google/wiki40b huggingface dataset:
Age of Empires

"Age of Empires" on ajalool põhinev reaalaja- ja strateegiamäng, mis lasti välja aastal 1997.
Mängu valmistas ettevõte Ensemble Studios ja selle avaldas Microsoft. Mängu põhilised arendajad olid Rick Goodman, Bruce Shelley ja Brian Sullivan.
Mäng kasutab Genie mängumootorit.
Mängu viimane versioon on 1.0c. Aastal 1998 lasti välja mängu lisaosa "Age of Empires: The Rise of Rome".
Mängu mängimiseks on vaja vähemalt 90 MHz taktsagedusega protsessorit, 16 MB muutmälu, 80 MB vaba kõvakettaruumi ja 1 MB videomälu.
Mängija peab kehastuma vanaaja tsivilisatsiooni juhiks. Ta peab juhtima selle tsivilisatsiooni läbi nelja ajastu: kiviaja, tööriistaaja, pronksiaja ja rauaaja. Igale uuele tasemele jõudmisega avanevad võimalused kasutada uusi ja paremaid relvi, töövõtteid ja sõjaväeüksusi. Mängija alustab käputäie küttide ja korilastega ning mängu lõpuks peab ta looma tohutu rauaaja impeeriumi. Ressursse tuleb kasutada säästlikult, sest neid ei teki mängu jooksul juurde. See tähendab, et kui mängija raiub puu maha, siis puu ei tule enam tagasi.
Võimalik on mängida 12 tsivilisatsiooni. Igaüks neist on isesugune, igaühel on oma unikaalsed töövõtted, nii et mitte ühelgi tsivilisatsioonil selles mängus pole võimalik kasutada kõiki neid vahendeid, mis mängus olemas on.
Hermann Abert

Hermann Abert (25. märts 1871 Stuttgart – 13. august 1927) oli saksa muusikaajaloolane ja muusikateoreetik.
Cooki saared

Ajalugu

Saared asustasid 6. sajandil polüneeslased, kes saabusid Tahitilt. Saarestik on nimetatud James Cooki järgi, kes külastas saari 1773. ja 1779. aastal. Esimesed inglise misjonärid jõudsid saartele 1821. aastal. 1888. aastal sai saartest Briti protektoraat. 1901. aastal läks protektoraat Uus-Meremaa valdusse ja 1961. aastal said saared omavalitsusliku staatuse Uus-Meremaaga assotsieerunud riigina.
1980. aastal sõlmisid USA ja Uus-Meremaa valitsus piirikokkuleppe, mis määras merepiiri Ameerika Samoa ja Cooki saarte vahel. USA loobus nõudlusest Penrhyni, Pukapuka, Manihiki ja Rakahanga atollidele.

Sport

Cooki saarte ROK-i kood on COK.
Vesivärava tänav

Vesivärava tänav on tänav Tallinnas Kadriorus. See algab Narva maanteelt ja lõpeb Gonsiori tänaval. Vesivärava tänav on kandnud ka Veejuhtme, Kanali ja Uus-veerenni tänava nime. Vesivärava nime sai tänav 1882. aastal.

Ajalugu

18. sajandil rajati Tallinna sadama veevarustuskanal ja Kadrioru staadioni juures asus kanali lüüs ehk vesivärav, mille järgi on tänav nime saanud. Ülemiste järvest vee saanud Peetri veejuhtmest alanud kanali ülesanne oli varustada joogiveega sadamas asuvaid laevu. Sadamasse jõudis kanal Uus-Sadama tänava kohal. 
19. sajandi lõpus aeti veekanal kinni ja alates 1901. aastast kulges Tallinna–Viljandi kitsarööpmeline raudtee Tallinn-Väikse ja Tallinna–Sadama raudteejaamade vahel mööda Tallinna Aleksander Nevski kalmistu ja Kaitseväe kalmistu vahelise ala, Filtri teed, Odra tänavat, ristus Suur-Tartu maanteega, jätkus mööda Türnpu tänavat, Vesivärava tänavat, ületas Narva maantee ja suubus Tallinn-Sadama raudteejaama. Vesivärava 22 asus kunagi raudteemaja. Raudtee võeti üles 1970. aastate alguses. 1980. aastate lõpus plaaniti mööda Vesivärava tänavat rajada Lasnamäele suunduv trammitee.
Warren Beatty

Henry Warren Beatty (sündinud 30. märtsil 1937 Richmondis Virginias) on USA filminäitleja, stsenarist, režissöör ja filmiprodutsent. Tema õde on näitlejatar Shirley MacLaine.
Ta on eelkõige tuntud osatäitmistega filmides "Bonnie ja Clyde" (1967), "Shampoo" (1975), "Heaven Can Wait" (1978), "Reds" (1981) ja "Bugsy" (1991).

