google/wiki40b huggingface dataset:
James D. Melville

James Desmond Melville juunior (sündinud 1950. aastatel) on Ameerika Ühendriikide diplomaat, kes 8. detsembrist 2015 kuni 29. juulini 2018 oli Ameerika Ühendriikide erakorraline ja täievoliline suursaadik Eesti Vabariigis.
Ta lõpetas 1979. aastal Bostoni Ülikooli bakalaureusekraadiga ajaloos ja 1982. aastal Rutgersi Ülikooli Juris Doctori kraadiga õigusteaduses.
Ta on töötanud Ameerika Ühendriikide välisteenistuses alates 1986. aastast. Seal oli tema esimeseks töökohaks (1986–1988) Ameerika Ühendriikide suursaatkond Saksa Demokraatlikus Vabariigis. Ta on töötanud nii välisministeeriumi eri osakondades Washingtonis kui ka välismissioonidel Seišellidel, Venemaal Peterburis, Ameerika Ühendriikide esinduses NATO juures ja Prantsusmaal.
Aastatel 2005–2008 oli ta minister-nõunik Ameerika Ühendriikide suursaatkonnas Venemaal Moskvas ja aastatel 2008–2010 samal ametikohal Ameerika Ühendriikide suursaatkonnas Suurbritannias Londonis. Mõlemas saatkonnas tegutses ta ka ajutise asjurina. Aastatel 2010–2012 juhatas ta välisministeeriumi Euroopa, Euraasia ja rahvusvaheliste organisatsioonide asjade bürood.
Enne Eestisse saabumist oli James Melville aastatel 2012–2015 saatkonna asejuht Saksamaal Berliinis. President Barack Obama nimetas ta suursaadikuks Eestisse 7. mail 2015 ja Ameerika Ühendriikide Senat kinnitas ta ametisse sama aasta 5. augustil. Ta vannutati ametisse 18. septembril ja esitas oma volikirja Eesti presidendile Toomas Hendrik Ilvesele 8. detsembril 2015.
Suursaadik Melville valdab lisaks inglise keelele vene, saksa ja prantsuse keelt. Ta on abielus ja kahe poja isa.
30. juunil 2018 teatas Melville, et läheb president Donald Trumpi poliitika tõttu erru 29. juulil 2018.
3. augustil 2018 tunnustas president Kersti Kaljulaid teda I klassi Maarjamaa Risti teenetemärgiga.
Salutaguse sovhoos

Salutaguse sovhoos oli sovhoos Rapla rajoonis Kohila külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Prillimäe asulas. Sovhoosi pindala oli 100 ha.
Tallinna vanalinna päevad

Tallinna vanalinna päevad on pidustused Tallinna vanalinnas, mida korraldatakse alates 1982. aastast.
Johann Georg Schnell

Johann Georg Schnell (24. juuni 1734 Lindau, Bodensee ääres – 6. veebruar/18. veebruar 1812 Suure-Jaani) oli Eesti vaimulik.
Schnell sündis Lindaus, Bodensee ääres. Ta õppis Lindau koolis ning aastast 1751 (immatrikuleeriti 30. aprillil 1751) Jena Ülikoolis, aastast 1754 (immatrikuleeriti 1. novembril 1754) Leipzigi Ülikoolis, aastast 1755 (immatrikuleeriti 16. oktoobril 1755). Töötas aastatel 1756–1760 koduõpetajana vabahärra von Ferseni juures Olustvere mõisas. Ordineeriti 15. juulil/26. juulil 1764 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1764–1767 Suure-Jaani Johannese koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1767–1812 sama koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1804–1812 Viljandi praostkonna praost. Ta on kirjutanud ühe raamatu ja tõlkinud ühe raamatu.

