google/wiki40b huggingface dataset:
Khuthaisi

Nimi

Linna nimi on tuletatud gruusia sõnast khuata ('kivine').
Khuthaisi nimi on inglise keeles Kutaisi või Khuthaisi, leedu keeles Kutaisis, 
prantsuse keeles Koutaïssi, saksa keeles Kutaissi ja vene keeles Кутаиси.

Majandus

Khuthaisi on tähtis liiklussõlm ja tööstuskeskus. 
Linnas toodetakse spetsiaalseid veoautosid mägiteede jaoks, väiketraktoreid, siidi, nahka, jalatseid, keemiatööstuse tooteid.
Rioni jõel, selle lisajõel Ladžanural ja Inguri jõel töötavad hüdroelektrijaamad.

Kultuur

Linnas on mitu kõrgkooli (sealhulgas ülikool). 
Khuthaisi gümnaasiumis, mis ehitati 1840, on õppinud luuletajad Akaki Tseretheli, Galaktion Tabidze ja Vladimir Majakovski, keeleteadlane Nikolai Marr ning psühholoog Dmitri Uznadze. Hoones on praegu Majakovski-nimeline keskkool. 
Linnas on ajaloo-etnograafiamuuseum, helilooja Zakaria Paliašvili majamuuseum, kunstimuuseum.
Linna keskväljakul on Lado Meshišvili nimeline draamateater. Linnas on ka Zakara Paliašvili nimelise Thbilisi ooperiteatri filiaal, nukuteater ja Gruusia Filharmoonia filiaal.

Ajalugu

Khuthaisist on teateid 6.–2. sajandist eKr Kolchise riigi ajast. Ta on olnud Gruusia riigi (10. sajandist kuni 1122. aastani) ja Imerethi kuningriigi (15.–19. sajand) pealinn.

Vaatamisväärsused

Ida-Gruusiast Lääne-Gruusiasse Khuthaisini viiva Imerethi maantee ääres on Surami aheliku nõlvadel asuvad külad. 
Linna kohal kõrgub Gabašvili mägi. Sellelt avaneb vaade Khuthaisi vanade majade punastest tellistest katustele, mis on ümbritsetud rohelusega, sildadele ja valget värvi uuselamurajoonidele. 
Linnas asuvad 10. sajandist kuni 11. sajandi algusest pärit Bagrati katedraali ehk kuningas Bagrat III kiriku varemed.
Bussijaama viiva tee ääres on Kuulsuse memoriaal, mis koosneb kolmest kompositsioonist: "Ema lein", "Viinapuud õitsevad jälle" ja "Võidusõnumi tooja". Nende autor on Merab Berdzenešvili. 
Linna lähedal, madalatel metsaga kaetud mägedel on Gelati klooster, mis rajati 12. sajandi alguses. Seal asus ka Gelati Akadeemia (asutatud 12. sajandi alguses), keskaegne ülikool.
Romeo Mukk

Romeo Mukk (sündinud 3. jaanuaril 1948 Tartus) on Kuhjavere külavanem ja aktiivne külaliikumise edendaja. Tema eestvedamisel korraldatakse alates 2005. aastast Kuhjaveres külateatrite päevi.
Ottokar Torrim

Ottokar Torrim (20. juuli 1887 Halliste vald – 3. juuli 1939) oli eesti keemik.
Insenerikoja liige ja korporatsiooni Vironia vilistlane.
Serovi juhised

"Serovi juhised", ehk "Nõukogudevastase elemendi Leedust, Lätist ja Eestist deporteerimise läbiviimise korra kohta", oli NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi (NKGB) rahvakomissari asetäitja, kindral Ivan Serovi poolt allkirjastatud kuupäevata ülisalajane dokument, milles anti üksikasjalikud juhised 13.–14. juuni 1941 Juuniküüditamise läbiviimiseks Eestis, Lätis ja Leedus.
Juhistes täpsustati, et küüditamine tuleb viia läbi võimalikult salaja, vaikselt ja kiiresti. Perekondadel lubati võtta kaasa kuni 100 kg isiklikke asju (riided, toit jm majakraam). Perepead saadeti GULAGi töölaagritesse, pereliikmed Nõukogude Liidu kaugemates piirkondades asuvatesse eriasulatesse.
Grammatiseerumine

