Detroit Pistons

Ajalugu

Klubi algaastatel mängis meeskond NBL liigas Fort Wayne Zollner Pistonsi nime all. Kodusaaliks oli North Side High School. 1948 muudeti klubi nimi Fort Wayne Pistonsiks ja hakati võistlema uues liigas Basketball Association of America. Klubi omanik Fred Zollner sai NBA nõusse ja klubi võeti vastu NBA-sse. Juba 1955 ja 1956 jõuti NBA finaalidesse, kuid mõlemad kaotati.

1950.–1970. aastad

1957. aastal kolis klubi Detroiti, kuna see oli suurem, ja hakkas kandma nime Detroit Pistons. Selles linnas polnud varem elukutseliste korvpallimeeskonda olnud.
1960. ja 1970. aastatel oli klubi üsna nõrk. Siis ei võidetud ühtegi divisjoni ega konverentsi meistri tiitlit. Tolle aja parimad mängijad olid Dave DeBusschere, Dave Bing ja Bob Lanier. DeBusschere oli omal ajal NBA noorim mängija. 1968 vahetati DeBusschere välja Howard Komivesi ja Walt Bellamy vastu, kuid mõlemad mehed olid oma karjääri lõpul. Dave Bing ja Bob Lanier tegid häid mänge, kuid ainult nemad ei suutnud meeskonda üleval hoida.

1980. aastad

1980. aastal alustati kaotustega ja muuhulgas tehti NBA rekord: kaotati 21 mängu järjest.
Suuremad saavutused algasid 1981. aastal, kui osteti Isiah Thomas. Samuti osteti keskmängija Bill Laimbeer Cleveland Cavaliersist ja Vinnie Johnson Seattle Supersonicsist.
1984. aasta väljalangemismängudes kaotati 5 raskes mängus New York Knicksile. Järgmisel aastal võitis väljalangemismängudes Boston Celtics Detroiti ülekaalukalt. Pistons täiendas oma ridu, ostes Joe Dumarsi. 1986. aasta 'väljalangemismängudes kaotati Atlanta Hawksile.
Seejärel muudeti mängutaktikat: hakati palju agressiivsemalt mängima. See tõi ka edu. Detroit palkas kolm uut vabaagenti: John Salley, Dennis Rodmani ja Utah Jazzist Adrian Dantley. 1987. aastal jõuti Idakonverentsi finaali, kus oldi vastamisi Boston Celticsiga. Mängude seeria lõppes 4:3. Eelviimase mängu võitis kodus Detroit, aga Bostonis jäädi võõrsil alla.
1988. aasta oli Detroitile suurepärane. Võideti keskdivisjon ja konverentsi tiitli pärast tuli kokku minna Boston Celticsiga, keda nad seekord 4:2 võitsid. Finaalis mindi kokku Los Angeles Lakersiga, kelle rivistuses olid sellised mehed nagu Magic Johnson, James Worthy ja Kareem Abdul-Jabbar. Detroitil õnnestus võita 4:2. Isiah Thomas viskas NBA finaalide rekordi, tehes 25 punkti kolmandal veerandajal. Sealjuures mängis ta vigastatud pahkluuga.
Hooajal 1988/89 võideti 63 mängu ja NBA finaalis mindi taas vastamisi Lakersiga. Seekord võitis Detroit ülekaalukalt 4:0 ja tuli esimest korda NBA meistriks. Joe Dumars valiti finaalide väärtuslikemaks mängijaks.

1990. aastad

Detroit kaitses oma tiitlit 1990. aastal. Pärast 59 võitu hooajal ja keskdivisjoni võitu mindi Idakonverentsi finaalis vastamisi kuulsa Chicago Bullsiga. Detroit võitis 4:3, viimase mängu 93:74. NBA finaali vastaseks oli Portland Trail Blazers. Pärast kahe mängu kaotust kodus The Palace Of Auburn Hillsis võideti võõrsil kõik 3 järjestikust mängu. Viimase mängu viimasel veerandajal oli seis 90:83 Portlandi kasuks, aga Detroit tegi võimsa lõpuspurdi ja läks ette 92:90. Viimasel sekundil tabas kaugviske Vinnie Johnson ja Detroit võitis oma teise järjestikuse NBA meistri tiitli. Isiah Thomas nimetati finaalide väärtuslikemaks mängijaks. 
1991. aastal jäi meeskonna arvele Idakonverentsi teine koht. Konverentsi finaalis kaotati kuivalt 0:4 Chicago Bullsile. Üheks põhjuseks võib nimetada seda, et klubi liidermängijatel oli palju vigastusi. Hooaeg 1993/94 oli Detroitile samuti halb, sest võideti ainult 20 mängu ja kaotati koguni 60. See halb hooaeg viis meeskonnast palju mängijaid. Teiste hulgas lahkus Dennis Rodman. 1996. aastal võideti 46 mängu.

