google/wiki40b huggingface dataset:
Romb

Romb on nelinurkne tasapinnaline kujund, mille kõik küljed on võrdsed.

Omadused

Romb on rööpküliku erijuhtum. Seetõttu on rombil kõik rööpküliku omadused. Rombiks nimetatakse rööpkülikut, mille küljed on võrdsed.
Rombi diagonaalid on risti, poolitavad teineteist ja nurki (vt nurgapoolitaja).
Rombil on kaks sümmeetriatelge: need on tema diagonaalid. Lisaks on romb tsentraalsümmeetriline diagonaalide lõikepunkti suhtes.
Rombi kõrgus võrdub rombi külje ja nurga siinuse korrutisega: h = a * sin(α).
Rombil on siseringjoon, mille keskpunktiks on diagonaalide lõikepunkt ja raadiuseks pool kõrgust: r = h / 2 = a sin(α) / 2.

Erijuhud

Rombi, mille nurgad on täisnurgad, nimetatakse ruuduks.
Ljudmila Zõkina

Elulugu

Zõkina sündis tööliste perekonnas. Sõjajärgsetel aastatel töötas ta Moskva masinaehitustehases ja Moskva psühhiaatriahaiglas.
Tema lauljatee sai alguse 1947. aastal, kui ta osales ülevenemaalisel noorte artistide konkursil. Alates 1960. aastast oli Zõkina Moskontserdi solist.
1969 lõpetas ta M. Ippolitov-Ivanovi nimelise Moskva muusikakooli.
1960ndatel esines lauljatar Los Angeleses vene emigrantidele ja kohtus seal ka ansambliga The Beatles. Muusikud kinkisid Zõkinale hõbedase risti, mis lauljatari sõnul tõi talle õnne.
Lisaks Venemaale oli Zõkina populaarne ka paljudes teistes maades, eriti Aserbaidžaanis, kus ta esines korduvalt. 1972. aastal anti talle Aserbaidžaani NSV rahvakunstniku aunimetus.
Ljudmila Zõkina maeti 4. juulil 2009 Moskva Novodevitšje kalmistule.

Looming

Vene meedia on Zõkinat nimetanud vene laulu kehastuseks, kes on täielikult varjutanud kõik teised rahvalike laulude esitajad.
1930. ja 1940. aastatel oli vene rahvalaulude kuulsaim esitaja Lidija Ruslanova, kelle 1950. aastail vahetas välja Zõkina. Tema hääl sobis tämbri poolest kõige paremini kokku bajaani ja rahvalike keelpillidega.
1977 asutas ta riikliku akadeemilise vene rahvalaulu ansambli "Rossija".
Lauljatar kirjutas oma elust kolm raamatut. Zõkina kehastas jõulise temperamendi ja võimsate emotsioonidega tugevat ja lihtsat vene naist.
Välismaal aplodeerisid Zõkinale sellised poliitikud nagu Jawaharlal Nehru, Indira Gandhi, Urho Kaleva Kekkonen, Charles de Gaulle, Helmut Kohl, kultuuritegelased nagu Charlie Chaplin, Mireille Mathieu, Charles Aznavour, Frank Sinatra, Jean-Paul Belmondo, Louis de Funes, Marc Chagall, Van Cliburn, ansamblid The Beatles ja Boney M.. Tema loomingut armastasid ka sellised tuntud inimesed, nagu NLKP Keskkomitee peasekretär Leonid Brežnev ja NSV Liidu kultuuriminister Jekaterina Furtseva.

Plaadid

Zõkina esitatud lauludega heliplaatide kogutiraaž on 6 miljonit eksemplari. 1997 ilmus tema laulude antoloogia – 15 CD-plaati. 2004. aastal anti tema laulud välja 20 CD-plaadil. Zõkina repertuaaris oli üle 2000 laulu.

