniseerimine immuunglobuliini manustamisega) viimisega organismi .
BSD-litsents

BSD-litsents on tarkvaralitsents, mida algselt kasutati operatsioonisüsteemi BSD kaitsmiseks. 
BSD-litsentsideks kutsutakse ka modifitseeritud ja lihtsustatud variante algsest litsentsist.
BSD seab vähe piiranguid tarkvara ja selle lähtekoodi kasutamisele. BSD all olevat lähtekoodi kasutades või muutes ei ole kohustust seda vabalt levitada. Samuti võib muudetud tarkvarale rakendada teistuguse litsentsi ning kasutada seda kommertstoodetes ning suletud lähtekoodiga tarkvaras tingimusel, et jääb alles tekst originaalautori autoriõiguse kohta ning tekst vastutuse ja garantii puudumise kohta. See on erinev GNU GPL-ist, mis ei luba kasutamist firmaomases tarkvaras.

4-osaline litsents (algne)

Algne litsents sisaldas tingimust, et tarkvara reklaamtekstides peab sisalduma allikale viitav lause: "This product includes software developed by the <organization>." See tekitas olukorra, kus erinevate organisatsioonide poolt loodud tarkvara kombineerimisel ühes tarkvaratootes pidi iga organisatsiooni kohta välja kirjutama eraldi litsentsi.

3-osaline litsents (uus ehk modifitseeritud)

22. juulil 1999 võeti litsentsist välja reklaamtekstide kohta käiv lause. Uus litsents sai ühilduvaks GPL-iga. OSI kinnitas selle vaba tarkvara litsentsiks.

2-osaline litsents (lihtsustatud või FreeBSD litsents)

Kaheosaline BSD litsents erineb kolmeosalisest selle poolest, et puudub tingimus, mille kohaselt ei tohi tuletatud toodete reklaamimisel kasutada algsete autorite nimesid ilma loata. Samuti lisati lause, mis selgitab, et toote autori vaated ei pruugi kokku langeda FreeBSD projekti omadega. Teised projektid, näiteks NetBSD, kasutavad samasugust litsentsi, kuid ilma viimase lauseta.
Sussexi Ülikool

Sussexi Ülikool (inglise keeles University of Sussex) on ülikool Suurbritannias Ida-Sussexis Falmeri asulas. Maailma ülikoolide edetabeli järgi (inglise keeles Academic Ranking of World Universities) on Sussexi ülikool üks Inglismaa 20-st parimast ülikoolist.
Ülikool asutati 1961. 
Ülikoolis õpib 13 535 õpilast (2015) ja seal töötab 2000 inimest (2004).
Olympic

Olympic (prefiksiga RMS ehk 'kuninglik postiaurik') oli reisilaev, mis sõitis Atlandi ookeanil Lääne-Euroopa – New Yorgi liinil.
See ookeaniaurik valmis 1911. aastal Põhja-Iirimaal Belfastis Harland & Wolffi laevatehases.
Olympic, Titanic ja Britannic kuulusid Olympic-laevaklassi. Kõik kolm kuulusid laevakompaniile White Star Line. Neist kauem, 24 aastat, sõitis Olympic aastail 1911–1935. Esimese maailmasõja ajal vedas Olympic sõdureid, seejärel jätkas Atlandi liinilaevana kuni 1930. aastate keskpaigani. Viimastel aastatel tootis laev suure depressiooni ja moodsamate laevade liiniletuleku tõttu rohkem kui poole võrra vähenenud reisijaskonda sõidutades kahjumit.
Aastail 1911–1913 oli Olympic suurim ookeaniliinilaev (kui mitte arvestada veidi suurema Titanicu lühikest karjääri).