google/wiki40b huggingface dataset:
Jussi Jääskeläinen

Jussi Albert Jääskeläinen (sündinud 19. aprillil 1975 Mikkelis) on endine Soome jalgpallur (väravavaht).
Ta alustas klubikarjääri Soome klubides MP ja VPS, kuid mängis suurema osa karjäärist Inglismaal: 1997–2012 Bolton Wanderersis, 2012–2015 West Ham Unitedi ja 2015–2017 Wigan Athleticus. Bolton Wanderersi põhiväravavaht oli ta koguni 13 hooaegea järjest. 2007. aastal valiti ta Bolton Wanderersi kui ka Soome aasta mängijaks.
2009. aasta oktoobris teatas ta, et lõpetab Soome koondises mängimise. Jääskeläinen mängis seal 55 mängu. 6. oktoobril 2010 mängis ta aga veel korra Soome koondises põhiväravavahi Otto Fredriksoni vigastuse tõttu.

Isiklikku

Jääskeläinen on abielus ja tal on 3 poega. Ta on 193 cm pikk.
Naděžda Slabihoudová

Naděžda Slabihoudová (1. mai 1922 Klecany – 8. juuni 2014 Praha) oli tšehhi tõlkija. 
Ta sündis aastal 1922 Klecany (praeguse haldusjaotuse järgi Ida-Praha ringkonnas Kesk-Tšehhi maakonnas). Ta lõpetas Prahas gümnaasiumi ja aastal 1949 Karli ülikooli filosoofiateaduskonna.
Ta on tõlkinud tšehhi keelde vene, eesti ja saksa keelest. Slabihoudová on tšehhi keelde tõlkinud A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse" III, IV ja V osa, "Elu ja armastuse", "Kõrboja peremehe" ja "Põrgupõhja uue Vanapagana". Lisaks on ta tõlkinud tšehhi keelde August Gailiti "Karge mere", Mats Traadi "Ingeri", Teet Kallase "Corrida" ja Kreutzwaldi "Eesti rahva ennemuistsed jutud". Tema viimaseks tõlkeks eesti kirjandusest jäi Andrus Kivirähki "Mees, kes teadis ussisõnu" (2011).
Steninge loss

Steninge loss asub Stockholmi lähedal Sigtuna vallas Mälareni kaldal.
Loss ehitati 1694–1698 Nicodemus Tessin noorema projekti järgi. Loss on kahekorruseline ja tugevalt mõjutatud Prantsusmaal asuvast Vaux-le-Vicomte'i lossist. Seda peetakse Rootsi üheks ilusamaks barokkstiilis lossiks. Loss moodustab stiilse arhitektuurilise kompleksi koos selle juurde kuuluva aia, terrasside, treppide ja paviljonidega.
Tänapäeval kuulub loss eraomandisse ning seal asub Steninge Lossi Kultuurikeskus (Steninge Slott Kulturcenter). Loss on külastajatele avatud.
Ühisomand

Keskkonnaprobleemide kontekstis

Ühisomand (inglise common pool resource, common property resource) on inimese loodud hüvised või loodusvarad, mille kasutamine on mõjutatud ühe poole ületarbimisest – selle võrra saavad teised pooled vähem tarbida.
Ühisomandi kasutamisega on seletatavad paljud keskkonnaprobleemid, sh rahvusvahelisel tasandil – loodusvarade kasutamine (nt avamere kalavarud) ja keskkonnasaastamine (nt stratosfääri osoon).
Avalik hüvis erineb ühisomandist selle poolest, et selle tarbimine inimeste poolt ei vähenda kogust, mis jääb teistele tarbimiseks (nt riigikaitse).

Juriidilises kontekstis

Ühisomand on kahele või rohkem kui kahele isikule üheaegselt kindlaksmääramata osades kuuluv omand. Ühisomandile kohaldatakse kaasomandi kohta käivaid sätteid, välja arvatud juhud kui ühisomandit sätestavas seaduses on sätestatud teisiti. Seega ei ole ühisomandi puhul kindlaks määratud ka nn. mõttelist osa, sageli kohtab sellist omandi liiki abielus .
AIML

AIML (lühend ingliskeelsetest sõnadest Artificial Intelligence Markup Language) on tehisintellekti märgistuskeel, mis on loodud loomulikus keeles suhtlevate vestlusagentide loomiseks. See on XML-i dialekt, mille on loonud Richard Wallace.

