google/wiki40b huggingface dataset:
Kuurvürst

Kuurvürst oli Saksa Rahva Püha Rooma keisririigi riigipea Saksa-Rooma keisri valimiskolleegiumi liikme tiitel. Kuurvürsti naissoost vaste on kuurvürstinna.
Algselt omasid kuurvürsti tiitlit kolm vaimulikku ja neli ilmalikku vürsti, kellel oli õigus valida keiser, hiljem nende hulk kasvas.
Kuurvürstideks olid esialgu Mainzi, Trieri ja Kölni peapiiskopid, Saksi hertsog, Brandenburgi markkrahv, Böömi kuningas ja Reini pfaltskrahv (Pfalzi valitseja). Nende privileegid kinnitas Karl IV 1356 kuldbullaga.
Monarhide valimine oli saksa hõimude tava, mis algas juba antiikajal, kui saksa hõimud moodustasid hõimuliite ja valisid selle liidreid. Oma liidreid valisid ka frangid. Frangi riigi järglased on Prantsusmaa ja Saksamaa. Prantsusmaal muutus kuningavõim kiiresti päritavaks, aga Saksamaal jäi see valitavaks. Esialgu oli kõigil vabadel inimestel õigus valimistel osaleda ja hääletada, aga seda õigust piirati siiski üha enam ja enam. 1125 valiti Lothar III juba niimoodi, et väike mõjukate aadlike hulk valis ta ära ja esitas siis ülejäänud aadlikele heakskiitmiseks. Peatselt jäeti heakskiitmiseks esitamise koht üldse ära ja keiser valitigi üksnes kitsas mõjukate suurnike ringis. Keisri valimiskogu mainiti kirjalikes allikates aastail 1152 ja 1198, aga paavstile Urbanus IV-le, kes oli paavst 1261–1264, saadetud kirjas nimetati juba seitset kuurvürsti ükshaaval koos kommentaariga, et komme lasta neil seitsmel uus keiser valida olevat vanem kui keegi mäletab.
1623. aastal lisandus kuurvürstide nimekirja Baieri hertsog ning 1692 ka Hannoveri (Braunschweig-Lüneburgi) hertsog.
1777 ühendati ühe valitseja alla Pfalz ja Baieri, mistõttu üks kuurvürstikoht kadus.
1803. aastal lisati kuurvürstide sekka veel Württembergi ja Salzburgi hertsog, Badeni markkrahv ja Hessen-Kasseli maakrahv.
Kuna Saksa Rahva Püha Rooma Keisririik kaotati juba 1806. aastal, siis ei olnud viimastena tiitli saanutel tegelikult võimalust kuurvürstidena tegutseda ning reaalselt mõjutada keisririigi keisri valimist.
Neeruti vald (Otepää kihelkond)

Neeruti vald (saksa keeles Megel) oli vald Tartumaal Otepää kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Päidla vallaga.
Evi Pihu

Elulugu

Evi Pihu on väiketalupidaja tütar ja 1961–99 Ervin Pihu abikaasa.
Lõpetas 1954 Väike-Maarja Keskkooli, 1959 TÜ bioloogiaosakonna, 1965 aspirantuuri, bioloogiakandidaat (1974, Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI)), väitekiri "Peipsi-Pihkva järve haugi ja ahvena toitumisest ning kalamajanduslikust tähtsusest". Oli 1965–91 ZBI noorem- ja vanemteadur, aastast 1991 pensionil.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: kalade, eriti röövkalade toitumine Eesti järvedes; putukate areng ja füsioloogia. Selgitanud rööv- ja lepiskalade toitumissuhete ja bioloogia tähtsust Eesti suurjärvedes, esitanud originaalse meetodi röövkalade neelatud saakloomade pikkuse taastamiseks. 60 teadustrükist.
Repninski

Repninski (vene keeles Репнинский) oli vene aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Repninskid olid Venemaa kindralfeldmarssali vürst Anikita Ivanovitš Repnini (1668−1726) abieluvälised järeltulijad. 1732. aastal said tema kolm ebaseaduslikku last õiguse kanda perekonnanime Repninski. Perekonnaliin jätkus polkovnik Nikolai Anikititš Repninskiga. Suguvõsa oli alles veel XIX sajandi teisel poolel.

