מיכאיל יעקובלביץ' ואליאנסקי
מיכאיל יעקובלביץ' ואליאנסקי (25 במאי 1915 – 23 ביוני 1987), היה איש צבא סובייטי שהשתתף במלחמת העולם השנייה, מפקד כיתת מקלעים של גדוד סיור מס' 932 באוגדת סיור מס' 252 של הארמייה ה-46 בחזית האוקראינית השנייה שקיבל עיטור גיבור ברית המועצות, סגן זוטר.
ביוגרפיה.
נולד למשפחת פועלים יהודים. בשנת 1936 סיים את לימודיו בבית הספר הטכני לאווירופוטוגאודזיה (צילום אוויר), עבד כטכנאי גיאודזיסט. בצבא האדום מאז 1937. בוגר בית הספר לחיל הרגלים הצבאי בשנת 1939.
השתתף במלחמה העולם השנייה מיוני 1941 עד שנפצע בדצמבר אותה השנה. בהמשך שולב בחזית הערבה. לאחר שנפצע בפעם השנייה והחלים צורף לארמייה ה-52 ואחר כך לארמייה הרביעית המעוטרת.
בליל 30 במרץ 1945, כיתת מקלעים בפיקודו הייתה אחת הראשונות שצלחו דנובה ליד העיירה קומרנו שבסלובקיה. לאחר שתפסו מובלעת בצד הימני של הנהר, מקלעי המכונה השתלטו על העיר בקרבות. על כך הוענק לו עיטור גיבור ברית המועצות ב-15 במאי 1946. נפצע פעמיים במהלך המלחמה.
לאחר המלחמה שוחרר מן הצבא הפעיל. בהמשך חי ועבד בסבסטופול.
נוצבו
נוצבו או נוסיבו (ידוע גם בתור נוֹצֶבּוֹ; מקור המילה בלטינית ופירושה "לפגוע" או "אני אפגע") הוא אפקט המתרחש כאשר קיימת ציפייה לתופעה שלילית, וציפייה זו מביאה בפועל לתוצאה שלילית עוד יותר אילולי הייתה הציפייה. לדוגמה, אדם שלוקח תרופות, ונאמר לו על תופעות לוואי שלא קיימות או בדרך כלל מאוד לא חמורות, עלול (בגלל האפקט) לסבול מהחמרה בתופעות ואף לקבל תופעות לוואי חדשות.
למעשה, זהו האפקט ההפוך מפלצבו, ובדומה לו, גם הוא יכול להשפיע בצורה משמעותית על הגוף.
גורמים.
אפקט הנוצבו יכול להיגרם על ידי מספר גורמים ובהם דיסאינפורמציה, אמונה טפלה, הַשָּׁאָה, או אי אמון בגורם המטפל. לעיתים, אפילו ידיעה או הזכרה של האפשרות לגורם שלילי בלבד מספיקה.
אתיקה.
יש חוקרים הטוענים שקיימת בעיה אתית בנושא. נטען שכיוון שבדרך כלל לכל טיפול רפואי דרושה הסכמה מודעת של המטופל, במקרה בו האפקט קיים, ההסכמה המודעת עלולה להוביל להידרדרות במצבו של מטופל. הדבר יוצר דילמה מוסרית כיצד ניתן לעדכן את המטופל בצורה נכונה ומוסרית אם קיים הסיכון שעצם העדכון עצמו יכול להוות גורם שלילי שיפגע בו.
קיים גם תיעוד למחקרים שהובילו לכאב אמיתי בניסויים שנערכו, בהם פיזית לא נעשה למטופלים דבר. הנושא מעלה דילמות מוסריות רבות ומאתגר את הגדרות זכויות המטופל בנוגע למה שאסור ומה שמותר בניסויים.
יולזרי
לוקסטורנה
לוקסטורנה (באנגלית: Luxturna, גם: Voretigene neparvovec) היא תרופה גנטית לטיפול ברטיניטיס פיגמנטוזה (גן RPE65) וב. התרופה פותחה על ידי חברת התרופות ספארק ובית החולים לילדים בפילדלפיה. זהו הטיפול הגנטי הראשון שאושר על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA).
רטיטיניס פיגמנטוזה ותסמונת לבר הן הפרעות תורשתיות הגורמות לתהליך עיוורון פרוגרסיבי. הטיפול הגנטי משפר משמעותית את הראייה אצל המטופלים. הטיפול ניתן כזריקה לתוך הרשתית.
היסטוריה.
החוקרים, בני הזוג ז'אן בנט ואלברט מגווייר, עבדו במשך עשרות שנים על מחקרים בנושא עיוורון מולד, מחקר שהגיע לשיאו באישור הטיפול חדש, לוקסטורנה.
