על פי אתר הוועד למלחמה באיידס, ההמלצות למתן טיפול תרופתי נגד HIV זהות בין גברים ונשים. טיפול זה הוא טיפול לכל החיים, אשר השפעותיו ותופעות הלוואי שייתכנו כתוצאה ממנו דומות בין המינים. גורם מיוחד בנשים הוא תגובה בין התרופות נגד HIV לבין גלולות למניעת הריון, כך שתרופות שונות נגד HIV עלולות לפגוע ביעילות הגלולה. הטיפול שניתן לפני חשיפה לווירוס נקרא PrEP ודורש נטילת כדור אחד ביום של תרופה בשם אמטריביר. הטיפול נמצא בסבסוד סל הבריאות הישראלי וקופות החולים, עבור אנשים בסיכון גבוה להדבקה. על אף השינוי שעשה הכדור, נסיבות חיים מורכבות לעיתים מקשות על נטילה תקינה של התרופה. על הקשיים הייחודיים האלו ביקשה לענות קבוצת IPM - International Partnership for Microbicides שפיתחה טבעת סיליקון שמפרישה תרופות באופן קבוע, אשר יכולה לשמש נשים באופן עצמאי ודיסקרטי. הטבעת תעמוד לאישור ה-FDA בתחילת שנת 2022, ועל פי המחקרים היא מונעת בין 35–50% ממקרי ההדבקה.
בוראוגומפודון
בוראוגומפודון (שם מדעי: "Boreogomphodon") הוא סוג נכחד של זוחל דמוי-יונק ממשפחת הטרוורסודונטיים שהתקיים באמריקה הצפונית של הטריאס העליון. הסוג תואר בידי החוקר הגרמני הנס דיטר סואס והכיל מין אחד - "Boreogomphodon jeffersoni". הממצאים המאובנים הידועים שלו התגלו בתצורות דוסוול שבוירג'יניה ותוארו ב-1990.
קיינודונט זה היה קטן יחסית בהתבסס על הממצאים ממנו (אם כי ייתכן שהיה פרט צעיר יחסית), אשר נמצאו כמאובנים מאזור וירג'יניה. מבנה הלסתות שלהם דמה מעט לכלב עם חוטם רחב ששימש לרחרוח טרף, שיניים דמויות-ניבים בעלות 3 בליטות קודקודיות ברכס השן וחותכות גדולות שהתפתחו בתחילת הלסת וחלקם אף בלטו החוצה ממנה. מבנה זה הבדיל בין הקיינודונטים מאמריקה הצפונית לאלה שהתפתחו באמריקה הדרומית ואפריקה שחלקם גם היו צמחוניים. ייתכן שהיצור חי במחילות והסתתר מטורפים ארכוזאורים ששלטו בתקופתו. ייתכן שהיצור חי במחילות והסתתר מטורפים ארכוזאורים ששלטו בתקופתו. למרות שכיום המאובנים מצויים באזורי קרח עד, בתקופת המזוזואיקון הם היו שרועי ביצות לחות טרופיות בהם חיו שלל מינים.
ארקטוטרוורסודון
ארקטוטרוורסודון (שם מדעי: "Arctotraversodon") הוא סוג נכחד של זוחל דמוי-יונק ממשפחת הטרוורסודונטיים שהתקיים במשך הטריאס העליון של אמריקה הצפונית. הסוג תואר בידי החוקר הגרמני הנס דיטר סואס ב-1992 ופירוש שמו מלטינית: "טרוורסודון (Traversodon) צפוני". המאובנים שלו הכילו רק שרידי לסת תחתונה עם מספר שיניים, שהתגלו בין צוקים גבוהים לחוף הים בתצורות וולפוייל שבנובה סקוטיה בקנדה.
הקיינודונט היה בינוני בגודלו בעל מבנה שיניים חדות דומות לניבים עליהם 3 בליטות קודקודיות במרכז רכס השן. מבנה זה הבדיל בין הקיינודונטים מאמריקה הצפונית לאלה שהתפתחו באמריקה הדרומית ואפריקה שחלקם גם היו צמחוניים. ייתכן שהיצור חי במחילות והסתתר מטורפים ארכוזאורים ששלטו בתקופתו. למרות שכיום המאובנים מצויים באזורי קרח עד, בתקופת המזוזואיקון הם היו שרועי ביצות לחות טרופיות בהם חיו שלל מינים.