Kriitika

Kuna AIML on lihtne märgistuskeel, on see sobilik algajatele DS-ide ja juturobotite loojatele. AIML-i kriitikud leiavad, et see märgistuskeel ei ole hea keerulisemate süsteemide loomiseks. Siiski, AIML-is on loodud mitmed tipp-dialoogsüsteemid. Näiteks juturobot A.L.I.C.E. sai 2010. aastal Loebneri auhinna võistlusel teise koha ja 2013. aastal sai juturobot Mitsuku Loebneri auhinna võistlusel esimese koha ja 2012. aastal võistlusel Chatterbox Challenge teise koha, olles ühtlasi kõige populaarsem süsteem.
Kingdom of Loathing

Kingdom of Loathing (lühend KoL) on brauseripõhine mitme mängija rollimäng, mille on kujundanud ja mida haldab Asymmetric Publications, eelkõige mängu looja Zack Johnson ("Jick") ja tema kaasautor Josh Nite ("Mr Skullhead" ). Mäng sai alguse 2003. aastal. Kuna sellele lisatakse sageli uut sisu, peetakse mängu pooleliolevaks ja ametlikule on see ka kümme aastat hiljem endiselt beetaversioon. KoL on ingliskeelne.
Mängus kasutatakse käsitsi joonistatud kriipsujukudest graafikat, selle tegevustikku iseloomustavad sürrealistlik huumor, sõnamängud, paroodiad ning rohkem viited popkultuurile. KoLis kogub mängija kollidega võideldes kogemuspunkte, liha (meat, mängusisene virtuaalraha) ja esemeid, tegevus toimub käigupõhiselt. Mängijad saavad üksteisega suhelda mängijatevahelises võitluses (arvutimängude terminoloogias PvP), kaubitsedes kaupade ja teenustega, organiseerudes klannidesse, uurides koos klanni keldri alust koobastikku ning vestluskanalites (chat room).
Kingdom of Loathing on pälvinud tähelepanu ka selle poolest, et on suutnud ennast ära majandada puhtalt annetuste ja kaubamüügiga, hoidudes reklaamist ja mängimise maksustamisest, mida kasutavad paljud veebimängud. Edukas majandusmudel on lasknud firmal palgata kaheksa täiskohaga töötajat. 2008. aastal oli KoLil 100 000 kuni 150 000 püsimängijat. Nad on moodustanud aktiivse kogukonna, mis korraldab sageli kokkutulekuid ning haldab veebipõhist raadiojaama.
Kriitikud on mängu üldiselt kiitnud. 2012. aastal sai Kickstarteris alguse Kingdom of Loathingu põhine lauamäng Mr. Card Game.
Nicolas Mignard

Nicolas Mignard (7. veebruar 1606 Troyes – 20. mai 1668 Pariis) oli prantsuse maalikunstnik.
European Digital Rights

European Digital Rights (EDRi, Euroopa digitaalõiguste organisatsioon) on rahvusvaheline valitsusväline organisatsioon, mille peakontor asub Brüsselis, Belgias. EDRi asutasid 2002. aastal Berliinis kümme valitsusvälist organisatsiooni seitsmest Euroopa riigist. Alates sellest on EDRi liikmete arv oluliselt kasvanud ning 2014. aastaks kuulus EDRi organisatsiooni 34 liiget 21-st Euroopa riigist.
EDRi eesmärgiks on edendada, kaitsta ja toetada inimõigusi digitaalkeskkonnas ning info- ja tehnoloogia valdkonnas. EDRi huviorbiiti kuuluvateks põhiküsimusteks on näiteks isikuandmete kaitse ja eraelu puutumatus, digitaalõigused, autoriõigused ja sõnavabadus Internetis.
EDRi on kodanikuühiskondlik platvorm tagamaks seda, et digitaalkeskkonda mõjutav Euroopa Liidu poliitika ja seadusandlus oleks kooskõlas põhiõiguste ja -vabadustega. EDRi avaldab publikatsioone ja uuringuid digitaalõiguste olukorrast Euroopas ning annab välja infolehte EDRi-gram.