לוקסטורנה הוגדרה על-ידי ה-FDA כתרופה יתומה עבור תסמונת לבר ורטיניטיס פיגמנטוזה. בקשת רישיון להפצה הוגשה ל-FDA ביולי 2017 עם בקשה למתן עדיפות. תוצאות הניסוי הקליני שלב III פורסמו באוגוסט 2017. ב-12 באוקטובר 2017, פאנל ייעוץ מרכזי למינהל המזון והתרופות (FDA), המורכב מ -16 מומחים, המליץ פה אחד על אישור הטיפול. ה- FDA האמריקאי אישר את התרופה ב -19 בדצמבר 2017. עם מתן האישור, חברת התרופות ספארק החלה בטיפול בעיקר בילדים הסובלים מהמחלה.
המכירה המסחרית הראשונה של לוקסטורנה הייתה גם המכירה הראשונה של מוצר גנטי כלשהו בארצות הברית, התרחשה במרץ 2018. מחיר הטיפול דאז הוכרז כ-425 אלף דולר לטיפול בודד. התרופה אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בדצמבר 2017, באוסטרליה באוגוסט 2020 ובקנדה, באוקטובר 2020.
בישראל הוכנסה התרופה לסל הבריאות בשנת 2020. עברו את הטיפול כ-10 מטופלים מרביתם ילדים עד גיל 12.
סאיק מוטור
סאיק מוטור קורפוריישן, או SAIC (בסינית: 上汽集团, פיניין: Shàngqì jítuán, באנגלית: SAIC Motor Corporation) הוא תאגיד רב-לאומי ויצרן רכב בבעלות ממשלתית סינית עם משרדים ראשיים בשאנגחאי. חברת Fortune Global 100 ואחת מ"ארבע הגדולות" (יחד עם רכבי צ'אנגן, קבוצת FAW ותאגיד דונגפנג מוטור) של יצרניות הרכב הסיניות (כולן בבעלות המפלגה הקומוניסטית), לחברה היה היקף הייצור הגדול ביותר מכל יצרנית רכב סינית בשנת 2014, מייצרים יותר מ -4.5 מיליון כלי רכב. תמהיל הייצור שלה אינו מוגבל לסקטור הצרכני, כאשר עד מיליון רכבי נוסעים מסוג SAIC הם טנדרים מסחריים. נכון ל-2021, SAIC היא יצרנית הרכב הסינית השנייה בגודלה ו-12 בעולם במונחי ייצור.
ל-SAIC שורשים עוד בשנותיה הראשונות של תעשיית הרכב הסינית בשנות הארבעים, כאשר SAIC הייתה אחת מיצרניות הרכב הבודדות בסין של מאו, וייצרה את שאנגחאי SH760. רכבי SAIC נמכרים תחת מגוון מותגים, כולל אלה של שותפיה למיזם משותף. שני מותגים בולטים בבעלות SAIC עצמה הם MG, מכונית רכב בריטית היסטורית, Roewe.
מחוץ לסין מוכרת SAIC רכבים רבים תחת מותג הרכב הבריטי שקנתה, "MG", אפילו בממלכה המאוחדת, ואף שאין להם קשר לחברת ורכבי MG המסורתיים. רכבים אלו מיוצרים בסין ובתאילנד.
ל-SAIC מוטור גם "מרכז חדשנות" בישראל (ח.פ 515886539).
יצחק בן ישראל (בגדאד)
רבי יצחק בן ישראל היה ראש ישיבת בגדד ומחבר פיוטים בתקופת הראשונים, במחצית הראשונה של המאה ה-13. אחד מפיוטיו הידועים הוא אֶתְוַדֶּה עַל עֲבֵרוֹת קַלּוֹת וַחֲמוּרוֹת, שנאמר בנוסח הספרדים בסליחות.
רבי יהודה אלחריזי כתב עליו (לאחר ביקורו בבגדד, לצד דברי ביקורת על שירתו): "מבחר משורריהם רבי יצחק בר ישראל ראש הישיבה, קצת שיריו חזקים וטובים". "ממבחר חכמיהם וחסידיהם רבי יצחק. בעל נפש יקרה ודרכו דרך ישרה".
שירתו אינה בנויה במשקל השירה הספרדית. השירים שהשתמרו ממנו הם בעיקר ווידויים ותוכחות.
מהרח"ו מביא בשער הכוונות שהאר"י לא היה אומר את הווידויים שחיברו רבי יצחק בן ישראל, וגם לא את שאר הפיוטים המאוחרים (אלא רק פיוטים קדומים כגון אלה שחיבר רבי אלעזר בירבי קליר). על כך מעיר רבי שמואל ויטאל שאביו היה אומר את הווידויים האלה כשהיה שליח ציבור.
