אבראוקוס או אפרוג (באנגלית: Ebraucus ; בוולשית: Efrawg או Efrog; נפטר בשנת 1005 לפנה"ס) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, ולכן אבראוקוס נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
אבראוקוס היה בנו של המלך ממפריקיוס שקדם לו. ממפריקיוס שהיה הומוסקסואל (כדברי ג'פרי "העדיף מעשי סדום") נטש את רעייתו ואת אבראוקוס. לאחר מותו של ממפריקיוס, עלה לשלטון אבראוקוס ושלט 39 שנים. ג'פרי מציין כי אבראוקוס נערץ בשל גובהו וחוזקו הפיזי, והיה הראשון מבין מלכי בריטניה שתקף את הגאלים מאז מלכותו של ברוטוס. אבראוקוס בזז את ערי גאליה והרג רבים מתושביה. ביזות אלה העשירו את בריטניה. אבראוקוס ייסד את העיר קאארברוק ("עירו של אבראוקוס" - כיום יורק) ואת העיר אלקלוד (כיום דאנבארטן).
ג'פרי מציין כי לאבראוקוס היו 20 נשים ונולדו לו 20 בנים ו-30 בנות, שכולן נשלחו לאיטליה על מנת להינשא לפליטי מלחמת טרויה. כל בניו ובראשם אסאראקוס (למעט ברוטוס ירוק המגן) יצאו לגרמניה והקימו שם ממלכה. במותו של אבראוקוס עלה לשלטון בנו, ברוטוס ירוק המגן.
ז'ואקין ריפה
חואקין ריפה
גביע אירופה למחזיקות הגביע
ויקטור מיכלבסקי
ויקטור מיכלבסקי (נולד ב-8 ביולי 1972) הוא שחמטאי יהודי בדרגת רב אמן וחבר נבחרת ישראל בשחמט לשעבר, אשר היה שותף למדליית הארד של ישראל באולימפיאדת השחמט ב-2010. אלוף ישראל בשנים 2018 ו-2021.
ביוגרפיה.
מיכלבסקי נולד בהומל, ברית המועצות (כיום בלארוס) עלה לישראל עם משפחתו ב-1991. תושב באר שבע, וחבר מועדון השחמט המקומי. היה שותף בזכיית המועדון מספר פעמים באליפויות ישראל ובגביע המדינה. השיג דרגת אמן בינלאומי בשנת 1993 והפך לרב-אמן בשנת 1996. ויקטור הוא אחיו הצעיר של אמן השחמט אלכסנדר מיכלבסקי, שאימן אותו בצעירותו.
בשנת 2014 זכה באליפות ישראל בשחמט, בגיל 42, ובכך הפך לאלוף המבוגר ביותר מזה 50 שנה.
נשוי ואב לשלושה, ומתגורר בבאר שבע.
הופעות באולימפיאדות.
ויקטור מיכלבסקי ייצג את ישראל פעמיים באולימפיאדות השחמט.
ריאל סאראגוסה
סאראגוסה
ברוטוס ירוק המגן
ברוטוס ירוק המגן (באנגלית: Brutus Greenshield - "ברוטוס גרינשילד"; בוולשית: Brutus Darian Las - "ברוטוס דאריאן לאס"; נפטר בשנת 954 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטוריה לקיומו של ברוטוס, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מציין כי ברוטוס היה בנו של אבראוקוס, קודמו, וכונה "ירוק המגן". ברוטוס היה הבכור מבין 20 בניו של אבראוקוס, והיחיד שנותר בבריטניה בעת מותו של אבראוקוס (יתר הבנים יצאו במסע לגרמניה במטרה להקים שם ממלכה).
ברוטוס מלך 20 שנה, ולאחר מותו עלה לשלטון בנו, לייל.
אסטרילדיס
אסטרילדיס (באנגלית: Estrildis) הייתה נסיכת גרמניה, ומלכה רעיה של מלך בריטניה לוקרינוס, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תעוד היסטורי לקיומה של אסטרילדיס.
