הקולוניזציה האירופית של ברזיל הייתה מוגבלת מאוד בתחילה. זאת מכיוון שפורטוגל התעניינה יותר באפריקה ובאסיה. רק כאשר אוניות בריטיות וצרפתיות הגיעו ליבשת, ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל סיפח את ברזיל לשלטונו הישיר בשנת 1548. בשנים שלאחר מכן השלטון הקים את סאו פאולו. בתקופה זו יצאו מסאו פאולו משלחות חקר רבות לפנים היבשת בחיפוש אחר כסף, זהב ויהלומים. למרבית ממשלחות אלו התלווה גם ניסיון מיסיונרי לנצר את האוכלוסייה המקומית. מרבית מתחנות המסחר של משלחות אלו הפכו בסופו של דבר להתיישבויות קבע ונתיבי המשלחות התפתחו לנתיבי תחבורה של ממש. התפתחויות אלו עזרו רבות להשרשת השלטון הקולוניאלי בברזיל.
עצמאות ברזיל.
בתחילת המאה ה-19 החלה התנגדות ברזילאית לשלטון הפורטוגזי, ובספטמבר 1822 ברזיל הפכה לעצמאית. בעשורים שלאחר מכן האזור החל להתפתח בהדרגה. בשנת 1889 המלוכה הברזילאית נפלה, ובמקומה החל להתקיים משטר פדרלי. כשנתיים לאחר מכן התחזק כוחה של המדינה הפדרלית. בעשורים אלו הכלכלה קרטעה, בעיקר בגלל ביטול העבדות בשנת 1888. מתוך חשש חברתי וכלכלי מפני העבדים המשוחררים ומפני "הפיכתה של ברזיל לשחורה", השלטון הברזילאי עודד בלהט מהגרים אירופאים להגיע ולעבוד בברזיל. אזרחי ספרד, פורטוגל ואיטליה קיבלו תמריצים לעבוד בחקלאות בסאו פאולו. גל הגירה זה הגדיל רבות את סאו פאולו. בשנת 1920 הייתה סאו פאולו העיר השנייה בגודלה בארץ, זאת בניגוד לשנת 1870, אז הייתה היא הייתה העיר העשירית בגודלה. התעשייה הפכה תהליכי מודרניזציה והייצור המרכזי כלל קפה, טקסטיל, מכוניות וחלקי מטוסים. בשנת 1945 האזור כבר היה למרכז התעשייה של ברזיל. תהליך התיעוש גרם גם לתהליך עיור רחב.
תהליכים אלו גרמו גם למשברים כלכליים ופוליטיים בשנות ה-30 וה-40. עשרות אלפי פועלים פתחו בשביתות, והתעוררה מתיחות בין הימין הרפובליקני לשמאל הסוציאליסטי. בנוסף על כך, נוצרה התמרמרות המונית כלפי הנשיא והשלטון הארצי. ב-9 ביולי 1932 החלו מהומות כאשר 5 סטודנטים נהרגו בהפגנות. מהומות אלו התפתחו לכדי מרד בדלני כנגד השלטון הארצי. לאחר כשלושה חודשים האלימות הסתיימה בהפסד של הכוחות הבדלניים. עם זאת, השלטון הארצי נענה לדרישות המקומיים וחיזק את השלטון המקומי של סאו פאולו שכלל חוקה חדשה ופרלמנט מקומי.
גאוגרפיה.
שטח המדינה הוא 248,000 קמ"ר.
פוליטיקה וממשל.
מפלגת הסוציאל-דמוקרטיה הברזילאית היא המפלגה הדומיננטית בסאו פאולו מאז שנת 1994. הפרלמנט החד-ביתי מורכב מ-90 נציגים.
מבין הפוליטיקאים הארציים שצמחו במדינה, ניתן למנות את פרננדו אנריקה קרדוזו ולואיז אינסיו דה סילבה.
כלכלה.
סאו פאולו היא המדינה החשובה ביותר מבחינה כלכלית ותעשייתית בברזיל והיא מספקת 40 אחוז מן התוצר של ארץ זו, מה שהופך אותה לאחת הכלכלות החזקות באמריקה הדרומית לאחר מקסיקו. המגזר הגדול במשק הוא מגזר השירותים. לאחר מכן המגזר התעשייתי לבסוף החקלאות. הייצוא המרכזי כולל כלי רכב ומזון. יתר על כן, סאו פאולו היא אחת המקורות החשובים ביותר בעולם של שעועית, אורז, חיטה, תפוזים ופירות אחרים, קפה, קני סוכר, אלכוהול, פרחים וירקות, תירס, בקר, חזירים, חלב, גבינה, יין ושמן .
