google/wiki40b huggingface dataset:
Albert Vilms

Albert Vilms (19. september 1903 Kõo vald, Viljandimaa – 13. august 1999 Fort Collins, Colorado) oli eesti advokaat ja Viljandi linnapea.
Õppis 1923–1928 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, korp! Sakala vilistlane.
1935–1939 vandeadvokaat Viljandis. 6. detsembril 1939 valiti ta ainsa kandidaadina (senine linnapea August Maramaa loobus kandideerimast) 14 poolt- ja 5 vastuhäälega Viljandi linnapeaks. 1940. aasta mais valiti ta Viljandi vabatahtliku kodanliku õhukaitse ühingu esimeheks. Septembris 1944 nimetati Albert Vilms Eesti Õhukaitseliidu Viljandi kohtkonna juhatajaks. 
1944 põgenes Saksamaale, 1949 siirdus USA-sse.

Isiklikku

Albert Vilms abiellus ajakirjanik Anton Jürgensteini tütre Else Aino Jürgensteiniga (1904–1997), nende poeg oli Jüri Vilms (1937–2010).
Megion

Ajalugu

Megion on teada 1810. aastast nime Majon all, 1912. aastast nime Magajon all. 1959. aastal muutus Magajon Megioniks.
1961. aastal avastati Megioni lähistel nafta leiukoht.
1964. aastal sai Megion aleviks, 1980. aastal sai linnaõigused.

Loodus

Megion asub Lääne-Siberi madalikul, Obi jõe keskjooksul, Nižnevartovskist 28 km läänes. Kõrgus merepinnast on 40 m.
Likėnai

Allikad

Smardonė allikad koosneb kahest veesilmast (läbimõõdud 15 ja 17 meetrit). Aastal 1961 andsid nad sekundis 540 liitrit vett, olles sellega veerohkeimad allikad Leedus. Sel aastal viidi ümbruskonnas läbi maaparandustööd, mistõttu tänapäeval annavad allikad sekundis 14 liitrit vett, ka oli enne maaparandustöid allikaid kolm. Allikate vesi on suure mineraalisisaldusega ning pärineb Tatula lademe kivimitest, sisaldades ka vesiniksulfiidi ja kaltsiumsulfaati. Kirjalikes allikates on allikatest esimest korda juttu aastal 1587, mil nende vett hakati Birzaissse kümblustünnidesse transportima. Esimene allikate vee uurija oli Theodor Grotthuß.
Lisaks allikatele ammutatakse seal mineraalvett ka kahest puuraugust. Esimese vesi sisaldab kloriide ja sulfaate, naatriumit ja kaaliumit (mineralisatsiooni aste 7,4 g/l). Sealset vett villitakse pudelitesse ja turustatakse. Teise puuraugu vesi sisaldab kloriide ja bromiide, naatriumit, kaaliumit ja kaltsiumit (mineralisatsiooni aste 114 g/l). Nii selle puuraugu vett kui ka lähedase turbaraba turvast kasutatakse Likėnai haiglas raviotstarbel.

Ajalugu

Küla on esimest korda mainitud aastal 1643. Asula varasemad nimekujud olid Smardone või Lukėnai. Liudvikas Chodakauskas rajas kohaliku mõisa juurde võõrastemaja ja kümblushoone, pannes seega aluse kuurordile. Aastail 1890–1891 ravis end seal 168 tõbist. Aastal 1891 hävisid need hooned tules ja see tegi asulale kui kuurordile ajutiselt lõpu.
Aastal 1924 tükeldati sealse mõisa maad kruntideks. 40 hektarit maid läks tervishoiuministeeriumi käsutusse, hiljem omandas selle maa aga kohalik omavalitsus. 1930. aastatel avastati, et raviks kõlbab lisaks allikate veele ka sealsete rabade turvas. Nii taastati aastal 1938 Jokūbas Mikelėnase eestvedamisel sealne kuurort. Aastal 1939 võeti sealses sanatooriumis vastu 610 haiget.
3. augustil 1946 sai Likėnaist alev. Aastal 1970 liideti sellega ka Pabiržė, ent aastal 1989 sai sellest taas omaette alev. Aastal 2002 kujundati sealne sanatoorium ümber rehabilitatsioonihaiglaks.
Hiidlinnastu

