google/wiki40b huggingface dataset:
Vištytise regionaalpark

Vištytise regionaalpark (leedu keeles Vištyčio regioninis parkas) on regionaalpark Leedus Vilkaviškise rajooni edelaosas.
Vištytise regionaalpark asub Sūduva kõrgustikul. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Sūduva kõrgustiku künklikku maastikku, Vištytise järve ja selle kõrgustiku kõrgeima tipu Pavištytise mäe (282 meetrit) ümbrust, sealset ökosüsteemi ning kultuuripärandit.
Vištytise regionaalpargi territooriumil on ohtralt rändrahne ja liustikutekkelisi pinnavorme. Kõrguste vahe regionaalpargi territooriumil on 130 meetrit. Pargis asub Vištytise järv, mille kallastel asub ohtralt allikaid, lisaks on seal arvukalt väiksemaid järvi (kokku 14 järve). Regionaalpargis leidub vanu metsi, nende seas kolmesaja aasta vanune tammik, kus kasvavad ka pärnad ja valgepöögid; ka on seal kahesaja aasta vanuseid kuusikuid ja männikuid, kus kasvab mitut liiki haruldasi taimi. Vištytise rändrahn on suuruselt kolmas kivi Leedus.
Regionaalpargi territooriumil asub endine Vištytise linn, kus asub ka regionaalpargi halduskeskus. Vištytise tänavavõrgustik, sealne tuuleveski ja sealsed kirikud on kaitse all. Knygnešystė ajal oli see piirkond üks raamatute Leetu smugeldamise keskusi; materjalid selle aja kohta asuvad Vištytise kooli juures asuvas etnograafiamuuseumis. Vištytise ümbruses on kolm linnamäge ja üheksa kalmet.
Regionaalpargi pindala on 9997 hektarit. Rangema kaitsega tsoonid on Drausgirise (204 hektarit) ja Grybingirise (303 hektarit) reservaat, samuti ka Kylininkai maastikukaitseala (1566 hektarit), Pavištytise geomorfoloogiline kaitseala (1509 hektarit), Stirniškise geomorfoloogiline kaitseala (339 hektarit), Paširvintise telmoloogiline kaitseala (103 hektarit), Sūrinise telmoloogiline kaitseala (26 hektarit), Tadarinė botaanilis-zooloogiline kaitseala (249 hektarit) ja Vištytgirise botaanilis-zooloogiline kaitseala (pindala 657 hektarit).
Nigol Andresen

Poliitiline tegevus

Nigol Andresen valiti Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei noortesektsiooni Eesti Noorsotsialistliku Liidu esimeheks. Nigol Andresen oli V Riigikogu liige, aastatel 1932–1937, Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei ja 1934. aasta märtsist Marksistliku Töörahva Ühenduse rühmas. N. Andresen korraldas töölisametiühingute tegevust, oli Eesti Tööliste Keskliidu ja Eesti Tööliste Haridusliidu juhatuse liige. Teda karistati mitmel korral riigivastase agitatsiooni eest. Sisekaitseülema otsusega 8. veebruarist 1939 keelati tal elamine kaitseseisukorra piirkonnas, välja arvatud Hiiumaa.

1940. aasta juunipööre

Aastal 1940 sai ta Johannes Varese valitsuse välisministriks. Ta isegi tunnistas, et tal pole sel alal mingeid kogemusi, ent Andrei Ždanovi käsku tuli kuulata. Kui Eesti Nõukogude Liidu poolt annekteeriti, sai Andresenist 28. augustil 1940 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu Eesti NSV hariduse rahvakomissar ning Nigol Andresen oli ka aastatel 1940 kuni 1946 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu esimehe asetäitja.
12. jaanuaril 1941 valiti Nigol Andresen NSV Liidu Ülemnõukogu saadikuks Eesti NSV-st.

Teine maailmasõda

1941. aastal põgenes ta Venemaale ja oli üks Jaroslavli kunstiansamblite peaalgatajaid.

