google/wiki40b huggingface dataset:
Aare Allikvee

Muusikapedagoogina

Ta on olnud lauluõpetaja 1944–1948 Tartu Linna 2. Mittetäielikus Keskkoolis, õpetanud ka TRÜ-s (1950-ndate II poolel), Tartu muusikakursustel (1949–1962, hilisem Tartu Õhtu-Muusikakool), Tartu Lastemuusikakoolis (alates 1959, 1963-1983 andis seal loomingutunde). Põhitöökohaks oli 1949–1990 Tartu Muusikakool, kus ta sai legendaarseks muusikaajaloo õpetajana (oli ühtlasi 1970–1988 teooriaosakonna juhataja).
Ta oli huvitava ainekäsitlusega andekas lektor. Esines aastatel 1962–1982 ENSV Riikliku Filharmoonia loengkontsertidel (sarju: "Lehekülgi eesti muusika arenguloost", "Ajastuist, stiilidest ja vooludest"; "Maailma rahvaste muusikast", "Huvitavaid lehekülgi muusikast"). Avaldanud ajakirjanduses artikleid, koostanud tele- (sari "In C", 1972–1975) ja raadiosaateid.

Muusikaline looming

Loonud kantaadi "Põlvest põlve" baritonile, segakoorile ja sümfooniaorkestrile (D. Vaarandi; 1951), koori-, soolo-, estraadi- ja massilaule. Tuntumaid teoseid on Tartu Muusikakooli hümn "Muusikakooli laul" (Allikvee on nii sõnade kui ka muusika autor).
Stanisław Świeżawski

Stanisław Świeżawski (13. november 1895 Łykoszyn, Tomaszów Lubelski maakond, Lublini vojevoodkond – 30. juuli 1974 Varssavi) oli Poola jurist ja poliitik.
1934 anti talle Eesti Punase Risti mälestusmärgi I järgu II aste.
Erich Kõlar

Erich Kõlar (aastani 1936 Köhler; sündinud 18. mail 1924 Tallinnas) on eesti dirigent.
Ta lõpetas 1951 Tallinna Riikliku Konservatooriumi Roman Matsovi dirigeerimisklassi. Ta on mänginud ERSOs löökpille, olnud muusikaõpetaja Tallinnas ja Tartus. 
Ta oli aastatel 1951–1957 asumisel Kirovi oblastis.
1957. aastast oli ta Vanemuise dirigent, sealhulgas 1958–1980 ja 1981–1984 peadirigent.
Esimene ooper, mida ta juhatas, oli Carl Maria von Weberi "Nõidkütt". Kokku on ta juhatanud üle 70 lavastuse, nii oopereid, operette, muusikale kui ka ballette. Ta on teinud draamalavastustele muusikalisi kujundusi ning tõlkinud laulutekste. Ta taastas 1950-ndate lõpul Vanemuise sümfooniakontsertide traditsiooni.

Isiklikku

Erich Kõlar on olnud kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Leelo Kõlar; nende lapsed on/olid Ele Kõlar, Kaja Kõlar ja Paap Kõlar. Teine abikaasa on Elena Poznjak ja neil on poeg Margo Kõlar.
Meade'i maakond (Kentucky)

Ajalugu

Maakond moodustati 1823. aastal.
Suurkuiv (Kihelkonna vald)

Suurkuiv on Saare maakonnas Saaremaa vallas (varem Kihelkonna vallas) asuv veealune liivane madalik (kuiv). 
Kuiva koordinaadid on 58° 23′ N, 22° 39′ E.
Zaragoza provints

Kliima

Zaragoza provintsi aastane keskmine temperatuur on +14,6 °C, jaanuaris +6,2 °C, augustis +23,8 °C.
Aastas sajab keskmiselt 341 mm, sealhulgas jaanuaris 23 mm ja augustis 17 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 2641 tundi, sealhulgas jaanuaris 131 ja augustis 319 tundi.
Tubrilinn

Tubrilinn (ka Tubri maalinn, Ridala linnus) on tänapäevase Haapsalu linna territooriumil Jõõdre küla ja Parila mõisa lähedal asunud linnus.

Oletus Maianpata linnuse kohta

Tubrilinna linnust on peetud ka Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Maianpata (ehk Maianpathe) linnuseks. Eesti arheoloogide arvates ei ole piisavaid arheoloogilisi tõendeid, et Maianpata linnus Tubrilinnas asuda võis.