Tegevus

EDRi korraldab kampaaniaid, et tõsta avalikkuse huvi ja teadlikkust info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas toimuvate debattide ja aruteludega nii Euroopa kui ka maailma tasandil. Näiteks osales EDRi aktiivselt ACTA vastases kampaanias, mis lõppes ACTA tagasilükkamisega Euroopa Parlamendis 2012. aastal. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimisteks valmistas EDRi 10-punktilise Digitaalõiguste Harta, mis oli suunatud valimiskandidaatidele nende kampaaniatesse kaasamiseks.
Franziska van Almsick

Franziska "Franzi" van Almsick (sündinud 5. aprillil 1978 Ida-Berliinis) on endine Saksamaa ujuja, mitmekordne maailma- ja Euroopa meister.
Olümpiamängudel võitis van Almsick oma esimese olümpiamedali 1992. aasta OM-il Barcelonas kõigest 14-aastasena. Kokku võitis ta olümpiamängudelt aastatel 1992–2004 neli hõbedat ja kuus pronksi. 2004. aastal pärast olümpiamänge lõpetas ta oma sportlaskarjääri.
Hantõ Jasang

Hantõ Jasang (handi Хӑнты ясаӈ; tõlkes Handi sõna) on Hantõ-Mansiiskis ilmuv handikeelne ajaleht.
Ajaleht asutati 1957. aastal. Aastani 1991 ilmus Hantõ Jasang koos mansikeelse ajalehe Luiima Seripos (tõlkes Hommikukoidik) Lenin Pant Huvat (tõlkes Lenini jälgedes) nime all.
2000. aastate keskpaigast ilmuvad artiklid neljas handi murdes: vahhi, kazõmi, surguti ja šurõškari murretes.
Aastal 2012 ilmus Hantõ Jasang kaks korda kuus neljal küljel tiraažiga umbes 400 eksemplari. Hantõ Jasangi lisana ilmub lasteleht Haltõje.
Ruuž

Ruuž ehk põsepuna on kosmeetikavahend, mida tavaliselt kasutavad naised, et anda põskedele roosa jume, seeläbi noorem paista ning rõhutada põsesarnu.

Ajalugu

Ruuži kasutati juba Vana-Egiptuses. Seda tarvitati ka huultel, nagu tänapäeval huulepulka. Mõnes kultuuris on ruuži tarvitanud ka mehed, näiteks regendivalitsuse aegsel Inglismaal (1811–1820). Suurbritannia viktoriaanlikul ajastul, mil meik seostus halbade elukommetega, piirdusid daamid põskede näpistamise ja huulde hammustamisega, et neid punasemaks muuta.
Ruužina on kasutatud mitut laadi aineid. Vana-Kreekas eelistati purustatud mooruspuumarju, sunji indiaanlaste seas verevat rebasheina, mujal ka punapeedi mahla ning purustatud maasikaid.

Tänapäev

Nüüdisajal on ruuž tavaliselt punane talgipõhine pulber, mis kantakse põsele pintsliga. Värvaineks on kas safloor (värvisafloori õielehed) või karmiini lahus ammooniumhüdroksiidis ning roosiõliga lõhnastatud roosivesi. Kreemjat ruuži valmistatakse nahakreemi ja alloksaani segust. Vähem on levinud vedelad ruužid, mida kantakse nahale sõrmedega.
Ruuži valikul arvestatakse nahavärvi, näo kuju, valguse ja keskkonnaga. Näiteks kasutatakse heleda naha korral pigem roosasid, päevituse peal aga kuldseid toone, ööklubis julgemat ja pidulikul vastuvõtul tagasihoidlikumat meiki. Kreemjat põsepuna on lihtsam nahale kanda. Näopiirkonna valik sõltub näo kujust: ümarast näost saab ruuži abil jätta kitsama mulje, pikliku näo korral kasutatakse põsepuna horisontaalsemalt.
Onni Tarjanne