Autasud

Nooruses esines Beatty paljudes Off-Broadway näidendites, olles 22-aastaselt kaasa teinud juba umbes 40 lavastuses. Oma ainsa etteaste eest Broadwayl (William Inge'i näidendis "A Loss of Roses") nimetati ta 1960 New Yorgi parima teatrinäitleja auhinna Tony kandidaadiks.
1961. aasta filmiga "Splendor in the Grass" nimetati ta Kuldgloobuse kandidaadiks mees-draamanäitleja kategoorias (ei võitnud) ja uustulnuka kategoorias (võitis).
1967. aasta filmiga "Bonnie ja Clyde" nimetati ta Oscari, Kulgloobuse ja BAFTA auhinna kandidaadiks meespeaosatäitja kategoorias ja Oscari kandidaadiks parima filmi kategoorias. Ta ei võitnud neist ühtki.
1975. aasta filmiga "Shampoo" nimetati ta Oscari kandidaadiks parima originaalstsenaariumi kategoorias ja Kuldgloobuse kandidaadiks parima komöödianäitleja kategoorias. Ta ei võitnud kumbagi.
1978. aasta filmiga "Heaven Can Wait" nimetati ta Oscari kandidaadiks parima näitleja, režissööri, filmi ja mugandatud stsenaariumi kategoorias (ei võitnud ühtki), Kuldgloobuse kandidaadiks meesnäitleja kategoorias komöödias (võitis) ning parima ulmefilmi auhinna kategooria Saturn kandidaadiks näitleja, stsenaariumi ja režissööri kategoorias (võitis neist kaks esimest).
1981. aasta filmiga "Reds" nimetati ta Oscari kandidaadiks filmi, režissööri, originaalstsenaariumi ja näitleja kategoorias (võitis režissöörina). Kuldgloobuse kandidaadiks nimetati ta režissööri, stsenaariumi ja draamanäitleja kategoorias (võitis režissöörina). Näitlejana kandideeris ta ka BAFTA auhinnale (ei võitnud).
1991. aasta filmiga "Bugsy" nimetati ta Oscari kandidaadiks näitleja ja filmi kategoorias ning Kuldgloobuse kandidaadiks draamanäitleja kategoorias. Ta ei võitnud neist ühtki.
1998. aasta filmiga "Bulworth" nimetati ta Oscari kandidaadiks originaalstsenaariumi kategoorias ning Kuldgloobuse kandidaadiks stsenaariumi ja näitleja kategoorias. Ta ei võitnud neist ühtki.
Kokku on ta nimetatud Oscari kandidaadiks 14 korda (võitis neist ühe), Kuldgloobuse kandidaadiks 11 korda (võitis neist 3), Saturni kandidaadiks 3 korda (võitis neist 2) ja BAFTA auhinna kandidaadiks 2 korda (ei võitnud neid).
Aastal 2007 võitis ta Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna.
Jurta