Maavaldused Liivimaal

1839. aastal oli Pangodi mõis antud rendile kindralleitnant Stepan Jakovlevitš Repninskile (1773−1851). Rendileping pidi kehtima 1848. aastani.
Marjalaid

Marjalaid on kaitsealune metsatukk Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Nehatu külas Lihula metskonnas. Metsatuka pindala on 2 ha.
Võidu prospekt

Võidu prospekt tänav Narvas Soldina ja Kerese linnaosa piiril. Algab Paul Kerese tänavalt, kulgeb kirde poole, ristub Mõisa tänavaga ja lõpeb Tallinna maanteega ristudes. Tänava pikkus on 810 m.
Teenuse külanõukogu

Teenuse külanõukogu oli külanõukogu Rapla rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Loodna külanõukoguga.
Eberhard Gutsleff

Eberhard Gutsleff (umbes 1690 Tallinn – 21. jaanuar 1749 Peterburi) oli Eesti vaimulik ja pietistlik kirjamees. 
Sündis Tallinnas Püha Vaimu eesti koguduse pastori Eberhard Gutsleff vanema (1654–1725) pojana. Õppis (immatrikuleeriti 22. aprillil 1711) Halle ülikooli, pidevalt viibis seal aastast 1716, usuteaduskonnas hakkas õppima aastast 1720 liitus ka pietistidega. Sai aastal 1726 isa asemel Tallinna Püha Vaimu koguduse pastoriks. 
Korraldas eestikeelsete raamatute kirjastamist ja levi Eestimaa konsistooriumi juures loodud kirjastuskassa kaudu, Eberhard Gutsleff sai kirjastuskassa tegelikuks juhiks 1730. aastail. Tema osavõtul avaldati eestikeelse Uue Testamendi teine trükk aastal 1729 ning muu hulgas kirikukäsiraamatuid, katekismusi ja aabitsaid.
Eberhard Gutsleff oli 1733. aastast alates Tallinna koolide inspektor ja Oleviste kiriku abipastor. Aastal 1738 määrati ta Saaremaa superintendendiks ja Kuressaare Laurentiuse koguduse pastoriks. Aastal 1740 pidas ta Upa külas lageda taeva all vennastekogudust toetavaid jutlusi. Vangistati 16. aprillil 1747 hernhuutlikus liikumises osalemise eest. Eberhard Gutsleff suri Peterburi vanglas ja ta maeti Peterburi Viiburi linnaosa Samsoni kalmistule. 
Eberhard Gutsleff redigeeris ja toimetas trükki Anton Thor Helle kirjutatud eesti keele grammatika ja kirjutas selle eessõna. Eberhard Gutsleff on grammatika lõpus avaldatud pastori ja surmamõistetu kahekõne autor. Sama kahekõne avaldati ka 1739 ilmunud teoses, mida on nimetatud "Hansu ja Mardi jutuks". Sama raamatu teised kahekõned ei pärine tõenäoliselt Gutsleffile.

Isiklikku

Eberhard Gutsleffi isa Eberhard Gutsleff oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja ja seotud Piibli uue tõlke ettevalmistamisega, vend Heinrich Gutsleffi oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja.
Ferdinand Piloty

Ferdinand Piloty (28. august 1786 – 8. jaanuar 1844 München) oli saksa litograaf.
Õppis Moritz Kellerhoveni ja Johann Christian von Mannlichi juures Münchenis.
Litograafia juurde jõudis Piloty, kui Baieri õueraamatukogu direktor Johann Christoph von Aretin otsustas 1807. aastal toetada litograafiatöökoja rajamist ja palkas mitmeid joonistajaid (kaasaarvatud Piloty) uue graafikaliigiga tegelema.
Piloty kujunes osavaks litograafiajoonistajaks ja tegutses Müncheni ning Schleissheimi kunstikogude reprodutseerimisel.
Ferdinand Piloty oli maalikunstniku Karl von Piloty isa.
Nissi valla lipp

Nissi valla lipp on Harju maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Nissi valla lipp.
Lipp kinnitati 21. novembril 1994.

Lipu kirjeldus

Valla rohe-kollane lipp on jaotatud horisontaalselt seitsmeks laiuks, iga laid hõlmab 1/7 lipu laiusest. Alates ülemisest äärest neli rohelist ja kolm kollast laidu. 
Lipu laiuse ja pikkuse vahekord on 7:11 ning normaalsuurus 105x165 cm.

