google/wiki40b huggingface dataset:
General Lavrinenkov

Ajalugu

Kiil pandi laevale tehasenumbriga 397 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Hersonis asuvale Dnepri Laevakompaniile (DRPile) üle 1990. aastal. Dnepri Laevakompanii RE UkrRetšFlot ja hiljem eraettevõte ASK UkrRetšFlot on kasutanud General Lavrinenkovi 2008. aastani reisideks Dnepril ja Mustal merel Kiievist Sevastopoli ja Odessani ning Kiievisse tagasi. Samasugusteks reisideks kasutati ka sõsarlaevu Zirka Dnipra ja General Vatutin.
Ukraina raske majandusliku seisukorra tõttu müüdi laev Venemaa Laevakompaniile Doninturflot Rostovis Doni ääres. Alates 2008. aasta oktoobrist sõidab General Lavrinenkov Venemaa lipu all välisturistidega, kuid 2012. aasta esimesele reisile Rostovist Doni ääres Moskvasse müüakse pileteid Vene rublade eest siseturistidele.
Tottori prefektuur

Geograafia

Tottori prefektuuri kõrgeim tipp on Daiseni vulkaan. Prefektuuris asub Tōgō järv.

Sümbolid

Tottori prefektuuri tunnuslind on mandariinpart (Aix galericulata), tunnuspuu on ida-jugapuu (Taxus cuspidata) ja tunnuslill pirniõis (Pyrus).

Haldusjaotus

Tottori prefektuur on jaotatud 19 omavalitsuseks, millest 4 on suurlinnad (市 shi).
Hein Vergo

Hein Vergo (aastani 1934 Theodor (ka Teodor või Feodor) Taalmann (ka Thaalmann); 1900 – 1998) oli eesti õpetaja ja koolijuht.
1922. aastal lõpetas ta Tallinna Õpetajate Seminari. 1922–1924 töötas ta Vändra Gümnaasiumi õpetajana, 1924–1932 Haljava kooli õpetajana, 1932–1942 Jõelähtme valla Neeme algkooli juhatajana. Aastatel 1940–1941 ja 1945–1947 oli ta Haljava 7-klassilise kooli direktor, 1949–1960 Aruküla kooli direktor.
Raivo Kütt

Raivo Kütt (sündinud 31. mail 1963) on eesti ettevõtja ja poliitik, autode müügiga tegeleva kontserni Amserv Grupp juhatuse esimees ja kaasomanik. 
Ta on ka Eesti esimese Maksimarketi asutaja.
Ta lõpetas 1985. aastal TPI majandusteaduskonna ja 1991. aastal Eesti Kõrgema Kommertskooli.
Raivo Kütt on alates aastast 2000 Eesti Karate Föderatsiooni president, Eesti Olümpiakomitee Esindajate Kogu, Nõmme-Rotary Klubi ja Majandusklubi "Taurus" liige.
Alates aastast 2006 on Raivo Kütt veebifirma CV Keskus AS nõukogu liige.
Ta on olnud Tallinna linnavolikogu liige ja Pirita halduskogu esimees. Kuulub Isamaa ja Res Publica Liitu.
Voigt

Voigt on Liibavist pärit Kuramaa ja Liivimaa kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Voigti suguvõsa päritolu on jäänud ebaselgeks. Perekonnatraditsiooni kohaselt olid nad pärit Reinimaalt ja põlvnesid Vogt von Hunolsteini aadlisuguvõsast. XVII sajandil elas Liibavis Diedrich Voigt (maeti 1668), kellega saab alguse suguvõsaliin. Tema järeltulijate hulgast võrsus kaupmehi, vaimulikke ja Kuramaa hertsogi ametnikke. 1819. aastal annetati Sesava pastorile Johann Friedrich Voigtile (1760−1844) Püha Vladimiri IV klassi ordeni ja ta tõsteti aadliseisusse. Tema poeg Georg Friedrich Hermann von Voigt (1796−1852) rajas suguvõsa Liivimaa liini. Tema poeg August Robert von Voigt (1826−1894) omandas Härgmäe kihelkonnas Annase ja Pedele mõisad ning võeti 1873. aastal Liivimaa kubermangu aadliraamatusse.
Gabriela Koukalová

