Apoi ni s- ar dovedi în mod pipăit cumcă stipulaţiunea respectivă a Tratatului de Berlin e sinceră şi în fine n- ar mai fi vorba de schimbul Basarabiei , cel puţin nu pentru conştiinţa noastră naţională .
Deci , constrînşi a fi înţelepţi în procedarea noastră şi independenţi fiind acuma , adecă liberi de a muri de arma celui mai tare , să păstrăm cel puţin pîn'în ultimul moment mîndria şi sentimentul dreptăţii noastre , cari ne sînt absolut trebuitoare pentru momentul cînd existenţa noastră , de astă dată atîrnînd ca frunza pe apă , ar fi din nou pusă în cestiune .
Deci să ne supunem certării , adecă Tratatului de la Berlin .
4 ) Pentru a face şederea în această ţară băltoasă posibilă , pentru a o face productivă , trebuie să cheltuim zecimi şi poate sutimi de milioane .
Ţinta politicei austriace de- a se întinde cel puţin cu influenţa sa politică de la Adria pîn'la Marea Neagră , necesitatea de pieţe orientale pentru desfacerea mărfurilor sale , teama justă de precumpănirea elementelor slăveneşti , toate acestea sîmt armonizabile cu instinctul de conservare al neamului românesc şi , avînd conştiinţă limpede despre rolul modest ce sîntem meniţi a juca în istoria acestei lumi din cauza izolării noastre depline de celelalte popoare romanice , e lesne de înţeles că razimul nostru viitor va fi o putere mai puţin esclusivă decît Rusia care , cu vrerea lui Dumnezeu şi aşa fiind scris în cartea sorţii , ajungînd stăpînă pe Basarabia bunăoară , a ştiut să scoată pînă şi din biserică limba românească , deşi pravoslavia ar trebui să ştie că un asemenea lucru e cu desăvîrşire anticanonic şi necreştinesc .
Ceea ce aveau cetăţenii romani era numai posesiunea bunurilor imobile .
De la 1414 încetează deci formal stăpînirea malului drept al Dunării , şi Mircea e redus iar numai la titlul de comite al Severinului , voievod al Valahiei şi duce de Făgăraş şi Amlaş 1 .
în cronicele româneşti ne întîmpină asemenea memorabila frază :
Deci dacă pe de o parte noi ne supunem şi primim Dobrogea , pe de altă parte cestiunea cum s- o primim , adecă a modului luărei în posesiune , e mai grea decum s- ar pare la prima vedere , grea din cauza împrejurărilor , grea prin necesitatea de a fi consecuenţi cu declaraţiunea făcută la intrarea în luptă , grea în fine prin modul de- a armoniza o anexiune de teritoriu pe care de aproape 500 de ani am pierdut -o către turci cu întreaga noastră manieră de- a privi lucrurile , cu moralitatea noastră politică , cu sentimentul nostru de dreptate .
La început tot pămîntul ţării era pămînt domnesc .
Contele Şuvaloff a înţeles -o după multă strădanie şi a fost atît de bun să pledeze înaintea Congresului pentru interesul acesta eminent al României .
Ar trebui trimis un om cu foarte întinse cunoştinţe administrative , financiare şi economice , înzestrat cu puteri discreţionare , care să unifice încet-încet ţara cu patria mumă .
Mai este însă acelaşi caz şi astăzi ?
Sau poate turcii din Dobrogea , cu strălucitul lor trecut militar , ei , cuceritori în trei continente , se pot privi ca o turmă făr'de voinţă , căreia nu -i pasă sub ce stăpîn încape ?
În ţările slave lucrul e acelaş , deşi poate sub altă formă ...
În tot timpul acesta Bulgaria proprie este numai un vilaiet turcesc , desfiinţată cu totul ca stat .
Dar cum a căzut cauza acelei înfloriri , adică Roma , toată suprafaţa Dobrogei , lăsată la discreţiunea agenţilor naturei , cari -o stăpînesc , redeveni repede pustiul care -a fost întotdauna , un pustiu care atrage prin fertilitatea lui mereu colonii nouă , dar pe care le şi stinge cu aceeaşi repejune cu care le atrage .
Auzim că lumea noastră oficială e încîntată de propunerea bancherilor de la Viena şi că guvernanţii noştri aşteaptă proiectele de organizaţie ale Angliei , Rusiei şi Austriei pentru a aranja administraţia Dobrogei , care ar avea a se face de o comisie de diurnaşi .
Cine lucrează însă pentru export şi devine producător şi consumator în economia întreagă a Europei nu poate fi numit sălbatec .
Dar asupra tuturor acestora vom reveni .
Nu ne e frică de aceşti oameni , precum austriacilor nu le e frică de bosniaci sau ruşilor de lazi , căci Dobrogea e departe de a avea prin natura ei fizică o atît de însemnată putere defensivă ca Bosnia şi Lazistanul .
Se înţelege că nu dăm numărui lecţiuni de morală politică şi de dreptate .
Rămîind moştenire împărăţiei Răsăritului , Dobrogea a fost cutreierată , ca şi Principatele româneşti , de roiuri de popoare , de huni , avari , pecenegi , cumani şi în fine de tătari .
Din punct de vedere istoric , dreptul nostru asupra Dobrogei e incontestabil .
Teritoriul întreg ocupat de un popor se priveşte ca aparţinînd statului .
În vremea lui Mircea populaţia Dobrogei se vede a fi fost în majoritate tătărască .