Tegevus pärast 1944. aastat

Pärast sõda Eestisse tagasi tulles töötas Andresen Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitjana ja 1946–1949 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitjana. Kui nõukogude võim asus hävitama raamatuid, mis talle ideoloogiliselt, faktoloogia, autorite või raamatutes mainitud isikute poolest ei sobinud, siis Andresen mitte ainult ei püüdnud Eesti raamatukogusid kaitsta, vaid kaitseski, seda vaiksel moel, millest kuigi palju kirjalikke jälgi ei jäänud.

EKP KK VIII Pleenum ja langus

Nigol Andresen langes 1950 EK(b)P Keskkomitee VIII pleenumi otsusega koos mitme teise juhtiva eesti kommunistiga "kodanliku natsionalistina" põlu alla. Andresen vahistati 24. märtsil 1950 ja sai 25 aastat, kuid vabanes nn Hruštšovi sula ajal 1955. aastal vangilaagrist Siberis. 
Pärast vabanemist ja Eestisse naasmist tõmbus ta avalikust elust tagasi.
Nigol Andresen tegeles kirjandusteadlase ja kriitikuna, avaldas hulga monograafiaid.

Tsitaat

CCCP – yks riik noor,

kuid vallatu nagu jääkaru poeg

ja kõikjale ulatub, kõikjale poeb.
Vaharu raudteepeatus

Vaharu raudteepeatus (20. sajandi alguse verstakaartidel Дв. Вахару) ehk Jaakna raudteepeatus oli raudteepeatus Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Jaakna küla lähedal.
Läbi Vaharu kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee. Vaharu raudteepeatusele eelnes Keila poolt tulles Risti ja järgnes Palivere raudteejaam. Raudteepeatuses asus üks madal perroon.
Lükati kihistu

Lükati kihistu on Alam-Kambriumi ladestiku kihistu. 
Kihistut esineb Eesti põhja- ja loodeosas.
Kihistu maksimaalne paksus Eestis on 20 m.
Kihistu  moodustab liivakivi vahekihtidega savi Kihistu ülemises osas on liivakivi vahekihte rohkem, alumises vähem. Tegemist on üleminekulise kihistuga, mis paikneb Tiskre kihistu liivakivide ja Lontova kihistu savi vahel.
Theódoros Angelópoulos

Theódoros Angelópoulos (27. aprill 1935 Ateena – 24. jaanuar 2012 Pireus) oli kreeka režissöör ja filmiprodutsent.
Angelópoulos õppis Ateena Riiklikus ja Kapodistria Ülikoolis. Pärast sõjaväeteenistuse läbimist läks ta Pariisi ja õppis Sorbonne'is, kuid langes sealt välja ja jätkas õpinguid teises Pariisi koolis Kõrgemas Kinematograafiainstituudis. Selle lõpetamise järel tuli ta Kreekasse tagasi.
Esialgu töötas ta ajakirjaniku ja filmikriitikuna. Pärast kolonelide diktatuuri kehtestamist 1967 suleti väljaanne, kus ta töötas, ja ta hakkas ise filme tegema. Esimene lühifilm valmis 1968. 1970-ndatel hakkas ta valmistama täispikki filme elust kaasaja Kreekas.
Kiiresti kujundas ta välja omapärase stiili, mida iseloomustavad sündmustiku aeglane areng, mitmetitõlgendatav narratiiv ja pikad kaadrid. Näiteks film "Rändnäitlejad" on 4 tundi pikk, aga selles on kõigest 80 kaadrit.
Tema film "Odüsseuse pilk" kuulub ajakirja "Time" läbi aegade 100 parima filmi hulka.
1998 pälvis Angelópoulos Kuldse Palmioksa filmiga "Igavik ja üks päev".
Angelópoulose filmid ei ole kunagi olnud kassatükid.
Angelópoulos abiellus 1980 Phoebe Economopoulouga. Abielu kestis mehe surmani ning sellest sündis kolm last, kõik tütred: Anna, Katerina ja Eleni.
Angelópoulos suri oma viimase filmi "Teine meri" võtete ajal. Ta ületas Pireuse edelapoolses eeslinnas Drapetsunas elava liiklusega tänavat, kui talle sõitis mootorrattaga otsa politseinik, kes ei olnud parajasti tööl. Režissöör toimetati haiglasse, kus suri mitu tundi hiljem. Enne surma sai ta veel südamerabanduse.
Raadio 2 Aastahitt

