בשנת 2005 נצפתה בגלקסיה הסופרנובה SN2005cs, מטיפוס II, ובעלת בהירות שיא של 14.0.
ב-31 במאי 2011, התגלתה ב-M51 סופרנובה נוספת, SN 2011dh, גם היא מטיפוס II ובעלת בהירות של 13.5.
בעזרת הסופרנובה בשנת 2005, הוערך המרחק בין שביל החלב ל-M51 בכ-23 מיליון שנות אור. במרחק זה, גודלה הזוויתי של הדיסקה, 11.2 דקות קשת, מתורגם לקוטר של כ-75,000 שנות אור. מסת הדיסקה מוערכת בכ-160 מיליארד מסות שמש.
הקרינה הנפלטת ממרכז הגלקסיה מכילה ספקטרום פליטה של מימן, חמצן, חנקן וגופרית עם קווי פליטה רחבים שמאפיינים גרעין גלקטי פעיל של גלקסיות סייפרט. משערים כי במרכז המבנה הספירלי קיים חור שחור המוקף בטבעת אבק, אשר ניצבת באופן כמעט אנכי לגלקסיה, השטוחה יחסית. טבעת משנית חוצה את הטבעת הראשית בציר שונה, תופעה המנוגדת לציפיות. כמו כן, זוג חרוטי יינון יוצאים מציר הטבעת הראשית.
NGC 5195 והקבוצה הגלקטית.
לפני מספר עשורים לא היה ידוע אם NGC 5195, אשר נראית כבת זוגה של גלקסיית המערבולת, אכן נמצאת בקרבה פיזית אליה או פשוט נמצאת על אותו קו ראייה, אך במרחק גדול. תצפיות בתחום הרדיו ענו על השאלה והוכיחו חד-משמעית שקיימת אינטראקציה פיזית בין שתי הגלקסיות.
סימולציות מהשנים האחרונות מעלות את האפשרות כי המבנה הספירלי של M51 נגרם על ידי מעברה של NGC 5195 דרך הדיסקה המרכזית של M51 לפני כ-500 - 600 מיליון שנה. באחד המודלים, NGC 5195 עברה דרך הדיסק של M51 מאחור וכלפי הצופה וביצעה חצייה נוספת של הדיסק לפני כ-50 עד 100 מיליון שנה, עד שהגיעה למיקומה הנוכחי, קצת מאחורי M51.
גלקסיית המערבולת היא הבהירה בקבוצת M51, קבוצת גלקסיות קטנה הכוללת גם את גלקסיית החמניה (M63), וייתכן שגם את NGC 5023 ו-NGC 5229, שיש שמשייכים אותן לקבוצת M94 שמרחקה משביל החלב הוא כשני שלישים מהמרחק אל גלקסיית המערבולת. ייתכן כי קבוצה קטנה זו היא למעשה תת-קבוצה בקצה הדרום-מערבי של קבוצת M101 הכוללת את גלקסיית גלגל הרוח ואת NGC 5474, אך חלק ניכר משיטות הסיווג ומהקטלוגים מזהים את שתי הקבוצות כישויות נפרדות.
קבוצת יבנה
קְבוּצַת יַבְנֶה היא קבוצה הנמצאת בתחומי מועצה אזורית חבל יבנה, כ-6 ק"מ מזרחית לאשדוד. באזור התוחם את כביש 7, בין מחלף אשדוד למחלף בית רבן. היא נחשבת ל"אם הקבוצות הדתיות" ומשתייכת לתנועת הקיבוץ הדתי, איגוד הקבוצות של הפועל המזרחי.
ייסוד.
קבוצת המייסדים (וביניהם צוריאל אדמנית) התגבשה בגרמניה במסגרת ברית חלוצים דתיים (בח"ד).
חברי הקבוצה עלו לארץ ישראל ב-1929 והקימו בשנת 1931 את "קבוצת רודגס" בכפר אברהם שליד פתח תקווה (באדמות של אברהם ארטן). המייסדים של הקיבוץ הם חלקם מקבוצת רודגס שבאו מגרמניה.
בחורף 1940–1941, עבר הקיבוץ למקומו הנוכחי בשפלת החוף בעידודם של הרב מאיר בר-אילן ומנחם אוסישקין. הקיבוץ הוא קיבוץ שיתופי ובשנות האלפיים, נחשב לאחד הקיבוצים המבוססים מבחינה כלכלית.
אוכלוסייה.
