google/wiki40b huggingface dataset:
Paide rajoon

Paide rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1991.
Rajooni keskus oli Paide. 1959. aastal elas rajoonis 30 100 inimest.
Uusna mõisa kalmistu

Uusna mõisa kalmistu on kalmistu Viljandi kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Uusna külas Viljandi vallas. Kalmistu jääb kunagisest Uusna mõisa südamest linnulennult umbes 0,35 km kaugusele edela poole.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Taubed millalgi 19. sajandil. Kalmistule maetute üldarv ei ole teada, praegu on see jäetud maha ja selle hauatähiseid on rüüstatud. Kalmistut on osaliselt korrastatud pargina, osa hauatähiseid on säilinud pinnases.
Mikel Laboa

Mikel Laboa Mancisidor (15. juuni 1934 Donostia – 1. detsember 2008 Donostia) oli baski laulja, laulukirjutaja ja kitarrist.
Mikel Laboa oli mõjukas muusik, kelle looming oli teedrajav tervele põlvkonnale. Alates 1960. aastatest avaldas ta hulga heliplaate.
Mikel Laboa õppis Pamplonas meditsiini ja psühhiaatriat. Tudengina sai ta mõjutusi sellistelt muusikutelt nagu Atahualpa Yupanqui ja Violeta Parra. 1958 laulis ta esimest korda avalikult kontserdil. Laboa sai tuntuks baski rahvalaulude tõlgendajana. Ta suutis ühendada oma muusikukarjääri tööga meedikuna laste neuropsühhiaatriahaiglas.
Maist 2005 elas ta tagasitõmbununa Donostia lähedal.
Ta laulis enamasti ainult baski keeles.
Mikel Laboa album "Bat-Hiru" valiti El Diario Vasco lugejate poolt läbi aegade parimaks baski muusikaalbumiks.
Roman Kariste

Roman Kariste (kuni 22. juuni 1938 Roman Karelin; 8. detsember 1918 Tallinn – 11. oktoober 1992 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener.  
Kariste poksis aastatel 1932–1954 Tallinna Poksiklubis ja Dünamos, tema esimene treener oli Nigul Maatsoo, hiljem treenis ta üksinda ning tema Venemaa-perioodi treenereid pole teada. Ta pidas 252 kohtumist ja võitis neist 199.
Kariste oli kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) Eesti meister (1939).
Kariste oli kokku seitsmekordne Eesti NSV meister – keskkaalus (kuni 72,6 kg) aastatel 1945–1948, II keskkaalus (kuni 75 kg) 1952. aastal, I keskkaalus (kuni 71 kg) 1953. aastal ning II poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1954. aastal.
Kariste oli keskkaalus (kuni 72,6 kg) kahekordne NSV Liidu meister (1946 ja 1948). Ta sai NSV Liidu meistrivõistlustel kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) II koha (1944), keskkaalus (kuni 72,6 kg) II koha (1945) ja III koha (1949) ning I keskkaalus (kuni 71 kg) III koha (1951). Ta sai Tallinna meeskonnas NSV Liidu meeskondlikel meistrivõistlustel III koha (1945). Ta sai Dinamo üleliidulistel meistrivõistlustel keskkaalus (kuni 72,6 kg) esikoha (1946). Ta võistles 8 korda NSV Liidu koondises ja sai 1950. aastal Nõukogude Liidu meistersportlaseks.
Kariste õppis II maailmasõja ajal Moskva Kehakultuuri Keskinstituudis. Ta lõpetas Tallinna Kehakultuuritehnikumi (1948) ja Leningradi Lesgafti-nimelise Kehakultuuriinstituudi (1952). Hiljem töötas poksitreeneri ja kehalise kasvatuse õpetajana.
Vladimiri Jumalaema ikoon

Vladimiri Jumalaema ikoon on 11. sajandi lõpust või 12. sajandi algusest pärinev Jumalaema ikoon, mis on Vene Õigeusu Kiriku üks tähtsamatest reliikviatest. Seda peetakse imettegevaks.

