google/wiki40b huggingface dataset:
Veikko Saar

Veikko Saar (15. aprill 1971 – 12. september 1998 Jaapan) oli eesti astronoom.
Veikko Saar oli 20. sajandi lõpul üks andekamaid ja lootustandvamaid noori astronoome Eestis. 25-aastaselt oli ta teadusajakirjas Nature ilmunud artikli kaasautor.

Haridustee

Lapsepõlve Tõraveres veetnud ja isa Enn Saare kõrval Tõravere observatooriumis personaalarvutitega kokku puutununa saavutas Veikko varakult hea taseme programmeerimises. Peagi jõudis ta ka teaduslike arvutusülesanneteni. 16-aastaselt, Nõo Keskkooli õpilasena, oli ta juba kosmoloogiaalase teadustöö kaasautor.
Pärast Nõo Keskkooli lõpetamist 1990. aastal astus Saar Tartu Ülikooli, kus õppis isa jälgedes füüsika eriala. Otsides võimalusi ka mujalt maailmast oma teadmisi täiendada, õnnestus tal pääseda aastaks Marylandi ülikooli studeerima. Eestisse naasnuna jätkas ta Tartu ülikoolis ja kaitses seal diplomit 1995. aastal. Diplomitöö oli täiesti originaalne uurimus Universumi suuremastaabilise struktuuri kirjeldamisest fraktalite abil.
Aasta hiljem (1996) kaitses Saar magistriväitekirja, milles esitas uudse meetodi galaktikaparvede korrelatsiooni uurimiseks. See meetod mängis olulist rolli Eesti astronoomide tööde tsüklis, mis viisid Universumi suuremastaabilise korrapära avastamiseni.
Magistrikraadi omanikuna hankis ta mõne aja pärast aastase stipendiumi Oxfordi Ülikooli. Oxfordi järel õnnestus tal pääseda pooleteiseks aastaks Tōkyō Ülikooli. Andeka inimesena omandas ta jaapani keele sel tasemel, et konkureerides samadel alustel jaapanlastega Tōkyō ülikooli doktorantuuri koha pärast, sai ta 1998. aastal doktorandiks.

Teadustöö

Astronoomiaringkondades oli levinud arvamus, et galaktikate superparvede eneste paigutus on juhuslik ja superparvede ja tühikute võrgustik on juhusliku iseloomuga. Kuid 1990. aastate algul hakkasid ilmuma esimesed tõendid, et selles võrgustikus on teatud korrapära. Ka eesti astronoomid andsid uuringutesse oma panuse. Jaan Einasto töörühm, kuhu kuulus ka Veikko Saar, avastas, et superparvedesse kuuluvad parved moodustavad üsna korrapärase võrgustiku, mille rakkude läbimõõt on umbes 120 megaparsekit.
Universumi struktuuri tekke senist teooriat kõigutav töörühma põhjapanev avastus avaldati kokkuvõtvas artiklis "A 120 Mpc periodicity in the three-dimensional distribution of galaxy superclusters" ("120-mpc perioodilisus galaktikate superparvede kolmemõõtmelises jaotuses") 6. jaanuaril 1997 ajakirjas Nature. Artikli põhiautorid olid Jaan Einasto, Maret Einasto, Veikko Saar ja Erik Tago.
1997. aastal toimus Kyōtos Rahvusvahelise Astronoomia Liidu 23. kongress, millest ainsa Eesti astronoomide esindajana võttis osa Jaan Einasto. Kongressi kosmoloogiasümpoosionil viibis aga veel teinegi eestlane – Veikko Saar –, kes esindas nüüd Jaapanit.

Tunnustus

Veikko Saar pälvis 1998. aastal Eesti Vabariigi teaduspreemia täppisteaduse alal töö "Universumi ehituse korrapära uurimine" eest koos Jaan Einasto, Maret Einasto ja Erik Tagoga.