Maailmakarikas

Gabriela Koukalová on (seisuga 20.märts 2017) individuaalselt jõudnud MK-etappidel esikolmikusse 39 korral, millest 17 etappi on ta võitnud.
Marten Kuningas

Muusikaline tegevus

Marten Kuningas musitseerib ansamblis Leegitsev Sidrun ja hiphopansamblis Doktor Normal.
2009 osales Kuningas Birgit Õigemeele, Tanel Padari ja Tallinna Poistekoori kontserdisarja "Jõulupuudutus" kontsertidel koos Birgit Varjuni, Getter Jaani, Jaanus Saago ning Ott Leplandiga. Esineti mitmes Eesti kirikus.
Ta osales võistlusel Eesti Laul 2010.
Marten Kuninga debüütalbum "Janu" ilmus 2012. aasta 16. juunil ning tema teine sooloalbum "Praktiline mees" ilmub 2014. aasta sügisel.

Preemiad

2014. aastal võitis Marten Kuningas koos Raul Ojamaaga palaga "Tagurpidi vaal" 30. Uno Naissoo nimelise loomingu- ja interpretatsioonikonkursi.

Isiklikku

Marten Kuningas on lavastaja Neeme Kuninga poeg.
18. juunil 2017 sündis tal Keit Lillemäega poeg.
Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia

Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia on auhind, mida antakse seto pärimuskultuuri edasikandmisel tehtud silmapaistva töö eest.
Aastatel 1995–2016 andis preemiat välja Värska vald, 2017. aastast annab preemiat välja Setomaa vald.  Preemia laureaadid kuulutatakse välja ja preemia antakse üle Anne Vabarna sünniaastapäeva (21. detsembri) nädalal.
Igal aastal antakse välja kaks preemiat, neist üks inimesele või kollektiivile Setomaa vallast (varem Värska vallast) ja teine inimesele või kollektiivile väljastpoolt Setomaa valda. Iga nelja aasta tagant antakse välja elutööpreemiad. Elutööpreemiaid on antud aastatel 2007, 2011 ja 2015.
Vladimir Võssotski (admiral)

Vladimir Võssotski (Владимир Сергеевич Высоцкий; sündinud 18. augustil 1954 Komarnos Lvivi oblastis) on Venemaa sõjaväelane, admiral.
Ta lõpetas Sevastopolis Musta mere kõrgema mereväekooli 1976. aastal. Teenis seejärel Vaikse ookeani laevastikus. 1999. aastal lõpetas Venemaa kindralstaabi akadeemia. 2004–2005 oli ta Balti laevastiku juhataja asetäitja. 2005–2007 oli ta Põhja laevastiku juhataja. 2006. aastal sai ta admirali auastme. 12. septembril 2007 nimetati ta Venemaa sõjalaevastiku ülemjuhatajaks. Venemaa president Dmitri Medvedev vabastas Võssotski mereväe juhataja kohalt 2012. aasta mais.
Ludwig von Güldenstubbe

Friedrich Ludwig von Güldenstubbe (30. oktoober/11. november 1845 Kuressaare – 12/25. oktoober 1917 Kuressaare) oli Kandla ja Järumetsa mõisnik.
Tema vanemad olid Kandla mõisnik, maamarssali kohustetäitja ja konsistooriumi president Karl von Güldenstubbe (1798–1867) ja Apollonie Pilar von Pilchau (1820–1880).
Ta oli maakohtu assessor ja konvendideputaat.
1/13. oktoobril 1871 abiellus ta Kuressaares paruness Mathilde Buxhoevedeniga (1849–1932).
Jakov Sverdlov (hävitaja)

Novik (vene keeles: Новик) oli Venemaal enne Esimest maailmasõda ehitatud (hävitaja). Oli esmase prototüübina hilisema 4 Vene hävitajate klassi (modifikatsiooni) eeskuju ja valmides üks parimaid hävitajaid ning kiiremaid laevu maailmas.
Hiljem kandis nime Jakov Sverdlov.

