— Vlastarii cei juni ai smochinului încep a se roşi , viţ'a înflorită esata profumul seu .
Elvira s’a măritat cu ofiţerul .
Cuconele şi cu copiii erau intr’o trăsură .
Esemplarele broșate , prin hârtía fină și tiparul curat de sigur vor produce mulțămire ; iér esemplarele legate vor stêrni mare surprindere , căci carte legată cu atâta lucs n’a apărut âncă în literatura română .
Odată , cu obrajii aprinşi de bola , pe când Elvira îl sărută , el şopti : - Elviro , te iubesc !
Limba gazetelor , a profesorilor , a advocaților , a doctorilor , a salόnelor , creḑ că nu vor găsí ecou în acésta românéscă lucrare .
Cum semănaă cu tată- seu ! ...
Totodată anunciàm , că de acuma înainte putem servi cu esemplare ori cui : broșate 2 fl , legate 3fl .
Elvira rase cu hohot .
Strangea mana Elvirei .
Şi ori cât de de¬parte aru fi o flore mirositore , ea este impresurata de un nor de albine .
Ce fericire a fost , pentru Ionel , drumul de trei ciasuri pân la satul unde erau să petreca , la unchiul seu , căpitan de dorobanţi .
Fusese plouie în ajun .
-Șterge -ţi nasul ...
Ionel îşi dăduse esamenul .
Elvira , de frică să nu cadă , se lipea de Ionel şi se ţinea strâns de densul .
-Ce e , tata ?
să ţie furculiţa cum de cade,-începuse a scuipă prin casă ... -Vai !
Dar boerul avea altă treba decât să -şi bată capul cu flecuri de astea .
gimnasiala ... - Bravo ! sileșce -te că acuma numai omul cu carte are parte .
Se ’ ntorse .
Elvira era protectoarea lui Ionel .
Dar nu sunt murdar .
Ce , Elviro , te ruşinezi de flăcău ?
– Lui de atâta îi era necaz , asta îi era mirarea : Cum n’avea şi ea friguri ? * Trecura , la țera , o di , doue , și altele dupa ele .
Mamă Elvirei îşi ţinea şi ea copilă de mână .
Acesta îl felicita .
Nu -mi place că me săruţi faţă cu toţi , me îmbrăţişezi faţă cu alţii .
Era om ce e drept mai mult în verstă , dar cu înfăţişare impunetoare , cu mersul lui ţanţoş şi cu sgomotosul zăngănit de sabie şi de pinteni .
Ionel Oricine se întoarse , cu diplomă de licenţiat , în buzunar , în oraşul seu .
Plecară , în doue trăsuri .
Domna Dorescu nu -l mai sărută .
Ea -l sărută şi , tresărind , roşi .
Domna Oricine era îngrijorata .
Băiatul boţi hârtia iute în mână şi o bagă în buzunarul tunicei .
O să vedeţi ce băiat nostim e. Ionel nu mai putu să mănânce cafeaua cu lapte .
— Poeţii sunt ca albinele care îsi fac recolt'a pe tote florile , şi apoi ca gândacii de metasa , cari scol dini gura -le cele mai frumtise fire .
Ce , friguri ! gandia Ionel .
Vremea era frumosa .
Dlor trebue sě cugete adânc sě prefacă càrțile în limba poporului ca s’o înțelėgă , adecă în limba vorbitόre nescrisă .
— Pleca , du -te In ţer'a ta , ca se aiba tata-ten pla¬cerea a mai vede sorele ce resare şi florile primaverei .
Când se’ntoarse , era galben la faţă , tremură ...
Trăiseră ca fratele cu soră,- ba pote mai bine că un fiu cu o copilarosă mama .
Décă vom primí culegerea , vom revení la ea în șirul bibliografiilor ce vom publicá în anul víitor , cu concursul mai multor bărbați de litere .
— Juneţ'a este florea unei naţiuni întregi , dar toc¬mai ţn juneţe trebue să se prepare frunclul , priveghind asupra educaţiei copiilor ca să devie utili lor ensuşi -şi semenilor lor .