Päritolu

Kirikliku pärimuse järgi maalis ikooni evangelist Luukas. Legendi järgi viidi see 5. sajandil keiser Theodosius II korraldusel Jeruusalemmast Konstantinoopolisse. Leonid Uspenski kirjutab oma raamatus "Богословие иконы Православной Церкви": 
Tänapäeval loetletakse Vene Kirikus umbes kümmet ikooni, mida omistatakse evangelist Luukale. /.../ Muidugi omistatakse kõiki neid ikoone evangelist Luukale mitte selles mõttes, et need oleksid tema käega maalitud; ükski tema maalitud ikoon pole tänaseni säilinud. Püha evangelisti Luuka autorlust tuleb siin mõista nii, et need ikoonid on koopiad (õigemini koopiate koopiad) ikoonidest, mis kunagi maalis evangelist.

Ajalugu

Kiievi-Venesse toodi ikoon Bütsantsist 12. sajandi alguses (umbes 1130. aastal). Ikoon asus algul Kiievi lähedal Võšgorodi nunnakloostris. Võšgorodist viis vürst Andrei Bogoljubski selle 1155. aastal esialgu oma elupaika Bogoljubovos, hiljem aga Vladimirisse, mille järgi ikoon sai ka oma praeguse nime. Vladimiris hoiti ikooni Jumalaema Uinumise katedraalis.
1395. aastal viidi ikoon Vassili I korraldusel Moskvasse, kaitsmaks linna edasitungivate Timuri vägede eest. Seda, et Timuri väed pöördusid Jeletsist tagasi, minemata edasi Moskva peale, peetakse Jumalaema imeliseks sekkumiseks.
Paavo Hynninen

Paavo Johannes Hynninen (31. mai 1883 Joroineni vald – 18. mai 1960 Helsingi) oli Soome poliitik ja suursaadik. 
1957-1958 oli ta Soome välisminister.
1933-1940 oli ta Soome saadik Eestis.
Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Magdalena de Guzmán, markiis del Valle

Magdalena de Guzmán, markiis del Valle (umbes 1570 – 1621) oli Hispaania õukondlane.
Ta oli algselt peaminister Lerma hertsogi protežee. Too muretses talle kuningas Felipe III abikaasa kuninganna Margarete õuedaami koha.
Novembris 1601 määrati ta infanta Ana guvernandiks. Samuti asendas ta oma ülemuse Gandía hertsoginna haiguse ajal teda kuninganna majapidajana.
Kuni 1603. aastani jäi ta Lerma hertsogi nuhiks, kuid hakkas tasapisi välja kujundama oma kontaktide võrgustikku õukonnas. Kui tal kujunes kuningannaga sõprus, hakkas ta palujaid vastu võtma ning edastas palved koos kuningannaga kuningale. Kui markii de Montesclaros sai palutud ametikoha Mehhikos, tänas ta markiis del Vallet ja kuningannat.
Lõpuks nägi Lerma hertsog markiis del Valles ohtlikku võistlejat ja hakkas kartma oma soosingu kadumist kuninga juures. Oktoobris 1603 kästi tal õukonnast lahkuda ning ta vangistati süüdistatuna ametikoha kuritarvitamises. Vahistati ka tema erasekretäriks olnud sugulane Ana de Mendoza ning mõlemad paigutati 4. oktoobril 1604 koduaresti Logronosse. Kuigi markiis del Valle kaotas ametikoha, sai ta Lerma hertsogi korraldusel ka vangis ja pagenduses viibides tasu.
Nad vabastati 1608, kuid õukonda neid tagasi ei lubatud. Nad naasid sinna alles pärast Felipe III surma ja Felipe IV troonile astumist. Markiis del Valle suri varsti pärast seda õukonnas.
Ernst Rosen

