google/wiki40b huggingface dataset:
Siricius

Paavstiks saamine ja skisma

Siricius sai paavstiks detsembris 384. Tema ametisse asumise kuupäevaks on pakutud 15. detsembrit, 17. detsembrit, 22. detsembrit või 29. detsembrit.
Ka vastupaavst Ursinus soovis paavstiks saada. Vana-Rooma keiser Valentinianus II tunnustas Siriciust 23. veebruaril või 25. veebruaril 385.

Teoloogilised vaidlused

386 noomis Siricius usurpaator Maximust, kes oli hukanud Priscillianuse. Ta ekskommunitseeris Trieri piiskopi Felixi, kes oli Priscillanuse süüdistaja ja keeldus tagasi osadusse võtmast piiskoppe, kes hukkamise heaks kiitsid. 397 kutsus ta kohtlema priskilliaane leebemalt.
Ajavahemikul 390–392 peetud sinodil mõistis Siricius hukka munk Jovinianuse, kes kritiseeris paastumist ja tsölibaati.
390 mõistis ta hukka Bonosuse.
Ta toetas Antiookia skismas Johannes Chrysostomose mõjutusel patriarhina Flavianost.
Ta taunis "Liber Pontificalise" järgi manilust.

Liturgilised otsused

Siricius oli üks esimesi paavste, kes olevat kasutanud tiitlit Pontifex Maximus.
Ta oli esimene paavst, kelle poolt välja antud dekreetide kohta on teavet. Ta kohustas, et paavsti dekreedid tuleb selle saajal saata edasi teistesse kogudustesse.
Ta saatis oma esimese dekreedi 10. veebruaril või 11. veebruaril 385 Tarragona piiskopile Himeriusele. "Liber Pontificalis" vahendab Siriciuse otsust piiskopile, et ketserlusest kristlikku osadusse tagasipöördunu saab koguduse täisliikmeks, kui piiskop asetab talle terve koguduse juuresolekul oma käed peale.
Ta sätestas, et diakoniks võib ordineerida isikuid 30-aastaselt, preestriks 40-aastaselt ja piiskopiks 50 aastaselt.
385 andis ta Thessaloníki piiskopile privileegi kinnitada Illüürias kõik piiskoplikud otsused.
6. jaanuaril 386 pidas ta Roomas sinodi, kus ta muuhulgas sätestas, et ühtki piiskoppi ei tohi ordineerida ilma paavsti loata, piiskopiks tuleb määrata väärikas vaimulik ning diakonid ja preestrid peavad pidama tsölibaati.
Jõulude tähistamisel eristas ta Kristuse Sündimise Püha (25. detsember) ja Issanda Ilmumise Püha (6. jaanuar).

Ordineerimised

"Liber Pontificalise" järgi ordineeris Siricius 31 preestrit, 16 diakonit ja 32 piiskoppi.
Traditsiooni järgi pühitses Siricius aastal 397 Šotimaa piiskopiks Niniani.

Suhted Hieronymuse ja Paulinusega

390 toetas Siricius Johannes Chrysostomost ja Rufinust Aquileiast, kes ei saanud Hieronymusega hästi läbi.
395 külastas Roomat Paulinus Nolast.

Uus kirik

390 põhitses Siricius sisse Rooma San Paolo kiriku.

Kirjad

Siriciuselt on teada 13 kirja.

Hinnang

Hieronymus iseloomustas Siriciust kui lihtsameelset inimest. Paulinus Nolast kirjeldas teda kui külmalt tagasihoidlikku vaimulikku.

Surm

Siricius suri 26. novembril 399 ja maeti Roomas San Silvestro kirikusse, "Liber Pontificalise" järgi aga Priscilla katakombi.
Siriciust austati algselt katoliku kirikus pühakuna, kuid Hieronymuse kriitika tõttu hiljem mitte. Benedictus XIV otsusega 1748 tunnustati teda taas pühakuna. Tema mälestuspäev on 26. november.
Teda austatakse pühakuna ka õigeusu kirikus.
Swedbank

