הוריה של מארי קורץ היו קולונל אוגוסט פרייהרר פון ברונוב וילהלמין פרייפרו פון ברונוב.
אווה מריה פריין פון ברונוב גדלה בשטוטגרט ולודוויגסבורג. לאחר שמשפחתה רכשה אחוזה באוברסלינגן, הם עברו לשם. היא קיבלה חינוך מקיף בצורה יוצאת דופן לאישה מהמאה ה-19. זה הפך אותה לאוהבת ספרות ומעריצה את העולם העתיק. באותה תקופה היא הייתה פציפיסטית וסוציאליסטית מוקדמת. במהלך המהפכה של 1848/49 היא הייתה פעילה פוליטית במחנה הדמוקרטי. היא הופיעה כדוברת מהפכנית וכתבה מניפסטים פוליטיים. כמחאה נגד קוד הלבוש הבורגני, היא לבשה באותה תקופה בגדי איכרים מסורתיים.
ב-23 בפברואר 1848 הכירה את התאולוג והסופר הרמן קורץ באסלינגן אם נקאר, לו נישאה בשנת 1851. נולדו להם ארבעה בנים ובת אחת.
משפחתה.
מארי קורץ הייתה אשתו של הסופר הרמן קורץ ואמהם של חמשת ילדיה: הרופא אדגר קורץ, המשוררת והסופרת איזולדה קורץ, הפסל ארווין קורץ ואלפרד ובלדה קורץ.
לירון ביטון
לירון ביטון (נולד בשנת 1983) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבה 55 ומפקד בא"פ לכיש. קודם לכן שימש קצין אג"ם של אוגדת עזה ומפקד גדוד 450.
ביוגרפיה.
ביטון התגייס לצה"ל, והתנדב לצנחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לחטיבה ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה מבצעית בגדוד 202. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט צנחנים בין השנים 2011–2012. בהמשך שירת כסגן מפקד גדוד 890 בין השנים 2012–2013. לאחר מכן מונה למפקד פלגת ההכשרות ביחידת מגלן בין השנים 2014–2015.
בשנת 2017 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 450, ושימש בתפקיד עד שנת 2019. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של אוגדת עזה בין השנים 2019–2021. ב-5 ביולי 2021 הועלה לדרגת אל"ם וב-12 ביולי נכנס לתפקידו כמפקד חטיבה 55, במקביל מונה ב-3 באוקטובר 2021 למפקד בא"פ לכיש.
חיים אישיים.
ביטון מתגורר בחגלה שבעמק חפר, נשוי לאלינור ואב לשלושה.
אחוזת מילובקה
מילובקה (ברוסית: Ми́ловка) הוא בית אחוזה על גדות הוולגה בכפר מילובקה, מחוז עבר הוולגה, שבמחוז איוואנובו, 3 ק"מ ממרכז עיר התיירות פליוס.
האחוזה נבנתה בסוף המאה ה-18. היא השתייכה למשפחת צ'רניוב, עד שבסוף המאה ה-19 נרכשה האחוזה על ידי התעשיין גריגורי גורבונוב. לאחר מהפכת 1917, האחוזה ננטשה ונזנחה. היא קיבלה חיים שניים בשנת 2008, כאשר נשיא רוסיה ובהמשך ראש הממשלה דמיטרי מדבדב עם משפחתו, החלו להגיע באופן קבוע לאחוזה המשוחזרת שהורחבה לשימוש בעת חופשות הקיץ. מאז, העיתונות כינתה לעיתים קרובות את המקום "מעונו של מדבדב" ו"הדאצ'ה של מדבדב". בספטמבר 2016, סרטון חקירה של הקרן למניעת שחיתות של אלכסיי נבלני, שהוקדש לבניה הבלתי חוקית במקום, הביא לתהודה בתקשורת. ב־2 במרץ 2017 שחררה הקרן את הסרטון "הוא לא דימון בשבילכם", שנגע שוב בנושא האחוזה.
אדריכלות.
האחוזה עם פארק ממוקמת על הגדה הימנית הגבוהה של הוולגה, על שטח הכפר מילובקה (דה יורה בשטח הכפר אף שחלק ממנו מחוץ לתחום שיפוטו). המבנה האדריכלי הוא מסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה -20 והוא בקנה מידה מלא של "אחוזה משפחתית" מתקופת הזוהר של אחוזות האצילים הרוסיות.
היסטוריה.
