מאיירס הקים חברה לניהול אמנים, וקרא לה "Cursed Management Group" (קבוצת ההנהלה המקוללת). את צעדיו הראשונים בניהול להקות עשה עם להקת הרוק סור אייז (Sore Eyes) שבסיסה בממפיס. מאיירס ראה את הלהקה מנגנת במועדונים מקומיים, ודצמבר 2008, לאחר שהתרשם דיו, הציע ללהקה לחמם את שיינדאון בכמה מופעים שהכרטיסים עבורם נמכרו כולם ב-Machine Shop שבפלינט, מישיגן. מבלי שלהקה תדע זאת, השתמש מאיירס בהופעות הללו כאודישן, במטרה לבדוק אם יתאימו לו כלקוחות פוטנציאליים. לדברי הזמר שי יובנק, בסיום ההופעות ניגש אליהם מאיירס וסיפר להם שהמטרה בגללה הזמין אותם להופעות הללו הייתה כדי לוודא אם "יישחו או יטבעו" מול קהל גדול. מאיירס ציין בפניהם שהם "ביצעו שחיית חזה". לאחר מכן מסר ללהקה כי הוא מעוניין לעבוד איתם כמנהל.
חיים אישיים.
מאיירס נולד בממפיס שבטנסי.
הוא אוהד שרוף של קבוצת הממפיס גריזליס ונוהג לפקוד את משחקיהם הביתיים, להם הוא מחזיק מנוי לצד המגרש, כשאינו בסיבוב הופעות.
מאיירס הוא אספן אדוק של סניקרס ומחזיק לדבריו למעלה מ-600 זוגות של נעליים מתוצרת נייקי והמותג אייר ג'ורדן.
מאיירס מעורב מאוד בניהול חוות האלפקות של משפחתו.
מיגל ואן דאם
מיגל ואן דאם (בהולנדית: Miguel Van Damme; 25 בספטמבר 1993 – 29 במרץ 2022) היה כדורגלן בלגי ששיחק בעמדת השוער בקבוצת סרקל ברוז'.
קריירת מועדונים.
ואן דאם הגיע למחלקת הנוער של סרקל ברוז' בשנת 2013. ב-5 באפריל 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1-0 למכלן במסגרת ליגת העל הבלגית לעונת . בתום עונת ירד עם המועדון לליגה הבלגית השנייה. בעונת היה השוער הראשון של המועדון בליגה הבלגית השנייה. בתום עונת העפיל עם המועדון בחזרה לליגת העל הבלגית. בסך הכל ערך ואן דאם 40 הופעות ליגה במדי המועדון.
מחלתו ומותו.
בחודש יוני 2016, במהלך בדיקה שגרתית לפני עונת , אובחן ואן דאם עם לוקמיה. שנה לאחר מכן מחלתו הייתה בנסיגה, והוא חתם על חוזה חדש בסרקל ברוז' עד ליוני 2019. על-אף שעדיין נדרש לטיפול תרופתי, הוא שיחק במסגרת הגביע הבלגי לעונת במשחק נגד ראסינג גנק. בחודש ינואר 2020 חלה שוב בלוקמיה, והתבשר כי סיכויי ההישרדות שלו נמוכים. למרות זאת, הוא קיבל טיפולים אימונותרפיים, וב-16 ביוני 2020 חתם על חוזה חדש לעונה אחת בסרקל ברוז'. ב-18 באוקטובר 2021 חלה פעם נוספת בלוקמיה, ונלחם במחלה בפעם החמישית במהלך חמש שנים.
ב-29 במרץ 2022 מת ואן דאם ממחלתו בגיל 28.
המטה הטכנולוגי
היפרסוני
רפי כהן (תאורן)
רפי כהן (נולד ב-1931) הוא מעצב תאורה, שחקן, עוזר במאי מנהל הצגה ורקדן ישראלי. כהן עבד במשך כ-50 שנה כמעצב תאורה, מנהל הצגה, מנהל במה, איש טכני ומנהל מחסן בלהקת ענבל, וכן מנהל ההפקות בסיורי הלהקה מחוץ לישראל. במשך השנים עבד כהן גם עבור הקאמרי, תיאטרון אהל, תיאטרון זירה, ועוד מוסדות ואירועים שונים.
קורות חיים.