În loc să -i prindă bine aerul dela teră , îi strică ...
El , mic , admirase frumuseţea deja formată a Elvirei , o iubise cum nu se iubeșce de doue ori.-Acum , pe câte altele iubise , pote mai frumose !
Elvira vedea în Ionel pe un bărbat cum îl visa ea că copila .
îşi aduse aminte că şi dumnealui trecuse prin prugatorul asta .
Îl prinseseră frigurile .
Tinerul Oricine îşi aduse fără de voe aminte de : " Şterge -ţi nasul ! " al lui tată- seu .
El : -Lasă-me , Elviro ! Hotărârea cea mare o tot amâna .
- În ce clasa eşti , tinere ?
— Poeţii sânt ca albinele , ei sânt folositori şi dau plăcere .
Erau er singuri ...
Domna Oricine ţinea de mână pe fiul seu , că să nu cadă cumva la vr’un hop .
— Frumseţ’a făra pudore semena ca o flore făra miros .
Atragem seriόsa băgare de sémă asupra acestor domni spre a sfătuí matur asupra acestei însěmnate lucrări .
˲͕Românul᷾ ᷾ scrie , că direcțiunea teatrelor este otărîtă a face sacrificii pentru punerea ’ n șcenă a acestei opere naționale .
— Pamentul are fructe şi bogaţii , ornamente şi frumuseţi ; dara graţiile sale sunt florile .
Tainică , să fim noi singuri : ș- atunci să te sărut ... &lt ; -Me I aude Ionel un glas gros .
& gt;Altfel de iubire aş vre eu .
— Se pretinde că Pindar , in copilari'a sa , culcându -se pe nişte flori , a adormit , şi că a visat că nişte albine veniseră se- şi depue mierea pe buzele sale : de aci vine graţi'a versurilor sale .
De şi nu mai era omul dinainte !
Sosirea lui fu o sarbatore pentru amandoue neamurile .
Florile stint arvun’a fructelor .
Pentru mica întârḑiare , care n’a provenit dela noi , abonanții vor fi recompensați prin frumόsa edițiune ce vor primí .
me săruţi , me ţii pe braţe – Dar eu par că te iubesc altfel .
— Florile amrocia fructele pământului ; aşa pre¬cum graţiile ara trebui să anuncie binefacerile omenlor .
A ! Vre să mă facă ... Ionel d’abia îşi putu stăpâni plânsul .
Cu dragoste de copilărie , se dusese şi prietenia ...
Se făcu roşu că racul.-Tatăl seu era la spatele lui .
Ce pomă o să se mai alega !
Era recore bine , dimineța , pe la patru .
-De ce se uită aşa ursul cela de ofiţer la Elvira ?
( Vorb'a unui selbatec Ahenaki cătra un prinsonier engles schimbat ) — Florile încep a se areta pe pament ; timpul cân¬tecelor se apropia .
Avis abonanților „ Lirei Meleʻʻ. Chiar când punem fȏia nόstră sub presă , primim avisul din Viena , că esemplarele de lucs legate acolo s’aŭ espedat în jos .
Ionel , cum îl zări , fugi .
Apoi tatăl lui Ionel plecă ridend cu hohote .
Elvira îi era mai mult amintirea unor fericite dureri de copilărie .
? Au trecut ani la mijloc .
In Vaslui în Românía a apărut un ḑiar nou numit ˲͕Resistința᷾ ᷾.—In Pitesci a apărut un nou ḑiar ˲˲Vocea Argeșușui᷾ ᷾. Musicalie nόuă .
– Ele îi aduseră la capeteiu pe Elvira , care mai lasă pe ofiţer .
Ce I n’ai batistă ?
Acest portret e făcut cu uleiu și pόrtă data de 1480 , când Țepeș se aflá la Budapesta .
– Tinerul Oricine vedea în Elvira o femeie cum veduse aţâţe şi aţâţe ...
- Ce , nu vrei să fim prieteni ?
— Vocea turturelei s'a audit în câmpiile nostre .
Încalecă pe un căluţ blând , care i se hărăzise pentru plimbări pe câmp , şi tota diua lipsi de acasă .
