Pomenim în treacăt că noi românii în special am fost în toţi timpii un model de toleranţă religioasă : episcopiile atîrnătoare de scaunul papal , al Siretului ( mai tîrziu al Băcăului ) şi al Milcovului , petrecerea fără supărare a armenilor şi evreilor în ţările noastre , libertatea de cult , garantată acestora prin anume hrisov de câtre Ştefan cel Mare , desele raporturi ale episcopilor catolici despre desăvîrşita toleranţă şi respectul dovedit pentru cultul apusean de către popor , boieri şi Domn ( la sărbători mari Vodă şi boierii luau parte la serviciul divin din bisericele catolice ) , toate acestea dovedesc că — cel puţin în această privinţă — n- am făcut niciodată ceea ce dorim să nu ni se facă nouă .
Iată -le : 1 ) Ceea ce a făcut , ceea ce face importanţa noastră politică şi istorică în această parte a Europei orientale este că sîntem o naţiune de rasă latină omogenă , ce rupem formidabila unitate a rasei slave .
Naţiile cari nu-1 respectă ar trebui să şteargă din calendarul lor sărbătoarea Coborîrei Sf. Duh asupra apostolilor , care în frumoasa concepţie a Noului Testament pluti în limbi de foc asupra lor , arătînd că în multe limbi vorbeşte spiritul sfînt al îngăduirii creştineşti şi al iubirii aproapelui .
Sau , dacă acest mod s- ar părea nepotrivite cu starea Dobrogei , atunci se va găsi o altă formă legală corespunzătoare .
5 ) Cînd , în fine , după 10 ani 15 ani , vom fi cheltuit sutimi de milioane pentru a face Dobrogea productivă , guvernul Bulgariei va găsi cu înlesnire un pretest ca să ne ceară Dobrogea şi ...
Slavă Domnului , cu grecoteii din Strada Doamnei ne putem măsura orişicînd . TIMPUL , 2 AUGUST 1878 De- o seamă de vreme „ Românul " năvăleşte aprig asupra „ Presei " , inculpînd -o că s- ar fi contrazicînd , că ar fi susţinut odată primirea Dobrogei , iar azi pledează contra ei .
Înainte de un an eram poate în stare de a schimba multe din cursul evenimentelor ; astăzi evenimentele petrecute în mod fatal ne silesc sub jugul lor .
Cum se vor întreba populaţiunile , prin plebiscit sau pe altă cale , e o cestiune de detaliu .
nu mai este îndoială că se vor ivi certuri continue între dînsul şi guvernul român ;
Simţi-minte atît de nobile , întotdauna frumoase , chiar atunci cînd nu le poţi înţelege .
Într- alt număr al „ Timpului " am anticipat cestiunea de principiu caşi cînd ar fi fost hotărîtă deja , pentru că ştirea , adusă de bine informata „ Corespondenţă politică " , cumcă guvernul nostru umblă să precupeţească de pe acum pămîntul Dobrogei , ne indignase .
Am premis toate acestea nu pentru a repeta dreptele învinuiri contra republicanilor de la guvern , căci lucrul e ştiut de toată lumea şi abia mai are nevoie de a fi repetat ; dar pentru a arăta că , întru cît interesele Austro-Ungariei şi României sînt armonizabile , neatingîndu -se nici una din rădăcinele existenţei noastre , buna-înţelegere şi o sinceră simpatie , bazată pe reciprocitatea intereselor , e nu numai cu putinţă , ci chiar foarte probabilă pentru viitor .
Mai mult încă .
După opinia noastră intimă d. Vernescu pare a fi singurul care a iscălit din convingere moţiunea .
Dar , înainte de a hotărî definitiv datoriile ce ni le impune nouă în special anexarea Dobrogei , ne abatem puţin pentru a arăta dreptul nostru la aceasta .
Dacă ţara aceasta există pînă astăzi are s- o mulţămească elementelor conservatoare , care , cu mijloacele lor minime , espuindu -şi numai capetele lor proprii , nu vieţile a mii de oameni , au ţinut ţara neatîrnată prin mijlocul tuturor nevoilor , de stă pînă în ziua de astăzi .
Întreg malul drept al Dunării , de la Vidin pînă în Marea Neagră , turcii 1 -au luat de la români si nu de la bulgari , nici de la sîrbi .
oriunde însă se iveşte un posesor , fie colectiv , fie individual , la intrarea steagului român în acea ţară el devine proprietar pe ceea ce posede , rămîind a se regula numai modus vivendi pe proprietăţile colective ( păşuni , cîşle etc. ) .
Este într-adevăr o plăcere de a avea a face cu adversari politici atît de nobili , atît de buni şi , înainte de toate , atît de sinceri , cari -ţi arată de mai nainte primejdia ce te ameninţă , cursa în care ai putea cădea .
Dacă împrejurările sînt de natură a- 1 sprijini , cu atît mai bine ; însă în orice caz , fără acest sprijin , ar fi un drept nud , de a căruia întrebuinţare ar trebui să ne ferim .
Poate că în vremea aceasta a fost epoca dezvoltării celei mai mari a provinciei .
E cunoscut că după Coborîre apostolii au ştiut toate limbile pămîntului .
E dar sigur că , în urma izolărn noastre între elementele străine , acela din ele ne va părea mai preferabil şi stîlp mai bun de razim pentru zile grele care respectează individualitatea noastră , altfel îndestul de inofensivă şi tolerantă .