google/wiki40b huggingface dataset:
San Salvador

Ajalugu

Tänapäeva linna lähedal asus pipilite pealinn Cuscatlán. 
Viimase viie sajandi kestel on San Salvador üle elanud rohkem kui kakskümmend maavärinat, neist suurim 1854. aastal.
Clarice Lispector

Clarice Lispector (sünninimi Chaya Pinkhasova Lispector; 10. detsember 1920 Tšetšelnõk – 9. detsember 1977 Rio de Janeiro) oli Ukrainas sündinud juudi rahvusest Brasiilia kirjanik. Tema tuntuimate teoste hulka kuuluvad “Metsiku südame ligi”, “G. H. passion” ja “Tähetund”.

Elukäik

Clarice Lispector sündis aastal 1920 Tšetšelnõkis (praeguse haldusjaotuse järgi Vinnõtsja oblastis Ukrainas) juudi peres. Ta oli alles imik, kui vanemad koos tema ja ta kahe vanema õega põgenesid kodumaal toimuvate pogrommide eest ning asusid ümber Brasiiliasse Pernambuco osariiki Recifesse. 1930. aastal suri Lispectori ema süüfilisse ning pere kolis Rio de Janeirosse. Clarice Lispectori isa kirjanduslikul ja muusikalisel huvil oli tütardele suur mõju, olugugi et pere eest hoolitsemise tõttu ei saanud ta hobidele palju aega pühendada. Isa suri 1940. aastal.
Lispector alustas kirjutamist juba teismeeas. Ta õppis juurat 1940–1943, töötades samal ajal toimetaja ja ajakirjanikuna mitmes ajalehes. 
Esimene romaan “Metsiku südame ligi” ilmus 1943. aastal. Teos võitis auhindu ning leidis kodumaal suurt tunnustust. Samal aastal abiellus ta diplomaat Maury Gurgel Valentega. Seoses mehe tööga reisis paar palju nii Ameerikas kui ka Euroopas. Poeg Pedro sündis 1948. aastal Bernis ja poeg Paulo 1953. aastal Washingtonis. Maury ja Lispector lahutasid 1968. aastal.
Samal ajal kogus Lispector kirjanikuna aina enam tuntust. 1960. ja 1970. aastad olid loominguliselt väga viljakad: sel perioodil avaldas ta kuus romaani, seitse lühijutukogu ja neli lasteraamatut. Samal ajal jätkas ta tööd ka ajakirjanikuna. Rio de Janeiro jäi Lispectorile elu lõpuni koduks. Ta suri 9. detsembril 1977 vähki.

Looming

Clarice Lispectori stiil on jõuline ja sugestiivne, püüdes kõnetada mitte üksnes mõistust, vaid ka kehalist tunnetust. Stilistiliselt meenutab see modernistide (James Joyce, Virginia Woolf jt) viljeldud teadvuse voolu tehnikat.
Lispectori tekstid kõnelevad väikestest asjadest – igapäevast, mida ümbritseb sõnastamatu müstiline aura, vihjates millelegi hoopis suuremale. Oma uuendusliku keelekasutusega tungib ta üldinimlikesse teemadesse nagu olemine, subjektiivsus ja identiteet. Raamatute peategelasteks on tavaliselt naised. Oma ainsas teleintervjuus, mille Lispector andis veidi enne oma surma, sõnab ta, et teda on sageli nimetatud hermeetiliseks kirjanikuks. Oma romaanis “G. H. passion” kirjutab Lispector: “Kunst on hea juhul, kui ta puudutab väljendamatut.” (Lispector 1964;  kaudu).
Hümn

Hümn (kreeka sõnast ὕμνος (hymnos)) on antiikkirjanduses pidulik laul, mis ülistab kangelasi või jumalaid.
Keskajal olid hümnid gregooriuse koraalil põhinevad stroofilise värsstekstiga kirikulaulud, mida ennekõike seostatakse Püha Ambrosiusega.
Hiljem kiituslaul, milles ülistati mingeid sündmusi, nähtusi või isikuid.
19. sajandil hakati hümnideks nimetama pidulikke laule, mis väljendavad ja ülistavad rahvuslikku ja riiklikku ühtsust. Näiteks Eesti Vabariigi hümn on Johann Voldemar Jannseni "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm", mille viisi autor on soome helilooja Fredrik Pacius.
Saarevalla