Swedbank Eestis

1. juulil 1991 alustas hiljem Baltikumi suurimaks finantsinstitutsiooniks kasvanud Hansapank tööd Tartu Kommertspanga filiaalina. Ametlikult alustas Hansapank iseseisvat tegevust 10. jaanuaril 1992. 1998. aastal omandas aktsiaemissiooni käigus FöreningsSparbanken AB (mis muutis hiljem nime Swedbank AB-ks) 50% Hansapanga aktsiatest. Hansapank kasvas kiirelt suurimaks pangaks Balti riikides ja osutas finantsteenuseid ligikaudu 3,5 miljonile kliendile Eestis, Lätis ja Leedus.
Aastal 2005 tegi Swedbank Hansapanga vähemusaktsionäridele ülevõtmispakkumise ja viis ettevõtte Tallinna börsilt välja. 2008. aastal läks ettevõte üle uuele ärinimele Swedbank AS.
Swedbanki peamaja asub Tallinnas, aadressil Liivalaia 8. Swedbank Eesti peadirektor ja juhatuse esimees on Olavi Lepp. Ettevõttel oli Eestis 2016. aasta aprilli seisuga 2311 täistööajaga töötajat. 2016. aasta seisuga oli pangal 0,8 miljonit eraklienti ja 137 000 äriklienti.

Toetustegevused Eestis

Swedbank toetab Eestis mitmesuguseid projekte ja üritusi, nagu näiteks Tagasi Kooli, Noored Kooli, Prototron, Bright Minds, terviseradade arendamine, Toidupank, Heateo SA jpt. Panustatakse valdkondadesse nagu haridus- ja finantskirjaoskus, ettevõtlikkus, terve ja elujõuline inimvara ja majandusareng. 
Swedbank lõi 2008. aastal koostöös Heateo Sihtasutusega annetuskeskkonna "Ma armastan aidata", kus on esindatud ligi 40 organisatsiooni neljast erinevast tegevusvaldkonnast – lapsed ja pered, tervis ja toimetulek, loomad ja looduskaitse, haridus ja võrdsed võimalused.
Tagasi Kooli infosüsteemis on külalisõpetajaks registreerunud ka üle 150 Swedbanki töötaja, kes käivad regulaarselt õpilastele rahandusest rääkimas.
Swedbank korraldab koos Suusaliiduga noortele Suvist Suusalaagrit ja juba 19. aastat Swedbanki-ETV noorte suusasarja.

Swedbanki osanikud

Suurim osalus Swedbankis kuulub kohalike hoiupankade ühendusele Sparbanks-Gruppen 9,31 protsendilise hääleõigusega. Rootsi kindlustusühistu Folksam kontrollis 2016. aasta mais 9,29% hääleõigusega aktsiatest. ALECTA PENSIONSFÖRSÄKRING 4,81%, AMF . Försäkring och Fonder 4,21% ja Swedbank Roburi fond 3,86% hääleõigusega aktsiatest.
Rootsi riigile kuuluv ekspordikrediidi asutus Svensk Exportkredit kuulus Swedbanki omanike hulka alates märtsist 2009 ja müüs oma osaluse – 38,3 miljonit aktsiat ehk ligikaudu 3,3 protsenti Swedbanki kõigist aktsiatest – 28. oktoobril 2010. Svensk Exportkredit omandas aktsiad ligikaudu 998 miljoni Rootsi krooni eest ja müüs Deutsche Banki vahendusel ligikaudu 3,5 miljardi Rootsi krooni eest.
Madonna di Campiglio

Madonna di Campiglio on Itaalias Trentino provintsis Val Rendena orus Dolomiti di Brenta ja Adamello mägede vahel asuv küla ja suusakeskus. 1 522 meetri kõrgusel merepinnast asuvas külas elab umbes 700 inimest.
Madonna di Campiglio korraldatakse talvel Maailma karikavõistluste etappe mäesuusatamises.
Andes

Andes oli Eestimaa keskaegne vasalliperekond.
13. märtsil 1345 on mainitud Hanes Andese pojad , kes olid Rosenite järelvasallid Viru-Jaagupi kihelkonnas.
ELLU

