האנפה מגיעה לאורך ממוצע של 66 עד 76 סנטימטרים ולמשקל ממוצע של 630 עד 980 גרם. היא בעלת נוצות גוף חומות-כתומות כשהראש, הצוואר והחזה בעלי גוון אדום-כהה והמקור אפור וארוך. הכנפיים אפורות והבטן לבנה כשאזור החזה, הגרון והסנטר כתומים-אדמדמים עם נוצות מסורטטות בשחור-לבן מצידי מרכז הצוואר. האנפות הצעירות בעלות גוונים צהובים-כהים יותר והראש והצוואר בעלי צבע כמו של שאר הגוף המסורטט כמעט לחלוטין בצהוב-שחור (המשמש להסוואה).
האנפה מצויה לאורך גדות נהרות וביצות טרופיים או סובטרופיים ברחבי אמריקה הדרומית ודרום אמריקה המרכזית, עד לגובה 1,500 מטרים ולרוב גם מתחת ל-500 מטרים מגובה פני הים. האנפה היא ציידת מהירה של טרף קטן כמו דגים או דו-חיים, סרטנים וחרקים גדולים כמו חיפושיות, שפיראים וחגבאים.
בדומה לקרובותיה גם אנפה זו חיה ביחידות וכמעט ולא נראית בקבוצות, למעט באזורים שופעים במיוחד במזון.
תת-מינים.
לאנפה זו ישנם 2 תת-מינים:
בעבר גם המין אנפה נמרית רצועת-פסים השתייך למין זה.
ברונלו קוצ'ינלי
ברונלו קוצ'ינלי (באיטלקית: Brunello Cucinelli) הוא מעצב אופנה איטלקי והבעלים של מותג האופנה ברונלו קוצ'ינלי, הנושא את שמו. כמו כן הוא פילנתרופ, התורם מהונו האישי ומרווחי החברה שבבעלותו למטרות צדקה.
קורות חייו.
קוצ'ינלי נולד בכפר , באזור פרוג'ה, וגדל בחווה חקלאית שלא הייתה מחוברת לרשת החשמל או המים. לאחר סיום לימודיו התיכוניים למד הנדסה, אך נשר מלימודיו. בשנת 1977 החל לייצר בד קשמיר צבוע בבית מלאכה קטן, ושנה לאחר מכן הקים את חברת האופנה הנושאת את שמו, בהשקעה ראשונית השקולה ל-550 דולר אמריקאי.
המוצרים הראשונים של קוצ'ינלי היו סוודרים מבד קשמיר בצבעים עזים, ועד היום החברה מתמחה בעיצוב פריטי לבוש מבד זה.
קוצ'ינלי הוא הבעלים של 50.05% ממניות החברה. נכון ליוני 2021, שווי ההון האישי שלו הוא כ-2.2 מיליארד דולר.
נשוי ואב לשתי בנות.
פילנתרופיה.
בשנת 2018 תרם קוצ'ינלי כ-100 מיליון אירו לצדקה, בעיקר לנפגעי רעידת האדמה שהתרחשה ב-2016 באיטליה. חברת קוצ'ינלי תורמת כ-20% מרווחיה לצדקה. רוב הכספים מושקעים באזור פרוג'ה, ומשמשים לשחזור יצירות אמנות, תמיכה בתיאטרונים, הקמת פארקים ציבוריים והקמת ספרייה.
קוצ'ינלי זכה במספר פרסים. כמו כן קיבל תואר כבוד בפילוסופיה ובאתיקה של יחסי אנוש מ.
ברונלו קוצ'ינלי (חברה)
ברונלו קוצ'ינלי (באיטלקית: Brunello Cucinelli) הוא מותג אופנה איטלקי המוכר בגדי גברים, בגדי נשים, נעליים ואביזרי אופנה ברחבי העולם. ברונלו קוצ'ינלי, מייסד החברה, דוגל בערכים הומניסטיים ובטיפוח התרבות והאמנות.
מטה החברה נמצא בפורטו צ'רבו, ולחברה 1,300 עובדים. משנת 2012 היא נסחרת בבורסה האיטלקית. נכון ל-2021 שווי השוק של החברה הוא כ-2 מיליארד אירו.
קוצ'ינלי נוסע בעצמו מדי שנה לכפרים בהרי מונגוליה כדי לרכוש בד קשמיר ישירות מהיצרנים.
מוצרי החברה מיוצרים כולם בעבודת יד באיטליה. החברה תורמת כ-20% מרווחיה לקרן צדקה, ומשלמת לעובדים שכר הגבוה ב-20% מהממוצע בענף.
