תיקון להצעת החוק הועלה בכנסת השמונה עשרה על ידי חברי הכנסת אברהים צרצור, טלב א-סאנע, עבאס זכור, אחמד טיבי.
התיקון הסדיר מקצועות בריאות נוספים: קרימינולוגיה קלינית, פודיאטריה, פודיאטריה ניתוחית וכירופרקטיקה.
החוק אוסר על בעל תעודה במקצוע בריאות לכנות עצמו בתואר "דוקטור" אלא אם ציין את המקצוע שבו ניתן לו התואר בהתאם להוראות שקבע השר, כדי למנוע מהציבור לטעות ולחשוב כי האדם המטפל בהם והמציג עצמו כדוקטור הוא רופא בעל תואר דוקטור ברפואה.
תיקון נוסף הוגש מספר פעמים כהצעת חוק פרטית (מטעם חברי כנסת שונים) להסדרת מקצוע הטיפול באמצעות אומנויות שהיה אמור להיכלל בחוק המקורי. אולם, בעת חקיקת החוק העיקרי ב 2008, דרש משרד הבריאות שמקצוע הטיפול באמצעות אומנויות יעבור אקדמיזציה לדרגת תואר שני כתנאי להכללתו בחוק זה. בעקבות כך, ב-2010 המועצה להשכלה גבוהה גיבשה מתווה לתואר שני בתחום שהוביל להבשלת התנאים להכללת המקצוע בחוק. כתוצאה מכך, ב 29/12/2021 עברה הצעת החוק קריאה טרומית בתמיכת משרד הבריאות וחברות כנסת מהקואליציה והאופוזיציה ללא הסתייגויות.
מקצועות הבריאות.
מקצועות הבריאות על פי החוק:
ליאון חרבון
פדרו דה אסקובר
בת הים הקטנה (פסל)
בת הים הקטנה (בדנית: Den Lille havfrue) הוא פסל ברונזה מפורסם בקופנהגן, דנמרק, המתאר בת ים, יצור אגדי שחציו העליון דמוי אדם וחציו התחתון דמוי דג. דמות בת הים שבפסל מתבססת על סיפור האגדה בת הים הקטנה מאת הנס כריסטיאן אנדרסן. הפסל הוצב לראשונה בשנת 1913. למרות מידותיו הקטנות וצבעיו האפורים, הוא הפך במשך השנים לאטרקציה תיירותית. בנוסף הוא מהווה יעד פופולרי להשחתה על ידי אלמונים ופעילים פוליטיים. הפסל מוצב על סלע בנמל לאנגליני. גובהו 1.25 מטרים בלבד, והוא שוקל 175 ק"ג.
ההשראה לפסל היא בת הים הקטנה, בסיפורו של אנדרסן, בעלת הקול הקסום והצלול, שהתאהבה בנסיך בן אנוש. על מנת לקבל את הזכות לקבל רגליים ולרקוד עמו בנשף, שילמה בת הים מחיר כבד מנשוא ואיבדה את קולה ואת חייה. הפסל, הממוקם על סלע בנמל, צופה בעצבות אל הגלים בקרבת המזח.
היסטוריה.
הפסל הוזמן בשנת 1909 על ידי קארל יאקובסן, בנו של מייסד מבשלת הבירה קרלסברג, שהוקסם מהופעת בלט שהמחיזה את האגדה, בתיאטרון המלכותי של קופנהגן, וביקש מרקדנית הבלט המפורסמת אלנה פרייס לשמש עבורו כמודל לפסל. הפסל אדוארד אריקסן יצר את פסל הברונזה, שנחנך ב-23 באוגוסט 1913. מאחר שהבלרינה המפורסמת לא הסכימה לשמש כמודל בעירום, נעזר הפסל באשתו לצורך פיסול הגוף.
מאז הוצב הפסל בנמל, הוא הושחת פעמים רבות ותמיד שופץ. הדוגמאות להשחתת הפסל רבות. ביניהן - באוגוסט 1964 נוסר ראשו של הפסל על ידי חברי תנועה פוליטית ובראשה יורגן נאש; בספטמבר 2003 הועף הפסל מעל הסלע שעליו הוא יושב באמצעות חומר נפץ; ובשנת 2004 כוסה כולו בבורקה עם הכיתוב "טורקיה באיחוד האירופי?", על ידי מפגינים שהתנגדו לצירוף טורקיה לאיחוד האירופי.