Hiidlinnastu ehk linnaahel ehk megalopolis ehk megapolis ehk megapol on suurlinnast ja selle ümbrusse koondunud väiksematest linnadest tihedasti kokkukasvanud kogum, millel maailmamajanduses on olulise tähtsusega ülikeskuse roll. 
Hiidlinnastut võib lugeda linnastumise kõrgeimaks astmeks.
Johan Lilius

Johan Lilius (17. jaanuar 1724 Längelmäki vald – 1803) oli õuekohtunik ja Aurora Seltsi asutaja. 
Ta oli Soome kirjanduse kasvu ja arengu mõjutaja ja osales muuhulgas Aurora Seltsi poolt välja antud ajalehe Åbo Tidningar toimetamises.
Mündi vald

Mündi vald (saksa keeles Müntenhof) oli vald Järvamaal Türi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Mäo vallaga.
Marco Reus

Marco Reus (sündinud 31. mail 1989 Dortmundis) on Saksamaa jalgpallur. Ta mängib Saksamaa klubis Dortmundi Borussia ründava poolkaitsja positsioonil. Saksamaa jalgpallikoondist esindab Reus 2011. aastast.
Aastatel 2009–2012 mängis Marco Reus Mönchengladbachi Borussias. Bundesliga hooajal 2011–2012 lõi ta 18 väravat ja andis 8 resultatiivset söötu, aidates klubil jõuda UEFA Meistrite Liiga eelringini.
Suvel 2012 asus Reus Dortmundi Borussiasse, mille jalgpalliakadeemias ta mängis aastatel 1996–2006.
Aastatel 2012 ja 2019 on ta valitud Saksamaa aasta jalgpalluriks.

Koondisekarjäär

Debüüdi Saksamaa rahvuskoondises tegi Reus 7. oktoobril 2011 mängus Türgi vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 27. mail 2012 sõprusmängus Šveitsi vastu.
Ta kuulus Saksamaa koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel Ukrainas ja Poolas. 22. juunil toimunud veerandfinaalimängus lõi ta värava Kreekale. Poolfinaalis kaotati Itaaliale ning jäädi jagama 3.–4. kohta.
2014. aasta maailmameistrivõistlustest ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustest jäi ta vigastuste tõttu eemale.
2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Rootsi vastu.
Hiob von Dobeneck

Hiob von Dobeneck (ka Job von Dobeneck; umbes 1450 – 25. mai 1521) oli Pomesaania piiskop aastatel 1501–1521.
Hiob von Dobeneck pärines väikeaadli hulgast, tema täpne sünniaeg on teadmata. Hiobi isa Johann suri enne 1486. aastat. 1489. aastal sai Hiob von Dobeneckist Saksa ordu konvendi peadiakon ja praost Zschillenis Saksimaal. 1498. aastal osales ta Saksa ordu preestervennana Saksi hertsogi Friedrichi valimistel kõrgmeistriks. 1501. aastal sai Dobeneckist aga Pomesaania piiskop, samal aastal sai ta ka paavstliku kinnituse.
Dobeneckist sai peagi kõrgmeister Friedrichi üks lähedasemaid usaldusaluseid, kellest 1507. aastal sai pärast kõrgmeistri lahkumist Saksimaale Preisimaad valitseva regentnõukogu juht. 1509. aastal plaanis kõrgmeister Dobenecki esitada Riia peapiiskopi kandidaadiks, kuid ebaõnnestunult.
Kui kõrgmeister Friedrich suri, toetas Dobeneck uue kõrgmeistrina Brandenburgi markkrahvi Albrechtit. Suures osas tänu tema toele saigi Albrechtist kõrgmeister ning kuni 1516. aastani oli Dobeneck ta lähim nõuandja, kes Preisimaad kõrgmeistri äraolekul ka valitses. Kui Albrechti soosikuks sai Dietrich von Schönberg, tõmbus Dobeneck Preisimaa poliitikast tagasi ja keskendus Pomesaania valitsemisele. 
1519. aastal, enne Ratsanikesõja (Reiterkrieg) puhkemist Poola ja Saksa ordu vahel, püüdis Dobeneck rahu vahendada, kuid ebaõnnestunult. Sõja ajal jätkas ta siiski pingutusi ning oli aktiivselt tegev ka sõja lõpoetanud vaherahu sõlmimisel 1521. aasta aprillis. Kuu aega hiljem Dobeneck suri.
Hiob von Dobenecki kutsuti "Raudseks piiskopiks" (der eiserne Bischof), kuna ta ilmus nõupidamistele tavaliselt sõjarüüs.
Ivan Macan

