google/wiki40b huggingface dataset:
Francesco Orsi

Francesco Orsi (sündinud 20. septembril 1980) on Itaalia päritolu Eesti filosoof (metaeetik), Tartu Ülikooli teadur, muusik ja laulja.
2004. aastal kaitses Orsi magistrikraadi (MA, Laurea Specialistica) La Sapienza ülikoolis Roomas väitekirjaga "The Distinction between Agent-relative and Agent-neutral Value", 2006. aastal Suurbritannias Readingi Ülikoolis magistrikraadi filosoofias ning 2007. aastal doktorikraadi filosoofias teemal "Value and normativity" Pisas, Scuola Normale Superiores. 2008. aastast on ta töötanud filosoofialektori, tõlkija ja toimetajana.
2010. aastast on Orsi järeldoktorantuuris Tartu Ülikooli filosoofia osakonnas. Orsi töö põhisuund on relativismi ja pluralismi kriitiline käsitlus tõe ja teadmise, normide ja väärtuste suhtes.

Isiklikku

Francesco Orsi mängib Tartu rahvusvaheliste tudengite rokkbändis Ka Moosiga.
Bonifacova mõis

Bonifacova mõis (läti keeles Bonifacovas muiža, poola keeles Bonifaców, saksa keeles Bonifacow) oli mõis Vitebski kubermangus Ludza maakonnas Domopole vallas. Praegu asub mõisasüda Lätis Balvi piirkonnas Bērzpilsi vallas Bonifacovas.

Ajalugu

Mõis rajati 1782. aastal, mil Domopole mõisnik Ignacy Benisławski pärandas testamendiga valdused oma kahele vennale Jan Benisławskile ja Bonifacy Benisławskile. Viimane sai mõisa, mida hakati tema nime järgi nimetama Bonifacovaks. Mõis jäi suguvõsa kätte kuni 1920. aastani. Pärast võõrandamist asus mõisas alguses haigla, hiljem kasutati häärberit elamuna.

Mõisa suurus

Mõisate võõrandamise ajal 1920. aastal oli selle suuruseks 262 hektarit.

Mõisaansambel

Mõisa häärber valmis 1870. aastal, selle arhitektiks oli hilisem Liibavi linnaarhitekt Paul Max Bertschy (1840−1911). Hoone on ühekorruseline punastest tellistest viilkatusega hoone. Selle keskel asub kõrgem ärkel, samuti ilmestavad seda kaaruks ja -aknad. Häärberit kaunistavad tellistest nurgapilastrid ja karniisid. Praegu on see kohaliku kaitse all olev arhitektuurimälestis.

Varia

Mõisas elas oma viimased eluaastad etnograaf ja ajaloolane Gustav Felician Nicolai von Manteuffel gen. Szöge (1832−1916), kes oli Benisławskitega suguluses.
Voldemar Jürmann

Voldemar Jürmann (1886 – 24. detsember 1905 Koerus) oli August Jürima vanem vend. Pani kirja "Vaali Vabariigi Põhiseaduse", mis sündinud talumeeste kollektiivse mõttetööna.
Hukati karistussalga poolt koos isa Mart Jürmanni, Johan Stammi ja Anton Schultsiga.
Rein Pullerits

Rein Pullerits (sündinud 20. oktoobril 1937 Tallinnas) on Eesti keemik.

Elulugu

Ta lõpetas 1956 Tõrva Keskkooli, 1961 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna ja 1969 samas aspirantuuri, kaitses keemiakandidaadi kraadi 1970 TRÜs väitekirjaga "Потенциал нулевого заряда и закономерности адсорбции предельных спиртов на висмутовом электроде".
1961–1963 oli ta TRÜ anorgaanilise keemia kateedri vanemlaborant, 1963–1966 ja 1970–1971 elektrokeemia labori nooremteadur, 1971–1980 juhataja, 1980–1982 anorgaanilise keemia kateedri vanemõpetaja, 1982–1992 dotsent, 1993–2002 füüsikalise keemia instituudi dotsent, 1980–1988 ka füüsika-keemiateaduskonna teadusprodekaan.