2000. aastad

Pärast NBA väljalangemismängude kaotamist valiti meeskonna presidendiks kunagine klubi täht Joe Dumars. Tänu temale toodi meeskonda Ben Wallace, Chucky Atkins ja Grant Hill, kõik kolm kohe algrivistusse. Wallace mitmekordseks NBA parimaks kaitsemängijaks just Detroiti abiga, Hill aga mängis kõigest 47 mängu vigastuse tõttu.
Pärast hooaega 2000/01 vallandas president Joe Dumars meeskonna peatreeneri George Irvine'i ja asemele võttis Rick Carlisle'i. Carlisle aitas meeskonna 50 võiduni hooajal. 2002. aasta suvel palkas Dumars vabaagendi Chauncey Billupsi, Richard Hamiltoni klubist Washington Wizards ja Tayshaun Prince'i Kentuckyst. Kõik nad on 2008. aasta seisuga põhiviisikus ja mitmekordsed NBA tähtede koondise mängijad. Detroit jõudis Idakonverentsi finaali, kus aga kaotas New Jersey Netsile 0:4. Hooaja lõpus lahkus Rick Carlisle klubi peatreeneri kohalt.
Pistons ostis 2004. aasta veebruaris Rasheed Wallace'i Portland Trail Blazersist. Pistons võitis hooajal 54 mängu ja kaotas 28, täpselt nagu aastal 1997. 2004. aasta väljalangemismängudes võideti 3:1 Milwaukee Bucks ja 4:3 New Jersey Nets. Pärast mänge Netsiga kohtuti Indiana Pacersiga, mille treener oli Detroiti eelmine treener Rick Carlisle. Indiana võideti ja pääseti finaali, kus kohtuti Los Angeles Lakersiga, kes oli võitnud kolm eelmist NBA meistri tiitlit. Lakersi algviisikusse kuulusid tollal Shaquille O'Neal, Kobe Bryant, Gary Payton ja Karl Malone. Peatreener oli Phil Jackson, kes viis Chicago Bullsi 6 meistritiitlini. Detroiti algviisikus olid Ben Wallace, Rasheed Wallace, Chauncey Billups, Tayshaun Prince ja Richard Hamilton. Detroit Pistons võitis Lakersi 4:1 ja tuli kolmandat korda NBA meistriks. Chauncey Billups valiti finaalide kõige väärtuslikumaks mängijaks.
Järgmisel hooajal lahkusid meeskonnast mõned tähtsad mängijad, teiste hulgas Corliss Williamson. Detroit tegi hea hooaja, võites taas 54 mängu. 2005. aasta väljalangemismängudes võideti lihtsalt Philadelphia 76ers, pärast seda Indiana Pacers 4:2. Idakonverentsi finaalis kohtuti Miami Heatiga, kes võideti 4:3. NBA finaalis saadi kokku San Antonio Spursiga, kellele aga kaotati. Pärast NBA finaali lahkus meeskonnast peatreener Larry Brown terviseprobleemide tõttu. Detroit palkas meeskonda juhendama Flip Saundersi.
Hooajal 2005/06 püstitas Detroit Pistons uue klubi rekordi, kui võideti 64 mängu ja kaotati vaid 18. Neli klubi mängijat, Chauncey Billups, Richard Hamilton, Rasheed Wallace ja Ben Wallace nimetati NBA tähtede meeskonda ja treener Flip Saunders Idakonverentsi peatreeneriks. 2006. aasta väljalangemismängudes lülitati välja Milwaukee Bucks. Teises ringis, kui kohtuti Cleveland Cavaliersiga, jäädi 3:2 taha, kuid lõpuks võideti. Idakonverentsi finaalis kaotati Miami Heatile, kes tuli samal aastal ka NBA meistriks.
2006. aasta suvel liitus Ben Wallace Chicago Bullsiga. Tema eest maksti Detroit Pistonsi ajaloos kõige kallimat hinda: 48 miljonit dollarit. Wallace'i asemele osteti Nazr Mohammed ja 2007. aasta jaanuaris Chris Webber. Detroit võitis 2007. aasta väljalangemismängudes Orlando Magicu 4:0. Pärast seda võideti Chicago Bulls. Idakonverentsi finaalis kohtuti Cleveland Cavaliersiga ja nende vastu võideti kaks esimest mängu, kuid ülejäänud kaotati. Pärast Webberi lahkumist meeskonnast sai endale algviisiku koha Antonio McDyess. 
Järgmine, 2007/08 hooaeg läks samuti hästi. Võite oli 59 ja kaotusi 23. NBA väljalangemismängude avaringis võideti Philadelphia 76ers 4:2. Edasi võideti Orlando Magic 4:1 ja pääseti Idakonverentsi finaali Boston Celticsi vastu, mis kaotati 2:4.
Hooaja lõppedes vallandas klubi mänedžer Joe Dumars Flip Saundersi, kelle käe all oli Detroit 3 aastat järjest lõpetanud Idakonverentsi finaalis. 10. juunil 2008 kinnitati uueks peatreeneriks Michael Curry. Pärast esimest kahte mängu, 4. novembril liitus klubiga NBA üks parimaid tagamängijaid Allen Iverson. Iverson vigastas end hooaja keskel ja jättis hooaja pooleli. 2008/2009 hooaeg ei kujunenud meeskonnal aga edukaks. Üle pika aja ei jõudnud meeskond 50 võiduni: 39:43. Pistons jõudis napilt väljalangemismängudele, kus kaotas 0:4 põhihooaja võitnud Cleveland Cavaliersile.
2009. aasta suvel liitus meeskonnaga uuesti kunagine klubi staar Ben Wallace. Hooaeg kulges Pistonsil vaevaliselt. Teist hooaega järjest ei suudetud võita rohkem kui kaotada ning NBA väljalangemismängudele ei jõutud. Hooaeg lõpetati kõigest 27 võiduga ja 55 kaotusega. Nii halb näitaja oli Pistonsil viimati 1994. aastal.