Isiklikku

Veiko Saar oli abielus jaapanlanna Akikoga.
Saar jõudis tegeleda mitme spordialaga, häid sportlikke tulemusi saavutas ta orienteerumises. Harrastusalad olid tennis, purjelauasõit ja ujumine.
Tórshavn

Ajalugu

Linnale pandi alus 10. sajandil.
Tórshavni katedraal ehitati 1788. aastal ja osaliselt uuesti 1865. aastal.
Pärast Saksamaa vägede sisenemist Taani Teise maailmasõja ajal okupeerisid Tórshavni ajutiselt (1940–1945) britid.

Sport

Linnas asub jalgpallistaadion Tórsvøllur, mis on Fääri saarte jalgpallikoondise kodustaadion.
Udo Vellend

Udo Vellend (sündinud 1. novembril 1948 Põltsamaal) on Eesti omavalitsuspoliitik, endine Põltsamaa linnapea.
Udo Vellend lõpetas Põltsamaa Keskkoolis kaheksa klassi ja omandas keskerihariduse Tihemetsa Põllumajandustehnikumis tehnik-mehaaniku erialal. Ta on õppinud Eesti Põllumajanduse Akadeemias põllumajanduse ökonoomikat.
1990. aastal valiti Vellend Põltsamaa Linna RSN Täitevkomitee esimeheks. Pärast seda, kui Põltsamaa sai 1991. aasta 12. detsembril omavalitsusliku staatuse, töötas ta Põltsamaa linnapeana. Linnajuhi ametist lahkus ta omal soovil 1993. aasta 15. juunil.
Udo Vellend on olnud pikka aega Põltsamaa Jahiseltsi juhatuse esimees.
Cancrin

Cancrin (ka Kankrin; vene: Канкрин) on saksa päritolu aadlisuguvõsa. Suguvõsa omapärane nimi pärineb Saksamaalt, algselt kandsid suguvõsa liikmed nime Krebs (saksa 'vähk'). Nimi tõlgiti ladina keelde (ladina cancer - vähk). Algsest nimevariandist "Cancerinus" sai aja jooksul Cancrinus. Hiljem lühenes nimi veel ja Cancrinusest sai Cancrin. Nime omapärane kõla on eriti Venemaal andnud alust legendile, nagu pärineks suguvõsa liikmed juutidest. Ka suguvõsa vapil on kujutatud vähki.
Eestimaa ja Liivimaa aladel kuulusid perekonnale erinevatel aegadel Raikküla (Rayküll) 1833 - 1844, Kergu (Kerkau) 1833 - 1843, Kõnnu (Könno) 1833 - 1843, Reola (Rewold) 1835 - u 1890, Vana-Prangli (Alt-Wrangelshof) 1835 - 1856, Ülenurme (Uellenorm) 1856 - enne 1883 ja Arkna (Arknal) 1858 - 1875 mõisad.
Eesti majanduselu leksikon

"Eesti majanduselu leksikon" on aastal 1939 ilmunud Eesti majandustegelaste biograafiaid koondav leksikon. 
Majandustegelastest on leksikoni võetud tööstuslikel ja käsitöönduslikel aladel tegutsejaid. 
Raamatu kirjastas Pärnu kirjastus Sõna. Raamatus on 332 lehekülge.
Meghna jõgi

Meghna jõgi on jõgi Aasias Bangladeshis.
Meghna on Brahmaputra vasakpoolne haru. Meghnasse suubub paremalt Padma jõgi. Mere läheduse tõttu on Meghnas on tugevad looded. Suubub nelja haruna Bengali lahte.
Matthau Mikojan

Matti Mikkonen, esinejanimega Matthau Mikojan (sündinud 26. märtsil 1982 Tamperes) on soome laulja.

Elu

Matthau on ansambli Popeda esimese kitarristi Tapani ’’Arwo’’ Mikkoneni poeg. Tal on vanem vend Jukka Kristian Mikkonen (esinejanimega Sir Christus), kes on ka muusik.