Liikuvus

Nomaadid olid esimesed, kes panid maja ratastele. Tšingis-khaanil oli suur jurta, mida vedasid 40 härga. Seda võiks võrrelda juba väikese liikuva paleega.
Lihtsa mongoli valduses oleva jurta lahti võtmine ei võtnud aega enam kui tund, see olenes ka jurta suurusest. Kogu varustus pakiti vildi sisse ja pandi eraldi kottidesse. Kõik see kraam asetati koormahobuste, kaamelite või jakkide selga. Jakk oli põhiline transpordivahend Tiibetis ja on seda ka tänapäeval. Mongoolias on enam levinud hobune ja kaamel, vähesel määral kasutatakse ka jakke.
Kastid, mööbel ja muu väärtuslik, mis jurtas oli, pakiti suurtesse kohvritesse. Kõik see laaditi loomade selga, lisaks veel koormavankritele ja kärudele. Kui hakati teise kohta liikuma, oli jurta koost lahti võtmine ja kogu kraami ja vara kokku pakkimine tavaliselt naiste tööks.
Mongoolias oli 15. sajandil kloostreid, mis koosnesid tervenisti vaid jurtadest. Nii templid kui ka laamade jaoks mõeldud elamud olid jurtad. Lisaks liikus jurtade linn aeg-ajalt ühest kohast teise ja vahetas asukohta. Idee – kuna karjamaid tavaliselt vahetatakse vastavalt aastaaegadele, siis liikusid mongolid koos loomadega talvelaagri ja suvekarjamaade vahet ringiratast ja kloostrid vurasid nendega kaasa nii stepis kui ka mägedes. Isegi Dzanabadzaril oli enda mobiilne klooster koos suure hulga laamadega, kellega mööda steppi ringi kihutas. Need asukohta vahetavad kloostri karavanid olid kindlasti silmaga uudistamist väärt kui see stepimaastikul liikus, koosnedes loomadest, vankritest, inimestest ja taevani kerkivast tolmupilvest, mis kindlasti venis mitme kilomeetri taha kui see budistlik asutis ühest kohast teise vuras.
Maailma suurim tsirkusetelk (jurta) (Ringling Bros. and Barnum & Bailey Circus) rändas mööda USA-d aastatel 1921–1924. Telk kattis 8492 ruutmeetrit, selle ümmarguse lae läbimõõt oli 61 meetrit. Publikurekord 16 702 inimest. See sündis 13. septembril 1924. aastal Concordia linnas Kansase osariigis.

Sümboolika

Jurta filosoofia ehk sümboolika on sarnane püstkoja mütoloogiaga.
Kõrgõzstani lipul on kujutatud jurta. Lipu keskel olev sümbol kujutab karjuse telgi (jurta) punutud lage, mille kaudu pääseb telki valgus ja väljub suits. See viitab kirgiisi karjakasvatajate igivanale eluviisile, aja ja ruumi ühtsusele, elu allikale ja kodule. Stiliseeritud jurta on lipul kujutatud päikesena, millel on 40 kiirt, mis tähistavad 40 hõimu. Päike on valguse ja igavese elu sümbol.
Rubene kihelkond

Ajalugu

Ümera alade ristimisel ehitati esimene kirik lätlaste aladele just Rubenesse ja üks sealse koguduse vaimulikke oli Läti Henrik.
Patronaadiõigus oli jagatud Ķieģeļi ja Podzēni rüütlimõisate omanike vahel, kes osalesid pastori valimisel vaheldumisi.
Hy-Brasil

Hy-Brasil (ka Brasil, Hy Breasil, Hy Breasail, Hy Brazil, I-Brasil vms) on müütiline saar Atlandi ookeanis Iirimaast läänes, mida on kujutatud mitmetel kesk- ja uusaegsetel kaartidel. Iiri mütoloogias varjas saart kogu aeg udu, välja arvatud ühel päeval aastas, mil saart võis merelt näha, kuid selleni ei olnud võimalik jõuda.
Merekaartidel esines saar nimega Bracile Iirimaast läänes juba 1325. aastal, mil selle kaardistas Angelino Dulcert. Insula de Brasili nime kandis see Veneetsia kartograafi Andrea Bianco kaardil 1436. aastast, kus saar asus suurema saarestiku lähedal, mida mõnda aega samastati Assooridega.
Ligikaudu 1480. aastast pärinev katalaani kaart nimetab kaht saart "Illa de brasil". Neist üks paikneb Iirimaast edelas (kus pidi asuma müütiline saar) ja teine lõunas Illa verde saarest ehk Gröönimaast.
Kaartidel kujutati Hy-Brasili ümmargusena. Sageli läbis seda ida-läänesuunaline väin või jõgi.
Ehkki saart leida ei õnnestunud, seisis see Galway lahest edelasse jääva mereala kaartidel kuni 1865. aastani, kui seda nimetati Brasil Rock ehk "Brasili kalju".
Vaatamata nime sarnasusele tänapäeva Brasiilia nimega on nende nimede päritolu erinev. Iiri allikates seostatakse Hy-Brasili nime iirikeelse kujuga Uí Breasail, mis viitab ühe iiri klanni asutajale Bresailile. Tänapäeva keeleteaduses ei ole nime päritolu suhtes konsensust. Brasiilia nimi tuleneb aga puuliigist portugalikeelse nimetusega pau-brasil, mille aluseks on ladina sõna brasa, mis tähendab tuletukki.
Stefán Karl Stefánsson

