google/wiki40b huggingface dataset:
Rõngu vald (1939)

Rõngu vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 54. valimisringkonda, kust valiti Artur Tupits.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

31. Rõngu vald – piirkonnaga, mis moodustub: a) senise Rõngu valla maa-alast, välja arvatud Sootla nr. 30, Sootla nr. 31, Sandkotare nr. 31-a, Ülpre nr. 46, Alamärdi nr. 47, Alanüssiku nr. 48, Mäenüssiku nr. 49, Trile nr. 80, Lülle nr. 58-a, Lülleveski nr. 58, Alamärdi nr. 59 ja Võlsi nr. 60 talude maa-alad; b) senise Valguta valla Lapetukme ja Ranna külade, Lobjaku ja Piigandi asunduste ning Metsküla küla Luuka ja Madise talude maa-aladest; c) senise Palupera valla Atramõisa, Soe ja Miti külade, Palupera asunduse ja Palu veski maa-aladest ning Palupera vallamaja ümbruse maa-alast kuni Palupera metsavahikoha, Kriska ja Oinamäe taludeni, viimased kaasa arvatud.
Adam Kreek

Isiklikku

Tema vanaisa oli eesti kergejõustiklane Aleksander Kreek.
Elektriraudtee

Elektriraudtee Eestis

Tallinn-Pääsküla 11 km pikkune elektriraudtee avati 1924. aastal. Kontaktvõrku toitis alalisvoolu pinge 1200 V. Reisijatevedu hakati teostama kolme mootorvaguni abil, mis ehitati ümber vanadest reisivagunitest Raudtee Peatehastes. Esialgu oli Tallinn-Pääsküla lõigul kaks vahepeatust – Järvel ja Nõmmel. Elektrirong võis koosneda ainult mootorvagunist või sellele järele haagitud kuni neljast reisijate vagunist. Mootorvagunis oli 70 iste- ja 30 seisukohta ning reisijatevagunis 68 iste- ja 20 seisukohta.
1941–1946 oli elektriraudtee suletud. Raudteel kasutatav veerem viidi Permi (tollal Molotov). 1946. aastal taasavatud elektriraudteel kasutati Berliini raudtee (S-Bahn) veeremit, võrgu alalisvoolu pinge oli 1100 V. Raudteepeatustesse rajati kõrged ooteplatvormid.
1958. aastal elektrifitseeriti Pääsküla-Keila 16 km pikkune ja Keila-Klooga 9 km pikkune raudteelõik. Toitepingeks sai 3300 V, veerem toodeti Riia Vagunitehases. Järgnevatel aastatel elektrifitseeriti järgmised raudteelõigud: Klooga-Kloogaranna (1958), Klooga-Paldiski (1962), Keila-Vasalemma (1965), Tallinn-Kehra (1973), Kehra-Aegviidu (1978) ja Vasalemma-Riisipere (1981). Elektriraudteede kogupikkuseks sai 132 km.
2013–2014 võeti meie elektriraudteedel kasutusele uued Stadler FLIRTi elektrirongid. Vana veerem müüdi Läti ettevõttele Holdinga Kompānija FELIX Ltd.
The Macallani destilleerimiskoda

The Macallani destilleerimiskoda on Šotimaal Highlandi regioonis aastal 1824 asutatud viski destilleerimiskoda.
Vladimir Bogatkin

