Tăgăduim că pe calea aceasta se poate realiza un adevărat progres , pe care nu -l vedem şi nu -l aprobăm decît în dezvoltarea treptată şi continuă a muncii fizice şi intelectuale .
De mult încă am însemnat asemenea izvoade de fericiri promise şi pururea ne- mplinite cu numirea de negustorie de principii , de pretexte invocate pentru a urmări cu totul alte scopuri .
Încheiem aceste şiruri aducînd cetăţenilor aminte că nu există nici libertate , nici cultură fără muncă .
Deci , stabilind principiul fundamental că orice politică practică nu poate lucra decît cu elementele cari -i sînt date , iar nu cu cele pe cari şi le închipuieşte a le avea şi convinşi că idei şi interese , fie cît de diverse , sînt şi trebuie să fie armonizabile pentru ca statul să fie cu putinţă , nici înţelegem , nici avem vreo încredere în mişcări violente sau estralegale şi , mai puţin încă , în conspiraţiuni , deşi aceste din urmă s- au bucurat în trecut de o nejustificată glorie , de laurii pe cari cu uşurinţă -i plăsmuiesc gazetele , de aureola pe cari cei interesaţi o creează cu aceeaşi uşurinţă cu care cei dezinteresaţi o condamnă .
E drept că în acest period de ani aceste probe nu sînt repărţite în mod egal , că unii ani se deosibesc prin un mare prisos de putere intelectuală , bine întrebuinţat , alţii din contra prin o risipă puţin justificată a acelor puteri pe căi improductive , totuşi însă sumînd la un loc şi mărimile pozitive şi cele negative , găsim prin mijlocul cărărilor laterale cari s- au pierdut în pustiu calea generală a unui progres real , mai cu seamă pe terenul politic .
Precum creşterea unui organism se face încet , prin superpunerea continuă şi perpetuă de nouă materii organice , precum inteligenţa nu creşte şi nu
Atîtea programe au apărut în ţară la noi de patrusprezece ani încoace , emanate ba de la guverne provizorii , ba de la partizi , ba de la personalităţi politice izolate , şi atîtea decepţiuni amare au urmat tuturora încît orice om cu bunsimţ trebuie să învingă un sentiment de sfială cînd încearcă a recuceri pentru cuvîntul , , program " înţelesul lui adevărat de serie de principii mărturisite , împărtăşite sincer de mii de cetăţeni , realizabile .
Nu ne îndoim că mai tîrziu capetele mai clare dintre liberali vor recunoaşte tot atît de mult necesitatea absolută a proprietăţii mari , care este în toate ţările sprijinul cel mai puternic al neatîrnării de caracter , al celei mai înalte forme a libertăţii omeneşti .
Deci , progresul adevărat fiind o legătură naturală între trecut şi viitor , se inspiră din tradiţiunile trecutului , înlătură însă inovaţiunile improvizate şi aventurile hazardoase .
0 serie de fraze ieftene , copiate din gazete străine , din scriitori de a doua mînă , din discursurile unor politici trăiţi şi crescuţi în alte ţări , a înlocuit şi înlocuieşte încă în mare parte silinţa de- a învăţa singuri ; raţionamente străine , răsărite din alte stări de lucruri , înlocuiesc exerciţiul propriei judecăţi .
A îmbătrîni în mod artificial pe un copil , a răsădi plante fără rădăcină pentru a avea gradina gata în două ceasuri nu e progres , ci devastare .
Ceea ce se cere de la o profesie de credinţe politice este desigur , înainte de toate , ca ea să corespunză cu simţimintele şi aspiraţiunile legitime ale ţării şi să fie adaptată instituţiunilor ei .
Căci un principiu absolut , netăgăduit de nici un om cu bun-simţ , este ca .
Ştim asemenea că un viu sentiment de stat , o conştiinţă întemeiată despre solidaritatea intereselor naţionale , cari sînt şi trebuie să fie armonizabile , nu în opunere unele cu altele , un patriotism luminat şi mai presus de tendenţe înguste mai nu are nevoie de- a formula în teze generale lucruri care se- nţeleg de sine la alţi oameni şi în alte ţări . Din nefericire însă cată să constatăm că în ţara noastră multe lucruri evidente şi simple nu se mai înţeleg de sine , încît - ca la noi la nimenea - evidenţa însăşi are nevoie de- a fi comparată cu miile de căi strîmbe cîte se urmează , pentru a se dovedi că ea este singura linie dreaptă .
Nu o dată în istorie se va confirma adevărul fabulei lui Meneniu Agrippa .
Aceste legi stau însă în flagrantă contrazicere cu însăşi raţiunea de- a fi a liberalismului , care recunoaşte oricărui cetăţean dreptul absolut de- a dispune de bunurile şi de munca sa după propria şi libera sa chibzuinţă .
o stare de lucruri rezultă în mod strict cauzal dintr- o altă stare de lucruri premergătoare şi , fiindcă atît în lumea fizică cît şi cea morală , întîmplarea nu este nimic alta decît o legătură cauzală .
