Kvaasisõda

Taust

Prantsusmaa kuningriik oli olnud Ameerika Ühendriikide oluline liitlane Ameerika iseseisvussõjas 1776. aasta kevadest saati ja oli sõlminud aastal 1778 Ameerika Ühendriikidega liidulepingu Suurbritannia vastu. Kuid aastal 1794, pärast seda, kui Prantsuse revolutsioon kukutas monarhia, sõlmis Ameerika valitsus kokkuleppe Suurbritannia kuningriigiga, Jay lepingu, mis lahendas mitu vaidlusküsimust Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia vahel, mis olid püsinud pärast Ameerika iseseisvussõja lõppu. See sisaldas ka majanduslikke punkte.
Ameerika Ühendriigid olid juba kuulutanud neutraliteeti konfliktis Suurbritannia ja revolutsioonilise Prantsusmaa vahel ja Ameerika seadusandlus oli korraldamas kaubanduslepet Suurbritanniaga. Kui Ameerika Ühendriigid keeldusid jätkamast võla tagasimakset ettekäändel, et võlg kuulus eelmisele valitsusele, mitte Prantsusmaa Vabariigile, põhjustas prantslaste pahameel rea vastuseid. Esiteks hakkasid Prantsuse kaaprid hõivama Ameerika laevu, mis kauplesid Suurbritanniaga, ja võtsid need tasuks. Järgmiseks keeldus Prantsuse valitsus vastu võtmast Charles Cotesworth Pinckneyd, uut Ameerika Ühendriikide ministrit, kui see detsembris 1796 Pariisi saabus. Oma aastaaruandes Kongressile 1797. aasta lõpus teatas president John Adams Prantsusmaa keeldumisest kokkuleppe üle läbi rääkida ja rääkis vajadusest "panna riik sobivasse kaitseasendisse". Aprillis 1798 teatas president Adams kongressile "XYZ-i afäärist", milles Prantsuse agendid nõudsid suurt altkäemaksu enne tegelike läbirääkimiste alustamist Ameerika Ühendriikide diplomaatidega.
Vahepeal oli Prantsuse sõjalaevastik tekitanud olulisi kaotusi Ameerika laevandusele. 21. veebruaril 1797 rääkis riigisekretär Timothy Pickering kongressile, et eelmise 11 kuu jooksul oli Prantsusmaa hõivanud 316 Ameerika kaubalaeva. Prantsuse rüüstajad ristlesid nüüd piki Atlandi ookeani rannikut praktiliselt vastupanuta. Ameerika Ühendriikide valitsusel ei olnud millegagi nende vastu võidelda, kuna sõjalaevastik oli iseseisvussõja lõppedes laiali saadetud ja viimane sõjalaev müüdi aastal 1785. Ameerika Ühendriikidel oli vaid väike rannikuflotill ja mõned unarusse jäetud rannikukindlused.
Kasvanud kallaletungid Prantsuse kaaprite poolt viisid Ameerika Ühendriikide sõjalaevastiku taassünnini ja Ameerika Ühendriikide merejalaväe loomiseni kasvava Ameerika kaubalaevastiku kaitsmiseks. Kongress volitas presidenti omandada, relvastada ja mehitada mitte rohkem kui 12 laeva kuni 22 suurtükiga igal. Mitmed kaupmehed ostsid kohe ja ehitasid sõjalaevadeks ümber, ning jätkus fregati USS Congress ehitamine.
Kongress tühistas lepingud Prantsusmaaga 7. juulil 1798; seda kuupäeva peetakse nüüd Kvaasisõja alguseks. Sellele järgnes kaks päeva hiljem Kongressi luba rünnata Prantsuse sõjalaevu Ameerika vetes.

