Digitaalraamatukogu

Digitaalraamatukogu ehk digitaalne raamatukogu ehk e-raamatukogu on lihtsaima definitsiooni kohaselt raamatukogu, mis koosneb arvutivõrgu vahendusel otsitavatest ja kasutatavatest elektrondokumentidest.
Raamatukogusid saab jagada automatiseerituse astme ja elektrooniliste materjalide kättesaadavuse järgi järgnevalt: traditsioonilised, automatiseeritud, hübriidraamatukogud ja digitaalraamatukogud.
Digitaalses keskkonnas tegutsevat raamatukogu nimetatakse teaduskirjanduses erinevate nimetustega: virtuaalraamatukogu, elektrooniline raamatukogu, e-raamatukogu, digitaalne raamatukogu, digitaalraamatukogu, hübriidraamatukogu. Raamatukogunduse ja infoteaduste professor Peter Brophy kinnitusel on digitaalraamatukogu termin kõige avaram.

Olemus

Stenvall kirjeldab digitaalraamatukogu koguna, kus teavikuid (materiaalne objekt, millele on talletatud informatsioon, nt trükis, heliplaat, foto) vahendatakse, luuakse, kasutatakse digitaalses keskkonnas.
Digitaalraamatukogu uurija-teoreetik Christine Borgmani määratluse kohaselt on digitaalraamatukogu informatsiooni loomist, säilitamist, otsimist ja kasutamist võimaldavad elektrooniliste ressursside kogud, raamatukoguteenused ning nendega seotud tehnilised lahendused. Arvutivõrgu kaudu kättesaadavad infootsisüsteemid manipuleerivad erineval kujul digitaalsete andmetega (tekst, heli, staatilised või dünaamilised kujutised). Digitaalraamatukogud sisaldavad andmeid andmete kohta ehk metaandmeid. Sellised andmed kirjeldavad andmete erinevaid aspekte (esitus, autor, omanik, reprodutseerimisõigused) ja sisaldavad viiteid või seoseid digitaalraamatukogus ja sellest infosüsteemist väljaspool olevate teiste andmete või metaandmete kohta.
Ameerika Ühendriikide Digitaalraamatukogu Föderatsiooni määratlus: digitaalraamatukogud on organisatsioonid, mis tagavad ressursid, spetsiaalse meeskonna, kes valib ja struktureerib digitaaldokumente, pakub intellektuaalset juurdepääsu kogudele ja säilitab digitaaldokumentide kogude integreerituse ja säilivuse aegade jooksul.

Rahvuslikud digitaalraamatukogud

Infoühiskonna ülesehitamises ja arengus on rahvusliku digitaalraamatukogu väljaarendamine tähtis. Põhjamaades ning teistes arenenud riikides on digitaalraamatukogu rolli tähtsustatud riikide valitsuste tasandil. Rahvuslike elektrooniliste raamatukogude väljaarendamine alustati Euroopas 1990ndate lõpus. 1996. aastal alustas Islandi Rahvus- ja Ülikooliraamatukogu juures tegutsev elektrooniline raamatukogu. 1997. aastal loodi Soome elektrooniline raamatukogu FinELib (Finnish Electronic Library) ja Norra rahvuslik digitaalraamatukogu BIBSYS Digital Library. Järgmisel aastal, 1998. aastal alustasid tegevust Taani elektrooniline raamatukogu DEF (Denmark’s Electronic Research Library) ja Rootsi Kuningliku Raamatukogu juures asuv digitaalraamatukogude arengut koordineeriv arendusosakond BIBSAM. 1999. aastal alustas Rootsi elektrooniline teadusraamatukogu SVEBIB (Swedish Electronic Research Library).
Baltimaade digitaalraamatukogude arendustegevus on seotud riikide raamatukogude konsortsiumite loomise ja tegevusega 1990.ndate keskel. 1993. aastal loodi Leedu raamatukogude konsortsium LMBS (Lithuanian Research Library Consortium), 1996. aastal Eesti raamatukogude konsortsium ELNET (Consortium of Estonian Libraries Network) ja 1997. aastal Läti raamatukogude konsortsium LINC (Library Information Network Consortium). 1999. aastal võttis ELNET Konsortsium vastu arengukava „Digitaalne raamatukogu: Eesti raamatukogude lülitamine Eesti infoühiskonda“, mille eesmärk oli universaalse elektroonilise infokeskkonna loomine. Arengukava täitmine ja digiteerimisprojektide käivitamine venis riigi finants toe puudumise tõttu.

Tallinna Keskraamatukogu e-raamatukogu ELLU

Tallinna Keskraamatukogu e-raamatukogu ELLU vahendusel on eesti autorite looming ning eesti- ja venekeelne kirjandus lihtsalt kättesaadav laiemale lugejaskonnale.