Vladimir Bogatkin (5. oktoober 1922 Moskva – 13. aprill 1971) oli vene kunstnik.
1934. aastal alustas ta kunstiõpinguid graafik Aleksei Kravtšenko stuudios. 1936. aastast õppis Leningradis Ülevenemaalise Kunstiakadeemia kõrgemas kunstikoolis (praegu Peterburi I. E. Repini nimeline akadeemiline maali-, skulptuuri- ja arhitektuuriinstituut). Aastatel 1940–1942 töötas Moskvas Punaarmee keskteatri lavakujundajana. 1942. aastal astus Punaarmeesse, 1943. aastal liitus Mitrofan Grekovi sõjakunstnike stuudioga ja osales Teises maailmasõjas 2. Ukraina rinde koosseisus, kajastades lahingutegevust kunstnikuna.
1949. aastal abiellus eesti kunstniku Valli Lemberiga; nende pojad on operaator Vladimir Bogatkin ja keraamik Georg Bogatkin. Abielupaar elas vaheldumisi Tallinnas ja Moskvas.
Illustreeris raamatuid ja ajakirju. Esines näitustega Saksamaal, Tšehhoslovakkias, Ungaris, Venemaal ja Tallinnas.
1960. aastal ehitasid Bogatkinid suvemaja Karepale. Mitmetes teostes on ta kujutanud Karepa ümbruse maastikku ja kalurite elu.
Vladimir Bogatkin suri 1971. aastal rongis teel Leningradist Tallinna.
Maardu vapp

Maardu vapp on Harju maakonnas asuva Eesti linna Maardu vapp.
Vapp on kinnitatud 2. detsembril 1991.

Vapi kirjeldus

Kilbi sinisel põhjal on kujutatud hõbedane kirka, mille teine ots on kujutatud ankruna. Kirka lühendatud varreosa toetub hõbedasele merelainele. Kahte hõbedast lainetriipu eraldab sinine laine. Teise hõbedase laine keskosa puutub kokku ankru ülemise osaga.
Vapi värvid on sinine (PANTONE 285c) ja hõbehall (PANTONE 538c).
Balti Vendlus

Balti Vendlus (ka Balti Vennaskond; saksa keeles Baltische Brüderschaft) oli Baltimaades 1920. aastate lõpus ja 1930. aastate alguses tegutsenud baltisakslaste koondis.
Koondise juhid olid Victor von zur Mühlen, Ernst Turmann, Emil Musso, Otto Haller ja Hans von Schulmann. 1933 saadeti need juhid sisekaitseülema otsusega kaitseseisukorra piirkonnast välja.
Laurence Olivier Award

Laurence Olivier Award (ka The Laurence Olivier Awards, Olivier Awards) on auhind, mida alates 1976. aastast annab iga-aastaselt välja Londoni Teatriühing parimatele kutselistele Londonis asuvatele teatritele ja Londonis etendunud lavastustele. 
Auhindu jagatakse neljas põhikategoorias (draama, muusikal, produktsioon, tants/ooper) ja eriauhindade kategoorias.
Georg (film)

"Georg" on 2007. aastal esilinastunud Eesti film, mis käsitleb Georg Otsa elulugu.
Filmi režissöör on Peeter Simm, stsenaariumi kirjutasid Mati Põldre ja Aleksander Borodjanski. Filmis mängivad Marko Matvere, Anastassia Makejeva, Renārs Kaupers, Tõnu Kark, Elle Kull, Mirtel Pohla, Arvo Kukumägi.

Film arvudes

2007. aasta jooksul kogus film Eesti kinodes 49 423 vaatajat.
Vanemuine (laev, 1936)

Vanemuine (varasema nimega Albatros V) on Meremuuseumi kahemastiline purjekas. 
Jahi tellis Julius Springer laevatehasest Abeking & Rasmussen Schiffs- und Yachtwerft AG, kere nr 3007, mis valmis 1936 ning sai nimeks "Albatros V".
Rakumembraan

