google/wiki40b huggingface dataset:
Dmitri Jazov

Dmitri Jazov (vene keeles Дмитрий Тимофеевич Язов; sündinud 8. novembril 1923) on endine Nõukogude Liidu sõjaväelane, Nõukogude Liidu marssal (1990), Nõukogude Liidu kaitseminister (1987–1991).
Sõdis Teises maailmasõjas Volhovi ja Leningradi rindel laskurrühma komandörina. Osales Leningradi kaitsmises blokaadi ajal, ründelahinguis Baltimaades ja "Kura koti" piiramises. Sai lahingus haavata.
1967 lõpetas ta Kindralstaabi sõjaväeakadeemia. Alates sama aasta oktoobrist oli ta motoriseeritud laskurdiviisi ülem. 22. veebruaril 1968 ülendati ta kindralmajoriks. 1971. aasta märtsis määrati ta armeekorpuse ülemaks. 15. detsembril 1972 ülendati ta kindralleitnandiks. 1973. aasta jaanuaris määrati ta armeejuhatajaks. Alates 1974. aasta maist oli ta Nõukogude Liidu kaitseministeeriumi kaadrite peavalitsuse juhataja. Alates 1976. aasta oktoobrist oli ta Kaug-Ida sõjaväeringkonna ülema esimene asetäitja. 28. oktoobril 1977 ülendati ta kindralpolkovnikuks. 1979. aasta jaanuaris määrati ta Tsentraalse väegrupi ülemaks – Tsentraalseks väegrupiks nimetati Tšehhoslovakkias asuvaid NSV Liidu vägesid. 1980. aasta novembris määrati ta Kesk-Aasia sõjaväeringkonna ülemaks. 6. veebruaril 1984 ülendati ta armeekindraliks. 1984. aasta juunis määrati ta Kaug-Ida sõjaväeringkonna ülemaks. Kaug-Idas sõbrunes Jazov Kim Il-sŏngiga. 1987. aasta jaanuaris nimetati Jazov NSV Liidu kaitseministri asetäitjaks kaadrite alal ja ühtlasi kaitseministeeriumi kaadrite peavalitsuse juhatajaks.
28. mail 1987 lendas Mathias Rust väikelennukiga Cessna Soomest Moskvasse, maandudes Moskva kesklinnas. Selle tulemusena vabastas NSV Liidu Ülemnõukogu ametist senise kaitseministri Sergei Sokolovi ja nimetas tema asemele Jazovi. Jazov sai kaitseministriks enda sõnul ootamatult. Ühtlasi oli Jazov esimene NSV Liidu kaitseminister pärast 1935. aastat, kes kandis armeekindrali auastet. Alles 28. aprillil 1990 ülendas NSV Liidu president Mihhail Gorbatšov Jazovi Nõukogude Liidu marssaliks. Jazov oli viimane, kes sai NSV Liidu marssaliks, ja ainus Siberis sündinud NSV Liidu marssal.
Jazov oli NLKP liige alates 1944. 1981. aasta veebruaris sai ta NLKP Keskkomitee liikmekandidaadiks ja 1987. aasta juunis liikmeks. 1987. aasta juunist kuni 1990. aasta juulini oli ta NLKP Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat. 1990. aasta märtsist detsembrini oli ta NSV Liidu Presidendinõukogu liige, 1990. aasta detsembrist 1991. aasta septembrini NSV Liidu Julgeolekunõukogu liige. Ta oli NSV Liidu Ülemnõukogu X ja XI koosseisu liige (1979–90), pärast seda 1990–91 NSV Liidu rahvasaadik.
Jazov oli konservatiiv ja perestroika poolehoidjate seas ei olnud ta populaarne.
Jazov võttis Riikliku Erakorralise Seisukorra Komitee liikmena osa 1991. aasta augustiputšist. Tema korraldusel toodi Moskva tänavatele tankid. Pärast putši veetis Jazov 18 kuud vangistuses ja vabanes 1994. aastal amnestiaga.
Helisev muusika (film)

Süžee

Film põhineb 1959. aasta Broadway muusikalil "Helisev muusika".
Kaarsild (Tartu)