Mereväe kohustused

Ameerika Ühendriikide sõjalaevastik tegutses umbes 25 alusest lahinglaevastikuga, mis patrullis Ameerika Ühendriikide lõunarannikut ja läbi kogu Kariibi mere, jahtides Prantsuse kaapreid. Kapten Thomas Truxtuni pealekäimine kõrgeimatele standarditele meeskonna koolitamisel tõi tulemuse, kui fregatt USS Constellation vallutas Prantsuse sõjalaevastiku fregati L'Insurgente ja vigastas tõsiselt fregatti La Vengeance. Prantsuse kaaprid hakkasid üldiselt vastu, nagu tegi La Croyable, mis vallutati 7. juulil 1798 USS Delaware'i poolt New Jersey Egg Harbori reidil. USS Enterprise vallutas 8 kaaprit ja vabastas 11 Ameerika kaubalaeva vangistusest. USS Experiment vallutas Prantsuse kaaprid Deux Amis ja Diane. Arvukalt Ameerika kaupmehi vabastati vangistusest USS Experimenti poolt. USS Boston sundis Le Berceau' alistuma. Silas Talbot kavandas 11. mail 1800 ekspeditsiooni Puerto Plata sadamasse, Prantsusmaa liitlase Hispaania Santo Domingo kindralkaptenaati. USS Constitutioni meremehed ja mereväelased leitnant Isaac Hulli juhtimisel vallutasid sadamas Prantsuse kaapri Sandwich ja muutsid Hispaania kindluse suurtükid kasutuskõlbmatuks.
Ameerika Ühendriikide sõjalaevastik kaotas prantslastele vaid ühe laeva, USS Retaliationi, mis hiljem tagasi vallutati. See oli vallutatud kaaper La Croyable, hiljuti Ameerika Ühendriikide sõjalaevastiku poolt ostetud. USS Retaliation lahkus Norfolkist 28. oktoobril 1798 koos USS Montezuma ja USS Norfolkiga ning ristles Lääne-Indias Ameerika ärihuvide kaitsel. 20. novembril 1798 võtsid Prantsuse fregatid L'Insurgente ja Volontaire USS Retaliationi (kui selle kaaslased olid eemal) üle ja sundisid juhtivat ohvitseri, leitnant William Bainbridge'i alarelvastatud kuunarit loovutama. USS Montezuma ja USS Norfolk pääsesid pärast seda, kui Bainbridge veenis Prantsuse vanemohvitsere, et need Ameerika sõjalaevad olid fregattidele liiga võimsad, ja veenis neid jälitamisest loobuma. Prantslaste poolt ümbernimetatuna (Magicienne) läks kuunar 28. juunil taas ameeriklaste kätte, kui USS Merrimacki kogupauk sundis selle alistuma.
Ameerika Ühendriikide rannakaitse kutterid, Ameerika Ühendriikide Rannavalve eelkäijad, võtsid samuti konfliktist osa. Kutter USS Pickering Edward Preble juhtimisel tegi kaks retke Lääne-Indiasse ja vallutas 10 saaki. Preble andis USS Pickeringi juhtimise üle Benjamin Hillarile, kes pärast 9-tunnist lahingut vallutas palju suurema ja raskemini relvastatud Prantsuse kaapri l'Egypte Conquise. Septembris 1800 kadusid Hillar, USS Pickering ja kogu selle meeskond tormisel merel. Preble juhtis järgmisena fregatti Essex, mis seilas ümber Hoorni neeme Vaiksele ookeanile kaitsmaks Ameerika kaupmehi Ida-Indias. Ta vallutas tagasi mitu Ameerika laeva, mis olid Prantsuse kaaprite poolt hõivatud.
Ameerika sõjalaevastiku kaotused võisid olla kerged, kuid prantslased hõivasid sõja lõpuks aastal 1800 edukalt palju Ameerika kaubalaevu – rohkem kui 2000, ühe allika järgi.
Kuigi nad võitlesid sama vaenlasega, ei teinud Royal Navy ja Ameerika Ühendriikide sõjalaevastik operatiivset koostööd ega jaganud tegevusplaane. Puudus vastastikune arusaam nende vägede kasutamisest. Siiski müüsid britid Ameerika valitsusele sõjalaevastiku varustust ja laskemoona. Lisaks jagasid kaks mereväge signaalide süsteemi, nii said nad ära tunda teise sõjalaevu merel ja lubasid ohutuse pärast kaupmeestel emma-kumma konvoiga ühineda.

Vaenutegevuse lõpetamine

1800. aasta sügisel olid Ameerika Ühendriikide sõjalaevastik ja Royal Navy koos palju lepitavama diplomaatilise hoiakuga Esimese konsuli Napoleon Bonaparte valitsuse poolt vähendanud Prantsuse kaaprite ja sõjalaevade tegevust. 30. septembril sõlmitud 1800. aasta konventsioon lõpetas Prantsuse-Ameerika sõja. President Adamsile kahjuks ei tulnud uudised õigeaegselt, et aidata tal kindlustada teist ametiaega 1800. aasta presidendivalimistel.