google/wiki40b huggingface dataset:
Irwin Goodman

Irwin Goodman (õieti Antti Yrjö Hammarberg; 14. september 1943 Hämeenlinna – 14. jaanuar 1991 Vehkalahti) oli soome laulja ja laulukirjutaja.
Ta tegi üle 200 laulu, mille sõnad kirjutas enamasti Vexi Salmi. Koos teiste kirjutatud lauludega salvestas ta üle 300 laulu. Suur osa tema lauludest on protestilaulud, enamik neist humoristlikud. Paljud laulud rääkisid alkoholist, millega tal endal ka ajuti probleeme oli. Ta laulis ka rahast ja riigivõimust, eriti pärast seda, kui ta 1960. aastatel otsustas edaspidi makse mitte maksta. Tema laulud pilkasid sageli igasugust võimu ja said soomlaste seas väga tuntuks, nii et mõned kõrtsid korraldavad meelelahutuseks lauluvõistlusi "Laula nagu Irwin".
Irwin Goodmani tuntud laulude hulgas on "Rentun ruusu" (1988), "Työmiehen lauantai" (1965), "Ei tippa tapa" (1966), "St. Pauli ja Reeperbahn", "Poing poing poing" (1971), "Vain elämää". Tema valitsusvastaste laulude hulka kuuluvad "Juhlavalssi" ja "Haistakaa paska koko valtiovalta" (1976). Rahast räägivad tema laulud "Raha ratkaisee", "Kun ei rahat riitä", "Meni rahahommat pieleen" ja "Manu vippaa muutama markka". Ta võitis kaks korda Soome populaarseima lauluvõistluse "Syksyn sävel".
Üks tema lauludest "Mutakuono ja lakupelle" on otsesõnu rassistlik. Selles ütleb ta, et kõik "pruunid ja mustad" peaksid Soomest ära minema.
Aastal 2001 tehti temast film "Rentun ruusu".
Brad Richardson

Bradley Benjamin Stanley Richardson (sündinud 4. veebruaril 1985 Belleville'is, Ontarios) on Kanada jäähokimängija. Ta mängib keskmängija positsioonil NHL-i klubis Arizona Coyotes.
2001. aastal hakkas ta mängima noorteliiga Ontario Hockey League'i klubis Owen Sound Attack.
2003. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Colorado Avalanche'i poolt 163. valikuna. NHL-is tegi ta debüüdi hooajal 2005–06.
Coyotesiga liitus ta 2015. aasta juulis. Enne seda mängis ta veel aastatel 2008–2013 Los Angeles Kingsis, kellega võitis 2012. aastal Stanley karika, ja aastatel 2013–2015 Vancouver Canucksis.
Tartu valla lipp

Tartu valla lipp on Eesti haldusüksuse Tartu valla lipp.
Lipp on kinnitatud 2. juunil 1994 (Tartu Vallavolikogus 26. mail 1994).

Lipu kirjeldus

Valla lipuks on ristkülikukujuline vapilipp. Valgel kangal kuue lehega rukkililleõis, mis on lipu keskpunktist veidi kõrgemale nihutatud. Õie südamik on kollane. Lippu läbib õiest allpoolt horisontaalne sinine laineline laid.
Rukkilille kuus õielehte viitavad kuuele endisele vallale: Raadi, Sootaga, Tammistu, Tartu, Vesneri ja Äksi, millest on kujunenud praegune Tartu vald. Nende valdade inimeste töö ja vaimne looming moodustavad Tartu valla jõukuse ning on osa Eesti kultuurist, sellele osutabki rukkililleõie kollane südamik. Sinine laineline laid sümboliseerib valla piires asuvat Amme jõge ja Saadjärve. 
Lipu normaalmõõtmed on 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9 (2:3).