Grammatiseerumine on asju ja tegevust tähistavate sõnade teisenemises pigem süntaktilisteks morfeemideks (afiksid, prepositsioonid jt).
Grammatiseerumise käigus muutub varasem leksikaalne (iseseisev) või vähem grammatiline üksus keele arengu käigus aste-astmelt grammatilisemaks, seotud üksuseks, kaotades oma esialgse semantilise ja süntaktilise iseseisvuse.
Üks paljudest maailma keeltes tuntud grammatikalisatsioonitendentsidest on modaalsuse väljendusvahendite areng kõneviisivahenditeks.

-ga

Grammatisatsiooni näiteks eesti keeles on iseseisva sõna *kansak (rahvas) järkjärguline kujunemine kaasaütleva käände lõpuks -ga.
Lifosa

Lifosa on Leedus Kėdainiai rajoonis Kėdainiais aadressil Juodkiškio g. 50 asuv keemiatehas. 
Tehas on üks Ida-Euroopa suuremaid fosforväetiste tootjaid. Aastal 2007 oli seal 1000 töölist.
Vabriku toodangu moodustavad tänapäeval väävelhape, fosforhape, alumiiniumfluoriid ja fosforväetised (diammooniumfosfaat ja monokaltsiumfosfaat (superfosfaat)). Aastal 2015 oli ettevõtte kasum 73,4 miljonit eurot; sellest maksti dividendideks 30 miljonit eurot, 23 miljonit eurot suunati investeeringuteks.

Ajalugu

Tehase rajamist alustati aastal 1959, tootmine algas aastal 1963. Algselt tootis tehas üksnes väävelhapet, ent detsembrist algas ka fosforväetiste tootmine (superfosfaat). Aastast 1964 hakkas tehas tootma alumiiniumfluoriidi, aastast 1968 lisandus toodangu hulka ka ammofoss. Aastail 1975‒1988 viidi seal läbi põhjalikud uuendustööd; vanad tootmishooned lammutati ja nende asemele rajati uued. Aastast 1985 toodab tehas fosforhapet.
Aastal 1988 sulges tehas Leedu roheliste nõudmisel vanad väävelhappe tootmisliinid ja avas nende asemel uue. See tõi kaasa kopsuvähi juhtumite vähenemise selles piirkonnas. Tehas erastati aastal 1996. Aastast 2000 on tehas Euroopa suurim väävelhappe tootja. Samal aastal avati tehase juures koostootmisjaam võimsusega 25 MW, mis kasutab ära väävelhappe tootmisel eralduvat soojust. Aastal 2002 omandas vabriku aktsiate kontrollpaki vene ettevõte EuroChem, mis on ka tehase peamine toorainega varustaja. Aastal 2004 sai tehas Leedu keskkonnakaitse preemia optimaalseima tootmise eest. Tehas on ka korduvalt võitnud aasta eksportööri tiitli.
Aastast 2013 toetab tehas spordikompleksi Kėdainiai Arena.
Mart Seim