Eraelu

Ljudmila Zõkina oli abielus 4 korda, viimase mehe, Viktor Gridiniga elas ta koos 17 aastat.
Aysel Teymurzadə

Karjäär ja haridus

Aysel Teymurzadeh sündis Bakuus. Ta oli ajakirjaniku ja ülikooliprofessori pere noorim tütar. Ta on 19. sajandi Aserbaidžaani kirjaniku ja ajakirjaniku Hasan bey Zardabi järeltulija. Tema emapoolne vanaema on poolvenelane, poolukrainlane. 
Aysel hakkas laulmist õppima nelja-aastaselt ja ka klaverimäng sai tema kireks juba lapsepõlves. Aysel on lõpetanud Intellect Lyceumi ja õppinud Texase keskkoolis Texarkanas (Texas, USA) 2005–2006. 
Mõne päeva jooksul pärast USA-sse jõudmist pani ta ennast kirja kohalikku koori ning hakkas harjutama noorte lauljate võistluseks. USA-s olles võitis Aysel kolm kuldmedalit Lõuna-Arkansase ülikooli ja Texase Austini ülikooli võistlustel. 2005. aastal ta osales rahvuslikul lauluvõistlusel "Yeni Ulduz" ('uus staar') 4. hooajal. Teymurzadeh õppis 2009. aastal Aserbaidžaani Keelteülikoolis rahvusvahelisi suhteid.

Isiklik elu

Aastal 2012 Teymurzadeh abiellus Murad Adigozaloviga, kes on  Azerbaijan State Philharmonic Society dirigent ja lahutatud kahe lapse isa. Pärast abiellumist teatas Aysel, et teda enam suurtel lavadel ei näe ja esineb ainult väiksematel üritustel, kuid hiljem loobus ta sellest plaanist. Paaril on kolm last: kaks poega (sündinud 2012 ja 2016) ning tütar (sündinud 2014).
Emil Hagemann

Emil Alexander Wilhelm Hagemann (10. september 1900 Tartu – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti advokaat.
Ta lõpetas 1927. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Neobaltia vilistlane.
Ta osales Balti rügemendi koosseisus Vabadussõjas, oli 1928–1936 vandeadvokaat Erich Beicki abi, 1936–1939 vandeadvokaat Võrus. 
Siirdunud Saksamaale, oli ta kuni 1944. aastani kohtunik Krotoschinis, 1944–1945 teenis Saksa sõjaväes, oli 1945–1949 Siemeni DP-laagri ametnik Lüneburgi lähedal, alates 1949. aastast kohtuametnik Uelzenis.
https://www.geni.com/people/Emil-Alexander-Hagemann/6000000081870841025?through=6000000081870476080
http://www.ra.ee/apps/andmed/index.php/matrikkel/view?id=3119&_xr=eNpLtDK0qs60MrBOtDKGMIqtDI2slIpSC0tTi0v0ExNLS5SAYpZWSrmJJUWZ2dmpOSC%252BiZWSsYGBKYhpaKVUCKUNlaxrawEf3xhc
Vinni valla lipp

Lipu kirjeldus

Ristküülikukujuline kangas on jaotatud horisontaalselt kolmeks laiuks, ülemine ja alumine laid, mis moodustavad 1/4 lipu laiusest on sinised, keskmine laid on aga roheline.
Lipu normaalmõõtmed on 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse vahekord 2:3.
Sõjaromaane ja memuaare

"Sõjaromaane ja memuaare" on raamatusari, mis ilmus aastal 1937 ning mida andis Tartus välja Eesti Kirjastuse Kooperatiiv.
Sarjas ilmus kokku 6 raamatut – vaid I valik.
Raamatute ümbrispaberite ja siseillustratsioonide autor oli Ernst Kollom.