Rakumembraan ehk tsütoplasma membraan ehk plasmamembraan ehk välismembraan (membrana cellularis, pellicula, peanalis) on bioloogiline membraan, mis eraldab rakku teda ümbritsevast keskkonnast ning reguleerib molekulide liikumist rakku ja sellest välja. Taimeraku välismembraani nimetatakse sageli plasmalemmiks või plasmalemmaks. Rakumembraan koosneb lipiidsest kaksikkihist (peamiselt fosfo- ja glükolipiidid ning steroolid) ja valkudest ning selle peamine ülesanne on raku sisekeskkonna kaitsmine väliste mõjude eest. Sarnased membraanid (sisemembraanid) ümbritsevad ka raku sees olevaid organelle.
Rakumembraani läbimõõt on 6–10 nm ning seetõttu pole see valgusmikroskoobis nähtav.
Rakumembraan on aineid selektiivselt läbi laskev. See tähendab, et teatud tüüpi molekulid (eelkõige väikesed molekulid nagu hapnik ja süsihappegaas) läbivad rakumembraani vabalt difundeerides (st iseenesest), kuid teised (nt aminohapped, glükoos) vajavad selleks rakumembraani läbivate valgukanalite või transportvalkude olemasolu. Makromolekulide transport rakku toimub aga rakumembraani sissesopistumise (endotsütoos) teel.
Rakumembraani valgud võivad paikneda membraani välisküljel, siseküljel või integraalselt (st läbivad membraani). Rakumembraani välispinnal olevatele valkudele ja lipiididele kinnituvad sageli lühikese ahelaga ja (enamasti) hargneva struktuuriga süsivesikud. Süsivesikutega seondunud valke ja lipiide nimetatakse glükoproteiinideks ja glükolipiidideks ning need moodustavad raku glükokalüksi, mis toestab ilma rakuseinata rakke. Rakumembraani välispinnal olevatel molekulidel on sageli retseptori funktsioon.
Enamikul rakkudel on membraanipotentsiaal, see tähendab, et raku välis- ja sisekeskkonna elektripotentsiaalid on erinevad. Ainete ja elektrilaengute erineva jaotuse tõttu tekib elektrokeemiline gradient.
Loomarakkude välismembraanidel esinevad mikrohatud ehk mikronarmakesed – kulenditaolised väljasopistused, mis suurendavad membraani pinda.

Funktsioonid

Rakumembraanil on palju funktsioone. Raku välismembraan kaitseb raku sisekeskkonda väliste mõjude eest, reguleerib ainete transporti ja kommunikatsiooni teiste rakkudega. Lisaks osaleb rakumembraan raku toestamises, kuna sellele kinnitub raku tsütoskelett.

Isolatsioon

Üks rakumembraani tähtsamaid funktsioone on isolatsioon ehk raku sisekeskkonna eraldamine väliskeskkonnast.
Taimedel, seentel ja bakteritel on peale rakumembraani ka rakusein, mille peamine funktsioon on raku toestamine, aga ka ainete valikuline läbilaskmine.

Raku kuju ja rakkude kinnitumine

Rakumembraan on elastne ning ise rakku ei toesta. Samas kinnitub membraanile rakku toestav tsütoskelett, mis annab rakule vajaliku kuju ja kaitseb seda deformeerumise eest. Raku toestamine on oluline kudede moodustumiseks ja nende kooskõlaliseks funktsioneerimiseks. Paljudel rakutüüpidel on eriline kuju, täitmaks spetsiifilisi funktsioone. Näiteks neuronitel on väljaulatuvad jätked signaalide edastamiseks pika vahemaa taha.
Salaaed

"Salaaed" (inglise keeles "The Secret Garden") on Frances Hodgson Burnetti romaan. See avaldati esmalt järjejutuna (alustas ilmumist 1910. aasta sügisel) ning siis tervikuna 1911. aastal. Tänapäeval on see üks Burnetti populaarsemaid romaane ning seda peetakse inglise lastekirjanduse klassikasse kuuluvaks.
Romaani põhjal on tehtud mitmeid teatrilavastusi ja filme.
Romaani peategelaseks on Indias sündinud haiglane ja üksildane 10-aastane tüdruk Mary Lennox, kes saabub orvuna Inglismaale.
Romaan on tõlgituna eesti keelde ilmunud 1931., 1993., 2000. ja 2008. aastal.
Taisi Pettai

Karjäär

Ta osales mitu korda Eesti Televisiooni lauluvõistlusel "Laulukarussell". Tal õnnestus see võistlus 2000. aastal 8–10-aastaste lauljate vanuserühmas võita. 
Suurema tuntuse saavutas ta aga ansambli Dynamint koosseisus, mis moodustati 2003. aastal Halley noorteklubi laulukonkursi "Halley superstaar" võitnud tüdrukutest.
Taisi Pettai on teinud teatrirolle järgmistes lavastustes "Bluusivennad", "Gypsy", "Viiuldaja katusel", "Il Campanello", "Boheem" ja "Otsast alustades". Lisaks on ta laulnud Eesti Filharmoonia kammerkoori projektides Mozarti "Reekviem" ja Arvo Pärdi "Passio".