Ernest Rosen (20. juuni 1884 – 5. august 1962 Saksamaa) oli Eesti majandustegelane, Tallinna Piiritustehase peadirektor (1938–1940) ja Tallinna Aktsiaklubi president aastatel 1923–1938.
Ernst Rosen asus 1941. aastal ümberasujana Saksamaale.
Melanhoolia

Melanhoolia (kreeka keeles µέλαινα χολή melaina chole; melas, 'must' ja cholē, 'sapp') oli mõiste vanaaja ja keskaja meditsiinis. Melanhoolik on üks neljast temperamenditüübist. 19. sajandil võis "melanhoolia" olla nii füüsiline kui ka vaimne seisund ning melanhoolia ise oli levinud haiguste põhjus, mitte teistest haigustest põhjustatud.

Ajalugu

Temperamenditeooria loojaks peetakse Vana-Kreeka arsti Hippokratest ja mitu sajandit hiljem elanud Vana-Rooma arsti Claudius Galenost. Nemad töötasid välja nn kehamahlade teooria, mille järgi inimese temperamendi määrab kindlaks üks keha põhimahladest: veri (kr. sanguis), lima (kr. flegma), must sapp (kr. melas chole) või kollane sapp (kr. chole). Siit tulenevad tänapäevalgi tuntud temperamenditüüpide nimetused: sangviinik, flegmaatik. melanhoolik, koleerik. Melanhooliat põhjustas liigne must sapp, vanakreeka keeles μέλας (melas), 'tume, must', ja χολή (kholé), 'sapp'. See teooria oli seotud element maaga, sügisese aastaajaga, lähtus siseorganist põrnast, mis on külm ja kuiv, ning ka melanhoolik on samasuguste omadustega. Astroloogias näitas see Saturni mõju.
Melanhooliat kirjeldati kui eraldi haigust, millel olid vaimsed ja füüsilised sümptomid. 5. ja 4. sajandil eKr iseloomustas Hippokrates oma teoses "Aforismid" kõiki "hirme ja rusutuse tundeid, kui need kestavad pikka aega" sümptomaatilistena melanhooliale. Kui patsienti ei saanud haigusest terveks ravida, siis arvati, et melanhoolia tulenes sellest, et kehasse oli sisenenud deemon ja selle üle võtnud.
Ekstern

Ekstern (ladina sõnast externus 'väline') on õpilane (eriti üliõpilane), kes õpib iseseisvalt ja sooritab (lõpu)eksameid õppeasutuses, ilma et oleks seal õppinud.
Dasa Bala

Muusikavideo

Video filmiti Dubais veebruaris 2010. Videos domineerivad eriefektid. Arashi särgi ja seina peale ilmuvad laulusõnad.
Tallinn Baroque

Tallinn Baroque (ka: Tallinna Barokksolistid) on aastast 1993 tegutsev Eesti vanamuusikaansambel.
Ansambel viljeleb muusikat renessansist kõrgbarokini.
Ansambel on üles astunud mitmel rahvusvahelisel muusikafestivalil, nt 1998. aastal Soomes Hämeenlinnas toimunud üritusel "Musica Tavastica".
Kõik müügiks (film)

Sisu

Film on pühendatud traagiliselt hukkunud näitleja Zbigniew Cybulski mälestusele. Tuntud Poola näitlejad mängivad filmis praktiliselt iseennast.
TuleTulemine

TuleTulemine ehk laulu- ja tantsupeo tuleteekond on ettevõtmine, mille käigus tuuakse laulu- ja tantsupeotuli Tartust Tallinna. Ajalooliselt süüdatakse laulupeo tuli Tartus Narva mäel laulupeokivi juures. Tule toomist on aastate jooksul korraldatud väga erinevalt: hobustega, autodega ja muud moodi. Tavaliselt on korraldajaks olnud Eesti Meestelaulu Selts.
Enam kui 1000-kilomeetrine teekond kulges Tartust läbi Tartu-, Jõgeva-, Ida- ja Lääne-Virumaa, Järva-, Rapla- ning Harjumaa Tallinna.
Tartu Meeskoor koos naiskooriga Emajõe Laulikud sai Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse korraldatud avaliku ideekonkursi võitmisel austava ülesande viia 2014. aasta laulu- ja tantsupeo tuli Tartust Tallinna. Mõlemal kooril on edukas TuleTulemise korraldamise kogemus aastast 2009, kui ajalooliste veesõidukitega viidi peotuli Tartust Pärnusse. Vastutusrikas ülesanne sai teoks ligi saja vabatahtlikuna töötava koorilaulja toel.
Peotuli süüdati Raadil 15. juuni päiksetõusul ja see jõudis tantsupeole 4. juuli õhtuks.