Onni Alcides Tarjanne (aastani 1906 Törnqvist; 5. september 1864 Virrat – 23. mai 1946 Helsingi) oli soome meesarhitekt.
Ta lõpetas aastal 1885 tehnikakooli (hilisema Soome tehnilise kõrgkooli eelkäija).
Ta projekteeris muu hulgas elumaju ja büroohooneid Helsingis, aga ka näiteks Ämmäkoski hüdroelektrijaama ning haridus- ja meditsiiniasutuste hooneid. Tema tuntuim töö on Soome Rahvusteatri hoone.
Onni Tarjanne tegi koostööd teiste seas Lars Sonckiga.
Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Ernst-Voldemar Nurk

Ernst-Voldemar Nurk (3. juuni (vkj 21. mai) 1902 Püssi vald, Virumaa – 23. mai 1977 Tallinn) oli Eesti põllumajandusinsener.

Elulugu

Ernst-Voldemar Nurk oli talupidaja poeg.
1932. aastal lõpetas Nurk Tallinna Tehnikumi mehaanikaosakonna. Täiendas end 1937 Saksamaal ja Inglismaal ning 1939 Rootsis. Töötas Tallinna masinaehitustehases ja raudteel, oli 1926–1935 Masinatarvitajate Ühingute Liidu põllutöömasinate instruktor, 1935–1940 Põllutöökoja põllutöömasinate eriteadlane, 1940–1945 Maanteevalitsuses, 1945–1951 TÜ põllumajandusteaduskonna mehaanikakateedri juhataja ja dotsent, 1952–1957 põllutöömasinate ja elektrifitseerimise kateedri dotsent põllutöömasinate ja ohutustehnika alal, 1957–1977 EMMI vanemteadur ja konsultant. Oli tegev ka põlevkivituha- ja mineraalväetisekülviku konstrueerimisel ja ehitamisel, korraldas põllutöömasinate katsetusi.
Scott Schwab

Scott Schwab (sündinud 9. juulil 1972 Kansases) on Ameerika Ühendriikide poliitik, Vabariiklaste partei liige, kes töötab Kansase osariigi sekretärina. Ta astus ametisse 14. jaanuaril 2019.
Mark Zuckerberg

Mark Elliot Zuckerberg (sündinud 14. mail 1984) on Ameerika Ühendriikide ettevõtja, Facebooki kaasasutaja koos Harvardi kaastudengite Dustin Moskovitzi, Eduardo Saverini ja Chris Hughesiga.
Zuckerberg on Facebooki tegevjuht ja juhatuse esimees. Ta omab ettevõttes 24-protsendilist osalust.
2012. aastal hinnati Zuckerbergi varanduse väärtuseks 9,4 miljardit dollarit.
Ta on värvipime.
Jaan Kalda

Jaan Kalda (sündinud 12. novembril 1963 Väike-Maarjas) on eesti füüsik.

