בשנת 1937 זכה בפרס בתערוכת KUT (האגודה החדשה לאמנים) בסלון הלאומי עם הפסל שלו "פועל". הוא זכה במספר פרסים מאגודת פאל סיניאי מרשה (1934, 1943, 1947). יחד עם יאנוש קמטי, הוא הקים את מכללת דרקוביץ בשנת 1946 עבור צעירים ממוצא פועלים ואיכרים שלא התקבלו למכללה ההונגרית לאמנויות יפות, כדי להכין אותם לקבלה למכללה. בשנים 1946 עד 1947 עבד כמנהל המוסד הזה. מאז 1948 הוא היה מרצה באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות. בינתיים, ב-1947, שימש גם כמזכ"ל האיגוד החופשי של האמנים ההונגרים.
אבדה גדולה הייתה לו שרבות מיצירותיו נהרסו במהלך מאסרו, מלחמת העולם השנייה והמרד ההונגרי של 1956. הוא התגורר בפריז מ-1957. מאז יצר בתפיסה לא פיגורטיבית, כלומר באמנות מופשטת. הוא השתתף במספר תערוכות יחיד וקבוצתיות עם עבודותיו בערים במערב אירופה ובארצות הברית. בתחילת הגירתו זכה להצלחה כאמן מדליות, אבל אחר כך הצליח גם עם פסליו הקטנים.
תערוכתו האחרונה בחייו, בה הוא עדיין יכול היה להשתתף, נערכה במטבעה בפריז. הוא בתאונה בקלמארט (איל-דה-פראנס) ליד פריז ב-1985 כשנדרס על ידי מכונית בזמן שניסה להגיע לסטודיו שלו.
עבודותיו נשמרות במספר אוספים ציבוריים הונגריים, כולל הגלריה הלאומית של הונגריה, המוזיאון הספרותי פטופי, מוזיאון סנט אישטוואן קיראי בסקשפהרוואר ובמוזיאון אישטווא טירן בבאיה.
טלי נבון
טלי נבון (נולדה ב-1964)
היא אמנית ציור, וידאו ומיצב ישראלית.
ביוגרפיה.
טלי נבון נולדה בגבעתיים. בנעוריה למדה ציור אצל מאיה כהן לוי. בשנות השמונים שירתה בצה"ל, מאז מתגוררת בתל אביב.
בראשית שנות התשעים הקימה בתל אביב עם בן-זוגה קותי נבון בית מלאכה למיסגור, המתמקד בשימור עבודות אמנות
וטיפול באוספים ציבוריים ופרטיים;
במקביל, למדה עיצוב טקסטיל במכללת שנקר.
באמצע שנות התשעים המשיכה את לימודיה בבית הספר לאמנות הציור בתל אביב ע"ש מרגושילסקי, שם למדה אצל אסף בן צבי ודוד ריב. בשנים 2008–2010 למדה קולנוע באוניברסיטת תל אביב.
ב-1998 זכתה ב"קרן סימון לתרבות".
ב-2010 וב-2013 קיבלה תמיכה מטעם קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
טלי נבון היא אם לשני ילדים.
אודות יצירתה.
יצירותיה החל משנות התשעים עוסקות בהסתכלות על תרבות אנושית לוקאלית וגלובלית. חומרי הגלם שלה כוללים חומרי ארכיון. התפיסות הללו מובעות דרך ציור, וידאו ומיצב במסלולים מוליכים אל מגוון היבטים של הקיום בעיניה.
עבודותיה נוגעות ומשתמשות במגוון מדיומים של האמנות הפלסטית: ציור, רישום על נייר, על בד כמו גם על מצע זכוכית ואלומיניום.
האוצרת ענת דותן-סיון כתבה על ציוריה: "הפעולה הציורית של נבון, דחופה ומרוסנת כאחד. עבודתה מרבה לעסוק בניגוד זה, ופועלת בין היצר המניע והדוחף לבין הכוח המרסן והממתן. הנחות מכחול סדורות וקצביות, מייצרות שכבה ובה בעת מכסות שכבה קודמת."
נבון מרבה להשתמש בצבעי השמן בצורה דלילה ונוזלית ומאפשרת לו לזלוג מטה בחופשיות רבה.