Ajalugu

Laeva ehitus algas 1. augustil (vkj 19. juulil) 1910 Putilovi tehases. Laev lasti vette 4. juulil (vkj 21. juunil) 1911. Novik võeti pärast katsetusi ja parandusi Venemaa mereväe Balti laevastiku teenistusse 1913. a. Samal aastal külastas laeva ka tsaar Nikolai II.
Esimese maailmasõja ajal osales Novik mitmetes tulevahetustes, merelahingutes ja muudes operatsioonides. Sattus ka Naissaare lähistel madalikule.
Alates septembrist 1918 - 1925 oli laev teenistusest välja arvatud ja seisis. 13. juulil 1926 nimetati laev Vene revolutsionääri Jakov Sverdlovi järgi. Samuti ehitati 1925-1929 ümber hävitajate juhtlaevaks (liidriks), tugevdades relvastust ja suurendades veeväljasurvet. 1937-1940 ehitati uuesti übmer tavaliseks hävitajaks.
Laev hukkus Nõukogude vägede evakueerumisel Tallinnast 28. augustil 1941, kui sattus ristleja Kirov kõrval sõites miinile. Väidetavalt hukkus koos laevaga ka pardal viibinud Eesti juhtivaid kommuniste Johannes Lauristin.

Kirjeldus

Laeva pikkus oli 102,43 m, laius 9,53 m. Makismaalne kiirus oli 36 sõlme. Laeval olid Vene laevastikus uudsena jõuallikaks auruturbiinid, mille kütmiseks kasutati söe asemel vedelkütust.
Relvastuses oli algselt 4 102 mm kahurit, 4 2-torulist 457 mm torpeedoaparaati, 4 7,62 mm kuulipildujat ja 50 miini. Hiljem lisati õhutõrjerelvastust ja vahetati torpeedoaparaadid 3-torulisteks.
Noviku edasiarendustena valmistati Venemaal 4 põhimodifikatsiooni-laevaklassi ühtekokku 53 laevaga. Kõik arendatud modifikatsioonid eristuvad algsest Novikust silueti poolest eesmise kitsa korstna puudumisega.
Karskuse Sõber

Karskuse Sõber oli aastatel 1891–1940 Tartus töötanud karskusselts.
1890ndatel aastatel oli see mõnda aega Eesti karskusliikumise juhtivaks organisatsiooniks. Peale karskusteemaliste loengute tegeldi seltsis ka koorilaulu ja näitemänguga.
Aastal 1910 oli seltsil umbes 300 liiget, kellest suur osa olid töölised.
Seltsil oli ka oma raamatukogu (umbes 1000 raamatuga), mis hiljem sai aluseks praegusele Tartu Linnaraamatukogule.
Regorafeniib

Nimetused ja tähised

CAS-i registreerimisnumber on 755037-03-7. PubChemi number on 11167602. 
Farmakoterapeutiline rühm : kasvajavastased ained, proteiini kinaasi inhibiitor, ATC-kood on L01XE21.

Annustamine ja kulud

Soovitatav regorafeniibi annustamine on ravitsüklina: 160 mg (4 tabletti, igaühes 40 mg) üks kord ööpäevas 3 nädala vältel, millele järgneb 1 ravivaba nädal. Tablettide maksumus 1 ravitsükli jooksul tarbimiseks on Eestis apteekides ligi 4600 eurot (kuus).