על פי ספרו של ג'פרי, אסטרילדיס נכלאה על ידי האמבר ההוני והוחזקה בספינתו. לאחר ניצחונו של לוקרינוס בנו של ברוטוס, מלך בריטניה על האמבר, שחרר לוקרינוס את אסטרילדיס והתאהב בה. ג'פרי מספר כי אסטרילדיס נחשבה לאישה היפה ביותר בעולם באותה תקופה, ולוקרינוס רצה לשאתה לאישה. לרוע מזלו התחייב אביו כי לוקרינוס יישא את גוונדולן, בתו של קורינאוס מלך קורנוול, והשנים היו מאורסים. לוקרינוס בנה מערה מתחת לטרינוואנטום, בה החביא את אסטרילדיס ואת הבת המשותפת שנולדה להם - האברן (Habren), בעת שהיה נשוי לגוונדולן. לאחר מותו של קורינאוס, גרש לוקרינוס את גוונדולן, ונשא את אסטרילדיס לאישה.
גוונדולן שבה בראש צבא, הביסה את לוקרינוס והרגה אותו, והטביע את אסטרילדיס ואת האברן בנהר שנקרא על שמה של האברן (כיום הנהר סוורן).
קינגפישר איירליינס
קינגפישר איירליינס (אנגלית Kingfisher Airlines) הייתה חברת תעופה הודית שבסיסה הראשי בנמל התעופה של העיר בנגלור. החברה נוסדה בשנת 2004 והחלה את פעילותה במאי 2005 עם ארבעה מטוסי איירבוס A320 חכורים.
בחודש פברואר 2012 החברה פשטה רגל והפסיקה את הטיסות בהודו בגלל מצב כלכלי לא יציב.
אינדיגו (חברת תעופה)
אינדיגו (באנגלית IndiGo) היא חברה לטיסות חסך פרטית הודית הממוקמת בגורגאון, ובסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי אינדירה גנדי שבעיר ניו דלהי.
מאז שהחלה בפעילותה באוגוסט 2006, החברה מיצבה את עצמה כאחת מחברות התעופה המובילות בהודו, וזאת בזכות מודל של תפעול חסכוני ומחירים נמוכים. אינדיגו היא חברת התעופה הזולה הגדולה ביותר בהודו והיא חברת התעופה הגדולה ביותר במונחי נתח שוק, נכון לאוגוסט 2012.
נכון למרץ 2012, אינדיגו היא חברת התעופה הרווחית היחידה בהודו.
אדיטיה ג'וש (Aditya Ghosh), עורך דין בעברו, הוא נשיא החברה מאז 2008, ומייחסים לו את ההצלחה של הגדלת החברה.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
אמי, הילדה עם הילקוט הכחול
גרגורי קופה
גרגורי קוּפֵּה (בצרפתית: Grégory Coupet; נולד ב-31 בדצמבר 1972 בלה-פוי-ואן-וילאי) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה.
קופה החל את הקריירה שלו בשנת 1993 בסנט אטיין. בארבע שנים בקבוצה שיחק ב-88 משחקים. ב-1997 הוא עבר לשחק באולימפיק ליון. קופה היה השוער הראשון של הקבוצה שזכתה בשבע אליפויות רצופות והגיעה להישגים בליגת האלופות. ב-2008, לאחר מעל לעשור בקבוצה, עבר לאתלטיקו מדריד. הוא נאלץ להתמודד עם לאו פרנקו על המקום בשער הקבוצה. משחק הליגה האחרון שלו היה בהפסד 1–6 לברצלונה.
לקראת עונת עבר קופה לפריז סן-ז'רמן. ב-28 בנובמבר 2009, במשחק נגד אוסר, שבר קופה את קרסולו השמאלי. הוא חזר לשחק ב-27 באפריל 2010, סמוך לסיום העונה, בהפסד 0–4 לגרנובל. לאורך עונת 2010/11, שבסיומה פרש ממשחק, התמודד קופה על המקום בהרכב הראשון עם אפולה אדל שהחליף אותו בזמן פציעתו הממושכת בעונה הקודמת.
קופה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צרפת בגביע הקונפדרציות 2001, בו נבחרתו זכתה. בגביע הקונפדרציות הבא, שנערך ב-2003, שיחק גם כן ושמר על רשת נקייה בשלושה מתוך חמשת משחקי הנבחרת, שזכתה בטורניר בפעם השנייה ברציפות.