עבודות הווידאו נשענות על עולם חיצוני, ממשי מצד אחד, מצד אחר יש בו ממד בדוי. בעבודות שימוש בציור, צילום עכשווי, וסרטי 8 מ"מ. המיצבים משלבים ריבוי חומרים. היא יוצרת אובייקטים, מחברת בין טבע לטבע אדם.
דרכה האמנותית.
טלי נבון החלה את דרכה האמנותית כשחברה לקבוצת האמנים "סלונה", עימם עבדה והציגה בתערוכות משותפות.
בשנת 2006 הוצגה עבודת הווידאו "אקווריום אישה", שהושתתה על ארכיון הסרטים של נתן אקסלרוד, בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
תערוכת היחיד שלה בבית האמנים ע"ש זריצקי (2009) "אוושה" התבוננה במגוון האנושי המשתנה, בתוך סביבה גשמית.
במיצב בו ערוגות פח בהן אדמה צבועה אדום ועליה מרצפות בטון, התרחשה נביטה שהלכה והתפתחה לאורך כל משך התערוכה. עבודת הווידאו שהוצגה כללה חומרים מוסרטים עכשוויים, סרטי 8 מ"מ וסרטים מארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג.
בביאנלה הפוסט גלובלית 2014 "מחשב מסלול מחדש" במוזיאון פתח תקווה לאמנות באוצרותה של דרורית גור אריה הציגה נבון את עבודת הווידאו "Could be me" המתעדת את עולם הספר והקריאה בקרב עובדים זרים בישראל בספריית גן לוינסקי ובדרום תל אביב.
בשנים 2010–2015 חקרה נבון את טבע האדם ביחס לסביבה, והביטה לחיי היומיום הנתונים תחת איום. היא התמקדה בהשערת הביופיליה. נבון קוראת לכך "אבולוציה שולית" שלדעתה פחות נותנים עליה את הדעת, היא חיונית להתקיימות, ובהסתכלות גלובלית מהווה מרכיב אבולוציוני חשוב בהתקיימות האנושית.
מיצב הווידאו שלה Towards (2014) שהוצג בתערוכה "ארוגים בתודעה" במוזיאון ארץ ישראל מבטא את הלך מחשבתה זה.
סדרת העבודות "שחור לבן באדום" - ציור על מצע זכוכית של ראשים עטורים זרי יום הולדת הוצגה במוזיאון ישראל בתערוכה "יומולדת" (2015).
בתערוכה "חוטים וקשרים" במוזיאון ישראל (2015) הציגה נבון סבך של קווים שזורים זה בזה בעבודת שמן על בד מהסדרה "פקעות". הסדרה עוסקת בקו כדימוי אינפורמטיבי המדמה את מהות החיים.
ב-2016 הציגה נבון תערוכה יחיד בשם Forward במוזיאון חיפה לאמנות באוצרותה של סבטלנה ריינגולד. בתערוכה מיצב המנכיח הסתכלות, הקשבה והפנמה דרך פסלוני חימר צופים על שתי עבודות וידאו מוקרנות.
ב-2018 הציגה נבון "ארכיון של הרגע" - תערוכת יחיד במוזיאון פתח תקווה לאמנות, באוצרותה של אירנה גורדון. בתערוכה מיצב ציור וידאו ואובייקט. התערוכה מתייחסת לארכיון ולאוסף המוזיאון. נבון יצרה ארכיב משלה, הגיבה לרישומי מחברת שנמצאה בארכיון המוזיאון של הצייר זאב תשבי. גורדון כתבה על עבודתה: "היא יוצרת רישומים אינטימיים... מתווה מבוך של פרספקטיבות מדומיינות, משובשות ומערערות, שהצופה הולך בתוכן לא רק במרחב אלא גם בזמן, בזיכרון, בהיסטוריה. הגליונות המקופלים נתונים יחד עם הרישומים הקטנים בקופסאות עץ המפוזרות על שולחנות תצוגה בדומה לחדרי עיון ארכיוניים. הרישומים אינם גלויים לעין, אלא הם זקוקים לעיון, לדפדוף ולחשיפה על ידי הצופים המוזמנים לחרוג מעמדת ההתבוננות הפסיבית המוזיאלית ולהיכנס לפעולת גילוי משל עצמם... היא יוצרת על בסיסם עבודת וידאו אנימטורית המציעה מבט ארס-פואטי על הרישום בכלל ועל התערוכה בפרט. בעבודת הטריפטיך הגדולה – פקעות אגירה – הרישום הוא כבר נוכחות בחלל."