Kurioosumid

Kaarsild on kogunud ülemaailmset tuntust üsna omapärasel kombel. 4. oktoobril 2007 avalikustati fotod Kaarsillal seksuaalvahekorras olevast paarist. Mõne päeva möödudes tegi sündmusest juttu News International Free Newspapers Ltd. kuuluv võrguväljaane Thelondonpaper. Sündmust meenutati taas 17. jaanuaril 2008, kui öösel oli Kaarsilla kaarele sikutatud voodi kahe seksuaalses asendis oleva kumminukuga. Päästeteenistus tõi voodi hommikul alla ja prügifirma viis selle prügimäele.
11. juunil 2010 tuli politseil ja päästjatel sõita Kaarsilla juurde, kui tuli teade kaare peal magavast mehest. Päästetöötajad üritasid meest äratada, aga see ei õnnestunud. Meesterahvas oli nii purjus, et ärkas alles pärast seda, kui päästjad olid ta kanderaamiga alla toonud. Politsei viis mehe kainenema.
Cleburne'i maakond (Alabama)

Ajalugu

Cleburne'i maakond moodustati 6. detsembril 1866. aastal endise Bentoni, Randolphi ja Talladega maakonna osadest. Algselt oli maakonna halduskeskus Edwardsville, 1905 sai selleks Heflin. Maakond sai nime Ameerika Riikide Konföderatsiooni sõjaväelase Patrick Cleburne'i järgi.
Tereki ahelik

Tereki ahelik (vene Терский хребет, tšetšeeni Çergaziyn̩ raġ) on mäeahelik Põhja-Kaukaasias Tšetšeenia, Inguššia ja Põhja-Osseetia alal. Ta on Suur-Kaukasuse eelmäestik.
Tereki ahelik kulgeb ida-lääne suunas Tereki paremkaldal.
Kõrgus kuni 664 meetrit.
Bengali viigipuu

Bengali viigipuu ehk baanian (Ficus benghalensis, sünonüüm Ficus indica) on viigipuu perekonda kuuluv puuliik. Viigipuu perekond kuulub mooruseliste sugukonda, mis omakorda kuulub roosilaadsete seltsi.
Puul on tugevad õhujuured, millest moodustuvad tihti uute tüvedena funktsioneerivad tüvijuured, mille otsad võivad ulatuda maapinnast üles ja üksiti jätta mulje eraldi puust. Sedamoodi võib vana paljutüveline puu moodustada terve salu.  
Baaniani puitu kasutatakse tarbepuiduna. Bengali puu annab omapärast looduslikku saadust – šellakit, seda tekitavad tillukesed punased lakitäid (Kerria lacca), kes noortest võrsetest mahla imedes eritavad kaitsevarjuks kummitaolist vedelikku.
Maailma suurim baanian on Thimmamma Marrimanu, mis asub Anantapur-i linnas (el. 261 000 in.), mis omakorda asub u. 25 km Kadiri linnast (el. 125 000) Andhra Pradeshi osariigis Indias. Puu võrestiku ulatus on 19 107 m² ehk 4,721 aakrit. Thimmamma Marrimanu puud peetakse Indias pühaks puuks (hiiepuuks), mille juurde rändab palju naisi ja neide, sest puud peetakse viljakussümboliks.
Puu ingliskeelse nimetuse banyan järgi nimetati AT&T UNIX System V jaoks arendatud Banyan VINES võrguoperatsioonisüsteem.
Harilik soosõnajalg

Kirjeldus

Hariliku soosõnajala lehelaba on oma põhikujult süstjas (samasse sugukonda kuuluval liigil harilikul metssõnajalal aga kolmnurkse põhiplaaniga ning teritunud tipuga). Soosõnajala leherootsul puuduvad sõkalsoomused.
Valter Proosa

Valter Proosa (8. jaanuar 1895 Tartu – 26. märts 1944 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (major).
Langes nõukogude õhurünnakus.
Baisogala mõis