Spordisaavutused

Ta on võitnud viis korda Eesti meistrivõistlused tõstmises (2009, 2012, 2013, 2014 ja 2017).
Ta võitis Houstonis toimunud 2015. aasta maailmameistrivõistlustel tõstmises raskekaalu üldarvestuses algul pronksmedali, kuid dopinguga vahele jäänud Venemaa tõstja Aleksei Lovtševi tulemuste tühistamise järel kuulus Seimile hõbemedal. Tõukamises tuli Seim aga maailmameistriks ja sai väikese kuldmedali.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Norras Førdes võitis Mart Seim meeste üliraskekaalu (+105 kg) võistlusel pronksmedali. Neil võistlustel rebis ta 185 kg ja tõukas 239 kg, mis andis kogusummaks 424 kg. Tõukamises teenis Seim nn väikese hõbemedali.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros saavutas ta tõstmises kogusummas 430 kg pealt 7. koha.
2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel Horvaatias Splitis sai ta meeste üliraskekaalus (+105 kg) 5. koha. Neil võistlustel rebis ta 180 kg ja tõukas 246, mis andis kogusummaks 425 kg. Tõukamises teenis ta nn väikese hõbemedali. Temast rohkem tõukas Euroopa meistriks tulnud Laša Talahhadze, kes püstitas rebimises 217 kg-ga maailmarekordi ja tõukas 250 kg.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Anaheimis püstitas ta kolm Eesti rekordit ja sai meeste üliraskekaalus (+105 kg) viienda koha. Neil võistlustel rebis ta 191 kg ja tõukas 253, mis andis kogusummaks 444 kg. Tõukamises teenis Seim nn väikese hõbemedali.

Isiklikku

Tema isa on tõstja Alar Seim ja vanaisa tõstja Georg Seim.
Grundy maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1839. aastal.
Aasta keeletegu

Aasta keeletegu on auhind, mida annab välja Eesti Haridus- ja Teadusministeerium eelneva aasta jooksul tehtud või lõpule viidud eesti keelele kasuliku, sellele suurimat avalikku toetust ja tähelepanu toonud teo eest. Välja antakse peaauhind ("aasta keeletegu") ja rahvaauhind. Peaauhinna saaja valivad konsensuse põhimõttel taasiseseisvunud Eesti haridus(- ja teadus)ministrid.
Eve Pärnaste

Isiklikku

Eve Pärnaste on abielus sõjaajaloolase Jüri Kotšineviga.
Stanislav Prins

Koondisekarjäär

Eesti koondisse kutsuti ta esimest korda 30. detsembril 2009 Angolaga peetavaks sõpruskohtumiseks, kui ta oli Meistriliiga klubi Tallinna FC Flora varuväravavaht. 
Oma ainsa mängu A-koondises tegi Prins 8. novembril 2012 sõpruskohtumises Omaani vastu. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Ken Kallaste, Ilja Antonov, Karl Mööl ja Andre Frolov.
Püha Istváni ülikool

Püha Istváni ülikool (ungari keeles Szent István Egyetem) on ülikool Ungaris Budapestis ja Gödöllős.
Ülikool asutati 2000.
Ülikoolis õpib üle 12 000 üliõpilase.
Helle Aro

Eesti NSV meistrivõistlustel

Aastatel 1979–1985 võitis ta Eesti NSV meistrivõistlustel hüpetes, tõkkejooksus ja viievõistluses individuaalselt kokku 8 medalit (4 sisehallis) ja oli teatejooksus 4 korda Eesti NSV meister.

Soome meistrivõistlustel

Aastatel 1992 ja 1993 oli ta Soome meister seitsmevõistluses. Ta on olnud aastatel 1990 ja 1992 Soome sisemeister naiste viievõistluses. Ta on saanud Soome meistrivõistlustelt kergejõustikus veel 9 medalit (neist 4 sisehallis).

Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta sai Soome esindajana naiste seitsmevõistluses 1992. aasta Barcelona olümpiamängude kergejõustikuvõistlustel 18. koha.

Maailmameistrivõistlustel

Ta sai Soome esindajana naiste seitsmevõistluses 4. kergejõustiku maailmameistrivõistlustel (Stuttgart, 1993) 15. koha.

Euroopa meistrivõistlustel

Ta sai Soome esindajana naiste seitsmevõistluses XVI Euroopa meistrivõistlustel kergejõustikus (Helsingi, 1994) 15. koha.

Hilisem elukäik

Ta töötab Helsingis soome-vene koolis tütarlaste kehalise kasvatuse õpetajana.
St. Lucie maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1905. aastal.

