google/wiki40b huggingface dataset:
Atlassovi saar

Atlassovi saar (vene keeles остров Атласова ehk Алаид, jaapani keeles 阿頼度島 Araido-tō või Oyakoba) on saar Venemaa idaosas, Suur-Kuriilide põhjapoolseim saar
Saare pindala on 150 km². Saar on ümmargune, selle läbimõõt on umbes 14 km. Praegu on saar asustamata, varem oli saarel Atlassovo asula ja piirivalvuripunkt Devjatka. 20 km kaugusel kagu suunas on Paramuširi saar. 
Saar koosneb vulkaanilistest kivimitest. Ta moodustab Alaidi vulkaani koonuse veepealse osa. Alaid (2339 m) on Kuriilide kõrgeim punkt ja saarestiku aktiivseim vulkaan. Viimati purskas vulkaan 1986. aastal.
Saar sai nime vene maadeavastaja Vladimir Atlassovi järgi.
Coniophanes

Levila

Neid võib kohata Peruus ja Ameerika Ühendriikide lõunaosas.
Córdoba

Vaatamisväärsusi

Córdoba mošee on üks uhkemaid säilinud mittekristlikke sakraalehitisi Euroopas.
Võõrsõna

Võõrsõna on laensõna, mis ei ole sihtkeeles täielikult kodunenud. Ta eristub omasõnadest ja kodunenud laensõnadest võõrapärase häälikulise koosseisu või muude võõrapäraste joonte poolest.
Võõrsõnu on teistest sõnadest raskem meelde jätta, õigesti hääldada ja õigesti kasutada, sest esiteks hääldatakse neid tavaliselt võõrapäraselt ja teiseks on nad sageli moodustatud komponentidest, mille tähendus ei selgu sihtkeele sõnavarast.
Seevastu on võõrsõnu sageli lihtsam käänata ja pöörata, sest nendes esineb laadivaheldust harvem kui omasõnades.
Mingi keele võõrsõnad moodustavad selle keele võõrsõnavara.
Riina Salupere

Riina Salupere (sündinud 21. detsembril 1956 Tallinnas) on Eesti arstiteadlane ja gastroenteroloog.

Elulugu

Riina Salupere on Vello Salupere tütar.
Lõpetas 1975 Tartu 1. Keskkooli, 1981 TÜ arstiteaduskonna, 1985 TÜ aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1986, TÜ), väitekiri "Распространенность и особенности хронического гастрита при инсулинозависимом сахарном диабете". Oli 1986–1989 TÜ arstiteaduskonna sisehaiguste kateedri assistent, aastast 1989 TÜ sisekliiniku dotsent, 2000–2002 ka Tartu Ülikooli Kliinikumi sisekliiniku gastroenteroloogia osakonna ja aastast 2002 Tartu Ülikooli Kliinikumi endokrinoloogia-gastroenteroloogia osakonna juhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: krooniline gastriit, põletikuline soolehaigus (haavandiline koliit ja Crohni tõbi), krooniline hepatiit. Eesti Gastroenteroloogide Seltsi president (2001–2005) ja juhatuse liige (aastast 2006), Tervishoiuameti pädevusnõukogu esimees (2004), Eesti Sisearstide Seltsi juhatuse liige (1999). Üle 30 teadustrükise, õppevahendeid.
Juhan Sütiste

Juhan Sütiste (sünninimi Johannes Schütz; 1936 Juhan Schütz; 28. detsember 1899 Tähtvere vald – 10. veebruar 1945 Tallinn) oli eesti luuletaja.
Juhan Sütiste oli pärit vaesest perekonnast. Algkooli lõpetamise järel õppis 1913–1919 Tartus kellassepa ametit. Gümnaasiumihariduse omandas ta õhtukoolis.  
Õppis aastatel 1923–1931 Tartu Ülikoolis filosoofia- ja õigusteaduskonnas, kuid stuudium jäi lõpetamata. Oli kirglik jalgpallur Eesti akadeemilise spordiklubi meeskonnas ja mitmekordne Eesti meister odaviskes. Tuli ka Roomas peetud üliõpilaste olümpiaadil odaviskes esimeseks. Oli Tartus vabakutseline kirjanik ning aastatel 1938–1941 Tallinnas Eesti Draamateatri dramaturg. 
Saksa okupatsiooni ajal 1941–1942 oli vangis Patarei vanglas.