Põhjendus

Valla lipu värvid on tuletatud Nissi valla vapilt. Kolm kollast värvilaidu sümboliseerivad vapil olevat kolme kuldset metspähklit - usku, lootust ja armastust. Roheline aga sümboliseerib enamikku valla territooriumist katvat metsa.
Ned Block

Ned Joel Block (sündinud 1942) on juudi päritolu USA filosoof, kes töötab vaimufilosoofia alal. Tema tähtsamad tööd puudutavad teadvust ja tunnetusteadust. 
Ta sai doktorikraadi Harvardi Ülikoolist Hilary Putnami juhendamisel. Ta oli pikka aega Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi filosoofiaprofessor. Praegu õpetab ta New Yorgi Ülikoolis.

Funktsionalismi kriitika

Block on kritiseerinud funktsionalismi, väites, et süsteem, millel on samad funktsionaalsed seisundid nagu inimesel, ei pruugi olla teadvusega.

Fenomeniline teadvus ja ligipääsuteadvus

Block tegi eristuse fenomenilise teadvuse ja ligipääsuteadvuse vahel: fenomeniline teadvus koosneb subjektiivsest kogemusest ja tunnetest; ligipääsuteadvus koosneb tunnetussüsteemis globaalselt saadaolevas informatsioonis arutlemise, kõne ja kõrgetasandilise tegevusejuhtimise tarbeks. Ta on väitnud, et inimesel ei pruugi fenomeniline teadvus alati ligipääsuteadvusega kokku langeda.

Isiklikku

Ned Block on abielus arengupsühholoog Susan Careyga.
Kivikeraamika

Kivikeraamika on keraamika liik, milles saviesemed põletatakse kõrgel temperatuuril, ligikaudu 1150-1500 ˚C juures kivikõvaks, mistõttu tooted on vastupidavamad kui madalkuumuskeraamika.
Ajalooliselt on kivikeraamika küll noorem kui madalkuumuskeraamika, kuna vajaliku kuumuse saavutamine ja hoidmine pika aja vältel oli tehniliselt keeruline, kuid see tehnoloogia on siiski üpris vana: Induse kultuuris valmistati kivikeraamikat suurel hulgal juba 2600–1900 eKr. Varaseid näiteid on leitud ka Hiinast, kus tootmine muutus suuremahuliseks alates Hani dünastiast. Keskaja alguseks oli kivikeraamika levinud teisteski Ida-Aasia kultuurides Jaapanist Korea ja Taini. Euroopas seevastu levis kivikeraamika alles hiliskeskajal, kuna siinsed põletusahjud olid vähem efektiivsed ja vajalikud saviliigid haruldasemad. Algselt oli see suurel määral Saksamaa eksporttoode, Kölni ja Siegburgi bartmann-kannusid ja muid kivikeraamilisi nõusid kasutati varauusajal ka Eesti linnades.
Traditsiooniliselt on Ida-Aasias liigitatud keraamika kõrg- ja madalkuumuskeraamikaks, võrdsustades kivikeraamika üldjuhul portselaniga. Kivikeraamika eristamine temperatuuriskaalal madalkuumuskeraamika (1000-1200 °C) ja portselani (1200-1400 °C) vahel paikneva keraamikaliigina pärineb Euroopast.
Tänapäeval eristatakse keraamikatööstuses viit liiki kivikeraamikat: traditsioonilist, peen-, keemilist, kuumuskindlat ja elektrilist. Liigituse aluseks on nii tootmisviisid kui ka funktsioonid, näiteks kasutatakse keemilist kivikeraamikat sageli tööstuslike hapete hoiustamiseks
Pļaviņase lade