Teadustöö

Tema peamine uurimisvaldkond on olnud elektrokeemia: elektrilise kaksikkihi ehitus ja adsorptsioon. Ta on uurinud ka TÜ keemiaosakonna lähiajalugu. Ta on olnud õpilaste keemiaolümpiaadide korraldaja ja žürii esimees aastast 1992, rahvusvaheliste keemiaolümpiaadide juht aastast 1994, on õpetanud üldist ja anorgaanilist keemiat ning koostanud õppevahendeid.

Isiklikku

Tema isa oli Jaan Pullerits. Tema abikaasa oli Heivi Pullerits, nende lapsed on Priit ja Teet Pullerits.
Txillardegi

Txillardegi (õieti José Luis Álvarez Enparantza; 27. september 1929 Donostia – 14. jaanuar 2012 Donostia) oli baski keeleteadlane, poliitik ja kirjanik. Ta kasutas ka pseudonüüme Larresoro, Igara ja Usako.

Elulugu

Ta õppis Bilbaos inseneriks, ent võttis samal ajal osa mitme rahvusliku meelestatusega noorteliikumise tööst, mis tõi kaasa ka esimese vangistuse.
1957. aastal avaldas ta eksistentsialistliku teose "Leturiaren egunkari ezkutua" ("Leturia salapäevik"), mida peetakse esimeseks moodsaks baskikeelseks romaaniks. Samal aastal sai temast Euskaltzaindia (Baski Keele Akadeemia) korrespondentliige. See organisatsioon kiitis heaks enamiku Txillardegi ettepanekuist baski keele ortograafia ja morfoloogia standardimise alal. Akadeemia täisliikmeks teda poliitilistel põhjustel ei võetud.
1958. aastal asutas ta koos kaastudengitega organisatsiooni Ekin, millest hiljem sai ETA. Pärast taaskordset arreteerimist suundus Txillardegi 1961. aastal eksiili. Ta elas Pariisis ja Brüsselis, kus jätkas kirjutamist ning keeleteaduslikke töid. 1967. aastal lahkus ta ETAst ning naasis Baskimaale. 1976. aastal asutas ta koos Iñaki Aldekoaga poliitilise partei Euskal Sozialista Biltzarrea (Baski Sotsialistlik Kongress). 1977. aastal osales ta Herri Batasuna asutamises ning valiti 1979. aastal senaatoriks.
1976. aastal oli Txillardegi lõpetanud Pariisis ülikooli keeleteaduse alal, 1976–1981 õpetas ta baski fonoloogiat Deusto Ülikooli Donostia harus, 1981–1982 õppis foneetikat ja fonoloogiat California Ülikoolis Los Angeleses. Alates 1982. aastast õpetas ta Baskimaa Ülikoolis.
Hiljem tegutses ta mõnda aega Aralari liikmena ning distantseeris end avalikult relvastatud vastupanu toetajaist. 2005. aastal kandideeris ta senaatoriks, ent ei osutunud valituks. 2007. aastal lahkus ta Aralarist, 2008. aastal kandideeris Eusko Abertzale Ekintza ridades, ent ei osutunud jällegi valituks.
Beata Tyszkiewicz

Beata Maria Helena Tyszkiewicz-Kalenicka (sündinud 14. augustil 1938 Wilanówis) on Poola näitleja.
Laborihiir

Laborihiir (inglise laboratory mouse) on koduhiire tõuliin, mida kasutatakse teaduslikes eksperimentides laialdaselt mudelorganismina ja katseloomana. Laborihiiri võidakse pidada ka lemmikloomana.
Laborihiired on tihti valged, aga näiteks kõige rohkem kasutatav laborihiirte tõug – C57BL/6 – on värvilt must.
ND Gorica

ND Gorica (sloveeniakeelse täisnimega Nogometno Društvo Gorica) on Sloveenias Nova Goricas tegutsev jalgpalliklubi.
Klubi on neli korda tulnud Sloveenia meistriks jalgpallis: 1995/96, 2003/04, 2004/05, 2005/06.
Klubi asutati 1947.
1990. aastatel kandis klubi ka nime ND HIT Gorica.
Eduard von Stackelberg

