google/wiki40b huggingface dataset:
Eesti pangandus

Ajalugu

24. veebruaril 1919 kinnitas Eesti Vabariigi Valitsus Eesti Panga põhikirja. Panga põhiülesandeks seati rahakäibe korraldamine ja sellele anti pangatähtede emissiooni ainuõigus. Riigikassa summadest eraldati Eesti Panga põhikapitaliks 10 miljonit marka. Pank alustas tegevust 3. mail 1919. Esialgu tegutses Eesti Pank riikliku aktsiapangana, hiljem riigist lahutatud keskpangana. 20. juunil 1924 seadustati uus teoreetiline rahaühik – Eesti kuldkroon. 1940. aasta juunipööre ja Eesti inkorporeerimine NSV Liidu koosseisu tõid kaasa Eesti Panga natsionaliseerimise. Ülemnõukogu 15. detsembri 1989. aasta otsusega taasasutati Eesti Pank 1. jaanuaril 1990. 
1992. aasta 20.–22. juuni rahareformi käigus vahetati Nõukogude rublad Eesti kroonide vastu. 23. juunil 1992 astus Eesti Maailmapanga liikmeks. 3. juulil 1992 asutasid 21 kommertspanka Eesti Pangaliidu. 18. mail 1993 võttis Riigikogu vastu Eesti Panga seaduse. Aastatel 1995–1997 keskenduti panganduses ja makromajanduses kvalitatiivsetele muudatustele, nimetati ametisse Eesti Panga president, EPN võttis vastu mitmeid otsuseid, avati Eesti Panga muuseum, kirjutati alla mitmele Eesti majanduspoliitika memorandumile jne. Aastatel 1998–1999 arendati tegevust kooskõlas makromajandusest ja rahvusvahelistest tendentsidest tulenevate nõuetega.  Aastatel 1999–2004 arenes Eesti Euroopa Liidu kandidaatriigist liituvaks riigiks ja lõpuks liikmesriigiks. Üks liitumisläbirääkimiste eest vastutajaid oli Eesti Pank. Aastatel 2004–2011 valmistuti eurole üleminekuks.  2011. aasta algul võttis Eesti 17. riigina kasutusele euro. Seeläbi sai Eesti Pangast eurosüsteemi liige.
Rist

Lipud

Risti on kujutatud paljude riikide lippudel. Tuntuimad neist on Skandinaavia riigid, mille risti tuntakse Skandinaavia ristina. Lõunapoolkera riikide hulgas on lippudel kasutusel Lõunarist. Alates 17. sajandist on Šveitsi lipul kujutatud võrdkülgne valge rist punasel ruudul. Organisatsioon Punane Rist võttis oma lipu kujutise Šveitsi lipu järgi.
Airbus A300

Airbus A300 on lühike, keskmise lennukaugusega laia kerega lennuk. See oli maailma esimene kahe mootoriga laiakereline lennuk. Airbus A300 esitleti esmakordselt 1972. aastal. Tootmine lõpetati 2007. aasta juulis.
Ernst Seim

Ernst-Richard Seim (13. mai 1895 Vastseliina – 26. september 1979 Rootsi) oli eesti majandustegelane.
Sündis Võrumaal põllumehe pojana. 1911. aastal tuli ta Tallinna J. ja A. Paalmanni trükikotta õpipoisiks, kus õppis raamatuköite, trükkimise ja ladumise osakondades. Samal ajal käis õhtukoolides, mis võimaldas  1915. aasta lõpul Taškendis sõjaväekohustust täites lõpetada eksternina gümnaasium. Võttis osa Esimesest maailmasõjast ja Eesti Vabadussõjast.
1929. aastal siirdus ärisse, töötades kontorijuhatajana, raamatupidajana, tolliametniku, ärijuhina, filmitöösturina. 1931. aasta algul asus töösturite ja kaupmees ajalehe ärijuhiks. Sama aasta sügisest oli tegev töösturite ülemaalise kongressi peasekretärina. 1932. aastal töötas "Üleriikliste Kaupmeeste Seltside Keskliidu Teadete" esimese tegevtoimetajana.
1932. aasta detsembris astus Jüri Kodrese kaubamaja teenistusse. Oli üleriiklike kaupmeeste kongresside peasekretär ja referent.
Oli tegev paljudes seltskondlikes organisatsioonides. Noorte Meeste Kristlikus Ühingus juhatuse liikmena kutsus 1927. aastal ellu NMKÜ einelaua. Organiseeris ja juhtis Ühisabi Kuldsüdame korjandusi. Oli  Tööstuse-Kaubanduse Esindajate Ühingu organiseerija ja esimees. Tallinna Kaupmeeste Seltsi liige.