Baisogala mõis (Baisogalos dvaras) on endine mõis Leedus Radviliškise rajoonis Baisogala alevis aadressil R. Žebenkos g. 12.
Baisogala mõisa on mainitud juba aastal 1589. Selle esimeste omanike seas olid Skopased, Zibultased ja Korsakid. Enamasti oli see Leedu suurvürstidele kuuluv riigimõis, mis oli keskajal pindalalt üks suuremaid Leedus. Aastail 1754–1791 kuulus mõis lühikest aega eravaldusse, vahetades kiiresti omanikke. Omanike seas olid Koseckid, Poniatowskid ja Zarankad. Taas läks mõis eravaldusse aastal 1822. Toona kuulus mõis Chrapowickitele. Aastal 1830 ostsid selle Komarid, nende valdusse jäi mõis kuni aastani 1940. Aastal 1922 kärbiti seoses agraarreformiga mõisa suurust 80 hektarini, kokku võõrandati aga 1010,39 hektarit maad. Aastal 1940 vahistati mõisa omanik Vladas Komaras ja saadeti Kasahstani, kus ta Karaganda oblastis Karlagis aastal 1941 ka suri.
Mõisakompleksi hakati rajama juba XVIII sajandi keskel, kuigi suuremad ehitustööd võeti ette alles XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses, mil mõis kuulus Komaritele. Peahoone esindab vene ampiirstiili, interjööri on mõjutanud Viini setsessionism, projekti autoriks oli arhitekt Romualdas Tarabildiene. Hoone on 50 meetrit pikk, keskel asub kupliga kaetud rotund. XIX sajandi lõpus lisati sellele ka tiibhooned. Rotundi esimesel korrusel asub vestibüül, mida ehivad 12 dooria sammast.
Suurem osa tootmishoonetest on leedupärased, kõrvalhoonetel on selged romantismi mõjud. Mõisateenijate maja on uusgooti stiilis. Nõukogude ajal võttis kompleksi kasutusele Leedu Loomakasvatusinstituut. Peahoone ja mitmed teised hooned restaureeriti aastal 2008.
Mõisakompleksi juurde kuuluvaist hoonetest vanimad on XVIII sajandil püstitatud tall-tõllakuur ja ait. XIX sajandi keskel valmisid jääkelder, tuulik, teenijate maja, tootmiskompleks. Tol ajal hakati rajama ka parki. XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses viidi lõpule lossi ümbruse väljaehitamine, kus valmisid kasvuhoone ja garaaž; tootmishoonete juurde rajati viinavabrik ja nelinurkne laut.
Peahoone ümber paikneb 12 hektari suurune park, kus asuvad tiigid ja mida läbivad alleed. Võõrliikidest kasvavad seal torkav kuusk, euroopa lehis, Alpi seedermänd, hõbevaher ja harilik elupuu. Pargist põhja poole, paisjärve kaldale, jääb mõisa tootmiskompleks.
Erich Apel

Erich Hans Apel (3. oktoober 1917 Judenbach, Tüüringi – 3. detsember 1965 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Erich Apel oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1932–1935 tööriistavalmistajaks. 1939. aastal lõpetas ta Ilmenau insenerikooli masinaehitusinsenerina.
1939. aastal mobiliseeriti Erich Apel Wehrmachti. Ta teenis aega Peenemünde raketibaasis. Ajateenistusest vabanemise järel töötas ta samas insenerina ja alates 1943. aastast arendusosakonna juhatajana. Teise maailmasõja lõppemise järel töötas Erich Apel Bleicherodes Nõukogude Tehnilises Komisjonis õpetajana ja insenerina. 1946. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. 1946. aastal viidi Apel saksa raketitehnika hea tundjana Nõukogude Liitu, kus ta töötas kuni 1952. aastani raketitehnika väljaarendamise alal. Samaaegselt jätkas ta tehnikahariduse omandamist. 1953–1955 oli ta Saksa DV masinaehitusministri asetäitja. 1955–1958 oli Erich Apel Saksa DV raskemasinaehituse minister. 1957. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1958. aastal sai Apel Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo majanduskomisjoni juhatajaks ja Rahvakoja (parlamendi) majanduskomisjoni esimeheks. 1960. aasta juunis kaitses ta doktorikraadi majandusteaduste alal, sama aasta juulis sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. Alates 1962. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat. 1963. aastal sai Erich Apel Saksa DV Ministrite Nõukogu aseesimeheks ja Riikliku Plaanikomisjoni esimeheks. 1965. aasta septembris toimunud Saksa DV ja Nõukogude Liidu vahelise kaubanduskokkuleppe eelläbirääkimistel nõudis Apel Saksa DV majandusele suuremat sõltumatust Nõukogude Liidust. Sama aasta novembris toimunud läbirääkimistel ei nõustunud ta Nõukogude Liidu poolt nõutud kaubanduslepinguga, kuna tema meelest tähendanuks see Saksa DV diskrimineerimist. 3. detsembril 1965 laskis Erich Apel ennast teenistusrelvast maha. Veel samal päeval kirjutas Alfred Neumann alla Saksa DV ja Nõukogude Liidu kaubanduslepingule.
Kauksi Ülle

Kauksi Ülle (kodanikunimega Ülle Kauksi, varem ka Ülle Kahusk; sündinud 23. septembril 1962 Võrus) on võro luuletaja ja kultuuritegelane.

