google/wiki40b huggingface dataset:
Rääbise mõis

Rääbise mõis (sks Repshof) oli mõis Tartumaal Laiuse kihelkonnas, Jõgeva mõisa karjamõis. Tänapäeval jääb kunagine mõis Jõgeva maakonda.
Mõisa peahoone on hävinud.

Ajalugu

Mõisa mainiti esmakordselt 1408. aastal, mil selle omanik oli Tyle Brincken. 1600. aastast kuulus mõis Gersdorffide suguvõsale, 1686. aastal redutseeriti ning 1720. aastatel tagastati. 1802. aastal omandas selle Laiuse pastor Heinrich Johann von Jannau, kes müüs Rääbise kohe edasi Otto Friedrich Jürgensonile. Hiljem oli mõis von Wahlide ja Walterite valduses, viimane võõrandamiseelne omanik oli Hermann von Walter.
Ajakirjandusmaja

Ajakirjandusmaja on 1972. aastal valminud hoone Tallinnas aadressil Pärnu maantee 67A.
Majas on ligi 8200 ruutmeetrit pinda.
Ajakirjandusmaja sai nime selle järgi, et seal asusid paljude ajalehtede ja ajakirjade toimetused.
Xie Juezai

Xie Juezai (hiina keeles  谢觉哉, pinyinis Xiè Juézāi; mai 1884 – 15. juuni 1971) oli Hiina Rahvavabariigi riigitegelane.
Alates 19. oktoobrist 1949 kuni 28. aprillini 1959 oli Xie Juezai Hiina Rahvavabariigi siseminister. 1959–1965 oli ta Hiina Kõrgema Rahvakohtu esimees ja 1964–1971 Hiina Rahva Poliitilise Konsultatiivkonverentsi aseesimees.
Aednelk

Sümboolika

Nelk oli keskajal Maarja sümbol. Tänapäeval on nelk töölisliikumise sümbol. Paljude sotsialistlike parteide logodel kujutatakse aednelki. 
25. aprillil 1974 Portugalis toimunud riigipööret nimetatakse nelgirevolutsiooniks, sest inimesed panid diktatuurile vastu hakanud sõdurite püssitorudesse nelke.
Pahupidikool kukub kokku

Sisu

Jätkuvad Pahupidikooli laste lõbusad veidrad tegemised. Proua Pärl õpetab lastele gravitatsiooni. Leslie patsid päästavad Pauli kindlast hukust. Maurecia leiab kotitäie raha. Dameon armub ja surnud rotil läheb süda pahaks. Proua Mürk hakkab kummituseks ja proua Sousti Seenesürpriis toob kaasa tõelise sürpriisi. Allison satub üheksateistkümnendale korrusele, preili Zarve klassi. Üheksateistkümnendat korrust ei ole olemas. Preili Zarve ei ole olemas.
Ust-Luga sadam

Ust-Luga sadam (vene keeles Морской торговый порт Усть-Луга) on kaubasadam Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Ust-Luga asula lähedal. Sadam asub Soome lahe idaosas Luuga lahe rannikul.  
Sadam rajati ja seda arendatakse vastukaaluks Venemaast sõltumatute Läänemere-äärsete riikide sadamatele ning Venemaa transiitkaubanduse Läänemere sadamatest (Muuga sadam, Riia sadam, Tallinna sadam) sõltumatuse saavutamiseks. 
Sadama akvatooriumi pindala on 67,56 km².
Sadamat hakati kasutama detsembris 2001 ja algul kasutati seda söeterminalina. Sadam lähedal Luuga jõe suudmes tegutses juba varem puiduterminal (vene keeles лесной терминал), mis liideti loodud sadamaga.
Sadamat arendab OAO Kompania Ust-Luga (vene keeles ОАО «Компания Усть-Луга»).
Miimika