Isiklikku

Nii tema poeg Carl Reinhold Schnell kui ka pojapoeg Georg Leonhard Schnell olid Suure-Jaani Johannese koguduse õpetajad. Ta oli kaks korda abielus. Tema teise naise Anna Charlotte vend Friedrich Emanuel Sendenhorst oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja.
Leida Sevruk

Leida Sevruk (22. aprill 1913 – 18. oktoober 2009) oli eesti rahvasportlane, Kätlin ja Sigrid Sepa vanavanaema.
87-aastaselt tegi ta langevarjuhüppe, millega ta läks maailma vanima naislangevarjurina Guinnessi rekordite raamatusse. 
Ta oli mitmekordne veteranide (oma vanuseklassi) maailmameister orienteerumises (1995, 1996, 1998, 1999).
Tabulatuur

Kitarri tabulatuur

Kitarri tabulatuur koosneb horisontaalsete joonte süsteemist, mis sarnaneb standardnoodikirja noodijoonestikuga, kuid kus iga joon tähistab ühte kitarrikeelt. Seega on tavalise kitarri tabulatuuril kuus joont, basskitarri tabulatuuril neli. Tabulatuuri kõige ülemine joon tähistab kõige kõrgema häälestusega keelt. Jooned võivad olla märgistatud vastavaid keeli tähistavate tähtede või numbritega (kõrgeim E-keel tähega E või numbriga 1, järgmine B-keel tähega B või numbriga 2 jne).
Joontele kirjutatud numbrid tähistavad krihve, mida kasutatakse soovitud helikõrguse saavutamiseks. Näiteks kõige ülemisele joonele kirjutatud number 3 tähendab, et mängija peab vajutama E-keelt kolmanda krihvi kohal. Number 0 tähistab sadulat – see tähendab, et mängida tuleb lahtist keelt. Akordide puhul märgib täht tabulatuuri all või kohal akordi alusnooti.
Akordid E, F ja G:
E|--0--1--3--
B|--0--1--3--
G|--1--2--0--
D|--2--3--0--
A|--2--3--2--
E|--0--1--3--
     E   F   G
The Strokes

The Strokes on Ameerika rokkansambel New Yorgist. Ansambel asutati 1998. aastal. 
Pärast viiealbumilist lepingut RCA ja Rough Trade'iga avaldab ansambel muusikat Julian Casablancase plaadifirma Cult Recordsi kaudu.
Vasalemma karjääri tee

Vasalemma karjääri tee (registrinumbriga 11172) on kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas.
Tee pikkus on 1,4 km. Tee saab alguse Keila–Haapsalu maantee neljateistkümnendal kilomeetril Nahkjala küla ja Vasalemma aleviku piiril ning lõppeb raudteeülesõidu juures Vasalemma aleviku ja Lemmaru küla piiril. Tee ei ületa ühtegi silda ega ühtegi truupi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.
Tee on mustkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on 500-1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Vasalemma aleviku tiheasustusega alal (30 ja 50 km/h). Samas on ka tee valgustatud.
Niina Sepp

Niina Sepp (vene Нина Васильевна Сепп) (30. august 1949 Saksamaa – 21. detsember 2008 Narva-Jõesuu) oli eesti pedagoog, Narva-Jõesuu keskkooli direktor, Narva-Jõesuu linnavolikogu liige, Narva kõrgkooli rajaja ja rektor.
Niina Sepp lõpetas 1972. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi. Seejärel töötas ta ülikoolis 15 aastat teadurina ja hiljem inglise keele õppetooli juhataja asetäitjana.
Aastal 1986 sai temast pedagoogikakandidaat, 1989 dotsent.
Aastal 1991 rajas ta Narvas Narva kõrgkooli, kus töötas rektorina aastani 1999, mil kõrgkool muudeti Tartu Ülikooli Narva Kolledžiks.
Alates aastast 2000 kuni surmani töötas Niina Sepp Narva-Jõesuu keskkooli direktorina.
Niina Sepp on 25 teadusliku publikatsiooni (sealhulgas kahe monograafia) autor.
Aastal 2002 kandideeris ta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel ja pääses linnavolikokku.
Lühipäevataimed