Isiklikku

Tema onupoeg oli viiuldaja Hugo Schütz, ka onupoja poeg Juhan Schütz oli viiuldaja.

Looming

Alustas luuletajana aastal 1921, osales koguteostes "Sang" ja "Bumerang" (mõlemad 1925) ning kirjanduse elulähedust nõudvas liikumises (1929–1930 ajalehe Kirjanduslik Orbiit toimetaja).
Teemadest eelistas ühiskondlikku ebavõrdsust, loodus- ja reisimuljeid, sõjaolustikku. Kirjutanud ka saksavastase vabadusvõitluse teemalisi näidendeid ja viljelnud ka teatrikriitikat.
Jaan Mahlapuu

Jaan Mahlapuu (vene keeles Ян Махлапу; 11. november (teistel andmetel 9. november) 1894 Valga – 2. august (20. juuli) 1917 Riia) oli eesti soost Venemaa lendur Esimese maailmasõja ajal. Teda peetakse esimeseks eestlasest õhuässaks.
Ta lõpetas 1915. aastal Pihkva lennukooli. Saadeti Esimese maailmasõja ajal Riia rindele, kus tulistas õhuvõitluses alla 5–6 sakslaste lennukit. Olles otse Riia linna kohal peetud õhulahingus tulistanud alla vaenlase sõjalennuki, autasustati teda Georgi risti III järguga ja nimetati ka Riia linna aukodanikuks. 
Hukkus 1917. aastal lennuõnnetuses. Maetud Valkasse Luke kalmistule.
Metsanduse elutööpreemia

Metsanduse elutööpreemia on Eesti Metsaseltsi välja antav preemia inimesele, kes on pühendunud Eesti metsandusega seotule.
Preemia asutas 2004 Eesti Erametsaliit. Aastast 2006 annab preemiat välja Eesti Metsaselts.
Rein Põlluste

Rein Põlluste (sündinud 8. novembril 1946 Pärnus) on Eesti sõudja.
Ta lõpetas aastal 1965 Pärnu 2. Keskkooli, õppis 1965–1967 TPI peenmehaanikateaduskonnas. Töötanud 1972–1991 Pärnu KEK-is töödejuhatajana, hiljem olnud OÜ Waldhof ehitusdirektor ja juhatuse liige.
Alustas sõudetreeninguid 1960 Evi Lepiku, Juhan Mitti ja Mihkel Leppiku juhendamisel.

Isiklikku

Abikaasa Lea Põlluste (varem Lea Tartu) (sündinud 1947) on võitnud kaheksapaadil 1967 NL-i noortemv-tel ja 1968 juunioride mv-tel pronksi ning tulnud 1966–68 Eesti meistriks.
Poeg Paal P. (sündinud 1970) on sõudmises Eesti noortemeister (1986).
Tütar Piia P. (sündinud 1971) on sõudmises 2-kordne Eesti meister (1987).
Laußig

Laußig on asula Saksamaal Saksimaa liidumaa Nordsachseni kreisis Laußigi vallas.
Jens Filbrich

Maailma karikasarjas

Jens Filbrich osales karjääri jooksul 225 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile viiel korral, millest kolmel korral oli kolmas ja kahel korral teine.
Ronald Speirs

