M.2 (נקרא בעבר Next Generation Form Factor או NGFF), הוא מפרט לכרטיסי הרחבה עבור לוח אם המותקנים באופן פנימי ולמחברים נלווים. M.2 מחליף את תקן mSATA, המשתמש במתאם הכרטיסים הפיזי של PCI Express Mini Card. באמצעות מפרט פיזי גמיש יותר, ה-M.2 מאפשר מידות רוחב ואורך שונים, ויחד עם זמינות תכונות ממשק מתקדמות יותר, הופך את M.2 למתאים יותר מ-mSATA באופן כללי ליישומי אחסון במצב מוצק, ובמיוחד במכשירים הקטנים יותר כמו אולטראבוק וטאבלט.
ממשקי אפיק נתונים הניתנים דרך מחבר M.2 הם PCI Express 4.0 (עד ארבעה נתיבים), ATA 3.0 Serial ו-3.0 USB (יציאה לוגית אחת לכל אחד משני האחרונים). על היצרן של מארח M.2 או מודול לבחור באילו ממשקים יש לתמוך, תלוי ברמה הרצויה של תמיכה מארחת וסוג התקן. חריצי הכניסה הייחודיים של מודולי M.2 גם מונעים את הכנסתם למחברי מארח שאינם תואמים.
מפרט M.2 תומך ב-NVM Express או NVMe כממשק ההתקנים הלוגי עבור M.2 PCI Express SSD, בנוסף לתמיכה ב-AHCI מדור קודם ברמת הממשק הלוגי. בעוד שהתמיכה ב-AHCI מבטיחה תאימות לאחור ברמת התוכנה עם התקני SATA מדור קודם ומערכות הפעלה מדור קודם, NVM Express נועד לנצל באופן מלא את היכולת של התקני אחסון PCI Express מהירים לבצע פעולות קלט / פלט רבות במקביל.
ססמבריק
ססמבריק (שם מדעי: "Zygaena") הוא סוג של עש, השייך למשפחת הססמבריקיים מסדרת הפרפראים. המינים בישראל בעלי צבעי אזהרה של אדום-שחור, כנראה משום שדמו של הססמבריק מכיל מימן ציאנידי המונע מציפורים לטרוף אותו.
הפארק הלאומי דונאו-אוון
Lockdown
Lockdown הוא סינגל של המוזיקאי האמריקאי אנדרסון פאאק, שיצא לאור ב-19 ביוני 2020, על ידי חברות התקליטים 12 טון מיוזיק ואפטרמת' אנטרטיינמנט. השיר נכתב על ידי פאאק עצמו, יחד עם ג'ייסון פאונדס, ג'ף גיטלמן, ג'וני מקנייז, קניה ריי ג'ונסון ו-ויקי פיירווייל ניואן, והופק על ידי פאאק ו-J.LBS. בטקס פרסי גראמי ה-63, הועמד האלבום לשתי קטגוריות: "ביצוע הראפ המלודי הטוב ביותר" ו"הווידאו קליפ הטוב ביותר", תוך שזכה בראשונה. בנוסף, היה מועמד גם לקטגוריית "הקליפ הטוב ביותר בעל מסר חברתי" בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2020 ו"קליפ למטרה טובה" בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2020. הרמיקס הרשמי של השיר יצא לאור ב-7 באוגוסט 2020 ומשתתפים בו J.I.D, ג'יי רוק ונוניים.
הרכב.
לדברי מגזין Stereogum , השיר הוא "אותו סוג של ראפ-נשמה מחליק ומרומז שאנדרסון פאאק בנה עליו את שמו". מבחינה לירית, השיר הוא שיר מחאה העוסק באלימות משטרתית.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של אנדרסון פאאק בסמוך לצאתו של הסינגל. הקליפ בוים על ידי דייב מאיירס. בקליפ נראים פאאק וחבריו מתאוששים לאחר עימות עם שוטרית. בקליפ מתארחים מוזיקאים שונים, בהם סיד, סומיניק פייק, סיר, אנדרה דיי, דאמבפאונדד וג'יי רוק, שהשתתף ברמיקס של השיר. בסוף הקליפ נראית גרפיקה המפרטת שמות של קורבנות שונים של שוטרים, בהם ג'ורג' פלויד ובריאונה טיילור.
הופעות חיות.
ב-28 ביוני 2020 ביצע פאאק את השיר בהופעה חיה בטקס פרסי ה-BET.