Saarevalla (ka Saare) oli küla Viljandimaal, ajalooliselt Tarvastu mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Kalbuse küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Tarvastu kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kalbuse külaga.
Külast on teateid alates umbes aastast 1900 (vene keeles Саремойзъ).
Küla sai nime samanimelise mõisa (saksa keeles Saaremois) järgi.
Lossi tänav 35

Ajalugu

Hoone valmis 1912. aastal. Algselt asus esimesel korrusel Tartu Panga Viljandi osakond ja teisel korrusel korterid.
Kallio

Transport

Kallios on kaks metroojaama: Hakaniemi ja Sörnäinen. Linnaosa läbib 5 trammiliini ja üle 60 linna- ja lähibussiliini.
Mustjala vald

Külad

Valla koosseisu kuulusid järgmised külad:
Jauni, Järise, Kiruma, Kugalepa, Küdema, Liiküla, Liiva, Merise, Mustjala, Ninase, Ohtja, Paatsa, Pahapilli, Panga, Rahtla, Selgase, Silla, Tagaranna, Tuiu, Vanakubja, Võhma

Ajalugu

Mustjala vald moodustati 1992. aasta 26. märtsil.

Järved

Endu laht, Jahajärv, Jauni järv, Järise järv, Kaanda, Kivijärv, Koese, Konati, Kooru, Lammaslaht, Liisangu järv, Linajärv, Lõuka laht, Ohtja järv, Purtsa järv, Ruusmetsa, Soobkand

Lahed

Küdema laht, Panga laht

Pangad

Merise pank, Ninase pank, Panga pank

Poolsaared

Liiva neem, Merise nina, Ninase poolsaar

Saared

Laidu saar

Vooluveekogud

Kaljajõgi, Mustjõgi, Möldri jõgi, Paatsa oja, Tirtsi jõgi, Tuiu jõgi, Vanakubja oja
Tim Montgomery

Isiklikku

Tim Montgomery on abielus Marion Jonesiga.
Tekla (eesnimi)

T(h)ekla on naisenimi. Nime päritolu pole teada, ent see võib olla kreeka päritolu.
Honey Power

Honey Power [h'ani p'auer] on eesti ansambel.

Ajalugu

Ansambel asutati 2005. aastal Tartus.
Bändi esimene singel oli "Corsica". Teine oli raadiosingel "Travelling Nonstop", mis valiti 2006. aasta mais Raadio 2 nädala demoks. Kolmas singel oli "Fake Blue Sky".
2006. aasta suvel ilmus plaadifirma Seksound all Honey Poweri debüütalbum "Macrosilly". Pärast albumi ilmumist lahkus ansamblist trummar Madis Aesma, kelle asemele tuli Lauri Kulpsoo. Alates novembrist 2006 mängib trumme Madis Paalo.
Ansambel on kontserte andnud ka Lätis, Leedus ja Soomes.
Väike-Maarja valla vapp

Väike-Maarja valla vapp on Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Väike-Maarja valla vapp.
Vabariigi Valitsuse 16. juuni 2005. määrus nr 141 "Avanduse valla ja Väike-Maarja valla haldusterritoriaalse korralduse ja sellega seonduvalt Vabariigi Valitsuse määruste muutmine" alusel moodustati senise Avanduse valla ja senise Väike-Maarja valla baasil uus omavalitsusüksus Väike-Maarja vald. Uue Väike-Maarja valla sümboliteks on endise Väike-Maarja valla vapp ja lipp.
Vapp on kinnitatud 1. veebruaril 1995.

Vapi kirjeldus

Vapikilp on jagatud neljaks väljaks selliselt, et ülemisteks väljadeks on ruudud. Vapikilbi ülemine parempoolne ja alumine vasakpoolne väli on sinised. Ülemine vasakpoolne ja alumine parempoolne väli on hõbedased. Ülemisel parempoolsel väljal on hõbedane veetilga kujutis.