Muusika

1995 andis Matthau oma esimese akustilise kontserdi Lapimaal. 1997–98 võttis osa mitmete bändide tegevusest, näiteks Turmio, RIP, Lavasäteily jne. 1998 loodi Bloodpit. Ta lahkus Bloodpitist 2007. aastal. 2008. aasta märtsis ilmus Matthau Mikojani sooloalbum.
Powerwolf

Powerwolf on saksa power metal'i ansambel, mille asutasid 2003. aastal David Vogt (esinejanimega Charles Greywolf) ja Benjamin Buss (esinejanimega Matthew Greywolf). Ansambli iseäralikuks omaduseks on sünge temaatika nii kostüümides, muusikas kui ka laulusõnades, mille sisuks on enamasti Transilvaania libahuntide ja vampiiride legendid ning sünged kristlikud lood. Esinedes kasutavad nad ka kostüüme ja mustvalgeid gooti stiilis näomaalinguid, mis ei ole nende esitatava muusikastiili juures levinud.

Ajalugu

Powerwolf sai alguse aastal 2003, kui David Vogt ja Benjamin Buss, kes olid juba aastaid koos musitseerinud, otsustasid luua bändi. Nendega liitusid trummar Stefan Gemballa ja süntesaatorimängija Falk Maria Schlegel, kuid bändil polnud sobivat lauljat. Reisil Rumeeniasse kohtusid David ja Benjamin Karsten Brilliga, kel oli võimas hääl ja kes huvitus vampiiridest ja libahuntidest ning sobis seetõttu meeste arvates hästi nende tulevase bändi lauljaks. Karsten võttis esinejanimeks Attila Dorn ning bänd alustas tööd. 
 
2005. aastal ilmus koostöös Napalm Recordsiga bändi esimene album “Return in Bloodred”, mis põhines Rumeenia libahundilugudel.
2007. ilmus bändi teine album “Lupus Dei” ning 25. aprillil 2009. ilmus bändi kolmas album “Bible of the Beast”, mis oli bändi viimane album Stéfane Funèbre'iga.
Bändiga liitus Roel van Helden, kellega koos anti 2011. aasta 29. juulil Euroopas ja 2. augustil USA-s välja bändi 4. album “Blood of the Saints”.
2012. aastal andis bänd välja 2 albumit. Esimene neist oli “Wolfsnaechte Tour EP”, mis oli algul eriväljaanne, mille said vaid samanimelisele tuurile pileti ostnud, kuid hiljem hakati seda bändi koduleheküljel kõigile müüma. Teine album oli “Alive in the night”, mis oli bändi esimene kontsertalbum.
2013. aastal ilmus album “Preachers of the Night”.
Bändi 6. stuudioalbum “Blessed and Possessed” ilmus 2015.
“The Sacrament of Sin” ilmus 2018. aastal ning pärast seda on bändilt ilmunud veel üks album, “Metallum Nostrum”, mis ilmus 11. jaanuaril 2019.
20. novembril 2019 esineb bänd Tallinnas Rock Cafés.
Euroopa noortepealinn

Euroopa noortepealinn (inglise keeles European Youth Capital, lühendatult EYC) on tiitel, mis antakse igal aastal ühele Euroopa linnale üheks aastaks. Selle aja jooksul on linnal võimalus mitmekülgse programmi abil näidata oma noortega seotud kultuurilist, ühiskondlikku, poliitilist ja majanduslikku elu ja arengut. Tegemist on Euroopa noortefoorumi algatusega ning esimene pealinn valiti aastal 2009. 2014. aasta pealinnaks on valitud Kreeka Kesk-Makedoonia piirkonna pealinn Thessaloníki.

