גינתון תרגם לעברית מספר רב של ספרי שירה, פרוזה, עיון ומחקר מיידיש, אנגלית וגרמנית. תרגומים נוספים לשירים וסיפורים, בעיקר מיידיש, פורסמו בעיתונים "דבר", "הצופה", "על המשמר", "מעריב", "מאזנים" ועוד, וחלקם כונסו בספרים. כן ערך והביא לדפוס ספרים בתחומי החינוך, חקר הספרות וחוכמת ישראל (חלקם ללא ציון שמו כעורך).
במרכז עבודתו הספרותית עומד חיבור הביאורים וההערות לסיפוריו של ש"י עגנון; מפעל זה, שעמל עליו מאמצע שנות ה-60, נועד להקל על הקוראים, ובמיוחד על בני הנוער, את הגישה ליצירתו הקלאסית של עגנון, ללשונה ולמקורותיה הספרותיים וההיסטוריים. עגנון נתן לגינתון את ברכתו ואישורו וסמך ידיו על עבודתו, כפי שמעידה חליפת המכתבים ביניהם. בשנה האחרונה לחייו עסק בעריכת פרקי הרומן "שירה" והבאתם לדפוס ביחד עם אמונה ירון, בתו של עגנון. גינתון לא זכה להשלים את מפעל הביאור; בט"ז בטבת תשל"א (ינואר 1971) נפטר בחטף, בגיל 54, ליד שולחן עבודתו בבית המרכז לתרבות ולחינוך. הותיר את אשתו וילדיהם. ליד בית הוועד הפועל הספידו רפאל בש, ובהלווייתו בבית הקברות קריית שאול הספידו הרב ווסרמן, מיוצאי ישיבת קישינב.
כתביו.
תרגום.
בנוסף תרגם שירים של יעקב פרידמן, חיים גראדה, שמואל האלקין, ה. לייוויק, ברכה קופשטיין, יעקב שטיינברג ועוד.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
אהרן טורקניץ
אהרן טוּרקֶניץ (תרל"ג, 1873 – תש"ד, 28 בפברואר 1944) היה איש העלייה השנייה, ממייסדי הפועל הצעיר, חבר הוועד המרכזי שלה, ועורך עיתון "הפועל הצעיר" בדפוס בשנתו הראשונה, ומחנך עברי בגליל.
ביוגרפיה.
אהרן בן חנה דבורה וישראל טורקניץ נולד בשנת 1873 בעיירה פינסק שבמערב האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי, באזור רוסיה הלבנה–ליטא), וגדל בחצר של חסידות קרלין. התחנך בחדרים ובתלמודי תורה, ולמד בישיבה, אך בגיל 18 הסיר מעליו כל סימן לדת. התמסר ללימודים עצמיים בספריות פינסק, העמיק בפילוסופיה, במדעי המתמטיקה והאסטרונומיה, רכש השכלה רבה בספרות ושירה רוסית, טולסטוי ופושקין, מאפו, מיכ"ל ומנדלי מוכר ספרים העבריים. נישא לגאולה. ב-1903, בטרם הגיעו לחוף יפו, התעכב באודסה ולמד באוניברסיטת אודסה קורסים מזורזים במקצוע שהתברר לו כדרוש בארץ ישראל - רפואת שיניים, ולאחר מכן עבד במקצועו. ישב בקובל שבווהלין. בשנת 1904 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. גם בהגיעו ארצה המשיך להתפרנס כרופא שיניים מביתו שבנווה שלום, אך עיקר מרצו הופנה לפעילותו הציבורית.
ב-1905, זמן קצר לאחר עלייתו, היה מהגרעין המייסד של מפלגת הפועל הצעיר.
ב-1907 נוסד עיתון "הפועל הצעיר". על רקע ידיעתו את השפה העברית על בוריה, התמנה כעורך העיתון עם הופעתו בדפוס, לצד זאב סמילנסקי: טורקניץ ערך את גיליונות א', ד', ו', ז' ו-ח'. בגיליונות אלה גם פרסם מאמרים משלו, אך משהפסיק לערוך, לא פרסם עוד. נהג לחתום, כמקובל בעיתון אז, בשם העט "נץ", האותיות האחרונות של שמו הפרטי ושם משפחתו. הוא מחברו של המאמר הראשי בגיליון הראשון: "העבודה הריאלית בא"י" (גיליון 1; ללא חתימה) באותו גיליון פרסם עוד שני מאמרים: "בנין וסתירה" (בחתימת "נץ"), ו"התחלה קשה" (בחתימת "אבי-ברק").
