פיק קיבל הכשרה והדרכה כשעבד כשוליה תחת המורה והאדריכל הנודע, תיאודור פישר. הוא התמנה לפרופסור באוניברסיטה הטכנית של מינכן בשנת 1935, תכנן את בית המגורים במינכן של רודולף הס בשנת 1936. פיק הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1937, ובכך תכנן ועיצב פרויקטים נאציים כמו בניינים שונים במתחם אוברזלצברג של אדולף היטלר וכמו כן צריפי SS. על פיק גם הוטלה המשימה לעצב מחדש את העיר האוסטרית, לינץ. עבודותיו לקחו גם חלק באירוע האדריכלות בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ של 1936.
לאחר מלחמת העולם השנייה, על פי משפטי נירנברג, פיג סווג רשמית כמיטלאופר ("Mitläufer"), 'מטייל עמית', אדם אשר היה שותף באופן פסיבי לפשעי הנאצים. לאחר המלחמה פיק השתתף ותכנון מבנים חדשים כחלק מפרויקט שיקומה של לינץ לאחר הפצצתה במלחמה ופרש לבוואריה. אשתו הראשונה נפטרה ב־2 באוקטובר 1938; בשנת 1948 הוא התחתן עם קתרינה בושר, הצעירה ממנו ב-28 שנה. בתו, פרידריקה נולדה בשנת 1950.
רכז ביטחון שוטף צבאי
תיכון מכבים רעות - מו&quot;ר (רעות)
תיכון מכבים רעות - מו"ר (רעות) הוא בית ספר על יסודי שש-שנתי, הממוקם במודיעין-מכבים-רעות. שתי חטיבות בית הספר הוקמו באופן נפרד בשנת 1991 במכבים-רעות ואוחדו בתשס״ז. מנהלת בית הספר היא רוית ורון, מנהלת החטיבה התחתונה היא שמחה (מימי) פאר ומנהלת התיכון היא אסנת בן צרויה. בבית הספר לומדים למעלה מ-1,800 תלמידים בלמעלה מ-50 כיתות שמתוכן כ-8 כיתות מיוחדות.
תיכון מו״ר הצטרף לרפורמת ״אופק חדש״ בתשע״ג ול״עוז לתמורה״ בתשע״ד.
דיולה וייסבורג
דיולה וייסבורג (בהונגרית: Weiszburg Gyula; ארדבניה, 19 באוגוסט 1866 – 20 בינואר 1919) היה רב בבודפשט, סופר התאולוגי.
ביוגרפיה.
בין השנים 1881–1891 היה תלמיד בית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא קיבל דוקטורט במדעי הרוח בשנת 1890 וב-1892 סמיכה לרבנות. תחילה היה עוזר רב בקהילה היהודית של פשט, ומשנת 1905 מונה למזכיר הכללי של הקהילה. במקביל, הוא ערך את גיליונות עיתוני הקהילה בשם "עתיד" (Jövő) ואת "סקירת הקהילה" (Hitközségi Szemle). מאמריו הופיעו בסקירה יהודית-הונגרית, בספרי השנה של האגודה הספרותית היהודית-הונגרית (IMIT), ב"עתיד" וב"סקירת הקהילה". הוא אפילו כתב ספר לימוד לתאולוגיה.
בלאדפופ
מייקל טאקר (באנגלית: Michael Tucker; נולד ב-15 באוגוסט 1990), המוכר בשם הבמה בלאדפופ (לעיתים בלאדפופ®), הוא מוזיקאי, מפיק מוזיקלי ופזמונאי אמריקאי. הוא גם מוכר בשמות הבמה הקודמים שלו, בלאד דיימונדס, בלאד, ומייקל דיימוד. הוא ידוע בשל כתיבתו והפקתו של שירים למספר אמנים, ביניהם בריטני ספירס, ליידי גאגא, ג'סטין ביבר, מדונה וג'ון לג'נד.
חייו וקריירה.