כהן נולד בשנת 1931 בעיר סמרקנד באוזבקיסטן. בשנת 1956 הצטרף כהן ללהקת ענבל כרקדן, והשתתף במחול "חתונה בתימן" ולמד משחק בסטודיו "דוכן" שהקים משה הלוי. בשנת 1957 הופיע כהן בתפקידי משנה בתיאטרון זירה. בשנת 1958 שיחק כהן בהצגה "7 תעלולי קיש וקוש" בתיאטרון במתנו, תיאטרון הילדים ליד תיאטרון אהל. כמו כן השתתף כהן בהצגה אסירה מס. 72 של תיאטרון אהל. באותה תקופה שיחק כהן בתיאטרון הילדים "תליל תילון" וכן הדריך חוגים דרמטיים. כמו כן שיחק כהן בתפקידי משנה בהבימה ובקאמרי.
לפי כהן, באותן שנים הוא הגיע למסקנה כי אין לו את "הנתונים הנדרשים על מנת להיות שחקן בעל שיעור קומה" ואין לו עניין בלשחק תפקידי משנה. על כן החליט כהן לעבור מתפקידי משחק לתפקידי תאורה וניהול הבמה. את יסודות המקצוע הוא רכש מארנון אדר, ובשנות השישים השתלם אצל התאורנים מיכאל ליברמן מתיאטרון הבימה, וחיים תכלת מלהקת בת שבע והטלוויזיה הישראלית. החל משנות השישים ועד לשנות האלפיים שימש רפי כהן כמנהל ההפקות בסיורי להקת ענבל לחו"ל. ב-1960 שימש כהן כעוזר במאי בהצגה 'שנת הבגרות' בתיאטרון אהל. בשנת 1963 נכח יחד עם רקדני ענבל בביקורו של מקס פון סידוב בישראל. בשנת 1969 עיצב כהן את התאורה עבור המחזה 'אחותי כלה' בביצוע להקת ענבל וכן עבור מופע לציון 20 שנה להקמת הנח"ל. באותה תקופה שימש כהן גם כרקדן מחליף בתיאטרון ענבל, בעת הצורך.
לקראת שנות השבעים עיצב כהן את תאורת המופעים 'מגילת רות' ו-'הבא לי גורלי', שהוצגו בשנות השבעים והשמונים. בשנת 1970 היה כהן אחראי על התאורה ב-'פסטיקל הקיבוצים' בגן השלושה. ב-1971 עיצב כהן את תאורת הצגת הבכורה של להקת שומבצל בצוותא. בשנת 1972 עיצב כהן את התאורה בעצרת שנערכה באנדרטת האריה השואג ואת תאורת המחול 'הפנינה והאלמוג'. בשלהי שנות השבעים עיצב את התאורה עבור מחולות רבים, ביניהם 'סתפתח', 'שדעבה וריחן', 'מכתשים', 'חתונה בתימן' ועוד. באותה תקופה שיתף כהן פעולה עם מעצב התאורה בן ציון מוניץ בהכנת התאורה להצגות 'אלגיה לכרם' ו-'ורד בר'.
בשנות השמונים עיצב כהן את התאורה עבור המחולות 'שיר השירים', 'שבת שלום', ו-'חפלה' והיה מהאחראים על הפקת אירוע של להקת ענבל לכבוד 100 שנה לתחילת העלייה מתימן. בשנת 1986 עיצב את תאורת הצגת היחיד 'פוזה' של רמי ברוך שהוצגה בתיאטרון בית ציוני אמריקה. בשנת 1987 ביים כהן את תאורת פסטיבל גוונים במחול. בסיום שנות השמונים ותחילת התשעים יצאה להקת ענבל לסיורים בארצות הברית, אסיה ואירופה, אשר את הפקתם ניהל כהן. כמו כן עיצב כהן את תאורת ההצגה "הפלך". בשנת 1997 הוצגו בהצגת בכורה המחולות "סג'רה", "מחול למים" "הבכור", אותיות פורחות" ו-"הצורף", כאשר את תאורת כולם עיצב כהן. בשנות האלפיים המוקדמות השתתף כהן בעיצוב תאורת היצירות "יעקב ועשיו", "שלמה המלך ומלכת שבא", וכן "שערי רצון", "משא ומתן" ו-"מארבע כנפות".
מעיין מרים (עין כרם)
פנים יפות
יוסף חזן
הרב יוסף חזן היה ר"מ, מו"צ, דיין ופרשן באזמיר ובירושלים במאה ה-17.
תולדותיו.
נולד באזמיר בסביבות שנת שע"ה (1615) לרבי אליהו חזן. בנערותו עבר לקושטא, כדי ללמוד אצל המהרי"ט. על ילדותו מעיד:. בנו מעיד עליו כי הנהגתו זו התחיל כבר מגיל תשע.