Rahvastik

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 277 789.
AS Silikaat

AS Silikaat on Tallinnas tegutsev silikaatkive tootev ettevõte. See on tänini ainus Eesti ettevõte, mis on tootnud silikaatkive.
Ettevõte käitab Silikaadi-nimelist tehast (tellisetehast). Tehasel on olnud ka jaoskond Kaarmas.
Praegu kuulub ettevõte AS Silikaat Gruppi.

Ajalugu

1899–1900 asutas Martin Böckler liivatelliste tootmise tehase. 1910 rajas insener Oskar Amberg Martin Böcklerilt ostetud kinnistule tehase "Tallinna silikaat-telliskivi vabrik O. Amberg ja Ko". 1923 hakkas tööle ettevõtte "O/Ü Silikaat" telliskivivabrik. 1939 alustas Männikul tegevust "OÜ Silikaatkivitehas Kvarts".
1940 mõlemad osaühingud riigistati ja tegevust jätkati tehastena ("Silikaat" ja "Kvarts"). 1953 hakati Männiku karjäärist kaevama liiva. 1958 asutati ehitusmaterjalide tehas "Männiku". 1973 moodustati "Männiku" ja "Silikaadi" tehase baasil tootmiskoondis "Silikaat". 1992 korraldati tootmiskoondis ümber riiklikuks aktsiaseltsiks Silikaat.
Pealause

Eesti keel

Pealause on põimlause osa, mis on seda täpsustava kõrvallausega alistusseoses: Ma jooksin staadionil (pealause), MILLAL?: kui Mari mulle helistas (kõrvallause).
Kui pealause saab  esineda iseseisva lausena, siis kõrvallause iseseisva lausena esineda ei saa, vrd Ma jooksin ja kui Mari mulle helistas.
Pealauset saab sisaldada ainult liitlause: Paistab, MIS?: et lund ei saja veel.
Lihtlause pealauset sisaldada ei saa, sest väljendab ühte tegevust, seisundit või olukorda: Lund ei saja veel.

Korrelaat

Korrelaat on lauseelement, mis täidab asendusfunktsiooni. Korrelaat võib olla sõnavorm või fraas, millega kõrvallause sidend või kõrvallause tervikuna on viiteseoses. Korrelaadi kasutust põimlauses iseloomustab fokuseerimine, esiletõstmine tavaliselt tugevama esiletõsterõhu abil: Tulime siia selleks, et asjad koos üle vaadata.
Moseli veinipiirkond

Moseli veinipiirkond on üks kolmeteistkümnest Saksamaa veinipiirkonnast. See ei ole neist kõige suurem, küll aga kõige kuulsam.
Kuni 2007 aastani kutsuti seda piirkonda nimega Mosel-Saar-Ruwer aga kuna see nimi oli väga kohmakas, siis muudeti nimi ümber.
Kalapõismuster

Kalapõismuster, ka kalapõiemotiiv on hilisgootikas ehisraamistiku kujunduses, kullassepatöös, köitekunstis ja mujal sageli esinev lainjas leegimotiiv, mille kontuur meenutab kala ujupõit. Motiiv on iseloomulik hilisgootika leekestiilile (flamboyant-stiilile).
Marin Barleti