Korraldajad

Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutus, Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts, Eesti Meestelaulu Selts, Eesti Puhkpillimuusika Ühing, Eesti Naislaulu Selts, Eesti Segakooride Liit, Eesti Kooriühing, Tartu meeskoor Akadeemiline Emajõgi ja Tartu naiskoor Emajõe Laulikud.
Lili

Lili on naisenimi. Nime Lili nimepäev on 20. mai.

Nime levik Eestis

2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Lili 114 naisel. Lili on populaarsuselt 700. naisenimi. Vanim Lili on vanuserühmas 80–84, noorim vanuserühmas 0–4. Lili on keskmiselt 35 aasta vanune (mediaanvanus on 35). Kõige populaarsem on eesnimi Lili vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,25. Kõige rohkem on eesnimega Lili sündinuid veebruaris, kokku 14.
Eesti NSV teeneline looduskaitsja

Eesti NSV teeneline looduskaitsja on Eesti NSVs välja antud aunimetus.
Aunimetust andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium teenete eest "looduskeskkonna kaitse ja kontrolli ning loodusvarade ratsionaalse kasutamise korraldamisel, keskkonna  mittesaastava tehnoloogia väljatöötamisel ja juurutamisel ning looduskaitse propageerimisel."
Vizma Belševica

Vizma Belševica (30. mai 1931 Riia – 6. august 2005 Riia) oli läti luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija.
Vizma Belševica oli pärit töölisperekonnast ja kasvas üles Riias. Suviti oli ta sugulaste juures Ogales Kurzemes. Belševica on oma mälestustes kirjutanud, et ta isa oli alkoholiprobleemidega ja ema oli emotsionaalselt külm. 1948. aastal lõpetas ta Riias 2. Polügraafiakutsekooli, 1955. aastal lõpetas ta kaugõppes Riia Kultuuri ja Hariduse Töötajate Tehnikumi. Seejärel asus ta õppima Moskvas Maksim Gorki nimelises Kirjandusinstituudis, mille lõpetas 1961. aastal. Vizma Belševica esimene luuletus ilmus ajakirjanduses 1947. aastal. Esikkogu "Visu ziemu šogad pavasaris" ('Kõikidel talvedel on tänavu kevad') ilmus 1955. aastal. Teine luulekogu "Zemes siltums" ('Maa soojus') ilmus 1959. aastal. Luulekogu "Jūra deg" ('Meri põleb') ilmus 1966. aastal.
Pärast neljanda luulekogu "Gadu gredzeni" ('Aastaringid') ilmumist 1969. aastal sai Belševica võimudepoolse terava kriitika osaliseks. Teda rünnati ajalehes Cīņa 7. juunil 1969 ilmunud artiklis. Belševica luulet süüdistati kahemõttelises sümbolismis, mis võib poliitiliselt ebaküpseid lugejaid segadusse ajada. Seejärel kiusati teda aastaid taga. Aastatel 1971–1974 ei avaldatud mitte ühtegi Belševica luuletust. Hiljem lasti tal siiski tasapisi kirjandusse tagasi tulla.
Luulekogu "Madarās" ilmus 1976. aastal ja valikkogu "Kamola tinēja" 1981. aastal. Poetessi viimane luulekogu "Dzeltu laiks" ('Sügisene aeg') ilmus 1987. aastal. Pärast oma poja luuletaja Klāvs Elsbergsi hukkumist 1987. aastal lõpetas Vizma Belševica luuletuste kirjutamise. Ilmusid veel valikkogud "Ievziedu aukstums" ('Toomingaõite külmus') (1988), "Baltās paslēpes" (1991) ja "Par saknēm būt" (1996).
Vizma Belševica esimene proosaraamat jutukogu "Ķikuraga stāsti" ('Ķikuragsi jutud') ilmus 1965. aastal. Järgnes novellikogu "Nelaime mājās" ("Õnnetus majas") (1979). Jutukogu "Lauzta sirds uz goda dēļa" ('Au nimel murtud süda') avaldati 1997. aastal.
1990. aastatel kirjutas Vizma Belševica poolautobiograafilise Bille-triloogia, mis kujunes lugejate hulgas väga populaarseks. Triloogia esimene raamat "Bille" ilmus 1992. aastal esmalt Ameerika Ühendriikides ja 1995. aastal Lätis. "Bille dzīvo tālāk" ('Bille elab edasi') ilmus 1996. aastal ja "Billes skaistā jaunība" ('Bille kaunis noorus') 1999. aastal. Ühiste kaante vahel ilmus triloogia 2004. aastal.
Indura