דמוגרפיה.
לפי הערכות IBGE, בשנת 2014 התגוררו במדינת סאו פאולו כ-44,035,304 תושבים.
ההרכב אתני הוא:
רבים מהלבנים הם צאצאים של מהגרים מאיטליה. מהגרים הגיעו בעיקר מונטו וקמפניה. ישנם גם צאצאים רבים של מהגרים פורטוגזים מאנדלוסיה וגליסיה. בסאו פאולו ישנה הקהילה היפנית הגדולה ביותר מחוץ ליפן עצמה. רוב יהודי ברזיל מתגוררים בסאו פאולו.
החלוקה הדתית היא:
יישובים.
רשימה חלקית של רשויות מקומיות במדינת סאו פאולו:
פנטנל
פנטנל (Pantanal) הוא אזור הביצות הגדול בעולם המשתרע באמריקה הדרומית על שטח של כ-250,000 קמ"ר. בשנת 2000 הכריז אונסק"ו על אזורי הפנטנל שבברזיל כאתר מורשת עולמית. האזור נמצא בשטחי המדינות מאטו גרוסו ומאטו גרוסו דו סול אשר בברזיל, וכן חלקים קטנים ממנו נמצאים בבוליביה ובפרגוואי. הערים החשובות בו הן קורומבה וקמפו גרנדה במאטו גרוסו דו סול, וקויאבה במאטו גרוסו. הביצות מוצפות בעיקר על ידי נהר פרגוואי.
פאונה.
חיי הבר בפנטנל עשירים וכוללים עשרות יצורים מרהיבים, ביניהם יגואר, קפיבארה (המכרסמים הגדולים בעולם), קיימני ז'קרה, איילי ביצות, טפירים, שאגן, אנקונדה צהובה, דובי נמלים שונים, דביבון סרטנים, זאב רעמתי, זאב היער, לוטרת ענק, דגי פיראנה ומינים רבים של עופות דוגמת הטוקן ועופות מים רבות.
חלק מהמינים בביצות מצויים בסכנת הכחדה ונפגעים מייבוש הביצות (למטרות חקלאיות) וכן מציד או דיג ומזיהומים ומהפצת מחלות ומינים פולשים.
כמה מהחיות הבולטות בפארק:
איליה דו בננל
איליה דו בננל (בפורטוגזית: Ilha do Bananal, אי מטעי הבננות) הוא אי הנהר הגדול ביותר בעולם. שטחו כתשעה עשר אלף קמ"ר וכולו נמצא במדינת טוקנטינס שבברזיל. האי נוצר על ידי התפצלות של נהר ארגואייה לשני נהרות המתאחדים מחדש בהמשך. דרום האי מהווה מעין שמורה לשבטי האינדיאנים של הקרז'ס והז'אוואס, כמו כן מתגוררים בו חוואים ברזילאים. צפון האי מהווה פארק לאומי. מצד מערב גובל האי במדינת מאטו גרוסו ושם נמצא גם היישוב סאו פליקס דו ארגואייה שהוא הגדול באזור. מצפון לו מצוי השבט האינדיאני הטפירפה. הפארק מיוער ברובו. לאורך הנהר מצויים שטחי הדיג הטובים בעולם לדגים של מים מתוקים, בעיקר של דגי פיררוקו וטוקונרה.
האי התגלה על ידי ז'וזה פינטו פונסקה ב-26 ביולי 1773.
מרז'ו
מרז'ו (Marajó או אי מרז'ו Ilha de Marajó) הוא האי הגדול ביותר הנמצא בשפך של נהר כלשהו בעולם, והאי ה-35 בגודלו מבין איי העולם. שטחו, 47,573 קמ"ר, מעט יותר משטחה של אסטוניה.
גאוגרפיה.
האי נמצא במדינת פארה שבצפון ברזיל, לגדתו המערבית של שפך האמאזונאס (מפרץ פארה). במערב האי צומח יער גשם טרופי והוא נמוך וביצתי, ונחלים רבים זורמים בו. גם במזרח האי ניתן למצוא שרידים ליערות עברו.