Lipu kasutamise kord

Tartu valla lippu kasutatakse valla pidupäevadel, avalikel üritustel ja suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigilipu või mõne teise riigi lipuga, asub Tartu valla lipp lippude poolt vaadatuna Eesti riigilipust ja teiste riikide lippudest vasakul. Alaliselt on valla lipp heisatud Tartu vallamaja ees lipuväljakul.
Sotsiaalse Arengu Eesti Ühing

Sotsiaalse Arengu Eesti Ühing  oli Eestis aastatel 1927–1940 tegutsenud ühing, mis tegeles sotsiaalküsimuste uurimisega.
Sotsiaalse Arengu Eesti Ühing määratles end akadeemilise ühinguna, mille eesmärgiks oli aidata kaasa sotsiaalküsimuste uurimistööle.
Ühingu esimees oli Johannes Sonin. 
Ühingu häälekandjaks aastatel 1928–1940 oli sotsiaalpoliitika kuukiri "Töö ja Tervis". Ühing toetas rahaliselt ajakirja väljaandmist ja ühingu liikmed osalesid ajakirja toimetamisel.
Sotsiaalse Arengu Eesti Ühing oli Sotsiaalse Arengu Rahvusvahelise Liidu liige.
Eesti Minut

Eesti Minut oli 24. veebruaril 2013 kella 13.00 ja 13.01 vahel ühe minuti jooksul toimunud ühispildistamine. Ettevõtmise korraldas Eesti Pressifotograafide Liit ja seda toetas Riigikantselei EV95 korraldustoimkond. Veebi kogutud fotod edastatakse säilitamiseks ERMi ja ettevõtmist korratakse 24. veebruaril 2018, Eesti Vabariigi 100. aastapäeval.

Tehnilist

Fotod on kuni 10 MB failimahuga ja JPG-vormingus.
Appanoose'i maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 17. veebruaril 1843. See sai nime meskvakkide pealiku Appanoose'i järgi.
Oborona

Oborona (vene Оборона 'kaitse') on noorteliikumine Venemaal, mis asutati 2005. aastal.
Liikumine on suunatud autoritaarsete ilmingute vastu Venemaal. Nad väidavad, et Vladimir Putin hävitab demokraatiat ja loob politseiriiki. Oborona propageerib vägivallatut vastupanu võimudele.
Oboronal ei ole juhti, see on organiseeritud horisontaalsetel suhetel. Neil on piirkondlikud organisatsioonid 25 linnas.
Anne Skrõpnik

Anne Skrõpnik (aastani 1966 Anne Lass; 20. oktoober 1940 Tallinn – 10. aprill 2006 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane ja bibliograaf, aastatel 1990–1998 Tallinna Keskraamatukogu direktor.
Al-Ḩijāz

Al-Ḩijāz (eesti keeles varem ka Hidžaz; araabia الحجاز‎ 'tõke') on piirkond tänapäeva Saudi Araabia lääneosas. Läänes piirneb see Punase merega ning ulatub Haqlist Al-‘Aqabah' lahe ääres Jizanini. Peamine linn on Jiddah, kuid paremini on tuntud islami pühad linnad Meka ja Mediina. Islami pühapaikade asukohana on Al-Ḩijāzil tähtis roll araabia ja islami ajaloos ning kultuuris. Piirkonna nimi tuleneb sellest, et see lahutab Najdi idas Tihamah'st läänes.
Al-Ḩijāzi põhjaosa kuulus Rooma riigi Arabia Petraea provintsi. Hiljem oli Al-Ḩijāz Kalifaadi keskus, kuni selle pealinn koliti Damaskusse. Enamiku hilisemast ajaloost oli piirkond kohalike suurvõimude mõju all nagu Egiptus ja Otomani impeerium, kuni 20. sajandi alguses järgnes lühike iseseisvusaeg. 1916, kui Al-Ḩijāz kuulus veel Otomani võimu alla, kuulutas seriif Ḩusayn ibn ‘Alī Al-Ḩijāzi Husseini ja McMahoni kirjavahetuse ajel iseseisvaks. 1924 haaras ibn Alilt võimu naaberala Najdi valitseja Ibn Saud. Liidetud alast sai algul Hidžazi ja Najdi kuningriik ning hiljem Saudi Araabia kuningriik.
Tänu kahele pühale linnale on Al-Ḩijāz kuulunud mitmele impeeriumile. 632–661 valitsesid seda Rašiidi dünastia kaliifid, 661–750 Umaijaadid, 750–1258 Abbassiidid, 967–1094 Fatimiidid, 1094–1254 Aijubiidid, 1254–1517 Mamelukid, 1517–1916 Otomani impeerium, 1916–25 Hidžazi kuningriik ning 1925. aastast kuulub ala Saudi Araabia alla.
Rõuge Põhikool