Põhjendus

Väike-Maarja valla vapikujund – veetilk sinisel taustal – sümboliseerib puhast vett ning Väike-Maarja erilist seotust põhjavee- ja loodushoiuga.
Väike-Maarja vald asub Pandivere kõrgustiku keskmes. Siinne paikkond on oluline Põhja-Eesti veevaru moodustumisel - Pandivere kõrgustikult saavad alguse Valgejõgi, Loobu, Selja, Jägala, Põltsamaa, Pedja ja Pärnu jõed. Geoloogilise aluspõhja kivimite lõhelisus on soodustanud rohkete karstialade ja allikate teket. 90% siit lähtuvate jõgede vee äravoolust pärineb allikaveest.
Tulenevalt pinnaehituslikust eripärast on põhjavesi nõrgalt kaitstud ja keskkonnaprobleemid Pandivere kõrgustikul jäävalt aktuaalsed. Veetilk paikkonna sümbolina annab märku siinse looduse haavatavusest ja sellesse heaperemeheliku suhtumise vajadusest.
Rudolf Russak

Rudolf Russak (2. juuni 1902 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti puidutööstur.
Ta õppis Tartus oma venna Aleksander Russaki juures ametit alates 1922. aastast ja töötas seal kuni 1927. aastani, seejärel asutas ta Tartus mehaanilise puutööstuse "Estonia" (Tähe tänav 22, alates 1935. aastast oma majas Ööbiku tänav 10-A). 17. märtsil 1934 omandas ta Tartu Tööoskusametilt meistri kutsetunnistuse.
Ta oli Tartu Puutöösturite Ühingu liige, Tartu Kesk-, Väike- ja Käsitöösturite Ühingu juhatuse liige alates 1929. aastast, Tartu Vabatahtliku Tuletõrje Ühingu liige, Tartu Aed- ja Äärelinna majaomanikkude Seltsi ning Käsitööstuskoja 2. sektsiooni liige ning viimase revisjonikomisjoni abiesimees.
Tema tööstuses valmistati mööblit, uksi, aknaid, treppe, lava- ja triiphooneaknaid, kirjakanga (Soome) telgi, autotõldu, veoautokeresid, rehepeksu- ja veskimasinate puuosi jne.
Nadija Savtšenko

Eelvangistuses

Savtšenko vahistati 22. märtsil 2018 ja paigutati eeluurimisvanglasse. 26. jaanuaril 2019 esitati Savtšenko kandidatuur märtsi lõpus toimuvatele Ukraina presidendivalimistele, kuid 8. veebruaril otsustas Ukraina Keskvalimiskomisjon jätta Savtšenko kandidaadiks registreerimata. 
16. veebruaril 2019 pikendas kohus Savtšenko eelvangistust veel kahe kuu võrra. 
25. veebruaril sai ajakirjanik Dmõtro Gordon võimaluse teha Savtšenkoga lühiintervjuu. Küsimusele, kes saab Ukraina uueks presidendiks, vastas Savtšenko, et "Kolomoiskõi mängib Porošenko üle kahe võttega: ta teeb Goloborodkost Ukraina presidendi – ja rahvas valibki Zelenskõi. Aga Julija Tõmošenko teeb ta kantsleriks, kes siis hakkab riiki tegelikult juhtima ja röövima täpselt nii nagu kõik enne teda ja nagu ta ise enne seda olid toiminud. Ja peaaegu midagi ei muutu."
16. aprillil 2019 vabastati Ukraina Ülemraada saadik Nadija Savtšenko vahi alt seoses eelvangistuse tähtaja täitumisega.
Zsolt Erdei

Ungari meistrivõistlustel

Ta oli vähemalt Ungari meister poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1999. aastal.

Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta sai keskkaalus (kuni 75 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Gaidarbek Gaidarbekovile (Venemaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Ta osales keskkaalus (kuni 75 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Malik Beyleroğlule (Türgi) ja jäi edasistest medaliheitlustest välja.

Maailmameistrivõistlustel

Ta võitis keskkaalus (kuni 75 kg) 9. maailmameistrivõistlustel (Budapest, 1997) kuldmedali ja tuli maailmameistriks.
Ta osales keskkaalus (kuni 75 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995), kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise jäi edasistest medaliheitlustest välja ning 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise jäi edasistest medaliheitlustest välja.

Euroopa meistrivõistlustel

Ta võitis keskkaalus (kuni 75 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998) ning 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000).
Ta sai keskkaalus (kuni 75 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Sven Ottkele (Saksamaa).

