בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,200 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-5 בספטמבר 1939, רצחו בה אלו עשרות יהודים, חלקם בבית כנסת שהציתו על יושביו, והטילו על הקהילה גזירות שונות. בסוף 1940 רוכזו כ-2,000 יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, ממנו הוצעדו בתחילת פברואר 1941 לז'יררדוב הסמוכה, וממנה הועברו לגטו ורשה.
גיבתון עפרוני
גיבתון עפרוני (שם מדעי: "Emberiza calandra", לשעבר "Miliaria calandra") הוא מין ציפור שיר בסוג גיבתון שבמשפחת הגיבתוניים. הגיבתון עפרוני נפוץ בדרום ובמרכז אירופה, בצפון אפריקה ובמערב אסיה. בארץ מצוי במרכז ובצפון הארץ. בחורף יכול להדרים עד לערבה.
הגיבתון עפרוני חי בעיקר בשטחים פתוחים - שטחים חקלאיים, שדות מרעה ושדות בור. הוא מרבה להמצא על חוטי חשמל וטלפון, גדרות או בתוך שיחים נמוכים.
אורכו 16 עד 19 ס"מ, משקלו כ 50 גרם, ומוטת כנפיו 26 עד 32 ס"מ. צבעו חום אפרפר והוא מפוספס בפסים חומים. הזכר והנקבה דומים במראם, אך הזכרים גדולים יותר.
הגיבתון עפרוני ניזון מזרעים, עשבים, פירות, חרקים, ועכבישים.
מחוזות בלארוס
מבחינה אדמיניסטרטיבית מחולקת בלארוס לשישה מחוזות (וובלסט, בבלארוסית: Вобласць) ולעיר מינסק. מינסק מהווה גם עיר בירה של מחוז מינסק. כחלוקה משנית, כל מחוז מחולק לאזורים (raioni, ראיוני) כמתואר במחוזות משנה של בלארוס.
חלוקה זו התגבשה בשנת 1960 כאשר בלארוס הייתה חלק מברית המועצות.
האקדח מת מצחוק (סדרת סרטים)
האקדח מת מצחוק (באנגלית: The Naked Gun) היא סדרת סרטי קומדיה אמריקניים אשר נכתבו והופקו על ידי ג'ים אברהמס, דייוויד צוקר וג'רי צוקר בכיבובם של לזלי נילסן, פריסילה פרסלי, או. ג'יי. סימפסון וג'ורג' קנדי. שני הסרטים הראשונים בסדרה בוימו על ידי דייוויד צוקר. הסרטים מבוססים על סדרת הטלוויזיה "מחלק משטרה" (באנגלית: "Police Squad!"), בה שיחק נילסן בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20.
הסרטים בסדרה.
האקדח מת מצחוק: מתוך תיקי מחלק בילוש!
לוטננט פרנק דרבין חוקר ניסיון לרצח של נורדברג, אחד הקולגות שלו ביחידת המשטרה. במהלך החקירה דרבין מגלה כי קיימת תוכנית להתנקשות במלכה אליזבת השנייה במהלך ביקורה הצפוי בארצות הברית ועליו לעצור את המתנקשים.
הסרט זכה לביקורות חיוביות באופן כללי, ולציון 89% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 37 ביקורות.
האקדח מת מצחוק ½2: ריחו של הפחד.
פרנק מגלה כי קוונטין הפסברג מעורב בתוכנית זדונית לחטוף את ד"ר אלברט מיינהיימר, מדען בכיר אותו מינה הנשיא כדי שיגבש מדיניות אנרגיה חדשה לארצות הברית. הפסברג מתכנן לחטוף את מיינהיימר ולהחליפו בכפיל אשר יתמוך במדיניות האנרגיה אותה יכתיבו חברות האנרגיה.
הסרט זכה לביקורות שליליות בעיקר, ולציון 57% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 35 ביקורות.
האקדח מת מצחוק ⅓33: העלבון האחרון.
אף על פי שדרבין הספיק לצאת לגמלאות, הוא נקרא למשימה אחת אחרונה – להיכנס לכלא תחת מסווה. בכלא דרבין חושף מזימה לפוצץ פצצה בטקס פרסי האוסקר.
הסרט זכה לביקורות שליליות בעיקר, ולציון 53% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 32 ביקורות.
די סי קומיקס
ארנסט קסירר
ארנסט קסירר (בגרמנית: Ernst Cassirer; 28 ביולי 1874 – 13 באפריל 1945) היה פילוסוף יהודי-גרמני ניאו קאנטיאני ופנומנולוג.
