google/wiki40b huggingface dataset:
Richard Hoggart

Herbert Richard Hoggart FRSL (24. september 1918 – 10. aprill 2014) oli Suurbritannia sotsioloog, kirjandusteadlane ja kultuuriuurija. Kultuuriuuringute valdkonnas huvitas teda Briti popkultuur.

Noorus

Hoggart sündis Leedsis ühena vaesusesse sattunud pere kolmest lapsest. Tema sõdurist isa suri, kui Hoggart oli pooleteiseaastane, ja ema suri, kui ta oli seitsmene. Hoggart kasvas üles vanaema juures. Ta sai stipendiumi Leedsi Ülikooli ja lõpetas ülikooli kiitusega. Teises maailmasõjas teenis Hoggart kuninglikus suurtükiväes.

Karjäär

Aastatel 1946–1959 töötas Hoggart Hulli Ülikoolis tuutorina. Hoggarti 1951. aastal ilmunud esikteos käsitles W. H. Audeni luulet. 1957. aastal ilmus oluline teos "The Uses of Literacy". Autobiograafiliste sugemetega raamatus avaldas Hoggart kahetsust autentse Briti töölisklassikultuuri taandumisilmingute üle ja kritiseeris reklaamide, meedia ja amerikaniseerumise kaudu peale tungivat massikultuuri.
Aastatel 1959–1962 töötas Hoggart Leicesteri Ülikoolis inglise kirjanduse vanemlektorina. 1960. aastal osales ta kaitsepoolse eksperttunnistajana D. H. Lawrence'i romaani "Lady Chatterley's Lover" kõlbelisust arutanud kohtuprotsessil. Hoggarti järgi on tegu põhiolemuselt moraalse ja "puritaanliku" teosega. Samuti ütles ta, et oli teel kohtusse ehitusplatsist möödudes sarnast keelekasutust kuulnud. Protsess lõppes kirjastaja jaoks positiivselt.
Aastatel 1962–1973 oli Hoggart Birminghami Ülikoolis professor. 1964. aastal asutas ta Birminghami Ülikooli juurde kultuuriuuringutega tegeleva keskuse Centre for Contemporary Cultural Studies ja juhtis seda 1969. aastani. Kultuuriuurijad pidid vaatlema ühiskonnaliikmete poolt tarbitavat ja loodavat informatsiooni, et mõista, mida selle põhjal ühiskondlike suhete kohta öelda saab.
Aastatel 1971–1975 töötas Hoggart UNESCO humanitaarteaduste, kultuuri ja sotsiaalteaduste valdkonna asepeadirektorina (assistant director general) ja 1976–1984 oli ta Londoni Ülikooli Goldsmiths College'i rektor. Pärast seda läks ta pensionile. Goldsmithsi peahoone kannab nüüd Hoggarti auks nime Richard Hoggart Building.
Osaliselt enda elukogemuse põhjal kirjutas Hoggart sotsiaalsest mobiilsusest. Näiteks kirjeldas ta ühes 1966. aastal kirjutatud essees ületöötamisest ja ärevusest tingitud närvivapustust, mis teda tabas, kui ta hilisteismelisena ülikoolistipendiumi nimel vaeva nägi. Ta kirjeldas ka, kui keeruline on töölisklassi taustaga inimestel keskklassi olustikus kohaneda. Hoggarti sõnul klassierinevused ei kao, vaid leiavad uusi väljendusviise. Ta ütles ära ka talle oluliste teenete eest pakutud aadliseisusest.
Yellow Medicine'i maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1871. aastal.
Henri Barbusse

Henri Barbusse (17. mai 1873 Asnières – 30. august 1935 Moskva) oli prantsuse kirjanik.

Elukäik

Henri Barbusse sündis Pariisi külje all Asnièresi linnakeses. Tema isa Adrien Barbusse oli ajakirjanik, kes kirjutas ka romaane ja näidendeid.
Pärast kooli lõpetamist jätkas ta õpinguid lütseumis ning seejärel Pariisi Ülikoolis.