Ajalugu

I. A. Sikorski (1904) tõi esimesena kasutusele sõna "füsiognoomika” ja alles hiljem tuli kasutusele mõiste "miimika". Sellest sõnast on omakorda tuletatud erinevaid termineid, mis omakorda tulid Vana-Kreeka sõnast μιμοζ ehk „jäljendaja” või „näitleja”.
Leonardo Da Vinci pakkus esimese seletuse seostele stabiilse näoilme ja miimilise muskulatuuri korduvate liigutuste vahel. Oma uuringute jaoks füsiognoomika valdkonnas valis ta vanad inimesed, sest nende kortsud ja näojoonte muutused jutustavad läbielatud raskustest ja tunnetest.
Hippokrates väitis, et patsiendi nägu on esimene indikaator tema tervise kohta. Selle kaudu võib avastada mitmeid siseorganite haigusi, kuna need tekitavad väga omapäraseid näojooni.
XX sajandi alguses võeti vene keeles võõrsõnana kasutusele mõiste "miimika", mille Pavlenko on oma redaktsioonis lahti seletatud järgmiselt: „Musklite liigutus, mis vastab aju töötamisele”. Kuid musklite liigutused võivad olla tekitatud kunstlikult, nii kellegi sarnasuse saavutamiseks (füsiognoomistid), kui ka väljendatava mõtte väljendusrikkuse suurendamiseks (teatraalne miimika).“

Kultuurist tingitud erinevused miimikas

Miimikale omistatud tähendused on paljuski universaalsed, ent erineva kultuurse ja etnilise taustaga gruppides võib miimika kanda ka teistsuguseid tähendusi. Etnograafia seisukohalt mõjutab miimika tähendust kultuuriruum, milles kasvatakse, näiteks keel, žestid, kombed jne.

Teatrikunst

Miimika on näitleja üks peamistest vahenditest. See on näitleja poolt välja mõeldud žestid, mis aitavad mängitava karekteri näitlemiseks. Miimika muutub peamiseks ilmekuse väljendamise vahendiks žanrites, kus puudub kõne, nagu näiteks ballett ja pantomiim. Miimika aitab näitlejal paremini väljendada mängitava tegelesa füüsilise ja hingelise seisundit.

Haige inimeste näo miimilised muutused

Miimikat kasutatakse ka füsiognoomika üldise õppe rakenduslikku aspektides, mida kasutatakse arstide ettevalmistusel. Kaasaegne füsiognoomika sisaldab informatsiooni, mida selgitab miimika struktuuri ja funktsioone, selle liike ja nende seost psühholoogilise ja emotsionaalse sfääriga.
Hermann Rubinstein

Hermann Rubinstein (eesnime rööpkuju: Hirš, 10. november 1871 Radziviliškis – 4. jaanuar 1955 Moskva) oli Eesti arstiteadlane.

Elulugu

Hermann Rubinstein oli juut. Ta oli linnakodaniku poeg.
Lõpetas 1890 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi ja 1896 TÜ arstiteaduskonna; meditsiinidoktor (1899, TÜ), väitekiri "Материалы к экспериментальной разработки взаймной связи между маткой и ее придатками". 1896–1900 TÜ patoloogilise instituudi prosektori abi, 1900–01 hospitaalkirurgia kliiniku assistent, 1901–02 üldpatoloogilise ja patoloogilise anatoomia kateedri eradotsent.
Kiiev

Rahvastik

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kiievi elanikkonnast ukrainlasi 82,2%, venelasi 13,1%, juute 0,7%, valgevenelasi 0,6% ja poolakaid 0,3%.

