google/wiki40b huggingface dataset:
Segarassid

Nõukogude antropoloogilised alajaotused

Vastavalt ühele Nõukogude perioodil ametlikult tunnustatud ning Nõukogude antropoloogide poolt enamlevitatud teooriale eksisteeris algselt kolm "puhast" põhirassi (europiidne, mongoliidne ja negriidne) ning segarassid tekkisid nende põhirasside hilisema "segunemise" tulemusel.
Europiidide ja mongoliidide segunedes tekkinud uurali ja lõunasiberi rass on esimese järgu tunnuste poolest mõlema põhirassi vahepealne. Mõlemat rassi iseloomustavad lamedavõitu nägu esiletungivamad põsenukid, madalam ninajuur, vähem etteulatuv nägu ja kiduram habemekasv kui europiididel. Uurali rassil on suhteliselt hele nahk, väike nägu, lühike nina ja nõgus nina selg, kasv keskmine või alla keskmise. Uurali rassi uurali tüüpi on Lääne-Siberis, laponoidset tüüpi on saamid. Lõunasiberi rassil on tumedam nahk, ninaselg enamasti kumer ning nägu suur, sellesse kuuluvad on lühipealised ja keskmist kasvu. Asustab peamiselt Kasahstani ja Kirgiisiat
Europiidide ja negriidide segunedes on tekkinud etioopia ja lõunaindia rass: neil inimestel on tume nahk, kuid negriididega võrreldes vähem krässus juuksed, kitsam nina ja kitsamad huuled. Etioopia rassi erijooned on pisut heledam, punaka tooniga nahk, pikk kasv, kitsas nägu ja kumer, allapoole otsaga nina. Asustab Aafrikas Niiluse ülemjooksu ja Etioopiat. Lõunaindia rassil on juuksed enamasti lainelised, kasv suhteliselt väike ja väike nägu. Asustab Lõuna-Indiat ja osalt Sri Lankat
Nii mongoliidse kui ka negriidse põhirassi tunnused on kuriili ja polüneesia rassil. Kuriili rass paistab silma eelkõige lopsaka habemekasvu poolest. Juuksed lainelised, tumedad nahk hele või tõmmu huulte paksus keskmine, kasv võrdlemisi väike. Polüneesia rassil on habemekasv vähesem, näo laius keskmine, ninajuur kõrgem, huuled tavalisest paksemad, kasv suur.
Asustab Vaikse ookeani saari Polüneesias ja Mikroneesias.
Rudolf Reiman

Elukäik

Pedagoogikutse omandas Rakvere linnakoolis ning 1911. aastast töötas ta mitmel pool õpetajana. Aastatel 1922–1930 töötas ta eesti keele õpetajana Võru Õpetajate Seminaris.  
Lisaks ilukirjandusele (luule, näidend) avaldas ka mitu õpikut, lugemikku ja metoodikakäsiraamatut koolidele.
Natrix astreptophora

Elupaigad ja eluviis

Natrix astreptophora sõltub veest väga vähe ja eelistab seega teistsugust elukeskkonda kui harilik nastik.
Lemmenjoki rahvuspark

Lemmenjoki rahvuspark (soome keeles: Lemmenjoen kansallispuisto, põhjasaami keeles: Leammi álbmotmeahcci) on Soome rahvuspark, mis asub Inari ja Kittilä valdades Lapi maakonnas.
Rahvuspark asutati 1956. aastal ning seda on hiljem kaks korda laiendatud. Pargi pindala on 2850 ruutkilomeetrit ning see on Soome suurim rahvuspark ja Euroopa suurimaid rahvusparke.
Lemmenjoki rahvuspark sai nime rahvusparki läbiva 80 km pika Lemmenjoki jõe järgi. Lemmenjoki rahvuspargis on umbes 60 km tähistatud matkaradu ning üle kümne tasuta ja kolm tasulist matkamaja. Lemmenjokile on ehitatud ka mõned sillad ning samuti saab jõel paadiga sõita.
2018. aastal külastas Lemmenjoki rahvusparki üle 16 000 inimese.
Nikolai Baskov