Elulugu

Jaan Kalda lõpetas 1982. aastal Tallinna 1. Keskkooli matemaatika-füüsika eriklassi. 1981. aastal võitis ta esikoha üleliidulisel koolinoorte füüsikaolümpiaadil, 1982. aastal võitis hõbemedali Saksa FV-s rahvusvahelisel füüsikaolümpiaadil.
1988. aastal lõpetas Moskva füüsika-tehnika instituudi (MFTI) teoreetilise plasmafüüsika eriala kiitusega ja 1990. aastal aspirantuuri MFTI-s ja I. V. Kurtšatovi nimelises Aatomienergeetika Instituudis. Samal aastal (1990) kaitses ta MFTI-s plasmas kollektiivseid ülekandeprotsesse käsitleva väitekirja (juhendaja Aleksandr Kingsep) ja sai füüsika-matemaatika kandidaadi kraadi.
Aastatel 1992–1993 töötas Kalda järeldoktorina Pariisis École Polytechnique'i teoreetilise füüsika keskuses.
Jaan Kalda uurimisvaldkonnad on matemaatiline ja üldine teoreetiline füüsika, klassikaline mehaanika, kvantmehaanika, relatiivsusteooria, gravitatsioon, statistiline füüsika ja termodünaamika. Tema teadustöö põhisuunad on seotud mastaabiinvariantsete struktuuride (sealhulgas bioloogiliste) modelleerimise ja analüüsi, juhuslike pindade statistilise topograafia, turbulentse difusiooni ja mittelineaarsete ülekandeprotsessidega.
Kalda teadusorganisatsiooniline tegevus on olnud seotud muuhulgas olümpiaadide korraldusega. 2011. aastal oli ta Rahvusvahelise füüsikaolümpiaadi rahvusvahelise žürii liige, 2012. aastal Rahvusvahelise Füüsikaolümpiaadi juhtkomitee liige ja Akadeemilise Komitee aseesimees ning Saudi Araabia rahvusvahelise füüsikaolümpiaadi võistkonna akadeemiline nõunik. Ta on Euroopa füüsikaolümpiaadi esimene president.
Jaan Kalda on alates jaanuarist 2015 Tallinna Tehnikaülikooli füüsikainstituudi teoreetilise füüsika õppetooli juhataja ja professor (0,5 kohaga).

Isiklikku

Jaan Kalda ema on kirjandusteadlane Maie Kalda ja abikaasa semiootik Virve Sarapik.
Jenningsi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 27. detsembril 1816.
Uuemõisa vald (Pöide kihelkond)

Uuemõisa vald (saksa keeles Neuenhof) oli vald Saaremaal Pöide kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus mitu mõisat, nende seas Uuemõisa, Orissaare, Keskvere.
Õige elamisviisi auhind

Õige elamisviisi auhind (Right Livelihood Award), nimetatud ka alternatiivseks Nobeli auhinnaks, on 1980. aastal Jakob von Uexkülli rajatud rahvusvaheline auhind. Alates 2005. aastast on auhinna tegevdirektoriks Ole von Uexküll.
Alates 1980. aastast on auhinda välja antud igal aastal, enamasti on auhinnasaajaid mitu.
20 aastat võidust

Medal "20 aastat võidust" (vene keeles Юбилейная медаль «Двадцать лет Победы в Великой Отечественной войне 1941—1945 гг.») oli Nõukogude Liidu medal mida jagati Suure Isamaasõja 20. aastapäeval kõikidele elusolevatele veteranidele. Medaleid jagati 16 399 550 tükki.
Ööpartei

Eestimaa Kommunistlik Partei (NLKP) (lühendina EKP; vene keeles Kommunistitšeskaja Partija Estonii), mitteametlikult ka Ööpartei, oli 1990–1991 tegutsenud Eesti partei, mis tekkis senise Eestimaa Kommunistliku Partei lõhenemisel.
Organisatsioon rajati 1990. aasta 23.–25. märtsil aset leidnud EKP kongressil. Viimasel päeval, 25. märtsil pani peasekretär hääletusele muuta EKP sotsiaaldemokraatlikuks. Seepeale tõusid püsti venemeelsed saadikud ja teatasid, et nemad löövad lahku, läksid vastasruumi ning kuulutasid välja uue EKP, mis kuuluks endiselt NLKP koosseisu. Saali jäänud EKP kuulutas end sotsiaaldemokraatlikuks ja astus NLKP koosseisust välja. Teistel andmetel lõid venemeelsed kommunistid EKP-st lahku kohe pärast kongressi lõppu toimunud öisel istungil, millest tulenes ka partei hüüdnimi.
1990–1991 oli partei esimene sekretär Lembit Annus. Tuntumate liikmete seas olid ka Arnold Sai ja Juri Mišin.
EKP (NLKP) tunnustas augustiputši. 23. augustil 1991 keelustati partei Eesti riigivõimude poolt koos teiste putši toetanud jõududega nagu Interliikumine, töökollektiivide ühendnõukogu ja nn töölismalevatega.
Taasiseseisvumise järel jäi Eestisse partei liikmeid, kelle esimeheks nimetas end üks Eestis elavate vene rahvusradikaalide liidreid Juri Mišin. Partei ise eksisteerib tänaseni ainult NLKP nimekirjades.
Ka pärast partei keelustamist kestis mitu aastat vaidlus, kellele varem riigivõimuga lahutamatult põimitud kommunistliku partei varad peaksid kuuluma: kas Ööparteile või EKP eestimeelse tiiva järglaseks saanud Eesti Demokraatlikule Tööparteile, hilisemale Ühendatud Vasakparteile.
Merle Erikson