Kliima

Kiievi aastane keskmine temperatuur on +7,9 °C. Kõige kõrgem on see juulis (19,5 °C) ja augustis (18,9 °C), kõige madalam jaanuaris (−4,3 °C) ja veebruaris (−3,3 °C). Kuu absoluutne maksimum on kõige kõrgem augustis (39,9 °C) ja juulis (39,4 °C). Kõige madalam absoluutne maksimum on jaanuaris (11,1 °C) ja detsembris (14,7 °C). Kuu absoluutne miinimum on kõige madalam veebruaris (−32,2 °C) ja jaanuaris (−31,1 °C). Kõige kõrgem absoluutne miinimum on juulis (+5,8 °C) ja augustis (+3,3 °C). Ka juunis pole iialgi öökülma esinenud.
Aastane keskmine sademete hulk on 621 mm. Kõige märjemad kuud on juuli (85 mm) ja juuni (75 mm), kõige kuivemad on märts (36 mm), veebruar ja oktoober (37 mm).
Keskmine tuule kiirus on 2,4 m/s ja keskmine õhuniiskus on 75%.

Kiievi-Vene riigis

9. sajandi teisel poolel (kuid mõnedel hinnangutel alles 920. aastatel) vabanes Kiiev kasaaride võimu alt ja sai Kiievi-Vene riigi keskuseks. 882. aastal vallutas linna Novgorodi vürst Oleg Novgorodimaalt kogutud varjaagide, soomlaste ja slaavlaste väega sõjakäigul Kiievi, kus valitsesid seni samuti varjaagid Askold ja Dir. Ta tegi sellest oma riigi pealinna, alistades enda võimule ka kohalikud vürstid, kes seni olid maksnud makse Kasaari kagaanile. Nii sai Olegist vürstide vürst ehk Kiievi suurvürst.
988. aastal moodustati Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku Kiievi metropoolia ning pärast seda asus selle juht Kiievis.
Kiievi-Vene ja selle pealinna Kiievi kuldaeg oli 11. sajandil ja 12. sajandi algul. Pärast Mstislav Suure surma 1132 muutusid Kiiev ja Kiievi vürstiriik pigem kõige võimsama vürsti autasuks ja nende vahel algas võitlus Kiievi pärast. Esimesena suutis Kiievi vallutada Vladimiri-Suzdali vürst Andrei Bogoljubski 1169. Pärast mongolite invasiooni Kiievi-Vene riigi aladele 13. sajandil kaotas Kiiev oma poliitilise tähtsuse, piirkonna allutamise pärast võistlesid Vladimiri-Suzdali ja Galiitsia-Volõõnia vürstiriik, kes korduvalt linna vallutasid ja laastasid.

Kiievi vürstiriigis

Kiievi Suurvürstiriigi lagunemise järel kujunes Lääne-Kiievimaa Loode-Tšerkassõ, Ida-Žitomiri maa-aladel Kiievi vürstiriik, mis eksisteeris aastatel (1132–1471). Riigi pealinn oli Kiievi linn.
1240. aastal vallutas Kiievi Batu-khaan, kes jättis vallutamise käigus linna 50 000 elanikust ellu üksnes 2000. Linn rüüstati ja põletati maha.
Shirakawa

Shirakawa (白河市 Shirakawa-shi) on linn Fukushima prefektuuris.
Linnas elab 62 688 inimest (2014. aasta novembri seisuga) ja asustustihedus on 205 in/km². Linna kogupindala on 305,3 km².
Ernst Glück