לאחר מכן שב לאזמיר וכיהן כרב קהילת קודש נוה שלום בעיר, שם התקין לראשונה לימוד הלכה קבוע אחרי התפילה תמורת פרס קבוע. מנהג זה התקבע בקהילה והתרחב בהמשך לקהילות נוספות עד שבזמן הרב חיים פאלאג'י היה זה המנהג הרווח בבתי הכנסיות באזמיר. הו שם כיהן דיין יחד עם הרב חיים בן יוסף בנבנישתי והשניים חתומים יחד על פסק בנושא היתר עגונה על ידי גוי המשיח לפי תומו, בשנת תכ"א. . בני דורו משבחים אותו, וביניהם מרן החבי"ב והרב חסדאי הכהן פרחייא בספרו תורת חסד: .
בשלב מסוים התעוור לתקופה של שנה וחצי: . בעקבות חזרת מאור עיניו קרא לספריו עין יוסף ועין יהוסף, כפי שמכנה אותם הרב חיד"א, "שתי העיניים".
עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, שם התקבל בשמחה רבה: .
נפטר בסביבות שנת 1700 בירושלים.
צאצאיו.
בניו של הרב יוסף היו הרב כלב חזן, והרב חיים חזן (הראשון), אביו של הרב דוד חזן, שהיה סבו של הרב רפאל יוסף חזן - מחבר שו"ת חקרי לב, אביו של הרב רחמים אליהו חזן, הרב אליעזר חזן, הרב חיים דוד חזן, וסבו של הרב חיים פאלאג'י ושל הרב ישראל משה חזן.
חתניו של הרב היו הרב יעקב קרודו והרב אברהם אלגאזי. נכדו של הרב יוסף היה הרב ישראל יעקב אלגאזי.
חיבוריו.
כתב חידושים גם על מסכת בבא קמא ומסכת שבועות (דיהנפורט תס"ח), אך בעקבות שריפה בבית הדפוס אבדו כל העותקים. כתב גם פירוש על עין יעקב וכן שו"ת וחידושים על מסכתות נוספות (סנהדרין וכתובות) וכן קונטרס בענייני נדר ונזירות שמשון.
תשובות ממנו נדפסו בספר בעי חיי, ספר תורת חסד, בספר חקרי לב ובשו"ת רבינו יצחק אלגאזי.
בשנת התשנ"א נדפסו הערותיו מכתב יד על ספר הרא"ם שנמצא בספריית האדמו"ר מקארלין בקובץ בית אהרן וישראל
מרד יהוא
מרד יהוא הוא אירוע המתואר ב-. המרד התרחש בתמיכתו של אלישע הנביא ביהוא, זאת בשל דברי אלוהים על בית אחאב.
רקע.
לאחר סיפור אליהו בנקרת הצור, אלוהים מצווה את אליהו לעשות שלושה דברים:
לבסוף אליהו לא מבצע פעולות אלה אלא רק מושח את אלישע לנביא אחריו. את שני המעשים האחרים מבצע אלישע לאחר מות אליהו.
לאחר שאליהו משח את אלישע, מתרחש מעשה כרם נבות בו אחאב רוצח ויורש את נבות היזרעאלי. לאחר מעשה כרם נבותף אלוהים אומר לאליהו שיגיד לאחאב שהמלוכה תילקח ממנו:
הביטוי "משתין בקיר עצור ועזוב בישראל" מתאר שכל גבר בבית אחאב יושמד, כך שהנשים לא יושמדו במרד. לאחר שאחאב שומע את הדברים הללו הוא מתאבל ומשום כך אלוהים מחליט לדחות את החורבן של בית ישראל לימי יורם בן אחאב, כמו שאומר הכתוב:
המרד.
בעת שהחל במרד, שימש יהוא כאחד משרי הצבא של יורם וחנה עם צבא ישראל ברמות גלעד. אלישע בן שפט קרא לאחר מבני הנביאים, וציווה אותו למשוח את יהוא בן נמשי למלך ממלכת ישראל. הנער עושה כן ומצווה את יהוא להכות את בית אחאב ואת איזבל, ויהוא הוכרז כמלך על ידי אנשי הצבא ועל ידי רעיו שרי הצבא. יהוא מיהר ליזרעאל, שם שהה בחופשת החלמה המלך יורם מלך ישראל שנפצע בקרב רמות גלעד נגד חזאל מלך ארם. יורם חושב תחילה שיהוא בא בתור שר צבאו בדרכי שלום ומנסה לשלוח שליחים אליו, לבסוף יורם יוצא בעצמו אל יהוא ומנסה לברוח כשמגלה שיהוא מנסה להורגו, אך יהוא יורה עליו חץ והורג אותו. יהוא הרג את יורם וגם את אחזיה מלך יהודה שבא לבקר את יורם.