Sarja raamatud

I Henri Barbusse "Tuli : ühe pooljao päevik"
II Georges Duhamel "Märtrite elu"
III Ernest Hemingway "Jumalaga, relvad!"
IV Ludwig Renn "Sõda"
V Robert Cedric Sherriff "Teekonna lõpp"
VI Adrienne Thomas "Sõdur Katrin"
Iiris (raamatusari)

"Iiris" on kirjastuses Varrak aastatel 1994–2001 välja antud raamatusari.
See on raamatusarjade "Moodne aeg" ja "20. sajandi klassika" eelkäijaks.
Ángel Correa

Koondisekarjäär

2015. aastal tuli Correa Argentina kuni 20-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika noorte meistriks. Turniiril lõi Correa neli väravat.
Debüüdi Argentina rahvuskoondises tegi ta 4. septembril 2015 sõprusmängus Boliivia vastu. Selles mängus lõi ta ka oma esimese värava koondise särgis.
2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Argentina olümpiakoondisse.
Karl Woldemar von Arpshofen

Elulugu

Karl Woldemar von Arpshofen pärines Eestimaa rüütelkonna aadlist. 
Karl Woldemar von Arpshofen ülendati ohvitseriks 1851, ta teenis Semjonovi kaardiväepolgus ja Leedu kaardiväepolkudes. 1877. aastal ülendati ta kindralmajoriks. Ta osales sõjategevuses Kesk-Aasias. 
Karl-Voldemar von Arpshofenit autasustati kuldmõõgaga  (1864).
Marilin Kongo

Marilin Kongo (sündinud 20. juulil 1986) on eesti laulja ja tantsija. 
Aastatel 2006 ja 2009 osales Kongo Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoorus. Ansambli Urban Symphony koosseisus (2009) taustalauljana esitas ta 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Sven Lõhmuse laulu "Rändajad". Laul tuli poolfinaalis 3. ja finaalis 6. kohale. Kongo oli taustalaulja ka 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Getter Jaani esitatud laulus "Rockefeller Street" ning laulis tausta ka Tanja euroloole "Amazing" (2014).
Marilin Kongo on esinenud ka ansambliga Kongomania (Marilin Kongo – vokaal, Siim Rospu – kitarr, Kristjan Kaasik – kitarr, Riivo Torstenberg – bass, Priit Mägi – trummid)
Poisid delfiiniga

"Poisid delfiiniga" on purskkaev-skulptuur, mis asub Tallinnas Virumäel. 
Purskkaevu koos seda ümbritseva alaga kavandas Virumäe jalamile 1945 Aleksander Niine.
Thinathin Hidašeli

Thinathin Hidašeli (ka Thina Hidašeli; gruusia keeles თინათინ (თინა) ხიდაშელი; sündinud 8. juunil 1973 Thbilisis) on Gruusia jurist ja poliitik.
Ta on 9. maist 2015 Gruusia kaitseminister. Ta on Gruusia esimene naiskaitseminister.
Ta lõpetas aastal 1995 Thbilisi Riikliku Ülikooli rahvusvahelise õiguse alal. Ta sai aastal 1996 Budapestis Kesk-Euroopa Ülikoolis magistriks poliitiliste teaduste alal. Ta oli teadur inimõiguste alal kolledžis Washington College of Law ja töötas teadurina Yale'i Ülikoolis.

Isiklikku

Tema abikaasa on Gruusia parlamendi spiiker Davith Usupašvili.
Brjantsevi-nimeline Noorsooteater

Brjantsevi-nimeline Noorsooteater (vene keeles Театр юных зрителей имени А. А. Брянцева) on noorsooteater Peterburis. Teater asutati 1922 ja on sellega üks maailma esimesi noorsoole mõeldud repertuaari ette kandev elukutseliste näitlejate teater.
Nõukogude ajal kandis teater nime Leningradi Noorsooteater (vene keeles Ленинградский театр юных зрителей). Aastast 1980 kannab teater selle asutaja Aleksandr Brjantsevi nime.
Germaani algkeel