Johann Ernst Glück (ka Ernst Glükk, lätipäraselt Ernsts Gliks; venepäraselt Эрнст Глюк; 18. mai 1654 Wettin Halle juures – 5. mai 1705 Moskva) oli baltisaksa haritlane ja peamine Piibli läti keelde tõlkija.
Glück sündis Deutlebeni pastori Christian Glücki (1612–1683) ja Dorothea Tritthandri (surnud 1675) perekonnas ning õppis Altenburgi ladina koolis, seejärel aga Wittenbergi ja Leipzigi ülikoolis. 1673. aastal saabus ta Liivimaale, kus töötas kümme aastat Dünamünde pastorina. Selle ajal õppis ta mitmeid keeli, muuhulgas ka läti keelt. Samuti tutvus ta mõjuka Liivimaa superintendendi Johann Fischeriga, kes hiljem teda ka Piiblit tõlkima innustas.
1683. aastal sai Glückist Aluliina pastor. Nüüd puutus ta otseselt kokku lätlastega ja otsustas Piibli läti keelde tõlkida. See töö võttis tal veidi üle 10 aasta: 1688. aastaks oli Uue Testamendi tõlge valmis, Vana Testamendiga läks veidi kauem. 1694. aastaks oli aga kogu Piibel tõlgitud ja ka trükivalgust näinud. See oli väga oluliseks sammuks ühtse läti kirjakeele kujunemisel.
Lisaks Piibli tõlkimisele tegeles Glück ka talurahvaharidusega: ta rajas nii Aluliina kui ka Volmari ümbrusse mitu talurahvakooli, nõnda et teda on võrreldud ka Bengt Gottfried Forseliusega.
1687. aastal sai Glückist Koknese praost ehk Liivimaa üks mõjukamaid kirikutegelasi. Paraku lõppes tema tegevus Lätis aga 1702. aastal, kui Vene väed Aluliina vallutasid ja Glücki sõjavangi viisid. Koos Glückiga viidi sõjavangi ka tema teenijanna ja kasutütar Marta Skawronska, kellest hiljem sai Venemaa keisrinna Katariina I nime all. Glück seda aga näha ei jõudnud, sest ta suri juba 1705. aastal Moskvas. Enne seda jõudis ta edendada aga juba ka Venemaa hariduselu, edendades selle koolikorraldust. Samuti hoolitses ta teiste vangistatud ja Venemaal viibivate sakslaste heaolu eest.
Charles Carnegie, üheteistkümnes Southeski krahv

Charles Alexander Carnegie, 11. Southeski krahv (23. september 1893 Edinburgh, Šotimaa – 16. veebruar 1992 Brechin, Šotimaa) oli Fife'i printsess Maudi, Edward VII tütretütre abikaasa. Ta kandis Southeski krahvi tiitlit 1942–1992.

Southeski krahv

10. Southeski krahv suri 10. novembril 1941. Charlesist sai 11. Southeski krahv ja Maudist Southeski krahvinna. Kuigi nad ei täitnud kuninglikke kohustusi, peeti neid kuningliku perekonna liikmeteks. Nad mõlemad viibisid Maud nõo, kuningas George VI kroonimisel ning teistel kuninglikel sündmustel.

Teine abielu

Maud suri 14. detsembril 1945 bronhiidi tõttu. Krahv abiellus uuesti 16. mail 1952. Tema mõrsja oli Evelyn Julia Williams-Freeman (s. 27. juuli 1909), major Ion Edward FitzGerald Campbelli eelmine abikaasa, kellel oli ka poeg Ion Edward FitzGerald Campbell.

Surm

Southeski krahv suri 16. veebruaril 1992 Brechinis Šotimaal 98-aastasena. Tema poeg James oli juba oma tädilt, printsess Alexandralt pärinud Fife'i hertsogi tiitli ning oli kolmas Fife'i hertsog. Southeski krahvi tiitlit kasutatakse Fife'i hertsogi lisatiitlina ning see kuulub Charlesi lapselapsele David Carnegiele.
Anna Klas

Anna Klas (sündinud Anna Gurevitš; 23. jaanuar 1912 Riia – 20. aprill 1999 Tallinn) oli eesti pianist ja pedagoog. Ta oli Eri Klasi ema.