Lühipäevataimed on taimed, kes saavad õitseda üksnes siis, kui päeva pikkus on lühem kui öö pikkus. Enamasti õitsevad need taimed hilissuvel või sügisel. Päeva pikkuse kindlaks tegemisel kasutavad nad pigment fütokroomi.
Lühipäevataimed on näiteks maasikas, tubakas, mais.
Hilda Kink

Hilda-Teresa Kink (vene keeles Хильда-Тереза Августовна Кинк; 8. märts 1918 Tallinn – 2006) oli eesti päritolu Vene egüptoloog.
1926. aastal asus Hilda Kink koos oma vanematega elama Leningradi. 1937. aastal lõpetas ta keskkooli ja 1941. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli ajaloolasena. Leningradi blokaadi ajal töötas sanitaararsti abina, töölisena ja koolis ajalooõpetajana. 1945. aastal karistati teda Nõukogude-vastases tegevuses süüdistatuna 10-aastase vabaduskaotusega. Vabanes vangistusest 1954. aasta detsembris, rehabiliteeriti 1955. aasta augustis. 1956. aasta detsembris asus ta õppima aspirantuuris NSVL Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi Leningradi Osakonnas, spetsialiseerudes egüptoloogiale. 1959. aasta mais viidi ta üle NSVL Teaduste Akadeemia Idauuringute Instituudi Leningradi Osakonna aspirantuuri. Aspirantuuri lõpetas 1959. aasta detsembris. 1960–1976 töötas Hilda Kink NSVL Teaduste Akadeemia Idauuringute Instituudi Leningradi Osakonnas.
Leopold Dietrich Ernst von Pezold

Leopold Dietrich Ernst von Pezold (6. juuli 1832, Viljandi – 21. aprill 1907, Karlsruhe) oli Eesti baltisaksa kunstnik, kunstiloolane ja ajakirjanik.

Elulugu

Von Pezold õppis Peterburis Püha Anna koolis, siis Cēsise lähedal Birkenruh' õppe- ja kasvatusasutuses (Bērzaine gümnaasium) ning 1851–55 Tartu Ülikoolis usuteadust ja ajalugu (lõpetas TÜ 1855), 1857–58 ja 1865 Düsseldorfi Kunstiakadeemias, 1858–61 Karlsruhe kunstikoolis, 1860–61 viibis Itaalias. 1856–57 oli ta Tartus ja Tallinnas koduõpetaja, 1862–65 Revalsche Zeitungi asetoimetaja, 1867–69 toimetaja, 1869–79 Rigasche Zeitungi toimetaja ning aastast 1879 Karlsruhes kunstikooli kunstiajaloo õppejõud, esseist ja ajakirjanik.
Von Pezold lõi ajaloolisi maale ja portreid. Ta oli Tallinna Provintsiaalmuuseumi asutajaid (1864), tuntud oma liberaalsete ja estofiilsete vaadete poolest.

Tunnustus

Eestimaa Kirjanduse Ühingu auliige.
Vaimulik rüütliordu

Vaimulik rüütliordu oli rüütlite sõjaline vennaskond, mille liikmed andsid mungatõotused (vaesus, abielutus ja kuulekus oma ülematele) ning pühendusid kiriku huvide või usu kaitsmisele ja levitamisele  relvaga või muule vagale tegevusele. 
Vaimulikud rüütliordud olid ka Vanal Liivimaal tegutsenud Mõõgavendade ja Liivi ordu.
Tänapäeval tegutsevad ajaloolistest rüütliordudest veel Johanniitide ordu ja Saksa ordu, mis mõlemad tegelevad heategevusega ja pole üle 200 aasta sõdu pidanud.
Tolmuimeja

Tolmuimeja on kodumasin tolmu ja peene prügi eemaldamiseks puhastatavalt pinnalt koos masinasse imetava õhuvooluga.
Esimese tolmuimeja ehitas ja patenteeris aastal 1901 inglise insener Hubert Cecil Booth.