Merle Erikson (sündinud Muda, sündinud 2. augustil 1972 Emmastes) on Eesti jurist ja õigusteadlane.

Haridus

Merle Erikson lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1994. aastal, kaitses samas teadusmagistrikraadi 1996. aastal ning doktorikraadi 2001. aastal.

Töö

Merle Erikson on töötanud 1994. aastast Tartu Ülikoolis töö- ja sotsiaalhooldusõiguse lektori ja dotsendina. Alates 2011. aastast on ta Tartu Ülikooli tööõiguse professor.

Teadustöö

Merle Eriksoni peamised uurimistöö valdkonnad on Eesti, Euroopa Liidu ja rahvusvaheline tööõigus ning Euroopa Liidu sotsiaalpoliitika.
Karismaatiline Episkopaalkirik

Karismaatiline Episkopaalkirik, täisnimega Karismaatilise Episkopaalkiriku Rahvusvaheline Osadus (inglise keeles The International Communion of the Charismatic Episcopal Church), on 1992. aastal asutatud iseseisev (autokefaalne) kristlik kirik. Ametliku seisukoha järgi ei ole Karismaatiline Episkopaalkirik eraldunud ühestki teisest usulahust ega usutunnistusest, vaid tekkis selliste sakramentaalsete, evangeelsete ja karismaatiliste traditsioonide ühte koondumise tagajärjel, mida peetakse kirikus apostlikust ajajärgust tänapäevani kestnud olevat.
Karismaatiline Episkopaalkirik pärineb aastast 1992, kui Lõuna-Californias õnnistati piiskopiks esimene Karismaatilise Episkopaalkiriku piiskop dr Austin Randolph Adler. See 26. juunil 1992 toimunud ordinatsioon tähistab ametlikult uskkonna rajamist. Samal päeval kokkutulnud Karismaatilise Episkopaalkiriku esimene sinod deklareeris, et Karismaatilise Episkopaalkiriku missioon on "tuua meieni varakiriku rikas sakramentaalne ja liturgiline pärand, nelipühi vägi ja pühakirja vääramatu tõde ühtses Kristuse Kiriku väljenduses, pakkudes kodu kõikidele kristlastele, kes otsivad elavat, võimsat, energilist ja stabiilset kogudust, milles kasvada armastuses üksteise vastu ja meie tunnetuses ja armastuses Jumala vastu".
Karismaatiline Episkopaalkirik kasutab anglikaani kiriku palveraamatut "The Book of Common Prayer", sel on apostellik suktsessioon nii anglikaani kiriku, rooma-katoliku kiriku kui ka vanakatoliku kiriku liini kaudu. Karismaatiline Episkopaalkirik ei ordineeri vaimulikuametisse naisi.
Eestis kuulub Karismaatilise Episkopaalkiriku Rahvusvahelisse Osadussse 1996. aastast tegutsev Eesti Karismaatiline Episkopaalkirik. Eesti Karismaatiline Episkopaalkirik on Eesti Kirikute Nõukogu liige. EKEK liikmeskonda kuulub ligi 300 liiget 3 koguduses.
Ülemaailmselt kuulub Karismaatilisse Episkopaalkirikusse ligi 30 riigis (sh. USA, Filipiinid, Hongkong, Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia, Holland, Portugal, Puerto Rico, Hispaania, Keenia, Uganda, Läti, Brasiilia, Costa Rica, Suurbritannia, Burundi, Sudaan, Rwanda, Tansaania, Kanada, Monaco, Jaapan jt) enam kui 1200 kogudust rohkem kui ühe miljoni liikmega, 75% liikmeskonnast on Aafrikas, kõige enam on ICCEC liikmeid Ugandas – üle 400 000. ICCEC suurim kogudus on Püha Kolmainsuse kogudus Recifes Brasiilias enam kui 7000 liikmega, sellele järgneb Kuningas Kristuse kogudus Manilas Filipiinidel 4000 liikmega. Ülemaailmselt juhivad ICCEC tööd 5 peapiiskoppi ja 40 piiskoppi.
Siberi khaaniriik