הנס בלומנברג
הנס בלומנברג (בגרמנית: Hans Blumenberg; 13 ביולי 1920, ליבק - 28 במרץ 1996, אלטנברג) היה פילוסוף ואינטלקטואל גרמני ממוצא יהודי.
ביוגרפיה.
בלומנברג סיים את מבחן הקבלה שלו לאוניברסיטה בשנת 1939 ב-Katharineum zu Lübeck, כתלמיד היחיד שקיבל את הציון "Auszeichnung". אף שהיה קתולי הוא סווג כ"חצי יהודי", משום שאמו הייתה יהודיה, ותחת חוקי נירנברג נאסר עליו להמשיך את לימודיו בכל מוסד לימודים רגיל בגרמניה. במקום זאת, בין 1939 ל-1941 הוא היה אמור להמשיך את לימודי הפילוסופיה שלו באוניברסיטאות התאולוגיות בפדרבורן ובאוניברסיטת גתה בפרנקפורט, שם נאלץ לעזוב לקראת סוף תקופה זו. בחזרה בליבק הוא נרשם לכוח העבודה ב-Drägerwerk AG. ב-1944 נעצר בלומנברג במחנה ריכוז, אך שוחרר בזכות היינריך דרגר. בתום המלחמה הוא הוחבא על ידי משפחתה של אשתו לעתיד אורסולה. בלומנברג תיעב את השנים שלטענתו נגנבו ממנו על ידי הנאצים. חברו אודו מרקווארד מדווח כי לאחר המלחמה, בלומנברג ישן רק שש פעמים בשבוע כדי לפצות על הזמן האבוד. כתוצאה מכך, הנושא של חיים סופיים וזמן מוגבל כמכשול ללמדנות חוזר לעיתים קרובות בחלק 2 של ספרו ה"לגיטימיות של הזמן המודרני" ( "Die Legitimität der Neuzeit").
לאחר 1945 בלומנברג המשיך בלימודי פילוסופיה, גרמניסטיקה ופילולוגיה קלאסית באוניברסיטת המבורג, וסיים ב-1947 עבודת גמר על מקור האונטולוגיה של ימי הביניים באוניברסיטת קיל. הוא קיבל פוסט-דוקטורט ב-1950, עם עבודת גמר על שכותרתה "מרחק אונטולוגי: חקירה אודות משבר הפנומנולוגיה של אדמונד הוסרל" ("Die ontologische Distanz: Eine Untersuchung über die Krisis der Phänomenologie Husserls"). המנחה שלו בשנים אלו היה לודוויג לנדגרבה . במהלך חייו של בלומנברג הוא היה חבר בסנאט של קרן המחקר הגרמנית, פרופסור במספר אוניברסיטאות בגרמניה ומייסד משותף של קבוצת המחקר "פואטיקה והרמנוטיקה".
פילוסופיה.
בלומנברג יצר את מה שזכה לכינוי 'מטפורולוגיה', הקובעת שמה שנמצא מתחת למטאפורות ולמודיזם לשון, הוא הקרוב ביותר לאמת (והרחוק ביותר מאידאולוגיות). יצירותיו האחרונות, במיוחד "דאגה חוצה את הנהר" ("Die Sorge geht über den Fluss"), הן ניסיונות לתפוס את המציאות האנושית באמצעות המטאפורות והביטויים הלא רצוניים שלה. בלומנברג חקר אנקדוטות חסרות משמעות לכאורה בתולדות המחשבה והספרות המערבית, ומיפה ביטויים, הדוגמאות והמחוות, שהיו מקובלים בדיונים אודות מה שנחשב חשוב. מחקרו עומד בסיס חשש מפני כוחה המדומה של "האמת הנגלית" האובייקטיבית, והעדפה לבחון את ופיו של עולם חסר סדר.