Ehitus

Tolmuimeja põhiosad on hõrendust tekitav ventilaator, seda käitav elektrimootor, tolmumahuti (enamasti mikrokiust tolmukott). Tolmumahuti on puhastusotsakuga ühendatud kas imivooliku vahendusel (põrandatolmuimejal) või on tolmumahuti puhastusotsaku varre küljes (varstolmuimejal); kasutusel on ka käsitolmuimejad, mille osad on käepideme sees või küljes. Vars- ja käsitolmuimejad on sageli akutoitega (vt akutööriist).
Tolmuimeja vahetatav filter hoiab ära tolmu sattumise mootorisse ja väljuvasse õhku. Eriti tõhusalt kaitsevad mootorit ja puhastavad tolmuimejast väljuvat õhku HEPA-õhufiltrid (ingl High-Efficiency-Particulate-Airfilter).
Toodetakse ka keeristolmuimejaid, mis ei vaja tolmukotti. Prügi koguneb tsentrifugaaljõu mõjul keeriskambrisse, mida muidugi tuleb aeg-ajalt tühjendada.
Vahetatavad puhastusotsakud on kohandatud erisuguste omadustega pindade puhastamiseks ja spetsiifilise prügi (nt koduloomakarvade) kõrvaldamiseks, mõnel mudelil on ka eriseadised pindade pesemiseks ja kuivatamiseks. Kui tarvikute hulgas on tsüklonfilter, saab seda kasutada jämedama prügi eraldamiseks (enne tolmukotti).

Kesktolmuimeja

Kesktolmuimeja paikneb elamu kõrvalruumis (nt keldris, garaažis) ja sellest läheb torustik kogu majja. Ruumis asuvasse tõmbepessa ühendatakse pikk (kuni 10 m) voolik ja selle otsa vajalik koristustarvik. Torustiku kaudu tolmuimejasse jõudnud õhust eraldab tsüklonfilter koristatud tolmu ja prügi, mis suunatakse toru kaudu välja kogumiskohta.
Kesktolmuimemissüsteemi korral on välditud tavaliste tolmuimejate puudus – filtrit läbiv peen tolm ja mikroosakesed ruumi tagasipuhutavas õhus.
Eesti Teadusinfosüsteem

Eesti Teadusinfosüsteem (lühend ETIS; inglise Estonian Research Information System) on Eesti infosüsteem (riiklik register), kuhu on koondatud info Eesti teadus- ja arendusasutuste, teadlaste, teadusprojektide ning erinevate teadustegevuse tulemuste kohta. ETISe kaudu saab muu hulgas esitada ka teadusega seotud taotlusi.
ETISe on loonud Eesti Haridus- ja Teadusministeerium koostöös Eesti Teadusfondi, Teaduskompetentsi Nõukogu, avalik-õiguslike ülikoolide, teadus- ja arendusasutuste, teadust rahastavate asutuste ning SA Archimedesega.
ETISe avalikkusele suunatud osa nimetatakse Eesti Teadusportaaliks.
ETISe eelkäija oli Eesti teadus- ja arendustegevuse infosüsteem (lühend ERIS; inglise Estonian Research Information System).
Provence'i ülikool

Provence'i ülikool (prantsuse keeles Université de Provence Aix-Marseille I) oli ülikool Prantsusmaal Marseille'is. 2012 liideti Provence'i, Paul Cézanne'i ja Vahemere ülikool ning asutati uus ülikool: Aix-Marseille' Ülikool.
Ülikool asutati 1409.
Ülikoolis õppis umbes 25 000 üliõpilast (2009).
Urok