II maailmasõda

Speirs sündis Šotimaal, Edinburghis kuni emmigreerus koos perega Bostonisse, kuid üles kasvas ta Portlandis. Koolis võttis ta osa sõjalistest treeningutest, mis volitas teda armeesse kui leitnant. Speirs liitus õhuväega. Ta teenis 101. õhuväediviisi II pataljoni D kompanii rühmaülemana enne II maailmasõda, laagrites. Peale treeningute lõpetamis laagris, sõidutati langevarjurid laevadel üle Atlandi Ookeani Inglismaale, kus algas teine sõjaline ettevalmistus operatsiooniks "Overlord".
6. juunil 1944. aastal peale maandumist leidis Speirs kiiresti ühenduse oma üksuse (D- kompanii) meestega. Ta kogus enda ümber väikese hulga mehi ja koos aidati Easy kompaniil vallutada kokku neli 105mm-st haubitsat.
Speirs sõdis lõpuni Normandias, edasi Hollandis ja Bastognes. Just Bastognes ülendati ta Easy kompanii ülemaks, sest Easy kompanii uus ülem Norman Dike ei saanud temale antud ülesannetega hakkama. Speirsi ülendas ametisse Easy kompanii kunagine ülem Richard Winters, kes aga oma heade juhtimisoskuste poolest oli II pataljoni juht. (Winters ise ütles, et Speirs oli esimene ohvitser kes talle silma jäi.) Kapten Speirsi juhtimise alla vallutas Easy kompanii tähtsa Foy küla Bastognes. Easy kompanii ülemaks jäi ta kuni sõja lõpuni. Kõikidest ohvitseridest, kes Easy kompaniid on juhtinud, tegi Speirs seda kõige kauem.
Peale sõja võitmist Euroopas oli Speirsil valida, kas lõpetab sõdimise ja läheb koju või jääb Easy ridadesse veel ka Vaikse Ookeani lahingute ajaks. Just viimast Speirs tegigi.
Pärast II maailmasõda jäi Speirs USA armeesse ja tegi kaasa ka Korea sõjas, kus ta oli samuti kompanii juht. Sõja lõppedes ülendati ta kolonelleitnandiks.
Speirs Easy kompanii kokkutulekutel tavaliselt ei osalenud, kuid ta kohtus mitmete sõduritega juhuslikult ja osales 2001. aasta Easy kompanii kokkutulekul, kus ta kohtus muuhulgas ka Richard Wintersiga.
Sarjas "Relvavennad" mängis Kapten Speirsi Matthew Settle.

Kapten Speirsist

Ronald Speirsist sai juba sõja ajal kaasvõitlejatele legend, kuna paljud nägid meest 20-le kuni 30-le saksa sõjavangile sigarette andmas ja peale seda neid automaadiga maha laskamas. Easy kompanii veteranid kui ka kapten Speirs ise ei lükanud kuulujutte ümber, kuid ei laskunud ka üksikasjadesse. Erinevate küsitluste põhjal on vastused väga erinevad. Easy kompanii seersant Donald Malarkey väidab, et oli kuulnud M1A1 Thompsoni automaadi valangut D-päeval, Richard Winters on öelnud, et tema on kuulnud sellest Bastognes ja leitnant Carwood Lipton väidab, et see juhtud hoopis Carentani linnas.
Peale selle tekkisid kuulujutud ka oma mehe tulistamise osas. Paljud väitsid, et Speirs tulistas maha oma üksuse seersandi. Richard Winters on aga oma raamatus kirjutanud, et selle tegemisega päästis Speirs paljude teiste sõdurite elusid ning on juurde kirjutanud ka, et Ronald Speirs oli kui sündinud tapja.
Ronald Speirs tegi tihtipeale lahingute käigus väga ootamatuid otsuseid, kuid need kandsid vilja ja seda hindab Richard Winters tema juures kõige enam. Sõdurid kapten Speirsi juhtimise all respekteerisid, aga samas ka kartsid teda.
Raimo Männis

Raimo Männis (sündinud 16. detsembril 1931 Rõstla külas, Vana-Põltsamaa vallas) on eesti põllumajandustegelane ja kirjanik.
Ta sündis talupidaja perekonnas, isa pidas ka möldri- ja metsavahiametit, ema oli tal kooliõpetaja. Aastatel 1940–1948 õppis ta Kildu, Väinjärve ja Kirivere koolis, aastatel 1948–1952 Vändra Keskkoolis. Aastatel 1952–1957 õppis ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias, mille lõpetas mehaanikainseneri kutsega. 
Ta töötas aastatel 1957–1958 Viljandi masina-traktorijaamas, aastatel 1958–1959 töökoja juhatajana Suure-Jaani remondi- ja tehnikajaamas, aastatel 1959–1960 brigadirina Türi maaparandusjaamas, aastatel 1960–1961 maaparandusmehaanikuna Vändra remondi- ja tehnikajaamas, hiljem samas töökoja juhatajana. 
Aastatel 1965–1992 oli ta Saue sovhoosis peainsener.
Aastatel 1965–1990 kuulus ta NLKP ridadesse.