Keele areng

Indoeuroopa keelte rääkijad saabusid Lõuna-Rootsi ja Taani aladele pronksiajal (u. 4000 aastat tagasi). Need on ainsad alad, kus pole leitud eel-germaani kohanimesid.
Toimusid Grimmi seaduseks nimetatavad hääldusmuutused, mis arvatavasti algasid u. 500 eKr ja lõppesid hiljemalt 2. sajandil eKr.
Paljud arvavad, et germaani algkeel arenes mõnd aega teatud eralduses. Nende tõestus põhineb peamiselt sõnavaral, mis on väidetavalt 1/3 mitte-indoeuroopa keelte päritolu, eriti sõnades mis puudutavad merendust, sõda ja loomi. Teised õpetlased vaidlustavad seda ning on neile sõnadele pakkunud indoeuroopa algkeelele põhinevaid vasteid.
Germaani algkeel on kõigi praeguste germaani keelte lähim ühine algkeel, mida kasutati alates 5. aastatuhande eKr teisest poolest. Indoeuroopa algkeelele järgnenud murdeid, mida räägiti Põhja-Euroopa pronksiajal (u. 2500 - 500 eKr), nimetatakse eel-germaani algkeeleks, neil pole teisi järglaseid kui germaani keeled. Et kolmandik germaani algkeele sõnavarast ei pärine indoeuroopa keeltest pole ebatavaline keele kohta, mida räägiti u. 500 eKr, sama näitavad ka teised keeleharud.

Ristumine

Arvatakse ka, et germaani algkeel tekkis kreoolkeelena kultuuri levimisel geograafiliste alade algasukatele. Kuna germaani keeled on omadustelt vähe muutunud ja neil on homogeensed vormid, siis oleks seesuguse kreoolkeele teke unikaalne.
On pakutud, et germaani algkeel tekkis kahe indoeuroopa keele murde ristumisel. Need murded oleks pidanud ristumise ajal olema aga vastastikuselt mõistetavad.

Mitte-indoeuroopa keelte elemendid

Taastatud germaani algkeele sõnavara sisaldab hulgaliselt sõnu (mis puudutavad nt. kehaosi, loomi ja loodust), mis pole indoeuroopa päritolu. Mõjutusteks olid ilmselt Põhja-Euroopa algasukad. Mõju mehhanism on teadmata, tegu võis olla lihtsalt laenamistega või ka vanade sõnade säilitamisega inimeste poolt, kes läksid üle germaani algkeelele.
Eberhard Winkler

Eberhard Klaus Wolfgang Winkler (sündinud 31. juulil 1955 Münchenis) on Saksamaa soome-ugri keelte professor.
Ta õppis aastatel 1977–1984 germaani lingvistikat, fennougristikat ja skandinavistikat Müncheni ja Helsingi ülikoolis. Aastast 1984 Magister Artium. Promoveerus aastal 1987 filoloogiadoktoriks (Dr. phil.) germaani lingvistika alal. Habiliteerus veebruaris 1996 Müncheni ülikoolis fennougristika alal.
Ta on uurinud liivi keele vanimaid keelemälestisi.
On oktoobrist 2002 soome-ugri keelte professor Göttingeni ülikoolis. Oli 10. detsembril 2010 oponendiks Valts Ernštreitsi doktoritöö ("Liivi kirjakeele kujunemine") kaitsmisel.
Ralf Johannes Ferdinand Luther

Ralf Johannes Ferdinand Luther (23. juuni 1887 Tallinn – 3. juuni 1931 Tartu) oli Eesti vaimulik ja teoloog.
Õppis aastatel 1896–1899 Tallinnas Jucumi koolis, aastatel 1899–1904 õppis ta Nikolai Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1905–1910; aastal 1912 täiendas ennast Leipzigis. Oli prooviaastal Nissi Maarja koguduses. Ordineeriti 6. oktoobril 1912 Tallinnas õpetajaks.
Oli aastal 1912 Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse adjunktõpetaja, aastal 1913 Mihkli koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1914–1922 oli ta Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja. Aastatel 1922–1931 oli ta Tartu Ülikooli koguduse saksa pihtkonna õpetaja.