Looming

Aastal 1893 avaldas pseudonüümi Lucien Fort all ajalehes Écho de Paris poeemi "Hüvastijätt" ja mõne luuletuse. Need esimesed kastetused köitsid Catulle Mendèsi, luuletaja ja tol ajal ajalehe kirjandustoimetaja, tähelepanu. Tema abiga andis Henri Barbusse välja oma esimese luulekogu "Halisejad".
Tartu (fregatt)

Tartu nime kandis 1793–97 Prantsuse fregatt algse nimega Uranie.
Prantsuse mereväe fregatt, mis lasti vette 1788. aastal, osales 1793. aastal sõjategevuses, vallutades Briti laeva HMS Thames. Selle käigus sai surma Uranie kapten Jean-François Tartu, kelle auks laev ümber nimetati.
5. jaanuaril 1797 langes fregatt brittide kätte ning oli 1807. aastani teenistuses nime all HMS Uranie. Selle käigus vallutas Uranie 28. juulil 1800 Prantsuse kaaperkuunari Revanche. 1807. aastal kohtas Uranie Prantsuse laeva nimega Manche, kuid ei astunud lahingusse; seepärast anti Uranie kapten hiljem sõjakohtu alla.
Tikutaja

Välimus

Tikutaja on väike 25–27 cm pikkune lind tiivapikkusega 37–43 cm. Ta kaalub 80–140 grammi.

Levik ja pesitsemine

Tikutaja on Eestis üldlevinud ja üks arvukamaid kurvitsalisi. Soodsamates elupaikades ulatub asustustihedus 25 paarini km²-l.
Pesitseb madal- ja siirdesoodel, rannaniitudel, märgadel puisniitudel ja lodumetsades. Pesa ehitab mättale või kõrge rohu sisse lohku. Kurnas, mis täitub mai esimeses pooles, on 4 muna.
Ta saabub märtsi lõpul või aprilli alguses, lahkub oktoobris Lõuna-Euroopasse või Loode-Aafrikasse.
Asger Aaboe

Asger Hartvig Aaboe (26. aprill 1922 Kopenhaagen – 19. jaanuar 2007 North Haven, Connecticut) oli taani matemaatika- ja astronoomiaajaloolane, Babüloonia astronoomia ajaloo eriteadlane.
Ta õppis Kopenhaageni ülikoolis ning doktoriõppes teadusajalugu Otto Neugebaueri juures Browni Ülikoolis.
Alates 1967. aastast oli ta Yale'i Ülikoolis matemaatika ja teadusajaloo professor, 1977. aastast ka vanaida keelte professor. Aastal 1992 ta emeriteerus.
Julius Bartels

Julius Bartels (14. september 1883 – 3. oktoober 1944 Leningrad) oli ja Eesti arst ja sõjaväelane (kolonel).
Jevgenija Tserebilko

Jevgenija Tserebilko (vene Евгения Церебилко; 7. detsember 1913 Kibarty – 26. juuli 1985 Leningrad) oli vene näitleja.
Ta lõpetas Leningradi teatrikooli. Aastatel 1937–1938 töötas Leningradi Uues Teatris. Aastatel 1938–1956 oli ta Punalipulise Balti Mere Laevastiku teatri näitleja, 1945–1951 töötas Tallinnas.
Aastatel 1956–1958 töötas Lenkontserdis, 1958–1963 oli Petrozavodski teatri näitleja. Aastatel 1963–1968 õpetas ta Leningradi Kultuuriinstituudis näitlejameisterlikkust.