Kõrvaltoime ja ohud

Stivarga võib põhjustada verejookse, südameisheemiat, infarkti, arteriaalset hüpertensiooni ja harva ka surmlõppest maksakahjustust. 
Regorafeniib võib loodet kahjustada.
Cristian Deville

Cristian Deville (sündinud 3. jaanuaril 1981) on Itaalia mäesuusataja, kelle põhiala on slaalom.
2001. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel Verbieris sai Deville slaalomis pronksmedali. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel Garmisch-Partenkirchenis oli ta slaalomis seitsmes.
Deville võistles esimest korda maailma karikavõistlustel Kranjska Goras 5. jaanuaril 2003 slaalomis, kuid tulemust ta kirja ei saanud, kuna sõitis esimesel laskumisel rajalt välja. Esimest korda jõudis ta punktikohale ehk jõudis 30 parema hulka St. Antonis 15. veebruaril 2004, kui ta oli slaalomis 18. kohal. Poodiumile pääses Deville esimest korda Beaver Creekis 8. detsembril 2011 slaalomis, kus ta oli teine 0,14-sekundilise kaotusega Ivica Kostelićile. Esimese võidu sai ta Kitzbühelis 22. jaanuaril 2012 slaalomis.
David Foenkinos

David Foenkinos (sündinud 28. oktoobril 1974 Pariisis) on prantsuse kirjanik ja filmistsenarist.
Ta sündis aastal 1974 Pariisis. Ta on lõpetanud Sorbonne'i, kus õppis filoloogiat. Samuti on ta õppinud kitarrimängu ja džässmuusikat, tal on olnud oma bänd. Praegu on ta oma põlvkonna üks populaarsemaid kirjanikke. Eesti keelde on tõlgitud tema raamat "Delikaatsus" (eesti keeles ilmunud aastal 2013, kirjastuse Tänapäev sarjas "Punane raamat", prantsuse keeles "La délicatesse", tõlkija Pille Kruus). Aastal 2011 valmis romaani põhjal ka film, kusjuures David Foenkinos oli filmi lavastaja, teiseks lavastajaks oli tema vend Stéphane Foenkinos; peaosades mängisid Audrey Tautou, François Damiens ja Bruno Todeschini. Veel on ilmunud eesti keeles aastal 2015 (sarjas Punane raamat) "Mälestused" (originaalis Les souvenirs, tõlkijaks Pille Kruus) ja aastal 2017 (sarjas Punane raamat) "Henri Picki müsteerium" (originaalis Le mystère Henri Pick, tõlkijaks Pille Kruus).
Siimon Sander

Haridus

Ta on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi. Bakalaureusekraadi sai St. Olaf College'ist.
Riho

Riho on eestipärane mehenimi ja jaapanipärane naisenimi.
Troop (muusika)

Troop (kreeka keeles tropos – piltlik, kujundlik väljend) on muusikas muusikalõik ja luules tekstilõik, mis on kiilutud olemasoleva laulu või luuletuse sisse. Uus muusika või uus tekst või mõlemad koos kommenteerivad või illustreerivad olemasolevat ja seovad seda paremini teemakohase kirikupühaga.
Troobi lisamise kompositsioonimeetodit nimetatakse tropeerimiseks.
Troopide kogumikku nimetatakse tropaariumiks.
Erinevatel troobitüüpidel on olnud täpsustavaid nimetusi, näiteks prosa, prosula, verba, versus, pneuma, laudes.

Tropeerimise ajalugu

Troope hakati kasutama 9. sajandil gregoriuse koraali kaunistamiseks. 
Tropeeritud luule oli eriliselt levinud 900.–1200. aastate Itaalias ja Inglismaal. 
Troope loodi suurtes keskustes, nagu Sankt Galleni klooster Šveitsis, kus sel ajal sai kuulsaks munk Tuotilo (...–915)".