Vabahärra Eduard Otto Emil Karl Adam von Stackelberg (6. november (vkj) 18. november 1867 Sillamäe – 7. aprill 1943 München) oli Stackelbergide suguvõssa kuulunud Eestimaa poliitik ja mõisnik.
Eduard von Stackelberg sündis Sillamäel ja õppis Narva progümnaasiumis, 1886. aastal lõpetas ta Tartu Friedrich Kollmanni eragümnaasiumi. 
1886–1892 õppis Eduard von Stackelberg Tartu ülikoolis matemaatikat ja keemiat, lõpetas stuudiumi keemiakandidaadi kraadiga. Ülikoolis astus korporatsiooni Estonia, oli ühiskondlikult aktiivne ning valiti korporatsiooni oldermanniks, buršikohtunikuks, aukohtunikuks ja eestseisuse liikmeks.
1892–1896 täiendas end Dresdenis, Leipzigis, Pariisis, Heidelbergis ja Peterburis, töötades Nobeli auhinna laureaadi Wilhelm Ostwaldi, Gabriel Lippmanni ning vene füüsiku ja geofüüsiku, ühe seismoloogia rajaja vürst Boriss Golitsõni laboris. Pärast Liivimaale naasmist oli ta 1896–1898 Tartu ülikoolis professor Gustav Tammanni assistent. 
1898. aastal päris Eduard von Stackelberg Stackelbergidele kuulunud Sutlema, Lümandu ja Mäeküla mõisad, mis asusid Eestimaa kubermangus Harjumaal Hageri kihelkonnas, ning loobus teadustööst.
1899. aastal valiti ta Eestimaa rüütelkonna omavalitsusorgani Eestimaa rüütelkonna sekretäriks, aastatel 1911–1912 oli ta rüütelkonna peamehe asetäitja.
1912. aastal valiti ta Eestimaa maanõunikuks, kellena töötas kuni 1914. aastani, mil ta pärast alanud I maailmasõda saksameelsuses süüdistatuna Saksamaa keisririigi toetamises saadeti koos perekonnaga sundasumisele Siberisse Jenisseiskisse, kus viibis kuni 1917. aasta revolutsioonini.
1918. aastal pärast Eestisse naasmist jätkas Eduard von Stackelberg tööd Eestimaa maanõunikuna. 1918. aasta alguses küüditati ta Tallinnas võimu võtnud enamlaste poolt koos teiste baltisaksa aadlikega uuesti Siberisse, seekord Krasnojarskisse. Siberi asumiselt pääsesid küüditatud rüütelkonna esindajad ja ka Eduard von Stackelberg tagasi pärast Brest-Litovski rahulepingu allakirjutamist märtsis, mille üheks tingimuseks oli küüditatute vaba tagasipääsemine kodumaale.
1918. aasta sügisel emigreerus Eduard von Stackelberg Saksamaale Ülem-Baierimaal Müncheni lähdal asuvasse Lochenisse, kus ta oli Schleswig-Holsteini kristlike heategevusasutuste ühenduse alaline revident kuni 1927. aastani ja tema abikaasa pidas Ülem-Baieris talu. 1930. aastate alguses astus von Stackelberg natsionaalsotsialistliku partei liikmeks.
1927–1934 kirjutas Stackelberg oma elukäigu kohta 1860. aastate lõpust kuni 1930. aastate alguseni kaheosalise mälestusteraamatu "Ühe baltlase võitlustee. Püüdlused, võidud ja kaotused".
Eduard von Stackelberg suri Münchenis 7. aprillil 1943.
Eesti Metsamees Eksiilis