ELLU on Tallinna Keskraamatukogu e-raamatute tasuta laenamis- ja lugemiskeskkond, mis avati 31. jaanuaril 2012 ja on esimene ning siiani ainus omalaadne Eestis.
E-raamatukogus võivad e-raamatutega tutvuda kõik huvilised, kuid laenata ja lugeda saavad ELLUs kasutajakonto teinud Tallinna Keskraamatukogu lugejad. E-raamatute laenamisel kehtivad samad põhimõtted kui tavaliste raamatute laenamisel. Kui raamatukogu on ostnud e-teavikule nt kaks litsentsi, siis saab samaaegselt seda e-raamatut laenata ja lugeda kaks inimest. Lugeja saab e-teavikule tähtajalise juurdepääsu ja tagastamistähtaja möödumisel kaob lugejal automaatselt e-raamatu lugemise võimalus. E-raamatut on võimalik tagastada ka enne tagastamistähtaega. E-raamatuid on võimalik lugeda igas internetiühendusega arvutis või nutitelefonis. Oma kontolt saab kasutaja valida jälgimiseks lemmikautorid, et hoida ennast kursis nende e-raamatutega ELLUs, samuti saab konto kaudu teha Tallinna Keskraamatukogule ettepanekuid ja anda e-raamatute tellimissoovitusi.
Kõik ELLUs olevad raamatud on kajastatud ka elektronkataloogis ESTER. Lihtsaim viis e-kataloogist ESTER e-raamatute leidmiseks on valida kataloogi osaks - TlnKR ELLU (e-raamatud).
Rahvusriik

Ajalugu

Rahvusriikide päritolu ja varase ajaloo osas ei ole ühest kokkulepet saavutatud. Teoreetikute suureks vaidlusteemaks on küsimus: kas enne oli rahvus, mis lõi rahvusriigi, või riik, mis lõi rahvuse?
Rahvuslaste meelest oli kõigepealt rahvus ning rahvuslikud liikumised väljendasid rahvuse õigustatud nõudmist suveräänsusele, mis päädis rahvusriikide loomisega. Mõningate teooriate kohaselt loodi rahvuslik identiteet aga suuresti valitsuste poolt, et ühendada ja moderniseerida juba eksisteerivat riiki.
Enamik teooriaid näeb rahvusriigis 19. sajandi Euroopale iseloomulikku nähtust, mille tekkimist soodustasid kirjaoskuse laialdane levik ja massimeedia.
Mõned rahvusriigid, näiteks Saksamaa ja Itaalia, tekkisid 19. sajandil vähemalt osaliselt tänu rahvuslaste poliitilistele kampaaniatele. Mõlemal nimetatud juhul oli territoorium varem jagatud erinevate riikide vahel ning tekkinud ühine identiteet oli esmalt kultuuriline, omandades peagi poliitilise tähtsuse.

Iseloomulikud jooned

Võrreldes varasemate riigi vormidega suhtub rahvusriik teisiti oma territooriumisse, pidades seda pooleldi pühaks. Ükski rahvusriik ei annaks oma territooriumist tükki teisele näiteks lihtsalt selle pärast, et kuningatütar abiellus. Rahvusriikide piirid on enamasti määratud rahvuse asuala või looduslike oludega ega ole kergesti muudetavad.
Rahvusriigi kõige nähtavamaks mõjuks on riikliku poliitika abil ühtse rahvuskultuuri loomine. Rahvusriigi olemasolu nõuab, et selle elanikud moodustaksid rahvuse, mida ühendab enamasti ühine päritolu, ühine keel ja jagatud kultuur. Kui nõutav ühtsus puudub, siis üritab rahvusriik seda sageli luua, surudes näiteks oma hariduspoliitika kaudu peale riigikeelt ja ühtset arusaamist ajaloost. Mõnel juhul on selline poliitika kutsunud esile teravaid konflikte ja separatismi. Õnnestumise korral on see taganud elanikkonna suurema homogeensuse ja kultuurilise ühtsuse.