Elukäik

Kauksi Ülle kasvas üles Saarlasõ külas praeguses Rõuge vallas. Aastatel 1970–1978 õppis ta Rõuge 8-klassilises Koolis ja aastatel 1978–1981 Võru 1. Keskkoolis. 1981. aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonda ja lõpetas selle 1986. aastal ajakirjanduse erialal.
Aastatel 1991–1993 töötas ta Võru raadios peatoimetaja ja tegevdirektorina. Alates 1993. aastast on ta Fenno-Ugria sihtasutuse Tartu keskuse sekretär.

Isiklikku

Kauksi Ülle elukaaslane on Evar Riitsaar. Neil on ühine tütar Leelo ja poeg Truvar.
Richard Bienert

Richard Bienert (5. september 1881 Praha – 2. veebruar 1949 Praha) oli Tšehhoslovakkia jurist ja poliitik.
Bienert õppis ülikoolis õigusteadust ja töötas hiljem politseinikuna. 1920. aastal sai ta Praha politseijuhiks. Saksa okupatsiooni ajal arreteeris Gestapo ta 1. septembril 1939, kuid Emil Hácha sekkumise järel ta vabastati ning ta jäi Praha politseijuhi ametikohale edasi.
19. jaanuaril 1942 määrati ta Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi siseministriks. Lisaks sellele oli ta alates 12. märtsist 1942 ka asepeaminister. Lühiajaliselt oli ta 19. jaanuarist 1945 kuni 5. maini 1945 Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi peaminister, täites samaaegselt ka siseministri ülesandeid.
5. mail 1945 tahtis ta minna raadiosse teatama protektoraadi laialisaatmisest, kuid ülestõusnud vahistasid ta. Teise maailmasõja järel anti ta kohtu alla ja mõisteti 6. augustil 1946 kolmeks aastaks vangi. Ta vabastati halva tervise tõttu 12. mail 1947 ennetähtaegselt vanglast.
Eksplikatsioon (loogika)

Eksplikatsioon on terminile täpsema tähenduse andmine.
Näiteks defineeritakse temperatuur molekulide soojusliikumise kineetilise energia kaudu ning see on mõõdetav termomeetri abil. Enne niisuguseid täpsustusi sai temperatuurist rääkida vaid kasutades sõnu "soe", "külm" jms, mis on ilmselt väga ebamäärase tähendusega.
Uno Veenre

Uno Veenre (24. märts 1920 Tartu – 12. september 2016) oli eesti orkestrijuht ja helilooja.
Ta õppis Tallinna Konservatooriumis 1942–1943 kontrabassi, 1947–1948 koorijuhtimist ja 1952–1953 kompositsiooni.
Noore muusikuna tegi ta kaasa mitmetes leviansamblites, nt 1941 mängis kontrabassi kohvikus Drei Hanseaten.
1958–1967 töötas ta Eesti Raadios muusikasaadete toimetajana. 1968–1971 oli ta Kunstilise Isetegevuse Maja direktor.
1960–2000 oli ta üleriigilistel rahvatantsu- ja rahvamuusikapidudel rahvamuusikaorkestrite üldjuht.
Uno Veenre on salvestanud Eesti Raadiole üle 200 pala, nii rahvamuusika seadeid kui ka autorite rahvatoonis lugusid. Tema juhatatud ansamblitega on esinenud paljud Eesti tippsolistid nagu Tiit Kuusik, Georg Ots ja Anu Kaal. Ta on kirjutanud soolo-, ansambli- ja koorilaule, hulgaliselt originaalpalu rahvamuusika-, kammer- ja puhkpilliorkestritele, koostanud ja toimetanud mitmeid laulikuid.

