בירן (במקור בירמן), התגייס לצה"ל ב-1965 ושירת כקצין בחיל השריון. במלחמת יום הכיפורים שימש קצין אג"ם בחטיבה 179, חטיבת שריון במילואים שהייתה חטיבת הגיוס המהיר של פיקוד הצפון. במהלך המלחמה החליף את מפקד החטיבה רן שריג שנפצע ופונה ולאחר שובו פיקד על גדוד בחטיבה עד שנפצע באורח אנוש. על פועלו במלחמה עוטר בעיטור המופת. בתיאור המעשה נכתב:
לאחר המלחמה המשיך בשירות הקבע, פיקד על עוצבת הסוס הדוהר, שירת כסגן מפקד אוגדה, נספח יבשה בוושינגטון בארצות הברית וקצין אג"ם גיס. השתחרר ב-1990.
לאחר שחרורו עבד כקצין ביטחון וסמנכ"ל למינהל ומשאבי אנוש ברשות העתיקות, ב-2002 מונה לראש אגף תברואה בעיריית תל אביב-יפו וב-2008 לסמנכ"ל למשאבי אנוש במרכז הרפואי ת"א.
בירן בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ותואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן. מכהן כיו"ר סניף אגודת ניצן בתל אביב.
אמת'יסט קלי
המוזיאון היהודי של בלגיה
המוזיאון היהודי של בלגיה (בצרפתית: Musée Juif de Belgique; בהולנדית: Joods Museum van Belgïe) הוא מוזיאון בבריסל, בירת בלגיה, המוקדש לתרבות ולחיים החברתיים היהודיים בבלגיה, ובאירופה כולה.
המוזיאון משתרע על פני שני בניינים ובו תערוכת קבע, ספרייה שבה 25,000 כותרים, אולמות כנסים ותערוכות מתחלפות. במוזיאון 750 מוצגים הקשורים בפולחן, 1,250 יצירות אמנות, 20,000 תצלומים וכ-5,000 כרזות.
היסטוריה.
ייסוד המוזיאון נהגה בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, והאוסף החל להתהוות בראשית שנות ה-90. המוזיאון נחנך בשנת 2005.
פיגוע הירי במוזיאון היהודי של בלגיה.
ב-24 במאי 2014 התפרץ אלמוני למוזיאון, ירה למוות בארבעה אנשים, מהם זוג תיירים ישראלים, תושבי תל אביב, ופצע אדם נוסף. היורה הצליח לברוח מן המקום, באמצעות רכב מילוט.
בן אשה הישראלית
הפלישה הרומנית לבסרביה (1918)
יה&quot;ב 230
יחידת הנדסה ובחינה 230 (יה״ב 230) הייתה יחידה צבאית בחיל האוויר הישראלי אשר עסקה בתחומי ההנדסה, המחקר ובחינה של חלקים תעופתיים.
היחידה שכנה במבנה היסטורי אשר שימש את השייח' אבו כביר, באבו כביר, יפו, בסמוך למכון לרפואה משפטית. בשנת 2001 היחידה הועברה לבסיס תל נוף תחת יחידת האחזקה האווירית 22 כתחום חומרים.
היסטוריה.
מיד לאחר הקמת המדינה הוקמה יחידת מחקר 230 שהכילה מעבדות דלק ושמנים במסגרת חיל המדע של צבא ההגנה לישראל. המבנה שנבחר לאכלס את המעבדות היה ביתו של שייח׳ אבו כביר, בשכונה שנקראה על שמו ביפו.
תוך זמן קצר היחידה סופחה לחיל האוויר והוקם ענף מצ״ד 3 אשר היה אחראי על ייצור חלקי חילוף למטוסי חיל האוויר. היחידה, בנוסף לעיסוק בתחומי הכימיה והדלק החלה לעסוק בייצור פריטים בבתי המלאכה המקומיים. שמה של היחידה שונה ליחידת ייצור ומחקר 230 (יצמ״ח 230)
היחידה עסקה כבר בשנותיה הראשונות בפרויקטים חשובים שהיו בלב העשייה של להק הציוד בחיל האוויר - ייצוא חלקי מבנה למטוס המוסקיטו. בעוד שהתכן ההנדסי וביקורת האיכות התבצעו ביחידה, הייצור בוצע בתעשיות אזרחיות ולעיתים גם ביחידה יא״א 22.