Eesti Metsamees Eksiilis oli aastatel 1949–1976 väljaspool Eesti territooriumi aperioodiliselt ilmunud metsandusajakiri.
Ajakirja esimesed kaks numbrit ilmusid Saksamaal, seejärel kuni 20. numbrini Rootsis, kus seda andis välja Stockholmi Eesti Komitee Metsanduse Sektsioon. Alates 21. numbrist (1956) andis ajakirja välja Eesti Metsateadlaste Ühing Rootsis.
Kokku ilmus ajakirjast 60 numbrit.
Avameri (film)

Sisu

Abielupaar David ja Susan lähevad sukelduma, kuid veepinnale naastes avastavad nad, et neid vedanud laev on lahkunud. Nad leiavad ennast triivimas keset merd. Neid ähvardavad paljud ohud meduusidest näljasurmani. Lõpuks hakkavad nende vastu huvi tundma ka haid. Nad üritavad elus püsida ja loodavad, et päästjad jõuavad nendeni enne, kui nad oma märja haua leiavad.
Crostau

Crostau (ülemsorbi keeles Chróstawa) on küla Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Schirgiswalde-Kirschau linna koosseisus.
Kuni 1. jaanuarini 2011 oli see Crostau valla keskus.
2009. aastal elas külas 631 inimest.
Carl Vilhelm Aagaard

Carl Vilhelm Thor Aagaard (7. august 1877 Kopenhaagen – 1960) oli taani maalikunstnik, graafik ja kirjanik.
Tema vanemad olid kaupmees Daniel Vilhelm Conrad Aagaard ja Kristine Kathrine Christensen.
Aagaard õppis jaanuarist 1895 kuni jaanuarini 1900 Kuninglikus Kaunite Kunstide Akadeemias.
Ta viibis 1900–1901 Berliinis, 1908 Prantsusmaal, Hollandis ja Saksamaal ning 1912 Saksamaal.
Ta esines 1900. aastast Charlottenborgi sügisnäitusel ja 1911 septembrinäitusel.
Aastast 1908 õpetas ta kaunite kunstide akadeemias. Oktoobrist 1924 kuni tagasitõmbumiseni 1940 oli ta seal perspektiivi dotsent.
Peale maalikunsti tegeles ta radeerimiskunstiga. Maalimisest ta eemaldus üha rohkem, pühendudes õpetamisele ja kirjutamisele.

Isiklikku

Aagaard abiellus 1. juunil 1906 advokaat Harald Ditlev Klein'i ja Julie Lovisa Dabl'i tütre Marie Kristine Kleiniga (sündis 2. jaanuaril 1884).
Alutaguse kompleks

Alutaguse kompleks on Kirde-Eesti aluskorra kurrutatud moondekivimite stratigraafiline üksus.
Selle üksuse kivimid moodustusid u 1,8–1,9 miljardit aastat tagasi Paleoproterosoikumis Svekofennia mäetekkel.
Karadenizi tehnikaülikool

Karadenizi tehnikaülikool (türgi keeles Karadeniz Teknik Üniversitesi) on ülikool Türgis Trabzonis; ühtlasi Türgi ainus tehnikaülikool.
Ülikool asutati 1955.
Ülikoolis õpib üle 42 000 üliõpilase.
Jaak Tamm