Isiklikku

Tema abikaasa oli lavastaja Aleksander Pergament (1906–1969).
Ta on maetud Peterburi Bogoslavski kalmistule.
Delfiin (tähtkuju)

Delfiin (ladina Delphinus, lühend Del) on väike põhjataeva tähtkuju.
Delfiin on üks Ptolemaiose Almagestis loetletud 48 tähtkujust. Vanakreeka mütoloogias seostatakse teda delfiiniga, kes päästis laulik Arioni, kelle mereröövlid merre viskasid.
Delfiini tähtkuju katab 189 ruutkraadi taevast ja on ulatuselt 88 tähtkuju seas 69. kohal. Selle heledaim täht on Rotanev (β Delphini) tähesuurusega 3,6ᵐ ja kaugusega 101 valgusaastat.
Eesti rahvaastronoomias asus Delfiinis Väike Rist. Eestis on Delfiin nähtav aasta läbi, kuid parim aeg vaatlemiseks on suvi.
Õppedisain

Ajalugu

Õppedisain sai alguse 1940ndatel, kui pedagoogikateadlased hakkasid õpetamise protsessi senisest põhjalikumalt ja suuremas plaanis kavandama. 
Õppedisaini pioneerideks olid Edgar Dale ja Robert Mills Gagné. Kui alguses toetuti õppedisainis peamiselt kognitiivpsühholoogiale ja Burrhus Frederic Skinneri käitumispsühholoogiale, siis tänapäeval pigem Benjamin Bloomi taksonoomiale ja konstruktiivsele didaktikale.
Heinamärss

Heinamärss (tartu murdes karss, saarte ja läänemurdes kess, mõrts) on endisaegne nöörist valmistatud suuresilmaline kott, millega võeti hobusele tee peale heinu söögiks kaasa.
Hermes

Hermese järglased

Paan oli Hermese ja printsess Dryope poeg. Dryopet kohutas tema inetu, poolsikust laps ning ta jooksis ära. Hermes viis lapse Olümposele, kus jumalad nautisid lapse naeru ja heasüdamlikkust. Paanist sai jumal, keda austasid eriti lambakarjused ja kütid.
Abderos oli Hermese poeg, kelle sõid ära Diomedese märad. Abderos oli läinud märade juurde koos oma sõbra Heraklesega.
Hermaphroditos oli Hermese kolmas poeg, kelle ema oli Aphrodite. Jumalad muutsid ta hermafrodiidiks, tulles vastu tema armastuse tagasi lükanud Salmakise palvetele.

Teised lood

Kui Hermes armastas Herset, tuli nende vahele armukade Aglaulos, kes keeldus ära minemast. Hermes muutis ta kiviks. Kephalos oli Hermese ja Herse poeg. Hermesel oli ka poeg Keryx Herse teise õe Pandrososega. Aglaulosega oli Hermesel poeg Eumolpos.
Zeus armastas Argose printsessi Iot ja muutis ta lehmaks, et kaitsta teda Hera eest. Hera kahtlustas pettust ja küsis lehma kingituseks. Zeus ei saanud keelduda ja Hera pani Argose lehma valvama. Hermes uinutas Zeusi käsul Argose magama ja päästis Io, kuid Hera saatis parmu teda lehma kujul olevat Iot hammustama. Zeus muutis ta lõpuks inimeseks tagasi ning Io sai Zeusi ja enda poja Epaphose kaudu Heraklese esiemaks.
Hermes päästis Odysseuse Kalypso ja Kirke käest, veendes esimest lubada tal ära minna ja valmistades Odysseusele rohu, mis kaitses teda Kirke võlude vastu. Hermes tõi ka Eurydike Hadesesse tagasi, kui Orpheus oli ta teist korda kaotanud. Hermes muutis ka minüaadid nahkhiirteks. Triiadele õpetas ta ennustamise kunsti.
Mükeene kuningas Atreus võttis trooni tagasi oma vennalt Thyesteselt, kasutades targalt petiselt Hermeselt saadud nõuannet. Thyestes oli nõus andma kuningriigi tagasi, kui päike liigub taevas tagurpidi. Zeus panigi päikese tagurpidi liikuma. Atreus võttis trooni tagasi ja pagendas Thyestese.
Milan Vidmar