הוא נולד בקנזס סיטי, מיזורי, ארצות הברית. הוא למד גיטרת ג'אז בבית הספר, ובהדרכתו של Ssion , הוא למד איך לייצר מוזיקה במרתף הוריו בזמן שלמד במכון האמנות של קנזס סיטי . בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, הוא עבר לוונקובר, קנדה, בשביל ללמוד עריכת וידאו, בעודו מוזמן להיות די ג'יי במסיבות בתי ספר. בזמנו הפנוי, הוא המשיך ליצור ולהפיק מוזיקה עם Ableton Live . לאחר מכן, הוא עבר להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה לאחר שהוחתם אצל חברת התקליטים האווסלה .
לאחר שעבר להתגורר בלוס אנג'לס, הוא החל לעבוד עם אמנים ידועים. הוא שיתף פעולה עם גריימס בהכנת המיני-אלבום "Phone Sex" ובהכנת הסינגל "Go". הוא גויס להכין גרסאות רמיקס רשמיות למספר אמנים, בין היתר לקנדריק לאמאר, ביונסה, אלי גולדינג, ומייג'ור לייזר. ב-2014, הוא היה אחד מהמפיקים באלבומה ה-13, "Rebel Heart". הוא גם היה אחד מהמפיקים של הסינגל "Sorry" של ג'סטין ביבר.
לאחר מכן, הוא המשיך להפיק. בין ההפקות שעשה היה לבריטני ספירס, פיפת' הרמוני וחנה . ב-2016, הוא היה אחד מהמפיקים של האלבום "Joanne" של ליידי גאגא. לאחר צאת האלבום, הוא הפיק את הסינגל "What You Do to Me" של ג'ון לג'נד.
ב-2017, הוא ביצע רמיקס לסינגל "Little of Your Love" של הלהקה חיים, וכן כתב, בשיתוף פעולה עם ג'סטין ביבר, את הסינגל "Friends".
ב-2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם היילי סטיינפלד, את הסינגל "Capital Letters".
ב-2019, הוא הוציא את הסינגל "Newman". באותה שנה, הוא היה אחד מהמפיקים של הסינגל "Internet" של פוסט מאלון.
ב-2020, הוא היה אחד מהמפיקים של האלבום השישי של ליידי גאגא, "Chromatica." הוא גם אחד מהמפיקים של הסינגל "Stupid Love".
חיים אישיים.
במאי 2013, הוא החל לצאת עם המוזיקאית האמריקאית חנה .
בלאד פופ
בלאד דיימונדס
בלאד
מייקל דיימוד
הדס שפירא מדמוני
נזירות בית לחם של עליית הבתולה השמיימה והקדוש ברונו
מנזר נזירות בית לחם של עליית הבתולה השמיימה והקדוש ברונו, הידוע בשמו מנזר נזירות בית לחם הוא מנזר נוצרי קתולי שממוקם בבית ג'מאל בישראל.
נכון ל-2021, נמצאות במנזר כ-40 נזירות. הנזירות מגיעות בעיקר מבלגיה וצרפת והן מתקשרות ביניהן בשפה הצרפתית. סדר היום של הנזירות מתחיל בקומן בארבע בבוקר לתפילה ולהתייחדות עם האל, ואת רוב שעות היום שלהן לאחר מכן הן מבלות לבדן בתאיהן, עוסקות בתפילה ובהתבוננות וממעטות בדיבור. בשעות אחר הצהריים הן נפגשות לפרק זמן קצר ויוצאות לטייל בחורשה הירוקה שמקיפה את המנזר.
היסטוריה.
מתחם מנזר בית ג'מאל כולל את מבנה מנזר הגברים, מנזר הנשים, וכנסיית סטפנוס הקדוש (סטפיאן) שנחשב לנוצרי הראשון שנסקל למוות בשל אמונתו בתורתו של ישו, ונבנתה בשנת 1930. המנזר הקתולי האיטלקי של המנזר הסלזיאני, הוקם ב-1881 לאחר שאדמתו נרכשה בשנת 1860 מידי תושבי האזור הערביים. לדעת חוקרים המנזר הוקם על שרידי כנסייה ביזנטית כהוקרה לקדוש סטפנוס.