Jaak Tamm (25. veebruar 1950 – 4. jaanuar 1999) oli Eesti ühiskonnategelane ja poliitik. 
Tamm lõpetas aastal 1968 Tallinna 1. Keskkooli. Lõpetas Tartu Ülikooli 1973. aastal ning sai kandidaadikraadi psühholoogia erialal 1979. aastal. Alates 1968. aastast kuni selle sulgemiseni 1975. aastal töötas TRÜ sotsioloogia laboratooriumis. Seejärel töötas 1979. aastani sotsioloogia vanemteadurina Tallinna Pedagoogilises Instituudis. Aastatel 1979–1985 kuulus projektijuhina Mainori juurde. Aastatel 1986–1987 töötas Eesti NSV Ehitusministeeriumis, oli 1987–1990 esimese Eesti NSV eraettevõtte direktor.
Aastatel 1990–1991 oli ta Edgar Savisaare valitsuses tööstus- ja energeetikaminister. 
Jaak Tamm oli Eesti Koonderakonna asutajaliige. 
Aastatel 1992–1996 oli Tamm Tallinna linnapea ja aastatel 1998–1999 Sillamäe linnapea.
1996. aastal tegid Tallinna linnavolikogu revisjonikomisjoni esimees Andres Kork ja Riigikogu Reformierakonna fraktsiooni liige Feliks Undusk kaitsepolitseile avalduse, et Tallinna linnapea Jaak Tamme ja endise abilinnapea Ivar Lindpere vastu algatataks kriminaalasi seoses linnale kuulunud korterite erastamisega. Puhkenud skandaali ajal taandas Koonderakonna aseesimees Tamm enda liikmesoleku erakonnas, sest ei soovinud, et temaga seotud probleemid kahjustaksid erakonda ning vähendaksid selle edu eelseisvatel valimistel.  Kaitsepolitsei uurimine lõppes selge tulemuseta.
Aastatel 1992–1996 oli Tamm Noorte Kotkaste Tallinna maleva vanem.
Tamm suri 4. jaanuaril 1999 südamepuudulikkuse tõttu.
Ontika paekallas

Ontika paekallas (ka Ontika pank, Ontika pankrannik, Saka-Ontika-Toila pank) on Põhja-Eesti pankranniku võimsaim osa – umbes 20 km pikkune katkematu paekivijärsak mererannikul Sakast Toilani. Ontika kohal saavutab pank suurima kõrguse – 56 m.
Panga kivimid on tekkinud Kambriumi ja Ordoviitsiumi ajastul (570–470 miljonit aastat tagasi). Panga alumise osa moodustavad savid, liivakivid ja argilliidid, nende peal lasuvad suhteliselt õhukese kihina dolomiidid ja lubjakivid, mis vastupidavamatena moodustavad etteulatuva karniisi.
Ontika paekaldal asuvad nii Põhja-Eesti pankranniku kui ka Baltimaade kolm kõrgeimat juga: Valaste (30,5 m), Saka ja Karjaoru. Nad ei ole looduslikud, vaid asuvad kuivenduskraavide suudmetes, mis on enamasti rajatud 19. sajandi keskpaiku ja süvendatud 1960. aastatel.
Jehoova tunnistajad Eestis

Jehoova tunnistajad Eestis on ülevaade Jehoova tunnistajate tegevusest Eestis.

Ajalugu

Esimesed Jehoova tunnistajate organisatsioonid tekkisid Eestis 1930. aastatel.
15. juunil 1933 registreeriti Vahi-Torni Piibli ja Traktaatide Selts, mille tegevus lõpetati 18. juulil 1935. Seltsi süüdistati poliitilise propaganda levitamises (sh solvangud riigipea, kirikupeade ning Rahvaste Ühenduse aadressil) ja ärevuse tekitamises kuulutustega tulevasest sõjast. Seltsi juhtkonda süüdistati juhtnööride andmises keelatud kirjanduse peitmiseks, samuti selles, et seltsi välisriigi kodanikust töötaja oli solvanud riigipead, kaitseväe ülemjuhatajat ja luterliku kiriku piiskoppi, käskides ka põletada nende fotod. Leiti, et selline tegevus oli kahjulik rahvuslikele (ja rahvusvahelistele) huvidele ja avalikule korrale ning selts on kaldunud kõrvale registreeritud põhikirjast.
Pühapäeviti toimus raadios jehoovatunnistajate tasuline jutlusetund eesti, vene, soome ja rootsi keeles. Tallinna Jaani koguduse õpetaja Aleksander Sternfeldt protesteeris selle vastu Riigikogu rahaasjanduse komisjonis, väites, et liikumine on kiriku- ja riigivastane. Teedeministri abi Karl Jürgenson seletas, et ta pole neis jutlustes leidnud muud, kui mõttetust ja absurdsust, kuid ringhääling saab nende eest 800 000 senti aastas. Ka teised komisjoni liikmed leidsid üksmeelselt, et need jutlused on tõesti mõttetud ja rumalad ja ringhäälingul ei sobiks neid edasi anda isegi raha eest.
Jehoova tunnistajad jätkasid tegevust ka Nõukogude okupatsiooni ajal ning pärast seda.
Seisuga 26. aprill 2017 elab Eestis 4065 Jehoova tunnistajat ja tegutseb 55 kogudust, kogudusemaju ehk nn kuningriigisaale on umbes 15.