Haridus

Taisi Pettail on bakalaureusekraad Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia laulu ja interpretatsioonipedagoogika erialadelt, kus ta õppis 2011–2014 Nadia Kuremi lauluklassis. Varem õppis Taisi Pettai laulmist Tallinnas Georg Otsa nimelises Muusikakoolis Marika Eensalu klassis (2008–2011) ja Tartus Descartes'i Lütseumis Sirje Vasmanni käe all (2006–2008). Oma esimesed sammud muusikamaailmas tegi ta Tartus Fa-diees laulustuudios Ingrid Otti juhendamisel.

Laulustuudio

Taisi Pettai on Taisi Laululaste erastuudio asutaja ja juht. Stuudio tegutseb Tallinnas Haaberstis aastast 2009. Taisi Laululapsed andis välja esikalbumi "Kallis Päikene" aastal 2013. Lisaks juhatas Taisi Pettai Kurtna kooli ja lasteaia lauluringi 2009–2015.

Dynamint

Dynamint tegutses 2004–2008 ning oli TopTen ansambel, mis esines Eestis, Lätis, Soomes ja Saksamaal. Aastal 2005 võitis ansambel Kuldse Plaadi auhinna parima uustulnuka kategoorias. Dynaminti koosseisus andis Taisi Pettai välja 4 CD plaati.
Tartu Ülikooli toimetised

Tartu Ülikooli toimetised (ladina Acta et Commentationes Universitatis Tartuensis; inglise Transactions of the Tartu State University), varem ka TRÜ toimetised ehk Tartu Riikliku Ülikooli toimetised, oli Tartu Ülikooli kirjastuse välja antud teadusajakiri.
See ilmus aastail 1945–1995. See oli jätk aastail 1921–1943 ilmunud ajakirjale Eesti Vabariigi Tartu Ülikooli toimetused, ent algas uue numeratsiooniga.
Toimetised koosnesid paljudest erialaseeriatest, ent neil oli üldnumeratsioon. Ilmumine ei olnud rangelt regulaarne.
Broadway mägi

Broadway mägi (Broadway Hill) on mägi Inglismaal Worcestershire'is Broadway külast 1,6 km kagus.
Mägi kuulub Cotswoldsi ahelikku ning on seal Cleeve'i mäe järel kõrguselt teine.
Kõrgus merepinnast on 312 m.
Vanasti süüdati Broadway mäel teatud puhkudel märgutulesid. Praegu on mäel Broadway torn ning selle lähedal Teise maailmasõja ajal treeninglennul alla kukkunud pommitaja mälestuskivi.
Liikuv faas