Stefán Karl Stefánsson (10. juuli 1975 Hafnarfjörður, Island – 21. august 2018) oli Islandi näitleja ja laulja. 
Tema populaarseim roll oli laste telesaates "LazyTown", kus ta kehastas Robbie Rottenit.
August Leps

August Julius Leps (2. jaanuar 1896 Puiatu, Adavere vald, Viljandimaa – 26. veebruar 1972 Stockholm) oli Eesti advokaat ja poliitik.
Ta õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas 1918, 1920–1923 ja 1924 (lõpetas), Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
1918–1920 osales ta Vabadussõjas.
1923–1928 oli ta vandeadvokaadi abi ja alates 1928. aastast vandeadvokaat Rakveres. 
IV Riigikogu ja V Riigikogu liige. 
1944. aastal põgenes Rootsi.
Tema poeg on õigusteadlane Ando Leps, kes on pere lastest noorim. Vanem poeg on Olaf Leps (insener ja koorijuht), vanuselt järgmine on tütar Astrid  Pommer (saksa filoloog) ja järgmisena  malekohtunikust ning matemaatikust poeg Aaso Leps.
1. Saarekaitse rügement

1. Saarekaitse rügement (niinimetatud Made rügement) oli Teises maailmasõjas Saksa sõjaväe koosseisu kuulunud eestlastest koosnev väeosa.
22. septembril 1944 koondusid Läänemaal kapten Julius Made ümber eesti sõjaväelased, katmaks tsiviilelanike ja sõjaväelaste evakueerimist mandrilt. Esimene rindejoon võeti sisse Madise-Vasalemma-Riisipere joonel ja selle ülem oli kapten Eugen Sütt. Vahepeal kuulus rügementi üle tuhande võitleja. 24. septembri õhtul veeti Made võitlejad praamiga Virtsust Kuivastusse, Hellamaa külla jõudis neid 418. Kohale saabudes esines kapten Made sealviibivale Saksa 67. jalaväerügemendi ülemale major Menzelile, kes pakkus oma kaasabi.
25. septembril sai kapten Made Saksa 23. jalaväediviisilt loa 1. Saarekaitse rügemendi formeerimiseks, rügemendi asukohaks määrati Igaküla. Rügement saatis Muhu idakaldale 92 mehest koosneva kompanii tankitõrjekahuriga. Rügement võeti Saksa varustusele. 26. septembril andis kapten Made käskkirja nr. 1.
Järgmistel päevadel kasvas rügemendi isikkoosseis 1500-ni, kapten Made kavandas päästeoperatsiooni mandrile 90 vabatahtlikuga, toomaks mandrilt ära põgenikke.
Rahvuslikes ringkondades tekkis idee taotleda võimu üleandmist saartel eesti väeosadele. Selle vältimiseks andis väegrupi Nord juhatus 27. septembri hommikul korralduse saata eestlaste väeosad Saksamaale ümberformeerimiseks. 28. septembril saabus Muhu saarele Laar (eesnimi ja auaste erineb allikais), kes kutsus laskurkorpuse nimel rügementi üle tulema. 30. septembril pandi rügemendi isikkoosseis Kuressaares laevale RO-1 ja saadeti Danzigi.
Magnus II (Braunschweig-Lüneburg)

Magnus II (1324–1373), kutsutud ka Magnus Kaelakeega (Magnus Torquatus), oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog, valitses Wolfenbütteli vürstkonda ja ajutiselt ka Lüneburgi vürstkonda.
Maielaid

Maielaid on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kõbajate lähedal asuv 1,7 hektari suurune saar (laid). Laiu rannajoone pikkus on 823 meetrit.
Laiu koordinaadid on 58° 36′ N, 23° 30′ E.
Saar on kruusase pinnamoega, kuulub Puhtu-Laelatu looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Albert Pike