Raadio 2 Aastahitt on iga aastane Raadio 2 poolt korraldatav muusikaküsitlus, mis sai alguse 1994. aastal.
Raadiokuulajate abiga koostatakse ja järjestatakse aasta 40 parimat kodumaist ja välismaist laulu. Küsitluse tulemusena sündinud edetabel mängitakse Raadio 2-s järgneva aasta esimesel nädalal erisaates ette. Koostöös ETVga korraldatakse ka Aastahiti gala.

Aastahitid aastati

Viis parimat eesti ja välismaist laulu. Sulgudes häälte arv.
Aare Raigi Advokaadibüroo

OÜ Aare Raigi Advokaadibüroo oli Eesti advokaadibüroo.
Büroo asutati 1994 Aare Raigi eestvedamisel.
2010 valis väljaanne The Legal 500 selle büroo üheks Eesti parimaks.
Büroo kustutati Äriregistrist 2018.
Reedik Palm

Reedik Palm (27. august 1933, Tartu – 28. veebruar 1974, Tartu) oli Eesti matemaatik.

Elulugu

Reedik Palm oli August Palmi poeg, Ille Palmi vend, Mare Koidu abikaasa.
Lõpetas 1952 Tartu 6. Keskkooli, 1960 TÜ matemaatika-loodusteaduskonna. Oli 1960–64 Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) vaneminsener, 1964–74 TÜ Arvutuskeskuse insener ja nooremteadur.

Teadustöö

Uurinud matemaatilise lingvistika ja masintõlke küsimusi, sh esitas keele matemaatilise mudeli, defineeris mitmed mõisted (keel, keele semantika, sõnum, sõnumi transkriptsioon jm), sõnastas tõlkimise üldise ülesande. Muuhulgas andis hinnangu matemaatilise lingvistika olukorrale, selgitas seisaku põhjusi masintõlke arengus 1970. aastate algul. 12 teadustrükist.
Lech (jõgi)

Etümoloogia

Kirjed 8./7. aastast eKr tõendavad, et jõe nime on esmakordselt mainitud keldi hõimu nimes Licates. Jõge ennast kutsuti 2. sajandil Likios või Likias. 570. aasta paiku leidub ürikutes nimi Licca. 8. sajandil ilmusid nimed nagu Lecha ja Lech. Mõistet Licus kasutati ikka veel aastal 1059.
Nimi sarnaneb kõmri keele sõnale llech ("kiviplaat") ja bretooni keele sõnale lec'h ("hauakivi"). Selles kontekstis tähendab sõna "Lech" "kivine".
Patendikoostööleping

Patendikoostööleping (ka: rahvusvaheline patendikoostööleping; lühend PCT) on 19. juunil 1970 Washingtonis alla kirjutatud ning 1979. aasta 28. septembril parandatud ja 1984. aasta 3. veebruaril muudetud rahvusvaheline leping, millele alla kirjutanud riigid moodustavad leiutiste kaitse eesmärgil koostööliidu taotluste esitamiseks, otsinguks ja ekspertiisiks ning erialaste tehniliste teenuste osutamiseks.
Seda liitu nimetatakse Rahvusvaheliseks Patendikoostöö Liiduks.
Eesti suhtes jõustus patendikoostööleping 24. augustil 1994.
Patendikoostööleping ühtlustab asjaajamist ja vormistamist ühe- ja samasisulise patenditaotluse esitamisel korraga mitmesse sihtriiki.