Elulugu

Nikolai Baskov on sündinud 15. oktoobril 1976 Moskvas. Pere vahetas sageli elukohta ja seetõttu tuli Baskovil õppida eri koolides (Siberis, Saksamaal). Novosibirski muusikakoolis õppis Baskov mängima klaverit. Vanemates klassides õppis ta Moskva muusika-koreograafia kallakuga koolis, mille lõpetas kuldmedaliga.
1998–1999. aastal võitis Baskov Venemaa noorte ooperilauljate võistluse ja sai teise koha Grande Voce konkursil Hispaanias. Pärast seda pakuti talle Lenski rolli Tšaikovski ooperis “Jevgeni Onegin”. Nii jõudis Baskov 2000. aastal Moskva Suure Teatri truppi.
2000. aastal kohtus ja esines Baskov Montserrat Caballéga. Ooperidiiva pakkus noorele Baskovile võimalust koos esineda. Samuti oli ta nõus hakkama Baskovi mentoriks, aidates lihvida, parandada ja täiustada noormehe vokaaltehnikat. Baskov oli Caballé õpilane, samuti ka lavapartner mitmeid aastaid, koos esineti Itaalias, Hispaanias, Saksamaal, Šveitsis ja teistes riikides.
2006. aastal tegid Nikolai Baskov, Montserrat Caballé ja Monserrat Marti kontserditurnee Venemaa linnades.
2008–2009 said kümned tuhanded inimesed osa Nikolai Baskovi grandioossetest esinemistest: kontsertprogrammid “Корабль судьбы” (eesti k. “Saatuse laev”) Peterburis ja “Не только о любви” (eesti k. “Mitte ainult armastusest”) Moskvas. Pärast neid toimus laulja kontserttuur Venemaa läänepiirist idapiirini.
2011. aastal esines Nikolai Baskov klassikaliste aariate ja romanssidega Viini Filharmoonia kuldses saalis.
2012. aastal toimus Moskvas Aleksandr Žurbini uue, Théophile Gautier’ süžee põhjal valminud ooperi “Альберт и Жизель” (eesti k. “Albert ja Gisell”) esietendus. Nikolai Baskov inspireeris heliloojat teost kirjutama ja Baskov ise mängis ooperis peaosa (krahv Albert).
Klassikalise repertuaariga kontsertprogramm “Звёздное трио” (eesti k. “Kuulus trio”) (Nikolai Baskov, Monserrat Caballé, Monserrat Marti) esitati 2013. aasta oktoobris Kremlis.
2016. aastal esitas Baskov publikule oma uut, Aleksei Sechenovi lavastuse põhjal valminud sõud “Игра” (eesti k. “Mäng”). Kõik kolm etendust (7.–9. oktoobril 2016) toimusid Kremlis suure eduga. Varsti pärast seda läks Baskov kontserttuurile: kontserdid toimusid Peterburis, Kaliningradis, Minskis ja Balti riikides – Eestis, Lätis ja Leedus. 2017. aasta alguses toimus sõu Saksamaa kontserdisaalides ning hiljem jätkus Venemaal. 2018. aasta kevadel esitati sõud “Игра” taas Peterburis ja Moskvas.

Looming

Nikolai Baskovit peetakse esimeseks vene artistiks, kes on töötanud nii ooperi-, vokaali-, populaarklassika- kui ka estraadi- ja popmuusika žanrites. Baskovi loominguline ulatus on tohutult suur; ta esitab edukalt žanre aariatest rahvalaulude ja popmuusikahittideni.
Mustraba

Mustraba on raba Pärnu maakonnas Tori vallas.
Seelitz

Seelitz on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis, Seelitzi valla keskus.
Asulat on kirjalikult mainitud esimest korda 1174. aastal nimega Seliz.
Nuumen