הגותו הפילוסופית של בלומנברג הייתה בעלת אופי היסטורי בעיקרה, והתאפיינה בלמדנות רבה, ובסגנון כתיבה חד ומדויק. חיבורו המוקדם "פרדיגמות למטאפורולוגיה" מסביר את רעיון ה"מטפורות המוחלטות", בדרך של דוגמאות מההיסטוריה של הרעיונות. לטענת בלומנברג, מטפורות כמו "האמת העירומה", צריכות להיחשב כהיבט יסודי של השיח הפילוסופי, שאינו ניתן להחלפה בהמשגה לא מטפורית כדי לנכס מחדש את ההיגיון של ה"ממשי". מובחנותן ומשמעותן של המטאפורות הללו מהוות את תפיסת המציאות כולה, תנאי הכרחי להתמצאות, מחשבה ופעולה אנושית.
בחקירותיו הרבות של בלומנברג על תולדות הפילוסופיה הסף של ימי הביניים המאוחרים והרנסאנס המוקדמים מהווה מוקד להתייחסותו. למשל, ב"לגיטימיות העידן המודרני" ו"בראשית העולם הקופרניקאי". נקודת המבט הפונקציונלית של ארנסט קסירר על תולדות הרעיונות והפילוסופיה, וההשקפה הנלווית של סידור מחדש בתוך היחסים הרוחניים הספציפיים לעידן, הייתה בין היתר השראה עבור בלומנברג לדחיית המהותניות של ההמשכיות ההיסטורית, והבסיס למה שנקרא. "משפט החילון". העידן המודרני מייצג לדעתו עידן עצמאי המנוגד לעת העתיקה ולימי הביניים על ידי שיקום הסקרנות האנושית בתגובה לאבסולוטיזם תאולוגי. בלומנברג הופך את הטיעון של קארל לוית' לפיו הקידמה היא חילון של אמונות עבריות ונוצריות וטוען שהעידן המודרני, כולל אמונתו בקידמה, צמח מתוך אישור עצמי חילוני חדש של התרבות נגד המסורת הנוצרית. וולפהארט פאננברג, תלמידו של לוית', המשיך בוויכוח נגד בלומנברג.
ביצירותיו המאוחרות יותר כמו "העבודה ע המיתוס, מחוץ למערה", בלומנברג, בהשראת השקפתו של ארנולד גהלן על האדם כיצור שברירי וסופי הזקוק לרעיונות עזר מסוימים כדי להתמודד עם "האבסולוטיזם של המציאות" והכוח המכריע שלה - הדגיש יותר ויותר את הרקע האנתרופולוגי של רעיונותיו, והתייחס למיתוס ולמטפורה כאל מקבילה פונקציונלית לערך המרחיק, האוריינטציוני והמקל של מוסדות כפי שהבין גהלן. להקשר זה יש חשיבות מכרעת לרעיון המטאפורות המוחלטות של בלומנברג. בעוד שמטאפורות במקור היו אמצעי להמחשת מציאות של סוגיה, לתת צורה להבנה, הן היו נוטות מאוחר יותר לקיום נפרד, במדעים כמו במקומות אחרים. תופעה זו עשויה לנוע בין הניסיון להבהיר את המטאפורה במלואה תוך איבוד הראייה של תפקידה ההמחשה, ועד לחוויה של התעמקות במטאפורות המשפיעות על הלוגיות לכאורה של מסקנות. הרעיון של 'מטפורות מוחלטות' מתברר כבעל חשיבות מכרעת לרעיונות של תרבות, כמו המטאפורה של אור כאמת בנאואפלטוניזם, שניתן למצוא בהרמנויטיקה של מרטין היידגר והנס גאורג גדאמר. ההיסטוריה הביקורתית של מושגים עשויה לשרת אפוא את הכוח המטאפורי. עם זאת, בלומנברג גם הזהיר את קוראיו שלא לבלבל את הפירוק הקריטי של המיתוס עם האמונה התוכנותית בהתגברות על כל מיתולוגיה. כשהוא מהרהר אודות מחקריו של הוסרל, עבודתו של בלומנברג מגיעה למסקנה כי במוצא האחרון ההארה המדעית הפוטנציאלית שלנו מוצאת את הגבול הסובייקטיבי והאנתרופולוגי שלה בעובדה שאנו נופלים ללא הרף על הדימויים של הרהורינו.
אדה מרגו
אדה מרגו (במקור מורגנשטרן, בהונגרית: Margó Ede; פשט, 6 במאי 1872 – בלטונאלמאדי, 3 בפברואר 1946) היה פסל, יהודי-הונגרי מוכר ומוערך, אחיה של זמרת האופרה ציליה מרגו.
ביוגרפיה.