Troopide uurimine tänapäeval

Troopide uurimine on tänapäeval oluliseks vahendiks tuvastada ühe või teise muusikalise materjali päritolu ja loomise aega ning kaardistada ka muusika ajaloo laiemaid suundumusi.
Superstringiteooria

Superstringiteooria (inglise keeles superstring theory) on stringiteooria supersümmeetriline üldistus teoreetilises füüsikas. Superstringiteooria on katse seletada kõiki looduses eksisteerivaid osakesi ja fundamentaaljõude ühes teoorias, modelleerides neid pisitillukeste supersümmeetriliste stringide vibratsioonina.
Supersümmeetria sissetoomise stringiteooriatesse tingisid olenevalt nende viiside tehnilistest iseärasustest viie erineva superstringiteooria (tüüp I, tüübid IIA ja IIB ning kaks heterootilist stringiteooriat) tekkimise. Selle tagajärjel tekkinud huvi kasvu stringiteooria vastu nimetatakse esimeseks superstringirevolutsiooniks. Kõik need mudelid realiseeritakse 10-mõõtmelises aegruumis, kuid nad erinevad stringispektrite ja sümmeetria kalibratsioonirühmade poolest. 
1970. aastatel loodud ja 1980. aastatel arendatud 11-mõõtmelise supergravitatsiooni konstruktsioon ning faasimuutujate ebatavalised topoloogilised duaalsused stringiteoorias viisid 1990. aastate keskel teise superstringirevolutsioonini. Alates teisest superstringirevolutsioonist peetakse kõiki viit erinevat superstringiteooriat ühe fundamentaalse teooria (M-teooria) erinevateks piirjuhtudeks.

Ajalugu

Esimesele superstringirevolutsioonile pani aluse Michael Greeni ja John Schwarzi 1984. aasta avastus, et I tüüpi stringiteoorias anomaaliad taanduvad. Selle taandumise mehhanismi nimetatakse Greeni-Schwarzi mehhanismiks. Heterootilise stringiteooria töötasid 1985. aastal välja Princetoni füüsikud David Gross, Jeffrey Harvey, Emil Martinec ja Ryan Rohm. 1990. aastatel Edward Witteni, Joseph Polchinski, Juan Maldacena jt füüsikute kaalukad tööd panid aluse teisele superstringirevolutsioonile.
Tennessee

Rahvastik

2010. aasta seisuga elab Tennessee osariigis 6 346 105 inimest.
E-teenus

E-teenus (inglise E-service, pikemalt elektroon(ili)ne teenus, inglise electronic service) on teenus, mida osutatakse ja kasutatakse elektrooniliste kanalite kaudu, peamiselt internetis või mobiiltelefoni teel. E-teenuste pakkumisega tegeleb e-kaubandus ja e-riik. Interneti arenguga on e-teenuste osakaal majanduses järjest kasvanud.
Mihhail Rumjantsev (sõjaväelane)

Mihhail Rumjantsev (vene Михаил Васильевич Румянцев; 14. august 1957 Sillamäe – 14. veebruar 1983 Hodžadkoh) oli Nõukogude sõjaväelane.
Nõukogude armeesse kutsuti ta 12. juulil 1974. Ta lõpetas Rjazani Sõjaväelise õhudessantkooli. Alates veebruarist 1982 teenis ta Afganistanis. Vanemleitnant, motolaskuripataljoni staabi asejuht.
Mihhail Rumjantsev osales võitluses Hodžadkohi kišlakis, kus hukkus 14. veebruaril 1983. Teda autasustati postuumselt Punalipu ordeniga. On maetud Sinimäele.
Mihhail Rumjantsevi auks sai nime Rumjantsevi tänav Sillamäel.
Rootsikeelne Vikipeedia

Rootsikeelne Vikipeedia (rootsi keeles Wikipedia, Den fria encyklopedin) on Vikipeedia rootsikeelne versioon, mis loodi 3. mail 2001.
Rootsikeelne Vikipeedia on artiklite arvult 3. kohal ning seisuga 10. detsember 2014  on seal enam kui 1 950 000 artiklit.
Märkimisväärne osa artiklitest (81%) on bottide loodud, nt üle 130 000 artikli loomadest ja üle 55 000 artikli seentest.
Marion Jones