Elukutselisena

Ta poksis detsembrist 2000 kuni märtsini 2014 elukutselisena. Ta pidas kokku 35 kohtumist ning võitis neist 34 (neist 18 nokaudiga) kohtumist ja kaotas 1 kohtumise.
Ta oli ajavahemikul 17. jaanuarist 2004 kuni 13. novembrini 2009 WBO maailmameister poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79 kg) ning 21. novembrist 2009 kuni 22. jaanuarini 2010 WBC maailmameister raskekaalus (Cruiserweight; kuni 200 naela ehk 90,7 kg).
Juri Ševtšuk

Juri Ševtšuk (vene keeles Юрий Юлианович Шевчук; sündinud 16. mail 1957 Magadani oblastis Jagodnojes) on vene muusik, luuletaja, helilooja ja kunstnik, rokkansambli DDT asutaja, juht ja produtsent.
Ševtšuki varajast loomingut mõjutasid Vladimir Võssotski, Bulat Okudžava, Aleksandr Galitš, Ossip Mandelštam, Sergei Jessenin ja teised.
Ševtšuki ema on tatarlane ja isa ukrainlane. 1964 kolis pere Naltšikisse, 1970 Ufasse. Ševtšuk on lõpetanud Baškiiri Riikliku Pedagoogilise Instituudi kunstnikuna.
Enne DDT asutamist 1980 oli Ševtšuk kunstiõpetaja.
Ševtšuki esimene abikaasa Elmira (1967–1992) suri vähki. Abielust sündis poeg Pjotr, keda Ševtšuk kasvatas üksi.
Teine poeg Fjodor (sündinud 1997) on Ševtšukil Austrias elava näitleja Marjana Poltevaga.
Ševtšuk on avameelselt ühiskonnakriitiline ja võtab teravalt sõna Vladimir Putini ajal kujunenud poliitilise korra suhtes. 3. märtsil 2008 osales ta Peterburis Mittenõustujate marsil. Samal aastal korraldas ta Moskvas ja Peterburis protestikontserdi "Ära tulista!" Vene-Gruusia sõja vastu, kaasates nii Osseetia kui Gruusia muusikuid. Ühtlasi on ta protestinud selle vastu, et alates 2003. aastast on Peterburis kõrvaldatud üle saja mälestusmärgi. Ta kritiseeris Mihhail Hodorkovski tagakiusamist, aga varem on soovinud Hodorkovskile ja Platon Lebedevile kiiret vabanemist. Nõukogude Liidu päevil protesteeris ta Afganistani sõja vastu.
10. oktoobril 2010 hakati Internetis koguma allkirju Ševtšuki toetuseks Venemaa 2012. aasta presidendivalimisteks. Esialgu oli Ševtšuk üllatunud ja teatas, et Venemaa ei ole valmis selleks, et tema presidendiks saaks. Kuid juba 12. oktoobril teatas ta, et ehkki ta pole üldse poliitik, võib ta ka presidendiks hakata, kui rahvas seda soovib.
Finlandia kirjandusauhind

Finlandia kirjandusauhind on Soome prestiižseim kirjandusauhind. Auhinda antakse välja igal aastal Soome parimale romaani, lasteraamatu või dokumentaalteose autorile. 
Preemiasumma on alates 2010. aastast 30 000 eurot. Varem oli see 100 000 Soome marka.
Tahiini

Tahiini on jahvatatud seesamiseemnetest valmistatud pasta.
Tahiinit müüakse kas värskena, konserveeritult või dehüdreeritult. Valmistatakse kas soolaga või ilma. Tavaliselt on tahiini valmistamisel kasutatud kestadest puhastatud seesamiseemneid, kuid tehakse ka kroovimata seesamist tahiinit, mis on mõnevõrra rikkam vitamiinide ja valkude poolest, kuid maitseb kibedam ja on tumedama värvusega.
Tahiinipastat kasutatakse idamaises köögis liha- ja aedviljatoitude maitsestamiseks (nt hummus, baba ghanoush, halvaa). Samuti võib tahiinit kasutada võileivakattena alternatiivina võile ja margariinile.
Tartu valla vapp

Tartu valla vapp on Tartu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Tartu valla vapp.
Vapp kinnitati 2. juunil 1994.

Vapi kirjeldus

Hõbedasel kilbil kuue lehega rukkilille õis ja laineline varras, mõlemad sinised. Õie südamik on kuldne ring.