Ajalugu

Arheoloog Mati Mandeli hinnangul võidi Ridala Tubrilinna linnus püstitada viikingiajal ning Jõõdre lähedal leitud 1. või 2. sajandist pärinev Jõõdre kivikalme viitab sellele, et piirkond on asustatud olnud vähemalt alates meie ajaarvamise algusest. Ridala ümbruse asustus hakkas tihenema I aastatuhande teisel poolel ja ilmselt just siis kujunes välja ka Ridala muinaskihelkond, mis hõlmas hilisemast kirikukihelkonnast oluliselt suurema ala ning mille keskuseks kujunes Tubrilinna muinaslinnus. Tubrilinna ümbrusest on välja selgitanud 14 muistset külaaset ja selle põhjal võib Ridalat pidada tihedaima asustusega kihelkonnakeskuseks muinasaja lõpu Läänemaal. See võib selgitada ka kihelkonna nime kasutamist kogu Läänemaa tähenduses.

Kirjeldus

Ovaalne linnuseala hõlmab umbes 1000 ruutmeetrit. Ringvall-linnuse sarnasust näitab peamiselt raudkividest laotud ovaalse kujuga 3,5 m laiune vall. Sellest on kõige paremini säilinud 18 m pikkune lõunakülje vall. Idapoolses vallis, mille kõrgus küündib 1,5 m ja laius 3,5 m, on kivimüüri servad fikseeritavad. Edelapoolse valli lõikudes on kaitseehitised osaliselt hävinud kuid lõunapoolse valliga kokku puutuv osa osaliselt säilinud. Läänekülje vall on ilmselt 3 m laiuselt laiali aetud ning seetõttu mõnekümne sentimeetri kõrgusena aimatav. Loodeservas on vall ainult aimatav, mitte selgesti nähtav ja põhjaservas 13 m pikkusel ja 8 m laiusel alal veidi kõrgema künkliku kohana hoomatav. Arvatakse, et idaküljel, kus vall 18 m pikkuselt puudub, võis asetseda väravaava. Kuna ülejäänud kõrgendiku maapind on linnusega ühekõrgune, võis tegu olla mingisuguse eellinnuse või värava eelkaitseehitise jäänukiga.
Linnusealal on jälgitav tume pinnas, mis ulatub 0,4–0,5 m sügavuseni. Muinasasula kultuurkihti on märgata linnuse lääne- ja edelajalamil, mille juures olevat vanasti asunud Silmaallikas.

Leide

Kirde–edelasuunalisele 2–4 meetri kõrgusele seljandikule püstitatud linnusest 19. sajandi keskpaigas juhuleiuna leitud ristikujuline ripats tõendab, et Tubrilinn oli kasutusel veel 13. sajandil.
Linnuseaseme juurest põllult on 1950. aastatel leitud noorema rauaaja keraamikat. Vaatamata sellele, et kogutud leiud pärinevad nooremast rauaajast, on Tubrilinna näol tüpoloogiliselt tegemist rohkem keskmise ja vanema rauaaja linnusega.
Tartu Alkoholismivastane Kultuuriühing

Tartu Alkoholismivastane Kultuuriühing oli 1939. aasta aprillist kuni keelustamiseni 1940. aasta märtsis tegutsenud ühendus.
1940. aasta juunis asutasid ühingu endised liikmed Viktor Hion, Leonhard Illisson, Aadu Hint jt uue noorteühenduse.
Sülfoon

Sülfoon on õhukeseseinaline lõõtsakujuliselt pikenev või lühenev metallsilinder (toru).
Sülfoonid võivad olla tehtud kas roostevabast terasest, messingist, fosfor- või berülliumpronksist.
Sülfoone kasutatakse nt masinaehituses.
Vao mõis

Ajalugu

Esimesed teated Vao mõisat (saksa keeles Wack) pärinevad 1442. aastast. Tollaste omanike Wackede järgi on mõis saanud endale ka nime.
1286. aastal läänistas Taani kuningas Erik Menved vendadele Johannes, Jordanius ja Henricus Wackele kogukäe õiguse alusel nende isa mõisa. Wackedel oli teisigi valdusi Virumaal. Vao püsis Wackede käes ilmselt 15. sajandi lõpuni, arvatavalt suguvõsa hääbumiseni.

