Kahjude vähendamine

Uimastid

Uimastite meelelahutuslikul eesmärgil tarvitamise valdkonnas rakendatakse kahjude vähendamist tõhusa alternatiivina teistele, levinumatele lähenemistele nagu pakkumise ja nõudluse vähendamine. Paljud kahjude vähendamise pooldajad leiavad, et keeluseadused ähvardavad haigeid inimesi kriminaalkaristusega ja tekitavad sellega kahju, näiteks sundides uimstisõltlasi ostma teadmata kvaliteediga ja kalleid uimasteid kurjategijatelt. See tõstab üleannustamiste ja surmade riski. Veebileht www.erowid.org kogub ja avaldab uimastialast teavet, sh eri uimastite tarvitajate kogemuste kirjeldusi eesmärgiga harida (potentsiaalseid) uimastitarvitajaid.
Suurem osa kahjude vähendamise algatustest on hariduslikud kampaaniad, asutused või rajatised, mille eesmärgiks on vähendada narkootikumide tarbimisega seotud kahjusid. 2013. aasta septembris algatati aga Taanis ainulaadne ühiskondlik projekt, mille eesmärgiks on vähendada keelatud uimastiste kasutamisest johtuvaid rahalisi kohustusi uimastisõltlasetele. Michael Lodberg Olsen, kes oli varem aidanud rajada uimastite pruukimise kabinetti, andis teada ajakirja Illegal asutamisest, mida uimastitarvitajad müütavad Kopenhaageni Vesterbro linnaosas ning mille müügitulud suunatakse narkootikumide ostmisse. Olsen selgitas: "Mitte keegi ei ole lahendanud narkosõltuvuse probleemi, seega on parem, et inimesed saavad oma narkootikumide ostmiseks vajaliku raha meilt, mitte läbi kuritegevuse ja prostitutsiooni.

Süstlavahetusprogrammid

Teatud illegaalsete narkootikumide tarbimine võib hõlmata ka süstalde kasutamist. Mõnedes piirkondades (nt teatud USA piirkonnad) on süstlaid võimalik hankida ainult retsepti alusel. Piirkondades, kus süstalde kättesaadavus on piiratud, jagavad tihti heroiini ja teiste sarnaste narkootikumide kasutajad omavahel süstlaid ja kasutavad neid korduvalt. Selle tõttu võivad levida näiteks HIV või C-hepatiit, kuna juba kasutatud süstlad võivad sisaldada nakatunud verd. Kahjude vähendamise meetmete alusel peaksid olema süstlad kergesti või vähemalti nõela- ja süstlavahetusprogrammide kaudu kättesaadavad. Kui teha süstlad piisavas koguses kättesaadavaks, on HIV-ga nakatumine palju väiksem võrreldes piirkondadega, kus kättesaadavus on piiratud. Paljudes riikides võimaldatakse narkootikumide tarbijatele süstlad ja nõelad tasuta. Teistes riikides peab tarbija selle teenuse eest kas maksma või puhaste süstalde ja nõelte vastutasuks andma ära juba kasutatud süstlad ja nõelad (sellest tulenevalt ka nimetus "süstlavahetusprogrammid").
2010. aasta arvustus ei leidnud piisavalt tõendeid, et süstlavahetusprogrammidega suudetaks ära hoida C-hepatiidi viiruse edasikandumist. HI-viiruse edasikandumise ärahoidmise kohta olid andmed ebaselged, samas leiti selged tõendid, et süstlavahetuse programmid suudavad vähendada tarbijate endi poolt raporteeritud süstimisega kaasnevat riskantset käitumist. Mitmetes süstlavahetuse programmide hinnangutes on ära näidatud, et ebaseaduslike narkootikumide tarbimine piirkondades, kus toimivad süstlavahetuse programmid, ei ole suurem võrreldes teiste piirkondadega. Süstlavahetusprogrammid on vähendanud HIV riski 33% New Havenis ja 70% New Yorgis.
Melbourne'i eeslinnades Richmondis ja Abbotsfordis on heroiiniga hangeldamine ja heroiini tarbimine kestnud juba pikka aega. Uurimise organisatsioon Burnet Institute (The Burnet Institute) viis aastal 2013 lõpule uuringu "Põhja-Richmondi avaliku süstimise mõju uuring" (North Richmond Public Injecting Impact Study) koostöös Yarra Uimasti ja Tervise Foorumi (Yarra Drug and Health Forum), Yarra linna ja Põhja-Richmondi munitsipaal tervisekeskusega (North Richmond Community Health Centre). Antud uuring soovitab 24-tunnist ligipääsu steriilsele süstimisvarustusele tänu asjaolule, et ebaseaduslike narkootikumide tarbimine on selles piirkonnas väga laialdaselt levinud, sage ja silmnähtav. Aastatel 2010–2012 toimus neljakordne kasv nende kahe eeslinna kohatult äravisatud süstimisvarustuse hulgas. 2012. aastal koguti Yarra munitsipaal alal, kuhu hulka kuuluvad ka Richmond ja Abbotsford, 1550 süstalt igakuiselt avalikest süstlaprügikastidest. Aastatel 2011 ja 2012 oli Richmondis kiirabi väljakutsumine heroiini üledoosi tõttu 1,5 korda sagedasm (kokku 336 üledoosi) kui Melbourne'i teistes piirkondades. Samuti oli Põhja-Richmondis narkootikumidega seotud arreteerimiste hulk 3 korda suurem kui osariigi keskmine näitaja. Burnet Instituudi (The Burnet Institute) teadurid küsitlesid tervishoiu töötajaid, elanikke ja kohalikke hangeldajaid ja lisaks sellele jälgisid narkootikumide hangeldamise ja tarbimise tegevuspaiku Põhja-Richmondis kõige levinumates süstimise paikades. 28. mail 2013 avaldas Burnet' Instituut (The Burnet Institute) soovituse, et ööpäevaringne juurepääs steriilsele süstimisvarustusele on vajalik Melbourne'i Footscray eeslinnas, sest isegi pärast 10 aastat jõulisi keelumeetmeid areneb uimastite tarvitamise kultuur selles piirkonnas jõudsalt edasi. Instituudi uuring jõudis järeldusele, et avalik süstimine on sage ja kohatult äravisatud süstimisvarustust leitakse autopakrklatest, parkidest, kõnni- ja autoteedelt. Samuti on täheldatud, et inimesed, kes kasutavaid süstlaid narkootikumide tarvitamiseks, murravad lahti süstlaprügikaste, et taaskasutada äravisatud süstimisvarustust.
Briti avalik kogu, Rahvuslik Tervise ja Hoolekande Instituut (National Institute for Health and Care Excellence (NICE)), tutvustas Aprillis 2014 uue soovituse, mis tulenes noorte inimeste steroidide süstimise osakaalu suurenemisest süstlavahetuspunktides. 2009. aastal avaldas NICE süstlavahetusprogrammide suunised, mille kohaselt ei ole nõela- ja süstlateenused soovitatavad alla 18-aastastele. Organisatsiooni direktor Professor Mike Kelly kommenteeris, et tegelikult hakkasid süstlavahetuspunkte külastama sihtrühmaga võrreldes hoopis teistsugused inimesed. Uuendatud suunistes soovitab NICE kiiresti suurenevale steroidide kasutajarühmale just neile suunatud teenuseid ja et ka alla 18-aastastele inimestele on vaja pakkuda steriilseid süstimisvahendeid. Sellised soovitused tulid esmakordselt NICE poolt pärast teateid, mille kohaselt 15-aastased noored süstivad steroide sooviga arendada oma lihaseid.