Liikuv faas ehk mobiilne faas on kromatograafilises süsteemis liikuv gaas või vedelik või ülekriitiline fluidum, mis kannab lahutatavate ainete segu läbi liikumatu faasi. Kromatograafilises süsteemis liigub koos eluendiga vähene hulk lahutatud aineid. 
Liikuva faasi tähenduses kasutatakse ka laiemaid mõisteid nagu eluent või solvent, kuigi need ei hõlma proovi komponentide lisandumist. Ainete segu kantakse liikuva faasi vooluga läbi kolonni ja keemiliste ühendite spetsiifilise interaktsiooni tõttu statsionaarse faasiga liiguvad komponendid edasi erinevate kiirustega ja väljuvad kolonnist eri aegadel koos eluendiga.
Gaasikromatograafias (GC) ja gaasi-vedelikukromatograafias (GLC) kasutatakse uuritavate ainete segu kromatograafilisest täidiskolonnist või kapillaarkolonnist läbivoolutamiseks inertseid gaase, nimetatakse kandegaasiks; need on (H₂, N₂, He, Ar).
Vedelikukromatograafias (planaar-, kolonn-, kõrgsurve vedelikukromatograafia) on liikuv faas orgaaniline solvent või solventide segu või vesi või vee ja orgaanika segud jm. Kui mobiilne faas on vähem polaarne võrreldes statsionaarse faasiga, siis vähem polaarne aine liigub kiiremini ja polaarsem aine aeglasemalt (jääb tahapoole). Normaalfaasi HPLC korral kasutatakse mittepolaarseid solvente (n-heksaan, alkoholid, kloroform). Pööratudfaasi HPLC kasutab (mõõdukalt) polaarset eluenti (vett sisaldavad lahused atsetonitriiliga, metanooliga, ka puhvrite lisanditega).
Liikumapanevaks jõuks GC, HPLC jmt korral on gaasi või vedeliku kõrgendatud rõhk, kolonnkromatograafias – vedelikusamba raskusjõud ja planaarkromatograafias – kapillaarjõud. Elektrokromatograafia korral kasutatakse kromatograafiale iseloomulikke statsionaarseid faase, liikuv faas on elektrit juhtiv keskkond ja selle liikumapanevaks jõuks on elektriväli.
Badahšan

Badahšani provintsi ajaloolised piirid ja koosseis

Badahšani kui Afganistani provintsi piirid määrati kunstlikult kindlaks 1873. aasta Inglise-Vene lepinguga, sest oli vaja luua puhvertsoon Venemaa ja Briti valduste vahel. Selleks ühendati Badahšani provintsiga Vākhāni koridor. 
Leping tunnistas sõnaselgelt tunnistas "Badahšani koos oma sõltuva ringkonna Vākhāniga [...] täielikult kuuluvaks Kabuli emiirile" ning määras selle piiriks Amudarja jõe vasaku ehk lõunakalda. Läänest piiras seda joon, mis läbis Turkestani tasandikud Kondūzi ja Amudarja jõe ühinemiskohast kuni Taxkorgani jõe idapoolse veelahkmeni ning suundus edasi itta, ületades Kondūzi jõe ja jõudes Hindukušini. Lõunapiir läks piki Hindukuši harja kuni Khāvāki mäekuruni, mis viib Badahšanist Panjshēri jõe orgu. Edasine piir jäi määramata. 
Oli teada, et Khāvākist ida pool oli Hindukuši mäehari mittemoslemite käes, kuid polnud teada, kui kaugele sellest põhja poole nad olid jõudnud. Alates Dorāhi mäekurust oli Badahšani lõunapiir jälle määramata. Dorahi mäekuru ühendab Zībāki ja Ishkashim Amudarja jõe käänaku juures Lutku oruga, mis viib Kunari jõeni. Dorahist ida pool sai piiriks jälle Hindukuš, kuni ta ühineb Muztaghi ja Sarikoli ahelikuga, mis olid Hiina piiriks Venemaa ja Indiaga. Edasi kulges piir ümber Tagdumbashi Pamiiri, ühtides lõpuks Pamiiri piiriga, ning pöördus läände, jõudes mööda Amudarjad selle jõe ja Kondūzi jõe ühinemiskohani. 
Seal, kus põhjapiir kulges mööda Amudarja jõge Hindukuši põhjanõlvade all, jäid põhja- ja lõunapiiri vahele ainult need nõlvad 13–16 kilomeetri laiuselt. Nõnda ulatus kitsas maariba ida poole Pamiiri. Sellel oli pudeli kuju: ta oli kaelast (Hindukuši põhjanõlvade juurest) kitsas ning ida pool, Pamiiris, ta laienes. 
Enne piiride kindlaksmääramist 1873. aastal olid Amudarja vasakul kaldal väikeriigid Roushan ja Shougnan ning paremal kaldal Darwāzi provints. Nüüd aga toimus territooriumide vahetus ning Venemaa ja Afganistani piiriks sai Amudarja jõgi. Nende provintside ja Vākhāni poliitilised piirid ei langenud enam kokku geograafiliste piiridega. 
Kui jätta välja Roushan ja Shougnan, siis olid Badahšani peamised piirkonnad: läänes Rustak, Kataghan, Ghori, Narin ja Anderab; põhjas Darwāz, Ragh ja Shiwa, idas Charan, Ishkashim, Zībāk ja Vākhān; ning keskel Feyzābād, Farkhar, Minjan ja Kishm. Oli ka teisi, mis pole täpselt teada.