Milan Vidmar (22. juuni 1885 Ljubljana – 9. oktoober 1962 Ljubljana) oli sloveeni elektriinsener, maletaja, malekohtunik ja literaat, rahvusvaheline suurmeister (1950),  rahvusvaheline arbiiter. 
Vidmar õppis masinaehitust Viini Ülikoolis. Ta lõpetas ülikooli 1907. aastal. Kaitses 1910. aastal doktoriväitekirja. 1919. aastal sai ta Ljubljana ülikooli professoriks. Rajas ülikoolis elektrotehnika teaduskonna. 1948. aastal oli ta elektrotehnika instituudi rajajaid Ljubljanas.
Maletajana sai Vidmar esimeseks Jugoslaavia malesuurmeistriks. Ta mängis edukalt paljudel turniiridel. Aastavahetusel 1925/1926 Hastingsis jagas rahvusvahelisel turniiril esikohta koos Aleksandr Alehhiniga. 
Vidmar mängis Jugoslaavia võistkonna koosseisus kahel maleolümpial (1931, 1935).
Ta tegutses malekohtunikuna. Oli Haagis ja Moskvas mängitud 1948. aasta male maailmameistrivõistluste turniiri ja 1950. aastal Dubrovnikus peetud maleolümpia peakohtunik.
Rēza mõis

Rēza mõis (saksa keeles Resenhof, ka Rösenhof, läti keeles Rēzas muiža) oli rüütlimõis, hiljem Riia linnamõis Liivimaal Volmari kreisis Lemsalu kihelkonnas.

Ajalugu

Esimesed teated sellest mõisast pärinevad aastast 1509, mil Riia peapiiskop Michael Hildebrand selle Lorenz Kehlile läänistas. Tema järel kuulus see Hans Koskull]ile. Aastal 1526 ostis selle Johann Albedyll. Aastal 1571 ostsid Albedyllid kaheksa Rūstuži mõisa lõikust. 9. mail 1653 ostis mõisa Riia linn. Aastal 1657 kinnitas Karl X Gustav selle Riia linna omandiks ja allutas Lemsalu mõisale.
Rincewind

Rincewind on inglise kirjaniku Terry Pratchetti poolt välja mõeldud võlur, kes tegutseb paljudes Kettamaailma-raamatutes.
Rincewind on argpükslik ja saamatu võlur, kes pidevalt satub tema poolt mitte soovitud seiklustesse. Ta on kõhetu ja heas vormis, kuna peab sekelduste eest pidevalt ära jooksma. Rincewindi võlurirüü on tuhmunud punane ja rebenenud ja tema mütsi peal on kiri: "Võllur" (Wizzard). Hoolimata aastakümnetepikkusest viibimisest Nähtamatus Ülikoolis ei oska Rincewind ka kõige lihtsamaid loitse, see-eest oli tema peas aga üks Kettamaailma olulisima võluraamatu, "Oktariini", kaheksast kõige võimsamast loitsust, mis päästis Kettamaailma hävingust.
Tema Surma-lähedased kogemused lõppevad aga alati õnnelikult, kuna teda soosib jumalanna, keda nimetatakse "Leediks" (The Lady) ja kes on õnne antropomorfne personifikatsioon.
Mitmes raamatus seikleb Rincewind koos Kettamaailma esimese turisti Kakslillega, kes kingib talle Pagasi, võlutud pirnipuust tehtud kasti, mis oma väikestel jalgadel enda isandale kõikjale järgneb.
Viimastes Kettamaailma raamatutes on Rincewind esinenud kõrvaltegelasena, kes täidab Nähtamatus Ülikoolis mitmeid soovimatuid professuure. Varem oli ta Raamatukoguhoidja abiline, kuid pole teada, kas ta on selle ameti säilitanud.
2008. aastal valminud lühitelesarjas "Võlukunsti värv" kehastab Rincewindi David Jason.
Noot (kalandus)

Noot oli kalapüügivõrk, mis koosnes pikkadest veoköitest, tiibadest ja kotikujulisest pärast. Kujunes lihtsast võrgust, tema eelkäija oli käänivõrk.