נרדו זלקו
נרדו זלקו (בספרדית: Nardo Zalko; 1 באוקטובר 1941 (בואנוס איירס) – 2 ביוני 2011 (פריז)).
היה עיתונאי, סופר, חוקר והיסטוריון של טנגו, שכתב ופרסם ספרים ומאמרים המהווים סימוכין למושגים המיוחדים למוזיקה ולריקוד זה, אשר את קורותיהם חקר לאור יחסי-הגומלין בין בואנוס איירס ופריז. תרם תרומה נרחבת לחקר האקדמי של תולדות הטנגו.
קורות חיים.
נרדו זלקו היה בנם של פרידה ואברשה זלקו, זוג מהגרים יהודים שהגיעו מליטא לארגנטינה. הוא נולד וגדל ברובע , ערש הטנגו בבואנוס איירס.
בגיל 19 הפליג בגפו לישראל והצטרף לקיבוץ עין שמר. לישראל הגיע כעיתונאי והיה מפרסם כתבות בשבועון בעל ההשפעה, , שיצא באורוגוואי, עבורו סיקר את משפט אייכמן
שנפתח בירושלים באפריל 1961. בשנת 1967 השתתף כצנחן במלחמת ששת הימים, בקו החזית של הקרב על גבעת התחמושת בירושלים.
קריירה.
בשנת 1970, עם אשתו ובנו בן השלוש, הגיע זלקו לפריז, חלומו מאז ומתמיד. בשנת 1979 התקבל כעיתונאי ב (AFP),
שם נכנס לאגף AmSud אמריקה הדרומית ונעשה במהירות מנהל משמרת. בשנת 2006 סיים את עבודתו כראש האגף כאשר פרש לגמלאות.
בשנת 1996 זלקו התמנה לעורך ראשי של עיתון האקדמיה לטנגו בצרפת
."Tango, Le Bulletin de l'Académie Française de Tango"
הוא צבר אוסף של מסמכים נדירים, תקליטים, תווי-נגינה, פרטיטורות, ספרים, תמונות, צילומים הקשורים לנושא הטנגו וראיין מוזיקאים, הנגנים, הזמרים והרקדנים שבזכותם מתקיימת אמנות הטנגו, מאסטור פיאצולה ועד . אוסף זה נמצא כיום
ב (CND) בצרפת.
בשנת 1998 פרסם זלקו את ספרו "פריז – בואנוס איירס, מאה שנות טנגו" בצרפתית,
"Paris – Buenos Aires, Un Siècle de Tango"
(הוצאת ), בו תיעד בהרחבה את המוזיקה, הריקוד, השירה והתרבות של הטנגו, ואת יחסי ההשפעה ההדדית שנוצרו בין שתי הבירות הנזכרות בספר.
הספר הוצא לאור בספרדית בשם
"Paris – Buenos Aires, Un Siglo de Tango"
בשנת 2001.
לטנגו שצמח בבתי הבושת של עיר-הנמל בואנוס איירס, הסביר זלקו בספרו, היה צורך להצליח בפריז על מנת שיוכל לשוב אל ארץ מולדתו עטור תהילה וספוג מוניטין של העולם הגדול. בספר 357 עמודים (316 עמודים בהוצאה השנייה), ובהם 66 אילוסטרציות, כמה מהן נדירות ויקרות ערך, מתוך האוסף הפרטי של זלקו שכלל שירי טנגו, תווי נגינה, גלויות, רישומים, קריקטורות וצילומים המשלימים את הטקסט הכתוב.
הספר נבחר על ידי משרד החינוך הצרפתי בשנת 2015 להיות אחד מנושאי בחינות הבגרות הכלליות במגמת-אמנויות.
ספרו הבא, "טנגו, תשוקה של הגוף והנפש",
"Le Tango, Passion du Corps et de l’Esprit"
התפרסם בצרפתית בשנת 2001 בהוצאת .
לדברי ההיסטוריון , זלקו היה הסופר הראשון שהתייחס ברצינות למחקר אודות התפתחות הטנגו בפריז.
זלקו נחשב כיום למומחה בשטח מחקר הטנגו; עבודתו, ובמיוחד ספרו "פריז - בואנוס איירס, מאה שנות טנגו" מצוטטים בספרים
מאמרים
ואתרים במרשתת.
בפריז, מטעם מרכז ז'ורז' פומפידו, זלקו ליווה והדריך סדרת סיורים במקומות שהיה להם קשר לטנגו.
בשנת 2005 התמנה נרדו זלקו, לשגריר
בפריז.