Elukäik

Anna juudist isa Jossel Gurevitš õppis Viinis laulu ja koorijuhtimist. Lõpetades sai ta töökoha Riiga, poistekooli lauluõpetajaks. Riias abiellus Jossel Gurevitš Esteriga ja neil sündis kaks tütart – Anna ja Jemima.
Aastal 1931 lõpetas Anna Tallinna Konservatooriumi klaveri eriala, õppides Sophie Heinrichsi käe all. Täiendas end aastatel 1931–1933 Berliini Kõrgemas Muusikakoolis.
1938. aastal abiellus Eduard Klasiga, kes oli lõpetanud Praha kõrgema tehnikakooli. 7. juunil 1939 sündis neil ainus laps Eri.
1941. aastal, pärast Eesti okupeerimist Saksa vägede poolt, arreteeriti tema abikaasa Eduard Klas ja juba samal aastal hukati (juudi päritolu tõttu).
Aastail 1941–1943 oli tagalas Uuralis, aastail 1943–1944 – Jaroslavlis.
Teise maailmasõja ajal kuulus Eesti NSV Riiklikesse Kunstiansamblitesse.
1944–1959 Tallinna muusikakooli õpetaja (aastast 1946 dotsent).
1966–1979 Riia Konservatooriumi õppejõud.
Aastast 1985 Heino Elleri nimelise Tartu muusikakooli õppejõud.
Ta on esinenud solistina ja mitmetes kammeransamblites, eriti tuntuks sai tema klaveriduo koos Bruno Lukiga.
Taebla vald (Lääne-Nigula kihelkond)

Taebla vald (saksa keeles Taibel) oli vald Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Taebla, Kirimäe ja Konvere mõis.
Altachi Rheindorf

Ajalugu

Klubi asutati 26. detsembril 1929 võimlemise ja spordiklubi Altachi Turnerbund jalgpalli osakonnana. 1930 alustati mängimist Vorarlberger B-Klasses nime all FA Turnerbund Altach. 1937 lõpetas klubi tegevuse, ning taasalustas tegevust alles Sportvereinigung Altach spordiühingu loomise järel 1. märtsil 1946. Spordiühing lõpetas tegevuse 1949 ning selle jalgpalli osakond iseseisvus 5. märtsil 1949 ja uueks nimeks võeti Sportclub Rheindorf Altach.
Nad tõusid esimest korda kõrgliigasse hooajal 2013/14.
Bundesliga hooajal 2014/15 lõpetas Altachi Rheindorf kolmandal kohal, ning kvalifitseerus UEFA Euroopa Liigasse. 2015/16 hooajal olid nad suurema osa hooajast raskustes, lõpetasid 8. kohal ja väljalangemistsoonist lahutas neid viis punkti.
Johann Heinrich Heerwagen

Johann Heinrich Heerwagen (umbes 1615 Saksamaa – 30. märts 1692) oli Eesti vaimulik.
1667. aastal ordineeriti ta Martna koguduse pastoriks.
Ta oli piiskop Jacob Helwigi aastal 1680 välja antud teose "De officio Christi theses theologicae. Proponente et dirigente Jac. Helwigio" (Reval, 1680) üks kolmest autorist (koos pastorite Joachim Georg Balecke ja Anton Heidrichiga).
Eugen Kask

Eugen Kask (18. jaanuar 1918 Kiiev, Ukraina – 11. mai 1998 Vimmerby, Rootsi) oli väliseesti graafik.
Kask õppis Pallases vaheaegadega aastatel 1940–1941 ja 1943. Aastal 1944 põgenes Rootsi, 1954 käis õppereisidel Prantsusmaal ja Hispaanias. Esines alates 1944. aastast arvukate isikunäitustega mitmel pool Rootsis (Ulricehamnis, Boråsis, Uppsalas, Vimmerbys, Stockholmis jm) ja arvukatel grupinäitustel. 
1991. aastal pälvis Stockholmi Eesti Kultuuri Koondise Hedda Hakkeri stipendiumi.
Miklós Fehér