Ivan Macan (sündinud 29. juunil 1939 Svetojurski Vrhis, praegusel Pregrada haldusalal) on horvaadi filosoof ja teoloog.
Ta astus 1956 Jeesuse Seltsi, 1968 pühitseti preestriks, 1979 sai Innsbrucki ülikoolist doktorikraadi. Ta on olnud Zagrebi Jeesuse Seltsi Filosoofiateaduskonna (Filosoofia-Teoloogiainstituudi) ja Zagrebi ülikooli professor. Aastatel 1995–1998 oli ta Horvaadi Filosoofiaseltsi esimees.
Komplekssuurus

Komplekssuurus on selline suurus, mille esitamiseks saab kasutada kompleksarvu.
Tüüpilised komplekssuurused on harmooniliste võnkumiste kujul esinevad elektrilised suurused - siinuseline vahelduvpinge ja siinuseline vahelduvvool, ning neid seostav impedants ehk näivtakistus Ż või selle pöördväärtus kompleksjuhtivus.
Ernst Tode

Ernst Friedrich Tode (27. jaanuar 1858 Pargolovo (Peterburi lähistel) – 7. detsember 1932 München) oli  baltisaksa kunstnik. Tuntud vitraažimeistrina.
Ernst Tode sündis Pargolovos (praegu kuulub Peterburi Viiburi rajooni) kaupmehe perekonnas. Aastatel 1878–1882 õppis ta 
Riia Polütehnikumis arhitektuuri ja 1882–1885 Müncheni kunstiakadeemias maalikunsti professor Otto Seitzi käe all. Hiljem täiendas end Düsseldorfi kunstiakadeemias.
Aastatel 1891–1894 töötas ta Riias kunstiõpetajana.

Vitraažikunst

Aastatel 1894–1909 tegeles Tode Riias vitraažikunstiga. Tal oli oma vitraažitöökoda. Tema loodud vitraaže on paljudes kirikutes ja muudes hoonetes, sealhulgas Riias, Peterburis, Moskvas, Kiievis ja Odessas.
Tema loomingut leidub ka Eestis, näiteks Kolga-Jaani ja Paide kirikus ning Eesti Panga muuseumis.

Saksamaal

Alates 1909. aastast elas Tode Saksamaal – algul Regensburgis, hiljem Münchenis. 
Ta on tegutsenud ka kirjanikuna. Viimased eluaastad pühendus kunstiajaloole.

Publikatsioonid

1908. aastal avaldas Tode Peterburi arhitektide ühingu arhitektuuri-, kunsti- ja tehnikaajakirjas Zodtšii pikema artikli "Стекольная живопись. Краткий очерк ее истории и технического развития" ('Klaasimaal. Selle ajaloo ja tehnilise arengu lühiülevaade').
Soome lipp

Soome rahvuslipul (soome keeles siniristilippu) on valgel taustal sinine Skandinaavia rist, mille vertikaalne osa on nihutatud lipuvarda poole. Sinine värv sümboliseerib järvi ja taevast, valge aga lund ja valgeid Soome öid.
Soome riigilipp erineb rahvuslipust vaid selle poolest, et risti keskel on kollase raami sees Soome vapp.
Mõlema lipu proportsioonid on 11:18 (5:3:10 horisontaalselt ja 4:3:4 vertikaalselt).
Pääsusabaga riigilippu (endise nimega "sõjalipp") kasutab sõjavägi. See on ühe ühiku võrra laiem kui rahvus- ja riigilipp; saba pikkus on 5 ühikut.
Soome seaduse järgi on lippudel kasutatavad värvid defineeritud järgmiselt: sinine – PMS 294C, punane – PMS 186C, kollane – 123C.