Isiklikku

Tema isa Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, tema onu Johannes Heinrich Luther oli Kadrina- ja Narva Johannese koguduse õpetaja, hiljem luterlik vaimulik Karkelnis (praegu Mõssovka Kaliningradi oblastis).
Rein Mälksoo

Rein Mälksoo (sündinud 7. septembril 1937) on eesti viiuldaja.
Viiulit hakkas ta õppima Tartus 1948. aastal.
1965–2003 tegutses ta ERSOs, sh üle 30 aasta viiuldajana ja ligi 30 ka orkestri inspektorina.
Suur Rannavärav (tänav)

Suur Rannavärav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Vanalinna asumis.
1938-1987 kandis tänav nime Suur-Rannavärava tänav.
Neuroos

Neuroos kui psüühikahäirete klass

Neuroos laiemas tähenduses on funktsionaalsete psüühikahäirete klass.
Neuroos sisaldab kurnatust, aga mitte luulusid ega hallutsinatsioone, mistõttu neurootiline käitumine ei lähe sotsiaalselt aktsepteeritavatest piiridest välja. Neuroos on tuntud ka kui psühhoneuroos või neurootiline hälve ja seega selle all kannatavaid inimesi kutsutakse neurootikuteks.
Eesti Entsüklopeedia definitsiooni kohaselt on neuroos negatiivsete emotsioonide küllaste psüühiliste elamuste (psühhotrauma) tagajärjel tekkinud psüühikahaigus, mis avaldub põhiliselt tunde- ja tahteelu hälvetena. Ilmnevad ülitundlikkus, erutuvus, emotsionaalne labiilsus, norutunne, ärevus, kindlusetus, teotahte nõrgenemine, kergesti väsimine ja mõningad talitluslikud muutused (vegetatiivse labiilsuse nähud). Tegelikkuse tunnetamise (tajumise, mõtlemise) ja oma tegevuse juhtimise võime ei ole neuroosi korral häiritud (erinevalt psühhoosidest) ning on säilinud kriitilise eneseanalüüsi võime; närvisüsteem on koekahjustusteta. Neuroosi nähud sõltuvad isiksusest ja temperamendi tüübist. 
Põhilised vormid: depressiivne neuroos, hüsteeria, neurasteenia, psühhasteenia ja sundneuroos. Mõnel juhul võivad neuroosi nähud avalduda mõne siseelundi (südame, seedeelundite) talitluse funktsionaalse häirena (psühhosomaatilised haigused, näit psühhosomaatilised südamehäired). Ebasoodsate olude ja ravi hilinemise korral võib neuroos kesta aastaid, süveneda ja muutuda raskesti ravitavaks või ravimatuks. Neuroosihaigete ravi on kompleksne, selles on olulised tervislik eluviis ja psühhoteraapia.
Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi mullateaduse ja agrokeemia osakond

Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi mullateaduse ja agrokeemia osakond on üks Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi osakondi.
Osakond loodi 2005. aastal Eesti Põllumajandusülikooli (EPMÜ) restruktureerimise Eesti Maaülikooliks käigus, mil vastloodud EMÜ põllumajandus- ja keskkonnainstituudi koosseisu lülitati EPMÜ agronoomiateaduskonna koosseisu kuulunud EPMÜ mullateaduse ja agrokeemia instituut. 
Mullateaduse ja agrokeemia osakond hõlmab oma põhiõppe, kraadiõppe, teadustöö ja arendustegevusega mullateadust, agrokeemiat, maakasutust, agroökoloogiat ja keskkonnakaitset.
Helmer Jõgi

Helmer Jõgi (sündinud 2. jaanuaril 1952 Tartus) on Eesti poliitik ja õpetaja. Ta on Tartu Jaan Poska Gümnaasiumi direktor.