Karjäär

Ungaris Győri ETO FC-s mängides jäi Fehér silma FC Porto talendiotsijaile. 1998. aastal sõlmiski ta klubiga lepingu, ent suhteliselt noore mängumehena ei löönud ta klubi koosseisus läbi ning ta laenati kogemuste ammutamise eesmärgil SC Salgueirosesse. Keskpärase hooaja järel laenati ta S.C. Bragasse, kus tegi oma edukaima aasta, lüües 26 mängus 14 väravat. Pärast seda, kui Porto mängijate agent (sh ka Fehéri) läks tülli omanik Jorge Nuno Pinto da Costaga, polnud tal enam Portos kohta. Ta lahkus Estádio das Antasi staadionilt vaba agendina Benficasse, kus lõi 28 mängus 7 väravat.

Surm

25. jaanuaril 2004 sõitis Benfica külla Guimarãesesse, et mängida sealse Vitória S.C-ga. Kohtumist kanti televisioonis otse üle. Benfica oli juhtimas 1:0, kui Fehér sai teise poolaja lisaminutitel kollase kaardi ja äkitselt kummardus kätega oma põlvedele ning langes teadvusetult sellili murule.
Kui klubi meedikud mõistsid, et Fehéril oli süda seiskunud, püüti teda kiiresti elustada ning publik sai aru olukorra tõsidusest. Pärast väikest viivitust pääses kiirabiauto lõpuks väljakule ning viis ta haiglasse, kust natuke enne keskööd tuli teade ungarlase surma kohta. Lahkamine näitas, et 24-aastase Fehéri surma põhjustas hüpertroofse kardiomüopaatia tagajärjel tekkinud ventrikulaarne fibrillatsioon.
Fehéri mälestuseks ei kasuta Benfica enam numbrit, mida ta surmamängus kandis- särk number 29. Traagiline hukkumine põhjustas Portugali spordile tõelise šoki. Kuigi Fehér lahkus mõni aasta tagasi FC Portost nende suure rivaali Benfica klubisse, avaldasid eelmise klubi direktor Reinaldo Telles ja selleaegne peatreener José Mourinho kaastunnet Estádio da Luzil, kus Fehér oma viimast und magab.
Uus-Siberi saar

Uus-Siberi saar (vene Новая Сибирь, jakuudi Саҥа Сибиир арыы) on saar Põhja-Jäämere Ida-Siberi meres, Anjou saarte idapoolseim saar. Blagoveštšenski väin eraldab seda Faddejevi saarest.
Saare pindala on umbes 6200 km². Pinnamood on tasane, üldkõrgus kuni 76 m. Saar on kaetud tundrataimestikuga.
Uus-Siberi saare avastasid aastal 1806 vene kaupmehed Semjon ja Lev Sõrovatski.
Saare nimetas Uus-Siberi saareks aastal 1809 polaarekspeditsiooni juht Matthias von Hedenström. Nimi kinnitati aastal 1810.
Aastal 1886 uuris saart Eduard Gustav von Tolli ekspeditsioon.
Kuulub Sahha Vabariigi koosseisu.
Põltsamaa–Võhma maantee

Põltsamaa–Võhma maantee (registrinumbriga 38) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 125. kilomeetril Mõhküla külas. Tee pikkus on 27,6 km. Tee lõpeb Imavere–Viljandi–Karksi-Nuia maantee 19. kilomeetril Soomevere külas. Põltsamaa linna tänavatena kannab nimesid Tallinna maantee ja Viljandi maantee.

Asulad Põltsamaa–Võhma maanteel

Mõhküla küla, Põltsamaa linn, Kuningamäe küla, Esku küla, Nõmavere küla, Rõstla küla, Loopre küla, Kõo küla, Saviaugu küla, Kirivere küla, Arussaare küla, Koksvere küla, Soomevere küla.
Daniel Kehlmann

Daniel Kehlmann (sündinud 13. jaanuaril 1975 Münchenis) on Austria ja Saksa kirjanik.
Ta on  raamatu "Die Vermessung der Welt" ("Maailma mõõtmine") autor, mida loetakse üheks tähelepanuväärsemaks saavutuseks Saksamaa sõjajärgses kirjanduses. Raamatust on ilmunud enam kui miljon eksemplari ja seda on tõlgitud 30 keelde (sealhulgas eesti keelde).