Nuumen oli looduslikes objektides sisalduv hing või vägi Vana-Rooma religioonis.
Leni Schmidt

Leni Schmidt [l'eeni šmitt] (õieti Helene Schmidt; 28. detsember 1906 Bremen – 11. november 1985 Bremen) oli Saksamaa jooksja.
Amsterdami olümpiamängudel 1928 võitis ta Saksamaa võistkonna koosseisus koos Rosa Kellneri, Anni Holdmanni ja Leni Junkeriga pronksmedali 4×100 m teatejooksus ajaga 49,0. Kulla võitis tookord Kanada võistkond ja hõbeda USA võistkond.
Schmidt osales neil mängudel ka 100 m jooksus. Ta võitis eel- ja vahejooksu, kuid põhjustas lõppvõistlustel kaks valelähet ning diskvalifitseeriti.
13. juulil 1924 saavutas ta Bremenis 100 m jooksus tulemuse 12,6, mis oli mitteametliku maailmarekordi mitteametlik kordamine. Teistel andmetel oli tema tulemus 12,4.
Schmidti koduklubi oli Bremer Sportfreunde.
Armeenia mütoloogia

Armeenia mütoloogia on armeenlaste muistne mütoloogia.
See sai alguse Urartust ning hiljem mõjutasid seda Mesopotaamia usund, zoroastrism ja vanakreeka mütoloogia.
Arvatakse, et armeenlased olid alguses loodusekummardajad.

Armeenia mütoloogia kujunemine

Armeenia jumalate (ditsov) panteon kujunes välja armeenia algkeelt kõnelevatel hõimudel, kes pärisid Armeenia mägismaal elavate algindoeurooplaste usundi põhijooned.
Algselt austati Arat, kes oli Arevi (päikese) kehastus. Armeenlased nimetasid end päikese lasteks. Indoeuroopa pärandi seas oli ka kotkaste ja lõvide kultus ning taevakultus.
Ajapikku ilmusid mitteindoeuroopa päritolu jumalused. Peajumal Vanatur asendati Aramazdiga, kelles zoroastristliku Ahura Mazda jooned segunesid kohaliku jumaluse joontega. Samamoodi asendati viljakusjumalanna Nar Anahitiga.
Hellenismiajal samastati armeenia jumalused kreeka jumalustega: Aramazd Zeusiga, Anahit Artemisega, Vahagn Heraklesega, Astghik Aphroditega, Nane Athenaga, Mihr Hephaistosega ja Tir Apolloniga.
Pärast kristluse vastuvõtmist teisenesid vanad müüdid ja uskumused uuteks mütoloogilisteks kujutlusteks ja lugudeks. Jumalate ja vaimude asemele astusid Piibli tegelased, näiteks võtsid Ristija Johannes ja peaingel Gabriel üle mõned Vahagni jooned.
Allikad muistse armeenia usundi kohta on vanakreeka autorid Platon, Herodotos, Xenophon ja Strabon, Bütsantsi õpetlane Prokopios Kaisareast ning keskaja armeenia autorid Movses Horekatshi, Agathangeghos, Jeznik Koghbatshi, Sebevos ja Anania Širakatshi ning suuline rahvapärimus.

Panteon

Panteon oli algselt Urartu päritolu. Hiljem sai see semi, iraani ja kreeka mõjutusi.
Ge Hong

Ge Hong (葛洪, Wade–Giles: Ko Hung, u 283 – 343) oli Jini dünastia aegne Hiina filosoof ja alkeemik. Ta on tuntud eelkõige taoistina, aga tegu oli mitmekülgse autoriga, kes kirjutas erinevatel teemadel ja kelle eesmärgiks oli rajada oma õpetusliin.