Kirjanduslik tegevus

Kirjanduses alustas ta lastejuttudega aastal 1954. Temalt on ilmunud ka lasteraamatud "Sünnipäevakink" ning "Poiss ja kuu". 
Noorsoojutustus "Kiviküla kooli poisid" kujutab sõjajärgse maakooli (selles võib ära tunda Kirivere kooli) õpilasi. Romaanid "Valeühendused" ja "Heinatants" kujutavad maaühiskonna probleeme nõukogude võimu stagneerumise ajal. "Tagasiärastaja" käsitleb taasiseseisvunud Eesti külaelu probleeme.
Tema romaanid on kirjutatud ladusalt, hea elutundmisega, kujutusviis on asjalik, peategelased mõnevõrra suletud karakteriga.
Kirjanike Liidu liikmeks võeti ta aastal 1991.
Lillevälja tänav

Lillevälja tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Haabersti asumis.
Lillevälja tänav on Vabaõhumuuseumi teelt algav põhiosas poolkaarekujuline enam-vähem põhja-lõunasuunaline umbtänav. Tänav on ligikaudu 220 meetri pikkune. Lillevälja tänava ääres asub Hans Lepa puukool-aed.
Lillevälja tänav sai nime 19. aprillil 2000. Tänav sai nime Lillevälja talu järgi.
Limburgi provints (Belgia)

Haldusjaotus

Limburgi provints jaguneb kolmeks haldusringkonnaks (arrondissementen).
Fricis Brīvzemnieks

Fricis Brīvzemnieks (pärisnimi lätipäraselt Fricis Treilands, läti vana kirjaviisi järgi Brihwsemneeks-Treuland, 1. november 1846, Aizpute kreis – 15. september 1907, Riia) oli Läti folklorist, noorlätlane, publitsist, luuletaja ja tõlkija. Teadlasena kogus ja avaldas palju folkloorteoseid.
Ta sündis Rokaižu mõisa omaniku Treulandi peres. Tema ema suri varakult ja teda kasvatas vanaema, kes oli läti folkloori suur asjatundja. Aastatel 1859–1862 õppis ta Aizpute kreisi saksa koolis, aastatel 1864–1866 Gorki maamõõtmise koolis. Pärast kooli lõpetamist tahtis ta jätkata õppimist Peterburi Mäeinstituudis, kuid ei läbinud konkursi ja 1867 alustas tööd Moskvas geodeesia osakonnas. Sel ajal kohtus ta Krisjanis Valdemarsi ja Krišjānis Baronsiga ning kirjutas slavofiilseid teoseid.
Aastatel 1866–1887 elas ta Venemaal, õppis Moskva Ülikoolis ja tegi koostööd ülikooli loodusteaduste, antropoloogia ja etnograafia seltsiga.
Fricis Brīvzemnieks on maetud Riias Lielie kapis.
Ants Reimann

Ants Reimann (12. juuni 1959 Tallinn – 28. aprill 1990 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Lõpetas 1977 Tallinna 10. Keskkooli, 1982 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) tööstus- ja tsiviilehituse alal ja 1985 TPI aspirantuuri, tehnikakandidaat (1986, TTÜ). Täiendas end 1988–1989 Viini Tehnikaülikoolis.
Oli 1982–1985 TTÜ ehituskonstruktsioonide kateedri insener ja nooremteadur, 1986–1987 vaneminsener, 1987–1988 teadur ja vanemteadur, 1988–1990 vanemõpetaja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: õhukeseseinalised ruumkonstruktsioonid ja lõplike elementide meetodi rakendamine nende arvutamiseks; autoklaavide töötamistingimused. 5 teadustrükist.

