שמה של המשפחה הוא כנראה עיוות וקיצור שמו של אב המשפחה ג'ובני בן גלצו (Giovanni figlio di Galeazzo).
באזור שנת 1215 המשפחה עלתה לגדולה בעושרה ובמעמדה החברתי באמצעות שורת עסקאות כלכליות שהניבו להם רווחי עתק: כספים שגנבו מדוכסות פייזולה הושקעו בדרום צרפת בצורה של הלוואה בריבית מנופחת: על כל שלושה מטבעות שהלוו בני המשפחה, הם דרשו אחד עשר.
המשפחה הוגלתה מפירנצה בעקבות קרב מונטאפרטי ב־4 בספטמבר 1260, אך הורשו לחזור זמן קצר מאוחר יותר. הכסף שצברו העלה את קרנם בפירנצה, ובתחילת המאה ה-14 המשפחה קנתה נכסים רבים בפירנצה, לרבות מגדל ג'אנפיליאצי , מגדל ידוע בסגנון הרומנסק העומד על תילו עד היום.
בני המשפחה השתייכו למפלגת הגוולפים, ובעת הפיצול בין הפלגים במפלגה הם הצטרפו לפלג השחור.
המשפחה איבדה מכוחה ומחשיבותה עם השנים, וענפה המרכזי הוכחד בשנת 1798 עם מותו של פרנצ'סקו מריה.
בתרבות.
דנטה אליגיירי חי בתקופת עלייתם לגדולה והיה ליריב פוליטי להם. דנטה לא ראה בעין יפה את משלח ידם כמלווים בריבית, מכיוון שהתנגד להתעשרות שלא בדרך העבודה. לפיכך בקומדיה האלוהית דנטה הציב אותם בגיהנום לצד מלווים בריבית אחרים, תוך שהוא מזהה אותם באמצעות סמלם בלבד:
צ'יצ'יביו, השף של אחד מבני המשפחה, הוא גיבור אחד הסיפורים של דקאמרון לבוקאצ'ו (יום שישי, סיפור חמישי).
דירק ון פוריסט
הלדר לופש
הלדר פיליפה אוליביירה לופש (בפורטוגזית: Hélder Filipe Oliveira Lopes; נולד ב-4 בינואר 1989) הוא כדורגלן פורטוגזי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בהפועל באר שבע.
קריירה.
לופש נולד בווילה נובה דה גאיה שבמחוז פורטו, ושיחק בקבוצות נוער מקומיות. אחיו התאום הוא המגן הימני טיאגו לופש. בקיץ 2008 עבר לפארמה והתאמן עם הקבוצה הבוגרת, אך לא שיחק במדיה.
בינואר 2009 חזר לפורטוגל, ושיחק במירנדלה, אוליביירה דה דורו ואספיניו מהליגות הנמוכות.
בקיץ 2011 חתם בטונדלה, ובתום העונה העפיל איתה לליגה הפורטוגלית השנייה.
ב-5 ביולי 2012 חתם לשנתיים בביירה-מאר מליגת העל הפורטוגלית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-30 בספטמבר 2012, בתיקו 1–1 עם ויטוריה סטובל.
ב-28 ביוני 2013 עבר לפאסוס די פריירה, גם היא מליגת העל. ב-3 בינואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בהפסד 1–2 לריו אבה.
ב-31 במאי 2016 חתם על חוזה לשנתיים בלאס פאלמאס מהלה ליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-1 באוקטובר 2016, כשפתח בהרכב בתיקו 2–2 עם אוססונה.
ב-27 ביולי 2017 עבר בהעברה חופשית לא.א.ק. אתונה. באותה עונה שותף לופש ב-31 משחקים בכל המסגרות, וזכה עם הקבוצה באליפותה הראשונה מאז 1994.
ב-29 בספטמבר 2018, במשחק נגד OFI כרתים, קרע לופש את הרצועה הצולבת הקדמית, ונעדר עד לתום העונה. ב-8 בינואר 2019 האריך את חוזהו עד ליוני 2022.
ב-27 באוגוסט 2021 חתם לשנתיים ב הפועל באר שבע.
סיטרואן אמי (2020)
סיטרואן אמי (בצרפתית: Citroën Ami) היא מכונית מיני חשמלית במרכב מיקרו, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי סיטרואן משנת 2020. היא נחשפה ב-27 בפברואר 2020 ומשווקת בעולם מיוני 2020.
היא משתמשת בשם הישן של סיטרואן אמי.
הנסיעה באמי מותרת מגיל 14 ואינה כרוכה ברישיון עקב גודל המכונית.
מפרט טכני.