Haridus ja töökäik

Ta sündis Münchenis, kooliaastad möödusid Viinis. Ta on õppinud filosoofiat ja germanistikat. 
Loometöö kõrvalt tegutseb ta ka  saksa kirjanduse õppejõuna – töötas külalislektorina mitmes ülikoolis: 2001. aastal Mainzi Johannes Gutenbergi Ülikoolis, õppeaastal 2005/2006 Reini-Maini Rakendusteaduste Ülikoolis ja 2006/2007 Göttingeni Ülikoolis. Alates 2012. aastast käib ta loenguid pidamas New Yorgi Ülikoolis saksa osakonnas, vahel kevadsemestril (2012), vahel sügissemestril (2015 ja 2016), kus ta valiti Eberhard Berenti Goethe õppetooli hoidjaks.

Kirjandustegevus

Esimese raamatu avaldas ta 22-aastaselt 1997. aastal. Rahvusvaheliselt tuntuks sai tema viies raamat – 2003. aastal ilmunud "Ich und Kaminski" ("Mina ja Kaminski").

"Maailma mõõtmine"

2005. aastal publitseeriti Kehlmanni kuues raamat "Die Vermessung der Welt" ("Maailma mõõtmine"), mida loetakse üheks tähelepanuväärsemaks saavutuseks Saksa sõjajärgsel kirjandusmaastikul. Raamatust on ilmunud enam kui miljon eksemplari ja seda on tõlgitud 30 keelde (sealhulgas eesti keelde). Pärast Patrick Süskindi "Parfüümi" (ilmus 1985) oli see mõnda aega enimmüüdud saksakeelne romaan.
"Maailma mõõtmine" on maagilise realismi valdkonda kuuluv fiktiivne topeltbiograafia, milles autor kirjeldab sügavmõttelise huumoriga kahe 18. sajandi lõpul ja 19. sajandi esimese poolel tegutsenud saksa teadlase Alexander von Humboldti ja Carl Friedrich Gaussi elu.

Isiklikku

Ta elab Viinis ja Berliinis. Tema vanaisa Eduard Kehlmann (1888–1955) oli juudi juurtega Austria kirjanik ja isa Michael Kehlmann (1927–2005) Austria teatri- ja filmilavastaja.
Karl-Erik Palmér

Karl-Erik Palmér (17. aprill 1929 – 2. veebruar 2015) oli rootsi jalgpallur.
Palmér kuulus Rootsi jalgpallikoondisesse 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ja võitis pronksmedali. Ta lõi nendel maailmameistrivõistlustel viies mängus kolm väravat.
Karl-Erik Palmér mängis rahvuskoondises 14 korda ja lõi 10 väravat.
Busan

Nimi

Linna nimi on korea uues omaladinas Busan, McCune-Reischaueri transkriptsioonis Pusan, Hangeulis 부산 ja Hanjas 釜山.
Nimi tähendab 'pajamägi'. Kuidas linn selle nime sai, ei ole teada. Igatahes kasutati nime Busan-po juba 15. sajandil.
Nime jaapanikeelsed vormid on Fusan ja Fuzan. Ka eesti keeles nimetati linna varem "Fusan". Venekeelne nimi on Пусан (1930. aastatel kasutatud jaapanipärane vorm on Фузан).

Asend

Linn asub Nakdongi jõe suudmealal kitsas orus mägede vahel, mistõttu ta ei saa laieneda ida ega lääne suunas ning on väga tihedalt asustatud. Linnast lääne poole jääb Kumjungi mägi. Elamurajoonid on ehitatud mäenõlvadele. Kagus on Jaapani mere (Idamere) rannik.
Linna pindala on 436 km².