Põhjendus

Rukkilille kuus õielehte viitavad sellele, et Tartu vald on kujunenud endiste Raadi, Sootaga, Tammistu, Tartu, Vesneri ja Äksi valdade maadest ning elanikkonnast. Nende valdade inimeste töö ja vaimne looming moodustavad Tartu valla jõukuse ja on osa Eesti kultuurist - sellele osutab rukkilille õie kuldne südamik. Sinine laineline varras meenutab, et valla piires asuvad Amme jõgi ja Saadjärv.
Päästelaev

Päästelaev on abilaev, mis on ehitatud või kohandatud kasutamiseks veekogul või selle ääres toimuvatel päästetöödel.

Kirjeldus

Päästelaev sarnaneb oma ehituselt tavaliselt merepuksiiriga (vedurlaevaga). Päästelaevadel on head meresõiduomadused, neil on võimsad jõuseadmed ja laevad on sageli suhteliselt kiired. Neil on suure jõudlusega pumbad vee kõrvaldamiseks vigastada saanud laevast, vahendid vigastuse kõrvaldamiseks, tule kustutamiseks ja inimeste päästmiseks.
Päästelaevad olid eriti populaarsed Teise maailmasõja ajal.
Bipes biporus

Kirjeldus

Bipes biporus on roosa ussilaadne sisalik, kes on ca 18–24 cm pikk ja 6–7 mm lai ning elab keskmiselt 1–2 aastat. Naha ehitus sarnaneb vihmaussiga, see on selleks ,et nad saaksid keha liigutada võimalikultt palju tänu sellele on nende maa-alune liikumine ka kiirem. Esijäsemed on tugevad ja labalikud tagumised, jäsemed on olemas kuid sisalik neid ei kasuta ja need lohisevad temaga kaasa. Ta kuulub Roomajate ja Kahepaiksete hulka.

Paljunemine

Naissoost isendid paigutavad juulikuus  1-4 muna. Nad munevad ainult maa all. Muna lükatakse kahe kuu pärast maapinnale ja tundide möödudes kooruvad sealt uued uss-sisalikud.

Paiknemine

Neid on leitud ühendriikides Baja California, Baja California Sur, Guerrero ja Chiapas mis asuvad Mehhikos

Käitumine

Ta elab maa all öösel ja pärast rasket vihma ronib ta maa peale.

Toitumine

Ta on lihasööja sisalik kes sööb mardikaid, termiite, maapinnal asuvaid putukaid, vastseid, vihmausse, väikseid loomi ja sealhulgas ka sisalikke. Tavaliselt tõmbab ta kerra ja sööb maapinnal.
Vinni valla vapp

Vinni valla vapp on Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Vinni valla vapp.
Vapp on kinnitatud 13. oktoobril 1995.

Vapi kirjeldus

Hõbedasel kilbil on ülaservast lähtuv ja alla suunatud roheline teravik, mille keskel on hõbedane neljaharuline täht. Teraviku all on harali kaks rohelist tammelehte, mille kummagi alumises otsas tammetõru.

Põhjendus

Allasuunatud teravikuga kolmnurga kontuur meenutab valla nimetuse algustähte. Selline kolmnurk märkis keskaegses alkeemias puhast vett - üht maailma põhilist koostisosa, millel rajaneb elu oma mitmesugustes vormides.
Tammelehed viitavad Vinni vallas paiknevale Eesti ühele suurimale tammemetsale. Tammetõrud märgivad viljakust haridus- ja pärispõllul. Vapikilbi hõbedane on puhtuse ja lootuse, vapikujundite roheline aga loodusläheduse ja nooruslikkuse võrdkuju.
Riho Nõmmik

Riho Nõmmik (sündinud 26. veebruaril 1936 Tallinnas) on eesti füüsik.

Elulugu

Riho Nõmmik on Salme Nõmmiku poeg.
1954. aastal lõpetas Nõmmik Tartu 1. Keskkooli, 1960 Moskva Ülikooli füüsikateaduskonna ja 1963 samas aspirantuuri, füüsika-matemaatikakandidaat (1968, Moskva Ülikool), väitekiri "Изучение электронно-фотонной и ядерно-активной компонент в центральных областях широких атмосферных ливней", füüsika-matemaatikadoktor (1998, Moskva Ülikool), "Модели потоков частиц космических лучей (разработка и применение)".
Nõmmik oli 1964–68 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi nooremteadur, 1969–97 Moskva Ülikooli tuumafüüsika instituudi vanemteadur, 1998– juhtivteadur.