Marin Barleti (ladina päraselt Marinus Barletius; itaaliapäraselt Marino Barlezio; umbes 1450 Shkodër – 1512 või 1513 arvatavasti Rooma) oli albaania päritoluga humanist, esimene albaania ajaloolane, katoliku preester.
Tema elust on vähe teada. Tema albaania päritolu on seatud kahtluse alla ja oletatud, et ta võis olla itaallane. On ka väidetud, et ta oli õigeusu preester.
Ta viibis oma kodulinnas Shkodëris, kui türklased seda 1478 teist korda piirasid. Ilmselt võttis ta osa linna kaitsmisest.
1479 siirdus ta Itaaliasse, kus ta tegeles ajalooalase uurimistööga. 1504 või 1505 ilmus Veneetsias tema kirjeldus Shkodëri piiramisest (De obsidione Scodrensi).
Tema kõige tuntum teos on albaania rahvuskangelase Skanderbegi elulugu "Historia de vita et gestis Scanderbegi Epirotarum principis" ("Epeiroslaste vürsti Skanderbegi elu ja tegude lugu"), mis trükiti Roomas ajavahemikul 1506–1510, tõenäoliselt 1508–1510. See raamat, mis kiiresti levis mitmes Euroopa keeles ning mis on tõlgitud peaaegu kõikidesse Euroopa keeltesse, on tänini Skanderbegi uurimise alus. Sellel rajaneb ka Skanderbegi-kultus, millel on olnud suur osa albaanlaste rahvusliku eneseteadvuse kujunemisel.
Barleti viimane teos oli paavstide ja keisrite elulugude kogu "Compendium vitarum Summorum Pontificium usque ad Marcellum II Imperatorumque Romanorum" ("Paavstide ja Rooma keisrite elulugude kompendium kuni Marcellus II-ni").
Marin Barleti nime kannab Shkodëri vana raamatukogu ja üks kirjastus.
Haabneeme mõis

Haabneeme mõis (saksa keeles Habbinem) oli eramõis Jõelähtme kihelkonnas Harjumaal.
Mõisast on teateid alates 1682.
35. Kaitsepataljon

Tegevus

1943. aasta kevadel saatis pataljoni 200 meest Leningradi rindele 33. Kaitsepataljoni täienduseks. 
Märtsis 1943 viidi pataljon Tallinna ja reorganiseerit tagavarapataljoniks. Mais nimetati pataljon ümber 35. Kaitse Tagavarapataljoniks. Pataljon pidas ka vahi ja valveteenistust Tallinnas.
1943. aasta detsembris nimetati pataljon ümber 35. Politsei Tagavarapataljoniks. Seni väeosas kehtinud Wehrmachti auastmed asendati saksa politsei auastmetega.
1944. aasta veebruaris oli pataljoni nimekirjas 1500 meest. Pataljoni koosseisu kuulus ka politseiorkester.
1944. aasta lõppus taandus pataljon Saksamaale, kus kõik sinna jõudnud eesti väeosad liideti 20. eesti diviisiga.
Stałovičy

Ajalugu

Asulat on esimest korda mainitud XIV sajandil, mil see kuulus riigile. XV sajandi algul müüdi see Nemiradele, hiljem läks Stałovičy abielu kaudu aga Czartoryskite valdusse.
XVI sajandil sai Stałovičyst alev. See asus Navahradaki vojevoodkonnas, kuuludes seal Navahradaki maakonda. Toona olid selle omanikud Radziwillid. Aastal 1609 asutati seal Malta ordu tugipunkt, mille juurde kerkis puidust katoliku kabel. Aastal 1639 ehitati selle asemele kivist kabel, kivist kiriku ehitamist alustati aga aastal 1736. 
Aastal 1771 toimus alevi juures Bari konföderatsiooni ja Aleksander Suvorovi juhitud Venemaa vägede vahel Stołowicze lahing. Aastal 1793 sai asulast linn. Aastast 1795 (pärast kolmandat Poola jagamist) Venemaa koosseisus.  Seal sai linnast taas alev, kus paiknes Venemaa sõjaväeosa. Aastal 1868  kohalikult katoliiklaste koguduselt kirik ja see läks Moskva patriarhaadile. Aastal 1900 peeti Stałovičys kaks korda aastas laata.
Pärast esimest maailmasõda kuulus Stałovičy Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Alevist sai seal küla. Kool tegutses asulas aastani 1953, seejärel viidi see aga üle lähedal asuvasse Akciabrski külla.
Abraham Niclas Edelcrantz

