ב-26 באוגוסט 1939, זמן קצר לפני תחילת מלחמת העולם השנייה, מונה רקנאגל למפקד הרגימנט ה-54 שעליו פיקד במהלך הפלישה לפולין כחלק מהדיוויזיה ה-18. ב-1 בפברואר 1940 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובמאי 1940 הוביל את הרגימנט שלו במערכה במערב. על כיבוש העיר דנקרק על ידי הרגימנט שלו, הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-5 באוגוסט 1940.
בקיץ 1941 לחם רקנאגל עם הרגימנט ה-54 במהלך מבצע ברברוסה, וב-15 ביולי 1941 נפצע רקנאגל ליד ויניצה שבאוקראינה. לאחר שהות בבית החולים והתאוששות, רקנאגל מונה למפקד הדיוויזיה ה-111 ב-1 בינואר 1942, וב-1 במאי 1942 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-1 ביוני 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ובין ה-15 ל-31 באוגוסט 1943 פיקד, תחת פיקוד הארמייה השישית, על קבוצת הקורפוס רקנאגל, שכותרה על ים אזוב מצפון לטגנרוג, אך לאחר מכן הצליחה להשתחרר מהכיתור; על כך קיבל רקנאגל את תוספת עלי האלון לעיטור צלב האבירים ב-6 בנובמבר 1943. ב-1 בספטמבר 1943 חזר לפקד על הדיוויזיה ה-111, וב-30 באוקטובר 1943 הוא הועבר לזמן קצר לעתודת המילואים. ב-15 בנובמבר 1943 מונה לתפקדי מטה בפיקוד העליון של הצבא (OKH), שבראשו עמד עד ה-25 בפברואר 1944. במרץ 1944 החל רקנאגל לארגן מחדש את הקורפוס ה-42, וב-1 ביולי 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-23 באוקטובר 1944 הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים על מחויבותו לנסיגה בבלקן.
לאחר מכן, הקורפוס שלו - עם דיוויזיות הרגלים ה-72, ה-88, ה-291 וה-342 - היה מעורב בחורף 1944/45 כחלק מהארמייה ה-17 וקבוצת ארמיות A בלחימה הגנתית נגד הצבא האדום. הקןרפוס כותר בינואר 1945 בעיקול ויסלה במזרח פולין כאשר קבוצת הארמיות קרסה בקרבות עזים עם חיילי הצבא הסובייטי ופרטיזנים פולנים ונכשלה בניסיון לשקם את הקשר עם החזית הגרמנית, שבינתיים נדחקה רחוק מערבה, כ"כיס נודד". הקורפוס הושמד ברובו עד ה-23 בינואר. רקנאגל עצמו נורה על ידי פרטיזנים ב-23 בינואר 1945 בין פיוטרקוב לטומאשוב מזובייצקי.
בכור יעקב יעבץ
הרב בכור יעקב יעבץ (נפטר ב-א' בחשוון ה'תרל"ה; 1874) היה רב, דרשן ומלמד באזמיר. מחבר ספר צור יעקב.
ביוגרפיה.
נולד לזינבול ולרבי חיים משה יעבץ, מצאצאי הרב ברזילי יעבץ. למד בישיבת בית יעקב רבי באזמיר אצל הרב חיים פאלאג'י, שמזכיר אותו כאחד מגדולי תלמידיו ומכנה אותו . בישיבה למד יחד ומול הרב אברהם פאלאג'י, והעיד על עצמו כי לא יצא מבית המדרש מיום ראשון ועד שבת. אביו החזיק אותו "בגופו ובממונו" היה עמיתו בתורה של הרב חיים בנימין פונטרימולי, המביא דברי תורה בשמו. החבי"ף מינהו לרב מלמד בישיבה, שם העמיד תלמידים הרבה, והעידו עליו כי אהבם כאהבתו את בניו. גיסו היה ברוך יעבץ. בנו, חיים משה נפטר בצעירותו עוד בחיי אביו, שהספידו. הרב יעקב מעיד כי לא היו לו הרבה ספרים לפניו בעת כתיבת חיבורו.