Pļaviņase lade on ülemdevoni ladestiku regionaalne lade. Pļaviņase lademe all lamab Amata lade ja temal lasub Dubniki lade. Lademe vanus on 370...364 miljonit aastat.
Ladet hakkas esimesena eristama P. Liepiņš aastal 1951. Lademe neostratotüübiks on Irboska paljand. Üleilmses standardis vastab sellele Frasnes'i lade, litostratigraafiliselt vastavad sellele umbkaudu Chudovo, Pskovi ja Snetnaya Gora kihistud.
Lademe paksus Eestis on 27–32 m. Lätis on selle paksus valdavalt 11–15 meetrit, kaguosas kuni 20 meetrit, Läti kirdeosas Riia–Pihkva maantee ümbruskonnas aga kuni 50 meetrit. Läti aladel lasub Pļaviņase lademel Salaspilsi lade. Lade jaguneb kolmeks alamlademeks (Snetnaya Gora alamlade, Pihkva alamlade ja Chudovo alamlade).
Lade avaneb Lätis 1–10 kilomeetri laiuse ribana, Läti ida- ja keskosas on lademel aga veel teine avamusala, mis on kuni 10, kohati aga kuni 40 kilomeetrit lai. Lade paljandub näiteks Venta, Abava, Gauja, Dubna ja Palsa jõgede kallastel, samuti ka Daugava kallastel Līvānist Riiani. Selle tüüppaljand ujutati Pļaviņase hüdroelektrijaama rajamisel üle. Eestis paljandub lade näiteks Peetri jõel Kalkahju juures.
Lademe kivimkoosseisus on palju dolokivi, domeriiti ja lubjakivi. Lätis esineb lademes kohati ka liivakivi.
Petr Nečas

Petr Nečas (sündinud 19. novembril 1964 Uherské Hradištěs Zlíni maakonnas) on Tšehhi poliitik
Aastatel 2006–2009 oli ta asepeaminister ja sotsiaalminister.
Alates 20. juunist 2010 (kohusetäitjana 13. märtsist 2010) kuni 17. juunini oli ta Kodanike Demokraatliku Partei esimees.
28. juunist 2010 kuni 10. juulini 2013 oli ta Tšehhi peaminister.
Taagepera vald

Taagepera vald (saksa keeles Wagenküll) oli vald Viljandimaal Helme kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Taagepera mõis.
Abiy Ahmed

Abiy Ahmed Ali (amhara keeles አብይ አህመድ አሊ; sündinud 23. aprillil 1976) on Etioopia poliitik ja riigitegelane, Etioopia peaminister alates 2. aprillist 2018, Nobeli rahuauhinna laureaat (2019).
1995. aastal asus Abiy Ahmed Ali armeeteenistuses olles ÜRO rahuvalvejõudude koosseisus Rwandas ning aastatel 1998–2000 võttis osa Etioopia-Eritrea konfliktist.
Ta omandas kõrghariduse programmeerijana ning aastal 2007 sai temast Etioopia infojulgeoleku agentuuri looja ning juht.
2010. aastal lahkus ta tegevteenistusest ning valiti Etioopia parlamendi alamkoja liikmeks. Selles ametis tegeles ta peamiselt kristlaste ja muslimite vaheliste religioossete konfliktide lahendamisega.
2014. aastal määrati Abiy Ahmed Ali Etioopia Teaduse ja Tehnoloogia infokeskuse direktoriks ja 2015 teaduse ja tehnoloogia ministriks. 
Pärast eelmise valitsuse tagasiastumist valiti ta 1. aprillil 2018 ülekaaluka häälteenamusega  Etioopia peaministriks. 
11. oktoobril 2019 avaldati Norra Nobeli Komitee otsus, millega Abiy Ahmed Alile määrati Nobeli rahupreemia jõupingutuste eest rahu ja rahvusvahelise koostöö saavutamiseks ning otsustava algatuse eest lahendada piirikonflikt naaberriigi Eritreaga.
Priit Pallum

Priit Pallum (sündinud 2. veebruaril 1964 Tallinnas) on Eesti diplomaat. Ta on olnud Eesti suursaadik Ungaris, Horvaatias ja Sloveenias.
Priit Pallum lõpetas 1989. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna.
Alates 1991. aastast töötab ta Eesti välisministeeriumis. Aastatel 1998–1999 oli ta Eesti suursaadik ÜRO ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide juures Genfis ning Eesti alaline esindaja Maailma Kaubandusorganisatsiooni juures. Aastatel 2000–2002 oli ta ministeeriumi välismajanduspoliitika ja konsulaarküsimuste asekantsler ning seejärel kuni 2006. aastani suursaadik Madalmaade Kuningriigis. Seejärel oli ta välisministeeriumi välismajanduse ja arengukoostöö osakonna direktor.
Alates augustist 2010 oli Priit Pallum Eesti suursaadik Ungaris ning ühtlasi alates detsembrist 2010 suursaadik Horvaatias ja alates jaanuarist 2011 suursaadik Sloveenias. Ta resideerib Budapestis.
30. mail 2014 kutsus president Toomas Hendrik Ilves Pallumi suursaadiku ametikohalt Ungaris tagasi, kuid see otsus mingil põhjusel ei jõustunud. Uue otsuse väljastas president 4. märtsil 2015, kui ta nimetas Pallumi asemel suursaadikuks Ungaris Eve-Külli Kala ja tühistas oma eelmise aasta otsuse.
Neeme Vaarpuu