Albert Pike (29. detsember 1809 Boston – 2. aprill 1891 Washington) oli USA 33. astme vabamüürlane ja sõjaväelane.
Ameerika-Mehhiko sõja puhkedes astus Pike ratsaväkke. Buena Vista lahingus, kus 4500 USA sõdurit võitsid 23. veebruaril 1847 16 tuhande mehelist Mehhiko armeed, teenis Pike rühmaülemana.
1831 lahkus Pike kodust ja seikles kaks aastat Metsikus Läänes. 1833 asus ta elama Arkansase osariigi Little Rocki, kus hakkas kohalikule ajalehele Arkansas Advocate varjunime Casca all kaastööd tegema. Tema artiklid olid piisavalt populaarsed, nii et ta kutsuti ajalehe toimetusse tööle. Ta abiellus Mary Ann Hamiltoniga ja sai kaasavaraks osaluse ajalehes. 1835 oli ta juba ajalehe ainuomanik. Tema ajaleht propageeris Viigide Partei maailmavaadet, ehkki arkansaslased olid maailmavaatelt lõhestunud ja ebajärjekindlad.
Pärast sõda asus Pike 1853 elama New Orleansi, kus tegutses juristina, ja naasis 1857 Arkansasesse, kus kogus kuulsust orjuse pooldajana, kuid jäi Viigide Parteisse. Kui see erakond lagunes, astus ta Mittemidagiteadjate Parteisse.
1859 pakkus Harvardi ülikool Pike'ile audoktori kraadi, aga Pike keeldus.
Enne USA kodusõda oli ta setsessiooni vastu, aga kui sõda siiski puhkes, asus ta pooldama Konföderatsiooni. 1854 ütles ta, et Lõuna peaks jääma Põhjaga samasse riiki ja otsima temaga võrdsust, aga kui teda sunnitakse alamasse seisusse, on parem olla väljaspool liitu.
Pike pidas sageli läbirääkimisi indiaanlastega. Sõja alguses määras Konföderatsioon ta oma esindajaks indiaanlaste juures. Ta sõlmis nendega mitu lepingut, millest tuntuim on 1861 sõlmitud leping tšerokiide pealiku John Rossiga.
22. novembril 1861 ülendati Pike brigaadikindraliks. Ta koolitas Konföderatsiooni jaoks välja kolm indiaani rügementi. Need olid mehitatud "tsiviliseeritud hõimudest" pärit meestega, kelle lojaalsus Konföderatsioonile oli muutlik. Ta juhtis ise indiaaniüksusi Pea Ridge'i lahingus 7.–8. märtsil 1862.
Pärast lahingut süüdistati Pike'i, et tema sõdurid olevat vaenlasi skalpeerinud. Selle kohta polnud mingeid tõendeid, kuid Pike läks erru.
Pike on ainus lõunaosariikide sõjaväelane või riigitegelane, kellele on Washingtonis skulptuur püstitatud.
Narva–Musta raudteeliin

Narva–Musta raudteeliin oli raudteeliin Ida-Virumaal Narva ja Musta (Eesti soojuselektrijaam) vahelisel raudteelõigul. 
Peamiselt elektrijaama töölistele mõeldud raudteeliinil opereeris diiselrongidega Edelaraudtee. Liin suleti 2001. aastal.
Vormsi kihelkond

Vormsi kihelkonna pärand

Eesti Rahva Muuseumi vanavarakogujad jõudsid Vormile 1923. aastal. Esimene Vormsi kihelkonnast pärit ese jõudis muuseumi küll juba 1912. aastal.
STV

AS STV on 1991 asutatud Eesti kaabelsideettevõte.
Ettevõttel oli 2010. aastani oma telekanal: STV Telekanal (nimetatud STV).
Ettevõttel oli 2013. aastani oma turvateenuste osakond (STV Turvateenistus), mille 2013 omandas G4S Eesti.
Üliõpilaste laulu- ja tantsupidu Gaudeamus

Üliõpilaste laulu- ja tantsupidu Gaudeamus on Baltimaade üliõpilaste laulu- ja tantsupidu, mis toimub vaheldumisi Eestis, Lätis ja Leedus.
Janno Jürisson

Koondis

Oma debüüdi koondises tegi Jürisson 26. aprillil 2000 sõpruskohtumises Luksemburgiga.
Brixen

Geograafia

Brixen asub Eisacki ja Rienzi jõgede liitumiskohas, 40 km Bolzanost põhjas ja 45 km Brenneri mäekurust lõunas, Itaalia-Austria piiril. See külgneb idas Plose ja Telegraafi (Monte Telegrafo) mäega (2504 m) ja läänes Königsangeri (Monte Pascolo) (2436 m) mäega.