על פי נתוני הקיבוץ בשנת 2015 חיו בו קרוב ל-800 נפש, מהם 400 חברים ומועמדים (מגיל 18 עד 97), מעל 300 ילדים, כ-30 תושבים וקבוצות של צעירים במסגרות חינוכיות שונות.
מבנה הקהילה.
קבוצת יבנה היא קהילה שיתופית והומוגנית.
הקיבוץ לא עבר הפרטה בדומה לקיבוצים אחרים ולכן ההון הוא לא פרטי אלא של הקיבוץ והתקציב שווה לכל חבר לפי צרכיו. ישנו תקנון ובו כללים המחייבים את הכלל.
בקהילה יש הליך של קבלת החלטות באופן שיתופי, כל חבר יכול להביע את דעתו באספת החברים, ההצבעה נעשית באופן חשאי או בהרמת אצבע.
רב הקבוצה הוא אילעאי עופרן.
חינוך וספורט.
במקום מצוי בית ספר יסודי ליישובי המועצה, וכן התיכון הקיבוצי בדרום (הכולל פנימייה), המשרת חלק מנערי הקיבוץ הדתי ויישובי הסביבה. בסמוך לקבוצה מצויות ישיבת כרם ביבנה וקרית החינוך גבעת וושינגטון.
בנוסף, קיים בקיבוץ בית ספר לכדורסל של "אליצור קבוצת יבנה" ובו חמש קבוצות גיל.
לילדי הקיבוץ ניתן מגוון רחב של חוגים בתחומים השונים כגון טניס, ג'ודו, כלי מוזיקה, רובוטיקה, מחול וציור.
משה אוירבך
הרב ד"ר משה אוירבך (יידיש: אויערבאך; ד' באדר א' תרמ"א, 3 בפברואר 1881 – ט' בניסן תשל"ו, 9 באפריל 1976) היה רב ומחנך, ממייסדי החינוך הדתי המודרני בארץ ישראל. היה מרבני בית המדרש לרבנים בברלין, ממקימי תנועת עזרא והעומד בראשה, נשיא אגודת ישראל בגרמניה, ומומחה בעל שם להיסטוריה יהודית.
קורות חיים.
אויערבך נולד בהלברשטט, שבגרמניה לרב העיר אביעזרי זליג אויערבך ולרייסכא-רוזה, בתו של יוסף הלוי הירש (נישאו בשנת תרכ"ז), בת למשפחת עסקנים. הוא התחנך בבית הספר היהודי ובגימנסיה הממשלתית בעירו. לאחר מכן למד בבית המדרש לרבנים בברלין, שם הוסמך לרבנות בידי רבי דוד צבי הופמן. בשנת תרס"ה קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת שטרסבורג על מכילתא דרבי ישמעאל.
לאחר תקופת קצרה שבה לימד לימודי קודש בבית המדרש למורים בקלן, הוצע לו לקבל על עצמו את יסודם וניהולם של בתי ספר דתיים במושבות החדשות בארץ ישראל. בסוף שנת ה'תרס"ט עלה הרב אויערבך לארץ והתחיל לייסד את בתי הספר. תחילה קיבל את ניהולו של תלמוד התורה בפתח תקווה (שהוקם מעט קודם לכן), ולאחר מכן בראשון לציון, רחובות, עקרון, גדרה וחיפה. לאחר מכן נוסדו על ידו גם בתי ספר לבנות בפתח תקווה ועקרון. רשת תלמודי התורה ובתי הספר כונתה "נצח ישראל".
בשנת תרע"ג נשא לאשה את יני, בתו של הרב שמואל קוטק רבה של באד הומבורג.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה מעורב בפעולות תמיכה לנזקקים במצב הקשה ששרר בארץ, אולם בשנת תרע"ז נאלץ לעזוב את הארץ בעקבות התקרבותו של הצבא הבריטי לישראל, וחששו שייעצר מחמת היותו אזרח גרמני.
אחר שובו לגרמניה, יצא לפולין לנהל שם את הגימנסיה לבנות "חבצלת".