Ajalugu

Pärast Soome iseseisvumist 1917. aastal korraldati võistlus lipu kujunduse valimiseks. Mitme variandi seast kinnitati lõpuks 29. mail 1918 praegune sini-valge Taani lipul Dannebrogil põhinev kujundus.
Kirehe ringkond

Kirehe ringkond on 2. järgu haldusüksus (akarere) Rwanda kaguosas Idaprovintsis.
Kirehe piirneb lõunas Burundi ja idas Tansaaniaga. Ida- ja lõunapiir kulgeb piki Kagera jõge.
Suurem osa alast on umbes 1350 meetri kõrgune platoo, kõrgemad mäed on 1700–1800 meetri kõrgused Mahama ja Migongo. Kirehe ala katab valdavalt savann, kus kasvavad peamiselt akaatsiad. Suurem osa looduslikult kasvanud metsast on maha raiutud, kuid metsade taastamiseks istutatakse eukalüpte, mände ja Mearnsi akaatsiat. Kirdeosas on soid ja järvi, sealhulgas Rwampanga järv. Äärmises kagutipus on Rusumo juga.
Ringkonna halduskeskus on Rusumo. Ringkond jaguneb 12 sektoriks (imirenge): Gahara, Gatore, Kigarama, Kigina, Kirehe, Mahama, Mpanga, Musaza, Mushikiri, Nasho, Nyamugari, Nyarubuye.
Tegeldakse peamiselt põllumajanduse (sealhulgas riisikasvatuse ja mesindusega) ning käsitööesemete valmistamisega.
Inimeste peamiseks energiaallikaks on puit; elektrienergia on kättesaadav vaid suuremates asulates. Rajamisel on Rwanda, Tansaania ja Burundi ühine 80-megavatine Rusumo hüdroelektrijaam.
August Maasik

August Maasik (ka Gus Masik; 1. oktoober 1887 Laiuse – 14. mai 1976 Seattle) oli eesti päritolu Kanada meresõitja ja polaaruurija.
Ta lahkus Eestist 1905. aastal ning elas suurema osa elust Kanadas. Ta sõitis laevadel merd, osales teadusreisidel ja tegutses Alaskal muu hulgas kullaotsija ning mere- ja lennuhädaliste päästjana. Banksi saarel Kanada põhjarannikul voolav Masik River on tema järgi nime saanud. Masiku nime kannab ka tema avastatud mäekuru Masik Pass.
Kujundusgraafika

Kujundusgraafika õpetamine Eestis

Eesti Kunstiakadeemia graafilise disaini osakonnas (juhtiv õppejõud professor Ivar Sakk) saab õppida graafilise disaini erialal. Kunstiakadeemia Avatud Akadeemias saab õppida kaheaastastel kujundusgraafika kursustel.
Tartu Kõrgemas Kunstikooli meediadisaini osakonnas saab meedia- ja reklaamidisaini õppekava raames õppida graafilist disaini (juhtiv õppejõud professor Marko Kekišev).
Kullar Viimne

Kullar Viimne (sündinud 22. märtsil 1980 Võrus) on eesti dokumentalist.
Aastatel 2004–2011 õppis ta Balti Filmi- ja Meediakoolis filmikunsti. On end täiendanud filmikoolides FAMU (Tšehhi) ja IAD (Belgia). 
Ta on Eesti Kinoliidu, Eesti Audiovisuaalautorite Liidu ja Eesti Ajakirjanike Liidu liige.