תולדות חייו.
ארנס קסירר נולד בברסלאו למשפחה יהודית. למד ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת ברלין, כיהודי התקשה לעלות בסולם הדרגות האוניברסיטאי וכיהן כמרצה זוטר באוניברסיטת פרידריך וילהלם בברלין מ-1900 ועד 1919. במהלך תקופה זו דחה הצעה לבוא לאוניברסיטת הרווארד משום שארצות הברית נראתה לו רחוקה ומוזרה מדי. בהמבורג היה מנחה הדוקטורט של ליאו שטראוס.
ב-1919 קיבל משרה בכירה כמרצה לפילוסופיה וראש קתדרה לפילוסופיה באוניברסיטת המבורג הצעירה. הוא הרצה בהמבורג עד שנאלץ לפרוש ב-1933 עם עליית הנאצים לשלטון. הוא עזב את גרמניה ועבר לאוקספורד, שם שהה עד 1935 ומשם עבר לגטבורג, שוודיה. אף על פי שקיבל אזרחות שוודית החליט עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שהיא אינה בטוחה מספיק וב-1941 עבר לארצות הברית, שם ניסה להתקבל לאוניברסיטת הרווארד, אך זו דחתה אותו כיוון שדחה את הצעתה שלושים שנים קודם לכן. לפיכך כיהן כפרופסור לפילוסופיה תחילה באוניברסיטת ייל ולאחר 1943 באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
קסירר נפטר ב-1945, בנו, היינץ קסירר היה גם הוא פילוסוף מוכר.
עבודתו.
ספרו החשוב ביותר של קסירר הוא "הפילוסופיה של הצורות הסמליות" (Philosophie der symbolischen Formen) שיצא ב-3 כרכים בין השנים 1923–1929. בשנת 1944 ריכז את תמצית תורתו בספר "מסה על האדם". האדם, לפי קסירר, הוא "חיה סימבולית", בעוד שחיות תופסות את עולמן באמצעות אינסטינקט, האדם התבוני בונה את עולמו מבעד למבנים סמליים. הוא ממשיך את הפילוסופיה של עמנואל קאנט הטוענת שהאדם אינו מסוגל לתפוס את העולם כפי שהוא אלא דרך מערכת של קטגוריות. הקטגוריות עוברות אצל קסירר למערכות סימבוליות של לשון (שפה), מדע או אמנות. בכך הוא מהווה חוליה חשובה בין הנאו-קנטיאניזם לסטרוקטורליזם ולסמיוטיקה.
בספרו האחרון, שיצא רק לאחר מותו, "המיתוס של המדינה" הוא מתחקה אחר מקורות השלטון הטוטליטרי ופשיסטי ומוצא אותם כבר בכתבי אפלטון, דנטה, הגל ואחרים.
נילי דגן
נילי דגן (נולדה ב-1953) היא משוררת ישראלית ויזמת פרויקטים לשירה, המשתפת פעולה עם יוצרים, משוררים, מוזיקאים, שחקנים, צלמים ואמנים פלסטיים.
דגן היא עורכת ה"אנתולוגיה המקוונת לשירה עברית", מיזם המאגד מאות משוררים וותיקים וצעירים, המייצגים מבחר מגוון של שירה עברית עכשווית.
ביוגרפיה.
דגן נולדה וגדלה בכפר סבא. אמהּ רינה רונן, ילידת נהלל, בת דודו של האלוף אסף שמחוני, הייתה מוזיקאית ומורה לפסנתר. אביה, נחום עזגד, שהיה איש צבא, עלה ארצה מליטא לקיבוץ דגניה א', והיה בן משפחתו של א.ד. גורדון (דוד-אימו). לאחר נישואיה הראשונים, בשנות ה-70, עברה לאילת. ב-1986 נישאה בשנית ובמשך כ-25 שנה עבדה לצד בעלה לואיס דגן, בעסקי המשפחה. משפחתם המורחבת מונה שישה ילדים ואחד עשר נכדים.
דגן החלה לכתוב בשנת 2005, לאחר שהושתל בגופה, קוצב לב. שיריה פורסמו במוסף הספרותי של "ידיעות אחרונות", במוסף גלריה של עיתון "הארץ", בעיתון ישראל היום ובכתבי העת "מאזנים", "שבו", "גג", "משיב הרוח", "עתון 77" ו"ביטאון שירה".