הפסל ניצב בנמל במשך 97 שנה. בשנת 2010 אישרה מועצת העיר קופנהגן להעביר את הפסל לתערוכת אקספו 2010 בעיר שאנגחאי, סין, בחודשים מאי עד אוקטובר 2010, שם עמד בביתן הדני. זו הייתה הפעם הראשונה והיחידה בה הועבר הפסל ממקומו למדינה אחרת. לאחר כחצי שנה הוחזר למקומו בקופנהגן.
השחתות של הפסל.
מאז שנות השישים הושחת הפסל פעמים רבות עקב סיבות שונות, ותמיד שוחזר. בין הדוגמאות להשחתת הפסל:
יודופיליה
גטו דווינסק
ממלכת טוביהו
ממלכת טוביהו היא סדרת טלוויזיה ישראלית ששודרה בערוץ הופ! בשנים 2012–2013.
עלילה.
העלילה עוסקת בילדה בשם גילי שנתקלת בבעיה וסבא טוביה מספר לה על המלך טוביהו הליצן מלך שמן וטוב לב שדומה לסבא טוביה. היועץ זרח מעוניין לבוא על מקומו כמלך, אבל הנסיכה אילאיל מצילה את המצב. לאחר המקרה של הסיפור גילי לומדת את מוסר השכל מהסיפור ומשנה את דעתה.
מר עגבנייה
יובל המבולבל-מר עגבנייה היא ספין אוף נוסף של הסדרה "יובל המבולבל" שמשודרת בערוץ הופ! משנת 2012.
עלילת הסדרה.
בזמן טיול יובל מוצא הודעה: "דרוש עוזר לדוקטור פרופסור פוקס", והוא מגיע איתה למעבדה. יובל מפעיל בטעות מכונה והופך ל"מר עגבנייה", שאין לו כוחות מיוחדים, אך הוא עוזר לכל מי שנמצא בצרה. בסוף כל פרק נעזר יובל בהמצאות של פוקס לפתירת בעיה אליה נקלעות הדמויות השונות.
העונה השלישית של הסדרה מכונה "הרפתקה בזמן אחר", ובה יובל עוזר למספר דמויות מההיסטוריה באמצעות מכונת זמן שהפרופסור בנה.
בעונה הרביעית מצטרפת ריבי הרובוטית שהפרופסור בנה. במקום המצאות בצורת מכונות, מביאה ריבי ליובל המצאות בדמות עגבניות מיוחדות. יובל נעזר בהן על מנת לסייע למספר דמויות מההיסטוריה אליהן הוא מגיע באמצעות מכונת זמן שהפרופסור בנה.
אלי זומר
אלי (אליעזר) זומר (נולד ב-26 באוגוסט 1951) הוא פרופסור אמריטוס מומחה לפסיכולוגיה קלינית בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה. בין השנים 2009–2011 היה זומר נשיאה של החברה האירופית לטראומה ודיסוציאציה (European Society for Trauma and Dissociation - ESTD), ובין השנים 2005–2006 כיהן כנשיא החברה הבינלאומית לחקר טראומה ודיסוציאציה. זומר הוא היועץ המדעי והמייסד של ט.ד.י - טראומה ודיסוציאציה ישראל, והיה חבר בוועד המייעץ הבינלאומי של הקואליציה היהודית נגד התעללות ותקיפה מינית (Jewish Coalition Against Sexual Abuse/Assault) עד לסגירת העמותה.
ביוגרפיה.
אלי זומר נולד בחיפה להורים ניצולי שואה. בשנת 1969 השלים את לימודי התיכון בגימנסיה העברית רחביה בירושלים. הוא שירת בצה"ל כאיש צוות טנק בתעלת סואץ בזמן מלחמת ההתשה, ובמלחמת יום הכיפורים לחם כמפקד טנק מגח בשני עברי התעלה, בחטיבה 421 של אוגדה 143, תחת פיקודו של אריאל שרון.
סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת חיפה ב-1976, וב-1980 סיים שם את לימודי המוסמך בפסיכולוגיה קלינית. השלים לימודי דוקטורט בפסיכולוגיה ייעוצית באוניברסיטת פלורידה בארצות הברית (1984). את הדוקטורט עשה תחת הדרכתה של פרופסור קרולין טאקר בנושא: "הסתגלות לחיי הנישואין ורמת המעורבות הפעילה בחיים כגורמים בשיתוף הפעולה עם הדיאטה הרפואית בקרב חולי המו-דיאליזה כרוניים". זומר עבר הכשרת פוסט-דוקטורט בפסיכולוגיה רפואית במרכז השיקומי של מחוז מילווקי בארצות הברית, והיה באותה עת תחת הדרכתה של פרופ' אריקה פרום בפסיכולוגיה רפואית, היפנוזה אנליטית ודיסוציאציה.