Biograafia

Ge Hong sündis Danyangi prefektuuris, tänapäeva Jiangsu provintsi lõunaosas, Nanjingi linna lähedal. Ta oli pärit kohalikust aristokraatlikust suguvõsast. Kui Ge Hong oli 12 aastane, suri ta isa, kes teenis Shaolingi kubernerina, ja Ge Hong sattus suhtelisse vaesusesse. Kuigi perekond oli ilma jäänud ka oma raamatukogust, pühendas Ge Hong end õpingutele. Tema õpetajaks oli Zheng Yin, kes oli omakorda Ge Hongi onu, Ge Xuani, õpilane.
Noore mehena teenis ta seisusekohaselt sõjaväes ning saavutas ka edu lahinguväljal. Seejärel soovis Ge minna selleaegsesse pealinna Luoyangi ent rahutuste tõttu osutus see võimatuks ja ta suundus hoopis lõunasse, kus sai Guangzhous (Kantonis) oma sõbra ja patrooni kaudu ametniku positsiooni. Paraku tema sõber tapeti teel ja Ge elas järgmised aastad hoopis eremiidina Luofu mäel. Aastal 314 naasis Ge Hong kodumaale, kus abiellus ning omas järgnevate aastate jooksul mitmeid riiklike ametikohti. Aastal 332 siirdus Ge tagasi lõunasse ja elas elupäevade lõpuni Luofu mäel, kus pühendus taoistlikele praktikatele.

Teosed

Ge Hong oli autorina väga viljakas ja ta kirjutas erinevatel teemadel. Tema filosoofia läbivaks teemaks oli siiski surematuse otsingud. Täpsemalt on tegu hiinakeelse mõistega xian 仙, mida võib tõlkida nii surematuks, transtsendendiks kui pühakuks. Tema tekstidest on säilinud ainult kaks: Baopuzi (抱樸子, Lihtsust armastav õpetaja) ja Shenxian zhuan (神仙傳, Jumalike surematute elulood).

Baopuzi

Baopuzi oli ühtlasi Ge Hongi pseudonüüm. Tekst on jagatud taoistlikeks Sisemisteks peatükkideks (Neipian) ja konfutsianistlikeks Välimisteks peatükkides (Waipian). Sisemistes peatükkides käsitlevad teemad on Tao, taoistlikud surematud (xian 仙) ja tehnikad surematuse saavutamiseks. Parim viis selleks oli Ge Hongi järgi alkeemia. Baopuzi Välised peatükid käsitlevad erinevaid ühiskonna- ja kultuuri küsimusi. Euroopa keeltesse on rohkem tõlkeid Sisemistest peatükkidest.

Shenxian zhuan

Shenxian zhuan on taoistlike hagiograafiate kogumik. Tekstist on erinevaid versioone ja on raske täpselt öelda, kui suur osa tänapäevani säilinud tekstist on otseselt Ge Hongi kirjutatud ja kui palju on hiljem lisatud. Shenxian zhuanist ilmus aastal 2002 Robert Ford Campanylt põhjalike kommentaaridega tõlge inglise keelde.
Hunnius

Hunnius oli Eestimaa aadlisuguvõsa.
Suguvõsa esindajad tulid 17. sajandil Saksamaalt Soome kaudu Eestimaale.
Hunne Syverts (sündinud umbes 1450) oli Koldenbütteli oldermann.
Karl Abraham Hunnius sai Vene teenistusaadlikuks ja tema pojapoeg Arthur von Hunnius kanti 31. jaanuaril/13. veebruaril 1905 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Hunniustele kuulusid Kiltsi (Weißenfeld), Parila (Pargel), Asuküla (Assoküll), Väike-Lähtru (Klein-Lechtigall), Palivere (Pallifer), Habaja (Habbat), Saumetsa (Saumetz) ja Tahu (Schottanäs) mõis, millest viimane oli 1919. aastaks müüdud, ülejäänud võõrandati Eesti riigi poolt.
Warren Weaver

Elulugu

Algul plaanis Weaver õppida inseneriks, aga tema õpetajad, eelkõige Max Mason, aga ka Charles Slichter, matemaatikaprofessor Wisconsini Ülikoolis, mõjutasid Weaverit valima hoopis matemaatikat ja matemaatilist füüsikat. Weaver sai oma elu jooksul 3 akadeemilist kraadi: bakalaureusekraadi matemaatikas aastal 1916, tsiviilehituses 1917 ja doktorikraadi 1921. Kõik kolm kraadi sai ta Wisconsini Ülikoolist.