Taotluste esitamine

Leiutise kaitse taotlusi võib esitada igas lepinguosalises riigis kui patendikoostöölepingule vastavaid rahvusvahelisi taotlusi.
Rahvusvaheline taotlus peab sisaldama avalduse, kirjelduse, ühe- või mitmepunktilise nõudluse, ühe või mitu joonist (kui nõutud) ja lühikokkuvõtte, nagu on määratud patendikoostöölepingus ja selle rakendusjuhendis.
Rahvusvahelise taotluse võib esitada iga lepinguosalise riigi kodanik või isik, kellel on selles riigis alaline elukoht.
Rahvusvaheline taotlus esitatakse ettenähtud vastuvõtvasse ametisse, kes kontrollib ja käsitleb taotlusi, nagu on ette nähtud lepingus ja selle rakendusjuhendis. Vastuvõtvaks ametiks võib olla liikmesriigi tööstusomandi õiguskaitseamet ehk patendiamet.
Rootsi kalender

Rootsi kalender oli Rootsis 1700–1712 ebaõnnestunud kalendrireformi käigus kasutusel olnud kalender. See kalender võeti kasutusele ka Eestis.
1700. aasta 11. märtsist Gregoriuse kalendri järgi (29. veebruarist Juliuse kalendri järgi, 1. märtsini Rootsi kalendri järgi) kuni 1712. aasta 10. märtsini Gregoriuse kalendri järgi (28. veebruarini Juliuse kalendri järgi, 29. veebruarini Rootsi kalendri järgi) oli Rootsi kalender Gregoriuse kalendrist 10 päeva maas ja Juliuse kalendrist üks päev ees. 1712. aasta 11. märtsil Gregoriuse kalendri järgi (29. veebruaril Juliuse kalendri järgi, 30. veebruaril Rootsi kalendri järgi) oli Rootsi kalender Gregoriuse kalendrist 11 päeva maas ja Juliuse kalendrist üks päev ees.  Vahetult enne ja pärast Rootsi kalendri kehtimist kehtis Rootsis Juliuse kalender.

Kalendrireformi kava

Johan Bilberg esitas Juliuse kalendrilt Gregoriuse kalendrile järkjärgulise ülemineku kava. Selleks tuli kõikidel Juliuse kalendri liigaastatel 1700. aastast kuni 1740. aastani  jätta ära liigpäev (29. veebruar). Nii oleks 11-päevane erinevus Gregoriuse kalendrist likvideeritud 11 liigaasta järel. Reformi jaotamine pikale ajale oli kompromiss reformi vastastega: nii jäi edasisteks diskussioonideks aega. Mõne allika järgi pidi ära jäetama 11 aastal järjest üks päev aastast.

Reformikava rakendamine

Novembris 1699 otsustati kalendrireformi kava käiku lasta. Aastal 1700 jäetigi liigpäev ära. Uus kalender hakkas kehtima muu hulgas ka Soomes ja Eestis.
Aastatel 1704 ja 1708 jäi liigpäev ära jätmata.
Selle tagajärjel oli rootslaste kalender Gregoriuse kalendrist ikka veel 10 päeva maas, kuigi vahe pidanud olema vaid 8 päeva.

Reformist loobumine

Aastal 1711 märkas Rootsi kuningas Karl XII, et kalendrireform on ebaõnnestunud, ning otsustas Juliuse kalender taas kasutusele võtta. Selleks lisati aastale 1712 veel üks päev – 30. veebruar (lisapäev, tilökelsedag).