Jaotus

Püügiviisi ja -koha järgi eristati ranna- ehk kaldanoota, samuti jõe- ja süvaveenootasid. Nooda tüüpideks olid suur noot ehk avanoot, jalg-, jää-, pära-, ranna-, roo-, sääris-, ääre-, tuule-, öö-, vastu-, väliveenoot. Noodad olid sarnase ehitusega, vaid võrgutihedus oli erinev, olenevalt millist kala püüti. Kõige tihedamad olid kilu-, räime- ja tindinoodad. Olid ka siia-, haugi- lõhe-, angerja- ja lesta-noodad. Väiksemad ja tihedaimasilmalisemad noodad olid söödakala püüdmiseks õngepüügi tarvis.

Ehitus

Noot oli tahapoole ahenev, pikkadest kiiludest kokku õmmeldud. Tiiva ehk reie hoidis lahti reiepuu, mille küljes oli veoköis.  Nooda tiivad koosnesid kolmest üksteise jätkuks õmmeldud võrgulinast.  Nooda tiibade ja pära ülemise selise küljes olid pullud, alumise küljes kivid. Selised olid kanepi-, lina- või niinekoorest. Pullud olid tohust, noodakivid põletatud savist.
Süvaveenoot oli eriti suur ning selle tiibade otstes ei olnud reiepuid. Iga nootkonna liige tõi püügihooaja algul kaasa oma võrgujätkud, mis õmmeldi kokku tiibadeks, seejärel liideti külge pära. Selle nooda pära pikkus oli 21 m, tiiva pikkus kuni 420 m ja kõrgus kuni 6 m. Püügihooaja lõppedes viidi oma noodaosa koju tagasi.

Püügiviis

Väiksem kaldanoot lasti vette jalgsi, suurem paadist. Vettelaskmine algas kaldalt ühe tiiva veoköiest, kalaparv piirati paadiga sõudes sisse. Loomus veeti kaldale käsitsi või pööra abil. Nooda väljatõmbamisel tõsteti pärasse jäänud kalad kahvaga väiksematesse paatidesse.

Ajaloost

Eestis olid noodad arvatavasti kasutusel juba kiviajal. Päraga noodaga püük algas hiljemalt 1. aastatuhandel. 19. sajandil oli Eestis kasutusel nii algelisemaid kui keerulisemaid nootasid. Süvaveenoodad võeti kasutusele samal sajandil vene kalurite vahendusel. Noodaga püüti nii suvel kui talvel. Suvine noodapüük vähenes peale rüsa tarvitusele võttu. Talvenoota kasutati 20. sajandi keskpaigani.

Tänapäev

Noot on kurnpüünis (v.a. seisevnoot ja traalnoot).  Kurnpüünist defineeritakse kui püügivahendit, mille kasutamise põhimõte seisneb veekogu osa ümberpiiramises ja sealt kala kättesaamises püünise kokkuvedamisega või püügivahendi vertikaalse liigutamisega. Noodad jagatakse tööpõhimõtte, veekogus paiknemise vms. alusel: pöördnoodad, jääalused pöördnoodad (talinoodad), põhjanoodad, veonoodad jne.
Noodapüük on maailma veekogudes üheks levinuimaks püügiviisiks, kuna on kasutatav kõikjal rannavetes. Ookeanidel kasutatakse mitmesaja meetri kõrgusi ja mitme kilomeetri pikkuste tiibadega pelaagilisi seinnootasid. Väikeste noodalaevade e. seinerite abil teostatakse põhjanoodapüüki, mille põhimõte seisneb ühe või kahe seineri poolt vette lastava nootpüünise aeglases tagasitõmbes edasi liikuva seineri pardale kahe paralleelselt sisse keritava noodaköie abil. Köite tagasi kerimise kiirus suureneb püügioperatsiooni lõppfaasis, vältimaks noodapärasse kogunenud saagi põgenemist.
Vilma Kukrus

Vilma Kukrus (5. juuni 1948 Kaisma, Pärnumaa – 24. november 1999 Tallinn) oli eesti füüsik ja õpetaja.
Lõpetas 1966. aastal Vändra Keskkooli hõbemedaliga. 1971. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli.
Ta töötas aastatel 1971–1999 Tallinna 1. Keskkooli (hiljem Gustav Adolfi Gümnaasiumi) füüsikaõpetajana. Mitmed tema õpilased olid edukad füüsika olümpiaadidel. Ta oli füüsika-matemaatika süvaõppega klasside füüsika programmi üks koostajatest.
Streptomütsiin

Nimetused ja tähised

CAS number on 57-92-1.
ATC-kood: A07AA04; J01GA01.