היא כוללת מנוע חשמלי המספק 8 כ"ס. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 5.5 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 75 ק"מ, הטעינה אורכת 3 שעות. המהירות המרבית עומדת על 45 קמ"ש.
הקוסם (קלף טארוט)
הקוסם הוא אחד מ-78 קלפי הטארוט, אחד מ-22 הקלפים של הארקנה הגדולה, והמספר שלו הוא 1.
משמעות הקלף.
קלף הקוסם מציע לאדם ליישם את רעיונותיו, ולהימנע מלנצל את יכולותיו לרעה. הוא מסמל אדם בעל כשרון, כוח רצון, כלים וידע המאפשרים לו לבצע בהצלחה את כל אשר ירצה.
ישנם קוראי קלפים התומכים בקריאה הפוכה, ובמידה והקוסם יוצא הפוך בקריאת קלפים, הוא מייצג רמאות, אשליה ותמרון למען רווח אנוכי.
הקוסם כאובייקט מחקרי ולימודי בתחום תורת הנסתר, מתפרש כסמל של כוח, פוטנציאל, ואיחוד של העולם הגשמי והרוחני.
בקבלה מזוהה קלף הקוסם עם האות ב', ובאסטרולוגיה עם כוכב חמה, מזל תאומים ומזל בתולה.
בנומרולוגיה, מספרו הוא 1 - קלף הקוסם מייצג מנהיגות, התחלות חדשות, יצירתיות. קלפים נוספים שמייצגים את הספרה 1 הם גלגל המזל והשמש.
אצטדיון גרינוואלדר
האצטדיון העירוני ברחוב גרינוואלדר (בגרמנית: Städtisches Stadion an der Grünwalder Straße), הידוע בקיצור כאצטדיון גרינוואלדר, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם במינכן שגרמניה. האצטדיון מכיל 15,000 מקומות ישיבה ומשמש את קבוצת מינכן 1860 במשחקיה הביתיים.
היסטוריה.
האצטדיון נבנה בשנת 1911 והיה המגרשה הביתי של מינכן 1860 עד 1995, עת עברה לשחק באצטדיון האולימפי החדש. בהמשך עברה הקבוצה לשחק באליאנץ ארנה, ובסוף עונת 2016/2017 חזרה לשחק באצטדיון. היריבה העירונית, באיירן מינכן, שיחקה גם היא באצטדיון בשנים 1926-1972, עד שעברה לאצטדיון האולימפי החדש.
ב-14 במרץ 1948 נרשם שיא הצופים באצטדיון כאשר 58,200 במשחק של מינכן 1860 נגד נירנברג. עם השנים פחתה תכולת האצטדיון, וכיום הוא מכיל 15,000 מקומות ישיבה.
ולדיסלב לושקביץ'
ולדיסלב לושצ'קייביץ'
טדאוש איידוקייביץ'
תדיאוש איידוקייביץ'
טיאגו לופש
טיאגו חורחה אוליביירה לופש (בפורטוגזית: Tiago Jorge Oliveira Lopes; נולד ב-4 בינואר 1989) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת המגן הימני.
קריירה.
לופש נולד בווילה נובה דה גאיה שבמחוז פורטו, ושיחק בקבוצות נוער מקומיות. אחיו התאום הוא המגן השמאלי הלדר לופש. בקיץ 2008 עבר לואל ד'אוסטה, קבוצת חובבים מהליגות הנמוכות באיטליה.
בקיץ 2010 חזר לפורטוגל ושיחק באספיניו מהליגה הפורטוגלית השלישית.
בקיץ 2011 חתם בטונדלה, ובתום העונה העפיל איתה לליגה הפורטוגלית השנייה.
בקיץ 2012 חתם בטרופנסה מהליגה השנייה. בקיץ 2013 חתם בקובילה, מאותה ליגה.
ב-19 בינואר 2014 עבר לצ'.פ.ר. קלוז', מליגת העל הרומנית, כשהוא חותם על חוזה לשנתיים וחצי.
ביולי 2017 עבר בהעברה חופשית לקייסריספור מליגת העל הטורקית, וחתם על חוזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת. בעונה הראשונה סיים עם קבוצתו במקום התשיעי, ובעונתו השנייה בקבוצה סיים איתה במקום העשירי.
ביולי 2019 עבר בהעברה חופשית לדניזליספור, העולה הטרייה לליגת העל הטורקית, וחתם על חוזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת. בעונה הראשונה סיים עם הקבוצה במקום ה-14, ובעונתו השנייה סיים עם הקבוצה במקום ה-21 והאחרון, וירד לליגת המשנה הטורקית.