Badahšani poolitamine

1895. aastal jaotati Badahšan Afganistani ja Venemaa vahel ning piiriks määrati Pandži jõgi. 
Nõukogude Liidu koosseisus moodustati Venemaa-osast Mägi-Badahšani autonoomne oblast Tadžiki NSV koosseisus. Praegu on see Tadžikistani koosseisus olev Mägi-Badahšani autonoomne vilajett. Afganistanile kuuluv osa on Badakhshāni provints.
Leonie Swann

Elulugu

Swann õppis Münchenis filosoofiat, psühholoogiat ja inglise kirjandust. Ta viibis pikalt Pariisis ja elab praegu Berliinis.

Looming

Tema debüütromaanis "Glennkill", mis ilmus 2005. aastal, tegutsevad ja lahendavad mõrvu inimeste asemel lambad. Ootamatus võtmes kirjutatud "lambakriminull" pälvis ülemaailmse tähelepanu. Raamatut müüdi Saksamaal kaks miljonit eksemplari ja teos tõlgiti 25 keelde. 2010. aastal avaldati kirjaniku teine romaan "Garou. Ein Schaf-Thriller".
Edward Vanem

Edward Vanem (u 871 Wessex – 17. juuli 924 Cheshire) oli Inglismaa kuningas (valitses 899–924).

Vanemad

Tema isa oli Alfred Suur ja ema Ealhswith.

Kuningaks saamine ja kroonimine

Edward Vanem sai oma isa surma järel 899. aastal Wessexi kuningaks ning krooniti 8. juunil 900.
Haavapuravik

Levila ja kasvukohad

Haavapuravikku peetakse heaks söögiseeneks ning teda võib leida Euraasia leht- ja segametsades. Põhja suunas suudab ta kasvada isegi tundras koos kääbuskaskedega. Haavapuravikke on kirjeldatud ka Põhja-Ameerikast, aga kõige tõenäolisemalt on tegu eksitusega ja need kuuluvad mingitesse lähedastesse liikidesse.
Seen moodustab mükoriisa, aga ei ole sealjuures valiv, sest ta võib kasvada koos haabade, tammede, kaskede ja pöökidega, harvem paplite ja pajudega. Kuid haavikutes esineb teda eriti suurtes kogustes.

Välimus

Seenekübara nahk on hästi eristatava oranžika kuni punakaspruunika värvusega, kübara läbimõõt on kuni 30 cm. Jalg on valge, noorelt valgete, vanemalt kahvatu-punakaspruunikate soomustega. Seeneliha on valge. Viljakeha värvub muljutud ja sisselõigatud kohtades aeglaselt hallikaslillaks kuni mustjaspruuniks.
Kübara värvus sõltub kasvutingimustest. Paplimetsades on see hallikas, haavikus tumepunane, segametsas oranž.
Noore seene kübar on poolkerakujuline ja selle alumine serv on tihedalt varre vastu surutud. Hiljem on kübar kumer, padjataoline ja eraldub jalast kergesti. Kübara nahk on kübara küljes ja kui on soov seent süüa, siis kübaranahka ei koorita.
Kübara all on väga väikesed valkjad hümenofoorid, mis kriimustades muutuvad oliivpruuniks. Nende kiht on 1–3 cm paks, vahel oliivja või kollaka tooniga. See ei ole ülejäänud kübaraga väga tugevalt seotud ja eemaldub kergesti.
Jalg on 10–18 cm kõrge ja 2–3 cm paks. Sageli jämeneb jalg oma alumises otsas tunduvalt. Jalg on halikasvalge, kaetud piklike kiuliste soomustega ning muutub kriimustamise koha pealt sinakasroheliseks.
Seene eosed on oliivpruunid, siledad ja ellipsoidsed, 13–17 μm pikad ja 4–5 μm laiad.
Nagu enamik puravikke, läheb ka haavapuravik kergesti ussitama.
Välimuselt haavapuraviku moodi liigid on pargi-, pomerants- ja palupuravik.