Abraham Niclas Edelcrantz (sündinud Clewberg; 28. juuli 1754 – 15. märts 1821) oli Soomes sündinud Rootsi luuletaja ja loodusteadlane, Rootsi Akadeemia liige (1786). 
Aastal 1780 sai temast Turu Akadeemia raamatukoguhoidja. Edelcrantz avaldas oma luuletusi ajalehes Åbo Tidningar ja oli Aurora Seltsi liige.
Santa Cruzi maakond

Ajalugu

Santa Cruzi maakond moodustati 18. veebruaril 1850. aastal ja oli üks esimesi originaalseid maakondi Californias.
Judith Katzir

Judith Katzir (heebrea keeles יהודית קציר; sündinud 19. augustil 1963 Haifas) on Iisraeli kirjanik.
Ta õppis Tel Avivi ülikoolis kirjandust ja filmi. 1980. aastail hakkas ta avaldama jutustusi Iisraeli ajakirjanduses. Tema esimene jutustustekogu "Mere sulgemine" ilmus 1990.
Planimeetria

Planimeetria on elementaargeomeetria haru, milles uuritakse kujundeid tasandil neid ümbritsevat ruumi arvestamata. Kujundeid ruumis uurib stereomeetria.

Kujundeid planimeetrias

Sirgjoon - Nurk - Kolmnurk - Ring - Ristkülik - Romb - Rööpkülik - Ruut - Trapets - Hulknurk
Alcamo Santa Maria Assunta basiilika

Alcamo Santa Maria Assunta basiilika (Basilica di Santa Maria Assunta ('Taevasse Läinud Püha Maarja basiilika'), Chiesa Madre, Chiesa Matrice ('Jumalaema kirik')) on kirik Sitsiilias Alcamo kesklinnas piazza Ciullo kõrval, Alcamo peakirik.
Samal kohal oli 14. sajandil rajatud kultushoone, millest on säilinud väike  kellatorni portaal (1499), mis omistatakse Bartolomeo Berrettarole, ning gooti stiilis La Santa Spina kabel (1430). Praegune hoone on saadud endise hoone ümberehitamisel 17. sajandist 1669  Angelo Italia ja Giuseppe Diamante juhendamisel. Klassitsistlik fassaad pärineb 1786. aastast.
Kirik on kolmelööviline, Guglielmo Borremansi freskodega apsiidis ja kuplil. Külgkabelites  on Antonello Gagini tööd, sealhulgas marmorist triptühhon (Madonna pühade Filippuse ja Jaakobuse vahel; 1519).
Aastal 2010 avati kiriku juures vaimuliku kunsti muuseum, kus eksponeeritkse töid Alcamo kirikutest. Nende seas on 14. sajandist pärit maalingutega rist.
Kupuliud

Kupuliud (murdes ka kupuvaagen, napaliud) on lai madal kauss, mille sees on omakorda väikseim kauss (nimetatakse: kupp ehk napp).
Jaan Masing

Jaan Masing (31. jaanuar 1875 Vana-Kariste vald, Pärnumaa – 21. september 1948 Tallinn) oli Eesti poliitik, Majaomanikkude Koja esimees ja I Riiginõukogu liige, arst.
Ta lõpetas 1901 Moskva ülikooli arstiteaduskonna, töötas arstina Abjas, Ruhjas ja Tallinnas.
Asutava Kogu, IV Riigikogu, Rahvuskogu II koja ja Riiginõukogu liige. 1927 töö- ja hoolekandeminister Jaan Teemanti kolmandas valitsuses.
Kodres