Eesmärgid

Euroopa noortepealinnade valimise eesmärk on edendada Euroopa riikide noorte vahelist koostööd. Üks olulisemaid organisatsiooni aspekte on noorte igapäevaelu parandamine pealinnaks valitud linnas ning seda mitte vaid pidustuste ajal, vaid pikas perspektiivis. Lisaks julgustatakse noori osalema pealinna plaanide loomise ja rakendamise juures ning üks ettevõtmise prioriteetidest on seegi, et noored oleksid hästi informeeritud ja aktiivselt ühiskonda kaasatud ning et neile antaks võimalusi paremaks tulevikuks. Noortepealinnaks nimetamise täiendav kasu tuleb turismist ja suurenenud rahvusvahelisest prestiižist.
Erich II (Braunschweig-Calenberg-Göttingen)

Erich II (10. august 1528 – 17. november 1584) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst aastast 1545 kuni oma surmani.
Saartneem

Saartneem (ka Kuradisaar) on Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Käsmu küla alal Lahemaa rahvuspargis Käsmu lahes asuv 6,37 hektari suurune saar. Saare rannajoone pikkus on 3 kilomeetrit.
Saar asub Käsmu poolsaare kirdeotsast 200 meetrit põhja pool. Sellest põhja pool asub Tiirukari, kirdes Ninakivi kari. Saartneemega on liitunud Mändneeme saar. 2015 suvel pääses madala veetaseme tõttu Käsmu poolsaarelt kuiva jalaga saarele.
Saar on pikliku kujuga ja kruusase pinnamoega. Saare suurim kõrgus on 5 meetrit üle merepinna.
Saarel leidub okasmetsa ja rannaniitu.
Vallisaare mõis

Vallisaare mõis (saksa keeles Usnowa) oli poolmõis Vaivara kihelkonnas Virumaal.
Vere-tüümuse barjäär

Vere-tüümuse barjäär (lad claustrum haematothymicum) on paljudel selgroogsetel loomadel tüümuse kapillaaridest, endoteeli- ja tüümuse epiteelirakkudest ning mitmetest teistest rakkudest moodustunud barjäär tüümuse koores, mis reguleerib osade ainete ja rakkude ringlust vere ja tüümuse mikrokeskkonna vahel. 
Vere-tüümuse barjääri ülesandeks on koolitamata T-rakkude kokku puutumise takistamine vere-tekkeliste (võõraste) ja omade antigeenidega, et ei käivituks 'kulukad' immuunreaktsioonid, ja vähirakkudega.  
Tüümuse säsis nimetatud barjäär puudub.
Tänavakorvpall

Reeglid

Tänavakorvpalli reeglid on enamasti samad nagu tavalisel korvpallil. Kuid tänavakorvpallis on rohkem trikitamist ja üks-ühele mängimist. Palliga mängija teeb tavaliselt enne viset erinevaid trikke ja alles siis viskab või paneb pealt palli korvi. Tänavakorvpallis on sagedased nähtused imelised pealtpanekud, alley - oop`id ja mängu ajal vastaseid närvi ajavad mõttetud sõnad ja laused.
3on3 tänavakorvpalli on mängitakse tavaliselt kas 10 või 12 punktini (või 10/12 minutit), kahepunktivise võrdub seal ühe punktiga, kolmese joone tagant vise kahe punktiga.
3on3 tänavakorvpalli mängureeglid leiab: http://www.tanavakorvpall.ee/?mangureeglid

Võistlused Eestis

Eestis mängitakse tänavakorvpalli 1993. aastast, üleriigilist 3on3 tänavakorvpalli Eesti meistrivõistluste sarja mängitakse 2006 aastast. Eesti meistrivõistluste arvestus käib üheksas erinevas võistlusklassis. 2006–2007 aasta edukaim võistkond oli Deckol Ehitus (Silver Kuuba, Merlis Niklus, Indrek Poom, Teet Marran), kes on kaks aastat meistritiitli võitnud nii Amatööride kui Eliit sarjas.
Üheks kõige suuremaks tänavakorvpalli toetajaks on bränd AND1.
Voldemar Panso nimeline preemia

Voldemar Panso nimeline preemia on preemia, mis antakse välja Voldemar Panso sünniaastapäeval, 30. novembril, aastast 1978. Preemia on mõeldud noorte andekate lavaüliõpilaste esiletõstmiseks ja tiivustamiseks. 
Preemiat rahastab Eesti Kultuurkapital.
Märjamaa kihelkond