כעבור זמן קצר עבר לשפיה ואחר כך לראש פינה, ושם שימש כמורה לצד שמחה וילקומיץ. הם הקפידו על הוראת עברית מוקפדת ב"ניב הגלילי" לפי שיטת יצחק אפשטיין.
טורקניץ לימד בבית הספר לבנות בנווה צדק ובאופן ייחודי נהג להעביר חלק משיעוריו בגאוגרפיה, מתמטיקה או הנדסה בחצר בית הספר או במגרש סמוך, תוך שהוא ממחיש ומסביר הלכה למעשה את אופן מדידת השטח והחומר העיוני.
בתו יפה, גננת, נישאה לברוך בן-יהודה, שהיה מורה בבית הספר של אביה בראש פינה (בתם השלישית הייתה נתיבה בן-יהודה); בנו ישראל טורקניץ נישא ללולה; ובתו שולמית נישאה ב-1931 לזאב שיפמן.
טורקניץ נפטר בפברואר 1944, בגיל 70 משברון לב לאחר ששמע על שואת יהודי אירופה. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק. אלמנתו גאולה נפטרה ב-1959, ונקברה לצדו.
אהרון טורקניץ
א. טורקניץ
א' טורקניץ
מקינזי ושות'
מקינזי (McKinsey &amp; Company) היא תאגיד ייעוץ אסטרטגי גלובלי שבסיסו בארצות הברית. עם לקוחותיו נמנים חברות, מוסדות וממשלות.
היסטוריה.
מקינזי נוסדה ב-1926 בשיקגו על ידי ג'יימס מקינזי ושלוש שנים לאחר מכן הצטרף אליו Andrew Thomas Kearney. לאחר סכסוך התפצלו השניים לשתי פירמות נפרדות. A.T.Kearny ו-McKinsey. מאז 1946 נמצאים משרדיה הראשיים בניו יורק.
מקינזי ידוע כתאגיד ייעוץ אסטרטגי יוקרתי והוא הגדול מסוגו בעולם. רבים מבין עובדי מקינזי הפכו ברבות הימים למנכ"לים של חברות גדולות, בקנה מידה שאינו משתווה לאף חברה אחרת. כמו כן מקינזי הוא המעסיק הגדול ביותר של בוגרי MBA חדשים מאז שנת 1996. היא נקראת ביחד עם פירמת הייעוץ בוסטון קונסלטינג גרופ ו-Bain &amp; Company ל "", שלושת תאגידי הייעוץ הגדולות בעולם מבחינת רווחים.
בשנת 2013 היו למקינזי למעלה ממאה סניפים ב-60 ארצות וכ-17,000 עובדים (מתוכם כ־9,000 יועצים). התאגיד מנוהל על ידי כ־1,200 שותפים בכירים. ההכנסות הכוללות של מקינזי ב-2011 הוערכו על ידי "פורבס" ב־7 מיליארד דולר בשנה.
ביקורת ושערוריות.
על פי הספר "The Firm: The Story of McKinsey and Its Secret Influence of American Business של העיתונאי הקנדי דוף מקדונלד עבודה במקינזי היא מקפצה למינוי לתפקיד נשיא, מנכ"ל או יו"ר תאגיד אמריקאי. בשנת 2011 יותר מ-150 מבוגרי מקינזי הפכו להיות נשיאים של תאגידים שסך מכירותיהם השנתיות עולה על מיליארד דולר. במקרים רבים עובדי מקינזי הממונים לתפקידים בכירים היו יועציה של אותה חברה לפני שמונו, ופעלו תוך ניגוד עניינים. במקרים מסוימים, כמו במקרה של תאגיד , הייעוץ של מקינזי לנשיאת החברה הוביל למשבר עסקי ומי שמונה לנשיא החברה החדש הוא אחד מבכירי התאגיד שסיפק את הייעוץ הכושל.
במהלך השנים הייתה מקינזי מעורבת בעשרות פרשות של ניגודי עניינים, סחר במניות על בסיס מידע פנים, ייעוץ כלכלי כושל ועזרה למשטרים טוטליטריים, בין השאר:
פעילות בישראל.
הסניף הישראלי הוקם בשנת 2000, בהרצליה פיתוח אחר כך עבר לרחוב הארבעה בתל אביב, על ידי יונתן קולודני, יהודי אמריקני שעלה לישראל לצורך כך, ושותפים נוספים ממקינזי העולמית. בינואר 2011 החליפה אותו דנה מאור (בתה של גליה מאור, מנכלי"ת בנק לאומי לשעבר). מאור החלה דרכה במקינזי ניו-יורק בשנת 1998, ובשנת 2006 הוכרזה כשותפה במקינזי העולמית. הגופים בישראל שהשתמשו בשירותי הייעוץ של מקינזי בישראל כוללים את: צה"ל, משרד הביטחון, המשרד לביטחון פנים, המשרד להגנת הסביבה, בזק, yes, תנובה, שטראוס, בזן, בנק לאומי, בנק הפועלים והבנק הבינלאומי. טבע, נטפים, אל על ושופרסל.