נבון השתתפה במוזיאון ישראל בתערוכה "בינינופנים מול פנים", שם הציגה סצנת מפגשים אנושייים באובייקט המורכב מציור על זכוכיות המונחות במקביל זו לזו.
ב-2020 הציגה תערוכת יחיד באוצרותה של סמדר שפי העוסקת במושג "עונג שבת", מארכיון בית ביאליק, במיצב וידאו, ציור ואובייקט. בתערוכה זו עוסקת נבון בסוגיית הכתיבה ובחלל בו מתהווה יצירה. היא ממשיכה לעסוק בהקבלה בין עולם האמנות לעולם הספר.
וואוברוחה
סטרוק
רכס אפרלי
רכס אפרלי או מצוק אפרלי (באנגלית: Epperly Ridge) הוא רכס מצוקים, ברכס סנטינל, שבהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 7.4 קילומטרים.
הרכס משתרע לכיוון צפון-מזרח החל מהר אפרלי.
שיא גובהו של הרכס 2,603 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 2006 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שמו של הר אפרלי.
הר אפרלי נקרא על שם הר הזה נקרא על שמו של לוטננט רוברט מ. אפרלי (Robert M. Epperly), ששירת בצי ארצות הברית כטייס בטיסות סיור, באנטארקטיקה, במהלך השנה הגיאופיזית הבינלאומית (בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958).
הנערה מפליינוויל
הנערה מפליינוויל (באנגלית: The Girl From Plainville) היא סדרת דרמה אמריקאית הנוצרה על ידי ליז האנה ופטריק מקמנוס. בסדרה מככבים אל פנינג וקולטון ראיין. הסדרה מתארת את האירועים שהובילו למותו של קונרד רוי וההרשעה של חברתו מישל קרטר בהריגה ברשלנות.
עלילה.
רקע.
ב-2014 נמצא הנער קונרד רוי ללא רוח חיים ברכבו . סיבת המוות הוכרזה כהתאבדות, אלא שאחרי שנבדקו ההתכתבויות בסלולרי שלו, גילו חוקרי המשטרה סדרה ארוכה של תכתובות בין רוי למישל קרטר, נערה מפליינוויל, עיירה בקרבת מקום מגוריו. רוי וקרטר נפגשו לראשונה, בזמן שבילו בחופשה בפלורידה, ונוצר ביניהם קשר לא בריא. רוי שיתף את קרטר במחשבות אובדניות שהתעוררו אצלו, והיא עודדה אותו להתאבד. ההתכתבויות ביניהם פורסמו וקרטר הועמדה לדין בעוון גרימת מוות ברשלנות ונשפטה לשנתיים וחצי שנות מאסר.
הפקה.
את התסריט כתבה ליז האנה, שהייתה מועמדת לאוסקר על התסריט ל"העיתון" של סטיבן ספילברג.
ב-15 באוגוסט 2019, פורסם ש-"Universal Cable Productions" מפתחת סדרת טלוויזיה בהשראת המקרה, כשבמאית סרטי התעודה ארין לי קאר והעיתונאית ג'סי בארון משמשות כמפיקות יועצות. ב-7 באוגוסט 2020, דווח שהפקת הסדרה יוצאת לפועל ותיקרא בשם: הנערה מפליינוויל (The Girl From Plainville) ותוקרן בשירות הסטרימינג הולו. הסדרה נוצרה על ידי ליז האנה ופטריק מקמנוס שמפיקים בפועל לצד אל פאנינג ובריטני קאהן וורד. "Universal Content Productions", "Echo Lake Entertainment" ו-"Littleton Road Productions" הן חברות ההפקה המעורבות בהפקת הסדרה. ב-14 באפריל 2021, פורסם כי ליסה צ'ולודנקו אמורה לביים את שני הפרקים הראשונים של הסדרה. ב-2 בספטמבר 2021 דווח כי האנה, זטנה פואנטס ופיפה ביאנקו נוספו כבמאים לסדרה. הסדרה אמורה לצאת לאקרנים ב-29 במרץ 2022.
הצילומים לסדרה החלו ב-17 באוגוסט 2021 והסתיימו ב-10 בדצמבר 2021 בסוואנה, ג'ורג'יה.
ליהוק.