Selgitavad näited

Politoloogias kasutatakse terminit "rahvusriik" enamiku tänapäevaste suveräänsete riikide kohta, isegi kui nende poliitilised piirid ei lange kokku etniliste piiridega.
"Rahvusliku identiteedi" mõiste võib laieneda riikidele, kus elab koos mitmeid etnilisi ja keelelisi gruppe. Üheks selliseks on näiteks Šveits, mis on oma põhiseaduse kohaselt kantonite konföderatsioon ja kus on neli riigikeelt, kuid ühtlasi šveitsi rahvuslik identiteet, ühine ajalugu ja oma klassikaline rahvuskangelane, legendaarne Wilhelm Tell.
Paljud konfliktid on saanud ajaloos alguse sellest, et poliitilised piirid ei lange kokku etniliste ja/või kultuuriliste piiridega. Näiteks kurdi rahva traditsiooniline asuala on tänapäeval jagatud Iraagi, Türgi ja Iraani vahel. Osa sealsetest elanikest soovib luua iseseisva Kurdistani riigi ning selle tõttu on juba aastakümneid kestnud relvastatud konflikt.
Mikkeli linn

Haldusajalugu

Mikkeli linnaga on liidetud Anttola vald. 
1. jaanuaril 2013 liideti linnaga Suomenniemi vald ja Ristiina vald. 1. jaanuaril 2007 liideti linnaga Haukivuori vald.

Linnast

Mikkeli asub umbes 500 meetri kaugusel Saimaa järvest. Linna ümber ja linnas sees on mitmeid järvi. Linna idaosas asuvad järved kuuluvad Vuoksi jõe vesikonda. Linna idaosa ulatub Puula järveni, mis kuulub Kymijoki jõe vesikonda. Linna keskus on ehitatud ümber turuplatsi, kus turgu peetakse ka tänapäeval.
Naisvuori mäel asub vaatetorn, mida saab väikese tasuga külastada. Torn ehitati sõja ajal vaatetorniks ja seal asus ka sõjaväe raadioside saatja. 
Mikkelil on oma Mikkeli (teenindab siseriiklike lende), raudteejaam ja kontserdimaja. Kontserdimaja on maailmaklassitasemega ja see ehitati 1988. aastal linna 150. aastapäevaks. Kontserdimaja on koduks Mikkeli linnaorkestrile ja see on ka Mikkeli rahvusvahelise muusikafestivali pealava. Festival meelitab igal aastal muusikuid ja pealtvaatajaid kogu Euroopast. 
Linna suurim tööandja on Mikkeli Rakenduskõrgkool, kus töötab umbes 1300 inimest. 
Mikkeli on samuti populaarne kuurort.

Ajalugu

Vanim kirjalik ülestähendus asustusest praeguses Mikkeli piirkonnas on aastast 1323, kui Nöteborgi rahulepinguga läks Savilahti kirikupiirkond Novgorodilt Rootsile. Mikkeli sai praeguse nime 16. sajandi alguses ülemingel Miikaeli järgi.
Mikkeli sai linnaõigused 1838. aastal ja Mikkeli provintsivalitsus kolis 1843. aastal Heinolast Mikkelisse. 1918. aastal Soome kodusõja ajal asus Mikkelis valgete vägede staap. Mikkeli oli sel ajal põllumajanduspiirkond ja valgete poolel. Piirkonnas asunud Vene garnison pooldas punaseid. Mantyharju rongijaama juures, mis asub umbes 20 km linnast lõunas, peeti maha lahing ja valged kaitsesid linna edukalt. Kouvolast tulnud punaste jõud tõrjuti tagasi.
Talvesõjas ja Jätkusõjas paiknes linnas Soome armee peastaap. Peastaap asus kohalikus põhikoolis ja seal asub tänapäeval väike Peakorteri muuseum (Päämajamuseo). Kuna linnas asus soomlaste peastaap langes linn tugeva pommitamise alla. Linnas ei olnud ühtegi kõrghoonet ja kahjustused parandati kiiresti. Arhitektuuriliselt pole sõjaeelsest linnast midagi säilinud.
Mamelukid