Isiklikku

Tema isa oli Värdi Reiman.
Cremona

Ajalugu

Cremona oli algselt gallide asula; aastast 218 eKr Rooma koloonia. Tänaseni on vanalinnas säilinud vihjeid roomaaegsest tänavaplaanist.
Aastal 69 toimus linna lähedal kaks suurt lahingut. 14. aprillil purustas Vitellius Bedriacumi lahingus Rooma keisri Otho, kes seejärel tappis enda. Oktoobris sai keiser Vitellius ise Vespasianuselt lüüa, kes kogu linna purustas; Vitellius tappis enese ja Vespasianus sai keisriks.
Aastal 603 vallutasid Cremona langobardid.
1098 sai Cremonast vabalinn ning alates 1167. aastast, pärast pikaajalist Friedrich Barbarossa poliitika toetamist sai linnast Lombardia Liiga liige. Lombardia Liigas olles osales Cremona samal aastal ka Legano lahingus. Järgnenud majandusliku ja poliitilise õitsengu aastatel ehitati Cremonas palju, sealhulgas linna keskväljakut (Piazza dei Comunale) ümbritsevad hooned ning linnamüür 1169–1187).
Aastal 1334 vallutasid linna Viscontid ning aastast 1420 kuulus Cremona Milano hertsogiriiki.
Aastatel 1525–1702 oli linn Hispaania ja seejärel 1859. aastani vaheaegadega Austria valduses.

Kultuur

16.–18. sajandil töötasid Cremonas kuulsad viiulimeistrite suguvõsad Amati, Stradivari (sealhulgas Antonio Stradivari) ja Guarneri.
Cremonas sündis helilooja Claudio Monteverdi. Ühe linna keskkoolidest lõpetas levilaulja Mina.
Iisaku kirikumõis

Iisaku kirikumõis (saksa keeles Pastorat Isaak) oli kirikumõis Iisaku kihelkonnas Virumaal.
Zumbo

Ajalugu

Zumbo on naaberasulatest palju atraktiivsem.
Tema ajalugu ulatub tagasi Munhumutapa riiki.
17. sajandi teisel poolel rajasid portugallased kaubandusposti, et vahetada aafriklastelt Bangweulu soode elevandiluud, mida toodi Petauke kaudu. Tähtsat osa etendasid seejuures Goast pärit indialased, kes teenisid märkimisväärseid varandusi kaevandustes või kaupmeestena.
Zumbol oli pikk õitseaeg, muuhulgas turismi- ja jahikeskusena. 18. sajandil oli see tähtis Portugali kaubanduskeskus, kus Tetes elavad portugallased kauplesid aafriklastega. Kaubeldi Zambezi keskjooksul ja Luangwa jõe alamjooksul. Zumbo kaupmehed asusid Luangwasse (tol ajal Feira). Kuni 1890. aasta lepinguni Suurbritannia ja Portugali vahel ulatus Zumbo majanduslik ja poliitiline mõjupiirkond kaugele sisemaale. Kui Põhja-Rodeesia (Sambia) ka Lõuna-Rodeesia (Zimbabwe) said Briti impeeriumi osaks, siis lõigati kaubandus nende aladega ära.
Mosambiigi iseseisvussõja ja Mosambiigi kodusõja ajal võideldi linna pärast ägedalt, sest tal oli võtmepositsioon Cahora Bassa veehoidla ülemises otsas. (Cahora Bassa tamm ja veehoidla rajati 1970ndatel. Lahingud tekitasid suuri purustusi. Elanikud põgenesid Sambiasse ja Zimbabwesse. Kui nad pärast sõda tagasi tulid, elasid majade ja tänavate varemetes metsloomad. Asula piirkonnas on palju maamiine, kuigi paljud on juba kõrvaldatud.

Majandus

Zumbo püüab jätkata kunagist turismitraditsiooni. Töötab turismibüroo, korraldatakse safareid veel ja maismaal ning jahiretki.
Suurem jagu vahendeid kulub taastamistöödele.

