את הרעיון לייסד גן בוטני בשטח בית הספר החקלאי, "מקוה ישראל", הגה מר אליהו קראוזה – בהתחלת כהונתו כמנהל המוסד. בגן נטעו עצים ושתילים שונים, ארזי לבנון, עצי מחט, פיטולקה דו ביתית ואלון השם, אקליפטוסים ועוד. כמו כן נטמנו באדמה זרעים של קטניות, תותים ותבלינים שנאספו ממשתלות שונות בישראל ומחוצה לה. העצים מגיעים לגובה של 15 מטר ויותר, ויש צמחי גדרות שונים ומטפסים פרחוניים שכ-50 זנים שלהם מטפסים על הפרגולה הארוכה במרכז הגן.
חלק מהצמחים נאספו במשתלות ישראליות. אוסף של דקלים, אלון-השעם וצמחים מעניינים אחרים נתקבלו מאת תחנת הניסיונות, אשר הייתה בזמן השתילה, בתל אביב. במקום נמצא את חורשת האקליפטוסים הראשונה בארץ, את ארז הלבנון היחיד ששרד מימים אלה ואת עץ הפיקוס הבנגלי בעל שורשי אוויר המשתרשים בקרקע ובמשך השנים הפכו לגזעים משניים שהתפרסו על שטח נרחב.
מטרתו הראשונה של הגן היא לשמש מקום לימוד לתלמידי בית הספר החקלאי ולתלמידים ולנוער מן הסביבה. למעשה, ביקרו ומבקרים בו תלמידים, נוער ומבוגרים מכל חלקי הארץ ומוצאים בו עניין, בין מבחינה בוטנית ומבחינה גננית. על ידי גידול מאות צמחים חדשים, אשר לא היו בארץ בעת היווסדו, שימש הגן הבוטני כמקום אקלום וכמרכז להפצת צמחים אלה בכל הארץ. זרעים וייחורים ניתנו למשתלות שונות, ובעיקר לנקודות התיישבות חדשות וכך הופצו מינים חדשים ברחבי הארץ. הגן משמש מקום הדרכה ועבודה לתלמידים המתעניינים בגננות ובלימוד הבוטניקה ורבים הם הגננים בני ההתיישבות העובדת אשר קיבלו את הכשרתם בגן והצטרפו לשורת משפרי נוף הארץ. במשך השנים נערכו תצפיות ונרשמו רשימות על התפתחות הצמחים בגן והם שימשו בסיס להדרכה ועצה לכל דורש. בגן הבוטני נמצאים אתרי הנצחה לבוגרים שנפלו במלחמת העצמאות.
בשנת 1923–1924 נשתלו כמה אוספים של עצים על ידי מר ברוך ציזיק, ומהם נשתמרו רק מינים אחדים של אשל ושיטה, ואולם גם אלה נעקרו במשך הזמן מפני סיבות שונות מכל המטע ההוא נותר רק ארז לבנון אחד. בשנת 1927–1928, עם התחלת עבודתו של מר ש. ידידיה כמורה לפרדסנות ולגננות, וכן כמנהל האגפים האלה, צץ שוב הרעיון של הקמת גן בוטני, הפעם על שטח נרחב יותר, ונגשו במרץ להקמתו. הוזמנה תוכנית ארכיטקטונית של ארבורטום ושל אוספי צמחים על שטח של 80 דונם בקירוב, והיא הוכנה על ידי אחד הגננים הוותיקים בארץ, מר י' סגל. לפי התוכנית הארכיטקטונית של מר סגל, נקבעה במרכזו של הגן פרגולה ארוכה, המסתיימת בסוכה רחבה יותר, וזה נתן אפשרות לסדר על-ידה אוסף של כ-50 זני צמחים מטפסים, שמתפקידם היה לקשט את הסוכה במשך רוב חודשי השנה. בשנת 1928–1929 ביקר הפרופסור אוטו ורבורג בארץ ישראל והוא סר גם ל"מקוה ישראל" ושמח לתת את עזרתו להקמת הגן הבוטני, ואף סימן את המשפחות והצמחים העיקריים אשר רצוי לגדל בגן זה. לפיכך נקבע הסדר הססטמתי בגן לפי שיטת אנגלר – ורבורג המקובלת ברוב ארצות אירופה. בחורף שנת 1929 התחילו בסימון התוכנית על-גבי הקרקע, ובאביב ניגשו לנטיעת החלקות השונות: חלקת עצי המחט, ערבתיים, תותיים וקטניות. מאז המשיכו בכל שנה בנטיעה ובשתילת צמחים נוספים וחדשים. הוזמנו זרעים מארצות שונות, והצמחים גודלו במשתלת מקוה-ישראל. כך הוזמנו צמחים בני שנה – שנתיים, אשר נתקבלו ממשתלות צרפת ואיטליה. בשנת 1931 נפגש מר ידידיה עם ד"ר א. איג, ולפי הצעתו של זה האחרון הוקדשה חלקה בת 4 דונמים לחורש הארצישראלי. התוכנית לנטיעת חלקה זו הוכנה על ידי המחלקה לבוטניקה של האוניברסיטה, אשר סיפקה גם את הזרעים והשתילים של מיני אלון, אלה, לבנה, בר זית ואחרים, שנזרעו או נשתלו במקום בשנת 1933.