Vao vasallilinnus

Keskajal püstitatud kindlustatud mõisahoone ehk Vao vasallilinnus on siiani üsna hästi säilinud. Ruudukujulise põhiplaaniga neljakorruseline tornlinnus on ligikaudu 10×10 meetri suurune. Vao tornlinnuse müürid on kogu nelja korruse kõrguses algsed. Vao tornlinnus on ehitatud arvatavasti 15. sajandil kuigi mõned uurijad on pakkunud rajamisajaks ka 14. sajandi teist poolt.
Tornlinnus restaureeriti 1986. aastal, seal paikneb Vao muuseum.

Vao mõis

16. sajandil ja 17. sajandi alguses kuulus Vao Viru vasallide Wedeweside soole (Johan Wedewes, kes hukkus Liivi sõja ajal Porkuni all, ja Brun Wedewes).
Vao mõis kuulus 17. sajandil von Bremenite, von Budbergide, von Anrepitele kui ka von Helffreichide aadliperekondadele. 
1744. aastal omandasid mõisa Edler von Rennenkampffid (Carl Georg von Rennenkampff Helmest, kes pani aluse Rennenkapffide Vao-Rakvere liinile), Rennenkampffide valdusse jäi mõis ligi kahesajaks aastaks, kuni maareformini 1919. aastal, kui kõik rüütlimõisad kuulutati riigi omanduseks.

Mõisahooned

Mõisasüda ehitati barokkstiilis kompleksina välja 1770.–1780. aastatel, kuid mõisa peahoone hävis 1918. aastal tulekahjus ning sellest on alles vaid keldriruumid ja vundament.
Tõnis Liibek

Tõnis Liibek (sündinud 30. septembril 1976) on eesti ajaloolane, museoloog ja raamatukogujuht, alates 1. maist 2019 Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu direktor.
Liibek on tegelenud peamiselt 18.–19. sajandi kultuuri- ja linnaajaloo ning fotograafiaajaloo uurimisega. 
Aastal 2000 lõpetas ta Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppe. 2002. aastal sai ta Kesk-Euroopa ülikoolist magistrikraadi. 
2011. aastal kaitses Tallinna Ülikoolis doktoritöö teemal "Fotograafiakultuur Eestis 19. sajandil".
Peeter Mey

Peeter Friedrich Eustafi Mey (ka Mei; 24. aprill 1893 Hiiumaa – 27. november 1941 Ivdellagi laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor).
Peeter Mey isa oli hüdrograaf Johan Mey (Juhan Mei). Tema õed olid kunstnikud Kristine Mei, Natalie Mei ja Lydia Mei.
Aarne Michaël Tallgren

Aarne Michaёl (Mikko) Tallgren (8. veebruar 1885 Ruovesi – 13. aprill 1945 Helsingi) oli soome arheoloog. Teda nimetatakse ka Eesti arheoloogia isaks.
A. M. Tallgren sai Tartu ülikooli arheoloogiaprofessoriks 1920. aastal. 1923–1925 oli ta arheoloogiaprofessor Helsingi ülikoolis.
Gulnara Dulova

Gulnara Vassiljeva Dulova (vene keeles Гульнара Васильевна Дулова; sündinud 14. novembril 1965) on jakuudi balletitantsija ja balletipedagoog, Sahha rahvakunstnik.
Ta on Jakutski koreograafiakooli pedagoog. 2013. aasta oktoobrist 2014. aasta novembrini töötas ta pedagoogina Jaapanis Toyotas asuvas balletikoolis.

Haridustee ja töökäik

Pärast Ulan-Udes Burjaatia riikliku koreograafiakooli lõpetamist 1984. aastal asus ta balletisolistina tööle Jakutski muusikateatrisse (praegu Sivtsev-Omollooni nimeline riiklik ooperi- ja balletiteater).
Eesti kaitsevägi

Sõjaline ettevalmistus ja haridus

Kaitseväelase sõjalise ettevalmistuse baasiks on läbitud ajateenistus. Seejärel saab kaitseväelane valida kaadrisõduri, kaadriallohvitseri või ohvitseri karjääri vahel.
Kaadrisõduritel tuleb tavaliselt läbida kaadrikaitseväelase baaskursus.
Kaadriallohvitseri kutse on võimalik omandada Kaitseväe Lahingukoolis, kus antakse ettevalmistust vanemallohvitseridele. Soovitatav ja autoriteeti andev on eelnevalt nooremallohvitseri kursuse läbimine väeosas. Hiljem osaletakse täienduskursustel.
Ohvitseriharidust on võimalik saada Kaitseväe Ühendatud õppeasutuste Kõrgemas Sõjakoolis. Põhikursus (bakalaureusekraad) kestab 3–3,5 aastat. Edasi on võimalik õppida keskastmekursusel (magistrikraad) ja Balti Kaitsekolledžis.