Infrastruktuur

Tetesse viiv maantee on alates 2001. aasta üleujutusest raskesti läbitav, kohati läbimatu. Kõige kindlam ühendus Tetega käib paadiga paisjärve kaudu, kui just ei taheta kasutada Sambia ja Zimbabwe teid. Songost Cahora Bassa tammi juurest käib kahe nädala tagant laev Kuza, mis on alati ületäitunud.
Elektrit on ainult siis, kui Kuza on toonud diislikütust.
Veevärk 2006. aasta seisuga ikka veel ei tööta.

Inimeste smugeldamine

Lõuna-Aafrika Vabariiki suunduvaid põgenikke smugeldatakse Zimbabwesse. Selle eest tuli septembris 2005 maksta 3000 Sambia kvatšat.
Jaanus Sakkis

Jaanus Sakkis (sündinud 13. aprillil 1985 Tallinnas) on Eesti disainer ja kunstnik.
Tema karikatuure on avaldatud ajakirjas Pilkaja.
Valentina Gunina

Valentina Jevgenjevna Gunina (vene keeles Валентина Евгеньевна Гунина; sündinud 4. veebruaril 1989 Murmanskis) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2013).
Gunina on kolmekordne Venemaa naiste malemeister (2011, 2013, 2014) ja kolmekordne Euroopa naiste malemeister (2012, 2014, 2018). 
Naiste maailmameistrivõistlustel pääses ta 2015. aastal Sotšis ja 2018. aastal Hantõ-Mansiiskis kaheksandikfinaali. Mais 2019 pretendentide turniiril Kaasanis jäi ta 8. kohale.  
Gunina võitis kuldmedalid Venemaa naiskonna koosseisus kolmel naiste maleolümpial (2010, 2012, 2014), neljadel Euroopa naiste võistkondlikel meistrivõistlustel (2009, 2011, 2015, 2017) ja 2017. aastal Hantõ-Mansiiskis toimunud naiste võistkondlikel maailmameistrivõistlustel.
Ta sai FIDE-lt 2010. aastal naiste suurmeistri, 2011. aastal rahvusvahelise meistri ja 2013. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. 2011. aastal sai Gunina  Venemaa suurmeistri nimetuse.
Pepleri tänav

Paremal ajaloolaste ühikas ehk Pälsoni 23. 
Pepleri tänav on tänav Tartu kesklinnas. Nõukogude okupatsiooni ajal kandis see nime Rudolf Pälsoni tänav 1924. aasta riigipöördekatses hukkunud Eesti kommunisti Rudolf Pälsoni auks. 1932. aastast kuni Nõukogude okupatsioonini kandis tänav Eesti Vabadussõjas võidelnud ning sama riigipöördekatse maha surunud kindralmajori Ernst Põdderi järgi nime Kindral Ernst Põdderi tänav. Praeguse nime sai Pepleri tänav Tartus 16. sajandil elanud raehärra Wilhelm Pepleri (või Pöpleri) järgi, kes tegutses Venemaa diplomaatiliste saatkondade tõlgina Euroopas ning omandas maatüki praeguse tänava asukohal.
Tänav ulatub Riia tänavalt kuni Kuperjanovi tänavani. See ristub Vanemuise tänava, Õpetaja tänava ja Tiigi tänavaga. Riia tänavast edasi jätkub tänav Väike-Tähe tänavana. Pepleri tänav kulgeb kirdesse, on sirge ja umbes 520 m pikk . See on teiste tänavate suhtes peatänav, ainult Riia tänava suhtes kõrvaltänav.
Pepleri ja Kuperjanovi tänava kokkupuutekohas seisab Tartu Maarja kirik. 1941. aastal põlenud ja Nõukogude ajal Eesti Põllumajanduse Akadeemia võimlana kasutusel olnud hoone tagastati kogudusele 2008.-2009. aastal.
Aadressil Pepleri 27 tegutseb Tartu Ukraina Lesja Ukrainka nimeline pühapäevakool, mida haldab Ukraina kultuuri selts PROMIN.
Pepleri ja Vanemuise tänava nurgal asub Tartu Ülikooli ühiselamu. Renoveeritud elamu selle vastas oli Vabadussõja ajal haigla, milles legendi järgi suri Julius Kuperjanov (tegelik surmapaik oli Vallikraavi tänaval 10 asunud Faure kliinikus). Nõukogude ajal oli samas majas Tartu Ülikooli legendaarne Pälsoni tänava ajaloolaste internaat (tollal Pälsoni 23). Selle vastas ehk Pälsoni 14 asus filoloogide inter ehk Pänter.
Pepleri tänava Riia tänava poolses otsas asub Tartu maavalitsuse hoone. Selle vanemas osas, nn "hallis majas" töötas 1940.–1950. aastatel Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Tartu osakond ja maja keldris eeluurimisvangla. Praegu asub seal keldris Tartu Linnamuuseumi filiaal KGB Kongide muuseum. Pepleri ja Riia tänava nurgal avati 1990. aastal kommunismiohvrite mälestusmärk Murtud Rukkilill, mis on nüüdseks teisaldatud haljasalale Tartu maavalitsuse hoone kõrval.
Maksahaigused