Helilooming

Ta on kirjutanud peamiselt rahvamuusikaorkestritele mõeldud muusikat. Nt "Kolme kandi lood", "Polka küla moodi".
Anna Sedokova

Isiklikku

Tal on kolm last. Ta elab oma lastega Los Angeleses.
Ta on olnud kaks korda abielus.
Asta Eero

Asta Eero (1. detsember 1926 Varja küla, Virumaa – 3. veebruar 1989) oli eesti pedagoog, Eesti NSV teeneline õpetaja.
Eero lõpetas 1946. aastal Rakvere 1. Keskkooli, seejärel töötas aasta õpetajana Varja algkoolis ning jätkas õpinguid 1947-1949 Tartu Õpetajate Instituudis, milles lõpetas kiitusega. 1956. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna, töötades samal ajal Tartu Meditsiinikoolis matemaatikaõpetajana. 1956. aastast kuni pensionile minekuni 1979. aastal oli ta matemaatikaõpetaja ja metoodik Tartu Pedagoogilises Koolis. Töö kõrvalt koostas ta ka matemaatika algõpetuse metoodilise juhendi.
Mesotroofne järv

Mesotroofne järv ehk kesktoiteline järv on järv, kus taimetoitainete hulk on suurem kui oligotroofses järvetüübis ja väiksem kui eutroofses järves.
Enamasti on neis järvedes selge vesi ja suhteliselt suur veesiseste taimede osakaal.
Wladislaus von Szeliga-Mierzeyewski

Wladislaus Eugen Johann von Szeliga-Mierzeyewski (3. august 1882 Kuressaare – 20. september 1959 Brockum) oli eesti, poola ja saksa juurtega zooloog.
Tema isa oli arst Wladislaw von Szeliga-Mierzeyewski, vend oli arst Gonzago von Szeliga-Mierzejewski.

Isiklikku

Tema üks poeg oli saksakeelse saarluse alalhoidja ja edendaja Wolfgang von Szeliga-Mierzeyewski.
August von Roth

Johann August von Roth 28. märts/9. aprill 1810 Võru – 13/25. august 1892 Tartu) oli Veriora (Paulenhof) mõisnik kuni 1884. aastani, ka kihelkonnakohtunik ja kirikueestseisja.
Aastail 1827–1829 õppis ta Tartu ülikoolis sõjateadusi.
Tema isa oli Võru raesekretär ja Veriora mõisnik Gustav David von Roth (1784–1876), ema Charlotte Renate von Glasenapp (1785–1863), abikaasa alates 1834. aastast Katharina von Glasenapp (1815–1890) ja poeg Veriora mõisnik Gustav von Roth (1839–1886).
Tavaline hiilgevähk

Tavaline hiilgevähk ehk antarktika krill (Euphausia superba) on sugukonda Euphausiidae kuuluv vähilaadne, kes elab Antarktika merevetes – Lõuna-Jäämeres. 
Antarktika krill on Antarktika ökosüsteemi võtmeliik. Biomassi seisukohalt arvatakse see liik olevat maakera kõige kogukam (kogubiomass umbes 500 miljonit tonni).
Antarktika krillid elavad suurtes parvedes, mille asustustihedused küünivad 10 000–30 000 isendini m³ kohta. 
Nad toituvad peamiselt väikestest fütoplankteritest. 
Nende pikkus on kuni 6 cm, kehamass kuni 2 g ja eluiga kuni 6 aastat.
Riigikaitse Edendamise Sihtasutus

Riigikaitse Edendamise Sihtasutus on Eesti sihtasutus. Sihtasutuse eesmärgid on toetada Kaitseväe ja Kaitseliidu varustatust ja väljaõpet ning tõsta kaitseväelaste ja kaitseliitlaste haridustaset.
Sihtasutuse asutasid 18. juunil 2004 Eesti Vabariik ja Eesti Kaubandus-Tööstuskoda.
Baumost

Baumost (varem K-Most) on Eesti ehitusfirma, mis on spetsialiseerunud sildade, viaduktide ja vesiehitiste ehitamisele ja remontimisele, vaivundamentide rajamisele, kohtraudbetoonist tarindite ehitamisele ning nafta- ja muude saaduste terminalide rajamisele.
Firma asutati 1991. aastal sillaehitusrongi nr 423 põhjal, mis allus NSV Liidu transpordiehituse ministeeriumile ning alustas tegevust 1948. aastal. Ettevõtte peakorter asub Tallinnas.
K-Most on rajanud Eestis ja Venemaal mitmeid sildu, sealhulgas Tartus Kroonuaia silla ning 2015. aastal valminud Ihaste silla.
Ettevõtte käive 2015. aastal oli 3,1 miljonit eurot.
Montenegro suursaadik Eestis