Ajalugu

Esimest korda on Indurat mainitud XVI sajandi algul. Aastal 1522 ehitati asulasse kirik, aga aastal 1525 sai Indurast alev. Rzeczpospolita haldusjaotuse järgi kuulus Indura Trakai vojevoodkonda ja Hrodna maakonda.
XVI–XVII sajandil olid Indura omanikeks teiste seas ka Kiszkad, Radziwillid, Pacid, Vałovičid, Isaykowskyd, XVIII sajandil aga Ogińskid, Sologubid, Massalskid. Põhjasõja ajal toimus Indura all rootslastele võidukas lahing.
Poola jagamisel läks Indura aastal 795 Venemaa koosseisu. Asula hilisemad omanikud olid Brzostowskid ja Kozłowskid. Kuni 1917. aastani oli Indura Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nõukogude Liidu koosseisu. Aastal 1940 sai Indurast küla.
Kristian Põldma

Kristian Põldma (sündinud 19. septembril 1988 Tallinnas) on eesti näitleja.
2007. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 2007–2008 õppis ta Tartu Ülikoolis geograafiat ja lõpetas 2013. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitleja erialal. 
Alates 2013. aastast töötab ta Viljandi teatri Ugala näitlejana.
Celsuse raamatukogu

Celsuse raamatukogu (ka Ephesose raamatukogu) oli raamatukogu Väike-Aasias Ephesoses (kaasajal Türgis). Raamatukogu ehitati konsuli ja Aasia kuberneri Tiberius Iulius Celsus Polemaeanus auks, kes ka maeti hoonesse. Hoone lasi 2. sajandi esimesel poolel rajada tema poeg konsul Tiberius Iulius Aquila Polemaeanus.
Raamatukogu mahutas kuni 12 000 kirjarulli.
Blessig

Blessig (vene keeles Блессиг) oli Elsassist Wasselnheimist pärit käsitöölise- ja literaadisuguvõsa.

Ajalugu

Teateid suguvõsa kohta on XVII sajandist, mil Wasselnheimis sündinud Mathias Blessig (1623−1688) oli Elsassis väikeses Steinmetzi linnas müürsepp ja hiljem raehärra. Temaga algab ka perekonnaliin. Pojapoeg Johann Blessig (1688−1746) asus elama Strassburgi, kus pidas võõrastemaja. Viimase pojapoeg Philipp Jakob Blessig (1762−1832) rändas noore kaupmehena Tallinnasse, sai siin 1793. aastal kodanikuks ja oli veel 1807. aastal I Gildi kaupmees. Hiljem asus elama aga Peterburi ja sai osanikuks Friedrich Kümmeli ettevõttes, mis alates 1813. aastast kandis nime Blessig & Co. Tema järeltulijad jäidki Venemaaga seotuks kuni XX sajandi alguseni, samuti pidasid nad Inglismaal Liverpoolis kaubamaja. Philipp Jakobi pojapoeg Georg Blessig (1830−1884) omandas 1863. aastal Rāmuļi pandimõisa, mille ta sai hiljem päriseks ja mis jäi tema järeltulijate majandada kuni võõrandamiseni 1920. aastal. Suguvõsa kustus meesliinis 2007. aastal.
Fārūq I