Maksahaigused (ladina keeles morbi hepatis) on koondnimetus osadel selgroogsetel loomadel esinevate maksa (koed, rakud, sooned, geenid, väärarengud jm) akuutsete, krooniliste ning pärilike haiguslike seisundite või haiguste rühma kohta.
Maksahaiguste üldisteks morfoloogilisteks muutusteks võivad olla kas hepatotsüütide degeneratsioon ja ladestused, nekroos ja apoptoos, põletik, - regeneratsioon (hepatotsüütide, sapijuhade) või fibroos/tsirroos ( pöördumatu maksakahjustus) ja need on seotud maksa parenhüümi ja strooma kahjustustest tingitud maksafunktsiooni muutustega.
Maksahaigused on ka rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni 10. versiooni alampeatüki K70-K77 pealkiri.

Inimestel

Inimestel tuntakse tänapäeval ligi 100 maksa haiguslikku seisundit.
Maksahaiguseid võivad põhjustada ka kaasasündinud haiguslikke seisundeid nagu Alagille'i sündroom, hemokromatoos, kaasasündinud erütropoeetiline porfüüria, sapijuhade avausetus jpt.
Levinud maksahaigused on ka a-1-antitrüpsiini vaegus, autoimmuunhepatiit, hepatorenaalsündroom, galaktoseemia, Gilberti sündroom, maksainfarkt, maksakooma, maksanekroos, maksapais, maksapelioos, maksapuudulikkus, maksasteatoos, maksatoksikoos, rasvastunud maks, Reye sündroom, sarkoidoos, türosineemia jpt.
Eraldi maksahaiguste rühma moodustavad alkohoolsed maksahaigused: alkoholhepatiit, alkohoolne maksapuudulikkus, maksa alkoholfibroos, maksa alkoholskleroos, maksa alkoholtsirroos jt.
Maksaveresoonte haigused on Buddi-Chiari sündroom, venooklusiivne haigus, värativeeni tromboos, peliosis hepatis, isheemiline ja kongestiivne hepatopaatia.
Maksahaiguste hulka võidakse liigitada ka ajutised maksa talitlushäired näiteks nainenaistel raseduse ajal: raskekujuline rasedusaegne iiveldus (hyperemesis gravidanum), rasedushepatoos, rasedusaegne äge rasvmaks, maksarebend jt.
Ravimtekkelised maksakahjustused liigitatakse nende poolt põhjustatud maksahaiguste juurde, näiteks on maksapõletiku vormiks ravimhepatiit.
Meteoorkeha

Meteoorkeha ehk meteoroid on planeetidevahelises ruumis liikuv tahke keha, mis Maa atmosfääri sattudes põhjustab meteoori ning võib meteoriidina maapinnale langeda.
Meteoorkehadeks peetakse kehi, mille läbimõõt on 10⁻⁵ kuni 10⁴ m; väiksemad osakesed moodustavad kosmilise tolmu.
Umbes 85% meteoorkehi liigub planeetide tiirlemise suunas.
Ivica Olić

Ivica Olić (sündinud 14. september 1979 Davoris) on endine Horvaatia jalgpallur (ründaja).
2002 ja 2003 valiti ta Horvaatia kõrgliiga aasta jalgpalluriks ja 2009 Horvaatia aasta jalgpalluriks.