Rõuge Põhikool on põhikool Võru maakonnas Rõuge vallas Rõuges.
Rõuges tegutses kohalik rahvakool juba Rootsi ajal. 1846 asutati Rõuge kihelkonnakool. Rõuges on tegutsenud ka Rõuge vallakool ja Rõuge mõisakool. 1918 sai kihelkonnakoolist Rõuge Algkool. Pärast 1919. aastat liideti Rõuge Algkool ja Jaanipeebu Kool ning asutati Rõuge 6-klassiline Algkool. Hiljem nimetati algkool Rõuge Põhikooliks.
Wake'i maakond

Wake'i maakond (Wake County) on maakond USA-s Põhja-Carolina osariigis. Geograafilised koordinaadid on 35° 47′ N, 78° 39′ W
Maakonna halduskeskus on Raleigh.
Maakonna pindala on 2220 km², millest 65 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 900 993. Aastal 2000 oli elanike arv 627 846.
Wake'i maakond on elanike arvult Põhja-Carolina teine maakond.

Ajalugu

Wake'i maakond moodustati 4. juunil 1771. aastal Cumberlandi, Johnstoni ja Orange'i maakonna osadest.
2-etüülheksanool

2-etüülheksanool ehk 2-etüül-1-heksanool (ka: 2-etüülheksüülalkohol) on alkohol, millest valmistatakse polüvinüülkloriidi plastifikaatorit di-2-etüülheksüülftalaati. Viimane on 2-etüülheksanooli ja ftaalhappe anhüdriidi ester.
Tema molekulvalem on CH₃CH₂CH₂CH₂CH(CH₂CH₃)CH₂OH.
2-etüülheksanooli saadakse propeenidest.
Kristiine (eesnimi)

Kristiine on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 461. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Kristiine 246 naisel.
Berliini missa

"Berliini missa" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1990. aastal loodud teos (missa). Muusikateose pikkus on 25 minutit. Teose kandsid esimest korda ette Süddeutsches Vokalensemble ja Wernecki lossi kammerorkester (dirigent Ulf Klausenitzer) 18. detsembril 1991 Saksamaal Erlangenis Markuskirches.
Waldhufen

Vallaosad

Diehsa (ülemsorbi Dźěže), Jänkendorf, Nieder Seifersdorf, Thiemendorf, Attendorf, Baarsdorf, Ullersdorf, Wilhelminenthal ja Schäferei.
Christian Ludwig (Braunschweig-Lüneburg)

Christian Ludwig (25. veebruar 1622, Herzberg am Harz – 15. märts 1665, Celle) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst aastast 1641 aastani 1648 ning Lüneburgi vürst aastast 1648 kuni oma surmani.
Auckland Grammar School

Auckland Grammar School on Uus-Meremaal Aucklandis asuv riigikool poistele vanuses 9–13. Kooli läheduses on internaat. See kool on Uus-Meremaal üks suurimaid.
Harry Mulisch

Harry Kurt Victor Mulisch (29. juuli 1927 Haarlem – 30. oktoober 2010 Amsterdam) oli hollandi kirjanik.
Ta on kirjutanud nii romaane, näidendeid, autobiograafilisi teoseid kui ka luulet.
Tema tuntumate romaanide hulgas on "De Aanslag", mille põhjal tehtud film sai 1986. aastal võõrkeelse filmi Oscari ja Kuldgloobuse.
Eesti keeles on ilmunud tema romaan "Siegfried" (Huma 2004, ISBN 9949408113).
Orest Kormašov