Neeme Vaarpuu (sündinud 12. mail 1957 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Ta lõpetas 1975. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1975–1982 ERKI-s, mille lõpetas arhitektina. 
Aastatel 1975-1990 töötas ta projekteerimisinstituudis Eesti Maaehitusprojekt ning aastast 1990 arhitektuuribüroos Vaarpuu&Kõll (koos arhitekt Hans Kõlliga). Ta on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1983. aastast.
Hans Erjapea

Hans Erjapea (1. august 1870 Juuru kihelkond – 26. juuli 1931) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1894. aastal Peterburi ülikooli, EÜS Põhjala vilistlane.
Pärast ülikooli lõpetamist oli ta kohtuametnik ja vandeadvokaat Peterburis kuni opteerumiseni, Kohtupalati liige, 1923. aastast kuni surmani vandedvokaat Tallinnas.
Camtasia Studio

Camtasia Studio ja Camtasia for Mac on videotöötlus- ja videosalvestusprogrammid, mille tootja on TechSmith. Nende arvutiprogrammide abil saab salvestada arvutiekraanil tehtavaid toiminguid. Salvestatava osa suurust ekraanil saab ise valida ning salvestada on võimalik heliga ja ilma.
Salvestust on võimalik igal ajal peatada kiirklahviga, siis jääb salvestiseks seni filmitu. Videomontaaži käigus saab lisada igale hiireklõpsule heliefekte või tõmmata kursorile tähelepanu sellele värvilise tausta lisamisega.

Pärast filmimist

Pärast filmimist on kasutajal võimalik videot monteerida ja lisada ka varem tehtud videoklippe. Samuti saab lisada ka heliefekte või muusikat ning määrata eri helid üksteise peale. Kuna Camtasia lubab samal ajal salvestada videot ja heli, saab soovi korral video filmimise ajal ka juttu või pealeloetavat teksti salvestada. Samas võib video ja helisalvestise varem eraldi valmis teha ning hiljem kokku monteerida.

Salvestamine

Camtasia Studio toetab eri videofailivorminguid (nt MP4, WMV jne), mida kasutatakse programmi enda failivormingus (Camtasia format) video monteerimisel. Selles vormingus faile saab lugeda ainult Camtasia programmiga, eelisena lubatakse selle kiiremat laadimisaega, seda ka pikemate videolõikude korral. Camtasiaga tehtud videod saab teisendada levinud vormingus videofailideks, näiteks MPEG-4, mis võimaldab Camtasiaga tehtud videoid lugeda ka neis arvutites, kus pole Camtasia programmi.
Dmõtro Jaroš

Dmõtro Jaroš (Дмитро Ярош; sündinud 30. septembril, 1971) on rahvusradikaale ja äärmisi parempoolseid ühendava Ukraina organisatsiooni Paremsektor üks juhte.
2014. aasta veebruaris võimule tulnud ajutine valitsus määras Jaroši Euromaidani võitlejate esindajana Ukraina julgeolekunõukogu asedirektoriks.
Jaroš on teada andud kavatsusest kandideerida riigi presidendiks.
Märtsis 2014 esitas Venemaa prokuratuur Jarošile süüdistuse ebaseaduslikus relvaformeeringus osalemise pärast Esimeses Tšetšeenia sõjas ja avalikes üleskutsetes terroristlikule ja ekstremistlikule tegevusele. Ta on kuulutatud rahvusvaheliselt tagaotsitavaks.
Hollandi soojavereline hobune