Kasutamine

Haavapuravikku peetakse heaks söögiseeneks ja seda valmistatakse toiduks samamoodi kui teisigi puravikke. Neid süüakse värskelt pärast keetmist või praadimist, kuivatatakse, marineeritakse ja soolatakse. Töötlemise jäigus muutub seeneliha tavaliselt väga tumedaks, välja arvatud marinaadis, kus säilib loomulik välimus. Et seene tumenemist vältida või vähendada, tuleb seent enne töötlemist loputada 5‰ sidrunhappe lahuses.
Kuid siiski tuleb olla ettevaatlik, sest on juhtunud, et haavapuravikku on teiste seentega segi aetud ja neist teistest võib mõni mürgine olla.
Viimsi vabakogudus

Viimsi vabakogudus on Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liitu kuuluv kogudus Harju maakonnas Viimsi vallas Haabneeme asulas. Kogudus kasutab Viimsi vabakoguduse kirikut.
Koguduse pastor on Kristjan Kalamägi.
Illuste mõis

Illuste mõis (saksa keeles Illust) oli mõis Läänemaal, Karuse kihelkonnas.
Mõisa on esimest korda mainitud 1646. aastal. Kahekorruseline peahoone valmis 1912. aastal.
Tänapäeval kuulub mõis Tallinna Spordikoolile, seal korraldatakse suvelaagreid.

Kalmistu

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 0,7 km kaugusele lõunaedela poole.
Troon

Troon on monarhi (kuningas, keiser või tsaar) või paavsti kallist materjalist ning kunstipäraselt kaunistatud iste vastuvõttudel ja muudel ametlikel tseremooniatel. See võib samas kontseptuaalset tähendada ka monarhist valitseja võimulolu, kelle aujärjeks on troonipärija.
Eboniit

Eboniit (kreeka k ebenos, 'eebenipuu') ehk kõvakummi on suure väävlisisaldusega (30–50%) kummi. Eboniit on keemiliselt püsikindel, hea elektriisolatsioonivõimega ja mehaaniliselt hõlpsalt töödeldav tumepruun või läikivmust aine. Eboniiti saadakse kautšuki (toorkummi) struktuuri muutmise teel teda väävliga töödeldes. Tarvitati enne plastmasside leiutamist elektri-, keemia- ning meditsiiniaparaatides, puhkpillide huulikute valmistamiseks jm. Hea dielektrikuna kasutati eboniitpulka hõõrdumiselektri demonstreerimiseks.
Eboniidi tootmise tehnoloogia leiutas 1851. aastal Ameerika keemik Charles Goodyear.
Hirvepargi miiting

Hirvepargi miiting oli 23. augustil 1987 Tallinnas Hirvepargis toimunud esimene rahva omaalgatuslik poliitiline meeleavaldus okupeeritud Eestis, mille eesmärgiks oli nõuda avalikult Molotovi-Ribbentropi pakti ja selle salaprotokollide avalikustamist ning pakti tagajärgede likvideerimist.