Urok (vene keeles урок) oli andami või teokoormise maksuseaduse kohaselt fikseeritud suurus Vana-Venes; andami kindlaksmääratud hulk, mille maksukohustuslane pidi maksma kindlaks tähtajaks, ettemääratud kohas ja teatud piirkonna, pogosti, maksuametnike ehk tiuunide järelevalve all.
Uroki kehtestamine tähendas peamiselt määramatus naturaalses suuruses sõja- ja Vana-Vene vürstide muid retki varustava hüvitise ja tuluallika, poljudje muutmist konkreetselt kindlaksmääratud naturaalses või rahalises määras ja tekkepõhise maksuperioodi eest sooritatavaks andamiks.
Uroki kehtestas pärast vürst Igori surma aastatel 945–947 korraldatud haldus- ja maksureformiga Kiievi-Vene vürstinnaOlga, pannes sellega aluse seadusjärgsele tulumaksustamisele.
Asunción

Ajalugu

Asunción on üks Lõuna-Ameerika vanimaid linnu. Nuestra Señora de la Asuncióni linna asutasid Juan de Salazar ja Gonzalo de Mendoza 15. augustil 1537.
Aastal 1731 toimus linnas esimene ülestõus hispaania koloniaalvõimu vastu.
1865–1876 okupeeris linna Brasiilia.
Särkänniemi lõbustuspark

Särkänniemi lõbustuspark on lõbustuspark Soomes Tamperes. 
Pargis on muu hulgas akvaarium, planetaarium, laste loomaaed, kunstimuuseum ja vaatetorn Näsinneula. Pargis oli maailma kõige põhjapoolsem delfinaarium. Särkänniemi on populaarseim lõbustuspark Soomes. Särkänniemi kuulub Tampere linnale.
Communicorp

Communicorp Group Ltd. on 1989 Iirimaa ettevõtja Denis O'Brieni asutatud Iirimaa meediaettevõte.  
Ettevõte omab Eesti raadiogrupi AS Trio LSL aktsiaid.
Maire Forsel

Maire Forsel (sündinud 21. juulil 1963) on eesti ettevõtja ja sotsioloog.
Ta sai laiemalt tuntuks jaanuaris 2015, kui avaldas oma ettevõtte Leisi Lapikoja Facebooki seinal loo ausa ettevõtluse hinnast. Postitus jõudis lühikese ajaga rohkem kui saja tuhande Facebooki kasutajani ning selle avaldasid või seda refereerisid paljud ajakirjandusväljaanded (Äripäev, Maaleht, Õhtuleht, Meie Maa, Eesti Päevaleht Rootsis jt). Kirjutisele järgnes mitu järellugu ja debatt Eesti tookordse rahandusministri Maris Lauriga Kuku raadios. Sestpeale on Forselist saanud omamoodi mikroettevõtjate eestkõneleja, kes propageerib maaelu ja innustab inimesi looma oma ettevõtteid ning mitte ootama, et riik neile heaolu kandikul kätte tooks.
Tema mikroettevõte Leisi Lapikoda tootis kunstnik Hege Runneli disainiga käsitööpatju.

Isiklikku

Maire Forsel on kahe täiskasvanud tütre ema.
Ervin Peeter Pütsep

Ervin Peeter Pütsep (18. aprill 1921 Võru – 21. september 1995 Stockholm) oli rootsi ja eesti arhitekt ja kunstiajaloolane.