Piirkonna ajalugu

Märjamaa kirikukihelkond asutati 13. sajandil, mil arvatavasti püstitati tähtsasse teeristi ka esimene kirik.
1783. aastal Baltimaades maksma pandud uue asehalduskorraga eraldati Kullamaa ja Märjamaa kihelkond Läänemaast ja lülitati Paldiski kreisi külge. Kuid juba 1796. aastal tühistas keiser Paul I halduskorra ja taastas endised olud.
1912. aastal oli Märjamaa kihelkonna elanike arv ligi 7000. Kihelkonnas asus 10 valla- ja 2 kreekakatoliku kirikukooli.
Väga mahuka uurimuse Märjamaa kihelkonna ajaloost 13. sajandist kuni aastani 1990 on koostanud Meinhard Uustalu. Uurimust säilitatakse Märjamaa arhiivis.

Märjamaa kihelkonna pärand

Esimene Eesti Rahva Muuseumi vanavarakogumisretk Märjamaale toimus 1913. aastal. Muuseumi kogudes on Märjamaa kihelkonnast 692 eset, 63 etnograafilist joonist, ca 900 fotot, 14 välitööpäevikut, 11 etnograafilist kirjeldust.

Kihelkonna alad tänapäeval

Pindalalt väga suure kihelkonna alad jäävad tänapäeval tervikuna Rapla maakonna koosseisu. Praktiliselt kogu kihelkonna ala kuulub Märjamaa valda, väike kirdenurk kuulub Rapla valda.
Endel Noor

Endel Noor (5. veebruar 1935, Pöide vald, Saaremaa) on Eesti kasvatusteadlane.
Noor on talupidaja poeg.
Lõpetas 1953 Haapsalu Pedagoogilise Kooli, 1961 TPedI matemaatika-füüsikateaduskonna, 1977 kaugõppeaspirantuuri NSV Liidu Pedagoogilise Akadeemia Õpetamise Sisu ja Meetodite Instituudis Moskvas, kasvatusteaduste magister (1993, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Algklasside matemaatikadidaktika süsteemse analüüsi objektina". Oli 1961–65 PTUI teadur, 1965–75 teadussekretär, 1975–91 Eesti pedagoogikauuringute nõukogu teadussekretär, ühtlasi 1961–93 TPedI (Tallinna Pedagoogikaülikooli) pedagoogikateaduskonna osalise koormusega õppejõud, 1991–93 TPÜ kasvatusteaduste instituudi algõpetuse labori juhataja, 1993–99 kasvatusteaduste teaduskonna lektor, dotsent ja prodekaan, 1999–2001 TPÜ Haapsalu Kolledži dotsent; lugenud matemaatika, matemaatika didaktika ja kasvatusteadusliku uurimistöö kursusi.
Uurimisvaldkond: lasteaia ja algklasside matemaatika didaktika (õppesisu ja õpetamise teoreetilised alused, õpetamise metoodika). Koostanud lasteaia ja I–IV klassi õppekirjandust. 1976–86 oli sarja "Pedagoogikateaduselt koolile" (10 artiklite kogumikku) koostaja ja toimetaja. Üle 40 teadustrükise.
Võuküla linnus

Võuküla linnamägi ehk Kindralihaud on muinaslinnus Põlva maakonnas, Räpina vallas, Võuküla külas.

Mälestise kirjeldus

Linnamägi asetseb Võhandu jõe kõrgel jõe läänekaldal neemikul. Lõuna pool liitub linnuseala muu kaldapealsega ja siit on tulnud seda valliga tugevamini kindlustada. Kolmnurkse põhiplaaniga linnusekoha 45 m pikkuse idakülje moodustab Ahja jõe enam kui 10 m kõrgune kaldajärsak, aga osa platoo idaservast näib olevat jõkke varisenud. Lõunapoolses osas on 2,5 m kõrgune vall. Poolkaarena ümber linnuseõue lõuna- lääne ja põhjsküljel kulgeva liivavalli kõrgus on 1 m. Linnust piirab kagu-, lõuna- ja lääneosas madal kraav. Linnuseõue pikkus on 30 m, 17 m laiune, pindala on 650-700 ruutmeetrit. Kultuurikiht näib puuduvat. Kaitseehituse iseloomu järgi otsustades kuulub linnamägi II aastatuhande algusesse.
Williamsi sündroom