Ajalugu

1887. aastal hakati Hollandis soojaverelisi hobuseid registreerima. Sellest ajast peale märgiti kõik sündinud varsad raamatutesse. Alguses oli küll palju tõuraamatuid, mis mõnel määral rivaalitsesid. Kuna ühine koostöö hobuste aretamisel on lihtsam, hakkasid eri tõuraamatud siiski ühinema. Nii jäigi neid kõigest kaks: NWP ja VLN. Aastal 1970  ühinesid needki kaks ja ühiseks nimeks sai WPN. Kui 1988. aastal oli Hollandis soojavereliste hobuste registreeritud aretamise 100. juubel, lisas kuninganna Beatrix WPNi ette tiitli "kuninglik". Sellest alates on tõuraamatu ametlik nimi KWPN.
Aretamise suunda on aastate jooksul pidevalt vahetatud tulenevalt hobuste kasutamise vajadustest. Alguses oli vaja hobuseid talutöödeks. Olenevalt piirkonnast võisid hobused erineda kehaehituse poolest.
Pärast Teist maailmasôda hakkas ratsasport populaarsemaks muutuma ja selleks oli vaja teist sorti hobuseid kui talupoja vankri ette. Siis hakati Hollandi soojaverelist tõugu Inglise täisvereliste, Prantsuse ja Saksa soojavereliste täkkudega modernsemaks muutma. Välimus, liikumine ja ka päritavate vigade puudumine on selles tõuraamatus aretushobuste valimisel alati väga tähtsal kohal olnud.
Milano amfiteater

Milano amfiteater oli Vana-Rooma aegne Mediolanumi (tänapäeva Milano Itaalia põhjaosas) linnas asunud amfiteater.

Ajalugu

Amfiteater ehitati Mediolanumi "Ticino värava" (Porta Ticinese) lähedale 2. või 3. sajandil, mil linna majanduslik ja poliitiline tähtsus kasvas ja Rooma tähtsus vähenes. Rajatis jäi kasutusse seni kuni linn oli üks Lääne-Rooma keisririigi pealinnu ehk 4. kuni 5. sajandini. Seejärel see aga erinevatel põhjustel hüljati: kristlus surus peale võitlusareenil läbi viidud mängude lõpetamise ja keisririigi kriisi tõttu ei toodud enam sisse loomi, keda amfiteatris kasutati. Amfiteatrist sai seejärel aga juba 4. sajandil koht, kust võeti ehituskive (sh San Lorenzo basiilika ehitamisel).
Ehitis lammutati ajal, mil barbarid Mediolanumit ründasid – kuna see asus väljaspool linnamüüri, võisid ründajad seda tugipunktina kasutada. Ent selle sündmuse aeg on ebaselge: see võis toimuda aastal 402 kui visigoodid Itaaliasse tungisid, aastal 452, mil Itaalia põhjaosa rüüstas Attila või aastatel 535–554 toimunud Gooti sõja käigus.

Ehitus

Amfiteatri vähesed säilinud osad on siiski võimaldanud arheoloogidel arvutada välja, et valmiskujul oli rajatis 129,5 meetrit pikk ja 109,3 meetrit lai. Amfiteatri võitlusareeni mõõtmed olid 71 x 41 meetrit.
Jean-Philippe Toussaint

Jean-Philippe Toussaint [ža(n)fil'ip tuss'ää(n)] (sündinud 29. novembril 1957 Brüsselis) on Belgia kirjanik ja filmilavastaja. Ta kirjutab prantsuse keeles.
Toussaint sündis Brüsselis, ent asus 1971. aastal elama Pariisi, kus omandas keskhariduse. 1978. aastal lõpetas ta Pariisi Politoloogiainstituudi (Institut d'études politiques de Paris) riigiteaduse alal ning sai aasta hiljem DEA (Diplome d'études approfondies) uuema ajaloo alal. 1980. aastate alguses töötas ta mõnda aega prantsuse keele õpetajana Alžeerias, hiljem on elanud veel Madridis ja Berliinis, seejärel Brüsselis ja Korsikal.