Marion Jones (sündinud 12. oktoobril 1975 Los Angeleses) on USA kergejõustiklane, kolmekordne maailmameister.
Tal on USA ja Belize'i (ema kodumaa) topeltkodakondsus.
2007. aasta oktoobris tuli avalikuks tema ülestunnistus, et ta tarvitas alates 1999. aastast kahe hooaja vältel dopingut, ning ta tagastas Sydney olümpiamängudel võidetud medalid. 11. jaanuaril 2008 mõisteti ta steroidide kasutamise kohta valevande andmise eest kuueks kuuks vangi.
Jakob Westholm

Jakob Westholm (ka Vestholm; 11. mai 1877 Palmse vald – 9. märts 1935 Tallinn) oli Eesti pedagoog, ühiskonna- ja haridustegelane ning koolijuht. Osales eesti õpetajate demokraatlikus liikumises, aitas luua Eesti haridussüsteemi õiguslikke aluseid.

Haridustee

Westholm õppis aastail 1886–1894 Palmse ministeeriumikoolis ja 1894–1898 Tartu Õpetajate Seminaris. Sooritas 1909. aastal eksternina gümnaasiumi küpsuseksamid Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi juures. 1909–1915 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust ja filosoofiat, omandas matemaatika koduõpetaja kutse.

Teenistuskäik

Westholm töötas aastail 1898–1899 Vana-Antsla valla Lusti koolis, 1899–1902 Viru-Nigula kihelkonnakoolis ja 1902–1903 Harjumaal Kolga ministeeriumikoolis.
Asus 1903. aastal tööle Tallinna Väikelaste Eest Hoolitsemise Seltsi algkooli õpetajana, 1905. aastal sai temast kooli juhataja ja 1907. aastal omanik. Kool töötas esialgu 2. järgu eraalgkoolina, 1910. aastast progümnaasiumikursusega 2. järgu poeglastekoolina ja 1915. aastast poeglaste erakeskkoolina. 1917. aastal sai koolist eragümnaasium (Jakob Westholmi Eragümnaasium). Westholm oli gümnaasiumi ülalpidaja ja direktor kuni surmani 1935. aastal. Westholm pärandas gümnaasiumile 140 000 krooni väärtuses vallas- ja kinnisvara, mille põhjal moodustati sihtasutus "Jakob Westholmi poeglaste erahumanitaargümnaasium" kooli ülalpidamiseks.
1919. aastal osales Westholm Vabadussõjas kooliõpetajate roodus.
Oli Eesti Vabariigi algaastail Haridusministeeriumi keskkoolide osakonna juhataja, osales kooliseaduste koostamisel. 1919–1920 Asutava Kogu liige ja abijuhataja, 1920–1931 Riigikogu liige.

Ühiskondlik tegevus

Westholm oli Eesti Rahvaerakonna liige. Osales õpetajate kutseorganisatsioonide (Eesti Õpetajate Liit jt) tegevuses.
Eldar Rønning

Maailma karikavõistlustel

Eldar Rønning osales sportlaskarjääri jooksul 192 maailma karika etapil ja jõudis kolme parima hulka 23 korda, neist 11 korda võitis.

Isiklikku

Rønning on 178 cm pikk ja kaalub 83 kg.
Järva-Jaani malevkond

Järva-Jaani malevkond oli Kaitseliidu Järva maleva malevkond.
Enne 1940. aastat kuulus Järva-Jaani malevkonda Roosna-Alliku kompanii, Järva-Jaani kompanii, Võhmuta kompanii ja Einmanni kompanii.
Katvari raudteepeatus

Katvari raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonnas ja Katvari vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 87,5 km kaugusel.
Peatus avati 23. novembril 1935. See asus toonase Katvari valla vallamaja juures tänapäeva Stirnase külas. Viimane rong peatus seal aastal 1998. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon, ooteplatvorm ja kaev.
August Georg Wilhelm Pezold