הוכן אוסף של צמחי גדרות המונה כ-70 מין וזן. בשנת 2008 הכיר משרד החקלאות ופיתוח הכפר בגן הבוטני מקוה ישראל והזרים לו תקציבים לפיתוח ושימור הגן.
הגן הבוטני בנאות קדומים.
שנת הקמה: 1968
שטח: 2500 דונם
מספר מינים: 624 מינים וזני צמחים, מתוכם 492 בר, 124 שתול.
נושא/סידור: צמחיית ארץ ישראל בדגש על צמחיית המקרא.
שמורת נאות קדומים ליד מודיעין מציגה את הטבע ואת החקלאות של ארץ-ישראל בתקופת התנ"ך וכפי שהנושא בא לביטוי במשנה, בגמרא, במדרשים ובמסורת. האתר מציע מפגש עם מינים ייחודיים של צומח וחי, סיור במוקדים ארכאולוגיים, היכרות עם שיטות החקלאות הקדומה, מידע על החיים בארץ בעבר הרחוק, פעילויות והפעלות. בכניסה לאתר, מצוי מרכז מבקרים שניתן לקבל בו מידע והנחיות על תנאי הנגישות, דרכי הסיור המומלצות ומיקום שרותי נכים. קיימים במקום ארבעה מסלולים אשר שלושה מהם מומלצים ומיועדים למשתמשים בכיסא גלגלים ולמוגבלי הליכה. שלושת המסלולים סלולים אספלט, נגישים במלואם ומשולטים בשטח.
צוות הגן הבוטני בנאות קדומים שם לו למטרה לייצג מבחר גדול מצמחי ארצנו בנוף הטבעי, להחזיר ולהרבות צמחים שנכחדו או נמצאים בסכנת הכחדה.
כוונת הגן הוא לא להסתפק רק במאגר צמחים ארץ ישראליים, אלא להדגיש את דמותנו ואת תרבותנו אשר עוצבה בזכות צמחי הארץ.
מתוך אתר השמורה: "עם חידוש העלייה והתקבצות גלי העם מהגלות בארץ, טען נגה הראובני, מייסד נאות קדומים, כי יש להקדיש מקום חשוב להכרות מחודשת עם צמחי הארץ בנופיה: "ועם שובנו לחדש את חיינו כאן בכל שטחיהם, עלינו להקדיש תשומת לב רבה לחשוף את אוצרות העבר ולקבל את הירושה הגדולה מאת אבותינו, אשר הורישו לנו על ידי צמחי ארץ, שרבים מהם נשארו כאן וציפו לבואנו. ובדרך זו נוכל להמשיך ולבנות את תרבות הצמחים שלנו...".
ברחבי נאות קדומים קיים מצאי של צמחייה ים-תיכונית אופיינית לאזור השפלה הגבוהה, צמחי קרקעות עמוקות ומעונות לחים. בנאות קדומים יש דגש על הצגת צמחים המוזכרים במקורות היהודיים וצמחי תרבות מסורתית. בגן מתקיים ממשק ייחודי היוצר שיחייה וחורש מפותחים יחסית לאזור ובו ייצוג של צמחיית הבר של הארץ בבית גידולו הטבעי. בנוסף, מופיעים בו צמחים האופייניים לעיבוד קרקע מסורתי, חלקם נדירים כמו פעמונית זיפנית, זמזומית וורבורג ועוד. וכן צמחים האופייניים למעונות לחים, חלקם נשתלו כמו סוף וקנה וחלקם נפוצו באופן טבע כדוגמת שנית מתפתלת.
