Falklandi sõda

Eellugu

Sõjale eelnenud perioodil kannatas Argentina majandusliku seisaku all, millele lisas riigisisesesse segadusse ka pidev juhtiv militaarpersonali vahetus. 1981. aasta detsembris tõusis teiste hulgas võimule admiral Jorge Anaya, kes toetas mõtet, et Falklandi saared kuuluvad neile, ning need tuleb enda kontrolli alla võtta kasutades kõiki sõjalisi vahendeid. Siiski uskus ta, et seda tehes ei vastaks Britid sõjalise jõuga.
Plaanides kasutada sõjalist lähenemist soovisid uued väejuhid tekitada Argentina inimestes teatud määral patriootlikust, et saada oma ideele kohalike heakskiitu ning boonusena viia nende tähelepanu eemale muudest riigisisestest probleemidest.
Kohalik ajaleht La Prensa avaldas oma veergudel samm-sammult üles kirjutatud plaani, mis pidi jõudma avalikkuse ette, ning milles olid üles märgitud saarte omandamise kõik etapid alates planeerimisest lõpetades otsese sõjalise sekkumisega kui Lääneriigid saari neile vabatahtlikult loovutada ei soovi.
Kasvavad pinged saarestiku ümber said oma otsustava tõuke, kui Argentina mereväelaste poolt infiltreeritud vanaraua otsijate grupp tõstatas Lõuna Georgia saarele Argentina lipu, mille peale reageeris Briti patrullalus HMS Endurance. Selle tulemusel otsustasid Argentina võimud omakorda, et aeg on tegudeks, ning nii kästi valmis seada jõud, mis 2.aprillil pidid saarestiku vallutama.

Argentiinlaste invasioon

2.aprillil 1982 sooritasid Argentiinlased operatsiooni Rosario käigus maabumise Falklandi saartele. Invasiooni üritas esialgu takistada saarestiku kuberner Sir Rex Hunt, kellel olid sellel hetkel kasutada vaid üksikud sõdurid ja poliitilised võtted, kuid peagi andis ta juhtimise üle Briti major Mike Normanile.
Argentina vägede tegevus nägi suures pildis ette kolonel Guillermo Sanchez-Sabarotsi amfiibgrupi maabumist, Moody Brooki sõjaväelinnaku vallutamist, Stanly linna lahingut ning viimast rünnakut ja sellele kaasnevat allaandmist valitsuse hoonele.

Brittide poliitiline vastus

Kui brittideni oli jõudnud kuuldus argentiinlaste pealetungist, võttis kaitseministeerium ühendust kuberner Huntiga, kes kinnitas, et Argentina väed on tõepoolest võtnud kontrolli saarestiku üle. Lisaks kinnitasid kohalikud elanikud raadioühenduse teel BBC ajakirjanikele, et invasioon on tõepoolest toimunud. Sellest tulenevalt anti Falklandi saarte vabastamise juhtumine admiral Sir John Fieldhousile, kelle tegevused koodnimega "Operation Corporate" kestsid saarestikus 1. aprillist 20. juunini (1982). Pärast plaanide kinnitamist 2. aprillil määrati Briti valitsuse poolt ka reeglid, mis kehtestasid, et kõik saarestikus toimuv peab saama kiiret kajastust, et valitsusel oleks lihtsam olukorda kontrolli all hoida ning võtta vajadusel vastu poliitilisi otsuseid.

Saarestiku vabastamine

Esimesena vallutasid Briti väed tagasi Lõuna-Georgia major Guy Sherdiani juhtimisel. Vaatamata mõningatele tagasilöökidele, mis olid tingitud halvast sügisilmast tekkinud pori tõttu ja Briti laevastikuni jõudnud allveelaeva häiretest suutsid vabastavad väed grupeeruda ja suunduda lahingusse 24. aprillil. Pärast üksikuid konflikte sooritas Sherdian 76 mehega otsese pealetungi Argentina vägedele saarel, kuid lisaks demonstratiivsele merepommitamisele kahe Briti aluse (Antrim ja Plymouth) poolt otsustasid saarel paiknevad Argentina väed alla anda. Seejärel läks saarelt Londoni poole teele sõnum mille sisu oli: "Meil on hea meel teatada Tema majesteedile, et Lõuna-Georgia saarel lehvib nüüdsest peale meie mereväe oma ka Ühendkuningriigi lipp." Avalikkuseni jõudis see sõnum peaminister Margaret Thatcheri vahendusel, kes teatas rõõmusõnumeid kohalikule meediale.
Koostöös kuningliku õhuväega suudeti hävitada Argentina mereväe põhilise ründealus General Belgrano, mille uputamine tõi kaasa ligi poole Argentina sõjaväelaste kogu kaotustest. Lisaks oli tegemist sedavõrd tähtsa alusega, et Argentina valitsus tundis, kuidas meresõda hakkab nende kontrolli alt väljuma. Siiski suudeti kaks päeva pärast General Belgrano uputamist anda vastulöök, mille tulemusena läks põhja Briti alus HMS Sheffield, mille käigus hukkus 20 ja sai viga 24 mereväelast. Osade allikate väitel olid aga pääsenud meremehed oma riigi edus saart vallutada aga sedavõrd kindlad, et oma põleva aluse taustal päästealustel minema seilates laulsid nad Monthy Pythoni lugu "Always Look on the Bright Side of Life."
Pärast mõnepäevaseid maalahinguid San Carlos, Goos Greenis, Mount Kentis ja Bluff Covis suutsid britid koondada brigaadisuuruse väe, et vabastada Stanley linna ala. 11. juuni öösel alustatud rünnakus kandsid Briti väed mõningaid kaotusi argentiinlaste hästi üles ehitatud kaitse tõttu, kuid pärast kolmepäevast sõjapidamist olid Argentiinlaste väed kandnud sedavõrd suuri kaotusi nii elavjõu kui varude osas, et Argentina brigaadikindral Mario Menendez leppis Briti kindralmajori Jeremy Mooriga kokku relvarahus.