Kodres on perekonnanimi.
Carlyle Glean

Sir Carlyle Arnold Glean (sündinud 11. veebruaril 1932 Gouyaves) on Grenada pedagoog, poliitik ja riigiametnik.
27. novembrist 2008 kuni 7. maini 2013 oli ta Grenada kindralkuberner.
Glean omandas kodumaal rakendusliku pedagoogilise hariduse ja alustas oma karjääri algkooliõpetajana, tõustes aja jooksul koolidirektoriks. Akadeemilise kõrghariduse omandas ta Kanadas Calgary Ülikoolis, kus kaitses 1970. aastal bakalaureusekraadi ja 1973. aastal magistrikraadi pedagoogikas.
Aastatel 1974–1976 oli ta Grenada õpetajate seminari rektor ja 1976–1986 töötas ta Lääne-India Ülikooli haridusteaduskonna õppejõuna.
Pöördunud 1986. aastal Grenadasse tagasi, sai Gleanist poliitik Rahvusliku Demokraatliku Kongressi koosseisus. Aastatel 1990–1995 oli ta Grenada haridusminister. Ta on olnud ka Rahvusliku Demokraatliku Kongressi peasekretär ja aseesimees. Aktiivsest poliitikast taandus ta 1998. aastal.
27. novembril 2008 vannutati ta ametisse Grenada kindralkubernerina.
Usutunnistuselt on Carlyle Glean katoliiklane. Ta abiellus 1955. aastal ja tal on viis last.
Labworth Café

Labworth Café (inglise keelest 'Labworthi kohvik') on teedrajav modernistikus stiilis raudbetoonist hoone Thamesi jõe suudme juures Labworthi rannas Canvey saarel.
Hoone ehitas 1932–1933 Christiani & Nielsen Ove Arupi juhtimisel.
Labworth Café arvati 1996. aastal pärast renoveerimist arhitektuurimälestiseks.
Eduard Raska

Eduard Raska (28. november 1944 Mõisaküla – 22. aprill 2008) oli eesti õigusteadlane ja sotsioloog.

Elukäik

Eduard Raska lõpetas 1970 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Kaitses 1974. aastal Tartu Ülikooli erialanõukogus õigusteaduste kandidaadi kraadi kriminalistika erialal ning 1988. aastal Nõukogude Liidu Teaduste Akadeemia riigi- ja õiguste instituudis õigusteaduste doktori kraadi kriminoloogia alal. 
Ta on õpetanud kriminoloogiat ja sotsioloogiat Tartu Ülikoolis, Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja mitmes muus kõrgkoolis. Eduard Raska oli üks teerajajaist kriminoloogia, käitumishälvete, kuritegevuse sotsioloogia ja õiguse sotsioloogia uurimissuundade arendamisel Eestis.
2003. aastal autasustati teda Valgetähe V klassi teenetemärgiga. 28. novembril 2008 avati Sisekaitseakadeemias Eduard Raska nimeline auditoorium, mälestamaks kooli loojat ja esimest rektorit.
Väike-Soldina mõis

Väike-Soldina mõis (saksa keeles Klein-Soldina) oli rüütlimõis Vaivara kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Ida-Viru maakonda Narva-Jõesuu linna.
Mõisa omanikud olid Stackelbergid.
Veerenni tänav

Veerenni tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni asumis. Veerenni tänav algab Liivalaia tänavalt ja lõpeb Järvevana teega ristumisel. Veerenni tänav on ligikaudu 1700 m pikkune.
Veerenni tänav sai nime 1876. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli Wasserleitungsstrasse ja venekeelne nimi Водопроводная улица. Veerenni tänav on saanud nime tänavat läbiva linna veevarustuskanali järgi.
Kustas Tonkman

Kustas Tonkmann (1. juuli 1882 Vaikna vald, Läänemaa – 13. august 1942 Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik.
Ta oli II, III, IV ja V Riigikogu liige.
Passacaglia

"Passacaglia" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2003. aastal loodud teos duole. Muusikateose pikkus on 5 minutit. Teos kanti esimest korda ette 11. oktoobril 2003 Saksamaal Hannoveris Hannoveri rahvusvahelisel viiuldajate konkursil.
Paope looduskaitseala

Paope looduskaitseala on looduskaitseala Saare maakonnas Hiiumaa vallas. Kaitseala pindala on 2 226,8 ha.
Helmut Maandi