Suunatud ja madala lävega esmase tervishoiu keskused

Nõela- ja süstlavahetusprogrammid ning opiaatasendusravikeskused pakuvad teatud juhtudel ka esmaseid tervishoiuteenuseid. Sellised keskused on tuntud kui suunatud esmase tervishoiukeskused, kuna nende peamiseks sihtrühmaks on uimasteid süstivad isikud. Neid nimetatakse ka madala lävega tervishoiukeskusteks, kuna nad vähendavad levinud piiranguid, millega kliendid silmitsi seisavad, kui nad otsivad juurdepääsu harjumuspärastele tervishoiukeskustele. Et saada ligipääsu steriilsetele süstimistarvikutele külastavad tarbijad tihti nõela- ja süstlavahetuse keskuseid. Farmakoteraapia saamiseks (näiteks metadoon, buprenophiin) külastatakse opiaatasendusravikeskusi. Neid sagedasi visiite kasutatakse võimalusena pakkuda tarbijatele vajaminevaid tervishoiuteenuseid. Sellistel suunatud keskustel on potentsiaali leevendada seniseid barjääre, mis takistavad tarbijatel traditsiooniliste tervishoiuteenuste kasutamist. Kättesaadavate ja vastuvõetavate teenuste korraldus, mis vastab rahvastiku vajadustele, on väärtuslik – see vähendab sõltuvust erakorralise meditsiini mittesobivatest ja ebaefektiivsetest teenustest.

Turvalised süstimispunktid

Turvalised süstimispunktid (Safe injection sites (SIS)) või uimastitarvitamistoad (Drug consumption rooms (DCR)) on seaduslikud ja meditsiinilise järelevalve all tegutsevad asutused. Nende eesmärgiks on vähendada avalikus ruumis uimastite tarbimisest tekkivat üldsuse häirimist ja pakkuda uimastitarvitajatele hügieenilist ja stressivaba keskkonda.
Sellist tüüpi asutused pakuvad steriilseid süstimisvahendeid, informatsiooni uimastite ja elementaarse tervishoiu kohta, suunamisi raviasutustesse ja juurdepääsu meditsiini töötajatele. Mõned pakuvad veel lisaks ka nõustamist, hügieenialaseid ja taolisi teenuseid kindla töö- ja elukohata inimestele. Enamus programmidest on ebaseaduslike uimastite müügi ja ostmise keelustanud. Paljude programmide jaoks on vaja isikutõendit. Osad programmid pakuvad juurdepääsu teenustele ainult kohalikele elanikele ja sätestavad muidki kitsendusi, näiteks nõude olla süstiv uimastitarvitaja. Euroopas aga on enamasti ainukeseks nõudeks, et programmis osaleja tarvitab uimasteid süstla abil.