Masintõlkimine

Esimest korda mainis Weaver masintõlkimist inimkeelte vahel juba aastal 1947. Järgnevatel aastatel innustasid tema Rockefelleri Sihtasutuse kaaskolleegid teda seda ideed edasi arendama. Selle innustuse mõjul kirjutas ta aastal 1949 märgukirja "Translation" ("Tõlkimine"), mida peetakse antud valdkonna kõige mõjukamaks dokumendiks. Nimelt kirjeldas see dokument masintõlkimise eesmärke ning meetodeid juba enne, kui inimesed hakkasid mõistma, milleks kõigeks arvutid võimelised on, mis pani alguse masintõlkimise uurimisele alguse kõigepealt Ameerika Ühendriikides ning hiljem ka ülejäänud maailmas. Weaveri ettepanekud olid keerulisemad kui lihtlabane sõna-sõnalt tõlkimine, mis ei vii eriti kaugele. Tema ideede seas oli muuhulgas ka kontekstitundlikkus, mida kasutatakse tänapäeva masintõlkimise juures väga tihti.
Weaver uskus, et masintõlkimise probleemi saab edukalt lahendada kui krüptograafia probleemi. Ta ütles selle kohta, et kui ma vaatan venekeelset artiklit, siis ma ütlen: "See on tegelikult kirjutatud inglise keeles, aga see on lihtsalt kodeeritud imelike sümbolitega ning see vajab dekodeerimist."

Teaduse edendamine

Warren Weaver alustas küll oma karjääri matemaatikaõpejana, aga juba enne 38-aastaseks saamist oli ta Rockefelleri Sihtasutuse juht. Ta kasutas oma ametikohta eelkõige bioloogia edendamiseks, kuna Weaver mõistis juba varajases eas, kui tähtsat rolli geneetika ja molekulaarbioloogia omavad. Paljud sihtasutuse kaudu toetust saanud isikud said hiljem selles vallas Nobeli või mõne muu kõrgelt hinnatud auhinna.
Ülle Paap

Ülle Paap (sündinud 3. jaanuar 1948) on eesti karikaturist ja nahakunstnik.

Haridus

Õppis Juhan Liivi nim. Alatskivi Keskkoolis, pärast keskkooli lõpetamist õppis 1966–1970 Tartu Kunstikoolis kunstilist kujundamist. 1972–1977 õppis Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis nahkehistöö eriala ja lõpetas selle cum laude.

Töö

1971–1972 töötas Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis paleontoloogia ja stratigraafia sektoris kunstnikuna. 1977–1983 Naha- ja Jalatsikombinaadis Kommunaar kunstnikuna (galanteriis). 1983–1984 töötas SKTB-s Desintegraator reklaamkunstnikuna ning 1984–1989 Eesti Rahvusraamatukogus raamaturestauraatorina. 
Alates 1989. aastast on vabakutseline kunstnik.

Liikmesus

Tartu Kunstnike Liidu liige. 
Ülle Paap on joonistanud ka karikatuure pseudonüümi Jorsa Noorem nime all.

Isiklikku

Tema isa oli karikaturist ja kunstnik Albert Paap.
Anton Parts

Anton Parts (5. mai 1891, Tarvastu vald, Viljandimaa – 23. jaanuar 1963, Albany, USA) oli Eesti geograaf ja kodu-uurija.