הוא היה בסגל הנבחרת בטורנירי הגמר של גביעי העולם 2002 ו-2006 ובאליפויות אירופה 2004 ו-2008. במונדיאל 2006 פביאן בארטז הועדף על פני קופה, אף על פי שקופה שיחק היטב בזמן שבארטז היה מושעה במוקדמות הטורניר.
שאטי
מחנה הפליטים א-שאטי (בערבית: مخيّم الشاطئ, תעתיק מדויק: מח'ים אלשאטי - "מחנה החוף") הוא מחנה פליטים פלסטינים ברצועת עזה. המחנה נמצא בצפון רצועת עזה, על שפת הים התיכון, וגובל בעיר עזה במזרחו. למעשה, נכלל המחנה בשטח העיר עזה ונחשב כיום כאחת משכונותיה.
אוכלוסייה.
על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, שטח המחנה הוא 727 דונם (0.7 קמ"ר) וב-2007 התגוררו בו 34,176 נפש. על פי אונר"א, שטח המחנה הוא 0.52 קמ"ר ורשומים בו 87,000 נפש.
בזמן מבצע קדש עמדה אוכלוסיית המחנה על כ-27,000 נפש. על פי נתונים ישראליים, ב-1967 התגוררו במחנה כ-30,500 ובשנת 1976 ירד המספר לכ-28,600 לאחר מעבר משפחות לשיח' רדואן.
היסטוריה.
המחנה הוקם בשלהי מלחמת העצמאות כחלק ממערך של שמונה מחנות פליטים ברצועת עזה. הפליטים שבמחנה הגיעו מיפו, לוד, באר שבע וכפרי שפלת יהודה. בראשיתו מנה המחנה כ-23,000 פליטים. לאחר מלחמת ששת הימים עברה כל רצועת עזה, כולל המחנה, לשליטה ישראלית. במחנה אירעו אירועים ביטחוניים רבים של זריקת רימונים ובעקבות זאת הוכרז על עוצר לילה במחנה. בשנים 1970-1971 התגברו פעולות החבלה במחנה כבכל רצועת עזה. בינואר 1971, בעקבות רצח ילדי משפחת ארויו הוטל על המחנה עוצר של 22 שעות ביממה למשך חודש, בו ערכו כוחות צה"ל חיפושים אחר נשק ומבוקשים.
ביולי 1971 פונו בתים שנמצאו קרוב לחוף, כדי למנוע סיוע לחדירות מהים. באוגוסט 1971 הרס השלטון הישראלי 598 בתים במחנה בעת שפרץ והרחיב דרכים בתוכו במטרה לאפשר פעולת צה"ל כנגד פעילות עוינת. המשפחות שבתיהן נהרסו הועברו לשכונות סמוכות בעזה, 86 עברו לאל עריש, והשאר עברו למקומות אחרים, ביניהם 11 ליהודה ושומרון. בדבר נכתב: "מיום שנשלמה פעולת הדילול והסלילה במחנה נשתנתה האווירה. חלק מהתושבים מקבלים את שוטרי משמר הגבול המסיירים במחנה בברכת אהלן וסהלן. כמה מהתושבים השתמשו להרחבת דירותיהם בחמרי הבניין שלקטו מהריסות הבתים. כמה תושבים אמרו כי עכשיו יותר טוב במחנה, אפשר לנשום בו אוויר". בינואר 1972 הודיע הממשל על שלב ב' של תוכנית דילול המחנה. 1200 מגרשים שווקו בשכונת שיח' רדואן שנבנתה בסמוך ורוכשי המגרשים נדרשו למסור את בתיהם לממשל אשר יעבירם למשפחות אחרות שבתיהם יהרסו לצורך הרחבת דרכים. התוכניות החלו להתממש בנובמבר 1974 כאשר הוגרלו 65 המגרשים הראשונים לתושבי שאטי ובדצמבר 1974 עת עברו משפחות ראשונות לשיח' רדואן. התנאים בבתים החדשים היו משופרים בהרבה מאלו במחנה והעוברים לא נדרשו לוותר על מעמדם כפליטים.
בפברואר 1972 נבחרה נציגות מוכתרים של המחנה, במטרה להביא לנורמליזציה של החיים בשאטי. באוקטובר 1972 הוקם ועד נבחר. אולם ראש הוועד נרצח בפברואר 1973 בידי חוליה של החזית העממית לשחרור פלסטין ובכך הקיץ הקץ על הוועד.