ההתיישבות האנושית.
מספר כפרי דייגים פזורים במזרח האי לגדת האמאזונאס, מספר שעות הפלגה במעבורת מהעיר הגדולה בלם. חוות () לגידול תאו המים ההודי (Bubalus bubalis) פזורות ברחבי מזרח האי, נצר לתאואים שהובאו על ידי קולוניאליסטים צרפתיים.
העיירה הגדולה באי, סווארה (Soure), מונה כעשרים אלף תושבים (21.270 תושבים נכון לשנת 2004) מתוך כמאתיים אלף תושבי האי. התושבים העניים יחסית מתפרנסים מדיג, רעיית תאואים, גידול אננס, ליקוט אסהי ועיבודו. התיירות באי פנימית בעיקרה ומתנהלת בעיקר בסופי שבוע ובחגים. באי מסורת עתיקה ומפותחת של קליעת מלכודות חסילונים.
היסטוריה.
ההתיישבות האנושית באי מתוארכת לאלף השני לפני הספירה הנוצרית.
התרבות המרז'וארית (Marajoara) הטרום-קולומביאנית של האי נודעת בסגנון הקדרות העשיר שלה. הסופר צ'ארלס מאן מתארך תרבות זו למאות התשיעית עד החמש עשרה לספירת הנוצרים, בעוד שחוקרים אחרים מתארכים אותה למאות הרביעית עד ההשבע עשרה לספירת הנוצרים.
האי מרז'ו הוא המקום היחיד בעולם בו לא תועדה מגפת השפעת הספרדית בשנים 1918–1919, בקרב אוכלוסייה אנושית משמעותית בצפיפותה.
טבע.
באי מגוון גדול וייחודי של עופות. יערות האי, אף כי הופרעו על ידי האדם, עודם משמשים בית גידול לקופים רחבי אף, דובי נמלים בינוניים, עצלנים חומי-גרון (Bradypus variegatus) וחיוורי-גרון (Bradypus tridactylus) ויונקים נדירים נוספים. נהרות ונחלי האי שוקקי חיים, בהם דגי הפיררוקו והפיראניה.
גדת שפך האמזונאס.
חופי האי משנים את צורתם על בסיס יומי ועונתי בשל הגאות של האוקיינוס האטלנטי ועליית מפלס המים בנהר האמזונאס. דייגי הנהרות הסמוכים לגדה מתזמנים את צאתם ושובם מהדייג בהתאם למועדי הגאות והשפל, כדי לא לכלות כוחם בשיט נגד הזרם. בלב האי ישנה ימה גדולה. המליחות המשתנה בשפך הנהר קטלנית בכל רגע נתון לאוכלוסייה שונה של דגים, שגופותיהם נסחפות לחופי האי, למאכל להקות האורובו השחור. יערות מנגרובים גדלים על חלקים נרחבים מחופי האי ותוחמים מקטעים ארוכים של חופים חוליים נוחים לרחצה. עצי פרי כדוגמת הבקורי והתולענה גדלים בקרבת החוף ומזינים להקות קופי סנאי צהובי-מרפקים.
צ' היא האות ה-18 באלפבית העברי. שמה של האות הוא צָדִי (בפי יהודי תימן צאד, כבערבית). הגיית שם האות כ"צַדִּיק" היא כנראה טעות שמקורה באות ק' העוקבת לאות צדי בסדר האלף-בית אבל יש לה תיעוד כבר מן המאה ה-11.
ההיגוי הנפוץ כיום, מייצג מבחינה פונולוגית שילוב של העיצורים תּ+ס, או עיצור מכתשי, מחוכך שורק, אטום (IPA: /ʦ/). ההיגוי הנפוץ בקרב יהודי הארצות דוברות הערבית היה כשל האות המקבילה הערבית - ص - המבוטאת כמעין ס' כבדה, או מכתשי מלועלע, חוכך שורק, אטום (IPA: /sˤ/). בקרב החוקרים קיימת מחלוקת בדבר דרך ביטויה של האות צ' העברית המקורית, בין אלו הקובעים כי במקור בוטאה כדרך יהודי ארצות האסלאם, וכי הביטוי הנוכחי כיום מקורו בהשפעה של שפות אירופיות, לבין הקובעים כי הביטוי המקורי היה כפי המקובל כיום.