Frazioni

Frazioni / liidendatud külad on Afers (Eores), Albeins (Albes), Elvas, Gereuth, Karnol, Klerant (Cleran), Kranebitt (Costa d'Elvas), Mahr (La Mara), Mairdorf, Mellaun (Meluno), Pairdorf (Perara), Pinzagen (Pinzago), Plabach, Rutzenberg, St. Andrä (S.Andrea), St. Leonhard (S.Leonardo), Sarns (Sarnes), Tils (Tiles), Tötschling (Tecelinga), Tschötsch (Scezze), Untereben.

Juured

Brixeni ala on olnud asustatud nooremast paleoliitikumist saati (8. aastatuhat eKr). On leitud muid asulaid hiliskiviajast ja aastal 15 eKr vallutasid ala roomlased, kelle peamine asula oli läheduses Säben (Sabiona). Nad hoidsid seda kuni umbes 590. aastani, kui selle hõivasid bajuvaarid.
Brixenit on esimest korda mainitud aastal 901, kui Saksamaa kuningas Ludwig III Laps andis välja dokumendi, milles territoorium nimega Prihsna omistatakse Säbeni piiskopile Zachariasele. Aja möödudes sai Prihsnast praeguse nimega Brixen. Piiskopid kolisid Säbenist sinna aastal 992, pärast toomkiriku tegevuse lõpetamist.
1039. aastal ülendati Brixeni piiskop Poppo keiser Heinrich III poolt paavstiks. Kuid tema valitsemine kestis ainult 23 päeva. Samal sajandil saab Brixenist sõltumatu kiriklik vürstkond, mis järgnenud aastatel võitles olemasolu eest naabruses olnud Tirooli krahvkonna vastu. 1115. aastal lõpetati Brixenit ümbritsev esimene linnamüüride liin.
Piiskopkond sekulariseeriti 1803. aastal ja selle annekteeris Austria keisririik. Aastatel 1851–1855 viibis tšehhi ajakirjanik ja kirjanik Karel Havlíček Borovský Austria valitsuse survel Brixenis asumisel. Pärast Esimese maailmasõja lõppu annekteeris Brixeni Itaalia.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles enamus rahvastikust esimese keelena saksa keelt (72,82%). Ülejäänud elanikud kõnesid esimese keelena itaalia ja ladiini keelt, vastavalt 25,84% ja 1,34%.

Kultuur

Rokkansambel Frei.Wild on pärit Brixenist.
Antoni Macierewicz

Antoni Macierewicz (sündinud 3. augustil 1948 Varssavis) on Poola poliitik. Ta oli 16. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 Poola kaitseminister.
Antoni Macierewicz on õppinud Varssavi Ülikoolis ajalugu (lõpetas 1971. aastal) ja omandanud magistrikraadi.
Antoni Macierewicz on töötanud Varssavi Ülikooli Ibeeria Uuringute Teaduskonnas ja on õpetanud Poola ajalugu Krakówi ülikoolis.
Ta oli 23. aprillist 2003 kuni 19. juulini 2004 Euroopa Parlamendi liige.
Alates 16. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 oli ta Poola kaitseminister. 23. detsembrist 1991 kuni 20. juunini 1992 oli ta Poola siseminister.
Ümberasumisliikumine

Ümberasumisliikumine (ka väljarändamisliikumine) oli 19. ja 20. sajandil Venemaa keisririigis talurahva uutele, vabadele maadele minek; ühtlasi osa keisririigi koloniseerimispoliitikast. 
Balti kubermangudest tehti esimesi katseid ümber asuda 1830. ja 1840. aastatel, samuti 1860. aastate algul. Et nendele katsetele olid kohalikud võimud vastu, siis asus ümber vähe inimesi. Eesti alalt lahkusid esimesed loaga ümberasujad 1855 Väimelast Saraatovi kubermangu. Ümberasumine muutus laialdasemaks pärast 1863. aasta uut passiseadust. 
1897. aasta andmete järgi elas Eesti alalt ümberasunud eestlasi Venemaa eri paigus umbes 110 000.
Anne Valmas