Orest Kormašov (sündinud 30. märtsil 1964 Tallinnas) on eesti maalikunstnik.
Ta lõpetas aastal 1982 Tallinna 7. Keskkooli. Aastast 1985 asus ta õppima ERKI-sse, mille lõpetas aastal 1990 maalikunstnikuna.
Pärast kunstiinstituudi lõpetamist töötas ta õppejõuna TPÜ-s. Ta on aastast 1996 Eesti Kunstnike Liidu liige.
Ta on viljelenud õli-, tempera- ja akvarellmaali.

Isiklikku

Tema isa Nikolai Kormašov oli maalikunstnik, ema Luule Kormašova on keraamik, vend Andrei Kormašov on graafik ja plakatikunstnik ning abikaasa Jaana Kormašov on keraamik.
Kolmanda inimese argument

Kolmanda inimese argument, millest räägib esimesena Platon oma dialoogis "Parmenides" (132d-133a), on Platoni ideedeõpetuse kriitika.
Väljendi kolmas inimene (vanakreeka keeles τρίτος ἄνθρωπος, tritos anthropos) võttis kasutusele Aristoteles, kes kasutab näitena inimest (sellest ka argumendi nimi), et argumenteerida Platoni teooria vastu. Argumendi kohaselt peab vastavalt ideedeõpetuse postulaatidele inimese ja ideede sfääris paikneva "inimese idee" vahel olema sarnasus, mida aga peab omakorda väljendama eraldiseisev, sj ühtlasi ideede sfääri kuuluv idee ning see viib lõputu regressi tõttu ideede hulga kasvamisele lõpmatusse, muutes sellega ideede sfääri piiritlematuks, mis on metafüüsilises mõttes ebasoovitav.
Aristotelese sõnastuses leiab argumendi tema "Metafüüsika" 1. raamatust (990b1), 13. raamatust (1079a13) ja "Sofistide ümberlükkamistest (178b36). Platoni "Parmenideses" on Aristoteleselt nime saanud argumendi kõrval veel teisi sarnaseid ideedeõpetuse probleeme väljendavaid arutlusi.

Platoni ideedeõpetus

Platoni ideedeõpetuse kohaselt koosneb maailm lisaks meelelisele maailmale ka ideede maailmast. Ideed on n-ö nähtavad ainult mõistusele st neist saab ainult mõelda. Nt lahendades geomeetria ülesannet kolmnurga kohta, ei tee me seda mitte joonisel oleva kolmnurga kohta vaid lahendus kehtib kolmnurga idee kohta. Ideede maailma ja meelelise maailma vahekorda seletas Platon koopamüüdi abil.

Argument

Platoni ideedeõpetuse järgi on igasugune sarnasus tingitud ideest. Inimesed on omavahel sarnased, sest neis on inimese idee. N-ö esimene inimene on päris inimene, n-ö teine inimene on esimese inimese idee. Ideedeõpetusest järeldub aga ka, et peab olema n-ö kolmas inimene, sest kui esimesed kaks on omavahel sarnased, tähendab see, et ka neis on üks ühine idee. See ühine idee tingib sarnasuse ja ongi n-ö kolmas inimene. Analoogselt arutledes järeldub ka neljas ja viies jne inimene. Seega peab ideede maailmu olema lõpmata palju, sest idee ja tema kehastus on erinevates maailmades.
Saudi Araabia

Religioon

Rahvastikust 85% on sunniite, šiiite on 15%.
Urve Karuks

Urve Karuks (neiupõlvenimega Urve Aasoja; 18. jaanuar 1936 Tallinn – 18. juuli 2015 Toronto, Kanada) oli eesti luuletaja ja tõlkija.