Haridus

Helmer Jõgi on lõpetanud A. H. Tammsaare nimelise Tartu 1. Keskkooli 1970 ja Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika erialal 1975.

Töökäik

Jõgi on töötanud Kutsekeskkoolis nr. 16 õpetajana 1975–1983, Kutsehariduse Pedagoogika THI nooremteadurina 1983–1984, Tartu 1. Eriinternaatkoolis õpetajana 1984–1985, EKP Tartu Rajoonikomitees instruktorina 1985–1987, Hugo Treffneri Gümnaasiumi direktorina 1987–2001 ning Haridus- ja Teadusministeeriumi keskhariduse talituse juhatajana 2001–2003. 2003–2011 oli ta Riigikogu liige. Aastast 2011. asus ta Tartu Jaan Poska Gümnaasiumi direktori ametisse.
Ta on olnud Riigimetsa Majandamise Keskuse nõukogu liige, Tartu Kultuurkapitali nõukogu esimees, Tartu Rahvaülikooli nõukogu esimees, Tartu Kutsehariduskeskuse nõukogu liige, SA Keila Haridus nõukogu liige, SA Junior Achievement Arengufondi nõukogu liige, Tartu Turu Seltsi liige, SA Omanäolise Kooli Arenduskeskus nõukogu liige ning Tartu Rotary klubi liige.

Poliitiline tegevus

Helmer Jõgi oli Tartu Linnavolikogu liige 1999–2005, X ja XI Riigikogu liige. Ta oli Eesti Koonderakonna liige 1994–1998 ning on aastast 2002 Eesti Reformierakonna liige.
Assikvere haridusselts

Assikvere haridusselts on haridusselts Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Assikvere külas. Selts tegutseb Assikvere seltsimajas.
Selts asutati 1926 Halliku hariduse seltsina. Selts taasasutati 1992 ja praegust nime kannab alates 2011.
Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument (Võru)

Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument asub Võrus Kreutzwaldi pargis Tamula järve kaldal.
Monument on valminud 1926. aastal ning selle autor on eesti skulptor Amandus Adamson. 
Monumendi esiküljel paikneval reljeefil on kujutatud Kalevipoja võitlust sarvikuga.
Teletupsud

"Teletupsud" (originaalpealkirjaga "Teletubbies") on inglise lastesaatesari, mille looja on Anne Wood. See oli esimest korda eetris 31. märtsil 1997.
Eesti biograafiline leksikon

"Eesti biograafiline leksikon" on aastatel 1926–1929 ilmunud kaheköiteline teatmeteos (leksikon), mis koondab Eestiga seotud ajaloolisi ja kaasaegseid inimesi. Raamatu kirjastas Loodus.
Aastal 1940 ilmus teosele täiendus: "Eesti biograafilise leksikoni täiendusköide".
Leida Jürgen

Leida Jürgen (25. detsember 1925 Halliste – 3. mai 2013) oli eesti klaasikunstnik.
Ta lõpetas aastal 1946 Viljandi Arve-Tööstustehnikumi rõivaste konstrueerimise ja modelleerimise erialal. Samal aastal asus ta õppima Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti, lõpetas aastal 1952 ERKI Maks Roosma õpilasena (klaasikunsti erialal).
Ta oli aastatel 1952–1955 ERKI ja aastatel 1957–1958 Leningradi kõrgema V. I. Muhhina nimelise kunsttööstuskooli õppejõud. Aastatel 1955–1990 oli ta Leningradi Kunstilise Klaasi Tehase kunstnik ja aastast 1991 vabakunstnik. Ta oli aastast 1959 Venemaa Kunstnike Liidu liige.
Robert Lichton