לאחר מלחמת ששת הימים, עם הטלת האמברגו הצרפתי על מכירת כלי נשק למדינת ישראל, הצורך בייצור פריטים באופן עצמאי גדל באופן משמעותי. זה היה ״תור הזהב״ של היחידה, שגדלה באופן משמעותי והייתה מקור כמעט בלעדי לחלקי חילוף למטוסי חיל האוויר מתוצרת צרפת.
בשנת 1978 הגיע ליחידה המיקרוסקופ האלקטרוני הראשון והוכנה התשתית לעיסוק בחקר כישלונות ותאונות אוויריות.
בשנת 1982 נבנתה המעבדה לבדיקות מכניות המאפשרת ביצוע ניסויי מתיחה והתעייפות לפריטים. זהו למעשה המבנה האחרון שנבנה בשטח היחידה.
בשנת 1987 הוקם גף אבטחת איכות ביחידה שהיה אחראי לבחינת כלל הפריטים הבטיחותיים בחיל.
מבנה היחידה.
היחידה התחלקה לגפים על פי תחומי העיסוק המקצועיים:
גף חומרים וחקירות (חו״ח) - עיסוק בתחומי החומרים המתכתיים, תהליכי ציפוי, חקר כישלונות וניסויים מכניים. הגף התפצל בשנת 2000 לשני גפים: גף חומרים ותהליכים (חו״ת) וגף חקירות.
גף דלק וכימיה - עיסוק בתחומי הכימיה והאל מתכות - דלקים, שמנים, צבע, גומי וכיוצ״ב.
גף הנדסה - עיסוק בתכן מכני של חלקים תעופתיים ובתכן חוזר (Reverse Engneering)
גף אבטחת איכות - עיסוק בבחינה של פריטים מרכש וייצור לפני הכנסתם למלאי חיל האוויר וביצוע אבטחת איכות לפרויקטים.
גף תכנון פיקוח ייצור (תפ״י) - ניהול ומעקב אחר תהליכים הייצור ביחידה ומחוצה לה.
גף ניהול - אחריות על כלל נושאי הפרט והניהול ביחידה ובכלל זה חדר אוכל, שלישות, רכב, חינוך ועוד.
מפקד היחידה.
מפקד היחידה הוא קצין טכני בדרגת סגן-אלוף. אלה מפקדי היחידה מאז הקמתה:
סנד
סאנד
המוזיאון היהודי בבלגיה
עינב שלו
עינב שלו הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אלוף בצה"ל. שימש ראש חטיבת היבשה במפקדת זרוע היבשה, קצין אג"ם של פיקוד המרכז ומפקד חטיבה 401.
עינב נשוי לקרן ולהם שלוש בנות- שחר, שני ושי.
שירות צבאי.
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון. בשריון עבר שלו הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. בהמשך השלים מספר תפקידי פיקוד בחיל ובהם מפקד פלוגת ומפקד פלוגה מבצעית בגדוד 9, סגן מפקד ומפקד גדוד 9, עליו פיקד במהלך מבצע חומת מגן. בהמשך פיקד על עוצבת מרכבות האש, חטיבת שריון מילואים, ועל המרכז לאימונים באש במל"י. בשנים 2010–2012 פיקד על חטיבה 401, בין היתר במהלך מבצע עמוד ענן. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז. באוגוסט 2014 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבת היבשה בזרוע היבשה, ושימש בתפקיד עד שנת 2017.
המוזיאון היהודי בבריסל
תוכנה זדונית
אריך פוקס
אריך פוקס (9 באפריל 1902 - 25 ביולי 1980) היה חייל נאצי בדרגת אס-אס שארפיהרר שלקח חלק בתוכנית T4 - אותנסיה ובמבצע ריינהרד במהלך השואה.
פוקס החל את הקריירה שלו כמכונאי רכב והצטרף לשורות המפלגה הנאצית ולאס אה במאי 1933. בשנת 1940 שובץ בתוכנית T4 אותנסיה, ושימש כנהגו האישי של אירמפריד אברל כשאברל היה המנהל האחראי של מרכזי ההמתה בברנבורג ובברנדנבורג. פוקס נכח בהוצאות רבות להורג בגז של נכים ומוגבלים.
מידע נוסף.
בפברואר 1942 שובץ במחנה ההשמדה בלז'ץ למשך שישה שבועות על מנת להתקין את תאי הגזים במחנה.
לאחר מכן, באפריל עבר למחנה סוביבור למשך ארבעה שבועות.