Isiklikku

Tema poeg oli keemik ja mikrobioloog, soomepoiss, sotsiaaltöötaja ja eesti aktivist Rootsis Jüri Seim.
Vesikond

Veekogu vesikond (varem ka: bassein) on maa-ala, kust põhja- ja pinnaveed voolavad jõgede jt vooluveekogude kaudu vastavasse veekogusse.
Varem peeti mõistet "vesikond" sünonüümseks mõistega "valgla", praegu on seda mõistet kasutatud enamjaolt veemajanduslikus kontekstis, mõeldes viimase all üht või mitut naabervalglat koos põhjavee ja rannikuvetega hõlmavat maismaa- ja mereala.
Pindala järgi on kõige suuremad ookeanide vesikonnad, järgnevad mere või lahe vesikonnad, järve vesikonnad ja jõgikonnad.
TAT-5

TAT-5 (Transatlantic No. 5) oli viies seitsmest transatlantilisest allvee telefonikaabelsüsteemist. See paigaldati Atlandi ookeani põhja, ulatudes Hispaania provintsist Cádiz kuni Rhode Islandi osariigini USAs. Liinid opereerisid 1970. aastast kuni 1993. aastani.
Aruküla rahvamaja

Aruküla rahvamaja (ka Aruküla kultuurimaja) ehitati Arukülla 1974. aastal Harju rajooni uueks kultuurimajaks ning pidi kuni Eesti Vabariigi taastamiseni maja jagama Aruküla kolhoosiga. Praegu asub hoones peale Aruküla Kultuuriseltsi veel ka Raasiku vallavalitsus.
Praegune Aruküla kultuurimaja on järglaseks 1939. aastal Eesti Vabariigi peaminister Kaarel Eenpalu toetusel ning tema abikaasa Linda Eenpalu ja kohaliku Aruküla Aedlinna Heakorra Seltsi eestvedamisel rajatud vanale Aruküla rahvamajale, mis lammutati 2006. aasta sügisel.
2011. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused

2011. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused on 75. meeste maailmameistrivõistlused jäähokis, mis toimusid Slovakkias 29. aprillist 15. maini 2011. Võistluspaigad olid Bratislavas ja Košices. Maailmameistritiitlit kaitses Tšehhi. Maailmameistriks tuli Soome, kes alistas finaalis Rootsi. Turniiri esimese mängu pidasid Saksamaa ja Venemaa. 2011. aastal pääsesid MM-võistluste põhiturniirile Austria ja Sloveenia.
MM-il osales 16 meeskonda.
Võistlused peeti Slovakkias esimest korda peale seda, kui riik sai iseseisvaks. Siiski on MM-võistlusi seal toimunud ka varem kaks korda aastatel 1959 ja 1992, kui kuuluti veel Tšehhoslovakkia koosseisu.

Alagrupid

Võistkonnad mängisid alagruppides omavahel ühe korra, kus igal meeskonnal tuli mängida kolm mängu. Alagrupi kolm paremat jätkasid kahel vaheturniiril.