Isiklikku

Toussaint tutvus Alžeerias viibides Madeleine Santandréaga, nad abiellusid 1983. aastal, neil on poeg ja tütar.
Muḩammad al-Qammūdī

Mohamed Gammoudi (sündinud 11. veebruaril 1938 Tunises) on Tuneesia kergejõustiklane (5000 m ja 10 000 m jooksja), olümpiavõitja 1968.
Joonas Loot

Joonas Loot (27. juulil 1876 Mäe-Perätsjärve talu, Kooraste vald, Võrumaa – 3. august 1942 Sevurallag) oli eesti sõjaväelane ja riigikaitsetegelane.
Õppis Kooraste vallakoolis ja Kanepi kihelkonnakoolis. Teenis vene sõjaväes 1899–1906, võttis allohvitserina ja veltveeblina osa Vene-Jaapani sõjast, sai haavata, ülendati lipnikuks. Tegi ohvitserina kaasa esimese maailmasõja 1914–1918 ja Eesti Vabadussõja 1918–1920. Ülendati leitnandiks ja alamkapteniks 1919 ning kapteniks 1924. Teenis pärast sõja lõppu 3. ja 7. jalaväerügemendis aastani 1925. Edasi põllumees sünnitalus. Olnud tegev Kaitseliidu Kanepi malevkonna pealikuna. Omab end Vene sõjaväest 3. ja 4. järgu Georgi risti, Kaitseliidu 5. kl Kotkaristi, 3. kl Valgeristi, Eesti ja Läti Vabadussõja mälestusmärgid.
Arreteeriti nõukogude okupatsioonivõimude poolt 14. juunil 1941. Tribunali surmaotsus 01.07.1941, paragrahv 58-13. Suri 03.08.1942, Sevurallagis.
Satserinna külanõukogu

Satserinna külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus Saatse külas.
Satserinna külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võru maakonna Saatse valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Saatse vald likvideeriti ja Satserinna külanõukogu territoorium arvati Räpina rajooni koosseisu.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 3. septembri 1960 seadlusega Satserinna külanõukogu likvideeriti 1. oktoobrist 1960 ja selle territoorium liideti Värska külanõukoguga.
Mati Lukk

Mati Lukk (sündinud 9. aprillil 1961) on eesti kontrabassimängija.
Ta on ERSO kontrabassirühma kontsertmeister.
Micro Channel Architecture

Micro Channel Architecture (MCA) oli IBM-i loodud 16- või 32-bitine arvutisiin. MCA loodi 1987. aastal ning seda kasutati 1990. aastate keskpaigani.
MCA oli mõeldud asendama ISA-siini ja selle vahetas välja PCI-siin.
Jüri Lossmann

Jüri Lossmann (ka Lossman; 4. veebruar 1891 Kabala mõis, Kõo vald – 1. mai 1984 Stockholm) oli eesti pikamaajooksja. 
Jüri Lossmann õppis kullassepaks. 1916 tuli ta Venemaa meistriks 5000 m jooksus. Esimeses maailmasõjas sai ta haavata.
1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis võitis ta hõbemedali maratonijooksus ajaga 2:32:48,6 kaotades võitjale Hannes Kolehmainenile vaid 13 sekundiga. 1924. aasta suveolümpiamängudel Pariisis saavutas ta maratonis 10. koha.
Ta püstitas pikamaajooksudes üle 20 Eesti rekordi.
1928 osales ta kestvusjooksul Los Angelesest New Yorki (Bunion Derby).
Tallinna linnavalitsusega sõlmitud lepingu alusel pidi Jüri Lossmann Tallinnas üles seadma 252 liiklusmärki ja neid viie aasta jooksul korras hoidma, misjärel need läksid Tallinna linnavalitsuse omandusse.
1944 põgenes Rootsi, kus töötas kullassepana.
Tema mälestuseks korraldatakse 1991 aastast juunikuus Viljandis "Jüri Lossmanni mälestusjooksu", mille distantsiks on 6,5 km.
Kuni aastani 2005 oli mälestusjooksu raja pikkuseks 21,1 km ehk poolmaraton.
Aša

Ajalugu

Rajati 1898. aastal metallurgiatehase ehitusega seoses, linnaõigused sai 1933. aastal.
Linna läbib Ufa-Tšeljabinski raudtee.
2009. aasta Türgi Grand Prix

2009. aasta Türgi Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja seitsmes etapp, mis peeti Türgis İstanbulis İstanbul Parki ringrajal 7. juunil 2009.
Sõideti 58 ringi, võistluse kogupikkus oli 309,72 km. Ilm oli päikeseline.
Jenson Button sai hooaja kuuenda võidu. Teine oli Mark Webber ja kolmas esimeselt kohalt startinud Sebastian Vettel.
Võistluse kiireima ringi sõitis Jenson Button (1.27,579).