Isiklikku

Tema ema on tuntud mälumängur Ene Viimne Võrumaalt Tsooru külast.
Aghireșu-Fabrici

Rahvuslik koosseis

2002. aastal oli 3 061 elaniku seas 2 244 rumeenlast, 684 ungarlast ja 130 mustlast.
Anton Geraštšenko

Anton Geraštšenko (ukraina keeles Антон Юрійович Геращенко, sündinud 10. veebruaril 1979 Harkivis) on Ukraina riigiametnik ja poliitik.
Jana Kolukanova-Haitz

Jana Kolukanova-Haitz (neiupõlvenimi Kolukanova; sündinud 4. augustil 1981 Tallinnas) on Eesti ujuja. 
Ujumist õppis Kalevi Ujumiskoolis Tallinnas ja Auburni Ülikoolis USA-s.
2000. aasta Sydney olümpiamängudel saavutas Jana Kolukanova 50 meetri vabaujumises 16. koha.
2004. aasta Ateena olümpiamängudel saavutas ta 100 m vabaujumises 23. koha.
2002. aasta lühiraja maailmameistrivõistlustel Moskvas sai Jana Kolukanova 50 meetri vabaujumises 17. koha ja 100 m vabaujumises 30. koha.
2005. aasta maailmameistrivõistlustel Montrealis sai Jana Kolukanova 50 meetri vabaujumises 8. koha ja 100 meetri vabaujumises 14. koha.
2008. aasta lühiraja maailmameistrivõistlustel Manchesteris naiste 50 vabaujumises sai ta 10. koha.

Isiklikku

Kasv 182 cm, kaal 67 kg. Tema abikaasa on Christopher Haitz.
Rahumäe raudteejaam (kitsarööpmeline raudtee)

Rahumäe raudteejaam on ajalooline raudteejaam Tallinnas Nõmme linnaosas. Peeter Suure merekindluse objekt. Jaamahoone on kultuurimälestis.

Ajalugu

Jaam valmis 1917. aastal Peeter Suure merekindluse kitsarööpmelise Liiva – Nõmme-Väikse raudteelõigu äärde. Jaama juurest algas harutee, mis viis Koplisse, Tondile ja Mustamäele. Pärast kindluse raudtee sulgemist teenindas Tallinna–Vääna raudteeliini.
Pärast kitsarööpmelise raudtee kadumist kasutati jaamahoonet elamuna. 1990. aastate keskel andis Nõmme linnaosavalitsus hoone usuühingule, kes aga hülgas maja.

Asukoht

Rahumäe jaamahoone asub aadressil Künka tänav 15 (endine Piiri tänav 58), Rahumäe kalmistu lääneküljel.

Nimi

Avamisel kandis jaam nime Nõmme-Ida, Tallinna–Vääna raudteeliini avamisel Rahumäe. 1926. aastal avati laiarööpmelisel raudteel samanimeline raudteepeatus. Pärast seda nimetati kitsarööpmelise raudtee jaam ümber Kalmistuks.

Arhitektuur

Jaamahoone on paekiviehitis, L-kujulise põhiplaaniga ja ühekorruseline. Vundament on klombitud paekivist, välisseinad ja otsaviilud puhtalt tahutud paeplokkidest. Maja välisuks, akna sillused-põsed ja nurgad on tellistest. Viiludel neoklassitsistlik poolkaaraken. Algselt oli majal kivikatus.

