Constituţiunea însă ( art. 7 , alin. al 2-lea ) , dice , că numai străinii de rituri creştine pot aspira a avea asemenea drepturi .
Una şi singură : cuestiunea competinţei Adunărilor actuale , adică cuestiunea Constituantei .
El este un administrator distins , a voiajat mult şi ştie să aplice în Bucuresci multe îmbunătăţiri din ţările străine .
În acest cas , dacă avem cel mai mic respect şi cea mai confusă noţiune de teoria Suveranităţei Naţiunei , ce vom răspunde adevăratului Suveran , de la care emană toate puterile , când acesta ne va dice : Cum ?
Facă bine însă cei de la Românul să lase persoana nostră la o parte , şi să nu schimbe teremul discuţiunei .
Cei d'ăntei am declarat că suntem nevoiţi a ne supune tractatului din Berlin ; şi cine dice acesta , declară că avem să suferim perderea Basarabiei , şi că o să luăm şi Dobrogia .
Dar cum ar putea face şi una ca aceasta ? Să nu uite d- nelor că , chiar dacă , comptând pe o majoritate servilă la Cameră şi Senat , ar putea , prin o lege ordinară , să alieneze teritoriul român şi să ia Dobrogia , să nu uite , dicem , că în Dobrogia sunt locuitori mahometani şi israeliţi .
Ea se vădu amăgită , şi nu se mai încrede în acei cari au amăgit’o , în acei cari ‚ i- au solicitat sacrificiile mai sus arătate , promiţându’i un loc de onoare în areopagul european , dar cari , întrebuinţându -le esclusivamente în interesul mănţinerei lor la putere , nu’i aduseră , din nenorocire , de la acel areopag , de cât umilirea şi desmembrarea ...
Asupra celor două prime cuestiuni guvernul român trebue să răspundă Puterilor semnatare ale tractatului de la Berlin într’un mod afirmativ , de voesce ca aceste Puteri să ne recunoască independinţa .
Am dis , într’adevăr , că ar fi o nebunie a ne opune esecutărei tractatului de la Berlin , în ce privesce cuestiunile acelea , cari ne sunt impuse ca condiţiuni sine qua non pentru recunoascerea independenţei noastre .
Luăm dar protocolul No .
şi acest teritoriu este declarat inalienabil .
reuşiră , într’adevăr , a se mănţine la putere .
şi are , când ne- a numit pe noi reacţionari şi pe ai săi liberali-naţionali , este sigur că toată lumea trebue să se închine .
şi aceste cuvinte nu ar avea sens .
Deci , Camerele actuale nu sunt competinte a se pronunţa asupra cuestiunei israelite .
Întrebarea este dar : dacă se pot esecuta sau aplica clausele tractatului din Berlin , fără a se modifica cele două articole din Constituţiune ?
10 , publicat în « Monitorul oficial » , şi citim următoarele : « Preşedintele , resumând resultatele discuţiunei , constată că unanimitatea Înaltei Adunări recunoasce independinţa României , subt condiţiuni analoage cu cele impuse Serbiei , şi , afară de aceasta , subt condiţiunea ca România să priimească , în schimbul Basarabiei , Dobrogia . » Este adevărat că în tractat nu se mai face din priimirea Dobrogei o condiţiune sine qua non pentru recunoascerea independinţei ; dar nu este mai pucin esact că , daca ni s’a dat Dobrogia , acesta nu s’a urmat de cât numai în schimb pentru retrocedarea Basarabiei . Toate discuţiunile , ce au avut loc în sînul Congresului , ne dovedesc aceasta .
Nu voim astă-di a vorbi mai mult asupra acestui grav şi delicat subiect .
Să nu glumească dar radicalii noştri , cari singuri înconjoară Tronul , şi să nu tracteze această cuestiune peste picior , cum sunt obicinuiţi a trata toate cuestiunile .
- Dilele viitoare se aşteaptă decretul pentru convocarea Corpurilor Legiuitoare într’o sesiune exstraordinară .
Camerele actuale sunt ele competente , au ele cualitatea de a se pronunţa asupra întrebărilor , ce ne face Europa , şi a sancţiona , într cât ne privesce , decisiunile ei ?
Deci , intervenţiunea unui Stat mare în afacerile unui Stat mic , va să dică perderea libertăţei şi independinţei de acţiune a acestuia din urmă .
Poate că această cuestiune să preocupe foarte puţin pe aceia cari au proclamat Republica , şi , prin urmare , deşeanţa şi gonirea de pe Tronul României a lui Carol de Hohenzollern ; pe noi însă ne preocupă în cel mai înalt grad , căci noi vedem în Acela , ce poartă pe cap coroanele reunite ale lui Mihaiu Viteazul şi Ştefan cel Mare , piatra angulară a edificiului nostru politic .
Lăsăm ca opinia publică să vă judice şi să vă dea răspunsul cuvenit .
Am ţinut a reproduce aci opininuea d- lor deputaţi mai sus numiţi , spre a arăta respectul nostru pentru orice opiniune , care este resultatul unei convicţiuni onorabile , iar , pe de alta , ca să supunem apreciărei publice modul de a vedea , al unor bărbaţi distinşi , asupra unei aşa de grave cuestiuni . PRESSA , BUCURESCI , 28 IULIU 1878 . Am esaminat , printr’o serie succesivă de reviste , disposiţiunile tractatului de la Berlin , în ceea-ce privesce ţara noastră , şi am demonstrat , credem , până la evidenţă , că dânsele sunt cu mult mai dureroase şi mai umilitoare de cât încearcă a le înfăţişa acuma organele partidei radicale , cari , ocupându -se numai de condiţiunile recunoascerei independinţei , n’au dis nici cel puţin un cuvânt asupra celorlalte disposiţiuni , nu mai puţin grave pentru ţeară , cum este , de esemplu , mănţinerea privilegielor consulare .
Dacă cei de la Românul cred însă că o moţiune a 46 deputaţi , în capul cărora se află d- nii Vernescu şi N. Ionescu , colegii de alaltăeri ai miniştrilor radicali , nu merită nici măcar această onoare , aceasta îi privesce pe d- nelor .
Vom reveni , în numărul viitor asupra chestiunei acesteia , că numai ţara , într’o adunare constituantă , este în drept a se rosti asupra posiţiunei ce ne creează tractatul de Berlin .
Dar aci se ridică şi o altă cuestiune , o cuestiune gravă şi delicată între toate , căci ea privesce direct pe Şeful Statului .
La acesta este dator să ne răspundă Românul , şi să nu ocolescă cuestiunea .
Daca d-voastră , domnilor de la guvern , interpretaţi Constituţiunea , dicând că însuşi o legislativă ordinară poate aliena teritoriul , atunci , disolvând Camerele actuale convocaţi o noua legislativă , acum , când sciu de ce este vorba ; acum , când sciu că mă aflu în dureroasa şi sfîşietoarea posiţiune de a asista , însu’mi , la deslipirea de la sânul meu a predilectei mele Basarabie ; acum , când îmi spuneţi încă , că la această durere trebue să mai adaog şi umilirea de a dice însu’mi : consimţ la aceasta .
deputaţi , şi care a supărat atât de mult pe domnii de la « Românul » .
Ce tot umblă organul radical cu tertipuri şi cu întorsături , ca să scape de a respunde şi la aceste clare cuestini ?
) România perde dar o provincie .