Hilisem üleminek Gregoriuse kalendrile

Aastal 1753 võeti Rootsis uus kalender siiski kasutusele:  kolmapäevale, 17. veebruarile järgnes neljapäev, 1. märts. See sätestati kuningliku dekreediga (förordning) 24. veebruarist 1752 pärast Riigipäeva otsust.
Nagu teisteski luterlikes maades, ei arvutatud ülestõusmispüha esialgu Gregoriuse kalendri järgi, vaid selleks võeti pühapäev pärast esimest astronoomilist täiskuud pärast tõelist kevadist võrdpäevsust. Gregoriuse kalender võeti aluseks alles 1844. aastal.
Leopold-Rudolf Betté

Leopold-Rudolf Betté (alias Antonio Williams Alejandro; 8. veebruar 1907 Tallinn – 15. november 1962 Tallinn) oli Eestist pärit seikleja, kes muuhulgas osales vabariiklaste poolel Hispaania kodusõjas.
Ta põgenes 31. juulil 1929 laevajänesena Tallinnast Prantsusmaale. Ta astus Prantsuse Võõrleegioni, kuid põgenes Mehhikosse. Ta saadeti tagasi Prantsusmaale, kus pidi 1930. aastal uuesti minema teenima Võõrleegioni.
Ta teenis Prantsuse Võõrleegionis kokku aastatel 1929–1935.
Ta osales 1936. aastast vabariiklaste poolel Hispaania kodusõjas (rühmaülem, kapten). Pärast sõja lõppu oli ta aastatel 1939–1954 Hispaanias vangis. Kuna Mehhiko toetas Hispaania kodusõjas vabariiklasi, esines ta vangistamisel oma kunagisele Mehhikos viibimisele toetudes Mehhiko kodanikuna.
Ta taotles 1953. aastal enda saatmist Tšehhoslovakkiasse, kuid sealt keelduti talle andmast sissesõiduviisat. Ta vabastati 27. aprillil 1954 vangist ja saadeti salaja Prantsusmaale. Ta taotles seal enda saatmist Nõukogude Liitu, mille sissesõiduviisa sai ta 1956. aastal.
13. veebruaril 1956 saabus ta Tallinna ja paigutati Pääsküla tuberkuloosihaiglasse. Personaalpensionär alates 1959. aastast.

Mälestused

Tema mälestused pealkirjaga "Ma langesin vangi Hispaanias" avaldati postuumselt Antonio Williams Alejandro nime all 1989. aastal. Raamatut toimetasid ja kommenteerisid ajaloolasena Kaido Jaanson ja hispaania filoloogina Jüri Talvet.

Isiklikku

Tema vanemad olid prantsuse päritolu kaupmees Leopold Betté ja Luisa Lorenz.
Tema ema jäi pärast 1. detsembri riigipöördekatses osalemist teadmata kadunuks. Tema isa läks koos ülejäänud perekonnaga 1939. aastal Umsiedlungi käigus Saksamaale.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Ktesibios

Ktesibios (ka Ctesibius ja Tesibius) oli leiutaja ja matemaatik, kes elas hellenistliku Egiptuse Aleksandrias. Tema tegevusaastad olid 285–222 eKr.

Elu

Tema elust pole peaaegu mitte midagi täpselt teada, kuid Ktesibiost kui leiutajat ja matemaatikut olevat maininud Vitruvius, Athanaeus, Philo Bütsantsist ja Heron Aleksandriast. On teada, et Ktesibios juhatas Aleksandria muuseumi. Diogenes Laertiuse järgi oli Ktesibios väga vaene.

Leiutised

Ktesibios oli esimene, kes uuris surutud õhu jõu mõju pumpadele. Ta kirjutas traktaate pneumaatika, hüdraulika ja surutud õhu kohta.
Athenaios, Vitruvius ja Plinius pidasid Ktesibiost hydraulis'e ehk vesioreli leiutajaks 250 eKr paiku; vesiorel oli omakorda tänapäevase oreli eelkäija. Samuti olevat Ktesibios leiutanud vesikella (clepsydra).
Parkinsoni tõbi

Parkinsoni tõbi (ladina morbus Parkinson, lüh: PD) on tundmatu tekkepõhjusega parkinsonism.
Parkinsoni tõbi on degeneratiivne kesknärvisüsteemi haigus, mis sageli kahjustab liigutus- ja kõnevõimet. Parkinsoni tõve iseloomulikeks tunnusteks on lihaste kangestus, värinad, liigutuste aeglustumine (bradükineesia) ja raskeimatel juhtudel liigutamisvõime kaotus (akineesia). Teisesed sümptomid võivad sisaldada kognitiivseid häireid ja keelelisi probleeme.
Parkinsoni tõbi on krooniline ja progresseeruv.