תאונת האוטובוס בגשר נחלת יצחק
תאונת האוטובוס בגשר נחלת יצחק התרחשה ב-26 באוקטובר 1958. אוטובוס מלא בנוסעים נפל מגשר נחלת יצחק בתל אביב שהיה נטוי מעל נחל מוסררה אל תוך ערוץ הנחל. בתאונה, מהחמורות ביותר מאז קום המדינה, נספו 11 נוסעים (לפי גרסה אחרת - 13) וכ-40 נפצעו.
התאונה.
האירוע והשלבים שקדמו לו.
אוטובוס של חברת דן בקו 63, יצא בשעה 22:00 לערך מתחנה בחוף הים. האוטובוס, מדגם Chausson, נסע על הגשר, שאורכו היה כ-25 מטר ורוחבו חמישה מטר. במהלך הנסיעה, בסביבות השעה 22:30, האוטובוס סטה ימינה, עלה על מעקה הגשר, פרץ דרכו, ונפל מגובה של כעשרה מטרים אל תוך מימיו הרדודים של הנחל, שם נחת כשהוא הפוך על גגו ומעוך. באוטובוס היו בעת התאונה כ-50 נוסעים, ורק בודדים הצליחו להיחלץ ממנו בכוחות עצמם. מקצת הנפגעים נלכדו מתחת לאוטובוס.
לאחר התאונה.
למקום הוזעקו כ-15 אמבולנסים וכן כבאים ושוטרים. הקדימו אותם אזרחים שהחלו לחלץ את הנפגעים מהאוטובוס ולהעלות אותם מערוץ הנחל. פינוי הנפגעים נמשך לאור זרקורים שהציבו הכבאים.
רוב הנפגעים הועברו לבית החולים הדסה, שעבר למצב חירום. פצועים אחרים הועברו לבתי החולים תל השומר, דונולו ובילינסון.
תחילה דיווחו העיתונים על שמונה הרוגים בתאונה. התברר כי הם היו בגילאים 17 עד 59, ורובם היו תושבי גבעתיים.
האוטובוס הניזוק הוצא מהנחל רק למחרת היום בשעות הצהריים.
לאחר התאונה.
שר התחבורה משה כרמל מינה ועדת חקירה בת שלושה חברים לבדיקת התאונה. בראשה עמד האלוף אליהו בן חור, שהיה מהנדס במקצועו.
נהג האוטובוס הועמד בעקבות התאונה למשפט פלילי בבית משפט השלום בתל אביב. המשפט נפתח בינואר 1959 והתנהל עד מאי 1960. הנהג הורשע ונידון למאסר של שישה חודשים בפועל ועוד שישה חודשים על תנאי. רישיון הנהיגה שלו נפסל לשנה והוטל עליו קנס של 1,000 לירות.
הנפגעים ובני משפחותיהם הגישו תביעות פיצויים בגין התאונה נגד חברת דן.
החברה הכללית לשיט באגם ז'נבה
החברה הכללית לשיט באגם ז'נבה (בצרפתית:Compagnie générale de navigation sur le Lac Léman) היא חברה שווייצרית שמפעילה ספינות באגם ז'נבה ומקשרת בין הערים על שפת האגם. מטה החברה ממוקם בלוזן.
החברה הוקמה בשנת 1873 תוך איחוד מספר חברות שפעלו באגם. למרות פיתוח מערכת רכבות באזור, הצי של החברה נותר להיות הכלי החשוב לתחבורה מקומית ולצורכי תיירות. עסקי החברה נפגעו במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובמהלך מלחמת העולם השנייה היא אף הפסיקה את פעילותה ל-3 חודשים. הספינות שטות תחת דגל שווייץ, אך בהתקרב לשטחי צרפת מונף גם דגל צרפת.
צי החברה כולל בין היתר מספר ספינות שנבנו בתחילת המאה ה-20. בשנת 1999 חמש מהן קיבלו מעמד של "נכס לאומי היסטורי" ותפעול ספינות אלו מסובסד על ידי הממשל המקומי. לדעת ארגון "מורשת אגם ז'נבה" הן הפכו לחלק בלתי נפרד מהנוף. בשנת 2014 זכתה החברה בפרס של "אאורופה נוסטרה". על הספינה Savoie נערכים סיורי שיט גסטרונומי בהם מוגשים בישולים של פיליפ שברייה. בשנת 2019 ספינות אלו והמסעדות שעל הספינות זכו בפרס של הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים.