google/wiki40b huggingface dataset:
Kutseühing

Kutseühing on samal kutsealal tegutsevate isikute ühing.
Keskajal olid kutseühingud tsunftid ja gildid.
Tänapäeval on Eestis kutseühingute tavalisim juriidiline vorm mittetulundusühing.
1933. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1933. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid 10. suusaalade maailmameistrivõistlused, mis toimusid 8.–12. veebruarini Austrias Innsbruckis.
Adi keel

Kõnelejate asualad

Adi keelt räägitakse Arunachal Pradeshis (India osariik): Ida-, Lääne- ja Ülem-Siangi ringkonnad, Ülem-Subansiri ja Dibangi oru ringkonnad, aga ka Assamis, põhjapoolsetel mägedel Assami orus, Bhutani ja Buruli jõgede vahelisel alal. Lisaks räägitakse seda ka Bhutanis ja Hiinas (boga’er luoba).

Võrded

(Algvõrre-keskvõrre-ülivõrre)
botte – botteyana – botte yalumna (suur, suurem, suurim)
Emotsioone edasi andvad sõnad: Abah! Eh! Oh! Ah! Wah! Ei! Ayah! Ubi!

Keelenäide

No kape la? – Kuidas sul läheb?
Ngo ai dung. – Mul läheb hästi.

Huvitavat

Adid kasutavad ka assami, hindi ja nepali keelt. Adi keel sarnaneb ka adi galo keelega, kuid nad on sotsiolingvistiliselt erinevad/kauged. Adi keelel on arvatavalt 19 dialekti. Adi keeles tehakse raadiosaateid ja ka piibel on tõlgitud adi keelde (2005–2009).
Kurjer

Kurjer (vene keeles Курьер) oli 2005-2013 ilmunud venekeelne ajaleht, mis vahendas Sillamäe linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Lehte andis välja Leht Media Center OÜ. Leht ilmus üks kord nädalas.
Lehe esimene number ilmus 1. septembril 2005. Algusest kuni aastani 2008 kandis leht nime Sillamäeski Kurjer (Силламяэский Курьер).
Magnus Karl von Taube

Magnus Karl von Taube (vene keeles Максим Антонович Таубе; 1826 – 5. veebruar 1907) oli baltisaksa päritolu  Venemaa sõjaväelane (ratsaväekindral) ja Stepi kindralkuberner Omskis 1889–1900 ning Riiginõukogu liige.  
Magnus Karl von Taube oli pärit Eestimaa rüütelkonna aadlist, Taubede suguvõsast.
Sõjaväelise hariduse sai Mihhaili suurtükiväeakadeemiast. Sõjaväeteenistusse astus ta 1845. aastal ning ülendati 1848. aastal ohvitseriks. 1858. aastal ülendati Taube polkovnikuks. 1863-1864 võttis ta 7. tragunipolgu koosseisus osa Poola ülestõusu mahasurumisest. 1866. aastal ülendati ta kindralmajoriks.
1875–1881 teenis Magnus Karl von Taube 5. ratsaväediviisi ülemana.  1876. aastal ülendati ta kindralleitnandiks.  
1881–1889 teenis Taube XIII armeekorpuse ülemana, 1889. aastal Kiievi sõjaväeringkonna staabis ning 1889–1890 Siberi sõjaväeringkonna ja Siberi kasakaväe atamanina.
Alates 1900. aastast oli Magnus Karl von Taube Riiginõukogu liige ja Mihhaili suurtükiväeakadeemia auliige. 
Magnus Karl von Taube suri 5. veebruaril 1907.
Élie-Abel Carrière

Élie-Abel Carrière (4. juuni 1818 – 17. august 1896) oli prantsuse botaanik.
Élie-Abel Carrière tegeles peamiselt okaspuude uurimisega ning kirjeldas esimesena tsuuga, keteleeria ja ebatsuuga perekonda. Ta tegeles ka aianduse ja viljapuude uurimisega ning oli muu hulgas Pariisi loodusloomuuseumi puukooli peaaednik ja aiandusajakirja peatoimetaja.
Tema tähtsaim teos on 1855. aastal ilmunud "Traité Général des Conifères".
Tema kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend Carrière. Varem on kasutatud ka lühendit Carr..
Stemonitis

Stemonitis on perekond limakuid seltsist Stemonitales.
Harry Pajundi

Harry Pajundi (sündinud 12. jaanuaril 1956 Paides) on Eesti poliitik. Aastatel 2010–2012 ja uuesti alates 2016. aastast on ta Saue linnapea. Oli ametis sügiseni 2017, kui Saue linn ühines kolme vallaga suureks Saue vallaks.  
Pajundi on lõpetas aastal 1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse eriala. Harry Pajundi on Saue Lions Clubi liige ning Saue Ettevõtete Liidu juhatuse esimees. Enne linnapea ametisse valimist töötas Pajundi juhatajana Saue EPT-s ja Halttertek Service OYs. Pajundi kuulub Eesti Reformierakonda ja on mitmel korral valitud volikogu liikmeks.  
Asus Saue linnapeana tööle 1. detsembril 2010. 27. märtsil 2012 umbusaldas Saue linna volikogu Pajundit ja uueks linnapeaks sai Henn Põlluaas. Umbusaldajate arvates ei tulnud Reformierakonna juhitav Saue linnavalitsus toime Saue linna ja linnavalitsuse juhtimise ning töö korraldamisega.  Pajundi on olnud seotud ka Reformierakonna rahastamisskandaaliga. 17. märtsil 2016 umbusaldati linnapead Tõnu Urvat, 18. märtsist 2016 saab Saue linnapeaks uuesti Harry Pajundi.
Talibald

Talibald (ka Thalibald, Henriku Liivimaa kroonikas T(h)alibaldus, läti Tālivaldis, Talibalds; surnud 1215) oli üks Tālava latgalite vanemaid 13. sajandi alguses.
Talibaldi latgalikeelse nime tähenduseks on arvatud olevat "kaugeltlööja" (läti tālbelzējs, leedu baldyti).
Henriku Liivimaa kroonika, ainus allikas Talibaldi elu kohta, nimetab teda Tālava maakonna ühe osa, Trikāta linnusepiirkonna ja seal asunud Beverini linnuse vanemana (senior). Seejuures ei olnud ta ainus sealne ülik, kroonikas nimetatakse ka Beverinist (linnusest või linnusepiirkonnast) pärit Paiket ja Dotet. Talibald oli Pihkva maksualusena sealt poolt ristitud õigeusku ja hoolimata hilisemast tihedast koostööst katoliiklastega jäi ta erinevalt oma poegadest (neid oli vähemalt kolm: Waribule, Rameko ja Drivinalde) õigeusklikuks kuni oma surmani.
1208. aastal käis ta koos teiste latgali ülikute, Russini ja Waridote, ning Võnnu ordumeistri Bertoldiga Ugandis, nõudes ugalaste poolt neile tehtud ülekohtu heastamist, äravõetud varade tagastamist ja rahuleppe sõlmimist. Kuna ugalased keeldusid nii vara tagastamisest kui rahu tegemisest, siis otsustasid nad sõlmida sõjalise liidu orduvendade ja piiskop Albertiga. Peagi järgneski selle riialaste, ordu, liivlaste ja latgalite esimene sõjakäik Ugandisse. Ugalased koos appi kutsutud sakalastega vastasid sellele Trikātasse tungimise ja Talibaldi Beverini linnuse ründamisega. Edu siiski saavutamata tegid nad ettepaneku rahu sõlmida, kuid latgalid lubasid seda teha ainult pärast varem röövitud varade tagastamist ja eestlaste ristiusku astumist, mispeale viimased pahastena linnuse alt lahkusid. 1211. aastal piiras linnust taas sõjaretkel olev ugalaste ja sakalaste vägi. Pärast päev otsa kestnud võitlust ja katset linnust põlema süüdata piirajad loobusid oma ettevõtmisest ja pöördusid röövsaagiga tagasi.
1213. aastal vangistas Trikātasse tunginud leedulaste sõjavägi Talibaldi ja tema poja Waribule. Koos Bertoldiga leedulasi jälitama asunud teine poeg Rameko loobus nende ründamisest, kartes, et ta isa selle peale tapetakse. Siiski õnnestus Talibaldil endal varsti leedulaste käest põgeneda ja koju jõuda, olles kroonika kohaselt "kümme päeva leiba söömata". 1215. aastal vangistati Talibald taas, seekord järjekordsel sõjaretkel olevate ugalaste ja sakalaste poolt, kes hakkasid teda elusalt põletades piinama, et ta oma raha hoiukoha avaldaks. Kui nad teda pärast 50 oseringi kättenäitamist edasi põletasid, et ta ka oma poegade raha peidupaiga avaldaks, keeldus Talibald sellest, kuni ta lõpuks piinamise käigus suri. Uueks Trikāta valitsejaks sai ilmselt tema poeg Rameko.
Talibaldi elust on Jānis Lejiņš kirjutanud romaanitriloogia "Pitser punasel vahal", mille esimene raamat ilmus 2007. aastal ka eesti keeles. Ühe tegelasena on teoses mainitud ka Lembitut.
Palupera valla lipp

Palupera valla lipp on Valga maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Palupera valla lipp.
Lipp kinnitati 15. oktoobril 2004.

Lipu kirjeldus

Palupera valla lipp on ruudukujuline valge vapilipp, mille alumist osa läbib horisontaalne roheline lainelõikeline laid. Rohelise laiu kohal on kolm rohelist ülessuunatud kiilu, millest keskmine on teistest kõrgem.
Lipu normaalmõõtmed on 105×105 cm.

Põhjendus

Laineline laid sümboliseerib valla paiknemist künklikul Lõuna-Eesti maastikul ning valla veerikkust. Kolm teravikuga ülespoole suunatud kiilu tähistavad valla kolme peamist asustuskeskust (Hellenurme, Nõuni ja Palupera) ning viitavad paiga metsarikkusele, kui ka  edasipürgimisele ja tulevikulootusele. Roheline tähistab puhast loodust ja igavesti korduvat eluringlust.
Rahvaluule kogumispreemia

Rahvaluule kogumispreemia on sihtasutuse Vabariigi Presidendi kultuurirahastu poolt parimatele rahvaluulekogujatele antav preemia.
Riigipea autasu parimatele rahvaluulekogujatele anti aastatel 1935–1940 enam kui sajale Eesti Rahvaluule Arhiivi kaastöölisele. Preemia taastati 1993. aastal Eesti Kirjandusmuuseumi algatusel ja presidendi kultuurirahastu toel, esimesed preemiad anti 1994. Rahalise autasu üldsuuruse määrab president Kirjandusmuuseumi vastava ettepaneku alusel. Autasud antakse üle pidulikul aktusel Kirjandusmuuseumis Vabariigi Presidendi või tema esindaja poolt.
Edvard Radzinski

Edvard Stanislavovitš Radzinski (vene Эдвард Станиславович Радзинский; sündinud 23. septembril 1936 Moskvas) on vene näitekirjanik ja biograaf. Ta on kirjutanud mitu populaarset elulugu ajaloolistest võimukandjatest.
Radzinski viibis Eestis mais 2015 kirjandusfestivalil HeadRead.
Kriminaalromaan

Ajalugu

Esimeseks tänapäevaseks kriminaaljutuks peetakse Edgar Allan Poe' teost "Mõrvad Rue Morgue'il" (1841). Seda on nimetatud ka romaaniks, ehkki see ei vasta pikkuselt romaani nõuetele. Esimene kriminaalromaan oli Wilkie Collinsi "Kuukivi". Tuntud klassikaliste detektiivromaanide autorid on Arthur Conan Doyle (Sherlock Holmes ja doktor Watson), Agatha Christie (Hercule Poirot ja Arthur Hastings), Georges Simenon (inspektor Maigret), John Dickson Carr (ka pseudonüümi all Carter Dickson), Erle Stanley Gardner (advokaat Perry Mason, tema erasekretär Della Street ja neid abistav detektiiv Paul Drake) jt.
USA-s 1930ndatel esile kerkinud nn karmi koolkonna romaanides püütakse kriminaalset olustikku ja tegelaste kõnepruuki esitada võimalikult realistlikult ja nende romaanide õhustik on mõrvatagi kuritegudest läbi imbunud. Ühtlasi taotletakse nendes romaanides sotsiaalset kommentaari ja suuremat psühholoogilist usutavust. Näiteks Eestis tõlgituima selle suuna esindaja Raymond Chandleri eeskujuks olid Dashiell Hammetti vähesed romaanid.

Süžee ja selle komponendid

Detektiivromaanis, mis on kriminaalromaani tüüpidest kõige levinum, on peategelaseks enamasti kuriteo uurija. Uurija on traditsiooniliselt detektiiv, kes peab detektiivibürood, töötab vabakutselisena või siis teeb detektiivitööd muu tegevuse kõrvalt, kuid võib olla ka politseiametnik või advokaat. Traditsiooniliselt vastandub detektiiv muudele tegelastele oma intellektuaalse võimekuse ning suutlikkuse poolest näha läbi kurjategija plaane.
Kuigi enamasti rajatakse tegevus kõige äärmuslikumale kuriteole inimese vastu, mõrvale, pole klassikalises detektiivromaanis niivõrd tähtis kuritegu kui ebamoraalne akt. Olulisem on selle lahenduskäik, millele lugeja saab kaasa elada. Kurjategija on kriminaalromaanis tavaliselt antikangelane, kes püüab kuriteo avastamist takistada, peites asitõendeid ja jälgi, lavastades süüta isikuid süüdi ja tekitades valejälgi. Lugeja ülesandeks on püüda kurjategijale siiski narratiivi arenedes jälile saada. Detektiiv on käsitletav kurjategija jälgedes orienteeruva ideaalse lugejana, kelle poole reaalne lugeja püüdleb.
Tavaline tegelaskuju on ka detektiivi abiline, kes püüab detektiivi meetodit ja mõtlemisviisi mõistatada, kuid ei suuda seda lõpuni ja on mingis mõttes lugeja alter ego. Tihti on vabakutseline ja oma iseäralikest meetoditest lähtuv detektiiv vastandatud ka politseiuurijale, kelle tavapärastest meetoditest kõigi kuritegude lahendamiseks ei piisa. Vastavalt sellele on nt Sherlock Holmesil enda väljatöötatud "deduktiivne meetod", Hercule Poirot rõhutab salapäraselt, et ta kasutab kuriteo lahendamiseks "oma halle ajurakke" jne.
Vladimir Uspenski

Vladimir Andrejevitš Uspenski (Владимир Андреевич Успенский, 27. november 1930 Moskva – 27. juuni 2018 Moskva) oli vene matemaatik, loogik ja keeleteadlane.
Ta oli Andrei Kolmogorovi õpilane. Ta on olnud strukturalistliku lingvistika arendajaid Venemaal. 
Ta osales ka esimeses Tartu-Moskva semiootikakoolkonna suvekoolis Käärikul 1964. aastal.

Pere

Tema vend on semiootik Boriss Uspenski.
Tokushima prefektuur

Sümbolid

Tokushima prefektuuri tunnuslind on valge haigur, tunnuspuu on punane porss (Myrica rubra) ja tunnuslill on tsitruselise Citrus sudachi õis.

Haldusjaotus

Tokushima prefektuur on jaotatud 24 omavalitsuseks, millest 8 on suurlinnad (市 shi).
Struuga maastikukaitseala

Struuga maastikukaitseala on maastikukaitseala Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. Kaitseala kaitse-eesmärk on kaitsta Narva jõe lähteala vanajõgede (struugade) ja luhtade elustikku ning rändlinnuliikide elupaiku. Kaitseala pindala on 1250,9 ha.
Kaitseala moodustati 2007.
Brandenburgi piiskopkond

Ajalugu

Brandenburgi piiskopkonna asutamishartat dateeritakse 1. oktoobriga 948, kuigi tegelik asutamisaeg on ajaloolaste seas jäänud vaidlusaluseks. Keskaegne kroonik Thietmar Merseburgist mainib aastat 938; piiskopkond võidi luua ka seoses tohutu Marca Geronise jaotamise ja Põhjamargi tekkimisega pärast markkrahv Gero surma aastal 965. Asutamisega suunas Saksa kuningas Otto (Saksa-Rooma keiser aastast 962) polaabi slaavlaste (vendide) ristiusustamist ja nende territooriumi liidendamist Ida-Frangi riigiga.

Saksa ja Saksa-Rooma riigis

Brandenburg oli algselt Mainzi peapiiskopkonna abipiiskopkond, kuid aastal 968 läks see Magdeburgi peapiiskoppide haldusalasse. Suur slaavlaste ülestõus aastal 983 tegelikult hävitas selle, kui mässavad luužitside hõimud vallutasid Brandenburgi ja naabruses Havelbergi piiskopkonna. Brandenburgi piiskoppe nimetati jätkuvalt, kuid nad olid vaid nimelised, resideerides Magdeburgis või tegutsedes abipiiskoppidena keisririigi lääneterritooriumitel. Alles lõpliku vendide alistamisega 12. sajandil markkrahv Albrecht Karu poolt taastas sakslaste ittaasumine (Ostsiedlung) piirkonna piiskopkonna. 
Brandenburgi piiskop Wigger (ametis aastatel 1138–60), Xanteni Norberti pooldaja, oli esimene premonstratenside ordu piiskoppide reas, milline valis piiskopitoolile istujaid aastani 1447; sellel aastal andis paavst Nicolaus V bulla ametissenimetamise õigusega Brandenburgi kuurvürstile, kellega piiskopid olid lähedastes feodaalsuhetes. Piiskop Wigger rajas ka premonstratenside kloostri Leitzkaus (täna Gommerni osa Saksi-Anhaltis). Arvatavasti hevellide vürsti Pribislaw-Heinrichi palvel rajas ta veel ühe kloostri slaavlaste asunduses Parduin, tänapäeva Brandenburg an der Havelis, millest sai taastunud Brandenburgi toomkapiitli tuumik. Liidendamine premonstratenside orduga kinnitati paavst Clemens III poolt aastal 1188.
Vahetult keisrile alluvate valitsejatena valitsesid nad siiski hajutatud territooriumi, mis oli jaotatud neljaks foogtkonnaks (saksa: Ämter): Brandenburg/Havel, Ketzin/Havel, Teltow ja Ziesar. Vürstlikud piiskopid resideerisid 14. sajandi algusest alates oma Ziesari kindluses Magdeburgi teel. Viimane tegelik piiskop oli Matthias von Jagow (suri aastal 1544), kes asus Reformatsiooni poolele, abiellus ja abistas igal moel Hohenzollernist kuurvürsti Joachim II ettevõtmisi.
Ants Meister

Ants Meister (25. aprill 1937 Põltsamaa – 15. august 2016) oli eesti elektrotehnikateadlane, Tallinna Tehnikaülikooli professor.
Ta sündis aastal 1937 Põltsamaal talupoja perekonnas. Ta lõpetas aastal 1955 Jõgeva Keskkooli. Aastal 1960 lõpetas ta cum laude Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal. Aastatel 1962–1966 oli ta samas aspirantuuris. Aastal 1968 kaitses tehnikakandidaadi väitekirja Leningradi Elektrotehnika Instituudis, aastal 1994 tehnikadoktori väitekirja (kinnitati aastal 1996).
Ta töötas aastatel 1956–1957 TPI üldelektrotehnika kateedris laborandina. Aastatel 1958–1959 töötas ta Eesti NSV TA Energeetika Instituudis insenerina. Aastal 1960 töötas ta RMN Elektrotehnika Instituudis insenerina, aastal 1961 samas vaneminsenerina, aastatel 1961–1963 samas vanemteadurina, aastatel 1963–1968 samas grupijuhina.
Aastast 1965 töötas ta Tallinna Polütehnilises Instituudis. Aastatel 1965–1968 tööstuselektroonika kateedris tunnitasulise õppejõuna, aastatel 1968–1969 automaatika kateedris vanemõpetajana, aastatel 1969–1970 raadiotehnika kateedris vanemõpetajana. Aastatel 1970–1992 oli ta raadiotehnika kateedri dotsent; lisaks oli ta aastatel 1976–1981 raadiotehnika kateedri juhataja. Aastatel 1992–1995 oli ta raadio- ja sidetehnika instituudi dotsent, aastatel 1995–2005 oli ta raadiotehnika professor ja õppetooli juhataja. Aastast 2005 oli ta emeriitprofessor.
Tema teadustöö põhisuundadeks olid elektromagnetilised kulumõõturid vedelike kiiruse ja vooluhulga mõõtmiseks, digitaalne signaalitöötlus ja selle rakendused meditsiinis, signaalitöötluse algoritmid, programmid ja rakendused.

Isiklikku

Ta oli abielus ja kahe tütre isa. Tema hobideks olid aiandus ja fotograafia.
Washingtoni maakond (Iowa)

Washingtoni maakond (Washington County) on maakond USA-s Iowa osariigis. Geograafilised koordinaadid on 41°20' N, 91°43' W.
Maakonna halduskeskus on Washington.
Maakonna pindala on 1478 km², millest 5 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 21 704. Aastal 2000 oli elanike arv 20 670.

Ajalugu

Washingtoni maakond moodustati 18. jaanuaril 1838. aastal Slaughteri maakonnana ja maakond sai nime William B. Slaughteri järgi. Veidi aega hiljem muudeti see George Washingtoni auks Washingtoni maakonnaks. Esimesed asunikud saabusid Washingtoni maakonda 1835. aastal.
Pudivere vald

Pudivere vald (saksa keeles Poidifer) oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1868–1893 ja siis liideti see vald Avanduse vallaga.
Synyster Gates

Isiklikku

"Parim kitarrist, keda ma oma elus kohanud olen. Lisaks sellele näeb ta hea välja, seksikas mees. Ta on pooleldi sakslane ja ta kannab lahedaid kübaraid."
– The Rev
"Ma õpetasin Syni kitarri mängima, kui ta oli kümne aastane, nüüd õpetab tema mind, see on hirmutav, kui hästi ta mängib. Syn ja mina kirjutasime koos ühe laulu, see oli filmile "Payback", peaesineja C. Thomas Howelliga, kui Syn oli umbes 12-aastane. See oli punklaul, või midagi taolist, kui seda meenutada."
– Syni isa.
Tongji Ülikool

Tongji Ülikool (hiina lihtsustatud kirjaviisis 同济大学, traditsioonilises kirjaviisis 同濟大學, pinyinis Tóngjì Dàxué) on üks Hiina Rahvavabariigi vanemaid tänapäevaseid ülikoole, mille 1907. aastal rajasid Shanghais Saksamaa valitsuse toel Saksa arstid.
2011. aastal on Tongji Ülikoolis umbes 50 000 üliõpilast ja 4200 akadeemilist töötajat. 2007. aasta 1. septembril oli ülikoolis 30 000 üliõpilast ja 8000 töötajat. Ülikool on Hiina haridusministeeriumi otsealluvuses ning seda rahastab keskvalitsus.
Eriti kõrgelt on hinnatud Tongji inseneriteadus; sealsed arhitektuuri, linnaplaneerimise ja tsiviilinseneriteaduse osakonnad on aastakümneid olnud Hiina ülikoolide seas esikohtadel. Maailma tippülikoole reastava QS Rankingu 2010. aasta edetabelis on Tongji ülikool 388. kohal.
Tongji ülikoolil on kaheksa keskust koostööks välisriikide ülikoolidega, neis toimivad ühised õppekavad ja -programmid. Keskuste eesmärk on tihendada ülikoolidevahelisi kontakte ning pakkuda välisriigi ettevõtetele platvormi, sisenemaks Hiina turule.
Rebase ja Tori tammikud

Rebase ja Tori tammikud (ka Rebase-Tori tammik) on kaitsealused tammikud Rapla maakonnas Rapla vallas.
Tammikud võeti osaliselt kaitse alla 1961. aastal. Kaitseala suurus on 20,6 ha.
Java Native Interface

Java Native Interface (JNI) on tarkvararaamistik, mis võimaldab Java virtuaalmasinas (JVM) jooksval Java programmil kutsuda välja operatsioonisüsteemi ja riistvaraspetsiifilisi rakendusi ning teeke, mis on kirjutatud teistes programmeerimiskeeltes, näiteks C, C++ ja Assembler.

Eesmärgid

JNI võimaldab programmeerijal lahendada olukorda, kus tarkvara kirjutamine täielikult Javas ei ole võimalik, näiteks kui Java standardteek ei toeta platvormispetsiifilist funktsionaalsust või teeki. Samuti aitab JNI taaskasutada varem mõnes muus programmeerimiskeeles kirjutatud teeki. JNI annab programmeerijale ligipääsu süsteemi madalatasemelistele ressurssidele, näiteks mälu ja I/O operatsioonidele, mis teevad programmi kirjutamise keerulisemaks, aga samas ka paindlikumaks.
Üldiselt soovitatakse JNI kasutamist võimalikult palju vältida, kuna väliste masinkoodiks kompileeritud teekide kasutamisega muutub rakendus platvormist sõltuvaks. Selle probleemi lahendamiseks tuleb iga platvormi jaoks kompileerida eraldi teek ning siis lasta Java koodil käivitamise ajal tuvastada kasutaja operatsioonisüsteem ja selle põhjal laadida õige teek.