Ajaloolist

19. oktoobril 1943 õnnestus Rutgersi ülikooli teadlastel Albert Schatz'il ja Selman Waksman'il isoleerida kahest aktinomütseedi tüvest streptomütsiini.
Melbourne'i Eesti Naiskoor

Melbourne'i Eesti Naiskoor on aastal 1959 Melbourne'i Eesti Ühingu "Kodu" juures asutatud naiskoor. Naiskoori on juhatanud Eerik Purje, Irene Haldma-Eelma, Maila Taimre.
Somerset Maughami auhind

Somerset Maughami auhind (inglise keeles Somerset Maugham Award) on iga aasta mais jagatav briti kirjandusauhind.
Auhinna asutas kirjanik William Somerset Maugham 1947. aastal. Auhindu jagatakse alla 35-aastastele kirjanikele eelmisel aastal ilmunud teose eest. Auhinnaraha on ette nähtud kulutamiseks välisreisidele.
Alates 1964. aastast võib igal aastal auhinna saada mitu kirjanikku. 1975. aastal ja 2012. aastal auhinda välja ei antud. Kaks korda on auhinna võitnud varasema auhinnasaaja poeg: Kingsley Amis (auhind 1955) oli Martin Amise isa (auhind 1974), Nigel Kneale (auhind 1950) oli Matthew Kneale'i isa (auhind 1988).
Gewehr 41

Ajalugu

Pärast  Versailles' lepingu sõlmimist loobuti Saksamaal iselaadivate individuaaltulirelvade väljatöötamisest, jalaväe peamiseks relvaks sai kergekuulipilduja, mida toetasid vintpüssidega (Kar. 98) laskurid. Alles II maailmasõja algul sai selgeks, et Saksa armee vajab ka poolautomaatvintpüssi.
Selle tulemusena esitas Saksa armee tehnilised tingimused uue iselaadiva vintpüssi tootmiseks, sealhulgas ka nõude relva käsitsi ümberlaadimiseks. Konkursile esitati kaks relva: Mauser G.41 (M) ja Walter G.41 (W). Tootmise ja katsetamise käigus selgusid Mauseri relval olulised puudused - relv ei olnud töökindel, lisaks oli relva tootmine ja hooldamine palju keerulisem kui konkureerival Walter relval. Peale testimist 1942. aastal lükati Mauser G.41 (M) tagasi ja armeele valiti  Walter G.41 (W) mudel. Üldse valmistati Mauser  G.41 (M) 15 000 tk.
1997. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1997. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 34. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 3.-15. veebruarini Sestrieres Itaalias. Võistlustel oli mängus 10 komplekti medaleid (viis ala nii meestele, kui naistele).
Bolšoje Selo rajoon

Haldusjaotus

Bolšoje Selo rajoonis on 318 asustatud punkti, mis kuuluvad kolme valla (külaasunduse) koosseisu.
Aasta Raamat

OÜ Aasta Raamat on Tallinnas tegutsev kirjastus. See asutati 2002.
Kirjastus avaldab Eesti kultuuriga seotud tähtsaid raamatuid, nt Tartu Ülikooli, Tallinna Tehnikaülikooli, Eesti mõne olulise sündmusega seotud raamatuid. Kirjastus annab välja ka raamatuid kahest sarjast: "Ralliaasta/Autosport" ja "Tartu Ülikooli rektorid". Firma juht on endine EÜE funktsionäär Indrek Ilomets.
Metsaülem