עובדי החברה אינם נרשמים בשעון נוכחות, ומקבלים החזר כספי על הוצאות הקשורות לתרבות, בהן רכישת ספרים וכרטיסים לתיאטרון, קולנוע ומוזיאונים.
שימור מבנים עתיקים.
בשנת 1985 החל קוצ'ינלי להשקיע בשימור המורשת ההיסטורית והאמנותית של הכפר העתיק וסביבתו, שם גדל. הוא שיקם בכפר טירה, וילה, רחובות, כיכרות, גינות, שטחים ציבוריים ומבנים במרכז ההיסטורי.
בשנים 2002–2008 בנה בכפר מתחם ובו תיאטרון, אמפיתיאטרון, פארק וספרייה.
בשנים 2011–2014 מימן את עבודות השיקום של השער האטרוסקי בחומת העיר העתיקה של פרוג'ה.
פעילות תרבותית.
בשנת 2008 חנך קוצ'ינלי תיאטרון הקרוי על שמו, המארח מופעי תיאטרון, אופרה, מוזיקה קלאסית ובלט. התוכנית האמנותית נערכה על ידי לודוביקו אינאודי.
בשנת 2010 ייסד את קרן ברונלו קוצ'ינלי, המעניקה מלגות מחקר ומממנת קורסים בתחומי ההומניזם.
קרלוטה בריאנצה
קרלוטה בריאנצה (באיטלקית: Carlotta Brianza; 1867 – 1930) הייתה פרימה בלרינה איטלקייה, שרקדה בלה סקאלה במילאנו ואחר כך בתיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג, רוסיה.
ביוגרפיה.
בריאנצה נולדה במילאנו ולמדה בבית הספר לבלט של לה סקאלה אצל קרלו בלאסיס עם סיום לימודיה החלה לרקוד בלהקה כפרימה בלרינה ב"אקסצלסיור" של לואיג'י מאנזוטי. היא יצאה לסיור הופעות בארצות הברית עם הבלט ב-1883 ורקדה אותו בסנקט פטרבורג ב-1887. הודות לפופולריות שלה שם, הוזמנה לעבוד בתיאטרון מריאינסקי, שם רקדה עם אנריקו צ'קטי ב"הצבעוני של הארלם" מאת לב איבאנוב בשנת 1889. ב-15 בינואר 1890, רקדה את "אורורה" בהצגת הבכורה של היפהפייה הנרדמת של מריוס פטיפה. היא המשיכה בקריירת הריקוד שלה בווינה, איטליה, פריז ולונדון, לפני שחרה לפריז, שם לימדה עד לפרישתה. ב-1921 שלף אותה סרגיי דיאגילב מפרישתה לרקוד ב"יפהפייה הנרדמת"
קרלוטה בריאנצה מתה בפריז ב-1930
הופעות חשובות.
בין הופעותיה החשובות של בריאנצה:
אוטיס דייוויס
אוטיס דייוויס (באנגלית: Otis Crandall Davis; 12 ביולי 1932) הוא אתלט עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (רומא 1960) ושיאן עולם (1960–1963) בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר.
ביוגרפיה.
דייוויס נולד ב-1932 בעיר טסקלוסה שאלבמה (ארצות הברית). בנעוריו סבל מההפרדה הגזעית שהייתה נהוגה במדינה ונאלץ ללכת לבית ספר לשחורים בקצה העיר על אף שהיה בית ספר בקרבת ביתו. ב-1950, לאחר סיום התיכון, התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית לתקופה של 4 שנים במהלכן שירת במלחמת קוריאה. בתקופה השירות שיחק בנבחרת הכדורסל של חיל האוויר האמריקאי.
לאחר סיום השירות הצבאי שיחק שנה כדור סל בקולג' בלוס אנג'לס דבר שסייע לו לזכות במלגת כדורסלן ולהיכנס ללימודים באוניברסיטת אורגון. על אף שיועד לכדורסל נמשך דייוויס לאתלטיקה ומאמן האתלטיקה של האוניברסיטה, ביל בוורמן , בחן את יכולותיו. תחילה אימן אותו בבור הקפיצה (קפיצה לגובה וקפיצה לרוחק) אולם דייוויס נמשך לריצות בינוניות והחל להתאמן בתחום זה.
בגלל השירות הצבאי והלימודים החלה הקריירה הספורטיבית של דייוויס בגיל מבוגר והיא נמשכה תקופה קצרה מ-1958 (כשהיה בן 26) ועד 1961.