Vahegrupid

Vahegruppidest jõuab finaalmängudele neli paremat meeskonda. Vahegrupi mängudel jaotati meeskonnad kahte gruppi. E-vahegrupis mängivad A- ja D-alagrupi kolm paremat, F-vahegrupis mängivad B- ja C-alagrupi kolm paremat. Alagrupis omavahel kohtunud meeskonnad enam vahegrupis omavahel ei kohtu, kuid nende omavahelise mängu tulemus alagrupis läheb arvesse vahegrupis.
Yos Sudarso saar

Yos Sudarso on saar Indoneesias. Asub Uus-Guinea saare edelaranniku lähedal. Uus-Guineast on see eraldatud 1,7–10 km laiuse Buaya väinaga.
Pindala on 11 600 km². Saare rannikul asuvad ühed maailma suurimad mangroovid.
Yos Sudarsol on elanikke umbes 11 000. Saarel on umbes 25 küla. Neist suurim on Kimaam.
Kuulub Paapua provintsi.
Saare nimi oli Hollandi ülemvõimu ajal Frederik Hendriku saar. Indoneesia võimud nimetasid selle mereväeohvitseri Yos Sudarso järgi, kes hukkus 1962. aastal lahingus. Saar on tuntud ka nimede Dolok ja Kimaam all.
Edru

Loodus

Edru lähedal kulgeb enam kui 10 km pikkune vallseljak – Seljamägi. Seljamäe kõrval raudteest idas on 0,5 ha suurune kinnikasvav Edru Kaanjärv. Edru voore kõrgemal harjal (133 m) asub surnute põletamise paik (I aastatuhande esimene pool). Raudteeülesõidu ja karjalauda vahel on maantee pervel paarikümne lohuga kultusekivi. Edru kandi taimestik, loomastik ja linnustik on väga liigirohke.
Idealism

Ajalugu

Idealismi all võidakse silmas pidada väga erinevaid positsioone ja suundi filosoofia  ajaloos.

Platon

Platoni filosoofiat võib tõlgendada nii, et reaalselt ei ole olemas mitte konkreetsed üksikud asjad (partikulaarid), vaid need "üldised asjad" (universaalid, eidosed, "ideed"), mis on üksikutele asjadele ühised. Sellist õpetust nimetatakse platonismiks või Platoni realismiks (realismi ja nominalismi vastanduse kontekstis, ühena  universaalideprobleemi lahendustest). Hoolimata sellest, et realismi ja idealismi teises tähenduses vastandatakse, on siin tegemist idealismiga (objektiivse idealismi ühe vormiga), sest mittemateriaalseid universaale peetakse selles õpetuses primaarseteks materiaalsete asjade suhtes.

Berkeley

George Berkeley püüdis välja selgitada, mida on võimalik kindlalt teada, ning leidis, et teadmine peab põhinema tajumustele. Ta jõudis järeldusele, et reaalsed on üksnes tajumused ise ning mingit reaalset objekti nende taga ei ole. See seisukoht on liigitatud subjektiivse idealismi alla. Seda nimetatakse ka dogmaatiliseks idealismiks. Sellise  positsiooni puhul tekib küsimus, miks inimestel on enam-vähem ühesugused tajumused. Berkeley väitel on asi selles, et Jumal on tajumuste vahetu põhjus.
Eesti Islami Kogudus

Eesti Islami Kogudus on Eestis tegutsev islamiusu kogudus. Kogudus taasregistreeriti 1990 (Eesti esimesel iseseisvusajal tegutses kaks islamiusu kogudust).
Islamimaailmas harva ettetuleva nähtusena tegutsevad selles koguduses koos nii sunniidid kui ka šiiidid.
1995. aastal eraldus kogudusest kolmeteistkümne inimese suurune rühmitus ning registreerus iseseisva juriidilise isikuna ühenduseks Eesti Muhameedlaste Sunniitide Kogudus. Selle rühma lahkumine ei pingestanud suhteid sunniitide ja šiiitide vahel Eesti Islami Koguduses.
1. jaanuari 2000. aasta seisuga kuulus Eesti Islami Kogudusse veidi üle 1400 inimese. Koguduse juhatuse esimees on alates 1994. aastast Timur Seifullen. Usulisi toiminguid juhtis koguduses 18 aastat mulla Hasjan Murtazin, pärast tema surma on koguduse peaimaam ja Eesti ülemmufti Ildar Muhamedšin.
Jaan Kruusvall