Vastuolud

Eesti lähiajaloo tuntuim Jehoova tunnistajatega seotud skandaal on seotud 1997. aastal aset leidnud surmajuhtumiga, kus Jehoova tunnistajatest vanemad keeldusid reesuskonfliktiga sündinud lapsele vereülekande lubamisest. Selle tulemusena muudeti Eesti seadusi, lubades arstidel vereülekannete tegemine ka ilma vanemate loata.
Eesti elanike suhtumine Jehoovi tunnistajatesse on tolerantne. Probleeme eriti ei ole ka Jehoova tunnistajatest noormeeste soovimatusega osaleda Eesti kaitseväe ajateenistuses. Usulistel või kõlbelistel põhjustel kaitseväeteenistusest keeldunud kutsealune on kohustatud läbima asendusteenistuse.
Vedelikusamba rõhk

Seadusi

Rõhk sõltub vedeliku samba kõrgusest. Graafik väljendab rõhu sõltuvust vedelikusamba kõrgusest. Vedelikusamba rõhk on võrdeline vedelikusamba kõrgusega. Rõhk vedelikus on võrdeline vedeliku tihedusega. Raskusjõust põhjustatud vedelikusamba rõhk on võrdne samba kõrguse, vedeliku tiheduse ja teguri g korrutisega.
Rõhk tähistatakse tähega p, vedelikusamba kõrgust tähega h ja rõhku tähega ρ. Seega vedelikusamba rõhu arvutamise valem on: p=ρ gh Rõhk vedelikus on võrdne õhurõhu ja vedelikusamba rõhu summaga.

Vedeliku rõhu sõltuvus vedelikusamba kõrgusest

Silindrilises anumas oleva vedeliku rõhumisjõud anuma põhjale võrdub vedelikusamba kaaluga. Siit järeldub, et vedeliku rõhk anuma põhjale avaldub p = Fr / S = m g / S. Seega saame p = ρ V g / S = ρ h S g / S = ρ g h ehk sõnades: vedeliku rõhk anuma põhjale võrdub vedeliku tiheduse ρ, vaba langemise kiirenduse g ja vedelikusamba kõrguse h korrutisega. Samal sügavusel avaldab vedelik sama suurt rõhku ka anuma külgseintele ja isegi vertikaalselt üles.
Paemurru (Rakvere)

Paemurru on  Rakvere linnaosa, tootmis-, äri- ja pereelamute rajoon. 
Rakvere kaguosas asuva Paemurru linnaosa asukoht on Rägavere tee ümbruskond põhiliselt ida pool teed. Linnaosale nime andnud Paemurru tänav on paralleelne Rägavere tee, Killustiku tänava ja Rabakivi tänavaga, ühendades Kruusa ja Kivi tänavat.
Rakvere Majaomanike Seltsi määratud ühiskondlik linnaosavanem on Arne Kelk.

Nimest

Rägavere tee lõpus, ida pool,  oli vanasti paemurd Pagusoo, kust murti linna ehitamiseks paasi. Sinna paikkonda tekkiski 20.sajandil Paemurru elurajoon.

Ajalugu

Pae murdmisele ja selle töötlemisele viitavad ka selle linnaosa tänavate nimed. Paemurru linnaosas paiknevad mitmed ettevõtted, laod ja ärid. See on olnud mõnede loomeinimeste elukoht. 
Nõukogude ajal oli Paemurru linnaosas Rägavere tee ida küljel Rakvere MEK-i kontor ja tootmisbaas ning Eesti Gaasi büroo- ja tootmisruumid. Sama tänava lääneküljel paiknes Rakvere Autobaas koos bussi- ja taksopargiga, jäädes küll Seminari  linnaosasse. Eesti taasiseseisvumise järel alustas 1992.aastal  Oleg Gross peamiselt seal oma äritegevust, kui  avas Killustiku kaupluse. Majas asus lisaks kauplusele ka kontor ja ladu. Aadressil Võidu tn 120 asub elektroonikakomponente tootev firma Dicro Eesti OÜ.