Montenegro suursaadik Eestis on Montenegro? volitatud suursaadik Eestis. Suursaadik resideerib Varssavis.
Nikolai Rõbnikov

Nikolai Rõbnikov (vene Николай Николаевич Рыбников; 13. detsember 1930 Borissoglebsk – 22. oktoober 1990 Moskva) oli vene näitleja.
Nikolai Rõbnikov oli pärit lihtsast töölisperekonnast. Ta kaotas varakult oma vanemad. Esialgu õppis ta meditsiiniinstituudis, kuid 1948. aastal asus ta õppima Üleliidulises Riiklikus Kinematograafia Instituudis, mille lõpetas 1953. aastal. Samast aastast töötas ta Filminäitlejate Teatristuudio näitlejana.
1950. aastate teisel poolel ja 1960. aastate algul sai Rõbnikov filminäitlejana väga populaarseks. Olulised olid tema rollid filmides "Kevad Ülejõe tänaval" ja "Kõrgus".
1970. aastate lõpus ja 1980. aastatel kutsuti teda filmidesse vähem mängima ning ta sai põhiliselt teisejärgulisi ja episoodilisi rolle.
Seiklussport

Seiklussport on võistkondlik kestvusspordiala. Võistlus sarnaneb võistkondliku suundorienteerumisega, kus võistkond peab kaardi järgi maastikul navigeerides läbima etteantud kontrollpunktid ja paremusjärjestus selgitatakse raja läbimise kiiruse järgi. Võistlus jaguneb mitmeks järjest läbitavaks etapiks, mille distantside läbimiseks kasutatakse erinevaid meetodeid, liikudes jalgsi, jalgrattaga ja inimjõul liikuvate veesõidukitega (kanuu, kajak vm). Võistkonna suurus võib erinevatel võistlustel olla erinev, tavaliselt on võistkonnas 2, 3 või 4 liiget. Maailmameistrivõistlustel peab võistkonnas olema 4 liiget, kellest vähemalt üks on naine.
Rahvaspordivõistlused on tavaliselt ühepäevased, kus kogu distantsi läbimise aeg on sageli 3–8 tundi. Erinevates liikumisviisides läbitavate etappide vahel on sageli erinevaid lisaülesandeid, näiteks mitmesugused ronimis- või köielaskumisülesanded.
Seiklusspordi maailmameistrivõistlustel on võistlusekspeditsiooni pikkus 500–800 km, võistlus kestab järjest mitu ööpäeva. Võistkonnad liiguvad peatumata päeval ja öisel ajal (kasutades otsmikulampe), kandes kaasas kogu vajalikku varustust, sööki ja jooki ning etappide vahel on minimaalsed puhkepausid. Maailmameistrivõistlusteks ja maailma karikaetappideks on kehtestatud standardne kohustusliku varustuse nimekiri.
Seiklusspordi võistlustel järgitavad reeglid võistluste lõikes varieeruvad, iga võistluse korraldaja koostab konkreetseks võistluseks juhendi. 2014. aastast rakendatakse maailmameistrivõistlustel ja maailma karikaetappidel ühtseid võistlusreegleid. Seni puudub seiklusspordi rahvusvaheline spordiföderatsioon, kuid mõnes riigis (USA, Kanada, Portugal) on loodud rahvuslik spordialaliit.
Eesti edukaim seiklusspordi võistkond ACE Adventure Team koosseisus Silver Eensaar, Rain Eensaar, Timmo Tammemäe ja Mariann Sulg saavutas 2015. aasta seiklusspordi maailmameistrivõistlustel Brasiilias Pantanali märgalal 5. koha.
Eesti spordialade ja distsipliinide klassifikaator mainib seiklussporti ühe näitena kategoorias "Muud spordialad", kuid seni ei ole seiklussport Eestis riiklikult tunnustatud spordiala.
Mahepiim

Mahepiim on tavaline maapiim, mis on pärit lehmadelt, kes elavad loomuomastes tingimustes ja söövad mahesööta.
Muinaskihelkondade loend maakonniti

Selles loendis on esitatud Eesti muinaskihelkonnad maakonniti.
Huibert Cornelis van der Aa