Närvisüsteem

Mitmete geenide puudumine Williamsi sündroomiga patsientidel mõjutab oluliselt aju funktsioone, hõlmates hälbeid väikeajus, paremas kiirusagaras ja vasaku otsmikusagara piirkonnas. See muster on kooskõlas visuaal-ruumiliste häiretega ning probleemidega käitumise ajastamisel, mida on Williamsi sündroomiga patsientidel tihti täheldatud. Frontaal-väikeaju-rajad on seotud käitumise ajastamisega ning neokorteksi parietaal-dorsaalpiirkonnad tegelevad visuaalse protsessinguga, mis toetab keskkonna (kuid mitte nägude) visuaal-ruumilist analüüsi. Williamsi sündroomiga inimesed on tavaliselt sõbralikud, ülijutukad ning võivad tihti pahvatada, mis demonstreerib dorsaal-ventraalsetest puudujääkidest tulenevat sisemiste piirangute vähenemist. On tehtud ka uuringuid, mis näitavad Williamsi sündroomiga inimeste mandelkeha suurenemist, võrreldes seda mandelkeha keskmise suurusega inimestel. Teades, et mandelkeha kontrollib inimeste hirmutunnetust, võib näha, miks on WBSiga indiviidid altid suhtlema kõigiga, kaasa arvatud võõrastega.
2010. aasta uuringud näitasid vasaku auditoorse korteksi suurenemist ning selle kõrgemat aktivatsiooni, mida interpreteeritakse kui neuraalset korrelatsiooni nende rütmitunnetuse ja kiindumusega muusikasse. Sarnase suurusega auditoorseid kortekseid on varem leitud ainult professionaalsetel muusikutel.

Diagnoosimine

Indiviidide väliste tunnuste põhjal klassifitseerimine ei ole piisav. Tänapäeval kasutatakse diagnoosi kinnitamiseks geneetilisi teste, mille korraldavad geneetikud koostöös laboritega.

Ravi

Williamsi sündroomile ei ole ravi. Soovitatav on vältida liigse kaltsiumi ja D-vitamiini tarvitamist, liiga suure vere kaltsiumisisalduse korral tuleb seda ravida. Veresoonte ahenemine võib olla oluline terviseprobleem, mida tuleb ravida individuaalselt. Liigeste jäikuse korral on vajalik füsioteraapia. Williamsi sündroomiga lapsi saab aidata ka arengu- ja kõneteraapiaga (verbaalsed tugevused aitavad hüvitada nõrkusi). Ülejäänud raviviisid põhinevad patsiendi konkreetsetel sümptomitel. Ameerika Pediaatrite Akadeemia on avaldanud juhtnöörid, mis sisaldavad kardioloogilist, arengu-, psühholoogilist ja hariduslikku hinnangut ning palju soovitusi, kuidas Williamsi sündroomi korral käituda ja milleks valmis olla.

Kirurgiline ravi

Williamsi sündroomiga inimesed võivad vajada kardiokirurgilist operatiivset ravi, korrigeerimaks kaasasündinud aordi stenoose (näiteks aordiklapi stenoos jm).
Eupen

Ajalugu

Eupen sai linnaõiguse 1674.

Rahvastik

2010. aastal elas Eupenis 18 717 inimest.
2005. aasta seisuga moodustavad välismaalased 12,98% rahvastikust.