Elulugu

Anton Parts oli käsitöölise poeg.
Lõpetas 1914 Ufa Maamõõtjate Kooli, õppis aastast 1917 Ufa Õpetajate Instituudis geodeesiat, geograafiat ja bioloogiat. Naasis 1920 sügisel Eestisse ja astus vabakuulajana TÜ matemaatika-loodusteaduskonda. Lõpetas 1925 Tartu Õhtuühisgümnaasiumi, 1929 TÜ loodusteaduskonna, geograafiamagister (1929, TÜ), väitekiri "Sakalamaa kõrgustiku loodenõlva vanad rannamoodustised ja nende maastikuline tähendus". Oli 1910–11 Uue-Vändra vallas ja Mõnnastes kihelkonnakooli õpetaja, 1915–17 Esimeses maailmasõjas. Töötas üliõpilasstipendiaadina (kodu-uurijana) 1921–22 suviti Tartumaa Rannu ja Kursi kihelkonnas ning Setumaal, oli 1920–37 Tartu 4. algkooli ja Tartu Õpetajate Seminari, 1938–44 Tartu Linna Poeglaste Gümnaasiumi õpetaja. Läks 1944 Saksamaale, sealt 1950 USA-sse, elas algul New Yorgis, hiljem Arizonas.

Teadustöö

Uurinud eriti Edela-Eesti maastikke, avaldanud erialaseid kirjutisi ajakirjades Kasvatus, Loodusvaatleja, Tänapäev, Viking jt. Tema töödel on oluline tähtsus Eesti agraargeograafias ja etnograafias. 1931–43 avaldas ka arvukalt geograafia õpperaamatuid (osalt koos E. Markuse, A. Pendre ja Endel Varepiga) ning 1933–34 kaheköitelise kultuurigeograafilise kogumiku "Kodu ja maailm". USA-s tegi uurimisretki Gila kõrbesse, jätkas geograafiaalaste kirjutiste avaldamist (eesti, inglise ja saksa keeles), koos poja Heikiga kirjutas ja avaldas monograafia Okinawa saare kohta.
Gottschalk Vincke

Gottschalk Vincke (ka Gustav; enne 1540 – umbes 1635) oli Liivi ordu rüütelvend selle eksistentsi viimasel kümnendil.
Gottschalcki vanemad olid Jobst Vincke ja Hadwig von der Recke. Ta pärines Osnabrücki lähedalt Ostenwaldest. Ka tema vanem vend Rudolf Vincke oli Liivi ordu liige. Tema suguvõsa oli olnud ministeriaalidena juba 13. sajandil Osnabrücki piiskopi ja Ravensburgi krahvi teenistuses. Hiljem kuulus see piirkonna olulisemate suguvõsade hulka.
1554. aastal on Vincket märgitud rüütelvennana Kuldīgas, sel ajal pidi ta olema vähemalt 14-aastane. 1561. aastal oli ta aga rüütelvennaks Tallinnas. Ta jäi ordule ustavaks kuni selle lõpuni ning sai 1566. aastal lääne Kuramaal. Samast aastast kuni 1572. aastani oli ta alampeamees ka Sēlpilsis. Sel aastal päris ta aga maavaldusi Melles Osnabrücki lähedal ja siirdus seetõttu tagasi Vestfaali. Seal abiellus ta Margarete Plateriga. 1635. aastal tegi ta Mindenis testamendi ning suri tõenäoliselt ligi saja-aastasena varsti pärast seda, olles kuni sinnani ilmselt viimane elusolev endine Liivi ordu liige.
Rakenduskeemia

Rakenduskeemia (applied chemistry) on üks rakendusteaduste valdkond, mis keemiateaduses loodud teadmiste baasil töötab välja praktilistele vajadustele vastavaid protsesse ja tehnoloogiaid.
Keemiasaadused ja nende valmistamise optimaalne tehnoloogia (keemiatehnoloogia) töötatakse välja rakendusuuringute protsessis kasutades varasemates fundamentaaluuringutes saadud teadmisi. Kaasaegse tehnoloogia kujundamisel on oluline koht keskkonna- ja energiasäästlikkusel.
Tagamõisa poolsaar