Haridus- ja töökäik

Anne Valmas lõpetas Tartu Ülikooli 1965. aastal ja töötas pärast seda raamatukogunduse ja bibliograafia erialal mitmes raamatukogus.
1997. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistritöö (teadusmagister) teemal "Eesti raamat paguluses: kirjastustegevus ja kultuuritaust" (juhendaja Mare Lott).
2003. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis samal aastal ilmunud kaheköitelise doktoritöö "Eestlaste kirjastustegevus välismaal 1944–2000" (juhendaja Mare Lott).
Ta on töötanud bibliograafina Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogus ning osalenud Eesti Rahvusraamatukogu väljaarendamises teenindusdirektori ning kultuuri- ja kunstiosakonna juhatajana. 
1989. aastal asus ta tööle Teaduste Akadeemia Raamatukogus, praegu Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu, kus ta töötas direktorina aastail 1998–2003, väliseesti kirjanduse osakonna juhatajana ja teadurina. Alates 2008. aastast juhatas ta Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu väliseesti kirjanduse keskust.
Ta osales ka Väliseesti arhiivide töörühma ja Rahvuskaaslaste programmi arhiivikomisjoni ning Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumi ja Harju Maakonnaraamatukogu nõukogude töös ning oli Eesti raamatukoguhoidjate biograafilise andmebaasi peatoimetaja.
Nicole Linkletter

Nicole Linkletter (sündinud 27. veebruaril 1986) on USA modell, kes võitis tõsielusaate Ameerika supermodellid 5. tsükli.
Priit Raudkivi (näitleja)

Priit Raudkivi (varem Friedrich Raudkivi; 29. mai 1920 Paatsalu – 3. mai 1970 Tallinn) oli eesti näitleja.
Tema vanemad olid postiametnikud. Ta on õppinud Tallinna kommertskoolis ja lõpetas aastal 1950 Eesti Riikliku Teatriinstituudi. Teises maailmasõjas osales ta Eesti Laskurkorpuse koosseisus.
Ta oli aastal 1946 Rahva Hääle ajakirjanik. Aastatel 1946–1949 töötas ta näitlejana teatris Estonia, 1949–1959 Draamateatris (olles seal ka õppestuudio juhataja). Aastatel 1959–1963 oli ta režissööri assistent Tallinnfilmis ja aastast 1963 harrastusnäiteringide juht.
Ta on kirjutanud dramatiseeringuid (Eduard Vilde "Kippari unerohi").

Isiklikku

Tema abikaasa oli raadioajakirjanik Hilda Raudkivi, poeg on ajaloolane Priit Raudkivi.
Sunža ahelik

Sunža ahelik (vene Сунженский хребет, tšetšeeni Taşxoyn̩ raġ) on mäeahelik Põhja-Kaukaasias Põhja-Osseetia, Inguššia ja Tšetšeenia alal. Ta osa Suur-Kaukasuse eelmäestikest.
Kulgeb ida-lääne suunas Sunža jõe vasakkaldal.
Kõrgus kuni 926 meetrit.
Eduard Sillaots

Eduard Sillaots (30. aprill 1909 Tartu – 17. september 1938 Tartu) oli Eesti arhitekt ja sõjaväelane (lipnik).
Metapopulatsioon

Metapopulatsioonide struktuur

Paljude liikide metapopulatsioonides saab eristada ühte või mitut lättepopulatsiooni (inglise source population) ja mülgaspopulatsiooni (inglise sink population). Lättepopulatsioon on suhteliselt stabiilsem ja ennast taastootev, mülgaspopulatsioon sõltub ja eksisteerib üksnes sissetulevate isendite arvelt.
Metapopulatsiooni suurust arvestades räägitakse põhi- ja satelliitpopulatsioonidest.
Veneetsia koolkond

Muusikainstrumentide kasutamine Veneetsia koolkonna muusikas

Veneetsia koolkonna muusikas kasutati nii orelit kui ka muid pille, näiteks tsinke, tromboone, viola da gamba'sid jne. Lisaks vokaalpartiide Madalmaade koolkonna a cappella stiilis dubleerimisele võis mõni koor koosneda üksnes pillidest.

Veneetsia koolkonna mõjud

Veneetsia koolkonnal on oluline roll euroopa kunstmuusika arengule. See mõjutas nii kaasaegsete Rooma koolkonna heliloojate loomingut, kuid andis olulise impulsi ka barokkmuusika arengule. Veneetsia koolkonna muusikastiil olnud eeskujuks nii Claudio Monteverdile (1567–1643) kui ka saksa renessansi- ja barokiheliloojatele Hans Leo Hasslerile (1563–1612), Michael Praetoriusele (1571–1621) ja Heinrich Schützile (1585–1671).