בשנת תרע"ח חזר הרב אויערבך לגרמניה שם היה שותף לפעילות ציבורית במסגרת תנועת אגודת ישראל, וכן לימד תלמוד בעיר קלן, בה כיהן כרב גיסו הרב פינחס וולף. בשנת תרפ"ג עבר לבברלין והתמנה למרצה להיסטוריה יהודית, תלמוד ופדגוגיה בבית המדרש לרבנים בברלין. לאחר זמן הפך לאחד ממנהלי בית המדרש. עם שובו לברלין מונה גם לחבר בהנהלת קהילת "עדת ישראל", הקהילה האורתודוקסית הנפרדת בברלין. בתקופה זו שימש מפעם לפעם דיין בבית דין לממונות וענה לשאלות הלכתיות. בתקופת שהותו בברלין התמנה לנשיא אגודת ישראל בברלין, ולאחר פטירת אחיו התמנה לנשיא אגודת ישראל בגרמניה, במסגרת תפקידיו אלו היה מעורב בפעילות ציבורית רבה.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 היה מעורב בהקמת גרעיני ההתיישבות של פועלי אגודת ישראל שהורכבו מיהודים דתיים מגרמניה, שהתיישבו לבסוף בגדרה, במחנה ישראל ובחפץ חיים. הרב אויערבך ליווה התיישבויות אלה בשנותיהן הראשונות ושימש גם כפוסק בשאלות הלכתיות שהתעוררו.
בעקבות עליית הנאצים לשלטון חזר הרב אויערבך לארץ ישראל בשנת תרצ"ה, וחזר לעבודתו כמנהל בבתי הספר בפתח תקווה. בתקופה זו פרסם את ספרו "תולדות עם ישראל", ספר לימוד בתולדות עם ישראל לבתי הספר הדתיים. הספר, על שלושת חלקיו, פותח בגלות בבל ומסיים בהתפתחות תנועת החסידות. הוא הציע את ספרו כספר לימוד לבתי הספר של המזרחי, אך מחלקת החינוך של הועד הלאומי דחתה את הבקשה ומתחה ביקורת על הספר, הן מצד התוכן (בעיקר מצד נקודת המוצא האורתודוקסית שבו, שהתבססה על שיטתו של רבי יצחק אייזיק הלוי) והן מצד הלשון והסגנון. מאידך נמתחה על הספר ביקורת גם מן האגף החרדי. למרות ביקורת זו התקבל הספר כספר לימוד בבתי ספר חרדיים כדוגמת בית יעקב ואף במוסדות של העדה החרדית, עד סוף המאה העשרים.
לאחר פרישתו לגמלאות בשנת 1947 נסע הרב אויערבך עם בנו שמואל לחצי שנה לטריפולי שבלוב על מנת לעזור בהסדרת מוסדות החינוך שם בעקבות ההרס שזרעה מלחמת העולם השנייה, ועמד בראש סמינר למורים שייסד הרב הראשי של לוב, שלמה ילוז.
לאחר שובו ארצה, העביר הרב אויערבך שיעורים במוסדות שונים, בעיקר בפדגוגיה והיסטוריה יהודית.
הרב אויערבך נפטר בט' בניסן ה'תשל"ו (9 באפריל 1976).
משה אויערבאך
The Kissing Bandit
The Kissing Bandit הוא סרט מוזיקלי שהופק על ידי אולפני הסרטים MGM. הסרט בוים בידי לאסלו בנדקט והתסריט נכתב בידי ג'ון הרדינג ואיזאבל לנהארט. בתפקידים הראשיים משחקים: פרנק סינטרה וקתרין גרייסון. הסרט יצא בשיאה של תקופת הסרטים המוזיקליים והאולפנים שחיפשו כמעט בכל מחיר את הלהיט הבא וניסו כמעט כל סוג של סיפור או רעיון. זהו סרט מוזיקלי תקופתי שעלילתו מתרחשת בזמן השלטון הספרדי במקסיקו ובקליפורניה. היה זה שיתוף הפעולה השלישי והאחרון בין פרנק סינטרה וקתרין גרייסון באולפני MGM, לאחר הרימו עוגן שיצא בשנת 1945 וזה קרה בברוקלין שיצא בשנת 1947.
עלילה.
ריקרדו (פרנק סינטרה) הוא בנו של בעל פונדק מקסיקני שהגיע לקליפורניה כדי לקבל את הניהול לבית מלון הנמצא בבעלות המשפחה. לאחר מותו של אביו, מגלה ריקרדו את התגלית המבהילה כי יותר משאביו היה ידוע כבעל פונדק ומנהל מלון, הוא היה ידוע כ"שודד המנשק". גנב נועז שתאבונו לפשיעה משתווה רק לכישרונו לרומנטיקה עם הגברות. כאשר גובה מיסים חדש מגיע מספרד ומתחיל לגבות מיסים בצורה דורסנית ושתלטנית בארץ מולדתו, מחליט ריקרדו ללכת בעקבות אביו ו"משחרר" את הממון אותו השיג גובה המיסים בדרכו העוינת. בעקבות מעשיו זוכה ריקרדו גם בליבה של תרזה (קתרין גרייסון), בתו של המושל.
ביקורת.