פסקל יוטון
לוקסמבורג במלחמת העולם השנייה
מעורבותה של לוקסמבורג במלחמת העולם השנייה החלה בפלישת גרמניה הנאצית ב-10 במאי 1940, ונמשכה עד שחרורה על ידי כוחות בעלות הברית בסוף 1944 ובתחילת 1945.
לוקסמבורג סופחה לגרמניה בשנת 1942. במהלך הכיבוש יזמו השלטונות הגרמניים תוכנית של "גרמניזציה" של המדינה, דיכוי שפות ומנהגים שאינם גרמניים וגיוס לוקסמבורגים לווארמאכט, מה שהוביל להתנגדות נרחבת, שהגיעה לשיאה בשביתה כללית באוגוסט 1942 נגד הגיוס. זמן קצר לפני הכניעה לנאצים, ברחו חברי הממשלה מהמדינה יחד עם הדוכסית הגדולה שרלוט, ובסופו של דבר הגיעה ללונדון, שם הוקמה ממשלת-גלות. חיילים לוקסמבורגים נלחמו גם ביחידות בעלות הברית עד השחרור.
רקע כללי.
ממשלת לוקסמבורג נקטה מדיניות של נייטרליות מאז משבר לוקסמבורג בשנת 1867, לאור פגיעותה של המדינה. במהלך מלחמת העולם הראשונה נותרו 400 איש מהצבא המקומי במהלך הכיבוש הגרמני. בנאום בפני הרייכסטאג במרץ 1939, הבטיח אדולף היטלר כי ריבונותה של לוקסמבורג לא תיפגע. כוחו של הצבא גדל בהדרגה ככל שהמתח הבינלאומי עלה בתקופת הפיוס ולאחר הפלישה הנ גרמנית לפולין בספטמבר 1939. עד 1940 מנה צבא לוקסמבורג כ-13 קצינים, 255 שומרים חמושים ו-425 חיילים.
תחנת הרדיו הפופולרית בשפה האנגלית, "רדיו לוקסמבורג", עלתה לאוויר בספטמבר 1939. מלבד זאת, החיים הנורמליים נמשכו בלוקסמבורג במהלך המלחמה המדומה. לא התקיימה שום האפלה והרכבות הרגילות לצרפת ולגרמניה המשיכו לנסוע.
באביב 1940 החלו העבודות על סדרת מחסומים לאורך לגבול המזרחי של לוקסמבורג עם גרמניה.
פלישה גרמנית.
ב-9 במאי 1940, לאחר הגברת תנועות הכוחות סביב הגבול הגרמני, נסגרו מחסומי קו שוסטר.
הפלישה הגרמנית ללוקסמבורג החלה בשעה 04:35 במקביל להתקפות על בלגיה והולנד. הכוחות הפולשים נתקלו בהתנגדות מועטה של צבא לוקסמבורג. בצהריים נפלה עיר הבירה.
בשעה 08:00 חצו כמה דיוויזיות צרפתיות את הגבול מקו מאז'ינו והתעמתו עם הכוחות הגרמניים לפני שנסוגו. הפלישה גרמה לפציעתם של 7 חיילים בלוקסמבורג ולמותם של שישה מחיילי בעלות הברית.
כיבוש גרמני.
עזיבת הממשלה הותירה את השלטון המקומי בלוקסמבורג בכאוס. מועצה ניהולית בהנהגת אלברט והרר הוקמה כדי לנסות להגיע להסכם עם הכובשים לפיו לוקסמבורג תוכל להמשיך ולשמור על עצמאות מסוימת תחת הנאצים, וקראה לשובה של הדוכסית הגדולה. כל האפשרויות לפשרה אבד בסופו של דבר כאשר לוקסמבורג סופחה לגרמניה וכל תפקידי הממשלה בוטלו מיולי 1940. זאת בניגוד לבלגיה והולנד ששמרו על תפקוד פוליטי אוטונומי חלקי תחת שליטה גרמנית. מאוגוסט 1942 ועד לסוף המלחמה לוקסמבורג הייתה חלק רשמי מגרמניה.
מאוגוסט 1940, הדיבור בצרפתית נאסר על מנת לעודד את השתלבות המדינה בגרמניה. מהלך זה הוביל לתחייה עממית של השפה הלוקסמבורגית המסורתית (שלא נאסרה) כסוג של התנגדות פאסיבית.
מאוגוסט 1942 גויסו כל הגברים הלוקסמבורגים לצבא הגרמני. בסך הכל שירתו 12,000 לוקסמבורגים בצבא הגרמני, מתוכם כמעט 3,000 מתו במהלך המלחמה. 1,500 נוספים נפצעו.