Elulugu

Urve Karuks põgenes 1944. aastal koos emaga Nõukogude okupatsiooni eest Eestist. Ta käis koolis Saksamaa põgenikelaagreis. 1951. aastal asus perekond ümber Kanadasse. Seal õppis ta aastatel 1951–1955 Jarvis Collegiate Institute'is ja Toronto Ülikoolis sotsioloogia erialal, mille lõpetas 1966. aastal magistrikraadiga. 
Karuks kuulus Eesti Naisüliõpilaste Seltsi Toronto koondisse.

Looming

Urve Karuksilt ilmusid luulekogud "Savi" (1968) ja "Kodakondur" (1976) ning valikkogu "Laotusse lendama laukast" (1992). Karuksi loomingut mõjutasid teiste seas Betti Alver, Paul-Eerik Rummo ja Jaan Kaplinski. Ta on kirjutanud eesti, inglise ja saksa keeles.

Isiklikku

Tema isa oli sõjaväelane ja politseinik Voldemar Aasoja.
Tallinna Katusekino

Tallinna Katusekino oli Tallinnas Viru Keskuse terrassil asunud välikino. See oli ainus regulaarselt filme näitav välikino Eestis. Kinos näidati eri žanrite filme. Kino pidas üleval Katusekino OÜ. Kino tegutses 2009-2014.
2010 pälvis kino tunnustuse Tallinna Kultuuritegu.
Jari Isometsä

Jari Olavi Isometsä (sündinud 11. septembril 1968 Alatornios) on Soome endine murdmaasuusataja. 
Jari Isometsä karjäär tippspordis oli aastatel 1990–2006. Ta osales kolmedel olümpiamängudel ja sai kolm pronksmedalit. Kõik need medalid tulid 4x10 km teatesuusatamises. Maailmameistrivõistlustelt on Isometsä võitnud ühe hõbemedali ja kolm pronksi.

Dopinguskandaal

Isometsä oli osaline Lahti 2001. aasta maailmameistrivõistluste dopinguskandaalis. Tema oli esimene Soome kuuest suusatajast, kes jäid vahele dopingu kasutamisel. Isometsä üritas algul teiste vahelejäänute kaitsmise eesmärgil võtta kogu süü endale. Ta sai kaheaastase võistluskeelu (22. veebruar 2001 – 21. veebruar 2003) ja jäi ilma 20 km tagaajamissõidus saadud hõbemedalist. Jari Isometsä on kirjutanud koos Jari Porttilaga raamatu "Karpaasin käry", mis räägib dopinguskandaali tagamaadest Lahti MM-il.

Karjääri lõpp

2003. aastast jätkas Isometsä võistlemist Soome koondises. Kuid Soome olümpiakomitee ei võtnud teda olümpiamängude koondisse 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos ning pärast seda teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.

Isiklikku

Isometsä on abielus Johanna Isometsäga (sündides Björn). Neil on kaks last: poeg Eetu ja tütar Aada.
Isometsä kandideeris 2007. aasta parlamendivalimistel Eduskunda Keskusta ridades Uusimaa maakonnas, kuid ei osutunud valituks. Jari Isometsä sai 6600 eurot valimistoetust ühingult Kehittyvien maakuntien Suomi. 2009. aastast töötas Isometsä jalgpalliklubis FC Honka müügiagendina. 2011. aastast töötab ta Meri-Teijo Golf Oy tegevdirektorina.
Artur Linkberg

Artur Linkberg (16. aprill 1899 Väätsa – 10. veebruar 1970 Tartu) oli eesti kirurg.
Ta õppis Tallinnas Rabinovitši üldhariduslikel kursustel, võttis osa Vabadussõjast, lõpetas aastal 1920 Tartu Linna Õhtuse Ühisgümnaasiumi ja aastal 1925 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna (Ülikooli õppemaksust oli ta kui õppursõdur Tartu suurtükiväeosa telefonistina vabastatud). Aastal 1929 kaitses tööga "Glükogenolüüsist ja glükolüüsist mitmekesiste kudede toimel anaeroobseis ja aeroobseis tingimusis" dr. med väitekirja.