Metsaülem on mingi metsaala (Eestis harilikult riigimetskonna) majandamist ja korraldamist juhtiv metsandustegelane. Kui mingis piirkonnas on mitu metsaülemat, siis nendest tähtsaimat nimetatakse peametsaülemaks.
Eesti esimese vabariigi ajal oli metsaülem laiade volitustega riigiametnik, kes metsade majandamisel pidi hoidma riigi vara ja esindama riigi huve. Aastatel 1918–1925 töötasid maakondade metsaülemad, kes kontrollisid ja juhendasid ka erametsade majandamist, valmistasid ette metsade riigistamist ja uute metskondade moodustamist. 1925. aastal maakonna metsaülema ametikoht kaotati. Metskondade kontrollimiseks ja juhendamiseks loodi ringkonna metsarevidendi ja 1931. aastal revidentmetsaülema ametikoht. 
Hiljem on metsaülema tegevusvaldkonnad ja ülesanded muutunud. Aastast 1997 on metsaülema ülesanne oma metskonna metsade majandamine.
Félix Candela

Félix Candela Outeriño (27. jaanuar 1910 Madrid, Hispaania – 7. detsember 1997 Põhja-Carolina, USA) oli Hispaania ja Mehhiko arhitekt, kes on andnud märkimisväärse panuse Mehhiko arhitektuuri arengusse.
Ta lõpetas 1935. aastal Madridis arhitektuurialase tehnikakõrgkooli Escuela Técnica Superior de Arquitectura de Madrid.
Hispaania kodusõjas sõdis ta vabariiklaste poolel. Pärast Franco võitu emigreerus ta 1939. aastal Mehhikosse. 
Ta oli aastatel 1953–1970 Mexico rahvusülikooli ja 1971–1978 University of Illinois at Chicago professor.

Looming

Candela on loonud unikaalseid koorikehitisi, millest enamik on rajatud hüperboolsete paraboloidide teravmeelsele kasutamisele. 
1950-ndate algul projekteeris ta Mehhikos Cuernavacas restorani ja mambo tantsusaali hotellis El Hotel Casino de la Selva, kus ta koorikkatte lahendas hüperboolse paraboloidpindadena. Sarnast lahendust kasutas Candela oma loomingus hiljem veel mitmel korral. 
Mehhikos Méxicos Xochimilcose veepargi keskele projekteeris ta restorani, mis oma kujult sarnaneb kaheksalelehelise paraboloididest koosneva õiega. ( , ehitis valmis 1958) Kaarja katuse ehitamiseks oli Candela – üheaegselt arhitekt, insener ja ettevõtja – loonud väga ökonoomse meetodi.  
2002. aastal avati Kataloonias Valencias Kunsti- ja teaduslinnaku ühe kompleksina L'Oceanogràfic. See projekteeriti Candela juhtimisel veel tema eluajal (suri 1997).
2019. aasta veredopinguskandaal