ב-2006 עבר אחד מעובדי החברה, ריצ'י האנטר, מתפקיד יועץ לחברת אי.די.בי לתפקיד משנה למנכ"ל חברת נטוויז'ן, ושנה אחר כך מונה למנכ"ל החברה. ב-2010 עבר לשמש בתפקיד מנהל העסקים הראשי ברשת שופרסל, שתי חברות בבעלות אי.די.בי.
ביוני 2008, זכתה במכרז הייעוץ החיצוני לתקציב משרד הביטחון. המכרז פורסם בעקבות דו"ח ועדת ברודט לבדיקת תקציב הביטחון, שיצא במאי 2007 לאחר מלחמת לבנון השנייה, שבעקבותיו התחייבה מערכת הביטחון לחסוך 30 מיליארד שקל בהליך ההתייעלות בתמורתה להגדלת תקציב הביטחון. כדי לבצע את התוכנית, משרד הביטחון החליט להסתייע בחברת ייעוץ חיצונית. למכרז ניגשו חמש חברות: מקינזי, דלויט, אביב, אמן ושלדור. ההצעה הכספית האחרונה של מקינזי עמדה על 22 מיליון שקל על 30 אלף שעות במשך שלוש שנים, כולל הוצאות והיא זכתה במכרז. בפועל שילמה מערכת הביטחון למקינזי קרוב ל־100 מיליון שקל, כמעט פי חמישה מסכום המכרז הראשוני והרבה מעבר לסכום שהייתה אמורה לשלם גם לאחר הפעלת האפשרות להגדלת היקף ההתקשרות על פי המכרז
בשנת 2011, יועץ שנתנה מקינזי לחברת תנובה הביא למחאת הקוטג'. עם רכישתה בידי קרן השקעות הפרטית אייפקס פרטנרס, אימצה תנובה מדיניות של העלאת מחירים במטרה לייצר ערך מהיר לחברה, לאחר שקיבלה עבודת מחקר של מקינזי ולפיה היא יכולה להעלות את המחיר בסדרת מוצרים בלי לפגוע בביקוש, מאחר שהביקוש קשיח, ולכן תנובה יכולה להעלות מחיר לפחות ב-15%, בלי שהביקוש למוצרים ייפגע.
בשנת 2018, הזמינה המועצה הלאומית לכלכלה מחקר מחברת מקינזי לבחינת הכדאיות הכלכלית של פינוי בתי זיקוק לנפט בחיפה. הדו"ח שחיברה קבע שאין כדאיות כלכלית להעברת המפעלים לאתר אחר. הדו"ח הופץ בשנת 2019 בין משרדי הממשלה ופרטים מתוכו פורסמו בתקשורת, אך משרד ראש הממשלה נמנע מפרסום רשמי שלו. ביוני 2020, פורסם הדו"ח, בעקבות עתירה שהגישה עמותת הצלחה, אך חלקים רבים ממנו הושחרו.
ג'יימס קליס
ג'יימס קליס (באנגלית: James Callis; נולד ב-4 ביוני 1971) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע בריטי יהודי. ידוע בעיקר בשל הדמות אותה גילם בסדרת המדע הבדיוני "בטלסטאר גלקטיקה" - ד"ר גאיוס באלטר. כמו כן, קליס שיחק בסרט הקולנוע "יומנה של ברידג'ט ג'ונס" בתפקיד טום - החבר הטוב ביותר של ברידג'ט. בשנת 2010 לוהק לסדרת הטלוויזיה אאוריקה.
ילדותו ולימודיו.
קליס נולד וגדל בלונדון ב-4 ביוני 1971, שם הוריו ניהלו אכסניה. קליס הוא יהודי, נצר למהגרים מרוסיה ופולין. קליס למד באוניברסיטת יורק בה רכש תואר בספרות בשנת 1993. בזמן לימודיו היה שחקן רוגבי נלהב בד בבד עם משחק, תסריטאות ובימוי. קליס היה חבר באגודת גילברט וסאליבן ואפילו הופיע בהפקות של אוניברסיטת קיימברידג' כולל מחזה של הרולד פינטר - מסיבת יום הולדת.
קריירה.