Poliitiline tegevus

Artur Linkberg oli Arstide Koja nõukogu ja Omavalitsuste esinduskogude poolt valitud esindajate kogu liige.
1939 valiti Tartu linnavolinikuks.
Oribe Peralta

Koondisekarjäär

Debüüdi Mehhiko rahvuskoondises tegi Peralta 9. märtsil 2005 sõprusmängus Argentinaga. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 10. augustil 2011 sõprusmängus USA vastu.
Tema esimeseks suurturniiriks Mehhiko koondisega oli 2011. aasta Copa América. Ta pääses vahetusest platsile kõigis kolmes alagrupimängus. Mehhiko kaotas kõik alagrupimängud ja jäi oma alagrupis viimaseks.
2014. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 13. juunil Kameruniga lõi ta mängu ainsa värava.
2015. aasta CONCACAF Gold Cupi esimeses alagrupimängus 9. juuli Kuuba vastu sai Peralta kirja kübaratriki. 26. juulil toimunud finaalmängus Jamaicaga lõi ta Mehhiko kolmanda ja viimase värava ning tuli Mehhiko koondisega turniiri võitjaks.
2016. aasta Copa América Centenario teises alagrupimängus 9. juunil lõi ta värava Jamaicale.
2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistluste teises alagrupimängus 21. juunil lõi ta värava Uus-Meremaale.
2011. aasta Panameerika mängudel võitis Mehhiko koondis kuldmedali ja Peralta lõi neljas mängus kokku kuus väravat.
2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiri finaalis Brasiilia vastu lõi Peralta kaks väravat ning tuli Mehhiko olümpiakoondisega olümpiavõitjaks.
Ta kuulus Mehhiko olümpiakoondisse ka 2016. aasta suveolümpiamängudel, kus ta oli koondise kapten. Ta oli Mehhiko üks kolmest üle 23-aastasest mängijast, kes olümpiale sõitis. Ta oli turniiril koondise kapten. Esimeses alagrupimängus 4. augustil lõi ta värava Saksamaale. Teises alagrupimängus Fidži vastu saadud vigastuse tõttu jäi ta viimasest alagrupimängust eemale. Mehhiko jäi oma alagrupis kolmandaks ja langes välja.
Peralta lõpetas koondisekarjääri pärast 2018. aasta maailmameistrivõistlusi.
Komarovo

Ajalugu

Pärast Soome iseseisvumist Venemaast 1917. aastal kuulus Viiburi kubermangu Terijoki valda kuulunud Kellomäki küla Soome Vabariigile, kuid Soome kaotas Karjala kannase alad 1940. aastal pärast Talvesõda NSV Liiduga. 
Pärast ajutist territooriumi hõivamist Jätkusõja käigus (aastail 1941–1944) oli Soome sunnitud sõja kaotamise järel uuesti loobuma 1944. aastal Karjala kannase aladest (sh Kellomäki külast) NSV Liidu kasuks.

Nimemuutus

1948. aastani kandis nime Kellomäki. Nimetati seal elanud botaaniku, NSV Liidu Teaduste Akadeemia presidendi Vladimir Komarovi auks Komarovoks.