Elukäik

Jaan Kruusvall sündis Eru külas talupidaja pojana, õppis Võhma algkoolis ja Loksa keskkoolis ning lõpetas 1964. aastal eksternina Rakvere töölisnoorte keskkooli. Aastatel 1966–1971 õppis Kruusvall Moskvas, Maksim Gorki nimelises kirjandusinstituudis. 
1964–1966 ning 1974–1976 töötas Jaan Kruusvall Tallinfilmis administraatori ja dokumentaalfilmide toimetajana, 1981–1987 tegi kaastööd ajalehele Sirp ja Vasar, 1981–1987 oli ajakirja Looming proosaosakonna juhataja ning 1991–1996 ajalehe Maaleht toimetuse liige. 
Jaan Kruusvall kuulus alates 1977. aastast Eesti Kirjanike Liitu, 1981–1985 oli ta EKL-i juhatuse liige.

Looming

Kruusvall debüteeris 1962. aastal luuletustega ajalehes Noorte Hääl. 1960ndate lõpus hakkas ta avaldama lühiproosat ning 1970ndate lõpus ilmusid trükis esimesed lühinäidendid. 
Juba esimestes proosakogumikes avalduvad Kruusvalli loomingu tunnusjooned: fragmenteeritud või koguni puuduv süžee, elu ja tegelaste distantseeritud, hinnanguvaba kirjeldamine, faktide ülitäpsest esitusest tulenev kohatine iroonia ja grotesk ning eelkõige tema proosa ebaharilik lühidus. Kruusvall on kirjutanud vaid kaks pikemat jutustust – „Sügisdivertisment“ (avaldatud kogumikes „Maailmad akna taga“ ja „Sinetavad kaugused“) ning „Nokturn järve ääres (avaldatud samanimelises proosakogumikus ja valikkogus „Sinetavad kaugused“). Jaan Kruusvalli tekste on žanriliselt keeruline määratleda. Dialoogikeskne lühiproosa meenutab sageli lühinäidendeid ning viimastes kogumikes „Olen öösse eksind karjus“ ja „Õhtuvalgus“ avaldatud lakoonilised mõtisklused lähenevad vabavärsilisele luulele.
Kruusvalli proosaloomingut iseloomustab kolmanda kogumiku pealkiri „Katkendeid elust“. Tema lühijutud koosnevad sageli katkenditest, juhuslikult valitud piltidest ja stseenidest, millel pole pealtnäha algust ega lõppu, seotust ega pingestatust, süžee arengut ega lõpplahendust. Kruusvalli tegelased on üksildased inimesed, kes tunnetavad alalist tühjust ja masendust, toimuva poolikust ja tähtsusetust. Need tunnused kuuluvad ka Kruusvalli draamaloomingu juurde.
Eesti näitekirjanduses tuntakse Jaan Kruusvalli kui silmapaistvat minimalisti. Tema draamaloomingule on omased lühikesed, lõpetamata, küsimärgilised ja kolmikpunktilised, sageli ühesõnalised laused. Näidendi remarktekstis on palju pause ning vaikus sätestab aeglase tempo ja annab kaalu napilt väljaöeldud sõnadele. 
Teatrilukku kinnitas Kruusvall ennast näidendiga "Pilvede värvid", mis käsitles Eesti maarahva saatust 1944. aastal. Sügaval stagnatsiooniajal kinnistas see näidend Kruusvallile rahvusliku tõerääkija positsiooni. Mikk Mikiveri 1983. aastal Eesti Draamateatris esietendunud lavastuses kujunes "Pilvede värvid" märgiliseks. Näitleja Ain Jürisson on meenutanud, et lavastus mõjus kui valus ja kallis palsam eestlaste haavadele, kõneldes ajast, mil inimese saatus ristus tema kodumaa saatusega. Mikiveri lavastus oli püha, publik jälgis ja võttis laval toimuvat vastu surmvaikse süvenemisega.
Pilt ja Sõna