I se ivise în ţările noastre un reflex , la început încă slab dar nefalsificat , al înaltei culturi şi lipsei de prejudiţii a secolului al XVIII -lea , reflex care avea caracterul acelui secol : un raţionalism strălucit şi spiritual , lipsit de cunoştinţe pozitive .
STUDII ASUPRA SITUAŢIEI - I Un nou program ? va întreba cititorul , devenit neîncrezător prin pompoasele liste de făgăduinţe şi de vorbe mari , cîte au văzut pîn-acum lumina zilei .
Foaia noastră acum doi ani încă a prezis că ţara , prin tristele esperimente la care e supusă de domnia frazei , va ajunge pînă în sfîrşit să fie conservatoare .
Din timpul războaielor lui Napoleon .
se- ntăreşte decît prin asimilarea lentă a muncii intelectuale din secolii trecuţi şi prin întărirea principiului înnăscut al judecăţii , precum orice moment al creşterii e o conservare a celor cîştigate în trecut şi o adăogire a elementelor cucerite din nou , astfel , adevăratul progres nu se poate opera decît conservînd pe de o parte , adăogînd pe de alta : o vie legătură între prezent şi viitor , nu însă o serie de sărituri fără orînduială .
lată dar că din haosul de idei liberale-cosmopolite , pentru cari clasele şi statul nu sînt nimic , iar individul totul , răsare ca din senin necesitatea absolută de existenţă a unei clase asigurate de muncitori agricoli .
Golul nostru intelectual , setos de civilizaţie , a primit fără control , fără cîntărire , idei şi bune şi rele , şi potrivite şi nepotrivite , ba naţiunea întreagă , cu prea puţine excepţii , nu vedea că niciodată o vorbă nu poate înlocui o realitate , că niciodată fraza culturii nu e echivalentă cu munca reală a inteligenţei şi mai ales cu întărirea propriei judecăţi , care e cultura adevărată , că niciodată fraza libertăţii nu e echivalentă cu libertatea adevărată , care e facultatea de a dispune de sine însuşi prin muncă şi prin capitalizarea muncii .
Ne putem făli cu drept cuvînt cu probele de vitalitate pe cari le- a dat poporul nostru de cincizeci de ani încoace .
în loc ca un spirit nou de muncă şi de iubire de adevăr să intre în formele vechi ale organizaţiei noastre , s- a păstrat din contra incultura şi vechiul spirit bizantin , care a intrat în formele nouă ale civilizaţiei apusene .
Programul publicat în n- rul de ieri , asupra căruia vom reveni în deosebite rînduri , a răsărit din acest viu sentiment al contrazicerii între fond şi forme care se arată atît de deschis în toate fenomenele vieţii noastre publice . Chiar dacă epoca formelor goale , care domneşte de douăzeci de ani şi mai bine în ţările noastre , s- ar putea esplica , deşi nu justifica , prin cuvîntul „ epoca de tranziţiune ” , e evident că sarcinile cu care tranziţiunea ne- au încărcat cu asupra de măsură ne dictează în mod serios de- a ne întoarce de pe calea greşită , de- a privi în mod mai limpede starea adevărată a ţării , de- a judeca în mod mai limpede necesităţile ei .
În urma acestei preziceri , îndealtmintrelea lesne de făcut , s- a văzut că însuşi liberalii au fost siliţi să recunoască necesitatea unei legi contra uzurei şi a unei alte legi contra înstrăinării pămînturilor ţărăneşti .
Nu ceva esenţial , nu îmbunătăţirea calităţii a fost ţinta civilizaţiei române , ci menţinerea tuturor neajunsurilor vechi , îmbrăcate în reforme foarte costisitoare şi cu totul în disproporţie şi cu puterea de producţiune a poporului şi cu cultura lui intelectuală .
Cine crede că prin profesarea unei serii de fraze a înlocuit munca , deci libertatea şi cultura , acela se prenumără fără s- o ştie între paraziţii societăţii omeneşti , între aceia cari trăiesc pe pămînt spre blestemul , ruina şi demoralizarea poporului lor .
O schimbare a opiniei publice în înţeles conservator se poate constata de mai mult timp încoace .
După pacea de la Adrianopol s- au dărîmat în sfîrşit şi cele din urmă fortificaţii pe cari Turcia le avea pe malul stîng al Dunării , şi de- odată cu aceasta se ridicară una cîte una piedecele de pîna-atunci ale negoţului şi agriculturii şi astfel , începînd a se dezvolta bogăţiile pămîntului nostru şi căutîndu -şi schimbul pe producte apusene , am fost puşi în contact cu civilizaţia , cu ideile Apusului , cari şi- au făcut drum şi s- au răsădit la noi fără nici o greutate , fără nici o împotrivire din parte -ne . Din capul locului cată să negăm că ar fi existat în ţările noastre o reacţiune în senzul feudal al cuvîntului .