לאחר אולימפיאדת רומא חזר לאוניברסיטה כדי להשלים, בשלהי אותה שנה, תואר ראשון בבריאות וחינוך גופני. עם השלמת התואר ופרישתו מאתלטיקה החל דייוויס לעבוד כמורה בבית ספר תיכון בעיר ספרינגפילד שבאורגון. לאחר מספר שנים החל דייוויס לעבוד כמדריך אתלטיקה בבסיסים של צבא ארצות הברית. ב-1989 עבר מאורגון לניו ג'רזי שבחוף המזרחי וב-2002 החל לעבוד כקצין ביקור סדיר, מורה ומאמן אתלטיקה בתיכון אמרסון בעיר יוניון סיטי.
קריירה ספורטיבית.
באליפות ארצות הברית באתלטיקה זכה במדליית ארד בריצת 440 יארד.
באליפות ארצות הברית זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.8 שניות.
אלוף אולימפי ושיאן עולם.
באולימפיאדת רומא (1960) זכה דייוויס בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 44.9 שניות (תוצאה אלקטרונית - 45.07 שניות), לפני שיאן העולם היוצא קרל קאופמן מגרמניה (44.9 שניות, תוצאה אלקטרונית - 45.08 שניות) ומלקולם ספנס מדרום אפריקה (45.5 שניות) ובכך היה לאתלט הראשון שירד מ-45 שניות ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם ג'ק ירמן , ארל יאנג וגלן דייוויס בשיא עולם חדש של 3:02.37 דקות, לפני נבחרת גרמניה (3:02.84 דקות) והפדרציה של איי הודו המערבית (3:04.13 דקות).
שיאו בריצת 400 מטר נשבר במאי 1967 על ידי טומי סמית' (44.5 שניות) והשיא בריצת השליחים נשבר כעבור 4 שנים באוקטובר 1964 באולימפיאדת טוקיו על ידי נבחרת ארצות הברית (3:00.7 דקות).
באליפות ארצות הברית באתלטיקה זכה במדליית זהב בריצת 440 יארד בתוצאה של 46.1 שניות.
מוחמד דאוד שאה
שאמבלאן
קאמרהר
וסילקיב
סרג'יו שפירא
סרג'יו שפירא (נולד ב-25 ביולי 1931) הוא מלחין, מחנך ומוזיקולוג ישראלי. עבודותיו כוללות יצירות תזמורתיות, קאמריות, כליות וקוליות.
יצירותיו בוצעו במדינות שונות, בהן ישראל, רומניה, ארצות הברית, קנדה, בריטניה, צרפת, גרמניה, בלגיה, גאורגיה, טאיוון, יפן, דרום אפריקה ועוד. יצירותיו זכו במספר פרסים בולטים, ביניהם הפרס הראשון בתחרות מטעם התאחדות הקלרינט העולמית . יצירותיו נוגנו בסגרת פסטיבלים שונים, בחלקם כמייצגים את מדינת ישראל. בין המקומות בהן בוצעו יצירותיו ניתן לכלול את הקרנגי הול ומרכז לינקולן.
חייו.
שפירא נולד ברומניה ב-25 ביולי 1931. אביו היה עורך דין ונגן חובב בכינור ופסנתר. שפירא החל בלימודי פסנתר בגיל קטן, ולהלחין מגיל 15. אחרי סיום התיכון השלים שפירא תואר ראשון בנגינה (ביצוע) בפסנתר ובהלחנה באוניברסיטה הלאומית למוזיקה בבוקרשט , המנחים בלימודי ההלחנה היו לאון קלפר , תלמידם של יוזף מרקס ופול דיקא, ומרטיאן נגראה תלמידו של ג'ורג'ה אנסקו.
לאחר שסיים בשנת 1956 תואר מוסמך אוניברסיטה בקומפוזיציה, שפירא נישא לפסנתרנית שולמית פלנר (Shulamith Fellner), תלמידתה של פלוריסה מויסקסאו . לאחר מכן הם עלו לישראל והצטרפו לצוות האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
לאחר הולדת ילדיו בשנים 1965 ו-1967, שפירא החל להתעמק בנושא החינוך המוזיקלי. בנוסף לקריירה שלו כמלחין יצירות רציניות, הוא החל לכתוב מספר יצירות דידקטיות המותאמות להנאתם של ילדים צעירים.
עבודת התזה בדוקטורט של שפירא נקראה "חינוך מוזיקלי בישראל - שימור אלמנטים מוזיקליים בתוך מסגרת של אילוצים פדגוגיים".
סגנון ההלחנה של שפירא.