Sümptomid

Parkinsoni tõbi mõjutab liigutusvõimet (motoorsed sümptomid). Teisteks sümptomiteks on tüüpiliselt meeleolu, käitumise, mõtlemise ja tajumise muutused (mittemotoorsed sümptomid). Patsiendi individuaalsed sümptomid võivad olla üpris erinevad ja haiguse progresseerumiskiirus on ka erinev.

Prognoos

PD ei ole iseenesest eluohtlik haigus, aga enamasti muutub ta aja jooksul järjest raskemaks. PD patsientide keskmine eluiga on lühem kui inimestel, kellel seda haigust pole, kuna PD võib põhjustada komplikatsioone nagu lämbumine, kopsupõletik või eluohtlikud kukkumised.
Sümptomite väljakujunemine võib aega võtta 20 aastat või rohkem. Mõnedel inimestel kujuneb haiguspilt välja kiiremini. Seni ei osata haiguse individuaalset kulgu prognoosida. Õige ravi korral on enamik inimesi pärast PD diagnoosimist veel palju aastaid töövõimelised.
Sageli kasutatakse PD sümptomite hindamiseks kas Hoehni ja Yahri skaalat või Ühtlustatud Parkinsoni tõve hindeskaalat (UPDRS). Viimane on keerulisem ja sisaldab eraldi hinnanguid vaimse võimekuse, käitumise ja meeleolu, igapäevaste tegevuste ja liigutusvõime kohta. Mõlemad skaalad võimaldavad hinnata haiguse progresseerumist ja ravi tulemuslikkust. Samu skaalasid kasutatakse ka mõnede teiste haiguste juures.
Helmuth Kasesalu

Helmuth Kasesalu (Helmuth Kasperg; 15. juuni 1929 Ohtu, Harjumaa – 2. mai 2007) oli eesti kirjastustegelane.
1953. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi mäeinsenerina. Pärast lõpetamist töötas 1960. aastani TPI mäekateedri lektorina.
1970.–1980. aastatel oli ta kirjastuse Valgus peatoimetaja, hiljem direktor.
Aastatel 1991–1999 oli ta EELK Konsistooriumi kirjastusosakonna juhataja.
Ta on maetud Ohtu kalmistule.
Château de la Muette

Château de la Muette (prantsuse hääldus: ʃato də la mɥɛt) on loss Pariisi 16. linnaosas Prantsusmaal, Boulogne'i metsa serval, vana linnavärava (Porte de la Muette) läheduses. Sellel kohal on alates renessansist asunud kolm lossi.
Esimene loss ehitati seal asunud jahimaja asemele kuningas Henri II lemmiktütrele Marguerite de Valois'le, kes oli kuningate François II, Charles IX ja Henri III õde ja kuningas Henri IV esimene abikaasa. Kuningas Louis XV lasi esimest lossi suurendada ja oluliselt ümber ehitada. Teises lossis elasid Louis XVI ja Marie-Antoinette.
Viimase 19. sajandi stiilis lossi lasi 1920. aastate alguses ehitada Henri de Rothschild arhitekt Lucien Hesse kavandite järgi. Praegu on see Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni peakontor Pariisis.
Club Privé

Club Privé on Tallinna vanalinnas asuv ööklubi.