Tänavaid

Paemurru, Kivimurru,  Kruusa, Pae, Kivi, Killustiku, Tellise, Ehituse, Rabakivi, Kaevu, Lubja, Murru, osaliselt Võidu.
Maksim Liksutov

Maksim Stanislavovitš Liksutov (vene Максим Станиславович Ликсутов; sündinud 19. juunil 1976 Loksal Harjumaal) on Eestist pärit Vene ärimees, poliitik ja sportlane.

Haridus

1996. aastal lõpetas Maksim Liksutov Moskva Riikliku Sotsioloogia Ülikooli. 2007. aastal lõpetas ta Plehhanovi-nimelise majandusakadeemia finantsjuhtimise erialal ning 2012. aastal rahvusvahelise õigusinstituudi organisatsioonijuhtimise erialal.

Karjäär

1990. aastatel kutsus ärimees Sergei Glinka Liksutovi Tallinna sadamasse söeäri ajama, üks tema ülesandeid oli tagada Kuzbassist saabuva kivisöe kvaliteet. Samuti oli ta seotud Muuga söeterminali rajamisega. Kui söetolmuga õhureostamise tõttu algatati kriminaalasi, maksis Liksutov 2007. aastal Eestile 1,9 miljonit krooni kriminaalasja lõpetamiseks. Tema väitel oli reostus kriminaalmenetluse ajaks juba lõppenud, terminali sulgemine toonuks aga kaasa 200 miljoni krooni suuruse leppetrahvi.
Eestis tegutsedes toetas Maksim Liksutov ulatuslikult Reformierakonda ja Res Publicat.
Algselt Eestis transiidiäriga tegelnud Liksutov viis oma äritegevuse 2000. aastail Venemaale, hakates tegelema laiemalt transpordiga.
Liksutov on töötanud Venemaa transpordiettevõtete WorldWideInvest ja Unitrans juhtkonnas, 2001. aastal sai temast Transgroupi juht, 2009. aastal Aeroekspressi  peadirektor. (Aeroekspress on Moskvat kolme olulisema lennujaama Šeremetjevo, Domodedovo ja Vnukovoga ühendavate süstikrongide projekt.)
29. aprillil 2011 astus Liksutov ametisse Moskva linnapea nõunikuna transpordi alal, 6. detsembrist 2011 oli ta Moskva linna transpordiosakonna juhataja. 25. septembril 2012 sai temast Moskva aselinnapea transpordi alal.
Äritegevus viis Liksutovi nii Eesti kui ka Venemaa rikkamate suurärimeeste hulka. 2011. aastal oli Liksutov ajakirja Forbes Venemaa rikaste edetabelis 189. kohal, tema varandust hinnati 500 miljonile dollarile.
Lisaks vene keelele valdab Liksutov vabalt inglise, eesti ja rootsi keelt.

Eesti kodakondsus

2004. aastal taotles Liksutov Eesti kodakondsust, kuid talle öeldi ära. Justiitsminister Rein Langi soovitusel andis Eesti valitsus talle 2005. aasta detsembris kodakondsuse eriliste teenete eest, põhjendades seda tema panusega Eesti majanduse arendamisse.
2011. aastal kirjutas Postimees, et politsei- ja piirivalveamet on aasta vältel püüdnud tühistada Liksutovi kodakondsust, kuna 2010. aastal võttis ta Vene kodakondsuse ja topeltkodakondsus oli Eestis keelatud. Kuna Liksutov aga ei olnud oma uuest kodakondsusest ametlikult teatanud, polnud tühistamiseks juriidilist alust.
16. veebruaril 2012 vabastas valitsus Liksutovi Eesti kodakondsusest tema enda avalduse alusel.