Elulugu

Ervin Peeter Pütsep sündis kösterkooliõpetaja pojana. Lõpetas 1940 Võru Rahvahariduse Seltsi Ühisgümnaasiumi, õppis 1940–1942 Tartu Ülikoolis farmaatsiat, siis alustas õpinguid Tallinna Tehnikaülikoolis. 
Emigreerus 1944 Rootsi. Lõpetas 1950 Stockholmi Kuningliku Tehnikaülikooli arhitektuuri erialal, õppis 1950–1951 Stockholmi Ülikoolis planeerimissotsioloogiat; tehnikalitsentsiaat (1954, Stockholmi Tehnikaülikool), tehnikadoktor (1968, Lundi Tehnoloogia Instituut), väitekiri "Planning of Surgical Center" (ilmunud: Stockholm, 1969; türgi keeles 1971, kreeka keeles 1973). Täiendas end 1956 Briti Nõukogu stipendiaadina Londonis, 1958 WHO stipendiaadina USA-s ja Kanadas. 
Töötas aastast 1954 Rootsis haiglate projekteerimise ja planeerimise alal, sh 1954–1959 Rootsi haiglate keskvalitsuses. 1959. aastal asutas ta arhitektuuribüroo Pütsep International, kus töötasid lisaks temale arhitektid Veelo Erenurm ja Harald Tannberg ning insener Leo Timpka. 
Oli 1965. aastal Londonis Northern Polytechnic Research Uniti ja 1976–1984 Göteborgis Põhjamaade Tervishoiukõrgkooli lektor, aastast 1984 dotsent.
Oli 1980. aastal Eesti Tehnika Seltsi Rootsis aastaraamatu ja 1983–1988 ajakirja Eesti Kirik toimetaja.

Looming

Projekteeris Rootsis ja mujal maailmas umbes 50 haiglat. Ta kaasas ka teisi väliseesti kunstnikke projekteeritud haiglate interjööride kaunistamisse: Eerik Haamrilt telliti 2x4 meetri suurune pannoo Kumla haiglasse, Karin Lutsult kolm keraamilist tahvlit kukkedega Fellingsbro haiglasse ning Endel Kõksilt koloreeritud sgrafiitotehnikas pannoo Askersundi ambulatooriumi ooteruumi.
Ta projekteeris 1970. aastal Boumerdè ülikoolilinnaku Alžeerias, samuti täitis ta tellimusi Saudi Araabiast ja Iraanist.
Korraldas Rootsis eesti pagulaskunstnike näitusi ja kirjutas arvustusi.

Teadustöö

Uuris haiglate planeerimisest ja nende toimimise teooriat.
Uuris ka eesti kunstnike (teiste seas Eduard Ole, Jaan Koorti, Eerik Haameri) loomingut ja Eesti kunstiajalugu.

Liikmesus

Aastast 1950 Rootsi Arhitektide Ühingu liige, 1976–1991 Põhjamaade arhitektide esindaja Rahvusvahelise Arhitektide Liidu (UIA) tervishoiurühmas, aastast 1983 Ameerika Arhitektide Instituudi auliige.

Tunnustused

Medal Mare Balticum (1989) kunstiuuringute eest.

Mälestuse jäädvustamine

Aastast 1996 antakse välja Ervin Pütsepa kunstiteaduse preemiat.
Viešintos

Ajalugu

Viešintose mõisa on esmakordselt mainitud XVI sajandil. Aastal 1591 sai selle juures asunud asula alevi staatuse ja sinna rajati turuplats. Sealset kirikut on esmakordselt mainitud XVII sajandi keskpaigas. Tsaariaja lõpuaastatel oli asula küla staatuses ja kuulus Niepoikojczyckitele.
Aastal 1902 rajati sinna venekeelne kool, mis on seal praegu tegutseva kooli eelkäija. Aastal 1906 hakati selle juures andma ka leedukeelset algharidust.
Nõukogude perioodil oli Viešintos kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastal 1970 püstitati sinna Anykščiai raadio- ja televisioonimast. Aastast 2017 kasutab seda Neutel NX-200, mis edastab Venemaa, Valgevene ja Ukraina kuulajaskonnale mõeldud RFE/RL saateid, mis transleeritakse vene ja valgevene keelde.
Anna (eesnimi)

Anna on naisenimi. Lääne kultuuriruumis oli see enne 20. sajandit üks kõige levinumatest naisenimedest.

Eesti

Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 17. juuni 2012 seisuga 8752 Anna-nimelist inimest. 1995. aastal oli Rahvastikuregistris 12 265 Annat.