Õppused

Kaitseväe rahuaegsed suuremad õppused korraldatakse tavaliselt ajateenistuse, välisoperatsioonide või reservväe õppetsüklitest lähtuvalt. Korraldatav suurim regulaarne õppus on Kevadtorm.

Finantstegevus

Kaitsevägi on üks ühendatud eelarveline asutus ja juriidiline isik. Raamatupidamiskeskus, kust tasutakse kõik kaitseväe arved ja palgad, paikneb Tallinnas. Väeosades ja asutustes peetakse arvestust eraldatud eelarvemahu ja oma varade üle.

Sõjaväelinnakud

Kaitseväe suurimad sõjaväelinnakud asuvad Tapal ja Võrus. Samuti on mastaapne Ämari lennuväli. Sõjaväelinnakute valve on enamasti kaitseliitlaste ülesanne.

Tseremooniad, tsiviilkoostöö ja perioodika

Kaitsevägi korraldab iga aasta Eesti Vabariigi aastapäeva puhul paraadi ja osaleb vähemal määral ka võidupüha paraadil. Kaitseväel on kandev roll isadepäeva ürituste korraldamisel. 
Väeosades korraldatakse sõduri baaskursuse lõppedes lahtiste uste päevi, kus on võimalik tutvuda elu-olu ja varustusega. Kaadrikaitseväelased osalevad kokkuleppe korras üldhariduskoolides riigikaitseõpetuse läbiviimises. 
Kaitseväelased on osalenud koostöös Päästeametiga suurõnnetuste likvideerimises.
Kaitseväesiseselt ilmuvad ajaleht Sõdurileht ja ajakiri Sõdur.
Johann Diedrich Pezold

Elulugu

Johann Diedrich Pezold oli sakslane.
Õppis Hannoveri koolides. Tuli 1773 Liivimaale, töötas 1776–78 Põltsamaal doktor Peter Ernst Wilde asutatud haiglas ja apteegis. Siirdus 1778 Saksamaale, õppis Berliini ja Göttingeni ülikoolis, meditsiinidoktor (1780, Göttingeni Ülikool), väitekiri "De reductione Antimonii" (Göttingen, 1780). Sai 1784 venia practicandi õigused Venemaal töötamiseks, asus arstina tööle Rakveres. Oli 1785–93 Virumaa esimene kreisiarst, ühtlasi 1789–92 Rakvere endise Gruelmanni apteegi omanik ning aastast 1797 taas kreisiarst.
Serge Aurier

Koondisekarjäär

Debüüdi Elevandiluuranniku rahvuskoondises tegi Aurier 8. juunil 2013 mängus Gambia vastu.
Esimese ja seni ainsa värava on ta koondisesärgis löönud 11. jaanuaril 2017 sõprusmängus Uganda vastu.
Ta on esindatud Elevandiluurannikut koondises 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2015. ja 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2015. aastal tulid Aafrika meistriks.
Kalle Mihkels

Kalle Mihkels (sündinud 29. mail 1945 Tallinnas) on Eesti meediategelane, müügijuht ja poliitik. Aastatel 2005–2009 oli ta Mustamäe linnaosa vanem. Kuulub Eesti Keskerakonda.

Haridus

Kalle Mihkels lõpetas 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna (jurist). Täiendanud end täiendkoolitusel meedia alal Ohio Ülikoolis USA-s (1993) ning aastatel 1995–1996 Soome Markkinointi-Instituuttis müügi ja turunduse erialal.

Teised telekanalid

Aastatel 1993–1994 oli AS Reklaamitelevisiooni toimetaja ja jurist. 1990. aastate keskel tegi TV3-s "Politseinädalat" (koos Ain Allasega), autosaateid ja Keskerakonna uudistesaadet "Kesknädal".

