Eesti Noored

Asutamine

Sama nimetusega noorte ühendorganisatsiooni moodustamine skautidest ja noorkotkastest oli tegelikult planeeritud juba Eesti Vabariigis enne 1940. aastat, kuid jäi siis alanud nõukogude okupatsiooni tõttu teostamata. 
Eesti Noorte organisatsioon kutsuti ellu väidetavalt toonase tuntud spordimehe Gustav Kalkuni algatusel ning oma 1940. aastal katkestatud tegevust jätkasid selles osakondade juhatajate ja allorganisatsioonide juhtidena paljud endised skaudi- ja noorkotkaste juhid.
Eesti Noored asutati ametlikult 1942. aasta septembris. 1943. aasta märtsis ilmus juba kõigis eesti ajalehtedes üleskutse, kus kõigil eesti noortel soovitati astuda noorteorganisatsiooni Eesti Noored liikmeks. Üldiselt leidis üleskutse vastukaja, kuid algul oli noorte suhtumine sakslaste värbamisaktsioonidesse veel üsnagi leige. Suhtumine muutus siiski kardinaalselt 1944. aasta algul.

Liikmed

Eesti Noorte organisatsiooni võisid astuda 10–17 aasta vanused noored. Tegevus toimus kahes vanuserühmas: 10–13- ja 14–17-aastased. Noorteorganisatsiooni liikmeskonnaks on hinnatud kuni 20 000, kuid täpsed andmed pole teada.

Töökorraldus

Vabatahtlikest noortest moodustati näiteks tuletõrjesalku, organiseeriti aktiivselt esmaabi- ja õhukaitse abiteenistusi. Moodustati valveteenistuste gruppe linnavalitsuste ja omakaitse abistamiseks ning võeti osa strateegiliste ja kommunaalobjektide valvamisest. Viidi läbi esmaabikursuseid. Ka abistasid noored postiteenistust, haiglaid ja kohalikke ajalehetoimetusi. Noored abistasid ka perekondi, kelle liikmed olid rindel, või seotud teiste sõjaliselt tähtsate ülesannetega. Tütarlapsed abistasid lasterikkaid peresid ja neid, kus pereisa või -ema 1941. aastal represseeriti.
Eesti Noorte I treeninglaager korraldati 1943. aasta 28. juunist kuni 9. juulini kunagises Noorte Meeste Kristliku Ühingu Koitjärve noortelaagris Paukjärve kaldal. 
1944. aasta veebruaris oli Tallinna piirkonnas astunud mitmesugustesse tagala sõjalistesse abiteenistustesse 1250 noort. Noorte astumine mitmesugustesse tagalateenistustesse hoogustus oluliselt 1944. aasta kevadel, eriti aga pärast Eesti linnadele tehtud õhurünnakuid. Ajal, mil rindejoon oli Narva jõele peatuma jäänud ja Eestit ähvardas taasokupeerimine Punaarmee poolt, muutus noorte suhtumine sõjalistesse abiteenistustesse oluliselt positiivsemaks.

Lähetamine Saksamaale

1944. aastal algas noorte lähetamine sõjalise tubliduse laagritesse (Wehrertüchtigungslager) Saksamaale, kus valmistati ette noortejuhte lennuväe abiteenistusse võetavate noorte väljaõppeks. Esimene 108 vabatahtlikust koosnev grupp saadeti Ida-Preisimaale 20. aprillil 1944. Teine grupp umbes 120 poisiga viidi mai lõpul Poolasse. Kolmas, umbes 150 eesti poisist koosnev grupp saadeti Königsbergi lähedale.

Riietus ja sümboolika

Organisatsiooni sümboliks oli rombikujuline märk, kus eesti rahvusvärvide taustal oli kujutatud ristatud mõõk ja viljapea.
Poistel suvevorm oli tumesinine pagunitega pluus ja mustad lühikesed püksid pruuni nahkrihmaga. Peakate oli tumesinine pilotka. Pluusil kanti rukkilillesinist kaelarätti, jalas tumehalle põlvikuid. Talvevorm oli sinine suusamüts, suusapluus ja suusapüksid suusa- või tanksaabastega. Villaseid sokke kanti pükste peal. Suusapluusi all kanti suvepluusi kaelarätikuga.
Tütarlaste ajutiseks vormiks oli tumesinine sirgelõikeline voldiga seelik ja tumesinine pluus kahe rinnataskuga. Pluusil kanti valget kaelarätikut ja märki kanti vasaku tasku voldil. Juhi tunnuseks oli valge vilenöör. Hellakese seelik oli pluusi külge nööbitav. Malevajuhi vormiks oli tumesinine sirgelõikeline seelik, valge pluus ja tumesinine jakk.

Meedia ja kultuur

Eesti Noorte peastaap andis 1944. aastal välja 6 numbrit kuukirja Eesti Noored, mille trükiarv oli 10 000. Lisaks ilmus "Eesti Noorte kalender-käsiraamat 1944".