Sport

Maksim Liksutov on Eesti meister allveeujumises. Ta on mitmekordne Eesti juunioride meister allveeujumises, 1991. aastal tuli ta Eesti meeskonna koosseisus NSV Liidu meistriks.
Kaashäälikuühend

Kaashäälikuühend ehk konsonantühend on häälikuühend, mis koosneb kahest või enamast eri kaashäälikust.
Eri keelte fonotaktika erineb selle poolest, millised kaashäälikuühendid on keeles lubatud. Mõnes keeles on need täiesti keelatud, näiteks havai keeles. Jaapani keeles on lubatud ainult kaashäälikuühendid, milles on nasaal või aproksimant. Soome keeles ei tohi kaashäälikuühend esineda sõna algul (välja arvatud mõnes Lõuna-Soome murdes ja laensõnades) ja sõna sees on lubatud kuni kolmekonsonandilised ühendid. Spektri teises otsas on näiteks gruusia keel, milles ei ole ebatavalised nelja, viie või kuue järjestikuse kaashäälikuga ühendid. Pikkade kaashäälikuühendite poolest on tuntud ka slaavi keeled.
Nastik (perekond)

Paaritumine

Uurijate meelest toimub, looduslikes oludes, nastikute perekonda liigitatud madude käitumises paaritumisperioodil eriline isaste madude võitlus suguküpse emasega paaritumisõiguse üle. Kuni 20 isast vallutavad emase, elades tema seljas ning proovides tema liigitusi aimata ja järele teha, ning proovivad tõkestata rivaalide paaritumist temaga. Üsna ruttu peale seda kui ühel isasel õnnestub kopulatsiooni alustamine roomab emane koos temaga madude kuhja alt välja. Nii kuis ülejäänud isased suudavad märgata emase puuduolekut roomavad ärritunult ringi ja püüavad paaritumisakti sooritada esimese ettejuhtuva maoga olgu ta samast soost või teisest liigist. Eemale tõmbunud maopaarike aga toimetab vaikselt edasi ning üksnes isase sabaliigutused indikeerivad, et paarike on arvatavasti elus.
Jeremy Hunt

Jeremy Richard Streynsham Hunt (sündinud 1. novembril 1966 Londonis) on Suurbritannia poliitik, ta kuulub Konservatiivse Partei ridadesse. Ta on 9. juulist 2018 Suurbritannia välisminister. Varem oli ta 4. septembrist 2012 kuni 9. juulini 2018 Suurbritannia tervishoiuminister.
Ta lõpetas Oxfordi Ülikooli Magdalen College'i, ta õppis seal filosoofiat, politoloogiat ja majandust.
Aastal 2005 valiti ta Suurbritannia parlamendi alamkoja liikmeks South West Surrey valimisringkonnast. Samuti valiti ta Suurbritannia parlamendi liikmeks aastatel 2010, 2015 ja 2017.
12. maist 2010 kuni 4. septembrini 2012 oli ta Suurbritannia kultuuri, meedia ja spordiminister. 4. septembrist 2012 kuni 9. juulini 2018 oli ta Suurbritannia tervishoiuminister. 9. juulist 2018 on ta Suurbritannia välisminister.

Isiklikku

Tema isa oli admiral Nicholas Hunt. Ta on aastast 2009 abielus Lucia Guoga, tema abikaasa on pärit Xi'an Shist Hiinast; neil on poeg ja kaks tütart.
Siivertsi

Siivertsi on paikkond ja Narva linnaosa.
Siivertsis asuvad muu hulgas Eesti kaitseväe kalmistu, Saksa sõdurite kalmistu ning mitmete koguduste vanad surnuaiad. Samuti on seal 1900. aastal avatud Siivertsi monument Narva lahingus (1700) hukkunuile.
Harilik vesineitsik

Levik Eestis

Harilik vesineitsik on Eestis tavaline liik jõgede ääres. Sarnane, sama perekonna teine Eestis esinev liik vööt-vesineitsik (Calopteryx splendens) on Eestis vähem arvukas.