עלה לארץ ישראל, והשתקע בירושלים. נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים בא' חשון ה'תרל"ה. על קברו נכתב "בכו בכה להאי שופרא דבלת בארעא הח' הרב המו' מרביץ תורה בתלמידים בעל ספר צור יעקב המ' בכור יעבץ זצ"ל"
מריה פאסן
יקטרינה טיכונובה
יקטרינה ולדימירובה פוטינה
הדיוויזיה ה-111 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-111 (בגרמנית: 111. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1940 בהתרחבות נוספת של הצבא הגרמני. במאי 1941 עברה הדיוויזיה לאזור הכיבוש הגרמני בפולין, מוכנה לפתיחת מבצע ברברוסה ביוני. לאחר חציית נהר הבוג, התקדמה הדיוויזיה אל דובנו, שם היא נלחמה מול יחידות רוסיות שכללו את הקורפוס הממוכן ה-20 ודיוויזיית הטנקים ה-34. במסגרת הארמייה ה-6 המשיכה הדיוויזיה לדחוף את כוחות הארמייה ה-5 הסובייטית לכיוון קייב ועד סוף אוגוסט הדיוויזיה הגיעה לנהר הדנייפר מצפון לבירת אוקראינה, ויצרה ראש גשר עם דיוויזיות הרגלים ה-113 וה-298. ב-1 בספטמבר תקפו כוחות אלו מתוך ראש הגשר ופגעו בחלק האחורי של החזית הרוסית, כחלק ממבצע הכיתור הענק סביב קייב. הדיוויזיה המשיכה ללכוד ולסייע בהשמדת הארמייה הרוסית ה-37. לאחר הקרב הגדול, ההתנגדות הסובייטית בדרום רוסיה נחלשה והכוחות תחת קבוצת ארמיות דרום הצליחו לדחוף מזרחה בחזית רחבה.
לאחר כיבוש רוסטוב-על-דון, קבוצת הפאנצר של קלייסט נאלצה לסגת לקו ה-Mius-Front, שם בסוף דצמבר 1941 נעצרה הדיוויזיה על קו ניקיטובקה - דבלצ'בו. באמצע ינואר 1942 נאלצה הדיוויזיה לבלום חדירה עמוקה של האויב באזור ברונקובו-ויין.
לאחר תקופה ארוכה של מנוחה, הצטרפה הדיוויזיה למתקפת הקיץ, והתקדמה עם הארמייה ה-17 לקווקז, עברה דרך רוסטוב-על-דון, מוזדוק, נלצ'יק ואורדז'וניקידזה, עקב איום הכיתור הממשמש ובא לאחר קרב סטלינגרד קבוצת ארמיות A נאלצה לסגת במהירות לקו החזית של מיוס ולטגנרוג, שם נשארה הדיוויזיה במגננה עד סוף יולי 1943. לאחר כישלון מתקפת הקיץ הגרמנית בקורסק, הצבא הגרמני נאלץ לסגת, הדיוויזיה ה-111 נסוגה בהדרגה למערב, והגנה על הגישות למליטופול עד סוף ספטמבר 1943, ולאחר מכן לניקופול עד פברואר 1944. הדיוויזיה הועברה אז להגנת קרים, שם היא הושמדה. השרידים האחרונים פונו באונייה במאי 1944, והדיוויזיה פורקה רשמית.
ארמי
יצחק לויטץ
יצחק אייזיק לְוִיטַץ (נהגה בהגייה אשכנזית: יִצְחוֹק; 3 בספטמבר 1907 – ספטמבר 1985) היה סופר יידיש מחנך והיסטוריון יהודי ליטאי-אמריקאי.
ביוגרפיה.
נולד בזאגר שבמחוז שאוולי בליטא. קיבל חינוך מסורתי דתי ולמד בישיבת רמיילס ב. את השכלתו החילונית השלים בבית ספר תיכון עברי בבירת המחוז, שאוולי. הוא עבר כמורה בבית ספר של רשת "תרבות" בקורשן, אף היא במחוז שאוולי.
ב-1926 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. הוא התפרנס מהוראת עברית והחל ללמוד באוניברסיטת קולומביה שבה השלים תואר ראשון ב-1929, ואחר כך תואר שני בספרות עברית ב-1933 בשיתוף עם המכון היהודי לדת .
במימון מלגת מחקר מאוניברסיטת קולומביה, עשה לויטץ חמש שנים בארץ ישראל (1935-1940), בהן התגורר בחיפה ובפתח תקווה. לאחר שובו לארצות הברית כיהן בתפקידי ניהול במוסדות חינוך יהודיים שונים.
לויטץ היה כותב פורה, הוא פרסם מאמרים ב"ייוו"א בלעטער", כתב העת של ייוו"א. ערכים באנציקלופדיה לחינוך (שראתה אור בין השנים 1957–1959 בניו יורק בעריכת היימן בס) ומאמרים רבים ב"הדאר" ובדי צוקונפט .