Krahv Robert Lichton (rootsi keeles Robert Johansson Lichtone; 8. juuni 1631 – 8. jaanuar 1692 Stockholm) oli Šotimaa parunisoost (Leighton of Ulishaven, Forfarshire) pärit Rootsi sõjaväelane.  
Robert sündis Porvoo lähedal Hummelsundis, Šotimaalt Rootsi teenistusse tulnud koloneli parun John Lichtoni ja Catharina Guthrie pojana. Tema isa langes Kolmekümneaastase sõja Wittstocki lahingus 24. septembril 1636.
1646 liitus ta 15-aastasena Rootsi sõjaväega. 23. augustil 1665 sai temast kolonelleitnant ja ta astus teenistusse Wolmar Wrangeli ratsarügemendis. 
1667 abiellus ta Beata Rosenstiernaga (surnud 1684), kes oli Pommerist pärit ja 1630 aastal Rootsi aadlitiitli saanud Rörstrandi, Visbohammari ja Lida mõisniku Mårten Mårtensson Wewitzeri (aadlinimega Rosenstierna) (1582–1638) ja tema esimese naise Beata Danielsdotter Böckmani (1593–1631) tütar.
1675 sai temast aadlilipkonna ülem ja sama aasta 30. septembril sai ta Rootsi vabahärraks. 1676 osales ta Nya aadlilipkonna ülemana Skåne sõja Lundi lahingus ja sai seal haavata. 14. jaanuaril 1679 sai ta ratsaväe kindralmajori auastme. 31. maist 1681 kuni 1687 oli ta Eestimaa kubermangu kindralkuberner, ülendati 1685 kindralleitnandiks ning määrati Jönköpingi ja Kronobergi lääni kindraladjutandiks ja kuberneriks. 1687 sai ta kuninglikuks nõunikuks ja määrati 20. jaanuaril Turu õuekohtu presidendiks. Sama aasta 10. detsembril anti talle krahvitiitel.
Lichton suri lastetuna 1692 oma Rörstrandi mõisas (rootsi Rörstrands slott) Stockholmis ja on maetud Ulrica Eleonora kirikusse (Kungsholmen) Stockholmis, Rootsi kuningate lähedale.
Talle kuulusid ka Soomes asunud Tervajoki ja Äyräpää mõisad.
Adam Vissitajev

Adam Movsarovitš Vissitajev (vene keeles Адам Мовсарович Виситаев; sündinud 24. juulil 1948 Atšhoi-Martani rajoonis Tšetšeeni-Inguši ANSV-s) on tšetšeeni tsirkuseartist (köielkõndija), Venemaa rahvakunstnik.
Köielkõndimisega hakkas ta tegelema 10-aastaselt. 1988. aastal lõi ta tsirkusenumbri "Duett köiel", kus ta esines koos Aina Vissitajevaga. Nende duett esines koos palju aastaid. Nad olid ainus esinejapaar Venemaal, kes esitas oma tsirkusenumbri ilma julgestuseta (numbri algusest lõpuni), kuigi Adam on alla kukkunud kuuel ja Aina ühel korral.
2002. aastal ületas Vissitajev Dagestanis trossil 53 meetri laiuse kuristiku. Tross asus 194 meetri kõrgusel veepinnast. Edukas sooritus kanti Guinnessi rekordite raamatusse.

Isiklikku

Tema abikaasa on Aina Vissitajeva.
Ardudi linnus

Ardudi linnus (ungari keeles Erdődi vár; saksa keeles Burg Erdeed) on linnus Krisaanias, tänapäeval Rumeenias Satu Mare maakonnas Ardudi linnas.
Linnus asub Homorodi jõe (ungari Homoród) ääres, mis on üks Mureși jõe (ungari Maros) parempoolne lisajõgi, mis omakorda on üks Tisza vasakpoolne lisajõgi. On arvatud, et sellel kohal oli kunagi daaklaste linnus.
Linnus ehitati 1481. aastal vojevood Bertalan Drágffy (rumeenia Bartolomeu Dragfi) valitsemisajal. Osa linnusest ehitati 1730. aastal Sándor Károlyi juhtimisel ümber lossiks ning see ongi tuntud kui Károlyi linnus või Károlyi loss.
1896. aastal ehitati loss ja linnus uusgooti stiilis uuesti ümber, kuid ansambel sai Teises maailmasõjas oluliselt kannatada.
Hiljem linnus konserveeriti ja 2012. aastaks oli ansambel osaliselt ehitatud uuesti üles. 2006. aastal seati lossi kabelist pärit kirikuvara ja üleelusuurune 1777. aastal valmistatud Kristuse kuju üles Satu Mare piiskopilossi.
Linnus on Rumeenia kultuurimälestis nr SM-II-a-A-05261.
Rubico ületamine