Ameerika Ühendriigid

Alates 1880. aastast, mil vastavat statistikat pidama hakati, oli Anna kuni 1899. aastani igal aastal Mary järel populaarsuselt teine tüdrukutele pandud eesnimi. Seejärel hakkas nime populaarsus pikkamööda langema: Anna langes 1909 välja levinuimate tüdrukunimede esiviisikust, 1921 esikümnest, 1930 esikahekümnest ja 1940 esiviiekümnest. Kõige madalam oli 1971 saadud 106. koht. Seejärel hakkas nimi jälle populaarsemaks muutuma ja kuulub alates 1990 taas 50 levinuima tüdrukunime sekka. Kõrgeim koht on olnud 2001. aastal saadud 19. koht.
Vassili Panjuškin

Elulugu

Vassili Panjuškin oli Venemaa keisririigi Balti laevastiku madrus, õppelaeva "Okeaania" mehaanik, 1907. aastast Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige, kes osales aktiivselt partei poliitilises tegevuses.
1914. aastal vahistati ta poliitilise tegevuse eest ja mõisteti surma. Panjuškin viibis surmamõistetute kambris 2 aastat, 1916. aastal põgenes kinnipidamiskohast.
Vassili Panjuškin osales 1917. aasta oktoobrirevolutsioonis Petrogradis, oli Kroonlinna ja Petrogradi Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu liige, ta määrati Petrogradi SRK poolt madrustest koosneva SRK staabiks oleva Smolnõi kaitsesalga ülemaks. Relvastatud kaitsesalga ülemana viis ta täide SRK ja Vladimir Lenini käske revolutsioonilise korra tagamiseks Petrogradis, mille käigus lasi oma salgal hukata ilma kohtuotsuseta kinnipeetuid.
1918. aastal määrati ta leivavarumissalga erakorraliseks komissariks.

Venemaa kodusõjas

1918. aasta kevadel oli Panjuškin Tšekaa presiidiumi liige ning Tšekaa esindaja 14.–16. märtsil 1918. aastal Moskvas toimunud IV Erakorralisel tööliste, soldatite, talupoegade ja kasakate nõukogude kongressil
1918. aasta suvel teenis 1. Kesktäitevkomitee tööliste ja talupoegade sotsialistliku salga (1-го Социалистического рабоче-крестьянского отряда ВЦИК) ülemana ning Vladimir Kappeli juhitava valgekaartlike vägede pealetungi ajal Samaarale, oma salgaga päästis 5. armee staabi ning ka rindele tulnud Lev Trotski vangilangemisest, mille eest ta esitati ühena esimestest Vene SNFV Punalipu ordeni kandidaadiks.
1918. aasta lõpus, 26. novembrist kuni maikuuni 1919. aastal oli ta Pihkva Sõja-Revolutsioonikomitee esimees, kuni Eesti Vabadussõja käigus 1919. aasta kevadpealetungi ajal Loodearmee poolt Pihkva vallutamiseni.
1919. aastal Ülevenemaalise Kesktäitevkomite salga ülem Venemaa kodusõjas Idarindel, Volgamaa ja Uraali piirkonna komissar võitluses kontrrevolutsiooniga.
1920. aastast suunati VK(b)P KK poolt majandus- ja parteitööle.

Tunnustused

28. septembril 1918 määras Ülevenemaaline Kesktäitevkomitee Presiidium talle, kui Smolnõi kaitseülemale, Punalipu ordeni nr 2, kuid vaatamata vastuvõetud otsusele ordeni väljaandmisest ei olnud selleks ajaks valminud ordenid Petrogradi mündikojas ning ordeniga autasustamine lükkus edasi. Hilisematel andmetel sai ordeni järjekorranumbriga 2 omanikuks punakomandör Jona Jakir.
Temast, kui Balti laevastiku esimesest bolševikust, valmis 1960. aastal filmistuudios "Mosfilm" režissöör Mihhail Šveitseril (1920–2000) film "Mitšman Panin".
Meresõit sõltub tüürimehest