Siberi khaaniriik (tatari: Себер ханлыгы / Seber xanlığı) oli Turgi feodaalriik Lääne-Siberis.
Elanikkond oli etniliselt kirev, etniliste gruppide hulka kuulusid siberi tatarlased, handid, mansid, neenetsid ja sölkupid. Valitsevaks usundiks Siberi khaaniriigis oli islam.
Riik tekkis 15. sajandil pärast Kuldhordi lagunemist. 16. sajandi lõpus vallutati see Moskva tsaaririigi poolt.
Haaslava Vooremägi

Haaslava Vooremägi on [küngas] Kastre vallas Roiu ja Uniküla vahelisel alal. Küngas absoluutne kõrgus on 123 m ja suhteline kõrgus umbes 50 m.
Mäele on rajatud Vooremäe suusa- ja rahvaspordikeskus.
Vooremäe kujutis on Haaslava valla lipul ja Haaslava valla vapil.
Posey maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 11. novembril 1814.
Korrapärane püramiid

Korrapärane püramiid on püramiid, mille põhi on korrapärane hulknurk ning mille tipu ristprojektsioon põhjale on põhja keskpunkt.

Pindala

Kui korrapärase püramiidi külgtahud mööda külgservi lahti lõigata, siis saame külgtahud koos põhjaga laotada ühele tasandile. Nii saame korrapärase püramiidi pinnalaotuse.

Külgpindala

Püramiidi külgtahkude pindalade summa on püramiidi külgpindala.
Korrapärase püramiidi külgpindala võrdub põhja ümbermõõdu ja püramiidi apoteemi poole korrutisega.
S_k = \frac{1}{2} Pm
Veosekäive

Veosekäive (ingl freight turnover) on transporditeenuse osutamise ajal tehtava transporditöö hulka iseloomustav näitarv.
Veosekäivet peetakse kokkuleppeliselt üheks põhiliseks füüsilise transpordi tõhususe indikaatoriks.
Veosekäivet kasutatakse ainult veoettevõtete kohta. Seda ei saa kasutada sadamate töö iseloomustamiseks, selleks kasutatakse sõna kaubakäive.
Veosekäive on aluseks veotasu arvutamisele.

Sadamas ei ole veosekäivet

Sadamates kaupa ei veeta, vaid lastitakse ja lossitakse ning arvutatakse lastimisoperatsioonidel teisaldatud kaupu lastiliikide kaupa tuhandetes tonnides või eri laevaliinide reisijate sadamakülastuste koguarvu mingil perioodil. Teepikkust sadamates ei arvestata, sest sadama jaoks ei ole vahet, kas kaubatonn lossiti üle Atlandi ookeani või üle Soome lahe tulnud laevalt.
Mbulaeni Mulaudzi

Mbulaeni Mulaudzi (8. september 1980 Muduluni, Limpopo provints – 24. oktoober 2014) oli venda päritolu Lõuna-Aafrika Vabariigi kergejõustiklane (800 m), 2009. aasta maailmameister 800 m jooksus.
Mulaudzi oli esimene Lõuna-Aafrika Vabariigi mustanahaline sportlane, kellest sai maailma tiitlivõistluste võitja. Mulaudzi kandis Ateena olümpiamängude avatseremoonial 2004 Lõuna-Aafrika Vabariigi lippu.
Ta hukkus autoõnnetuses.