Poliitika

Ettepaneku Eesti Keskerakonda astuda tegi talle kursusekaaslane Siiri Oviir.
6. aprillil 2005 nimetas Tallinna linnavalitsus Kalle Mihkelsi Mustamäe linnaosa vanemaks.
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva ja Tartu maakond). Ta sai 117 häält ning valituks ei osutunud.

Isiklikku

Tema abikaasa töötas üle 30 aasta politseis, nüüd on kriminaalhooldusametnik. Tütar õppis lasteaiaõpetajaks. Lions-klubi LC Viimsi asutajaliige, Sihtasutuse Vanalinna Teatrimaja nõukogu liige (Tallinna linna esindaja).
Johann Robertus von Geldern noorem

Johann Robertus von Geldern (1555 Tallinn – 29. märts 1603) oli Eesti vaimulik.
Tema isa oli Tallinna superintendentJohann Robertus von Geldern.
Aastatel 1584–1586 oli ta Tallinna toomkooli õpetaja.
Aastast 1594 oli ta Tallinna Pühavaimu koguduse praost-adjunkt, aastast 1599 diakon ja aastast 1601 praost.
Georg Müller nimetas ta Pühavaimu koguduses oma printsipiaaliks.
Algund

Geograafia

Valla pindala on 23,6 km².
Algund külgneb järgmiste valdadega: Lana, Marling, Merano, Naturns, Partschins, Plaus ja Tirol.

Frazioni

Algundi vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Aschbach (Riolagundo), Forst (Foresta), Mitterplars (Plars di Mezzo), Mühlbach (Riomolino), Oberplars (Plars di Sopra) ja Vellau (Velloi).

Nimi

Nimi apud Algunde (ladina: Algundi lähedal) ilmus esmakordselt aastal 994.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 85,17% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 14,58% itaalia keelt ja 0,25% ladiini keelt.
Joni Turunen

Joni Touko Aapeli Turunen (sündinud 4. septembril 1976 Vantaas) on Soome endine poksija.
Turunen oli kokku kuuekordne Soome meister – helveskaalus (kuni 48 kg) 1994. aastal, kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1995–1996, kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1999. aastal ning sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 2001 ja 2003.
Turunen osales 2000. aasta Sydney olümpiamängudel sulgkaalus (kuni 57 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Turunen sai pronksmedali 8. maailmameistrivõistlustel 1995. aastal (Berliinis) kärbeskaalus (kuni 51 kg) ja 11. maailmameistrivõistlustel 2001. aastal (Belfastis) sulgkaalus (kuni 57 kg).
Turunen lõpetas poksimise vigastuse tõttu: ta oli saanud keelatud löögi kuklasse, millest tal tekkis püsiv silmakahjustus. Ta mängis veel ühe hooaja Soome meistrivõistlustel Kirkkonummi meeskonna koosseisus saalihokit.
Kulani mõis

Kulani mõis oli mõis Läänemaal Noarootsi kihelkonnas. Enne Kulani nime kandva mõisa rajamist asus Kulani külas kihelkonna vanim mõis Nuckhoff.
Kulani mõis rajati küll 17. sajandil, kuid erinevad allikad sisaldavad selle kohta erinevaid andmeid. Kui ühtedel andmetel on aastal 1627 mainitud Kullanäs küla koos mõisaga, siis teistel andmetel pärinevad esimesed teated Kulani mõisast kas 1625. või 1670. aastast. Kui 1679. aastal rajati Paslepa mõis, liideti Kulani selle külge (teistel andmetel liideti mõis aga 1662. aastal Saare mõisaga). Hiljem oli mõis vähemalt 18. sajandi lõpus mõnda aega ka Saare mõisa karjamõis.
1976. aastal toimus Kulani mõisa inventariseerimine ning selle järgi oli mõisaansambel (hooned, haljastus jm) tudmatuseni muutunud ja alles olid vaid üksikud puud. Mõisast säilinut kasutas V. I. Lenini nimeline kolhoos.
YHWH

YHWH (ka JHWH) on Jumala nime tähed (tetragramm), mis vastavad heebrea keele konsonantidele יהוה.
Odense