Meresõit sõltub tüürimehest (hiina keeles 大海航行靠舵手; pinyin'is Dàhǎi hángxíng kào duòshǒu) on 1964. aastal loodud hiina revolutsiooniline laul. Laulu autor on Wang Shuangyin. Suureks Tüürimeheks nimetati tol ajal ülekantud tähenduses Mao Zedongi.
Kultuurirevolutsiooni ajal laulsid seda laulu hungveipingid.
Željko Šturanović

Željko Šturanović (serbia kirillitsas Жељко Штурановић; 31. jaanuar 1960 Nikšić – 30. juuni 2014 Pariis) oli Montenegro poliitik. Ta oli aastatel 2006–2008 Montenegro peaminister.
Ta lõpetas aastal 1983 Montenegro Ülikooli õigusteaduskonna. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta ühes Montenegro raadiojaamas justiitsteenistuse juhina. Aastal 1993 valiti ta Montenegro Sotsialistide Demokraatliku Partei nimekirjas Serbia ja Montenegro parlamenti. Ta on juhtinud Serbia ja Montenegro parlamendis oma erakonna fraktsiooni. Aastal 2001 sai tast Montenegro justiitsminister. Pärast Milo Đukanovići tagasiastumist sai tast 10. novembril 2006 Montenegro peaminister; parlamendis anti tema peaministriks saamise poolt 42 häält, vastuhääli oli 28. Tema peaministriks oleku ajal allkirjastas ta lepingu alustada stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi Euroopa Liiduga.
Ta astus 31. jaanuaril 2008. aastal tervislikel põhjustel (kuna tema kopsust leiti kasvaja) ametist tagasi; 29. veebruaril 2008 kinnitas Montenegro parlament (skupština). Željko Šturanović suri 30. juunil 2014 Pariisis 54-aastaselt.
Göteborgi filmifestival

Göteborgi filmifestival (inglise keeles Göteborg Film Festival; varem Göteborg International  Film Festival; akronüüm GIFF) on Rootsis Göteborgis igal aastal toimuv filmifestival.
Festivalist, mida esimest korda peeti 1979. aastal, on saanud Skandinaavia suurim filmifestival. Festivali peaauhinnaga Dragon Award Best Nordic Film kaasneb rahasumma üks miljon Rootsi krooni. Auhinda finantseerivad Volvo Car Group, Västra Götalandi lään ja Göteborgi linnavolikogu.
Oostlandlied

"Oostlandlied" (alamsaksa "Laul Idamaast") on hollandi päritolu laul, mis ilmus esmakordselt teoses "Antwerps Liedboek" (1544) pealkirjaga "Een nyeu liedeken".
Laul räägib alamsaksa (hollandi) võitlejatest Idamaal, arvatavasti 12.–13. sajandi ristisõdades. 
Laul oli populaarne ka Saksamaal. Seda kasutasid ka Baltikumis võidelnud saksa vabakorpused. 
Teise maailmasõja ajal kasutati seda muudetud kujul natsipropagandas, mil oli aktuaalne ida-alade hõivamine (Drang Nnach Osten). Seda kasutas ka Hollandi Relva-SS-i leegion.
Laulus märgitud Idamaaks on peetud muuhulgas ka Poolat, Leedut ja isegi Eestit.

Tõlge

Tahame reisida Idamaadele.
Tahame koos minna Idamaadele.
Kus parem elu meid ootab.
Roosikrantsi 3

Maja Tallinnas Roosikrantsi 3 on elamu Tallinna Kesklinna linnaosas Roosikrantsi tänaval. 
Maja kuulub korp! Sakalale ja seal tegutseb korp! Sakala Tallinna osakond.
Hoone on ehitatud 1878. aastal ja on tunnistatud kultuurimälestiseks.