Mamelukid (ar mamlūk – 'omand, valge ori') olid keskaegses Lähis-Idas orisõdurid, kellest Aijubiidide kalifaadis moodustus valitseja kaardivägi. Mamelukkide vägi moodustati ostetud või andamiks saadud poisslastest, algul pärinesid need türgi hõi­mudest, hiljem peamiselt kaukaaslastest. 
1250. aastal kõrvaldasid mamelukid võimult Aijubiidid ning haarasid Süürias ja Egiptuses võimu, kus mamelukid valitsesid Mamelukkide sultanaati kahe dünastiana (Bahri ja Burdži dünastia) kuni aastani 1517.
1260. aastal purustasid mamelukid Baibarsi juhtimisel Ain Jaluti lahingus mongolite väed ning peatasid mongolite edasitungi. Pärast seda lahingut ei suutnud mongolid enam kunagi tungida Süüriast kaugemale.
1268. aastal tõr­jusid nad maalt ristisõdijad ja alistasid viimased ristisõdijate valduses olnud linnad Lähis-Idas. 1273. aastal hävitasid nad ismailiidid (assassiinid).
Mamelukkide Egiptuse riigi allakäik sai alguse 15. sajandi lõpus, kui portugallased avastasid alternatiivse kaubandusetee Lõuna-Aasiasse ümber Hea Lootuse neeme. Varem riiki läbinud karavanidelt võeti suurt tollimaksu, millest ilmajäämine viis majanduse kollapsini. Lisaks nõrgestasid riiki sõjad Osmanite riigiga.
Türgi sultan Selim I vallutas mamelukkide sultanaadi lõplikult 1517. aastal, kuid Egiptuses säilis nende võim Napoleoni sõjaretkeni 1798. aastal.
Santa Clara maakond

Ajalugu

Santa Clara maakond moodustati 18. veebruaril 1850. aastal.
Georg Gustav Theol

Georg Gustav Theol (23. detsember 1826 Karula – 22. jaanuar 1867 Äksi) oli eesti vaimulik.
Õppis koolis Viljandis. Aastatel 1847–1852 õppis Tartu Ülikoolis arsti- ja usuteadust. Ordineeriti õpetajaks 20. detsembril 1854.
Oli 1854–1856 Viljandi Pauluse koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1856–1867 (introdutseeriti 15. jaanuaril 1856) oli ta Äksi Andrease koguduse õpetaja.
Toimetas aastal 1858 Tallorahva Postimeest.

Isiklikku

Tema äi Friedrich Carlblom oli Suure-Jaani- ja Viljandi Pauluse koguduse õpetaja. Tema vend Theodor Theol oli Helme kihelkonnaarst.
Meseret Defar

Isiklikku

Meseret Defar on 155 cm pikk ja kaalub 45 kg.
Malle Koost

Malle Koost (ka Malle Haamer; 1. detsember 1939 – 26. juuni 1999) oli eesti näitleja.
Tema tuntuim filmiroll oli Loreida osa Leida Laiuse filmis "Ukuaru" (1973).
Eino Krall

Eino Krall (9. september 1931 Tartu – 27. august 2009 Tartu) oli eesti zooloog (fütonematoloog), bioloogiadoktor (1980, Moskva Riiklik Ülikool).
Ta lõpetas aastal 1955 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna bioloog-zooloogina.
Aastast 1955 töötas ta EPMÜ zooloogia ja botaanika instituudis ja hiljem ka erizooloogia professorina Tartu ülikooli zooloogia ja hüdrobioloogia instituudis. 
Ta on tegelenud fütoparasiitsete ümarusside süstemaatika, fülogeneesi ja ökoloogia uurimisega. Ta on uurinud ka nende biotõrje võimalikkust ja lahendusi.  
Ta on Florida Nematoloogide Foorumi (aastast 1992) ja Venemaa Nematoloogide Seltsi auliige (1996).

Isiklikku

Tema lesk on Heljo Krall.
Erik Nikkinen

Kaarle Erik Nikkinen (hüüdnimi Eki; sündinud 10. veebruaril 1944  Oulus) on Soome endine poksija.
Nikkinen oli 1968. aastal Soome meister kergekaalus (kuni 60 kg). Ta sai Soome meistrivõistlustel I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1965. aastal II koha. 
Nikkinen osales 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Calistrat Cuţovile (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Nikkinen poksis juulist 1969 kuni juulini 1976 elukutselisena. Ta pidas kokku 21 kohtumist ning võitis neist 18 (neist 6 nokaudiga) ja kaotas 3 (need kõik nokaudiga) kohtumist.

Isiklikku

Ka Erik Nikkise poeg Petri oli tuntud Soome poksija.
Leino Mägi

Leino Mägi (sündinud 22. märtsil 1955 Tallinnas) on eesti poliitik ja sporditegelane, X ja XI Riigikogu liige.
Ta on Eesti Reformierakonna liige alates 1995. aastast.
2011. aasta Riigikogu valimistel sai ta 503 häält ja valituks ei osutunud.