Rahvuskoondis

Horvaatia jalgpallikoondises on Olić osalenud 11. juuni 2014 seisuga 92 mängus ja löönud 18 väravat. Koondises mängib ta alates 2002. Esimese värava oma kodumaa eest lõi ta 17. aprillil 2002 sõprusmängus Bosnia jalgpallikoondise vastu. Kaks väravat ühes mängus lõi ta esimest korda Horvaatia kasuks 16. oktoobril 2007 sõprusmängus Slovakkia jalgpallikoondise vastu. Hiljem kordas ta seda 12. augustil 2009 MM-valikmängus võõrsil Valgevene jalgpallikoondise vastu.
2002. aasta MM-il osales Olić kahes mängus. Teises alagrupimängus Itaalia jalgpallikoondise vastu lõi Itaalia 55. minutil avavärava. 57. minutil vahetati Olić sisse ja 73. minutil lõi ta viigivärava. Horvaatia võitis mängu 2:1. Kolmandas alagrupimängus oli Horvaatial vaja võita Ecuadori jalgpallikoondist ja selles tegi Olić kaasa terve mängu, aga Horvaatia kaotas 0:1, jäi alagrupis Ecuadori ees kolmandaks ja langes välja.
2004. aasta EM-il osales Olić kõigis kolmes Horvaatia kohtumises. Šveitsi jalgpallikoondisega peetud mängus, mis lõppes 0:0, tegi ta kaasa avapoolaja. Prantsusmaa jalgpallikoondisega peetud mängus vahetati ta sisse 73. minutil seisul 2:2 ja see jäigi mängu lõpptulemuseks. Kolmandas mängus Inglismaa jalgpallikoondisega vahetati tal sisse 55. minutil seisul 1:2 ja mäng lõppes 2:4. Horvaatia lõpetas taas kolmandana Šveitsi ees ja langes välja.
2006. aasta MM-il osales Olić kõigis kolmes Horvaatia mängus. Brasiilia jalgpallikoondise vastu vahetati ta mängu 56. minutil seisul 0:1 ja see jäigi lõpptulemuseks. Jaapani jalgpallikoondise vastu vahetati ta sisse 70. minutil seisul 0:0 ja see jäigi lõpptulemuseks. Austraalia jalgpallikoondise vastu alustas Olić algrivistuses ja vahetati välja 73. minutil eduseisul 2:1, mis tõotas Horvaatia edasipääsu alagrupist, kuid Austraalia suutis lüüa viigivärava ja ise teisena edasi minna.
2008. aasta EM-il osales Olić jällegi 3 mängus. Avakohtumises Austria jalgpallikoondise vastu (võit 1:0) alustas ta algrivistuses ja mängis peaaegu lõpuni. Saksamaa jalgpallikoondise vastu lõi ta väravagi: 62. minutil 2:0. 72. minutil vahetati ta sel seisul välja ja Horvaatia võitis lõpuks 2:1. Kolmandas alagrupimängus (1:0 võit Poola jalgpallikoondise üle) ta ei osalenud. Veerandfinaalis Türgi jalgpallikoondise vastu mängis Oli kogu normaalaja. Lisaajal seisul 0:0 vahetati ta välja. Lisaaeg lõppes 1:1 ja penaltiseerias Horvaatia kaotas.
2010. aasta jalgpalli MM-valikturniiril lõi Olić 8 mängus 3 väravat, kuid Horvaatia jäi alagrupis kolmandaks ja langes välja.

Isiklikku

Ta on 182 cm pikk.
Olićil on 2 poega Luka ja Antonio. Erinevalt paljudest jalgpalluritest ei tüki ta ajakirjandusse ega räägi seal oma eraelust.