Ajalugu

Odense nimi tuleb sõnadest Odins Vi, 'Odini pühamu', mis on seotud seal viikingiajal asunud paganliku Odini kultusepaigaga. 980ndatel ehitas kuningas Harald Sinihammas Odensesse geomeetrilise ringvall-linnuse (Nonnebakken). Viikingiaja lõpus kujunes Odense linnaks, seega on ta üks Taani vanimaid linnu. Esmakordselt mainitakse Odenset 988. aastal, kui Odensest sai piiskopkonna keskus.
Aastal 1086 mõrvati Odenses Taani kuningas Knud IV, kes kuulutati aastal 1101 pühakuks. Tema säilmed asuvad Püha Knudi kirikus, mis on Odense toomkirik. Keskajal sai linnast seetõttu populaarne palverändurite sihtkoht.
Linnaõigused sai Odense arvatavasti 13. sajandi alguses. Aastal 1240 laastati linn kodusõjas.
Aastal 1355 sai Odense hansalinnaks. 
Aastal 1482 trükkis saksa trükkal Johann Snell Odenses Taani esimese, saksakeelse raamatu. 
Linna arengut soodustas see, et 1500. aasta paiku viis kuningas Hansu abikaasa Christine oma õukonna Odensesse. 16. sajandil toimusid linnas korduvalt parlamendi istungid. 1600. aastal oli Odenses üle 5000 elaniku. 1654–1658 oli Odense koguni Taani pealinn.
1672 rüüstasid Odenset Rootsi väed ja linna elanike arv langes 3800-ni.
1769. aastaks oli Odenses jälle 5200 elanikku, millega ta oli Taani suuruselt teine linn. 18. ja 19. sajandi vahetusel kaevati mereni viiv kanal, ehitati välja linna sadam ja algas industrialiseerimine.
2. aprillil 1805 sündis Odenses kirjanik Hans Christian Andersen. Alates 1956 antakse iga aasta 2. aprillil Odenses välja Hans Christian Anderseni auhinda.
1851. aastal lammutati linnamüür, sest see takistas linna edasist kasvamist.
Odense oli esimene linn Taanis, kuhu paigaldati vee- ja gaasivarustus. Aastal 1865 avati raudtee.
1935 ehitati Odenses 177 meetri kõrgune Odinstårnet ('Odini torn'), mis oli tollal Euroopas Eiffeli torni järel kõrguselt järgmine ehitis. Teises maailmasõjas lasid Saksamaa väed torni 1944 õhku ja seda ei taastatud. Tänapäeval on torni asukohal Odini park (Odinsparken), kus seisab torni miniatuurne mudel.
Hannoveri hobune

Kirjeldus

Hannoveri hobuste turjakõrgus on 157–185 cm, kusjuures eelistatakse turjakõrgust 165 cm ringis. Värvuselt võivad nad olla raudjad, mustad, hallid või kõrbed. Kael on pikk ja graatsiline ning pea profiilis sirgete kontuuridega. Keha on elegantne, tugev ja tähelepanuväärselt lihaseline. Jalad on tugevate liigeste ning suurte ühtlase kujuga kapjadega. Iseloomult on hannoverid tasakaalukad, mistõttu on nad erakordselt head ratsa- ja spordihobused.

Ajalugu

Hannoveri hobuste aretus sai alguse 18. sajandil. See полукровная tõugu hobused saadud 1735 aastal toonase ганноверским prints Георгом II. Algseteks kasutusaladeks oli põllumajandus ning sõjandus. Sajandi lõpuks olid hannoverid hinnatud tõllahobused. 1888. aastal avaldati esimene tõuraamat ning hannoveridest sai üks Euroopa populaarsemaid hobusetõuge. Pärast Teist maailmasõda langes nõudlus põllumajandushobuste järele ning uueks aretuseesmärgiks sai sportliku tüübi loomine. Tänaseks on hannoveridest saanud hinnatud kolmevõistluse ning takistus- ja koolisõiduhobused.