Tagamõisa poolsaar (varem ka Tagala poolsaar) asub Saaremaa loodeosas, jäädes Saaremaa valla territooriumile.
Poolsaart piirab idast Tagalaht ja läänest Kihelkonna laht. Poolsaar on loodeosas on umbes 300 meetri laiuse maakaela kaudu ühenduses Harilaiuga. Tagamõisa põhjatipus asub Undva nina.
Oleg Kutšerenko

Nõukogude Liidu meistrivõistlused

1987. aasta – 2. koht
1988. aasta – 3. koht
1989. aasta – 1. koht

Saksamaa

1994. aastal sai temast Saksamaa kodanik.
Ta tuli ajavahemikus 1997–2004 kaheksa korda Saksamaa meistriks.
Nettelhorst

Nettelhorst oli Saksamaalt Vestfaalist pärit aadlisuguvõsa, mille esindajad tegutsesid ka Baltikumis.
Suguvõsa on kantud Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Kuramaal omas aadlisuguvõsa muu hulgas Īle mõisat.
Valea Viilor

Pildid

Foto: Robert Treufeldt, 19. mai 2011
Usbekikeelne Vikipeedia

Usbekikeelne Vikipeedia (usbeki keeles Oʻzbekcha Vikipediya) on Vikipeedia usbekikeelne versioon.
Usbekikeelne Vikipeedia sai alguse 21. detsembril 2003.
Seal on 131351 artiklit, millega see on artiklite arvult 57. keeleversioon.
91% usbekikeelse Vikipeedia artiklitest on bottide loodud.
Linnamäe hüdroelektrijaam

Linnamäe hüdroelektrijaam ehk Linnamäe HEJ on hüdroelektrijaam Harjumaal Jõelähtme vallas Jägala jõel. Jaam asub Jõesuu ja Jägala-Joa küla vahel, umbes 3,5 km Jägala joast allavoolu. 
Eesti Energiale kuuluv Linnamäe hüdroelektrijaam on Eesti suurim hüdroelektrijaam, mille võimsus on 1,1 MW ja maksimaalne elektrienergia toodang on 7 GWh aastas . 
Detsembris 2016 tunnistati hüdroelektrijaama pais kultuurimälestiseks kui Eesti tööstusarhitektuuri silmapaistev näide.

Ajalugu

Elektrijaam (algul kandis nime Jägala jõe elektrijaam) rajati Jägala jõe alamjooksule umbes 1,5 kilomeetri kaugusele jõe suudmest aastatel 1922–1924 ning elektrienergia tootmine algas 17. aprillil 1924.  
Paisu projekteeris Soome insener Axel Werner Juselius 1917. aastal, selle kultuuriväärtus seisneb kõrgetasemelises ja mastaapses insenertehnilises lahenduses. Valminud rajatis tunnistati Eesti kauneimaks tööstusehitiseks. 
Teises maailmasõjas 1941. aastal Eestist taganemise ajal hävitasid elektrijaama Punaarmee väeosad.
Eesti Energia taastatud elektrijaam avati 10. detsembril 2002. Taastamiseks läbi viidud Rohelise Energia kampaania kaudu toetasid Linnamäe HEJ taastamist 345 füüsilist ja juriidilist isikut.
2011. aastal lasi Eesti Energia jaama juures asuva Linnamäe paisjärve tühjaks, et hinnata paisu tehnilist seisukorda ning uurida järve põhjasetteid ja ehitusgeoloogiat enne jaamale kalatrepi rajamist. Selgitamaks järve tühjendamise vastavust firmale väljastatud vee erikasutusloale, mis lubas alandada järvepinda vaid kuni 30 cm päevas, algatas keskkonnainspektsioon kriminaalasja.
Barbara Brandenburg-Ansbachist

Barbara Brandenburg-Ansbachist (Barbara von Brandenburg-Ansbach, ka Barbara von Brandenburg-Ansbach-Kulmbach; 24. september 1495 Ansbach – 23. september 1552 Karlsbad) oli Brandenburg-Ansbachi markkrahvi tütar ning abielu kaudu Leuchtenbergi maakrahvinna.