Majandus

2003. aastal oli Eupeni SKP ühe inimese kohta 12 713 eurot, mis moodustas 58% Euroopa Liidu keskmisest (21 740 eurot).
Töötus oli 1. jaanuari 2006 seisuga 10,48%.
Lottsuru

Lottsuru (Hemaris) on surulaste sugukonda kuuluv liblikaliste perekond.
Perekonda kuulub 17 liiki.
Lilly

"Lilly" (endine Rootsi parklaev "Ebba", originaalnimega "Meridian") oli 1866 Sunderlandis ehitatud tammepuust parklaev. Laeva pikkus oli 127,1 jalga, laius 28,4 jalga, süvis 17,4 jalga, kogumahutavus 415 brutoregistertonni, klass A.II. ehk kõrgeim klass Atlandi ookeanil sõitmiseks.
Laeva kapten oli Johan Pitka, kes selle laevaga käis kaks korda Lõuna-Ameerikas ja müüs hiljem Kihnu Jõnnile (Enn Uuetoale), kes laeva uputas umbes 1899 Põhjamerel.
Rand Paul

Rand Paul (täisnimega Randal Howard Paul; sündinud 7. jaanuaril 1963 Pittsburghis Pennsylvanias USAs) on USA senaator Kentucky osariigist. Ta on USA Vabariikliku Partei liige ning endise Texase senaatori ja presidendikandidaadi Ron Pauli poeg. Esmakordselt pälvis ta üleriiklikku tähelepanu 2008. aastal, mil ta esines poliitiliste kõnedega oma isa toetuseks, kes kandideeris Vabariikliku Partei presidendikandidaadiks. Rand Paul on esimene USA senaator, kes on olnud ametis üheaegselt oma vanemaga Esindajatekojas.
Duke'i Ülikooli meditsiinikooli lõpetanud Paul töötas silmaarstina Bowling Greenis Kentucky osariigis 1993. aastast ja asutas 2007. aasta detsembris omaenda kliiniku. 1994. aastal rajas ta Kentucky maksumaksjate ühingu, mida tänini juhib.
2010. aastal kandideeris Paul Vabariikliku Partei liikmena senatisse kohale, mille jättis vabaks pensionile läinud senaator Jim Bunning Kentuckyst. Paul võitis Kentucky osariigi riigisekretäri Trey Graysonit esimeses voorus. Ehkki ta polnud varem olnud ühelgi poliitilisel ametikohal, võitis ta ka Kentucky peaprokuröri Jack Conwayd. Tea Party liikumise pooldajana on ta avalikult toetanud poliitiliste ametikohtade maksimumaegade kehtestamist, tasakaalustatud riigieelarvet ning föderaalkulutuste ulatuslikku kärpimist ja maksude langetamist. Ta on saanud tuntuks sõltumatute seisukohtade poolest paljudel poliitilistel teemadel, vaieldes tihti nii vabariiklaste kui ka demokraatidega.
Tiina Toomet

Isiklikku

Tiina Toomet on abielus Vallo Toometiga ja neil on 3 last: Karl, Siim ja Silvia. Samuti on neil kass Maksim ja bostoni terjer Paula.
Tiina vend on Mart Tarmak.
Ovipaaria

Ovipaaria (inglise keeles ovipary) on enamiku selgrootute ja osade selgroogsete sugulise sigimise vorm, mil munade sees asuvad looted arenevad väljaspool emakeha.
Ovipaaria korral väljuvad emakehast kas viljastamata või viljastatud, kuid valdavalt arenemata munad. Igast munast koorub järglane.
Ovipaaria on tänapäeval lindude, kahepaiksete ja roomajate levinuim paljunemise vorm.
Vjatško

Vjatško (Henriku Liivimaa kroonikas ka Vetseke, Wetseke, Vesceka, Viesceka; vene Вячеслав Борисович (isanimi ei ole kindel); suri 1224) oli 13. sajandi alguse Koknese vürst.

Päritolu

Üldiselt arvatakse, et Vjatško oli vene päritolu vürst, kes võis kuuluda Rjurikovitšite Połacki harru. Mõned Läti autorid on arvanud, et ta võis olla latgal, kelle nimi tulenes balti sõnast vecākais "vanem" ja kes oli Koknese piirkonna tugevaima võimumehena vürstiks tõusnud ning venelaste toetuse tagamiseks õigeusku üle läinud. Veel on välja pakutud, et tegemist oli liivlasega.