מייסד בית צ'רנייב היה הקצין גרנדיר וסילי איוואנוביץ' צ'רנייב, שקיבל את סמל האצולה שלו ב-25 בנובמבר 1751 מידי הקיסרית יליזבטה פטרובנה לאחר שהשתתף ההפיכה הצבאית שהביאה אותה לשלטון. האחוזה סודרה על ידי צאצאיו בתקופת שלטונה של יקתרינה השנייה ליד הכביש המוביל מפליוס לנרכטה. בראשית המאה העשרים בנה התעשיין גריגורי גורבונוב בית קיים בן שתי קומות. האחוזה הוחרמה על ידי הבולשביקים בשנת 1918; במשך 90 השנים הבאות היא ננטשה ונזנחה ולא נעשה בה כל שימוש.
בשנת 2008 מושל מחוז איוואנובו, מיכאיל מן, עורר בנשיא רוסיה דמיטרי מדבדב עניין באחוזה. ב-4 באוגוסט 2008 עגנה היאכטה הנשיאותית "רוסיה" סמוך לעיירה פליוס וראש המדינה הסתובב בעיר, מה שהשאיר עליו רושם בל יימחה. מאז, ההשקעות הפדרליות הופנו באופן פעיל לפליוס במסגרת התוכנית לפיתוח תיירות פנים וחוץ. בפייננשל טיימס נטען כי מאז 2008 העיר פליוס הופכת במהירות למקבילה הרוסית לאתר הנופש האמריקאי בלונג איילנד". במהלך כהונתו כנשיא עד מאי 2012 ביקר מדבדב בפליוס תשע פעמים.
לדברי נובאיה גזטה, אחוזת מילובקה נקנתה במכירה פומבית ב-2008 על ידי קרן פרויקטים ללא כוונת רווח אזורית בשם "דאר", שפעילותה קשורה למשפחת מדבדב. על פי העיתון לנינגרדסקאיה פרבדה, האחוזה נקנתה מידי ממשלת מחוז איוואנובו תמורת 66 מיליון רובל. קרן דאר נמצאת בבעלות חברת לויט השייכת לנובאטק, אחת מיצרניות הגז הגדולות ברוסיה. איליה אליזייב, יו"ר מועצת הפיקוח של קרן דאר, שהוא גם סגן יו"ר מועצת המנהלים של גזפרומבנק, הוא חבר נעוריו של מדבדב, הם למדו יחד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת לנינגרד. לאחר מכן, האחוזה, על פי מקורות מסוימים, נותרה בבעלות קרן דאר, על פי מקורות אחרים, היא נתרמה למדבדב.
בשנת 2009 החלו עבודות רחבות היקף לשחזור והרחבת האחוזה, שבזכותן הפך הרכוש הרעוע והפארק הנטוש למתקנים ממשלתיים מוגנים במיוחד עם אחוזה, בתי מלון, מבני עזר, ארבורטום, בריכות, אתר סקי, חוף מלאכותי ומזח על הוולגה. בספטמבר 2016, חקירה של הקרן למניעת שחיתות של אלכסיי נבלני, שהוקדשה לפיתוח ותקצוב האחוזה בשנים 2011–2016, טענה כי במקום נבנו מבנים חדשים, בית מלון, שלושה מסוקים, מזח פרטי ומדרון סקי. מהשטח הכולל של המתקן המיוחד ל-80 דונם. עלות השיפוץ נאמדה בכ-25–30 מיליארד רובל, כשנבלני ציין נתונים אלה כסימני שחיתות. נושא השימוש באחוזה על ידי דמיטרי מדבדב עלה גם בסרטון שלו "הוא לא דימון בשבילכם".
ליד בית המגורים יש חוות ציד בשטח של יותר מ-4,000 דונם. הבעלות על האתר נמצאת בידי חברת "אוריון" (השם הישן של קרן "דאר"). על פי העיתון סובסדניק החל ממרץ 2017, "שיעורי השוק הנוכחיים - מכירת הזכות לחכירה של דונם אחד באזור איוואנובו למשך 49 שנים - מתחילה מ-2 מיליון רובל." כשההערכה היא שהחברה החכירה את השטח ל-49 שנים מידי המחוז.
השפעה על עיר התיירות פליוס.