Isiklik rekord

800 m 1.42,89 (5. september 2003 Brüssel)

Isiklikku

Mbulaeni Mulaudzi oli 176 cm pikk ja kaalus 65 kg.
Chicago Esimene kogudus

Chicago Esimene kogudus (E.E.L.K. Chicago Esimene Kogudus, inglise keeles Estonian First Evangelical Lutheran Church in Chicago, Illinois) on Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku kogudus, mis tegutseb Illinoisi osariigis Chicagos. Kogudus kuulus enne 2013. aastast USA Chicago praostkonda ja seejärel USA praostkonda.
Koguduse õpetaja on diakon Gilda Karu. Koguduse esimees on Matti Jaanimägi.
Kalju Kruusa

Kalju Kruusa (kodanikunimi Jaanus Valk; sündinud 10. oktoobril 1973 Tallinnas) on eesti luuletaja ja tõlkija.

Elulugu

Kalju Kruusa lõpetas 1992 Tallinna 20. Keskkooli ja astus aasta pärast Tartu Ülikooli, kus õppis 1993–1997 inglise filoloogiat ja semiootikat. Aastal 1997 läks ta Eesti Humanitaarinstituuti romanistika erialale ja lõpetas Tallinna Ülikooli 2008 bakalaureusetööga "Mallarmé luule: kogelemine". Aastatel 2004–2005 viibis ta vahetusüliõpilasena Tōkyōs Waseda ülikoolis ja õppis jaapani keelt.
Aastal 2001 asutas ta koos Hasso Krulliga tõlkeluule internetiajakirja Ninniku.
Kalju Kruusa on Eesti Kirjanike Liidu ja Eesti PEN-klubi liige.

Looming

Kalju Kruusa esimene luulekogu "Meeleolu" ilmus 1999. Täpselt dateeritud luuletused on ka meeleoluliselt täpsed, sündmuspaik tavaliselt suvine aed mere ääres. Jaak Urmeti sõnul muudetakse seal meeleoludeks "kogu ümbritsev rikkalik floora – õunapuud, ploomioksad, kirsilehed, pähklipuud, sirelid, pärnad, kastanid, pihlakad, vahtrad, toomingad, saialilled, karikakrad, kressid, floksid, moonid – ja nii kuni kõikvõimalike aedviljadeni välja". Luuletuste kirjaviis on ainukordne (y pro õ) ja jätkub ka autori järgmistes kogudes. Originaaltekstide vahele on põimitud tõlkeid.
Teises luulekogus "Treffamisi" (2004) liigub autor järjest argisemate olukordade ja sündmuste kirjeldamise suunas, kuid samas on tekstides tajutud metafüüsilist nihet, mis Jan Kausi sõnul "püüaks justkui näidata, et ükskõik kui argist teemat puudutav luuletus riivab juba pelgalt oma olemasolu, oma kirjutatuks tulemise faktiga midagi sügavamat." Kalju Kruusa keeletarvitus muutub seejuures järjest peenekoelisemaks ja isikupärasemaks, paistes veel rohkem silma järgmises kogus "Pilvedgi mindgi liigutavadgi" (2008), kus tähendusi loob ka kirjaviisi või interpunktsiooni muutmine ja ebareeglipärane grammatika. Tihti on luuletuse fookuses pealtnäha tühine seik või fantaasia, mida keeleliselt võimendatakse kuhjamise, kordamise ja teisendamise abil. Seda tehnikat on Hasso Krull võrrelnud fuugakunstiga, millest "ühe kontrapunkti kaudu veel õiget ettekujutust ei saa". 
Aastal 2010 ilmunud luulekogu "Tühhja" väljendab ühiskondlikke pettumusmeeleolusid. Raamat sisaldab ka jaapani luule tõlkeid.
Kalju Kruusa on tõlkinud luulet, proosat ja näidendeid jaapani, hiina, havai, itaalia, prantsuse, soome ja inglise keelest.