נרדו זלקו נפטר בפריז ב-2011 ונקבר בבית הקברות מונפרנאס.
הותיר אחריו אלמנה, דר' הגר שמי זלקו, דוקטור לתולדות האמנות;
בן, דר' דניאל זלקו, דוקטור לטוקסיקולוגיה ומנהל מחקר -INRAE
ובת, אלין זלקו, אמנית, מאיירת ובוגרת האקדמיה הגבוהה לאמנויות ויזואליות
על מצבתו נחרט: "בואנוס איירס – ירושלים – פריז", כתובת המעידה על חשיבותם של מקומות אלו בחייו. בסתיו של אותה שנה הקדישה שגרירות ארגנטינה בפריז ערב לזכרו.
ספרים.
"Crepusculo en La Habana", Buenos Aires: ed. Catalogos, 1993
"Paris – Buenos Aires, Un Siècle de Tango", Paris: Éditions du Félin, 1998
הוצאה שנייה - 2004,
הספר יצא בהוצאה שלישית - 2016 במהדורת ספרי-כיס,
"Le Tango, Passion du Corps et de l’Esprit", Aubin, France: Milan 2001,
"Paris Buenos Aires un Siglo de Tango", Buenos Aires:
Corregidor, 2001,
עיתונות:
כתב השבועון "מארצ׳ה" מונטווידאו, בישראל 1961 עד 1970
כתב "מארצ׳ה" בפריז 1970 עד 1974
כתב מאמרים לעיתונים:
, בואנוס איירס;
"מונדו נואבו", קראקס; "לה וואנגארדיה", מדלין; "ידידות צרפת ישראל", פריז 1974 עד 1979
"אל אוניברסל", "אל נסיונל"
, מקסיקו סיטי; "אל הראלד", מיאמי;
, ולנסיה; "אל טיאמפו", בוגוטה, 1980 עד 1991
עורך ראשי של "טנגו, ירחון האקדמיה הצרפתית לטנגו", פריז, 1996
וולטר אוסבורן
וולטר פרדריק אוסבורן [1] ( באנגלית: Walter Frederick Osborne; 17 ביוני 1859 - 24 באפריל 1903) היה צייר אירי אימפרסיוניסטי ופוסט-אימפרסיוניזם וצייר פורטרטים, שנודע בעיקר בזכות תיאוריו התיעודיים של חיי המעמד הפועלים בסוף המאה ה -19.
ראשית חייו.
וולטר אוסבורן נולד ברתמינס, דבלין, השני מבין שלושת בניו של ויליאם אוסבורן, צייר בעלי חיים מצליח שהתמחה בהצגת סוסים וכלבים עבור בעלי האדמות האיריים העשירים באותה תקופה. בשנות השמונים של המאה ה-19, בעלי בתים רבים נקלעו לקשיים כלכליים, ויליאם נאלץ להתמקד בציור בעיקר של כלבים.
וולטר למד מאביו שאפשר להרוויח כסף מציור בעלי חיים, והוא הפיק לא מעט ציורים כאלה כולל ילדים עם חיות המחמד שלהם, וסדרת עבודות אימפרסיוניסטיות על פרות. עם זאת, לדברי היסטוריון האמנות קמפבל, בציורים אלה, "אוסבורן מתנער מהאיכות הסנטימנטלית או הספרותית של ציור ז'אנר ויקטוריאני, ומציג גישה מציאותית יותר ואווירה של עדינות."
הצלחה.
הוא זכה בפרס טיילור ב־1881 וב־1882, פרס הסטודנטים הגבוה ביותר באירלנד באותה תקופה. בזמן שלמד באוניברסיטה באנטוורפן הוא הושפע מהצייר הפלמני רובנס, ומהריאליסט הצרפתי, ז'ול בסטיאן-לפה בשנת 1883 עבר אוסבורן מאנטוורפן לבריטאני שם צייר את "איסוף התפוחים" המפורסם שלו, המצוי בגלריה הלאומית של אירלנד. זמן קצר לאחר מכן הוא עבר לאנגליה אבל חזר לעיתים קרובות לדבלין כדי להכין רישומי טיוטה למה שהפכה לסדרה המפורסמת ביותר שלו - חיי היומיום של העניים בעיר. אף על פי שיש לסדרה הזאת ההערכה רבה בהווה, ציורי הרחוב התיעודיים הללו לא זכו להצלחה מסחרית, ואוסבורן השלים את הכנסותיו באמצעות ציורי פורטרטים של מעמד הביניים.