Pilt ja Sõna oli aastal 1941 ja 1946–1966 Tallinnas välja antud kuukiri. Ajakirja eelkäija oli 1936–1940 ilmunud ajakiri Nädal Pildis.
Ajakirja sisu moodustasid päevasündmuste kajastused, samuti kunstiteemalised lühijutud ja kirjutised.
Aastal 1966 oli ajakirja tiraaž 19 700.
Kuivastu mõis

Kuivastu mõis (saksa keeles Kuiwast) oli rüütlimõis Muhu kihelkonnas Saaremaal.
Mõisa omanikud olid Buxhoevedenid.
Anu Kollom

Anu Kollom (sündinud 10. märtsil 1948) on eesti mükoloog.
Ta lõpetas aastal 1971 Tartu Riikliku Ülikooli bioloog-botaanikuna.
Ta on töötanud pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis.
Eren Derdiyok

Eren Derdiyok (sündinud 12. juunil 1988 Baselis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliiga klubis Göztepe ja Šveitsi jalgpallikoondises.
Derdiyok sündis Türgi kurdi päritolu peres. Tal on samuti Türgi kodakondsus.
Ta alustas karjääri 2004. aastal kodumaal Old Boysis. 2006. aastal liitus ta Šveitsi kõrgliiga klubiga FC Basel. Hooajal 2007–08 tuli ta klubiga nii Šveitsi meistriks kui võitis ka Šveitsi karika.
2009. aastal siirdus ta Saksamaale, kus mängis järgmised viis hooaega. Neist kolm esimest ja viimase veetis ta Leverkuseni Bayeris ning hooaja 2012–13 Hoffenheimis. Kõige edukam hooaeg Saksamaal oli esimene, 2009–10, kui ta lõi Leverkuseni Bayeri särgis Bundesligas 12 väravat.
2015. aastal liitus ta Türgi kõrgliiga klubiga Kasımpaşa. Väga edukaks kujunes hooaeg 2015–16, kui ta lõi Türgi kõrgliigas 13 väravat.
2016. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu teise Türgi kõrgliiga klubi, Galatasarayga. Hooaegadel 2017–2018 ja 2018/2019 tuli ta klubiga Türgi meistriks. 2019. aastal jätkas Türgi kõrgliigas karjääri Göztepe meeskonnas.
Debüüdi Šveitsi jalgpallikoondises tegi Derdiyok 6. veebruaril 2008 mängus Inglismaa vastu, lüües selles mängus ka oma esimese värava. Samal aastal valiti ta Šveitsi koondisse Euroopa meistrivõistlusteks. Ta oli 19-aastasena turniiri noorim mängija. Ta on kuulunud Šveitsi koondisse veel ka 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Vaikna vald

Vaikna vald (saksa keeles Waikna) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas.
Vald eksisteeris aastatel 1866–1939.
Valla alal asusid teiste seas Vaikna ja Päri mõis.
Ida Auken

Trivia

Teismelisena mängis Ida Auken käsipalli klubis Kopenhaageni Ajax, olles paaril aastal isegi klubi esikmeeskonnas.

Isiklikku

Ta ema on vaimulik ja Euroopa Parlamendi liige Margrete Auken ning ta isa on kirjandusprofessor Erik A. Nielsen. Tema abikaasa on Bent Meier Sørensen, kes töötab juhtimise, poliitika ja filosoofia valdkondade lektorina Kopenhaageni Majandusülikoolis (CBS). Tal sündis 13. jaanuaril 2011 poeg ning ta jäi uuesti rasedaks juulis 2012.
Võtikvere vald

Võtikvere vald (saksa keeles Wottigfer) oli vald Tartumaal Torma kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1924 ja siis moodustati Torma vald.
1892 liideti Võtikvere vallaga Kõnnu, Torma ja Vaiatu vald.
Valter Klein