הוסמך בישראל כמומחה בפסיכולוגיה קלינית בשנת 1986, וב-1990 הוסמך כמדריך בפסיכולוגיה קלינית. ב-1987 הקים יחד עם פרופ' שלמה ברזניץ את מ.י.ט.ל. – המכון הישראלי לטיפול ומחקר בלחץ פסיכולוגי. באותה שנה הצטרף כעמית מחקר במרכז לחקר לחץ פסיכולוגי ע״ש ר"ד וולף באוניברסיטת חיפה, וב-1990 הצטרף לסגל בית הספר לעבודה סוציאלית. בין השנים 1987–2007 היה מנהלו הקליני של מ.י.ט.ל., אחראי על ההדרכה בפסיכולוגיה קלינית והכשרת המתמחים במכון. בשנת 2002 הצטרף לוועד המנהל של ה-ISSTD כדירקטור לעניינים בינלאומיים ובשנת 2005 נבחר להיות הנשיא הלא-צפון אמריקאי הראשון של הארגון. בשנת 2005 היה בין האבות המייסדים של ה-ESTD ונבחר להיות הנשיא השני של הארגון ב-2009. בשנת 2006 ייסד את עמותת ט.ד.י - טראומה ודיסוציאציה ישראל, ומאז משמש יועץ מדעי של הארגון.
זומר הוא פסיכולוג קליני מומחה-מדריך, מטפל התנהגותי-קוגניטיבי מומחה-מדריך, ומורשה משרד הבריאות לעיסוק ומחקר בהיפנוזה. הוא פרסם למעלה ממאה מאמרים מדעיים ופרקי ספרים, ושני ספרים בנושאים של טראומה נפשית, דיסוציאציה והפרעות דיסוציאטיביות. הוא טבע את המונח "Maladaptive Daydreaming" - חלימה בהקיץ חריגה (בלתי אדפטיבית), והוא ממשיך לעסוק במחקר מדעי בנושא זה. הוא משמש כפרופ' מן המניין באוניברסיטת חיפה. זומר הוא בעל מרפאה המעניקה שירותים בתחומי הייעוץ הפסיכולוגי והפסיכותרפיה. פרופ' זומר מרצה בפאנלים רבים בתחומי הפסיכולוגיה ודיסוציאציה.
אלי זומר הוא חלוץ המומחים בארץ בתחום ההפרעות הדיסוציאטיביות, ובשנת 1989 כתב את המאמר המדעי הראשון בתחום זה בישראל. מאז הוא מעורב במחקר, בהכשרה ובהוראה בנושא, כולל ייעוץ לגורמים משפט בנושאים הקשורים לטראומה ודיסוציאציה. בין היתר, ייעץ זומר בהליכי החקיקה להארכת תקופת ההתיישנות על עבירות מין בקטינים, לאיסור קשרי מין בין מטפל ומטופל, ועסק במחקר עבור הרשות למלחמה בסמים על הקשר בין טראומה, הפרעות דיסוציאטיביות והתמכרויות.
פעילותו המשפטית והציבורית.
אלי זומר מעניק חוות דעת כעד מומחה לבתי משפט בנוגע לאבחון הפרעות פסיכיאטריות והפרעות דיסוציאטיביות מתוקף ניסיונו הקליני והמחקרי. במקרים רבים הסתמך בית המשפט על עמדתו בשל מומחיותו בתחום. עם זאת, עמדותיו של זומר וחוות דעת משפטיות שכתב מתוקף הכשרתו עוררו בכמה מקרים פולמוסים וביקורת משפטית. בשנת 2014 הורשע אדם בפגיעה מינית בבתו על סמך חלום שחלמה בגיל 22, בהתבסס על עדותו של זומר. לאחר ההרשעה, יצאו 47 חוקרים ישראלים מתחום הפסיכולוגיה בגילוי דעת נחרץ נגד הסתמכות על דעתו של זומר בתחום והנושא עורר פולמוס לגבי ההסתמכות על זיכרונות מודחקים. על אף כיסוי עיתונאי אוהד לעבריין המין המורשע בני שמואל וטענות כי הוא הורשע על סמך חלום של המתלוננת, וגילוי הדעת של 47 הפסיכולוגים, בית המשפט העליון תמך בחוות דעתו של פרופ׳ זומר, כמו בית המשפט המחוזי, והסביר שהיה מקום לבכר את חוות דעתו  ושל מומחי התביעה על פני חוות דעת המומחים מטעם ההגנה.