Elulugu

August Georg Wilhelm Pezold sündis Rakveres maakonnaarsti viielapselises peres. Ta sai pärast vanemate surma esialgu krahv Karl von Rehbinderi juures Virumaal Udriku mõisas koduõpetust, seejärel õppis alates 1808. aastast Tallinna toomkoolis ja aastatel 1812–1814 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Ülikooliajal avastas Pezold aga oma tõelise kutsumuse – kunsti ning 1814. aastal siirduski koos Otto Friedrich Ignatiusega Berliini kunsti õppima. Seal tegid nad Johann Gottfried Schadowi õpetamisel tutvust tollase Berliini klassitsismiga. Aastatel 1815–1816 elas Pezold Viinis, kus õppis põgusalt Viini Kunstiakadeemias ja Caroline Pichleri ateljees. Aastatel 1817–1818 rändas ta koos Ignatiuse ja Gustav Adolf Hippiusega Itaalias ning 1819–1820 Saksamaal ja Šveitsis, seejärel viibis veel Prantsusmaal, Inglismaal ja jälle Saksamaal. 
Aastast 1821 töötas Eesti- ja Liivimaal, sealhulgas Tartus ja Riias portretistina. Aastatel 1824–1830 oli ta õpetaja Smolnõi instituudis Peterburis, hiljem tegutses jälle Baltimail. 1837. aastal reisis ta Soomes ja Kesk-Euroopas, 1839. aastal sai Peterburi Kunstiakadeemialt vabakunstniku nimetuse. Pezold osales 1842. aastal Eestimaa Kirjanduse Ühingu asutamises, samast aastast töötas ta Peterburi Ülikooli ning mere- ja pedagoogilise instituudi joonistusõpetajana.

Looming

Viinis ja Itaalias tegi Pezold peamiselt maastikuvisandeid ja portreid, 1820. aastaist on teada mitmesuguseid rahvatüüpe kujutavad portreejoonistused. Ka õlimaalidest ja litograafiatest on tuntuimad portreed. Tõi ühena esimestest baltisaksa kunsti eesti, liivi ja ka soome ainestiku. Pezoldi väheste religiooniteemaliste maalide hulka kuuluvad Türi Püha Martini kiriku altarimaalid „Kolgata“ ja "Püha õhtusöömaaeg" (1856). Teema poolest on „Kolgata“ tüüpiline näide historitsismiperioodi altarimaalist.
Himeji linnus

Himeji linnus (姫路城; Himeji-jō) on mäenõlvale ehitatud jaapani linnusekompleks, mis asub Himejii linnas, Hyōgo prefektuuris. Himeji linnust peetakse 17. sajandil levinud linnusearhitektuuri parimaks säilinud näiteks, hõlmates kokku 83 hoonet ja erinevaid kaitsesüsteeme. Linnust nimetatakse tihti ka nimetustega Hakuro-jō või Shirasagi-jō (tõlkes Valge haigru linnus), mis tulenevad linnuse hoonete säravvalgetest välisseintest.
Himeji linnus rajati algselt aastal 1333 Akamatsu Normura poolt Himeyama mäele. 1346. aastal algne linnus lammutati ja ehitati uuesti Himeyama linnusena, mis omakorda ehitati kaks sajandit hiljem ümber Himeji linnuseks. 1581. aastal tegi Toyotomi Hideyoshi Himeji linnuses ulatuslikke muudatusi, lisades näiteks kolmekorruselise tenshu. 1600. aastal andis Tokugawa Ieyasu linnuse Ikeda Terumasale, tänutäheks Terumasa abi eest samal aastal toimunud Sekigahara lahingus. Terumasa juhtimisel laiendati linnus aastatel 1601–1609 terveks linnusekompleksiks. Aastatel 1617–1618 lisas Honda Tadamasa kompleksi veel hooneid. Himeji linnus on säilinud pea puutumatult üle 400 aasta, jäädes puutumata muuhulgas ka Himeji pommitamisest liitlaste poolt Teise maailmasõja ajal ja 1995. aasta Suurest Hanshini maavärinast.
Himeji linnus on suurim ja külastatuim linnus Jaapanis. 1993. aastast kuulub Himeji linnus UNESCO maailmapärandi nimistusse. Viis linnusekompleksis asuvad hoonet on arvele võetud kui Jaapani rahvuslikud aarded. Linnus läbis aastatel 2009–2015 põhjaliku restaureerimise, muuhulgas eesmärgiga tagada hoonete välisseinte ikooniline säravvalge toon. Linnus taasavati külastajatele täismahus 27. märtsil 2015.
Albert von der Aa

