Olivier Messiaen

Olivier Eugène Prosper Charles Messiaen (10. detsember 1908 Avignon – 27. aprill 1992) oli prantsuse helilooja, organist ja ornitoloog. Ta oli 20. sajandi üks tähtsamaid heliloojaid.

Elu

Olivieri isa Pierre Messiaen oli inglise keele õpetaja, kes tõlkis William Shakespeare'i näidendeid prantsuse keelde, ning ema Cécile Sauvage luuletaja. Messiaen on öelnud, et tema ema luuletused mõjutasid teda tugevalt. Olivieril oli ka noorem vend.
Esimese maailmasõja puhkemisel astus Pierre Messiaen sõjaväeteenistusse ning Cécile läks koos kahe pojaga elama oma venna juurde Grenoble'isse. Seal vaimustus Olivier draamakunstist. Ta esitas oma vennale Shakespeare'i teoseid, kasutades kodukootud mänguteatri abi. Sellel ajal astus ta ka roomakatoliku usku.
Ta õppis ise klaverit mängima ning hiljem võttis klaveritunde. Teda huvitas uuema aja prantsuse heliloojate, näiteks Claude Debussy ja Maurice Raveli muusika ja jõulukingiks palus ta ooperite noote. Umbes sellel ajal hakkas ta komponeerima. 1918. aastal naasis tema isa sõjast ning perekond kolis Nantes'i. Seal andis üks tema õpetajatest, Jehan de Gibon, talle Debussy ooperi "Pelléas et Mélisande" noodi, mida Messiaen on nimetanud enda kõige suuremaks mõjutajaks. Järgmisel aastal sai Pierre Messiaen õpetajakoha Pariisis. 1919. aastal, 11 aasta vanuselt, astus Olivier Pariisi konservatooriumisse.
Konservatooriumis kulgesid Olivieri õpingud väga edukalt. Teda õpetasid teiste hulgas Paul Dukas, Maurice Emmanuel, Charles-Marie Widor ja Marcel Dupré. Messiaeni huvitasid vanakreeka muusikas kasutatud rütmid ja eksootilised laadid. Konservatooriumi õpilasena kirjutas ta oma esimesed avaldatud teosed – kaheksa prelüüdi klaverile.
1927. aasta sügisel liitus Messiaen Marcel Dupré orelikursusega. Dupré kirjutas hiljem, et Messiaen, kes ei olnud varem oreli kappi näinud, istus tund aega vaikselt, kuni Dupré instrumenti näitas ja kirjeldas, ning tuli siis nädala pärast tagasi ja mängis muljetavaldavalt hästi Johann Sebastian Bachi "Fantaasia c-moll" (BWV 562). Alates 1929. aastast asendas Messiaen tihti Église de la Sainte-Trinité kiriku organisti Charles Quefi tolle haiguse tõttu. Kui Quef 1931. aastal suri, asus Messiaen sellele ametikohale ning töötas seal enam kui 60 aastat kuni oma surmani. 1930ndatel oli ta ka õpetaja eramuusikakoolis Schola Cantorum de Paris.
1932. aastal abiellus ta viiuldaja ja helilooja Claire Delbos'ga. Abielu inspireeris teda kirjutama teose "Thème et variations" viiulile ja klaverile ning laulutsükli "Poèmes pour Mi". "Mi" oli Messiaeni hellitusnimi oma naisele. 1937. aastal sündis poeg Pascal. Abielu muutus tragöödiaks, kui Claire kaotas operatsiooni järel oma mälu ning veetis ülejäänud elu vaimuhaiglates.
1936. aastal moodustas Messiaen koos André Jolivet', Daniel-Lesuri ja Yves Baudrieriga rühmituse La jeune France ('noor Prantsusmaa'). Nende manifest ründas kaasaegse Pariisi muusika frivoolsust.
Teise maailmasõja puhkedes värvati Messiaen Prantsuse armeesse. Halva nägemise tõttu sai temast pigem meditsiiniline abiline kui võitleja. 1940. aasta maikuus võeti ta Verduni all vangi ja viidi Görlitzi. Vangistuses olles kirjutas ta kvarteti "Quatuor pour la fin du temps" ("Kvartett aegade lõpust") neljale kättesaadavale instrumendile (klaver, viiul, tšello ja klarnet) ning esitas seda esmakordselt 1941. aasta jaanuaris koos kolme kaasvangiga vangidest ja valvuritest koosnevale publikule. 
Varsti pärast tema vabastamist 1941. aasta mais asus ta Pariisi Konservatooriumis õpetama harmooniat ning 1966. aastal kompositsiooni. Neid ameteid pidas ta kuni 1978. aastani. Juba siis, kui ta oli vanuselt alles kolmekümnendates, kirjeldasid õpilased teda kui väljapaistvat õpetajat, kes oma ideede pealesurumise asemel julgustas õpilasi leidma enda häält. Tema esimeste õpilaste seas olid heliloojad Pierre Boulez, Karel Goeyvaerts ja pianist Yvonne Loriod. Viimasest sai Messiaeni teine naine. Messiaeni õpilased olid veel Karlheinz Stockhausen, Alexander Goehr, György Kurtág, Tristan Murail ja George Benjamin. 
1943. aastal kirjutas Messiaen teose "Visions de l'Amen" kahele klaverile, esitamiseks endale ja Loriodile. Varsti pärast seda kirjutas ta Loriodile suuremahulise klaveritsükli "Vingt regards sur l'enfant-Jésus" ("20 pilku Jeesuslapsele"). Messiaen jätkas sel viisil liturgiliste teemade toomist klaverimuusikasse ja kontserdisaalidesse.