Ajalugu

Hiina impeeriumi tähtsa sadamalinna Busani okupeerisid 1592 jaapanlased, kelle jaoks see oli tähtis väliskaubanduse baas. Jaapani väed jäid linna 1598. aastani.
1876. aastal oli Korea sunnitud avama linna jaapanlastele kauplemiseks ja sissetändeks. Aastal 1883 algas Busani sadama kaudu väliskaubandus ka teiste riikidega.
Korea sõja ajal oli Busani ümbrus ainuke Lõuna-Korea piirkond, kuhu Põhja-Korea väed ei suutnud tungida. Augustist septembrini 1950 oli seal ÜRO vägede sillapea. Sõjapõgenikud suurendasid linna elanike arvu üle kahe korra.
1988. aasta suveolümpiamängude ajal peeti Busanis purjeregatt, millel Tõnu ja Toomas Tõniste võitsid klassis 470 hõbemedali.

Majandus

Nakdongi jõe suue on suurepärane sadamakoht. Busan on Lõuna-Korea tähtsaim sadamalinn. Suurem osa riigi väliskaubandusest toimub Busani sadama kaudu.
Busan on tähtis tööstuslinn. Linnas toodetakse laevu, autosid, tekstiilitooteid, malmi ja terast, elektroonikatooteid, vineeri, keemiatooteid, paberit, rehve ja muid kummitooteid, külmutatud mereande ja kalavõrke. Linnas on ka laevaremonditehaseid ning soojus- ja hüdroelektrijaamu.
Peamiselt kohalikuks tarbimiseks tegeldakse ka kalapüügi ja põllumajandusega.
Busani lähedal on kuumaveeallikad, mille juures on kuurort.

Transport

Busan oli juba Hiina impeeriumi ajal tähtis sadamalinn. Busani sadam ehitati tänapäevasel kujul välja Jaapani ülemvõimu ajal (1905–1945).
Linnaosade vahelise ühenduse tagab tihe tunnelite võrgustik. Ka läbi linna jooksevad kaks kiirteed, mis ühendavad Korea lõunaosa kiirteega nr 1, mis on tähtis ühendustee pealinna Souliga.
Busani linna teenindab Gimhae rahvusvaheline lennuväli, mis asub Gimhae linnas.
Busan on Soulist tuleva raudtee lõppjaam.
Kuigi linnas on käigus kaks metrooliini ja ehitamisel kolmas (metroo ehitamist alustati 1980), tugineb ühistransport peamiselt bussidele.
Busani territooriumil on ka Gupo sild.

Muud

Busanis toimusid 2002. aasta Aasia mängud.
Ilme Riiv

Ilme Riiv (aastani 1979 Kilk, sündinud 24. veebruaril 1935 Vastse-Kuustes) on Eesti keemik.

Elulugu

Ilme Riiv on Jaan Riivi abikaasa.
Lõpetas 1954 Tartu Kunstliku Vedelkütte Tehnikumi tehnoloogina ja 1959 TÜ keemiaosakonna. Oli 1959–65 TÜ analüütilise keemia kateedri vanemlaborant, 1966–67 assistent, 1967–70 aspirant, 1970–76 nooremteadur, 1976–96 vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: analüütiline keemia, luminestseeruvate ainete keemia. Üle 40 teadustrükise, 7 autoritunnistust.
Sümfoonia nr 3 (Pärt)

"Sümfoonia nr 3" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1971. aastal loodud sümfoonia. Teos on pühendatud Neeme Järvile. Muusikateosel on 3 osa ja teose pikkus on 21 minutit. Teose kandis esimest korda ette Eesti Raadio Sümfooniaorkester (dirigent Neeme Järvi) 21. septembril 1972 Estonia kontserdisaalis.
Gavin Williamson

Isiklikku

Ta on abielus ja kahe tütre isa.