Rubico ületamine tähistab ajaloos Julius Caesari üleminekut Rubico jõest 49. aastal eKr. Pärimuse järgi olevat ta enne seda otsust lausunud kuulsaks saanud sõnad "Liisk on langenud" (ladina alea iacta est). Jõe ületamine tähendas ühtlasi kodusõja algust Pompeiuse vastu.
Rubicot on raske seostada mingi konkreetse jõega, sest jõgede vool on aegade jooksul muutunud. 1933. aastal tuvastati, et Rubico jõgi on tänapäeva Fiumicino. See leidis lõplikult kinnitust alles 1991. aastal.
Ilmar Arens

Ilmar Arens (29. november 1912 Kuninga küla, Pärnu-Jaagupi kihelkond – 9. jaanuar 1994 Stockholm) oli eesti õigusajaloolane.
Ta õppis aastal 1921 Roodi algkoolis ja aastatel 1922–1927 Pärnu-Jaagupi algkoolis. Aastatel 1927–1932 õppis ta Vändra Põllumajanduslikus Ühisgümnaasiumis. Aastatel 1935–1941 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas cum laude. Ta kuulus korporatsiooni Sakala.
Aastatel 1942–1943 oli ta ülikooli juures diplomeeritud edasiõppija, aastatel 1943–1944 oli ta teaduslik stipendiaat. Ta tegi tollal uurimistööd Ingerimaal ja Peipsi taga, kaardistades sealseid eesti asundusi.
Aastal 1944 lahkus ta Saksamaale. Detsembris 1946 kaitses ta väitekirjaga "Das Wackenrecht und die rechtliche Schichtung der bäuerlichen Bevölkerung im estnischen Kreis Wiek am Anfang des 16. Jahrhunderts" ("Vakuõigus ja talurahva õiguslik kihistumine Eesti Lääne maakonnas 16. sajandi alguses") õigusteaduse doktori kraadi (pälvides selle kraadi esimese välismaalasena). Lisaks oli ta aastatel 1946–1948 külalislektor Balti Ülikoolis ja kuulus rahvusvahelise akadeemilise ajakirja Scholar toimetusse.
Novembris 1948 siirdus ta Saksamaalt Rootsi, seejärel töötas ta aastatel 1948–1956 kindlustusseltsis. Aastatel 1956–1977 töötas ta teadurina Rootsi Riigiarhiivis. Samal ajal tegeles ta Uppsala Ülikoolis genealoogiliste uurimustega.
Ta oli ka Eesti Teadusliku Instituudi direktor; ta uuris õigusajalugu, pidas loenguid Eesti õigusest kuni 1963. Tema erialaks olid keskaja nõiaprotsessid ja merendusajalugu. Aastal 1956 ilmus tema teos "Põhijooni Eesti õiguse ajaloost. Ta avaldas saksa, rootsi ja inglise keeles uurimusi koguteostes ja perioodikas, koostas bibliograafiaid ja pidas teaduslikke ettekandeid. Postuumselt ilmus aastal 1994 Tartus "Peipsitagused eestlased: fakte, dokumente ja mälestuspilte Ida-Peipsimaa uurimusilt 1943-1944" (toimetaja Ott Kurs).

Isiklikku

Tema poeg Olavi Arens on ajaloolane. Vend Ernst Arens (1902–1980) oli kodu-uurija.