Hannoverid koolisõidus

WBFSH and FEI hinnangul on Hannoveri hobune olnud edukaim tõug rahvusvahelistel koolisõiduvõistlustel alates aastast 2001, kui hakati tulemusi märkima. Hannoveri tipptasemel rahvusvahelised hobused on Salinero, Satchmo 78, Sunrise, Bonaparte 67, Brentina ja Wansuela Suerte. Alates 1956. aasta olümpiamängudest on hannoverid teeninud 3 individuaalset kuldmedalit (Salinero kaks korda ja Gigolo), 4 individuaalset hõbemedalit (Satchmo, Gigolo kaks korda Woycek) ja 4 individuaalset pronksi (Bonaparte, Weyden, Mehmed ja Dux) . Hannoverid on olnud mitte vähem kui 7 kuldmedali omanikud meeskondlikus sõidus (2008, 2004, 2000, 1996, 1992, 1976, 1968 ja 1964). Mitmed hannoverid on võitnud ka ülemaailmseid ratsaspordivõistlusi, mis toimuvad iga nelja aasta järel, et olümpiavahelised aastad ühtlaselt jaotada. Hannoveri tõugu honustest on ratsavõistluste maailmameistrid Mehmed (1974), Gigolo (1994, 1998), Satchmo (2006) ja Salinero (2006, vabakava).

Hannoverid takistussõidus

Hannoveri hobused on järjekindlalt järjestatud viie kõige edukama tõu hulka ka takistussõidus FEI ja WBFSH poolt. Selle aastatuhande parimad hannoveri takistussõidu hobused on Shutterfly ja For Pleasure. Shutterfly võitis takistussõidu maailmakarika võistluse 2005., 2008. ja 2009. aastal. For Pleasure oli 1995. aasta maailmameistrivõistluste teisel kohal ning oli kahe kuldmedaliga võitnud olümpiamängude takistussõidu meeskonna liige.
Paralepa rändrahn

Rahnu iseloomustus

Rahn on järskude, kuid madalate külgedega ja trapetsikujulise põhiplaaniga, kaldu laega. Rahnus esineb rohkesti lõhesid, mis moodustavad üsna korrapärase ristuva süsteemi ning jaotavad rahnu nelinurkseteks plokkideks. Rahn on sammaldumata, laiguti on samblikke. Rahnu ümber on liivakas pinnas. Rahnu põhjapoolsele küljele on kivisse raiutud: "Jürgen Ungern-Stenberg, 1524". Rahnu kõrval asus looduskaitsealune Paralepa mänd, mis on hävinud.

Kultuuriloolist

Legendi kohaselt käinud Peeter I 1715. aasta suvel Haapsalus ja Ungrus. Tagasiteel riivanud tõld teeserval asunud kivi .
Maria Sergejeva

Maria Sergejeva (sündinud 28. oktoobril 1992 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja paarissõidus.
Koos endise partneri Ilja Gleboviga oli ta 2007–2010 Eesti meister iluuisutamises ning esindas Eestit 2010. aasta taliolümpial.
Pärast võistlustest loobumist ühines Sergejeva Vene uisuetendusega "Russian Ice Stars".
Viktor Johanson

Viktor Johanson (11. mai 1880 ukj Tallinn – märts 1945 Berliin) oli Eesti õigusteadlane ja vandeadvokaat.
Lõpetas 1898 kuldaurahaga Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Astus samal aastal Tartu Ülikooli meditsiiniteaduskonda. Palus üleviimist õigusteaduskonda, mille lõpetas 1903 esimese järgu diplomiga. 1902 võitis kuldmedali auhinnatöö "Võim ja õigus" eest.

Karjäär

1909–1940 vandeadvokaat Tallinnas. 1919 Eesti Advokatuuri asutajaliige. 1925–1937 Vannutatud Advokaatide Nõukogu abiesimees. 1938 valiti Advokatuuri nõukogu liikmeks ja alates 1939 oli Advokatuuri nõukogu laekahoidja.
Autasustatud Valgetähe III klassi teenetemärgiga (1938).

Isiklikku

Ema Adelheid Natalie Christine Johanson (sündinud Jakobson), isa sepp-meister Karl August Johanson.
Pinnastee

Pinnastee on põllu-, metsa- või muu selline pealiskihita tee, mis on teeks rajatud või sõidukite looduslikul pinnasel liikumise tulemusena selleks kujunenud. Pinnasteed võivad olenevalt aastaajast olla ajutiselt läbimatud (näiteks kevadsuurvee ajal).

Pinnasteed Eestis

Keskkonnaministri määrus "Metsatee seisundi kohta esitatavad nõuded" kehtestab nõuded pinnasteedele vastavalt nende järkudele.
2007. aasta alguse seisuga oli Eestis 32 kilomeetrit katteta kõrvalmaanteid. 2012. aasta alguse seisuga oli selliseid kõrvalmaanteid 27 kilomeetrit.