Fārūq I (11. veebruar 1920 – 18. märts 1965 Rooma) oli Egiptuse kuningas aastatel 1936–1952.
Ta tuli troonile pärast oma isa Fu'ād I surma.
Süüdistatuna korruptsioonis ning kaotuses 1948. aasta Araabia-Iisraeli sõjas, sunniti ta 23. juulil 1952 pärast Gamal Abdel Nasseri juhitud riigipööret tagasi astuma. Ametlikult sai troonile tema 6-kuune poeg Fuad II, kes jäi riigi viimaseks kuningaks kuni vabariigi ametliku väljakuulutamiseni vähem kui aasta aega hiljem.
Fārūq elas kuni surmani eksiilis Monacos ja Itaalias.
Valikorienteerumine

Valikorienteerumine on orienteerumise liik, kus etteantud kontrollaja jooksul tuleb läbida võimalikult palju maastikule paigutatud kontrollpunkte.
Valikorienteerumises valib võistleja ise kontrollpunktide läbimise järjekorra ja liikumistee. Kontrollaja ületamist trahvitakse punktide mahaarvamisega. Tulemuste arvestamisel koostatakse paremusjärjestus võistlejate kogutud punktisumma alusel, võrdsete punktide korral järjestatakse võistlejad selle alusel, kellel on sama punktisumma kogumiseks kulunud vähem aega.
Võistkondlikku valikorienteerumist pika kontrollajaga (3 või enam tundi) nimetatakse rogainiks.
Julián Gil

Julián Gil (sünninimega Imanol Julián Elías Gil Beltrán; sündinud 13. juunil 1970)  on Argentina näitleja ja modell.
Rosemarie Claussen

Rosemarie Claussen (sündinud 16. augustil 1934 Hamburgis) on Adolf Hitleri ristitütar. 
Praegu elab ta Saksamaa Baieri liidumaal Altdorfis. Juhatab oma abikaasa Tilo Clausseniga rahvusvahelist konfessioonidevahelist misjoniorganisatsiooni Joosuamission, millele nad panid aluse 1976. aastal. Neil on kaks poega ja seitse lapselast. 
Rosemarie isa oli Saksa armee kindral. 1933-1934 juhatas ta Hamburgi kaitsepolitseid. Rosemarie sünni ajal külastas Hitler Hamburgi ja kuuldes, et ta peres on pärast kolme poega lõpuks tütar sündinud, ütles, et hakkab lapse ristiisaks. 1935. aastast oli isa Berliini politseiülem, 1936. aasta olümpiamängude ajal Hitleri ihukaitses. Rosemarie isa pettus natsionaalsotsialismis ja hakkas salaja aitama juute põgenemisel. 1939(?) külastas Gestapo ühel õhtul ta isa ja pani mehe valiku ette: ta kas võtab mürki või kogu perekond deporteeritakse. Järgmisel päeval suri isa "infarkti". Terve sõja elas Rosemarie Claussen hirmus vene sõjaväe ees.
Eesti keeles on ilmunud ta elulooraamat "Pisaraist saavad teemandid" (2003).
Reutern

Reutern (vene keeles Рейтерн) oli Lübeckist pärit Liivimaa ja Venemaa aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Suguvõsa esindaja kaupmees Johann Daniel Reuter tuli Lübeckist enne 1678. aastat Riiga. Riias sai ta Suurgildi vanemaks ja raehärraks. 1691 sai ta Rootsilt aadlitiitli ja nime Reutern. Johann Danieli pojapoeg Giesbert oli Väimela mõisnik. Suguvõsa kanti Eestimaa (1746. aastal) ja Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
TRINITI