Valter Klein (pseudonüüm Karl Roobas; 9. märts 1892 Tartu – 3. märts 1925 Tallinn (Nõukogude Liidu saatkond)) oli Eesti kommunist.
Valter Klein sündis 1892. aastal Tartus töölisperekonnas, aastatel 1910–1913 õppis Tartus maalrite koolis, misjärel töötas maalrina Soomes ja Petrogradi miinitehases.
Esimese maailmasõja ajal liitus poliitilise tegevusega, 1917. aastal astus ta VSDT(b)P-sse ning sõdis Vene kodusõjas Punaarmees 1919. aastani.
Pärast Vene kodusõda töötas Vene-Eesti-Läti piiri komissarina ja seejärel Petrogradi eestlaste-kommunistide tööartelli juhatuse esimehena. V. Klein oli Petrogradis ilmunid ajalehe Edasi alaline kaastöötaja ja ajakirja Oras üks asutajaid.
1923. aastal suunati V. Klein Eestisse illegaalsele poliitiöisele agitatsioonitööle, 1. detsembrist 1924 sai temast Eestimaa sõjakomitee esimees ning võttis osa 1924. aastal toimunud riigipöördekatsest. Ta kuulus riigipöörde peastaapi, olles määratud sõja-revolutsioonikomitee esimeheks mässu edu korral, sai 1. detsembri riigipöördekatse ajal sai haavata. Detsembrimässust osavõtnu, kommunist Johannes Mänd riigiarhiivis hoitavate mälestuste järgi jõudis ta ülestõusu läbikukkumise järel pärast seiklusi ja öiseid rännakuid lõpuks Tartumaalt pealinna, ning suundus Pikale tänavale saatkonna ukse juurde ning sisenes.
J. Mänd (sünd. 1890 Oudovas – 1961) meenutas, et NSV Liidu saatkonda Eestis põgenenud kommunistid said endile seal varjupaigaks kütteruumi keldri.
Dokumendi järgi suri Klein seal keldris kopsupõletikku ning tema surnukeha valmistas teistele põgenikele peavalu – mida sellega ette võtta? Lõpuks maeti lahkunu samasse keldri põranda alla.
August Allik

August Allik (18. märts 1920 Loodi – 21. august 1962 Tallinn) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, Eesti laskurkorpuse 300. laskurpolgu rühmakomandör.
Ta nimetati oktoobris 1944 Väikese väina forsseerimise eest Nõukogude Liidu kangelaseks.
Ta maeti 23. augustil 1962 Rahumäe kalmistule.
Andrés Fernández Moreno

Andrés Eduardo Fernández Moreno (sündinud 17. detsembril 1986 Murcias) on Hispaania jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliiga klubis Villarreal.
Klubikarjääri jooksul on ta mänginud Hispaania klubides Osasuna, Huesca, Granada ja Villarreal, kus ta on mänginud alates 2016. aastast. Hooajal 2014–15 mängis ta Portugali kõrgliiga klubis Porto.
Kes koera saba kergitab, kui koer ise