למדה ספרות בשלוחת אוניברסיטת בן-גוריון באילת וקורסים לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. חברה באיגוד כללי של סופרים בישראל באקו"ם, ובאגודת הסופרים. חברה במועצת מערכת כתב העת מאזנים, דו ירחון של אגודת הסופרים העבריים במדינת ישראל.
בשנת 2009, כחברת מערכת בכתב העת המקוון "עיין ערך שירה", הגישה מדור סיקורת על משוררים ושירתם.
דומנל ברק
דומנל ברק (בגאלית סקוטית: Domnall Brecc - "דומנל (דונלד) המנומש"; נפטר בשנת 642) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 629 או 630 ועד מותו.
דומנל, בנו של אאוכייד בוייד, עלה לשלטון לאחר מות אביו.
על פי "דברי ימי טיגרנאך" השתתף דומנל בשנת 622 בקרב קנד דלגת'ן (Cend Delgthen) לצד קונאל דות'בין משבט קולמיין. קרב זה הוא הקרב היחיד, על פי המקורות ההיסטוריים המצויים בידינו כיום, בו היה דומנל בצד המנצח.
לאחר שדומנל הפר את הברית של ממלכת דאל ריאטה עם קנל קונייל (שבט קונייל) מאוי נייל, נחל דומנל ארבע תבוסות. באירלנד הובס דומנל לצבאותיו של המלך העליון של אירלנד דומנאל מק אאדו מקנל קונייל (שבט קונייל) בקרב מג ראת' בשנת 637. כמו כן הובסל דומנל בקרבות מול הפיקטים (ממלכת פורטריו) בשנים 635 ו-638; עוד הובס דומנל על ידי אאוגיין הראשון מאלט קלוט (ממלכת סטרת'קלייד) בשנת 642 - קרב בו מצא דומנל את מותו.
בנו, דומאנגארט מק דומנל היה לימים מלך דאל ריאטה. בנו השני, קת'אסאך (Cathasach) נפטר בשנת 650 לערך.
קתדרה (אקדמיה)
קָתֶדְרָה (מיוונית: kathedra) καθεδρα) – כיסא, מושב. באנגלית: Chair) היא פעילות הוראה או מחקר באוניברסיטה בתחום מדעי שהאוניברסיטה מעוניינת להדגישו בתוך פקולטה מסוימת או תוך שילוב תחומי מחקר מפקולטות ומחלקות שונות. בראש הקתדרה עומד פרופסור המקבל בדרך זו מעמד של בכירות ונקרא "מופקד הקתדרה".
לעיתים משמשת קתדרה כ"זרע" להקמת תחום חדש באוניברסיטה המתפתח לכדי מחלקה נפרדת ולעיתים היא משמשת כתואר בלבד המוענק לפרופסור בכיר (למשל "הקתדרה למתמטיקה על שם לוקאס" באוניברסיטת קיימברידג' בראשה כיהנו אייזק ניוטון, פול דיראק, סטיבן הוקינג ורבים נוספים).
נהוג שהקתדרה נקראת על שם תורם או קרן המממנת אותה, או נקראת על שם אדם מסוים כהנצחה. בשם הקתדרה מוזכר תמיד התחום המדעי-מחקרי עליו היא מופקדת. התורם או הקרן משלמים לפרופסור העומד בראשה תוספת תשלום על משכורתו האקדמית הרגילה לפי התקן.
דין (פירושונים)
פרכאר מק קונייד
פרכאר מק קונייד (בגאלית סקוטית: Ferchar mac Connaid - "פרכאר בנו של קונייד"; נפטר בשנת 650 או 694) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 642 ועד שנת 650.
פרכאר היה בנו של קונאד קר, וככל הנראה בן לקנל קומגייל (שבט קומגייל) - אף שבעבר היו היסטוריונים שסברו כי היה בן לקנל נגאבריין (שבט גבריין).
על פי "דברי ימי אלסטר" נכתב כי פרכאר נהרג בשנת 694 - אולם הרישומים לתקופה זו נראים כרישומים שנרשמו בשל טעות 50 שנה לאחר מועדם, וייתכן כי נהרג בשנת 650.
על פי ה"דואן אלבאנאך" שלט פרכאר 16 שנים, ראשיתן, כנראה, במקביל לדומנל ברק, ולאחר מכן שלט כשליט יחיד.
קונאל הראשון, מלך דאל ריאטה
קונאל קראנדומנה