TRINITI (ka Triniti) on Baltimaades tegutsev advokaadibüroo, mis on keskendunud ettevõtjate õigusnõustamisele. Ettevõtte peakontor asub Vilniuses (TRINITI Lietuva). Kontorid on ka Riias (TRINITI Latvia) ja Tallinnas (TRINITI Estonia).
Ettevõte asutati 2003.
Alexander Schmemann

Alexander Schmemann (ka Aleksandr Šmeman ja Alexandre Schmemann; vene keeles Александр Дмитриевич Шмеман; 13. september 1921 Tallinn – 13. detsember 1983 New York) oli õigeusu preester, teoloog ja kirjanik, hulga raamatute autor.
Šmeman sündis Tallinnas vene emigrantide perekonnas. Õige varsti lahkusid tema vanemad Tallinnast Pariisi, kus ta õppis kadetikorpuses ja lütseumis. Aastal 1945 lõpetas ta Püha Sergiuse Õigeusu Usuteaduse Instituudi. Õpingute ajal spetsialiseerus ta kiriku ajaloole, tema juhendajaks sai Anton Kartašev. Ta kaitses kandidaadi väitekirja Bütsantsi teokraatiast. Aastal 1943 abiellus ta Uljana Ossorgina'ga. Pärast lõpetamist sai kirikuajaloo õppejõuks. Aastal 1946 pühitseti ta peapiiskop Vladimiri (Tihhonitski) poolt vaimulikuks: 22. oktoobril diakoniks ja 20. novembril preestriks. Ta õppis ka Sorbonne ülikoolis. Ta kaitses aastal 1959 usuteaduse doktori väitekirja teemal "Sissejuhatus liturgilisse jumalateenistusse" (kaitstud Püha Sergiuse Õigeusu Usuteaduse Instituudis).

Teadlane ja pedagoog

Aastatel 1945–1951 oli ta kirikuajaloo õppejõuks Püha Sergiuse Õigeusu Usuteaduse Instituudis. Aastatel 1946–1951 oli ta veel abipreestriks Clamartis Pühade Jelena ja Konstantini kirikus, aastal 1951 oli ta eesnikuks Pariisi eeslinna Clamarti Püha Jumalasünnitaja kirikus. Aastast 1951 on ta Püha Vladimiri Õigeusu Vaimuliku Seminari kirikuajaloo ja liturgika kateedri dotsent. Aastast 1960 on ta sama seminari liturgilise teenistuse kateedri professor. Aastatel 1962–1983 oli ta seminari dekaan (sisuliselt seminari juht). Ta luges ka idakirikute ajaloo kursuseid Columbia Ülikoolis ja New Yorgi Ülikoolis ning samuti protestantlikes vaimulikes seminarides. Kolme aastakümne jooksul vastuas ta Vabadusraadios vaimuliku osa eest. Tema raamatuid on tõlgitud inglise, prantsuse, aga ka hollandi, poola ja soome keelde.
Redwoodi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1862. aastal.
Toomas Proovel

Saavutused

9-kordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (1993, 1995, 1996, 1998, 1999, 2000, 2001, 2004, 2006)
Tuntumad konkurendid – Hamza Yerlikaya, Thomas Zander.

Olümpiamängud

2000. aasta suveolümpiamängud  Sydneys – 9. koht (85 kg).

OM valikturniir

2004 Novi Sad  – 12. koht;
2004 Taškent  – 13. koht

Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

1997 Wrocław  – 21. koht (85 kg);
1998 Gävle  – 13. koht (85 kg);
1999 Athena  – 6. koht (85 kg);
2001 Patras  – 14. koht (85 kg);
2003 Créteil  – 36. koht (96 kg);
2005 Budapest  – 17. koht (96 kg).

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

1995 Besançon – 18. koht (82 kg);
1996 Budapest  – 16. koht (82 kg);
1998 Minsk  – 11. koht (85 kg);
1999 Sofia  – 9. koht (85 kg);
2000 Moskva  – 15. koht (85 kg);
2001 Istanbul  – 4. koht (85 kg);
2004 Haparanda  – 10. koht (96 kg).

Üliõpilaste maailmameistrivõistlused

2000. aasta  – 1. koht (85 kg);

Rahvusvahelised turniirid

Põhjamaade meistrivõistlused
1993. aasta  – 1. koht (juunior);
2000. aasta  – 2. koht;
2005. aasta  – 1. koht.
Grand Prix of Germany 
1998. aasta – 5. koht;
2003. aasta – 5. koht;
2005. aasta – 5. koht.
Läänemere mängud Tallinn 
1993. aasta – 1. koht.
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused 
1996. aasta – 1. koht;
1999. aasta – 1. koht;
2008. aasta – 3. koht.
Georg Lurichi mälestusvõistlused 
1996. aasta – 2. koht;
1998. aasta – 1. koht;
2005. aasta – 3. koht;
2006. aasta – 7. koht.

Klubid

Treener – Jakob Proovel
EPMÜ
TuS Adelhausen

Isiklikku

Tema isa oli Vahur Proovel (1946–2018), onu Jakob Proovel.
Sigrid Huik

Elukäik

Sigrid Huik õppis Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituudis 1982-1984. aastal ruumi- ja mööblikujunduse eriala ning on lõpetanud 1988. aastal tekstiili erialal.

Liikmesus

Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige aastast 1999 ning kuulub samast aastast ka Eesti Tekstiilikunstnike Liitu. Eesti Tekstiilikunstnike Liidu juhataja 2014- 2016 ja 2018- ...
Piirissaare vanausuliste palvemaja

Kirjeldus

Palvemaja oli rõhtpalkidest ehitatud ühekorruseline eesruumiga hoone. Eesruumi kohal oli torn. Palvemaja oli viil-, ent selle torn kelpkatusega. Välisseinad olid kaetud horisontaalse laudisega.
Palvemajas sees oli kaks ruumi, mis mõlemad olid ahiküttega.
Palvemajas asus 40 kunstimälestiseks tunnistatud eset.

Ajalugu

Eesti Vabariigi esimesel iseseisvusperioodil oli Piirissaarel kaks vanausuliste palvemaja – Piiri ja Saare külades. Saare külla ehitati palvemaja arvatavasti seoses Saareküla vanausuliste koguduse registreerimisega 1920. aastatel.
Piiri külas asunud palvela hävis Teises maailmasõjas. Pärast sõda ühendati Piiriküla ja Saareküla kogudused ning usuelu koondus Saare külla. Nii jäi palvemaja Saareküla vanausuliste koguduse käsutusse.

Omandivaidlus

2005. aasta alguseks pidid kõik Eestis tegutsevad usuühendused ennast ümber registreerima. Saareküla vanausuliste kogudus jättis registreerimise õigeaegselt tegemata ja lakkas seega õiguslikult olemast.
2015. aasta juuli lõpus registreeriti MTÜ Piirissaare Vanausuliste Kogudus, mis peab ennast saarel tegutsenud koguduste õigusjärglaseks. Koguduse esindaja Fjodor Korotkovi sõnul soovis uus kogudus palvemaja omanikuks saamise korral selle korda teha.
Palvemaja korras hoidnud Saareküla vanausuliste kogudus ei olnud asjade käiguga nõus ning otsustas oma õiguste kaitseks kohtusse pöörduda.
Karja tänav (Pärnu)

Karja tänav on tänav Pärnus.
Tänav saab alguse ringteelt, kus kohtuvad Kuninga, Aia ja Vanapargi tänav, ja suundub kagusse. Tänava pikkus on 1,5 km.
Tänav sai nime 1915.
Aadressil Karja tänav 3 asub Pärnu adventkirik.