"Kes koera saba kergitab, kui koer ise" on vanasõna
Isaak Citroën

Isaak Citroën (perekonnanimi ka Citron, Tsitron; 19. jaanuar 1878 – surmaaeg teadmata) oli juudi päritolu Eesti ärimees. 
Tema perekond oli pärit Leedust. Citroën tegutses enne Esimest maailmasõda Tallinnas väikeärimehena, nagu tema isagi. Tema karjäär suurärimehena sai hoo sisse Vabadussõja lõpus. Temast sai Balti Puuvilla Ketramise ja Kudumise Vabriku, Sindi Tekstiilivabriku, Kreenbalti, Eesti Niidi, Unioni nahatööstuse, tööstuslik-kaubandusliku grupi Silva ja Kommertspanga osanik ja juhatuse liige. Ta oli Eesti üks rikkamaid inimesi.
Isaak Citroën on kogunud tuntust kui Berliini juudi kogukonna abistaja Weimari Vabariigi aastatel.
1932. aastal puhkes Balti Puuvilla Ketramise ja Kudumise Vabriku ümber skandaal. Firma peaomanikke Isaak Citroëni ja Konstantin Wachmanni süüdistati aktsiaseltsi raamatupidamise ning aruannete võltsimises kuue aasta jooksul, et saada aktsiaemissioonidest 20 miljonit krooni. Firma oli Eesti Panga kõige suurem võlglane. 
Citroën määrati kaheks aastaks vanglasse. Ta vabastati 1935. aastal pool aastat enne tähtaega tervislikel põhjustel. Citroën säilitas aktsiad firmas kuni 1940. aastani. Citroën omas siis pea 50% aktsiatest, Robert Bang 25% ja Wachmann 10% aktsiatest. Nõukogude okupatsiooni ajal, novembris 1940 ta arreteeriti. 1941. aastal viidi Citroën Venemaa surmalaagritesse, arvatavasti suri ta Gorki oblastis, surmaaeg on teadmata.

Isiklikku

Isaak Citroëni tütre Reeli poeg on Tallinnas tegutsev kinnisvaraärimees Eduard Klas-Glass (sündinud 1948), kes on Eri Klasi lelle Leopoldi poeg.
Julio Granda

Julio Ernesto Granda Zúñiga (sündinud 25. veebruaril 1967 Camanás) on Peruu maletaja ja maletegelane, rahvusvaheline suurmeister (1986). 
Granda on 2018. aastast Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) viitsepresident. 
Ta tuli 1984. aastal Limas Panameerika juunioride meistriks. Suurmeistriks sai ta 19-aastaselt 1986. aastal. Kaks aastat varem sai Granda FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on viiekordne Peruu (1994–1997, 2002) ja neljakordne Ameerika maailmajao (2007, 2012–2014) malemeister. 
Granda kvalifitseerus 2007. aastal Hantõ-Mansiiskis toimunud maailma karikaturniirile (128 osavõtjat), kus kaotas avaringis Arkadij Naiditschile ja edasi ei pääsenud. 2013. aastal maailma karikal Tromsøs võitis ta teises ringis Peter Lekot ja 3. ringis Anish Girit, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Fabiano Caruanale. Maailma karikaturniiril 2015. aastal Bakuus kaotas Granda 3. ringis Radosław Wojtaszekile.
Granda tuli 2017. aastal Acqui Termes veteranide maailmameistriks U65+ vanuseastmes.
Ta mängis Peruu võistkonna koosseisus 11 maleolümpial (1986–1996, 2002–2006, 2010, 2014).
Gomang