החזון אודות השמורה החל כבר בימי העלייה השנייה בשנת 1925. בשנת 1964, 15 שנים לאחר הקמת המדינה, הוקצו 1,500 דונם לנאות קדומים. במאי 1965 התקיים כנס יסוד של השמורה בבית הנשיא, ובין המייסדים נמנו קדיש לוז, יושב ראש הכנסת, פרופ' חיים גבריהו, יו"ר החברה לחקר המקרא ויעקב צור, יו"ר הקרן הקיימת. בשנת 1968 הוחל בהקמת השמורה. חלק מעבודות הפיתוח בוצעו על ידי קבוצות נוער מתנדב מארצות הברית.
הגן הבוטני במכללת אורנים.
שנת הקמה: 1957
שטח: 40 דונם
מספר מינים: 500
נושא/סידור: יחידות שטח, המייצגות בתי גידול אופייניים לישראל וחלקות המוקדשות לסוגי צמחים שונים.
הגן במכללת אורנים הוא נכון להיום הגן הבוטני היחיד בצפון הארץ. הגן מתוכנן בגישה אקולוגית, ובעל ממשק בר-קיימא, הוא אתר חינוכי חשוב המציע אפשרויות מחקר, ומספק סביבה תומכת ללימוד רב תחומי ופעילויות חברתיות. הגן הבוטני פועל להרחבת המודעות הציבורית לנושאי הסביבה והצורך בשמירת ערכי הטבע והנוף. בנוסף, משמש הגן מקום מקלט למיני צמחים רבים המצויים בסכנת הכחדה ומוקד משיכה גם למגוון בעלי חיים. הגן מושך אליו אנשים שחיים ועובדים בקמפוס, יחידים וזוגות המחפשים זמן פרטי בטבע, ומבקרים מבחוץ. הגן משרת גם את הקהילות הסמוכות למכללה ופתוח בכל ימות השבוע, לכל אורך השנה.
קווי היסוד בתכנון הגן היו (ונותרו עד היום):שילוב של בתי הגידול והפינות האקולוגיות השונות – צומח נוף הבר של הארץ ובעיקר צומחהחורש, גריגה ובתה, צמחי מדבר, נאות מדבר, חולות חוף הים וגדות נחלים.
אזורים בגן:
שביל השירה – שביל השירה שהוקם בשנת 2009 הוא מסלול מיוחד, בו נטועים שירים ממקורות שונים בדיאלוג עם הסביבה. השביל מהווה מיזוג של שירה, אמנות וטבע, המזמן לכל מבקר חוויה לימודית, רוחנית ואסתטית
שביל הביומימקרי – שביל שהוקם בשנת 2012 כולל תשע תחנות הסבר והפעלה על פיתוחים טכנולוגיים לצד האורגניזמים (צמחים ובעלי חיים) שהיוו מקור השראה לפיתוחים אלו.
קבר מרגולין – בפינה בשולי הגן הבוטני קבור יהושע מרגולין, "הדוד יהושע". מרגולין היה ממייסדי החינוך להכרת הטבע בישראל. הוא לימד טבע בנדודיו בין קיבוצים ומושבים שבעמק יזרעאל. בקרבת קברו קיימת נקודת תצפית על אזור הכרמל, נחל קישון, עמק עכו, מפרץ חיפה וגבעות אלונים.
רעיון ייסודו של הגן הבוטני נזרע כבר בראשית הקמתה של מכללת אורנים בשנת 1951. תהליך התהוותו של הגן הבוטני שהחל בשנות החמישים הגיע לשיאו בשנת 1957 בה הוכרז על הקמתו. התהליך כלל סיקול ודירוג טופוגרפי של הגן, ברוא האורנים וחידוש יער האלונים. ייסודו של הגן הלכה למעשה היה פרי עמלו של אליהו אלמן חבר קיבוץ שריד, מורה לטבע, שבמשך כ-25 שנה עבד באורנים והיה המנהל הראשון של הגן הבוטני. שותף פעיל ליוזמה היה שמואל אושרוב, אשר בנוסף לעבודתו בהוראת הבוטניקה פעל גם בהכנת היסודות הבוטניים לגן על ידי איסוף זרעי צמחים, בצלים ופקעות מהבר ומהתרבות, רובם במהלך סיורי הטבע עם הסטודנטים בסמינר.
הגן השתרע בתקופה זו על שטח של 20 דונם וכלל 850 מיני צמחים. במרוצת השנים נוספו גם צמחי תרבות הקשורים לנוף בית הספר, למטרות לימוד ונוי. הוקמו פינות צמחי צל, צמחי כיסוי, צמחי תבלין ורפואה וגן סלעים.