Mitmesugust

2009. aastal kuulutas Euroopa Parlament 23. augusti – Molotovi-Ribbentropi pakti allkirjastamise kuupäeva – stalinismi ja natsismi ohvrite mälestuspäevaks.
Võhma

Ajalugu

Võhma tekkeloost räägitakse legendi – kui kõigevägevam Sakala kõrgustikku voolis, väsis ta väga ära. Et mägede ja orgude tegemisel ülejäänud prahti kuhugi panna polnud, siis võttis ta viimase võhma (jõu) kokku ning virutas mulla ja mättad konnadele sohu küljealuseks. Saigi rabade keskele soosaareke, see tähendab Võhma. Nii püütakse ilmselt ära seletada Võhma tasase reljeefiga ümbrust.
Võhmat on esimest korda mainitud ajalooürikutes aastal 1583 Wechma nime all. Ta kuulus Pilistvere kihelkonna koosseisu.
1887. aastal alustas tegevust Võhma Algkool, praegune Võhma Kool.
Korrapärane raudteeühendus liinil Viljandi–Tallinn algas aastal 1900, jaamahoone avati 1901. Pärast raudtee valmimist kujunes Võhma jaama juurde Võhma küla maadele asula, mis peagi muutus tähtsaks raudteesõlmeks ja töölisasulaks Viljandimaa põhjaosas.
Võhma oli eesrindlik ühistegevuse piirkond. 1908. aastal alustas tegevust Majandusühisus. 06.08.1908 loodi Võhma Vabatahtlik Tuletõrje Ühing. 1912. aasta märtsiks valmis Ühispiimatalitus. 1917. sai valmis kolm aastat kestnud jahuveski ehitus.
15.04.1928 loodi ühisus Võhma Eksporttapamaja. 05.08.1928 paigaldati tapamaja nurgakivi ja maja avati 10.02.1929. Selleks olid aeg ja koht soodsad: Võhma asub raudtee ja kaubateede ristumiskohal, ümbruskonnas oli heal järjel sea- ja veisekasvatus. Sõjaeelsel ajal tegutses linnas Võhma Ühispank, kust käis läbi suur osa Põhja-Viljandimaa põllumajandusettevõtete rahast.
Võhma rahvamaja avati 21.10.1934.
1940 juunis tapamaja natsionaliseeriti nõukogude võimu poolt ja põles sõja ajal maha. 
Teises maailmasõjas sai Võhma tugevalt kannatada, hävis hulgaliselt elumaju.
1945. aastal sai Võhma alevi õigused. Algasid toonase alevi taastamistööd. 
1972–1975 ehitati Võhmasse uus lihakombinaat, mitu korruselamut, uus koolimaja jpm. 1980. aastatel töötas Võhma Lihakombinaadis üle 800 töötaja, ning Võhma raudteejaamast käis läbi pidevalt loomavaguneid. Võhmast kujunes monofunktsionaalne asula.
1996. aastal Võhma Lihakombinaat pankrotistus, tuues linna suure tööpuuduse. Samal aastal ostis Võhma linnavalitsus Võhma Majandusühisuselt vana kaubamaja esimese korruse, et mahapõlenud kultuurimaja asemele ehitada uus kultuurikeskus. Vabariigi valitsuse reservfondist selleks eraldatud rahast jäi üle 357 000 krooni. See oleks tulnud seaduse järgi tagastada reservfondile, kuid linnavalitsus maksis sellega lihakombinaadi pankroti tagajärjel töötuks jäänud inimeste küttevõlgu. Et tol aastal laekus linnaeelarvesse loodetust vähem tulumaksu, ei õnnestunudki seda summat reservfondi tagasi maksta. Riigikontroll avastas selle 1997. aastal. 1998. aastal eraldati see summa uue kultuurikeskuse ehituseks.
Praeguseks on tööpuudusest üle saadud ja linn elab oma elu edasi. Tööstuse moodustab linnas kolm ettevõtet (Eesti Valguse küünlavabrik, Largo mahlatööstus, saeveski), kus töötab kokku 23 töötajat ja mille käive on 2,7 miljonit eurot aastas. Lisaks Tallinna trükiettevõtte Emerson Ten tootmisüksus Eazzy Digital (üle viie töötaja).
21. oktoobril 2017 moodustati Võhma linna kui haldusüksuse ning Suure-Jaani, Kõo ja Kõpu valla liitumisel Põhja-Sakala vald.