Haridus

Leino Mägi on lõpetanud Keila 1. Keskkooli 1973 ja Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikainsenerina 1982.
Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringrada

Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringrada on tänavaringrada Tallinnas Pirita linnaosas.
Ringrada läbib Pirita, Kose ja Kloostrimetsa asumeid ning haarab lõike järgmistest tänavatest: Pirita tee, Rummu tee, Kose tee, Lükati tee, Kloostrimetsa tee ja Merivälja tee. Ringrada ületab Pirita jõge kaks korda, kulgedes üle Pirita silla ja Lükati silla. Ringraja pikkus on 6 kilomeetrit, rajal on 21 kurvi.

Ajalugu

Ringrada on kasutatud 1933. aastast, kuid esialgne ringrada kattus tänasega vaid osaliselt. Start ja finiš asusid Lükati teel ning võisteldi Iru-Lükati-Kloostrimetsa ringil. Ringraja pikkus oli 8,6 km, sellest umbes kaks kolmandikku oli asfalttee, ülejäänud osa kruusa- ja liivatee.
Esimene rahvusvaheline võistlus peeti 17. septembril 1933.
Aastatel 1933–1939 korraldati ringrajal TT mootorrattavõistlusi ja autoringraja võistlusi Eesti Grand Prix.
Pärast sõda peeti Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringrajal mitmeid Eesti NSV ja NSV Liidu moto- ja autospordivõistlusi.
NSV Liidu meistrivõistlused peeti ringrajal esimest korda 14. septembril 1947. Osa võttis 188 sportlast, neist 10 naist.
Esimene Kalevi suursõit korraldati 20. septembril 1959. Kalevi suursõit kujunes aastate jooksul väga populaarseks. Pealtvaatajate arv suurvõistlustel ulatus üle 100 000.
1960. aastal muudeti ringraja trassi. Raja pikkus oli 6,761 km ja see ühtis suuremas osas juba tänase trassiga. 1965. aastal muudeti stardi ja finiši asukohta, need paiknesid sellest ajast Rummu teel, nn Kose sirgel. 1978. aastal rajati uus rajalõik Lükati teelt Kloostrimetsa teele, mis lühendas raja pikkust 6 kilomeetrini.
2000. aastal otsustas Tallinna linnavalitsus, et ringrada on motospordivõistluste korraldamiseks ohtlik, kuid ringrada võistlusteks siiski ei suletud. Viimane motovõistlus ringrajal oli 2006. aasta Kalevi suursõit.
Pärast 2006. aastat ei ole ringrajal turvalisuse kaalutlusel enam motovõistlusi korraldatud, kuid ringrada on kasutatud jalgratta- ja jooksuvõistlusteks.
Ringrajal toimunud motovõistlusi on kajastatud mitmetes dokumentaalfilmides ning mängufilmides "Vallatud kurvid", "Ohtlikud kurvid" ja "Noor pensionär".

Traagilised õnnetused

Ringrajal toimus aastate jooksul mitmeid õnnetusi. Ohtlikuks tegid ringraja raja ääres kasvavad puud. Ehkki turvalisuse suurendamiseks polsterdati puid liivakottidega, põhjustasid rajalt väljasõitmine ja vastu puud põrkamine raskete tagajärgedega õnnetusi.
1961. aastal hukkus ringrajal Venemaa mootorrattur Zveznikov, kes sõitis vastu kiviaeda. 1976. aastal hukkus külgkorviga mootorrattaga libedal rajal enne suurt S-kurvi juhitavuse kaotanud Henno Palm.
2000. aastal hukkus väikeses S-kurvis rajalt väljasõitnud ja vastu puud libisenud viiekordne maailmameister Joey Dunlop. Talle on raja äärde püstitatud mälestustahvel. 2001. aastal hukkus külgkorvist välja lennanud ja vastu puud põrganud Tõnu Rääk.