Kronoloogia

Jaanuaris 2019 linastus dokumentaalfilm, kus 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis EPO tarvitamisega vahele jäänud Austria murdmaasuusataja Johannes Dürr avas oma dopingukasutamise juhtumit. Filmis sisaldunud uus info andis tõuke dopinguteemalise uurimise jätkamiseks, samuti andis Dürr prokuratuurile isikute nimed, kes teda dopinguga abistasid.
27. veebruaril 2019 korraldasid Saksamaa ja Austria politsei ühisoperatsiooni "Aadrilaskmine" (Operation Aderlass). Austria kriminaalpolitsei teostas põhja suusaalade MM-i võistluslinnas Seefeldis läbiotsimise ja vahistas selle käigus viis murdmaasuusatajat: Aleksei Poltaranini Kasahstanist, Dominik Baldaufi ja Max Hauke Austriast ning Andreas Veerpalu ja Karel Tammjärve Eestist. Samal päeval vahistati Saksamaal Erfurdis veel kaks inimest, kellest üks oli spordiarst Mark Schmidt. Viimast on juba varem kahtlustatud veredopingu vahendamises. Ühest läbiotsitud garaažist Erfurdis leiti 40 verekotti. Veres leiduva DNA abil loodavad uurijad veredopingut kasutanud sportlased identifitseerida.
28. veebruari õhtul vabanesid Tammjärv ja Veerpalu, olles tunnistanud seotust dopinguga.
1. märtsil tunnistas Tammjärv, et ta on veredopingut tarvitanud alates 2016. aasta suvest ja et spordiarsti Mark Schmidti kontakti andis talle Eesti suusakoondise endine peatreener Mati Alaver. Alaver tunnistas samal päeval kontakti vahendamist. Eesti Suusaliit esitas Mati Alaveri kohta Riigiprokuratuurile kuriteoteate.
4. märtsil tunnistas veel üks Eesti murdmaasuusataja Algo Kärp veredopingu kasutamist. Kärbi kinnitusel sai ka tema Mati Alaverilt 2016. aasta suvel dopinguarsti Mark Schmidti kontakti.
11. märtsil esitati Mati Alaverile kahtlustus dopingu tarvitamisele kallutamises.
Lisaks kahtlusalustele murdmaasuusatajatele on politsei üle kuulanud ka kaks Austria jalgratturit: Georg Preidleri (kolmekordne Austria meister eraldistardiga sõidus) ja Stefan Denifli, kes on mõlemad veredopingu kasutamist kinnitanud ja saanud Rahvusvaheliselt Jalgratturite Liidult esialgse võistluskeelu.

Tagajärjed

President Kersti Kaljulaid võttis Mati Alaverilt talle 2001. aastal antud Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi ja 2006. aastal antud Valgetähe III klassi teenetemärgi. Eesti Olümpiakomitee võttis Alaverilt treenerikutse ning talle 2007. aastal antud Eesti Olümpiakomitee teenetemärgi.
Austerlannast mägiratturile Christina Kollmann-Forstnerile määrati kodumaal kriminaalkaristus, sest ta teenis dopingu abiga ebaausal viisil sponsorraha. Samuti määrati talle Austria antidopingu poolt veredopingu ja kasvuhormooni kasutamise eest nelja-aastane võistluskeeld.
Septembris 2019 määrati uurimise alustamiseks tõuke andnud Johannes Dürrile eluaegne võistluskeeld.
Kim Basinger

Biograafia

Tema ema on ujuja ja modell Ann Lee (neiupõlvenimega Cordell), kes tegi kaasa nii mõneski Esther Williamsi filmis. Tema isa Don Basinger oli muusik ja laenuandja. Kim on peres kolmas laps. Tal on vennad Mick ja Skip ning õed Ashley ja Barbara. Teismeeas vaevas Kimi agorafoobia (lagedakartus), mis pärast ravi aga taandus.
Modellina alustas Basinger tööd 16-aastaselt, kui võitis Athensi noorte missivõistluse. Hiljem on ta teinud modellitööd Eileen Fordi moefirmale. Ta on poseerinud ajakirjale Playboy.
Näitlejakarjääri alustas ta 1978. aasta telefilmis "Katie: Portrait of a Centerfold".
1980. aastal abiellus ta moekunstnik Ron Synder-Brittoniga. Nad lahutasid 1989. aastal.
Aastal 1991 osales ta filmis "The Marrying Man" ("Naisevõtt"), kus kohtas oma tulevast abikaasat Alec Baldwini. Nad naitusid 1993. aastal. Neil on tütar Ireland Eliesse (sündinud 23. oktoobril 1995). Nad lahutasid küll 2002. aastal, kuid kohtuprotsessid lahutuse üle kestsid aastaid.
Polüsoom

Polüsoom ehk polüribosoom on ühe ja sama valgu molekule sünteesivate ribosoomide kogum, mis on seotud ühe mRNA molekuliga.
Polüsoomid avastasid ja neid kirjeldasid esimestena Jonathan Warner, Paul Knopf ja Alex Rich 1963. aastal