Elu

Barbara oli markkrahv Friedrich II ja tema abikaasa, Poola kuninga Kazimierz IV tütre Zofia Jagiellonka tütar. Tal oli 10 venda ja 6 õde. Ta abiellus 29. septembril 1510 Leuchtenbergi maakrahvi Georg III-ga (1502–1555). Abielulepingu järgi sai ta abieluvaraks 10 000 kuldnat ning nn hommikukingiks (saksa Morgengabe; peigmehe kink pruudile, mis sai tema isiklikuks varaks) 3000 kuldnat.
1549. aastal palus ta oma arvukatelt sugulastelt andestust, et ta oleks oma poja abielu ülirikka Marck-Arenbergi krahvinna Mechthildega peaaegu sõlminud ilma sugulastelt heakskiitu küsimata. Abielule oli teed sillutanud Barbara vanem vend, Preisimaa hertsog Albrecht; see õnnestus ka sõlmida ning see parandas oluliselt Leuchtenbergi maakrahvkonna rahalist seisu.
Barbara maeti Pfreimdi Maarja Taevassemineku kirikusse. Tema punasest marmorist hauaplaat koos vapi ja graveeringuga asub peaaltari ees.
Maie Lüüs

Maie Lüüs on Eesti tõlkija.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli inglise filoloogia ja Tartu Teoloogia Akadeemia nõustamise erialal. Lisaks on ta ELS-i liige.
Edise vald

Edise vald (saksa keeles Etz) oli vald Virumaal Jõhvi kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Edise vald Jõhvi vallaga.
Valla alal asus Edise mõis.
Thomas Arne

Thomas Augustine Arne (12. märts 1710 London – 5. märts 1778 London) oli inglise viiuldaja ja teatrihelilooja.
Ta oli umbes 40 aastat Covent Gardeni dirigent. Ta loomingut hävis palju teatri tulekahjus aastal 1808.
Pannkook

Pannkook on vedelast tainast pannil küpsetatud õhuke kook. Pannkoogid ühel või teisel kujul on levinud pea kõigis maailma maades.
Eri maade köögis on pannkoogi koostis, valmistamine ja söömine veidi erinevad. Tihti süüakse pannkooke magusate või soolaste lisanditega, nt moos, mesi, siirup, šokolaad, puuviljad, lihatooted (hakkliha, sink), juust jne.
Pannkook on kujult tavaliselt ümmargune, selle paksus ja läbimõõt sõltuvad peamiselt kultuuritraditsioonidest, aga ka taina koostisest, panni suurusest ja tegija isiklikest eelistustest. Pannkooki küpsetatakse terve pannipinna suurusena (ülepannikook) või on pannil korraga mitu väiksemat ümarat pannkooki.
Eesti köögis on pannkoogitaina tavalisemad koostisosad munad, jahu (enamasti nisujahu, kuid kasutatakse ka rukki- või muud jahu) ja piim (kasutatakse ka hapupiima või keefiri), maitsestamiseks suhkur ja sool. Tainasse võidakse lisada ka rasvainet (toiduõli, või), hapukoort, söögisoodat.
Tsöloom

Tsöloom ehk teisene kehaõõs (ka teiskehaõõs) on vedelikuga täidetud kehaõõs, mis moodustub loote arengu käigus mesodermi (keskmise lootelehe) sisse.
Tsöloomi erijuhuks on pseudotsöloom, kus see on arenenud endodermi ja mesodermi vahele; esineb näiteks keriloomadel. Loomi, kellel tsöloom puudub, nimetatakse atsöloomseteks.
Loomariigis arenes tsöloom kolme lootelehega (triploblastsetel) organismidel, kuid hilisemas fülogeneesis see teatud harudel kadus. Enamasti on tsöloomi kadumine korrelatsioonis mingi organismi kehamõõtmete vähenemisega.