Helmut Maandi (5. juuni 1906 Rapla vald, Sikeldi – 27. oktoober 1990 Stockholm) oli Maatööliste ja Väikemaapidajate Koja esimees ja septembris 1944 loodud Vabariigi Valitsuse juures riigisekretär.
Helmut Maandi sündis Harjumaal (praegusel Raplamaal), kus vanemad Mart ja Mari (sündinud Vultmann) Maandi olid veskirentnikud, hiljem talupidajad. Ta õppis Raplas Küllmannide eraalgkoolis, 1917–1925 Westholmi gümnaasiumis Tallinnas ning 1925–1932 õigusteadust Tartu Ülikoolis. Ta oli EÜS Põhjala liige, töötas Tallinnas algul vandeadvokaadi Arnold Susi abina ja 1938–1944 vandeadvokaadina. Ta tegutses Eesti Ühistegelise Liidu sekretärina ja ETK juriskonsuldina. 1933–1937 oli ta V Riigikogu liige Ühinenud põllumeeste ja asunike rühmas.
Aastail 1936–1940 oli Helmut Maandi Maatööliste ja Väikemaapidajate Koja esimees, alates 8. jaanuarist 1937 oli ta koja poolt valitud Riigi Majandusnõukogu liige. 21. veebruaril 1940 valiti tema asemele Juhan Post. Helmut Maandil oli talu Rapla vallas, kus ta on olnud ka vallavolikogu liige. Märtsis 1938 arvati ta vallavolikogust välja vallavanema k. t. Oskar Leinsalu poolt põhjendusel, et Helmut Maandi tegutses Tallinnas advokaadina, kuid Riigikohus tühistas vallavanema otsuse 25. oktoobril 1938. 
1938. aastal kandideeris ta I Riigivolikogu valimistel 15. valimisringkonnas.
Helmut Maandi oli 1944. aasta algul asutatud põrandaaluse Eesti Vabariigi Rahvuskomitee liige ning Jüri Uluots nimetas ta Otto Tiefi valitsuse riigisekretäriks. Tegevuse pärast Rahvuskomitees otsisid Helmut Maandit Saksa okupatsioonivõimud üle riigi taga alates aprillist 1944. Pärast Tiefi valitsuse viimast koosolekut 22. septembril Puise ranna Põgari külas õnnestus Maandil põgeneda Rootsi.
Helmut Maandi oli Riigisekretär 18. septembrist 1944 kuni 15. jaanuarini 1945, kuni August Rei asendas ta temale teatamata Artur Mägiga. 18. detsembril 1949 nimetas August Rei ta ametisse tagasi. Kuna Helmut Maandi keeldus osalemast Vabariigi Valitsuse eksiilis ametisseastumisel, vabastas August Rei ta 11. jaanuaril 1953 uuesti ametist. Sel puhul ütles Helmut Maandi: "Demokraatliku ilmavaate pooldajana ei saa ma kaasvastutust kanda A. Rei kavatsetava Stokholmi diktatuurivalitsuse ametisse seadmise puhul.". Kuna Helmut Maandi ei pidanud vabastamist seaduslikuks, tegutses ta hiljem riigisekretärina Alfred Maureri ümber koondunud ringkonnas.
Rootsis asus Helmut Maandi pärast põgenikelaagris viibimist 1945 Stockholmi, kus töötas revidendina Riigimaade Ametis (rootsi keeles Domänverket). 
Helmut Maandi oli Stockholmis tegutsenud Eesti Rahvusnõukogu peasekretär 1947–1951, Eesti Laenu-Hoiu Ühisuse juhatuse liige ja oli valitud Eesti Rahvusfondi esinduskogusse. 
Helmut Maandi abiellus 1934. aastal Carina Maria Paaliga. Peres sündis kolm last, Jaak (1936), Anne-Katrin (1939) ja Mart (1950).
Oma mälestused tegevusest Rahvuskomitees ja Tiefi valitsuses on ta avaldanud ajakirjas Looming 1988 nr 10