Tähelepanuväärsused

Komarovos asuvad peamiselt suvilad. 2001. aastal oli Komarovos 1100 elanikku. 
Asub Peterburi kesklinnast umbes 40 km kaugusel ning pärast Peterburi – Viiburi raudtee valmimist 1870. aastal sai ta Peterburi elanike puhkekohaks, 1916. aastal oli külas umbes 800 suvilat ja seal viibis ka juveliir Peter Carl Fabergé.
Pärast Teist maailmasõda olid asulas Leningradi Kirjandusfondi puhkemajad, kus elas enne surma Anna Ahmatova , kes on sinna ka maetud 1966. aastal.
Komarovos on elanud ka akadeemik Dmitri Lihhatšov, näitleja Innokenti Smoktunovski, heliloojad Solovjov-Sedoi, Dmitri Šostakovitš ja Tovstonogov ning kirjanikud Daniil Granin ja Jevgeni Schwarz
Eve Heinla

Eve Heinla (sündinud 9. juunil 1966) on eesti ajakirjanik.
Ta on TV3 reporter. Varem töötas ta Õhtulehes.
2002 pälvis ta koos Krista Taimega Eesti Ajalehtede Liidu pressipreemia kategoorias "parim uudislugu".
Mitchelli maakond (Kansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1867. aastal.
Õlikatk

Õlikatk on veelindude hulgihukkumine, mida põhjustab (mere)vette sattunud nafta ja õlid.
Õli või naftaga kokku puutudes lagunevad lindude sulgede märgumist tõkestavad rasvad ja sellele järgneb linnu kehatemperatuuri ohtlik langemine. Et lind püüab oma sulestikku õlist puhastada, siis satuvad need ühendid ka tema seedeelundeisse.
Kesa tänav (Rakvere)

Kesa tänav on tänav Rakveres.
Umbtänava pikkus on 75 m ja see paikneb Tammiku linnaosas. Tänav asub Rakvere Vallimäe oosi läänekülje lõunaosas, piirkonnas, kus paikneb Rakvere tammik. Tänav saab alguse Õie tänavalt.  
Rakvere Tammiku linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi teises pooles, linnaosas paiknevad põhiliselt ühepereelamud. Tänavad kannavad linnaosale iseloomulikke looduslikke nimetusi.
Laurissaare

Laurissaare (kaartidel Laurisaar) oli küla Tartumaa Torma kihelkonna, hilisema Avinurme kihelkonna põhjaosas Kaasiksaarest idas endise Regisaare (18. sajandi kaartidel Raggisaar) küla lähedal.
Küla liideti 1977. aastal Paadenurmega
Aarne Paal

Aarne Paal (9. oktoober 1938 Tallinn – 15. detsember 1977 Tallinn) oli Eesti sõudja. 
Lõpetas 1957 Tapa 1. keskkooli ja 1962 tööstuse elektrifitseerimise erialal TPI. Töötas 1962–77 Eesti Projektis grupijuhina.
Sportima hakkas Tapa keskkoolis Henn Sepa juhendamisel, harrastas kergejõustikku, jalgrattasporti ja suusatamist. 
Sõudmist õpetas talle Tallinnas Jevgeni Fridolin ja Tartus Jüri Kurul.
Artur Saueselg

Artur Aleksander Saueselg VR II/3 (ka Arthur Sauselg; vene keeles Артур-Александр Иосипович Сауэсельг) (17. oktoober 1894 – 29. august 1965 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel), Sõjakooli ülem ja hiljem NSV Liidu polkovnik, 249. Eesti Laskurdiviisi ülem (29. september 1942 – 29. detsember 1942).

Valdeki katastroof

Artur Saueselg oli vastutav ülem 14. juunil 1934 Valdeki katastroofi ajal, kus Valdeki laskeväljal toimunud Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste taktikalise õppuse käigus aspirant Johannes Kattai leidis lõhkemata mürsu ja tõi selle rühma koondumiskohta. Mürsk lõhkes ootamatult selle ümber koondunud meeskonna keskel. Õnnetuse käigus hukkus 10 aspiranti ja hulk sai vigastada.
15. märtsil 1935 mõistis Sõjaringkonnakohus kolonel Saueselja toimunud õnnetuses õigeks. Süüdi mõisteti hooletus järelevalves ja võimu mittetarvitamises kapten Voldemar Tepper, keda karistati ühekuise arestiga.