Teadustöö

Riho Nõmmiku uurimisvaldkonnad on kosmiliste kiirte füüsika, tuumafüüsika, geofüüsika, kosmose radiatsiooniväljad, kosmoselendude radiatsiooniohutus, kiirguse mõju mikroelektroonikale, rakenduslik vaakumspektroskoopia, loodus- ja ühiskonnanähtuste modelleerimine. Töötanud Baikonuri (Bajkongõr) ja Kapustin Jari kosmodroomil ning Aragatsi mäel (Armeenia) asuvas kosmiliste kiirte uurimise jaamas.
Osalenud "Interkosmose" programmides ja teinud eksperimente rohkem kui 40 sputnikul ja kosmoselaeval, sh seni suurima (180 kg) kosmoses kasutatud ("Interkosmos 6", 1978) tuumaemulsioonikambri loomises (saanud autoritunnistuse), mille abil tegi eksperimentaalselt kindlaks (1981) Maa-lähedases kosmoseruumis siiani kõrgeima energiaga (üle 1012 eV) elektronide olemasolu. Sedastanud esimesena Galaktika kosmiliste kiirte koosseisus (1981) mittetäielikult ioniseeritud raskete aatomite olemasolu. Loonud meetodi (1990, rakendanud seda samal aastal) anomaalse kosmilise kiirguse hulka kuuluva hapniku ioonide laengu määramiseks kahe anduri abil, mis on paigutatud ühel ajal eri orbiitidel liikuvatele satelliitidele, loonud ka galaktiliste kosmiliste kiirte dünaamika arvutamise mudeli (kinnitati aastast 2003 rahvusvaheliseks standardiks, on esimene maailmaruumi füüsikalisi omadusi käsitlev standard). Teinud kindlaks Päikese kosmilisi kiiri iseloomustavaid seaduspärasusi (1993–2004), mille alusel loonud vastava arvutusmudeli (kinnitatud Venemaa standardina). Koos Salme Nõmmikuga uurinud (inim)asustuse ruumilisi seaduspärasusi ja koostanud migratsiooniprotsesside matemaatilise mudeli. Konstrueerinud teadusaparatuuri.
Moskva Eesti Seltsi asutajaid ja juhatuse liige (esimees 1996–2003), Moskva Rahvusseltside Nõukogu liige (1989–91). Venemaa Kosmoseföderatsiooni veteran (2004), Moskva Ülikooli teeneline teadlane (2004). Mongoolia TA teenetemedal (1981), NSVL (Venemaa) Kosmoseföderatsiooni Juri Gagarini nimeline medal (1991, 2001), Valgetähe IV klassi teenetemärk (2006). Üle 190 teadustrükise, 2 autoritunnistust; publitsistikat Eesti ja Venemaa ajakirjanduses.
Vilma (eesnimi)

Vilma on naisenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Vilma 789 naisel. Vilma on Eestis populaarsuselt 219. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Vilma vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 82,71 ning Hiiu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 15,66. Vilma oli keskmiselt 79 aasta vanune (mediaanvanus oli 82). 
Lätis elas 2018. aasta 31. märtsi seisuga 765 Vilma-nimelist isikut.
Narva jõe kanjoni maastikukaitseala

Narva jõe kanjoni maastikukaitseala  on maastikukaitseala, mis kaitseb Narva jõe kanjoni ja joaastanguid. Kaitseala asub Narva linna territooriumil.
Palamuse Vabadussõja mälestussammas

Palamuse Vabadussõja mälestussammas on Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Palamuse asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 29. mail 1924.
1952 sammas lõhuti. Samas kohas avati 29. mail 1994 uus sammas, mis on endise täpne koopia.
Jean-Baptiste Vuillaume

Jean-Baptiste Vuillaume (7. oktoober 1798 – 19. märts 1875) oli auhinnatud prantsuse keelpillimeister. Ta valmistas üle 3000 pilli ning oli ka ärimees ja leiutaja.