Huibert Cornelis van der Aa (2. juuni 1828 Oosterhout, Põhja-Brabant – 23. detsember 1897 Oosterhout), oli hollandi orelimeister, Johannes van der Aa vend.
Ta oli mööbelsepp Adriaan van der Aa ja Anna Maria van Hasseli poeg.
Ta töötas umbes 1850–1852 orelimeister Johannes Vollebregti juures. Aastal 1856 hakkas ta tegutsema Oosterhoutis iseseisva mööbelsepa ning klaveri- ja orelimeistrina.  Ta oli kaasallettevõtja Breda katoliku Risti ehk Püha Katariina kiriku oreli ehitamisel. Ta ehitas koos vend Johannes van der Aaga 1859 Hoeveni (Põhja-Brabant Bovendonki seminarile uue  oreli.  Antoon Derkzen van Angeren töötas mõnda aega tema juures sulasena.
Maasaid

Maasaid on Edela-Keenias ja Kirde-Tansaanias Kilimanjaro mäest loodes elav rahvas. Nende koguarv on umbes 900 000, mis jaguneb umbes võrdselt kummagi riigi vahel.
Masaide nime tuleb hääldada [maasai]. See on liitsõna, kus "ma" tähendab maad nagu eesti keeles ja "sai" tähendab rahvast. Niisiis kutsuvad nad endid maarahvaks.
Nad räägivad masai keelt, mis on kõige lõunapoolsem niiluse-sahara keeltest.
Vastavalt oma suulisele pärimusele pärinevad nad Niiluse orust Turkana järvest põhjast. Nad hakkasid liikuma lõuna suunas 15. sajandil ning jõudsid oma praegusse elupaika 17. ja 18. sajandi vahetusel. Selles piirkonnas varem elanud hõimud sunniti asuma mujale. 19. sajandi keskpaigas saavutasid nad oma maksimaalse asuala, kontrollides Ida-Aafrika riftivööndit Marsabiti mäest põhjas Dodomani lõunas. Masaid olid teistest piirkonnas olevatest hõimudest sõjaliselt üle, kasutades lisaks odadele ja kilpidele sõjanuiasid, mida suutsid üsna täpselt visata kuni 70 sammu (saja meetri) kaugusele.
Iga umbes 15 aasta järel pühitsetakse meesteks need poisid, kes on pärast eelmist pühitsemist jõudnud puberteedini. Vastav protseduur kestab 4–8 kuud. Pärast seda, kui uus põlvkond on sõdalasteks pühitsetud, peavad nad alluma eelmisele põlvkonnale, kes teeb nende eest poliitilised otsused, kuni ükskord pühitsetakse järgmine põlvkond.
Masaid on karjakasvatajad, kes elatuvad peamiselt veistest ja viimastel aastakümnetel ka turismist.
Masaid on mitmenaisepidajad ja mitmemehepidajad. Kohati esineb käitumist, et kõik ühe põlvkonna naised on abielus kõigi oma põlvkonna meestega. Kui üks mees tuleb teisele külla, siis komme nõuab, et peremees pakub külalisele oma voodit ja naine tohib ise otsustada, kas ta veedab öö külalise või oma mehega. Kui sellisest abieluvälisest suhtest sünnib laps, peab naise mees seda kasvatama oma lapsena ja lapsel on täielik pärimisõigus.
Lasva külanõukogu

Lasva külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus Lasva külas.
Lasva külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Lasva valla koosseisus.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Lasva vald likvideeriti ja Lasva külanõukogu territoorium arvati Võru rajooni koosseisu.
1954. aastal liideti Lasva külanõukoguga Loosi külanõukogu ja osa likvideeritud Kääpa külanõukogust. 1960. aastal liideti Lasva külanõukoguga osa likvideeritud Väimela külanõukogu territooriumist.
Külanõukogu territooriumil tegutses Sergei Kirovi nimeline kolhoos.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi 7. mai 1992 seadlusega kinnitati Lasva valla omavalitsuslik staatus ning Lasva külanõukogu lõpetas tegevuse.
Jonesboro

Jonesboro on linn Ameerika Ühendriikides Arkansase osariigis Graigheadi maakonnas.
See on osariigi suuruselt viies linn. 2010. aasta rahvaloenduse järgi elab seal 67 263 inimest.
Jonesboros asub ülikool.