בעודו בסוביבור, פוקס הפעיל את המנוע בהמתות נוספות בגז. לאחר שהועלה לדרגת אס-אס שארפיהרר, נשלח למחנה טרבלינקה תחת פיקודו של מנהלו הקודם אברל. בהמשך העיד:
לקראת סוף 1942 פוקס חזר לזמן קצר למרכז האותנסיה בברנבורג. בהמשך, מדצמבר עד פברואר 1943 הוצב במוסד פסיכיאטרי בגרמניה, שם היה מעורב ב"מחקר אותנסיה" ושוב נכח בפעולות של המתה הגז. במרץ 1943 פוקס הוצא מתוכנית האותנסיה ופועלו ברצח המוני וברצח העם היהודי הסתיים.
לאחר המלחמה עבד כנהג משאית, מכונאי רכב ואיש מכירות כלי רכב. פוקס הועמד לדין במשפט בלז'ץ שנערך במינכן בשנים 1964-1963 אך זוכה. הוא נעצר שוב והועמד לדין במסגרת משפט סוביבור בהאגן. ב-20 בדצמבר 1966 פוקס נמצא אשם בסיוע לרצח המוני של 79,000 אנשים ונידון לארבע שנות מאסר בלבד.
הערות שוליים.
סימפוניק מטאל
זונדרסהאוזן
זונדרסהאוזן (בגרמנית: Sondershausen) היא עיר ורשות מקומית במדינת תורינגיה אשר בגרמניה, בירת מחוז קיפהויזרקרייס. העיר שוכנת 50 קילומטרים צפונית לבירת תורינגיה ארפורט.
היסטוריה.
במהלך המאה ה-8 הוקם כפר במקום על ידי שבטים פרנקים וקיים אזכור לגביו בכתובים החל מ-1125. במהלך המאה ה-14 התפתח הכפר לכדי עיר ובה כ-400 בתי אב. זונדרסהאוזן הייתה מרכז שלטוני של רוזנות אשר נשלטה על ידי בית האצולה שוורצבורג. במהלך המאה ה-16 עברה העיר תנופת בינוי במסגרתה נבנה ארמון לשליט. במהלך מלחמת שלושים השנים נכבשה זונדרסהאוזן בידי צבא ממלכת שוודיה וב-1621 נפגעה קשות משרפה שפרצה בה. ב-1697 קיבל האזור מעמד של נסיכות אשר כונתה נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן ובירתה הייתה זונדרסהאוזן. הנסיכות התקיימה באופן רשמי עד 1918.
במהלך מלחמת שבע השנים הייתה עיר זירת לחימה ולאחריה עברה תקופת שיקום ובינוי מחדש, אך בראשית המאה ה-19, במהלך המלחמות הנפוליאוניות נפגעה שוב ונגרמו בה נזקי רכוש כבדים. לאחר איחוד גרמניה הראשון, נכללה זונדרסהאוזן בשטחי הקיסרות הגרמנית. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה העיר בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה ובהמשך עברה לחזקת גרמניה המזרחית. לאחר איחוד גרמניה השני הועברה העיר לחזקת גרמניה.
הקהילה היהודית.
בזונדרסהאוזן התקיימה קהילה יהודית לפחות משלהי המאה ה-13. בחלק המערבי של העיר העתיקה נתגלו שרידי מקווה שתוארכו לסביבות 1300. באמצע המאה ה-14 התחוללה באירופה המגפה השחורה, ובזונדרסהאוזן תועדו מספר אירועים אנטישמיים ושיאם פוגרום שנערך ביהודי העיר ובמהלכו נרצחו או גורשו כל יהודי העיר.
עדות לחידוש הקהילה היהודית בעיר קיימת משלהי המאה ה-17. ב-1699 הוקם במקום בית עלמין יהודי. ב-1826 הוקם בית כנסת לקהילה, וב-1871 נמנו בה 149 נפשות.
לאחר עליית הנאצים לשלטון התגברו הרדיפות האנטישמיות. ב-1933 התגוררו בזונדרסהאוזן 67 יהודים, ומרביתם היגרו מגרמניה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. במהלך ליל הבדולח חולל בית הכנסת ונגרם לו נזק כבד, אך הוא לא הועלה באש משום שהיה ממוקם באזור צפוף ובו מבני עץ רבים. במהלך מלחמת העולם השנייה חרב בית הכנסת בהפצצת בעלות הברית. בית העלמין, ובו כ-180 קברים, שרד את המלחמה. 19 היהודים שהתגוררו בעיר עם פרוץ המלחמה נשלחו כולם למחנות ההשמדה.
אר טי אמצעים מתנפחים