Ajalugu

Club Privé sai alguse 1999. aasta detsembris Liiva Keskuses toimunud Vibe üritusel Wipeout, kui väljakujunenud seltskond vajas privaatsemat kohta. Nii sündis kontseptsioon Pidu Peo Sees ehk Party Inside the Party ja avati Club Privé nimeline VIP-ruum.
Nagu nimigi ütleb, siis see osa peost oli privaatne ja valitud seltskonnale. Club Privés olid omal kohal muusika, kostüümid, performance'id ja vabameelne õhkkond. Iga Club Privé üritust usaldati eest vedama mõni tuntud kunstnik-moelooja, kelle idee alusel loodi vastav sisekujundus, muusika valik ja programm. Väljavalituteks on aastate jooksul osutunud näiteks Raoul Kurvitz, Ene-Liis Semper, Gerly Tinn jpt.
Esimesena Eestis kehtestati üritustel kindel rõivastusstiil, mis on nüüd kasutusel ka muudel üritustel ja ööklubides.
Pärast aastatepikkust tegutsemist vanas tehasehoones koliti klubi kesklinna ja Club Privé avas uksed ööklubina Harju tänaval.
Harjus

Kirjeldus

Harjus on harilikult 30–50 cm pikkune ja kuni 1,5 kg raskune, suurimad kuni 60 cm pikkused ja 3 kg raskused. Harjus on noolja ja külgedelt lamenenud kehaga, eriti iseäralik on tema erakordselt pikk ja kõrge seljauim.

Levila ja eluviis

Harjus elab kiirevoolulistes, selge- ja puhtaveelistes jõgedes alates Inglismaast ja Walesist kuni Musta mere, Uraali ja Põhja-Jäämere jõgikondadeni. Põhja-Ameerika arktilises regioonis on levinud eraldi alamliik Thymallus thymallus arctica.
Toitub enamasti väiksematest kaladest ja putukatest.
Eestis on harjuse püük keelatud aastaringselt ja ta on levinud vaid mõnedes jõgedes.
Siiski on viimasel ajal märgata harjusepopulatsioonide märgatavat suurenemist ning laienemist. Mõnedes jõgedes koguni sellisel määral, et ületab tunduvalt jõeforelli arvukuse nendes jõgedes.
Kuulub Eesti III kaitsekategooriasse.
Tõepõhjata ajastu

Tõepõhjata või tõejärgne ajastu on väidetav periood infoühiskonna arengus, kus informatsiooni ülekülluse ja manipulatsiooni tingimustes on ühiskonnas üha raskem teha kindlaks meedias, sealhulgas sotsiaalmeedias esitatavate väidete tõesust ning teha teadmistel põhinevaid ratsionaalseid valikuid. 
Tõepõhjata ajastu problemaatika tõusis avalikkuse huviorbiiti 2016. aastal ning see väljendab uue meedia levikumehhanismidega ja poliitilise retoorikaga seotud väljakutseid, sealhulgas toimetulemist infosõjaga, desinformeerimisega, võitlust libauudistega ning tähelepanumajanduse varjukülgedega.
Kiil (lauseliige)

Kiil on lauses esinev sõna või fraas, mis on lausega seotud üksnes sisulisel tasandil ega mõjuta seda grammatiliselt.
Iga kiilu võib käsitada kiillausena. Struktuurilt on kiilud üsna tihti vaeglaused.
Kiilu abil võib väljendada näiteks suhtumist (Järgmisel korral, ma loodan, seda enam ei juhtu) või kellegi poole pöördumist (Kuhu sa, Peeter, lähed?).
Belize

Majandus

CIA maailma faktiraamatu kohaselt on Belize'is Kesk-Ameerika suurim töötuse määr – 9,4%. 33,5% elanikkonnast elab allpool vaesuspiiri.
Majanduses on valdav põllumajandus, toiduainetööstus ja turism. Ekspordist üle poole moodustavad suhkur ja banaanid.
Toledo ringkonnas asuvad naftavarud, kuid seniajani pole neid veel kaevandatud. Riigis on piirkonna kõige kallim elekter.
Sisemajanduse kogutoodang oli 2005 aastal 2,1 miljardit USA dollarit ja SKT elaniku kohta 7800 USA dollarit. Majanduse kasvutempo aastal 2005 oli 3,8%

Loodus

Pinnamood on tasane kuni kergelt künklik, välja arvatud Maya mäed (1122 m) sisemaal.
Kliima on troopiline, vahelduva niiskusega.
Taimkatte moodustavad troopilised vihmametsad, üksikud männisavannid ja sood ning rannikualadel kasvavad mangroovid.
Ranniku lähedal on arvukalt korallsaari. Belize'i Vallrahu on 290 km pikk ning seega läänepoolkera kõige suurem korallrahu.