Albert von der Aa (19. jaanuar 1894 Vevey – 10. juuli 1978 Lausanne) oli Šveitsi poliitik (Šveitsi Sotsiaaldemokraatlik Partei) ja ajakirjanik.
Ta oli hea kõnemees, Vaux' kantoni omaaegne populaarseim sotsiaaldemokraatlik poliitik.

Elulugu

Albert von der Aa oli hilisema Vevey tapamaja direktori ja Vaux' kantoni parlamendi liikme Auguste von der Aa poeg.
Tema vend Auguste von der Aa juunior oli 1945–1949 ja 1957–1961 kantoniparlamendi liige (Šveitsi Tööpartei).
Albert von der Aa oli 1924–1939 väljaande Droit du Peuple peatoimetaja ning 1939–1946 kommunistidest distantseerumiseks asutatud väljaande Peuple peatoimetaja.
Ta oli 1925–1946 Lausanne'i vallanõukogu seadusandlik liige. Aastatel 1930–1966 oli ta Vaux' kantoni suurnõukogu (parlamendi) liige, 1953 selle esimees. Ta kaitses eriti naiste valimisõigust. Aastal 1943 valiti ta Šveitsi Rahvusnõukogusse (parlamenti), kuid 1946 astus ta tagasi, et osaleda Lausanne'i linnavalitsuses.
Kuni 1949. aastani juhatas ta tööstusettevõtteid, seejärel kuni pensionini minekuni 1961 sotsiaalasju.

Isiklikku

Albert von der Aa oli abielus Lausanne'i Ülikooli professori Charles Delhorbe'i tütarde ning kantoniparlamendi liikme (Šveitsi Sotsiaaldemokraatlik Partei) Florian Delhorbe'i õdede Laura ja Yvonne'iga.
Angola Avante

"Angola Avante!" (Edasi, Angola!) on Angola riigihümn. Ta võeti kasutusele 1975 pärast iseseisvumist Portugalist.

Portugali keeles

Ó Pátria, nunca mais esqueceremos 

Os heróis do quatro de Fevereiro.

Ó Pátria, nós saudamos os teus filhos

Tombados pela nossa Independência.

Honramos o passado e a nossa História,

Construindo no Trabalho o Homem novo.

(kaks viimast rida korduvad) 
Refrään

Angola, avante!

Revolução, pelo Poder Popular!

Pátria Unida, Liberdade,

Um só povo, uma só Nação!

(refrään kordub)
Levantemos nossas vozes libertadas

Para glória dos povos africanos.

Marchemos, combatentes angolanos,

Solidários com os povos oprimidos.

Orgulhosos lutaremos Pela Paz

Com as forças progressistas do mundo.

(kaks viimast rida korduvad) 
Refrään

Tõlge

Oo Isamaa, me ei unusta iial

Neljanda Veebruari kangelasi. 

Oo Isamaa, me ülistame su poegi, 

kes langesid meie iseseisvuse eest. 

Me austame minevikku ja oma ajalugu, 

luues tööga  Uut Inimest.

(kaks viimast rida korduvad) 
Refrään

Edasi, Angola!

Revolutsioon rahva võimu nimel!

Ühinenud Isamaa, Vabadus, 

üksainus rahvas, üksainus Rahvus!

(refrään kordub)
Tõstkem oma vabastatud hääled

Aafrika rahvaste auks.

Marssigem, Angola võitlejad, 

solidaarsetena rõhutud rahvastega.

Uhketena hakame võitlema Rahu eest 

Koos maailma progressiivsete jõududega.

(kaks viimast rida korduvad) 
Refrään