Elulugu

Vuillaume sündis Mirecourtis, kus tema isa ja vanaisa olid pillimeistrid.
1818. aastal kolis Vuillaume Pariisi François Chanot' juurde töötama. Kolm aastat hiljem liitus ta Simon Lété, François-Louis Pique' väimehe meistritöökojaga Rue Pavée St. Sauveur' tänaval. Vuillaume'ist sai Lété partner ning 1825. aastal koliti uude töökohta Rue Croix des Petits-Champs' tänaval. Töökoja nimeks sai Lété et Vuillaume. Vuillaume'i esimesed sildid pärinevad 1823. aastast.
1827. aastal, uusgootika kõrgajal, hakkas Vuillaume järgi tegema vanu pille. Samal aastal võitis ta hõbemedali Pariisi universuminäitusel ning aasta hiljem hakkas ta pidama oma äri.
Vuillaume'i töökoda sai Pariisis üheks tähtsamaks ning paarikümne aastaga kogus tuntust ka Euroopas. Suuresti aitasid tema edule kaasa 1855. aastal 80 000 frangi eest ostetud 144 Itaalia meistrite pilli, mille hulka kuulusid ka Messiah-Salabue Stradivari viiul ning veel 24 Stradivari instrumenti.
1858 kolis Vuillaume Ternese lähedale Rue Pierre Demours' tänavale, et vältida puidu importimisel Pariisi tollimaksu maksmist.
Vuillaume suri karjääri kõrgajal 1875. aastal.

Pillid

Jean-Baptiste Vuillaume valmistas enam kui 3000 muusikainstrumenti, samuti tegutses ta kauplemisega. Ta oli andekas leiutaja, kelle leiutisi sai näha mitmel suurel näitusel nii Londonis kui ka Pariisis. Ta on välja töötanud uusi pille ja mehhanisme, millest tähtsaimaks võib pidada suurt vioolat, mille ta nimetas contraltoks, ning kolmekeelelist 3,48 meetrit kõrget octobassi.
Kose pastoraat

Kose pastoraat asub Kose kirikuaiast vahetult põhjas.
Kirikla ehitati 19. sajandi esimesel poolel. Hoone võõrandati 1940. aastal nõukogude võimu poolt koos kõigi koguduse maade ja varadega ning pärast 1941. aastat elasid seal lühikest aega lahingutes elukoha kaotanud kohalikud. Saksa okupatsiooni ajal sai kogudus hoone tagasi ja 1942. aastal toodi pastoraati elekter. Seoses taasalanud nõukoguse okupatsiooniga võeti 1944 kiriku varad taas riigi omandisse. Pastoraadis asusid rahvamaja, raamatukogu (1949–1959), spordiseltsi Jõud klubiruumid, miilitsa ülema korter ja kooliõpetaja korter ning 1950. aastal nimetati see ümber rajooni kultuurimajaks. Alates 1951. aastast tehti mitu ümberehitust. 1980. aastatel lasti hoonel aga laguneda ja kui pärast taasiseseisvumist kirikla kogudusele tagastati, oli see juba väga halvas seisukorras. Hoone õnnestus taastada ja pühitseti taas sisse 1997. aasta lõikustänupühal. Sama aasta kevadel võeti see arvele ehitismälestisena kui näide pastoraadi peahoonest.
Kirikumõisa juurde kuulusid varem ka saun ja mitu majandushoonet (rehi, karjalaut, sealaut, hobusetall, vankrikuur, ait). Neist esimese sai 1940. aastatel oma valdusse varasem kirikumaade rentnik ja ülejäänud anti 1949. aastal kolhoosi Kose Edu kätte.
Ilumetsa meteoriidikraatrid

Ilumetsa meteoriidikraatrid on meteoriidikraatrid Võru maakonnas Võru vallas.
Piirkonnas on vähemalt viis lohkvormi (kraatrit), millest kahe puhul – Põrgu- ja Sügavhaud – on kindlalt teada nende meteoriitne päritolu. Ülejäänud kraatrite nimed on Ingli-, Tondi- ja Kuradihaud.

Põrguhaud

Põrguhaud on kraatritest suurim: selle läbimõõt valliharjalt on 75–80 m ja sügavus 12,5 m.

Vanus

2017. aastal tehti radiosüsinikumeetodi abil lõplikult kindlaks, et Ilumetsa kraatrid on meteoriitset päritolu ning nende vanuseks määrati 7170–7000 aastat.
Rostovi rajoon

Haldusjaotus

Rostovi rajoonis on 308 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe (Rostovi) linna nelja valla (külaasunduse) koosseisu.