Kultuurimälestised

Kultuurimälestiseks (nr 8794) tunnistas kultuuriminister selle jaamahoone 18. augustil 1997.
Comacina saar

Comacina saar (itaalia keeles Isola Comacina) on väike metsane saar, mis asub Como järves, Itaalias. See on Como järve ainus saar ning asub läänekalda lähedal. Comacina kuulub Ossuccio kommuuni.
587. aasta paiku asus saarel üks viimaseid Bütsantsi kindlusi langobardide võimu aluses piirkonnas. Pärast pikka piiramist lasid Authari juhitud langobardid kindluse kuberneril Franciol põgeneda keiser Justinianus I asevalitseja Narsese pealinna Ravennasse.
1919 anti saar Belgiale austusavaldusena kuningas Albert I-le. Järgmisel aastal saar tagastati.
Tänapäeval on Comacinal restoran, kohvik ja rida arheoloogilisi leiukohti.
Helsingi Vantaa lennujaam

Terminal 1

Terminal 1 (5-15 väravad; 2020. aastaks 1-15) reisiterminal Helsingi lennujaamas, kus on 11 väravat, millest neli on varustatud reisijatesildadega. Terminal avati 1952. aastal ja see oli lennujaam esimene terminal. Praeguseks on vana terminal maha lammutatud ja asentatud uuega (praegune terminal). Terminali kasutatkse 2009. aasta seisuga siseriiklike lendude jaoks, terminali kasutatakse ka rahvusvaheliste lendude jaoks ka. Terminal 1 kasutavas Star Alliance lennufirmad nagu näiteks Aegean Airlines, Croatia Airlines, Lufthansa ja TAP Air Portugal. Lisaks Star Alliance´i lennufirmadele kasutavad ka terminali airBaltic ja Vueling. Icelandair kasutas Terminal 1 kuni ta liigutati ümber Terminal 2 13. aprillil 2015. aastal. Praegu ei lenda mitte ühtegi kauglennuliini Terminal 1. Terminalil on ühendus Helsingi rongijaamaga
Terminal 1 on reisijate mugavused on tax-free poed, tasuta Wi-Fi, laadimiskohad ja kapid. Lisaks nendele on Terminal 1 ka mitu restorani, kohvikut ja SAS Business Lounge.

Ühistransport

Lennujaama sõidavad taksod, mitu bussid ja Finnairi bussid Helsingi kesklinnast.
1. juulil 2015 avati ka rongiliin lennujaama. Rongisõit Helsingi kesklinnast lennujaama kestab u 30 minutit. Sinna sõidavad lähirongide liinid I ja P.
Raivo Uukkivi

Haridus

Raivo Uukkivi on lõpetanud Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehaanikainseneri erialal ning omandanud haldusjuhtimises magistrikraadi Tallinna Tehnikaülikoolis.

Töö

Raivo Uukkivi on varem töötanud Jüri sovhoosi peainsenerina, AS Tallinna Vesi juhatuse liikmena ja ühe direktorina ning Tallinna Prügila AS juhatuse liikmena, kelle juhtimisel rajati ja käivitati moodne Tallinna prügila Jõelähtme vallas.
Harju maakonna Rae vallavanemana oli Raivo Uukkivi ametis 2004. aasta oktoobrist kuni 2010. aasta jaanuarini.
Pärast 2009. aasta kohalikke valimisi töötas ta kuni 2010. aasta jaanuarini Rae vallavanemana ning alates 18. oktoobrist 2010 on Raivo Uukkivi Rae vallavolikogu liige. 
Novembrist 2011 kuni novembrini 2013 oli Raivo Uukkivi Lääne-Virumaal Vihula vallavanem ja alates 2013. aasta detsembrist Raasiku vallavanem. Raivo Uukkivi on kirjutanud vallavanemana töötamisest 3 raamatut, seega nii Rae (2009), Vihula (2013) kui Raasiku (2017) vallajuhina kogetust. Lisaks on kirjutanud 2 raamatut oma tööst Rae volikogu liikmena (2013 ja 2017). 2009 ja 2013. aasta kohalikel valimistel kogus ta Rae vallas suurima häältearvu, mis osutus suurimaks ka üleriigiliselt maaomavalitsuste klassis. 
Alates 2013. aasta detsembrist töötab Raivo Uukkivi Raasiku vallavanemana. Tema juhitud meeskond tagas 2016. aastal Raasiku vallas 5000 elaniku kokkusaamise ja Raasiku valla iseseisvana jätkamise pärast 2017 kohalike volikogude valimisi.