De ce nu -l săruţi că altă dată ? îi dise bărbatul ei .
Mai trecu un an .
Ce frumos băiat !
Iubia , aşa cum , gandia el , o fi iubit ofiţerul pe Elvira , când o luase de soţie .
La mesa nu mai sciea
Dar acum nu mai roşi Ionel .
Ionel Oricine , care era atunci intern la liceul Matei-Basarab , scriea o scrisoare de dragoste .
Reu mai mojiceşte şcolă pe copii !
Ea -l saruta .
-Copii , duceți-ve de ve plimbați prin padure .
Ce ai Ionel ? de ce plângi ...
- Ce are băiatul asta , dise domna Oricine .
El îi audia bătaia inimei ... Tot drumul , Ionel fu la faţă roşu-foc .
Când Ionel făcea vre -o ştrengărie , Elvira îl scăpa .
Ionel ofta mereu .
— Proverbe asupra florilor şi legende .
Din punct de vedere istoric trebue sě se aibă acésta în vedere , ca sě se scíe că la anul mântuirii 1882 așá se cuvêntá .
( Cântecul cântecelor .
Frumuseţ'a , însoţita de pudore , este o îndoita frumuseţe .
Cum l’ar mai iubi !
Se duse mai mult silit la Dorescu .
Simţi o strângere de inima .
Începu a plânge .
? Acum se duseră ilusiile .
-O ! Cât se salbatacește Ionel la şcolă !
— 0 feta tinera este o flore ;
Din nou îl podidiră lacrimile .
Portretul lui Țepeș .
-Băiatul asta are friguri !
Rόua demineții se ’ ntitulează un volum de poesíi , care va apǎré în curênd la Bucureșci .
Mai iubise şi pe altele , dar altfel ...
O să vie peste două dile un mosafir nou , ofiţerul Eugen Dorescu , flăcău cam tomnatic , dar forte de haz .
Nu dormia nopţi întregi , -se sbuciuma.-Lua hotărâre straşnică : -Mîne , de sigur ! Se scula.-Pleca cu gând nestrămutat să -şi spue focul .
Cum găsi prilej , Ionel fugi .
Să -mi şterg nasul !
— Florile sunt limbagiul ângerilor .
Sco1a -te amic’a mea .
Când primi anunţul căsătoriei , simţi o strângere de inima .
Deci acele âncă mâne séu poi-mâne aŭ sě fíe în mânile nόstre și atunci espedarea se va începe numai decât , ca pe anul nou toți abonanții noștri sě -și capete esemplarele comandate .
Ionel îşi ispraveșce studiile la Bucureșci .
Cu mare greu , putu fi adus în salon .
nu ştii că te iubesc şi eu !
Se vede că aerul e pre tare !
Dela o vreme incoce , când venia în vacanţă , Ionel începuse a se arată mai sfiicios faţă cu Elvira .
Autorul lor e dl Scarlet C. Moscu , un june , care a publicat de un timp încόci în diverse ḑiare niște instrucțiuni poetice .
Ea il intreba : -Ce ai ?
Venise vacanţa mare şi el se întorsese acasă .
Pe ofiţer o să -l împuşc !
fruinos'a mea , şi vino .
Ionel încurcă câteva vorbe .
* -Ce o fi asta ?
Amendoue familiile prietene se învoiră să se ducă la țera !
femei'a este un fruct ;
* Citirea de cătră dl Oricine a scrisorii lui Ionel , fu o revelaţie .
— Albinele culeg dupa flori un remeiu , şi paingenul un venin .
Căpitanul la care erau mosafiri , anunţă odată ospeților , la cafeau cu lapte , că primise o veste .
Se ducea la domna Oricine , mamă prietenului ei , şi , mai cu minciuni , mai cu linguşiri , scăpa situaţia .
Dl Dorescu , cum îl vedu , merse la densul şi- i întinse mâna .
El se ascunsese intr ’ un colţ de odae , aşa că să nu potă fi vedut de nimeni , şi scriea , acoperind cu mâna slovele făcute pe hârtie .