Ajalugu

Filosoofia teaduskonna rajas Drung grags pa rin chen (Drung Drakpa Rintšen), kelle kohta on kahjuks vähe teada, vaid nii palju et ta oli Jamyang Chöjey (1379-1449) õpilane. Algul asus Gomangi teaduskond kloostri peahoones, kust hiljem viidi üle tema praegusse asukohta. Ülekolimine ei läinud libedalt. Legendide järgi olevat tuhandekäeline Avalokiteśvara (Spyan ras gzigs) keeldunud teise kohta kolimast, nimelt käratanud ta teda teise templisse vedavatele munkadele inimhäälega "Ma ei lähe siit kuhugile".
Sellest ajast peale kutsutakse seda Avalokita kuju "ei lähe siit kuhugile".
Gomangis õppis ka kuulusburjaat Agvan Doržijev ja paljud teised budistliku mõttemaailma kuulsustest.
1959. aastal purustati Hiina kommunistide poolt klooster peaaegu täielikult. Nad pommitasid Drepungi õhust. Raamatukogud, mida kloostris oli mitmeid, põlesid maha, tuhanded tekstid hävinesid.
Tol perioodil hävitati Tiibetis kõike, mis seostus kommunistide jaoks budismi ja religiooniga, alates inimestest kuni kloostrite, templiteni välja.
Pommitamise hetkel kloostris 5500 elanud Drepungi mungast jäi järgi käputäis, kes põgenesid Indiasse, kohale jõudis neist vaid 59.
Koos 14 Dalaiga läks Indiasse kaasa esimese põgenikelainega Tiibetist 300 munka. Nad kõik elasid algul põhja Indias Buksas, kuid 1969 anti neile maad Mundgodis, kus nad asusid ehitama uut Gomangi ja uue Drepungi koduks on India siiani. Geshe Lharampa Tempa Tenzin on kloostri praegune eestseisja.
Tol raskel ajastul Tiibetist põgenenud munkadest elavad uues klooster-kodus 20 vana veterani. Nad õpetavad vana traditsiooni alusel uute põlvkondade munkadele kõike seda, mida Drepungi Gomang on pakkunud läbi aegade budistlikus filosoofias ja debatis. Taastama on asutud ka Tiibetis asuvat Drepungi Gomangi viimastel aastatel. 600 aastat seisnud traditsioon ei hävine.
Gomangi filosoofilia teaduskonna poolt toodetud budismi supertähed filosoofias: ’Jam dbyangs bzhad pa (1648-1721/1722 CE), Lcang skya, Sum pa ye shes dpal ’byor (1704-1788 CE), Thu’u bkwan chos kyi nyi ma (1737-1802 CE) ja Gung thang ’jam dpal dbyangs.

Õppeprogramm

Debatt, dispuut ehk filosoofiline vaidlus või väitlus (tsöd-pa)
Buddha kuulutas: "Minu õpetussõnad on kui kuld. Kuid ärge nõustuge nendega lihtsalt, vaid taguge ja töödeldege neid seni, kuni tõde ilmub päevavalgele".
Sellest tuleneb ka traditsioon, kus enamus kloostris elavatest munkadest kogunevad iga päev peale lõunat kloostriõuele fisosoofilisele dispuudile. Väliselt meenutab see suurt hulka inimesi, kes kõik kisendavad ja lausa röögivad vastastikku fraase ja lauseid, mida saadab elav käteplaksutamine, kisa ja hõiked.
Käteplaksutamine dispuudis osaleja poolt märgib seda, et küsimuse esitaja lõpetas enda kiire lühimonoloogi ja ootab juba vastust enda oponendilt.
ÜRO Viini keskus

ÜRO Viini keskus (UNOV) on üks neljast põhilisest ÜRO keskusest. Bürookompleks asub Austria pealinna Viini ärikeskuses Donau City'is. UNOV on osa suurest rahvusvaheliste organisatsioonide kontorite kobarast Vienna International Centre. Keskus loodi 1. jaanuaril 1980, see oli kolmas sedalaadi keskus.
Paavo Ravila

Paavo Ilmari Ravila (5. juuli 1902 Laukaa – 16. aprill 1974 Helsingi) oli fennougrist ja Soome akadeemik.
Paavo Ravila oli Helsingi ülikooli soome-ugri keeleteaduse professor aastail 1949–1956 ja ülikooli rektor 1953–1956. Ta oli Soome Akadeemia liige aastail 1956–1963 ja akadeemia esimees aastal 1963.
1963–1968 oli Paavo Ravila Helsingi ülikooli kantsler.
Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Ruden

Ruden oli Hildesheimist pärit rae- ja aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Rudenid olid pärit Hildesheimist, kus nad kuulusid linna kõrgkihi hulka. XVII sajandi algul rändas Johann Ruden (suri pärast 1663) Rootsi, kus astus 1633. aastal sõjaväeteenistusse ja teenis välja majori auastme. 23. oktoobril 1663 tõsteti ta aadliseisusse, kuid Rootsi rüütelkonda ei introdutseeritud. Tema järeltulijad võeti 11. juunil (vkj) 1746 Eestimaa ja 29. juunil (vkj) 1747 Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa kustus XVIII sajandi lõpul.