Poliitiline tegevus

Raivo Uukkivi astus Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda 2011. aasta augustis. Varem oli ta ligi kümme aastat Eesti Keskerakonna liige, kuid astus erakonnast välja 9. mail 2011.
19. märtsil 2016 valiti Raivo Uukkivi Harjumaa sotsiaaldemokraatide üldkoosolekul Sotsiaaldemokraatliku Erakonna Harjumaa piirkonna aseesimeheks.

Muu

Raivo Uukkivi ja Ly Uukkivi on oma 35-aastasest kooselust koostanud teose "Teekond".
Otepää muusikakool

Otepää muusikakool on muusikakool Valga maakonnas Otepääl aadressil Koolitare tänav 7. Kooli direktor on Tanel Soovares.
Kool asutati 1975.
Ioánnina

Ioánnina (kreeka keeles Ιωάννινα) on linn Kreekas, Ípeirose piirkonna, Ioánnina piirkonnaüksuse ja Ioánnina valla halduskeskus.
See on Kreeka suuruselt 8. linn, elanikke oli 2011. aastal 112 486. Linn on umbes 500 meetri kõrgusel merepinnast ja asub Ioánnina järve läänekaldal.
Aastal 1970 asutati Ioánnina Ülikool (ülikooli vanim osa asutati 1964 Thessaloníki Aristotelese Ülikooli allüksusena).
Linna läbivad E-teed E90 ja E92.
Selles linnas sündis Károlos Papoúlias, Kreeka president alates 2005. aastast.
Eluvorm (Wittgenstein)

Eluvorm (inglise form of life, saksa Lebensform) on Ludwig Wittgensteini järgi ühise keelega inimgrupi elu, mis hõlmab nii keelelist kui ka mittekeelelist tegevust.
Keel ja inimese eluviis ei ole teineteisest lahutatud – need kujundavad teineteist. Sellist keele ja eluviisi ühtsust nimetaski Wittgenstein eluvormiks.
Külli Lokko

Külli Lokko (sündinud 9. augustil 1957 Loksal) on Eesti kultuurikorraldaja, pedagoog ja koorijuht. 
Ta on oma kooridega võitnud mitu mainekat rahvusvahelist koorifestivali. 2015. aasta märtsis võitis tema juhendatav E STuudio noortekoor Eesti esimese harrastuskoorina New Yorgi koorifestivalil Carnegie Hallis kulddiplomi. Eesti Kooriühing valis ta aasta dirigendiks 2015.

Elulugu

Külli Lokko omandas kultuuriharidustöötaja magistrikraadi ja koorijuhi eriala Tallinna Pedagoogilises Instituudis 1983. aastal, kus tema õpetaja oli Merike Aarma. Koorijuhi õpingutest on Lokko oma pedagoogiliseks eeskujuks toonud Gunnar Flossi. Aastatel 1978–1987 töötas ta Fr. Tuglase nimelises Ahja Keskkoolis muusikaõpetajana ja koolikooride dirigendina. Aastatel 1987–1989 oli ta Räpina Ühisgümnaasiumi muusikaõpetaja ja koolikooride dirigent.
1989. aastal sai temast Põlva kultuurikeskuse muusikajuht. Seal oli tema tööks kontsertide, piirkondlike laulupidude ja koorimuusikapäevade korraldamine. Sellel ametil töötas Külli Lokko 1996. aastani. 1997–2002 oli ta Põlva kultuurikeskuse juhataja. 2002. aastal sai Lokkost SA Tartu Tähtvere Puhkepark juhataja. Tema ülesandeks oli vastselt loodud asutuse reorganiseerimine ja tegevuse juhtimine. Alates 2010. aastast töötab Külli Lokko Heino Elleri nimelise Tartu muusikakooli kooristuudio juhatajana.
Kultuurijuhtimise kõrvalt on Lokko alaliselt koore juhatanud. 1989. aastal asutas Lokko E STuudio kooristuudio, kus ta tegutseb dirigendina tänini. E STuudio tähistas 2014. aastal oma 25. tegutsemisaastat. Selle aja jooksul on E STuudio kooridest läbi käinud üle 500 laulja ning on tehtud üle kahekümne välis-kontsertreisi. Teiste hulgas Rootsi, Norrasse, Saksamaale, Soome, Austriasse, Prantsusmaale, Belgiasse, USAsse, Kanadasse, Austraaliasse, Singapuri, Horvaatiasse ja Hispaaniasse.
2018. aastal avas Lokko Tartus Aparaaditehase hoones E STuudio koori- ja tantsukooli. Koolis õpetatakse noortele klassikalist koorimuusikat, levi- ja popmuusikat, teatri-, muusikali- ja filmimuusikat ning pärimus- ja folkmuusikat. Koolis tegutseb ka poistekoor.