בשנת 2013, מושל מחוז איוואנובו, מיכאיל מן, הביע את דעתו כי התעניינותו של דמיטרי מדבדב בפליוס הובילה לפיתוח רחב היקף של אשכול התיירות והתשתיות הקשורות לכך. לדבריו, העיר קיבלה כספים פדרליים, מערכת אספקת חשמל וביוב חדשה, נבנו כבישים והגדה שוחזרה. נבנה מרכז סקי מודרני. נטען כי מדבדב משך אליו פטרוני אמנות לשיקום מוחלט של כנסיית התחייה ומוזיאון הנוף, הקמת מרכז התרבות לויטנובסקי, שיפוץ "הר לויתן" (בו אייר יצחק לויתן סקיצה לציור "מעל השלום הנצחי").
במאי 2011 פרסמה פוליטיקאית מהאופוזיציה מריה ליטווינוביץ' מכתב פתוח מעובדי בית הבראה לשחפת בפליוס שחששו לסגירתו האפשרית, וכי הדבר יכול להיות קשור לבניית ביתו של דמיטרי מדבדב. לדברי מיכאיל מן, אין קשר בין סגירת בית ההבראה לבניית בית המגורים הנשיאותי; הוא העלה את הנושא בפני משרד הבריאות עוד בשנת 2006, וההחלטה התקבלה להגביר את האטרקטיביות אתר נופש למשקיעים ותיירים.
ב-12 ביוני 2012 סערת הוריקן הורידה מאות עצים בחורשות ליבנה המפורסמות, שנתפסו בציוריו של לויתן. בסוף אוגוסט 2012, מספר כלי תקשורת דיווחו מהתושבים המקומיים כי על פי החשד חורשות הליבנה שאותן צייר לויתן נכרתו כדי לרצות את דמיטרי מדבדב ובנו, האלרגי לאבקת ליבנה. בסתיו 2012 החלו עבודות השיקום למלא את ההפסדים הטבעיים של החורש, ובאביב 2013 ניטעו 600 עצים צעירים.
מירזא מסרור אחמד
מירזה מסרור אחמד (נולד ב-15 בספטמבר 1950) הוא המנהיג הנוכחי של הקהילה המוסלמית האחמדית.
התואר הרשמי שלו בתנועה הוא 'הח'ליף החמישי של המשיח'. הוא נכנס לתפקידו בשנת 2003.
חיים אישיים.
מירזה מסרור אחמד נולד ב-15 בספטמבר 1950 ברבווה, פקיסטן, לאביו מירזה מנסור אחמד ואמו סהיבזדי נאסירה בגום. הוא נכדו של מירזה בשיר-אוד-דין מחמוד אחמד, הח'ליף השני של הקהילה המוסלמית האחמדית, ואחיינו של מירזה טאהיר אחמד, הח'ליף הרביעי. למסרור שני אחים ושתי אחיות: מירזה אידריס אחמד, מירזה מגפור אחמד, אמטול קודוס ואמטול ראוף.
ב-21 בינואר 1977 נשא לאישה את סהיבזדי אמאטול סאבוח בגום. לזוג נולדה בת, אמטול וריס פאטה, ובן, מירזה וואקס אחמד.
קריירה מוקדמת.
מסרור אחמד התגורר בגאנה למעלה משמונה שנים. הוא הקים את בית הספר התיכון האחמדי בסלאגה, שם כיהן כמנהל במשך שנתיים. לאחר מכן היה מנהל בית הספר התיכון האחמדי באסרקיר, שם שימש כמנהל במשך ארבע שנים.
לאחר מכן שימש כמנהל החווה החקלאית אחמדיה בדפאלי באזור צפון גאנה בה עבד במשך שנתיים. הוא גידל בהצלחה חיטה בפעם הראשונה בגאנה. הניסוי של גידול חיטה כגידול כלכלי בגאנה הוצג ביריד סחר בינלאומי והתוצאות הוגשו למשרד החקלאות בגאנה.
זמן קצר לאחר שירותו בגאנה חזר אחמד לפקיסטן ושימש כמנהל החינוך בקהילה בפקיסטן, וב-10 בדצמבר 1997 מונה לנאזיר עאלה (מנהל ראשי) ואמיר מקומי, עד לבחירתו כח'ליף.
כהונתו כח'ליף.
מסרור אחמד החל לכהן כח'ליף החמישי ב-22 באפריל 2003, מספר ימים לאחר פטירת קודמו מירזה טאהר אחמד.
במסגרת תפקידו הוא מסייר לעיתים קרובות ברחבי העולם, ומבקר במדינות שונות עבור ג'לסה סלנה (מפגשים שנתיים) של חברי הקהילה. הוא גם מוביל בקביעות תפילות במסגד שלו בלונדון.
דעות והתבטאויות.
על פרשת קריקטורות מוחמד.