Kasutamine

Selleks, et defineerida süsteemispetsiifilist (ingl native) funktsiooni, tuleb definitsioonis kasutada võtmesõna native. See annab Java kompilaatorile teada, et funktsioon on implementeeritud eraldiseisvas .so/.dll/.dylib (sõltuvalt operatsioonisüsteemist) failis, mitte ei ole osa Javas kirjutatud koodist.
public class JniTest {

    private static native int square(int x);

    public static void main(String[] args) {
        System.loadLibrary("jniTest");
        System.out.println(square(20));
    }}
Nüüd sisestame käsureal javac -h . JniTest.java , mis genereerib automaatselt selle klassi põhjal meile järgneva päise faili nimega JniTest.h
/* DO NOT EDIT THIS FILE - it is machine generated */#include <jni.h>/* Header for class JniTest */#ifndef _Included_JniTest#define _Included_JniTest#ifdef __cplusplusextern "C" {#endif/* * Class:     JniTest * Method:    square * Signature: (I)I */JNIEXPORT jint JNICALL Java_JniTest_square
  (JNIEnv *, jclass, jint);#ifdef __cplusplus}#endif#endif
Implementatsiooni kirjutame faili JniTest.cpp, mis võiks välja näha umbes nii:
#include "JniTest.h"JNIEXPORT jint JNICALL Java_JniTest_square(JNIEnv *env, jclass thisOpj, jint x) {
    return x * x;}
Järgmiseks sammuks on C keeles kirjutatud koodi kompileerimine Windowsil käsuga g++ -c -I%JAVA_HOME%\include -I%JAVA_HOME%\include\win32 JniTest.cpp -o JniTest.o. Viimaseks sammuks on kompileerimisel tekkinud objektifaili linkimine Windowsil käsuga g++ -shared -o jniTest.dll JniTest.o -Wl,--add-stdcall-alias. Selle tulemusel tekib jniTest.dll fail, mis laetakse Java programmis funktsiooniga System.loadLibrary("jniTest"). Programmi käivitamiseks tuleb määrata JVM parameeter java.library.path, mille väärtuseks peab määrama .dll faili asukoha.
Mikael Skillt

Kjell Mikael Skillt (sündinud 13. detsembril 1976) on endine Rootsi poliitikaaktivist, snaiper ja sõjaväeinstruktor, kes sai rahvusvaheliselt tuntuks Ukraina "Azovi" pataljoni ridades Ida-Ukraina separatistide vastu võideldes.
Skilltil on seitsme aasta pikkune Rootsi armee ja rahvuskaardi kogemus. Kinnitamata andmetel on ta snaiperina tapnud ligi 150 separatisti ning just seetõttu on need tema tabamise eest miljon dollarit välja pandud.
Reside 72

Reside 72 (hilisem One Time Too Many) oli Eesti pop-punk'i bänd aastatel 2006–2010.
Vassili Netšajev

Vassili Mihhailovitš Netšajev (vene keeles Нечаев, Василий Михайлович; 20. jaanuar 1860 Moskva – 1935 Moskva, täpne surmaaeg teadmata) oli Eestis tegutsenud vene õigusteadlane ja tõlkija.

Elulugu

Vassili Netšajev oli rahvuselt venelane ja preestri poeg.
1881 lõpetas ta Moskva Ülikooli õigusteaduskonna, jäi samasse valmistuma professorikutseks ning 1885 sooritas magistrieksamid. 1886–1887 täiendas end Berliini, Leipzigi, Strasbourgi, Müncheni ja Pariisi ülikoolis. 1888 töötas ta Jaroslavlis Demidovi juriidilises lütseumis dotsendina Rooma ja tsiviilõiguse alal ning 1889–1893 Odessas Novorossiiski Ülikoolis. 1893–1902 oli ta Tartu Ülikoolis Vene tsiviilõiguse ja kohtukorralduse professor, luges ka Baltimaade kohaliku õiguse kursust, aastast 1902 Peterburis Justiitsministeeriumi juristkonsult, pidas ühtlasi dotsendina loenguid Peterburi Ülikoolis, hiljem oli Kõrgemate Naiskursuste professor. Netšajev tegutses ka advokaadina. Ta oli Venemaa tsiviilkoodeksi uue projekti erinõupidamise liige. Aastast 1922 oli ta Petrogradi Ülikooli tsiviilõiguse professor, hiljem teadur.

Teadustöö

Netšajev avaldas artikleid tavaõiguse ja Vene ning välisriikide õiguse ajaloost, tegi kaastööd entsüklopeediatele, sh F. A. Brockhausi – J. A. Jefroni "Entsüklopeedilisele sõnaraamatule", tõlkis vene keelde teiste maade õigusalaseid teoseid.