ספרו.
ספרו של לויטץ ראה אור בהוצאת אוניברסיטת קולומביה בשנת 1943 ועוסק באוטונומיה המשפטית והחברתית של יהודי רוסיה במחצית השנייה של המאה ה-18 ובמחצית הראשונה של המאה ה-19.
מלאני לינסקי
מלאני ג'יין לינסקי (באנגלית: Melanie Jayne Lynskey; נולדה ב-16 במאי 1977) היא שחקנית ניו זילנדית.
ביוגרפיה.
לינסקי נולדה בעיר ניו פלימות' בניו זילנד, לקיי לינסקי, אחות לשעבר, וטים לינסקי, מנתח אורתופדי. היא הבכורה מבין חמישה אחים, ויש לה שלושה אחים ואחות אחת. שם המשפחה שלה הוא אירי.
במהלך ילדותה, משפחתה של לינסקי עברה לאנגליה לשנה לפני שחזרה לניו זילנד. במהלך לימודיה בבית הספר התיכון הייתה מעורבת במחלקה לדרמה ובהצגות בבית הספר. לאחר התיכון למדה לינסקי באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון.
1994–2002: תחילת קריירת משחק.
לינסקי עשתה את הופעת הבכורה שלה כשחקנית בגיל 16, בכיכובה לצד קייט וינסלט בסרט "יצורים שמימיים" של פיטר ג'קסון, מותחן דרמה פסיכולוגי. הסרט זכה לשבחים עם יציאתו לאקרנים בשנת 1994.
על כיכובה בסרט לינסקי נבחרה לשחקנית הטובה ביותר בטקס פרסי הסרטים של ניו זילנד בשנת 1995.
לאחר פער של שנתיים - שבמהלכן למדה באוניברסיטה, הייתה לה הופעת קמע בסרט "The Frighteners" של פיטר ג'קסון (1996). לינסקי השיגה תפקיד ראשי בסרט הדרמה העצמאי "Foreign Correspondents", שצולם בלוס אנג'לס ב-1997 וזכה לתשומת לב בזכות השימוש שלו במימון המונים, אסטרטגיה שנחשבה ל"פורצת דרך" באותה תקופה. באותה שנה, היא לוהקה לתפקיד אחותה החורגת של דרו ברימור בסרט "עכשיו ולתמיד". הסרט זכה להצלחה מסחרית עם יציאתו לאקרנים ב-1998.
ב-1999 הופיע לינסקי בארבעה סרטים: קומדיית הנוער "Detroit Rock City"; עיבוד ל"גן הדובדבנים" של אנטון צ'כוב; דרמת הגנגסטרים הבריטית "Shooters"; ולהיט הפולחן "יחידה במינה". לאחר מכן, לוהקה לתפקיד החברה הטוב ביותר של פייפר פראבו בקומדיה הרומנטית "חופשיות על הבר", וחזרה לניו זילנד כדי לככב בתפקיד אליס בסרט "Snakeskin", שהוקרן בפסטיבל קאן.
בשנת 2002, השתתפה בקומדיה הרומנטית "אין כמו אלבמה" לצד ריס וית'רספון. לאחר מכן, היא הופיעה לצד קייטי הולמס במותחן הפסיכולוגי "Abandon". באותה שנה, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה ב-"Rose Red", מיני סדרה שנכתבה על ידי סטיבן קינג.
2003–2011: תפקידי משנה ו"שני גברים וחצי".
בשנת 2003, לינסקי שיחקה את התפקיד של איימי ברנד - כתבת ב"ניו ריפבליק" - ב"חשיפה". מאוחר יותר באותה שנה, היא קיבלה את תפקידה של רוז, השכנה הערמומית אך החביבה של צ'ארלי הארפר (בגילומו של צ'ארלי שין) בסיטקום של רשת CBS, "שני גברים וחצי""." לאחר שהופיעה בתחילה בפרק הפיילוט כהופעת אורח, לינסקי הפכה לדמות ראשית, והמשיכה להופיע לעיתים קרובות במהלך שתי העונות הראשונות של התוכנית. אף על פי שעזבה את צוות השחקנים הראשי בשנת 2005 כדי להתרכז בעבודת קולנוע - היא המשיכה להופיע בסדרה עד סיומה בחודש פברואר 2015.