Tegevus

Vjatško oli Koknese valitseja alates hiljemalt 1205. aastast, mil ristisõdijad piiskop Alberti juhtimisel tema vürstiriigi naabriteks olnud Aizkraukle liivlased oma võimule alistasid ja Vjatškoga rahu sõlmisid. 1207. aastal leppis Vjatško Albertiga kokku, et piiskop saab poole ta valdustest ja aitab vastutasuks Kokneset kaitsta leedulaste rünnakute eest. 1208. aastal tekkis tal konflikt Lielvārde foogti Danieliga, kes Koknese linnuse vallutas ja vürsti vangistas. Alberti nõudmisel ta siiski vabastati. Hiljem samal aastal otsustas Vjatško Alberti mõju alt vabaneda, tappes piiskopi poolt Koknese linnusesse saadetud sakslased ja paludes Polotski vürsti Vladimiri abi. Alberti ristisõdijate kättemaksuretke kartuses jättis ta siiski lõpuks oma linnuse ja vürstiriigi maha ning põgenes Venemaale.
1223. aastal lubas Novgorodi vürst Vjatško võimu alla Tartu linnuse ja kõik Eestimaa alad, mille ta suudab endale alistada. Sõjajõuna sai Vjatško kaasa 200 meest, kelle abil ta käis ümbruskonnas maksu nõudmas ja rüüstamas. Aasta hiljem, pärast mitmeid ebaõnnestunud katseid, vallutasid Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu väed Tartu linnuse ja Vjatško tapeti.
Läti Henrik märgib Vjatškot oma kroonikas kokku seitsmel korral.

Mälestuse jäädvustamine

Tegelasena esineb Vjatško Enn Kippeli 1941. aastal Eesti NSV-s avaldatud noorsoojutustuses "Meelis", kus ta on peategelase, Sakala vanema Lembitu poja Meelise liitlane, kellega koos ta hukkub 1224. aastal Tartu lahingus. 
Neile püstitati Nõukogude ajal Tartus Kassitoomele pronksist mälestusmärk, skulptuurigrupp "Vjatško ja Meelis Tartu kaitsel". 1954. aastal tuli esiettekandele eesti helilooja Anatoli Garšneki oratoorium "Vürst Vjatško ja vanem Meelis" (tekst P. Anton).
Male ja Mõttesport

Male ja Mõttesport oli Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures asuva Kehakultuuri ja Spordi Komitee Vabariikliku Male-kabe Klubi häälekandja, mis ilmus 1941. aastal.
Ajakirjas olid male- ja nuputamisülesanded.
Ajakiri vahetas välja varasema ajakirja Ajude Gümnastika (1933–1940, 42 numbrit).
Björn von Sydow

Björn Gustaf von Sydow (sündinud 26. märtsil 1945) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik.
14. aprillil 2003 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk.
Ühemargane münt (1924)

Kujundus

Münt on halli värvi ning kaalub 2,56 grammi, läbimõõt on 1,8 sentimeetrit ning selle serv on rihveldatud. Mündi kujundaja kohta kindlad andmed puuduvad, kuid mõnedel andmetel oli selleks Boris Krümmer.

Avers

Mündi esiküljel on legend "EESTI VABARIIK" ja nimiväärtus "1 mark".

Revers

Mündi tagaküljel on kolm lõvi ja vermimise aasta "1924".
Augud

Sisu

Raamatu tegevus viib meid Rohelise Järve laagrisse, noorte paranduslikku kolooniasse, kus poisse mehistatakse sellega, et neid sunnitakse iga päev auke kaevama. Rohelise Järve laagris ei ole järve. Kuid seal on lugematu arv suuri auke.
Valesüüdistustusega laagrisse sattunud Stanley Yelnats taipab, et laager ei ole mõeldud ainult poiste kasvatamiseks. Poisid kaevavad auke, sest Laagriülem otsib midagi. Kuid mis võib olla maetud ärakuivanud järve põhja? Stanley üritab tõde välja kaevata.
See on kaasakiskuv, tõsine ja samas humoorikas lugu kuritööst, karistusest ja - lunastusest.