Dénes Gábor

Dennis Gabor (ungari keeles Gábor Dénes, 5. juuni 1900 – 9. veebruar 1979) oli Ungari juudi päritolu Briti elektriinsener ja füüsik. Ta on tuntud eeskätt holograafia leiutajana, selle eest sai ta 1971. aastal ka Nobeli füüsikaauhinna.

Elukäik

Gabor sündis juudiperekonda Budapestis Ungaris ning oli Bernát Günszbergi ja Adéli Jakobovitsi esimene poeg. Tema sünnijärgne nimi oli Dénes Günszberg. Aastal 1918 hakkas tema perekond luterlasteks. Kuigi tal oli religioosne taust, mängis religioon tema hilisemas elus väikest rolli ning ta pidas end agnostikuks. Aastal 1902 sai tema perekond loa vahetada perekonnanimi Günszberg Gáboriks.
Esimeses maailmasõjas teenis ta Ungari suurtükiväes Põhja-Itaalias. Aastast 1918 õppis ta Budapesti Tehnikaülikoolis. Hiljem õppis ta Saksamaal Berliinis Charlottenburgi Tehnikaülikoolis, nüüd tuntakse seda kooli Berliini Tehnikaülikoolina. Oma karjääri alguses uuris ta kõrgepinge ülekandeliinide omadusi, kasutades katoodikiire ostsilloskoope. Õppides ostsilloskoobi alusprotsesse, jõudis Gabor muudegi elektronkiirt kasutavate seadmeteni, näiteks elektronmikroskoop ja teleri kineskoop. Aastal 1927 kirjutas ta doktoritöö transientide salvestamisest elektriahelates katoodikiire ostsilloskoobiga. Samuti töötas ta plasmalampidega.
Aastal 1933 põgenes Gabor Natsi-Saksamaalt, kuna ta oli juudi päritolu, ning ta kutsuti Inglismaale, et ta töötaks kompanii British Thomson-Houstoni arendusosakonnas Rugbys Warwickshire'is. Rugbys tutvus ta Marjorie Louise Butleriga, kellega abiellus aastal 1936. Temast sai briti kodanik aastal 1946. Ta töötas briti Thomson-Houstonis ka ajal, mil ta leiutas holograafia aastal 1947. Samuti eksperimenteeris Gabor ülimalt filtreeritud elavhõbelampidega. Vaatamata sellele tehti esimene hologramm reaalselt valmis alles aastal 1964. Sellele eelnes 1960. aastal laseri leiutamine, mis oli esimene koherentne valgusallikas. Pärast seda sai holograafia kättesaadavaks ka üldsusele. Holograafia alusidee oli see, et täiusliku optilise kujutise saamiseks peab kasutama kogu kättesaadavat infot, mitte ainult amplituudi nagu tavalises optilises pildistamises, vaid ka faasi. Gabor avaldas oma holograafiateooriad mitmes teoses aastatel 1946–1951.
Dennis Gabor uuris ka seda, kuidas inimesed suhtlevad ja kuulevad, tema uuringute tulemusena sündis graanulsünteesi teooria, kuigi Kreeka helilooja Iannis Xenakis väitis, et tegelikult oli tema selle sünteesimeetodi esimene leiutaja. Gabori töö sellel ja seotud teadusaladel pani aluse aja-sagedusanalüüsile. Aastal 1948 asus Gabor tööle Imperial College Londonis ja aastal 1958 sai temast rakendusfüüsika professor. Dennis Gabor läks pensionile aastal 1967.
Aastal 1963 avaldas Gabor raamatu "Inventing the Future", mis lahkas moodsat ühiskonda ähvardavat kolme ohtu: sõda, ülerahvastatus ja liigse vaba aja teke. Raamat sisaldas praeguseks hästi tuntud väljendit "Tulevikku ei saa ennustada, aga tulevikku saab leiutada". Arvustaja Nigel Calder sõnastas selle lause ümber nii: "Parim viis tulevikku ennustada on seda leiutada". Ka teised on kasutanud selle ütluse erinevaid vorme, nende seas Alan Kay, Peter Drucker ja Forrest Shaklee. Eksklikult on neid peetud ka selle ütluse leiutajateks. Tema järgmine raamat "Innovations: scientific, technological, and social", mis ilmus aastal 1970, laiendas mõningaid teemasid, mida Gabor oli juba varem käsitlenud. See raamat näitas tema huvi tehnoloogilise innovatsiooni vastu vabanemise ja hävingu mehhanismina. Aastal 1971 oli ta ainus Nobeli füüsikaauhinna laureaat. Ta sai selle holograafilise meetodi leiutamise ja arendamise eest ning enda Nobeli-kõnes rääkis Gabor holograafia arengu ajaloost alates aastast 1948.
Gabor veetis suure osa pensionipõlvest Itaalias Lavinios. Sealjuures jäi ta vanemteadurina ühendusse Imperial College'iga. Ka üks Imperial College'i uutest saalidest on nimetatud Dennis Gabori auks Gabori saaliks. Samuti sai temast CBS Laboratoriesi teadlane Stamfordis Connecticutis. Seal tegi ta koostööd enda eluaegse sõbra, CBS-i presidendi dr. Peter C. Goldmarkiga. Temas tekkis ka huvi sotsiaalanalüüsi vastu ning ta avaldas aastal 1972 raamatu "The Mature Society: a view of the future". Gabor liitus ka Rooma klubiga ning juhendas töörühma, mis uuris energiaallikaid ja tehnilist muutust. Selle grupi uurimistulemused avaldati aastal 1978 aruandes "Beyond the Age of Wase". See aruanne hoiatas paljude probleemide eest, mis alles hiljem said suuremat tähelepanu.
Pärast kiiret laserite ja holograafiliste rakenduste arengut saavutas Gabor edu ja ülemaailmse tunnustuse juba enda eluajal. Ta sai peale Nobeli auhinna muidki auhindu. Gabor suri hooldekodus Lõuna Kensingtonis Londonis 9. veebruaril 1979. Aastal 2006 pandi hoonele aadressil 79 Queen's Gate Kensington sinine tahvel, mis teatas, et selles majas elas Gabor aastatel 1949–1960.