Kiirusrekordid

Autode kiirusrekord:Leo Kinnunen, Soome, Vormel 3, 2.27,0 (146,9 km/h), 1969
Mootorrataste kiirusrekord:Hanno Velt, Eesti, Superbike/TT F1, 2.08,832 (167,660 km/h), 2004
Grímsey

Grímsey on saar Islandist 40 km põhjas.
Grímsey asub täpselt põhjapolaarjoonel. Saare pindala on 5,3 km² ja suurim kõrgus 105 m. Saar moodustab Grímseyjarhreppuri omavalitsuse, see kuulub Eyjafjarðarsýsla maakonda. Grímseyl elab umbes 100 inimest, peamine tegevusala on kalapüük. Saarel on väike lennuväli, toimub regulaarne lennuühendus Akureyri ja praamiühendus Dalvíkiga.
Emily

Emily on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 276. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Emily 588 naisel.
Riia–Jelgava raudtee

Riia–Jelgava raudtee on raudteeliin, mis ühendab Jelgava linna Riiaga. Raudtee pikkus oli algselt 41,5 kilomeetrit, aga tänapäeval on see 43 kilomeetrit.
Raudtee on täies ulatuses kaheteeline. Tavaline reisirong sõidab Riiast Jelgavasse 49 minutiga, ekspressrong aga 39 minutiga.

Ajalugu

Raudtee valmis aastal 1868. Algselt oli liini lõppjaamaks Riia pool Torņakalnsi raudteejaam ja Jelgava ning Riia vahel peatus rong vaid St. Olai raudteejaamas. Kui aastal 1872 valmis Riia–Bolderaja raudtee, siis sai uueks lõppjaamaks Riia raudteejaam. Samal aastal pikendati raudteed Mažeikiaini ja ühendati see Liibavi-Romno raudteega.
Raudtee ehitati I maailmasõja ajal piirkonna hõlvanud Saksa vägede poolt ümber standardrööpmeliseks (1435 mm). Aastal 119 ehitati selle kõrvale teine tee, mis oli laiarööpmeline. Aastal 1940 ehitati mõlemad teed laiarööpmeliseks, ent aastal 1941 asendati need standardrööpmelistega. 1944 ehitati üks rööbastee rada uuesti laiarööpmeliseks. Aastal 1972 elektrifitseeriti kogu Riia–Jelgava raudteelõik ja uuendati lõigu mõlemad rööbastee rajad laiarööpmeliseks.
Raudteel asub Läti kõige uuem raudteepeatus "Turība". Peatuse rajamist finantseeris Kõrgem ärikool "Turība". Lisaks tänapäevastele raudteejaamadele on jaamad olnud veel Baloži ja Dalbe.
Kommunaalprojekt

Ettevõtte projekteerimistöid

Ettevõte on projekteerinud nt Tallinnas asuva Eesti Näituste peapaviljoni, TÜ Kääriku spordibaasi, Valga hotelli.
Jaspis

Jaspis (inglise jasper, kreeka jaspis, pärsia ysam) on läbipaistmatu peitkristalne kivim (poolvääriskivi), peenkristalse kvartsi ja kaltsedoni tsementeerunud segu, mis koosneb mineraalpigmentidest ja saviosakestest. Tavaliselt kujunevad jaspised opaali sisaldavate settekivimite moondel ja dehüdratiseerumisel.
Jaspis on enamasti punast või rohelist, mõnikord ka valget, kollast, pruuni, musta või hallikaslillat värvi. Punase värvi annavad jaspisele raua lisandid. Roheline jaspis on tuntud kui heliotroop. Enamasti on jaspis mitmevärviline mineraal. Sinine jaspis on ainus, mida ei esine.
Jaspis on väärtuslik nikerd- ja dekoratiivkivi.
Ajaloolised jaspise leiukohtad on Dekkani kiltmaa, kus teda võib leida koos ahhaadiga, ja Egiptus. Tänapäeval on teada leiukohti üle terve Maa näiteks Prantsusmaal, Austraalias, USA-s, Hiinas, Mongoolias, Brasiilias ja Madagaskaril. Erilise tuntuse on saavutanud Uurali Orski leiukoht, kus leidub huvitavate mustritega kaltsedoni erimeid. Jaspis oli Venemaa Keisririigis tuntud juba Peeter I ajal, kes saatis oma "maagitundjad" Uuralisse jaspist tooma. Läbi ajaloo on jaspist kasutatud hoonete kaunistamiseks.