Teises maailmasõjas

29. septembril 1942 määrati polkovnik Saueselg 249. Eesti Laskurdiviisi ülemaks.
29. detsembril 1942, Velikije Luki operatsiooni käigus, tagandati Artur Saueselg 249. Laskurdiviisi ülema kohalt ja asendati kommunist Johan Lombakuga.

Isiklikku

Õde Alma Karotamm (abielus 1924 Nikolai Karotammega).
Artur Saueselg on maetud ühele hauaplatsile Liiva kalmistul koos rindekaaslase Eduard Raia ja Raia perekonnaga.
Marina Vlady

Marina Vlady (õieti Marina de Poliakoff-Baïdaroff; sündinud 10. mail 1938 Prantsusmaal Clichys) on vene päritolu Prantsuse näitlejatar.
Marina Vlady õed on näitlejad Hélène Vallier, Odile Versois ja Olga Varen. Õed olid temast vastavalt 6, 8 ja 10 aastat vanemad. Tema isa oli vene päritolu maalikunstnik. Noorena oli isa olnud ooperilaulja ja ema baleriin. Nagu õedki, alustas Marina näitlemist lapseeas ning lühikest aega tegeles balletitantsuga.
Õdedest sensuaalsema väljanägemise tõttu sai ta filmirollide kaudu rahvusvaheliselt tuntuks. Varjunime Vlady valis ta endale pärast isa surma isa nime (Vladimir) järgi. Alates 1949 on ta teinud 102 filmirolli, neist viimase 2001.
Ta võitis 1963. aastal Cannes'i filmifestivalil parima naisnäitleja auhinna Itaalia-Prantsusmaa filmis "L'Ape Regina" ("Mesilasema"), mille režissöör oli Marco Ferreri.
1955–1959 oli ta abielus näitleja ja režissööri Robert Hosseiniga. Sellest abielust sündis kaks poega Pierre ja Igor. Igor elab Haitil ja kasvatab pärle, Pierre elab Lõuna-Prantsusmaal ning tegutseb kitarri- ja balalaikamängijana.
1963–1966 oli ta abielus kahe Aafrika lennuettevõtte omaniku Jean-Claude Brouillet'ga, kes Teise maailmasõja ajal oli olnud vastupanuliikumise liige. Teisest abielust sündis poeg Vladimir, kes elab Paraguays ja tegeleb karjakasvatusega.
Marina Vlady oli aastail 1970–1980 abielus vene laulja Vladimir Võssotskiga. Abielu kestis kuni Võssotski surmani. Mõlemad olid varem abielus olnud ning Marinal oli enne abielu 3 last, Vladimiril 2. Nende abielu oli kirglik ja impulsiivne ning seda kütsid Marina eksootiline staatus välismaalasena ja Vladimiri võrreldamatu kuulsus NSV Liidus. Kuid nad ei kolinud kokku, vaid mõlemad jäid elama oma kodumaale, käies aeg-ajalt teineteisel külas. NSV Liidu kodanikel oli raske välisviisat saada ja ka välismaalastele ei antud väga kergesti viisat. Seetõttu astus Marina Prantsusmaa Kommunistlikku Parteisse, mis andis talle piiramatu pääsu NSV Liitu ja pakkus Vladimirile teatud kaitset võimude tagakiusamise vastu tema laulude varjatud riigivastasuse tõttu. Kaugsuhte probleemid kajastusid paljudes Võssotski lauludes.
1981–2003 oli Vlady abielus onkoloog Leon Schwarzenbergiga.
Lisaks näitlemisele on Vlady tegelenud laulmise ja skulptuuriga ning avaldanud mitu raamatut, sealhulgas ilukirjanduslikku.
2006 avati Jekaterinburgis mälestussammas Vladimir Võssotskile ja Marina Vladyle.
Eesti keeles on ilmunud Marina Vlady raamat "Katkenud lend. Vladimir Võssotski lugu" (tõlkinud Asta Blumenfeld, värsid tõlkinud Harald Rajamets, Eesti Raamat, Tallinn 1991, 160 lk).