Kooridest

2011. aastal võitis E STuudio kammerkoor Norras Bergenis toimunud rahvusvahelisel Griegi koorikonkursil kaks esikohta. 2014. aastal võitis E STuudio noortekoor mainekal rahvusvahelisel Corki koorikonkursil peaauhinna ja pälvis Fleischmanni rändkarika. E STuudio Noortekoor võitis 2016. aastal Seghizzi rahvusvahelise koorifestivali peaauhinna, kaks kategooriat ning pälvis muidki tunnustusavaldusi (sh tunnistati Lokko konkursi parimaks dirigendiks). E STuudio koorid on saanud ka riiklikke tunnustusavaldusi, näiteks Põlva aasta kultuuriteo, Tartu aasta kultuurikandja ja Kultuurkapitali Aasta kultuuripärli nimetuse. 2015. aastal võitis Elleri muusikakooli tütarlastekoor Hispaanias Canta al mar'i rahvusvahelisel koorifestivalil noortekooride kategoorias esikoha ja vaimulikus kategoorias teise koha.

Isiklikku

Külli Lokko on abielus, tal on kolm last. Hobina tegeleb Lokko jääveinide valmistamisega. 2000. aastast on Külli Lokko Reformierakonna liige.
Skandaal Böömimaal

Sisututvustus

Sherlock Holmes'i konsultatsioonile saabub Böömimaa kuningas. Peagi abielluvat riigipead on hakanud šantažeerima Irene Adler, endine ooperilaulja New Jerseyst, kellega von Ormsteinil oli nooruses salasuhe. Nüüd ähvardab naine kõik avalikustada, selle tõestuseks on mõned fotod. Kuningas palub Holmes'il need tagasi tuua enne laulatust. Detektiivil õnnestub leida fotod. Kui Irene Adler taipab, kes on ta vastane, põgeneb ta koos abikaasaga mandrile. Tasuks tehtud töö eest sai Sherlock Holmes endale Adleri foto koos naise kirjutatud pühendusega "Sherlock Holmesile isiklikult".
Sealtpeale nimetab kuulus detektiiv Irene Adlerit alati austavalt Naiseks suure algustähega.
MK-Estonija

MK-Estonija (vene МК-Эстония; täispealkirjaga МК-Эстония : world weekly; ebakorrektse eestikeelse nimega ka MK-Estonia) on aastast 2004 Tallinnas ilmuv venekeelne Eesti ajaleht. 2004–2008 andis ajalehte välja Läti meediaettevõte SIA "MK-Baltija" ja seejärel Nord Print OÜ. Ajalehe peatoimetaja on Andrei Titov. Ajaleht ilmub üks kord nädalas (kolmapäeval).
Rock Islandi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1831. aastal.
Kernu staadion

Kernu staadion (ka Kernu Põhikooli staadion, lühemalt Kernu PK staadion) on Harju maakonnas Saue vallas Kernu külas Kernu Põhikooli lähedal asuv staadion. Staadioni omanik on Saue Vallavalitsus ja valdaja Kernu Staadioni Sihtasutus.
Staadion sisaldab jalgpalliväljakut. See väljak on klubi JK Kernu Kadakas koduväljak.