Rahvastik

Rahvusrühmad jagunevad järgmiselt: kreoolid 39,7%, mestiitsid 33,1%, maajad 9,5%, garifunad 7,6%, indialased 2,1%, teisi 8,0%.
Belize'is räägitakse inglise, hispaania ja garifuna keelt, maaja keeli ja alamsaksa keelt.

Religioon

1980. aasta andmetel olid 62% elanikest katoliiklased, 12% anglikaanid, 6% metodistid, 4% mennoniidid, 3% adventistid, 2% nelipühilased, 1% Jehoova tunnistajad ja 2% mitteusklikud.

Ajalugu

21. septembril 1981 iseseisvus Briti võimu alt.
Enne eurooplaste tulekut asus Belize'i aladel maiade tsivilisatsioon ning sellest ajast on säilinud paljud iidsed asulakohad (Altun Ha, Caracol, Cahal Pech, Xunantunich, Lamanai, El Pilar, Lubaantun).
Sudoku

Sudoku (jaapani 数独 (sūdoku)) on loogikal põhinev numbrimäng. Tavaliselt koosneb mäng 9×9 ruudustikust, mis on jaotatud omakorda 3×3 ruutudeks (regioonideks). Ruudustik tuleb täita numbritega 1–9 nii, et üheski reas, veerus ega regioonis ükski number ei kordu.
Kuigi esimene sudoku avaldati USA-s 1979. aastal, saavutas see suure populaarsuse alles 1986. aastal Jaapanis ja levis laialdaselt maailmas alles aastal 2005.
Sudokude levikut soodustavad rahvusvahelised ajakirjanduskontsernid. Varem avaldati paljudes ajakirjandusväljaannetes ristsõnu, kuid need on kasutatavad ainult ühes keeleruumis. See-eest sudoku keeleruumist ei sõltu. Sudokusid on ka palju lihtsam arvutiprogrammidega teha, mistõttu on sudokusid odavam koostada kui ristsõnu.
Kärsa mõis

Kärsa mõis (saksa keeles Kersel) oli rüütlimõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal.
Mõisast on teateid alates 1456.
Georg Nellis

Georg Nellis (ka Georgi Nellis; 5. märts 1906 Peterburi – 24. september 1981 Tallinn) oli Eesti NSV riigitegelane.
Ta lõpetas aastal 1923 Petrogradis II astme kooli.
Ta töötas aastatel 1925–1932 Leningradi oblasti tarbijate kooperatiivi süsteemis, aastatel 1932–1937 oli ta Leningradi Rajooni Tarbijate Kooperatiivi sekretär ja esimehe asetäitja. Aastatel 1937–1941 oli ta Leningradi Max Helzi nimelise tehase treial ja parteialgorganisatsiooni sekretär, aastatel 1941–1945 oli ta sama tehase (Penzas) direktori asetäitja.
Aastal 1945 oli ta Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariikliku Liidu juhatuse esimehe asetäitja, aastatel 1946–1952 esimees. 22. veebruarist 1952 4. aprillini 1975 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. Pärast seda oli ta personaalpensionär ja töötas Ministrite Nõukogus nõunikuna.
Ta oli aastast 1927 NLKP liige; ta on olnud EKP Keskkomitee liige ja aastatel 1962–1964 EKP Keskkomitee büroo liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu III, IV, V, VI, VII, VIII ja IX koosseisu saadik.
Georg Nellis suri 24. septembril 1981 Tallinnas ja ta maeti 28. septembril 1981 (Georgi Nellis'e nime all) Metsakalmistule.