Árpád

Árpád (u 845 – u 907) oli madjarite hõimuliidu juht 9. ja 10. sajandi vahetusel. Ta võis olla kas ungarlaste püha valitseja ehk kende või nende sõjaline juht ehk gyula.
Kuna eri allikad sisaldavad tema kohta vasturääkivaid andmeid, ei ole suuremas osas tema elu puudutavatest üksikasjadest ajaloolaste seas jätkuvalt täielikku üksmeelt. Vaatamata sellele kutsuvad paljud ungarlased teda oma riigi rajajaks ja mõned hilisemad kroonikad on rõhutanud tema kõige silmapaistvamat rolli Pannoonia madaliku hõivamisel. Temast põlvnev Árpádi dünastia valitses Ungari kuningriiki aastani 1301.

Valitsusaeg

Árpádi nimi "on täiesti tundmatu" kõigis Ida-Frangi riigis kirja pandud allikates; Ida-Frangi riik oli 9. ja 10. sajandi vahetumisel üks Pannoonia madaliku suurimaid jõude. Need allikad, sealhulgas "Annales Alamannici" ja "Annales Eisnidlenses", mainivad vaid teist ungarlaste juhti Kurszáni. Kristó ja teiste ajaloolaste järgi võib nende allikate põhjal oletada, et Kurszán pidi olema ungarlaste vägesid juhtiv gyula ning Árpád oli oma isa järglane kui püha kende. Sellele vastanduvas teoorias kirjutab Rumeenia ajaloolane Curta, et Kurszán oli kende ja Árpád gyula ning viimane sai Kurszáni järglaseks selle tiitli kandjana alles siis, kui baierlased Kurszáni aastal 902 või 904 tapsid.
Erinevalt Árpádi tegutsemisega peaaegu ühel ajal kirja pandud allikatest rõhutavad sajandeid pärast sündmusi kirja pandud kroonikad (nt "Gesta Hungarorum" ja illustreeritud kroonika) just Árpádi kõige olulisemat rolli Pannoonia madaliku hõivamisel. "Gesta Hungarorum" tõstab esile ka Árpádi sõjalisi oskusi ja tema suuremeelsust. See kroonika rõhutab sedagi, et Tétény, üks madjari hõimude seitsmest pealikust, omandas "Transilvaania maa endale ja oma järeltulevatele põlvedele" alles pärast seda, kui Árpád oli lubanud tal selle vallutada.
 
„Olles ületanud Doonau, kulgesid nende laagrid Doonau kõrval kuni Budafelhévíz'ini välja. Seda kuuldes päästsid kõik üle Pannoonia maa elavad roomlased oma elud pagedes. Järgmisel päeval sisenesid vürst Árpád ja kõik tema väljapaistvamad mehed koos kõigi võitlejatega kuningas Attila linna ning nägid kõiki kuninglikke paleesid, mõned vundamentideni varemetes, teised mitte, ja nad imetlesid mõõtmatult sealseid kivist ehitisi ning olid veel õnnelikumad kui seda on võimalik sõnadesse panna, et nad olid teeninud ära kuningas Attila, kelle liinist vürst Árpád pärines, linna vallutamise ilma võitluseta. Nad pidutsesid iga päev suure rõõmuga kuningas Attila palees, istudes üksteise kõrval ning neile esitati kõiki meloodiaid ja tsitrite ning vilede magusaid helisid koos rändmuusikute kõigi lauludega ... Vürst Árpád andis tohutuid maid nendega koos olnud külalistele ja kui nad seda kuulsid, tunglesid paljud külalised tema juurde ja jäid meelsasti koos temaga.“
 – Anonymous: Gesta Hungarorum
Kroonika "Gesta Hungarorum" järgi andis Árpád "Ungari juhtivate meeste ja võitlejate vande" ja "lasi oma poja vürst Zoltáni ülendada" vürstiks juba oma eluajal. Kuid nii selle teate kui kroonikas "Gesta Hungarorum" oleva suurvürstide loetelu usaldusväärsus on kaheldav. Näiteks jätab see tähelepanuta Fajszi, kes valitses sellal kui Konstantinos VII Porphyrogennetos aasta 950 paiku oma teost "De Administrando Imperio" lõpetas.

Surm

Árpádi surmakuupäeva osas puudub üksmeel. "Gesta Hungarorum" väidab, et ta suri aastal 907. Ent Kristó on kirjutanud, et ta suri tegelikult aastal 900 või hiljem, kuna "Gesta" väidab, et ungarlaste maahõivamise algusaasta on 903, mitte selle tegelik aeg aasta 895 paiku. Kui "Gesta" teade tema matuse kohta on usaldatav, siis maeti Árpád "ühe väikese jõe, mis voolab läbi kivist truubi kuningas Attila linna, lätte juures" ehk kohas, kus sajand hiljem kujunes Buda lähedal välja Fehéregyháza küla.

Pärand

Ungarlased jõudsid oma uuele kodumaale Karpaatides Árpádi juhtimise all. Árpád on peategelane kroonikas "Gesta Hungarorum", mis omistab talle "ungarlaste maahõivamise" "pea kõik mälestusväärsed sündmused". Lisaks sellele valitses Ungarit kuni tema dünastia meesliini väljasuremiseni aastal 1301 "üks liin vürste", kes kõik põlvnesid Árpádist. Árpádi tunnustatakse jätkuvalt ungarlaste seas tiitliga honalapító ehk "meie riigi rajaja".

Perekond

Porphyrogennetos kirjutab, et Árpádil "oli neli poega: esmalt Tarkatzous; teiseks, Ielech; kolmandaks, Ioutotzas; neljandaks, Zaltas". Kuid ta viitab ka isikule "Liuntikas, Árpádi poeg"; Kristó kirjutas, et Liuntikas (Liüntika) on Tarkatzouse (Tarhose) alternatiivne nimekuju. Árpádi poegade ema nimi ja päritolu ei ole teada. Järgnev sugupuu esitab Árpád esivanemad ja järeltulijad kuni 10. sajandi lõpuni:
*Eeldatakse, et Liüntika ja Tarkatzus on üks ja sama isik.
**Tasi isa oli üks Árpádi neljast või viiest pojast, kuid tema nimi ei ole teada.
***Kõik hilisemad Ungari suurvürstid ja kuningad põlvnevad Taksonyst.