במנזר הקימו הנזירים בית ספר לחקלאות שבו לימדו את ילדי הפלאחים את תורת החקלאות על מנת שיוכלו לחזור לכפריהם ולפתח חקלאות מודרנית. כמו כן, למדו הנערים לסקל ולהכין חלקות לגידולים חקלאים, שימוש בחומרי הדברה ודישון על מנת להעלאות את כמות היבול.
לקראת סוף שנת 1948, החליטו בצבא הישראלי, "במבצע ההר" לכבוש את מוצבי המצרים ששלטו באזור, אחד היעדים היה כבוש מנזר בית ג'מאל שישב על גבעה רמה, בעקבות מלחמת העצמאות, המצב הדמוגרפי באזור בית ג'ימאל השתנה, והיתומים והעניים שנהגו לפקוד את בית הספר החקלאי שבאזור חדלו מלהגיע. בעקבות כך בשנת 1957 פסק בית הספר החקלאי מלפעול ובמקומו הוקמה במקום ב־1958 פנימייה לילדים ממשפחות מעורבות ליהודים ונוצרים שהחזיק עד 1963.
בשנת 1988 הוחלט שהמבנה ישמש לכ-40 נזירות "האחיות מבית לחם". אנדרה נתן שוראקי, שהיה סגן ראש עיריית ירושלים ומתרגם ידוע של התנ"ך ומחבר יצירות אחרות, עודד את הבנייה של המנזר בישראל. הנזירות הראשונות שהגיעו למנזר היו נזירות מצרפת ובלגיה. הן הגיעו למקום במקרה בלי שום אידאולוגיה.
מסדר האחיות בית לחם נוסד בשנת 1950 בצרפת, ושייך לזרם הקתוזיאני של סן ברונו הקדוש, שמו הראשון היה "המשפחה הקדושה מבית לחם", לזכרו של הולדת ישו בבית לחם.
השם השני של מסדר הנזירות הוא "מסדר עליית מרים הקדושה". הוא נקרא כך בהשפעתו של האפיפיור פיוס השנים עשר, שהודיע ב-1 בנובמבר בשנת 1950 על הדוגמה, עיקרון אמוני נוצרי, שמרים אם ישו, עלתה לשמיים עם גופה.
השם השלישי הוא מסדר על שם סן ברונו הקדוש שייסד את המסדר הקרטוזיאני במאה האחת עשרה. כאשר הוקם המסדר, ביקשו הנזירות להשתייך גם למסדר סן ברונו הקדוש אשר משפיע מאוד על אורחות חיי הנזירות במנזר ומכאן השם הנוסף. (בצרפתית נקרא המסדר: Famille monastique de Bethléem, de l'Assomption de la Vierge et de saint Bruno).
שליחות.
הנזירות בבית לחם מתחברות למסדר הקרטוזיאני הידוע גם כמסדר ברונו הקדוש ( הן אומצו על ידי הקרטוזאינים), והוא מסדר נזירים מתבודדים, אחד ממסדרי הנזורה המחמירים ביותר של הכנסייה הקתולית. המנזר משלב בין שני זרמים נוצרים- הקתולי והאורתודוקסי. החיים והמסורת במנזר הם קתולים ואילו האיקונות משתייכות לזרם האורתודוקסי.
החיים במנזר נבחרים מתוך בחירה לחיות עם ה' ואת דרכו בצורה הטובה ביותר. על מנת לחיות חיים מלאים כנזירה, הנזירות מתנתקות מהעולם החיצון כמעט לגמרי. (בלי טלוויזיה, מחשב, חדשות וכדומה) . כדי להתעדכן במה שקורה בעולם ישנה נזירה אחת שיש לה את הגישה לאינטרנט, נזירה נוספת שתלך לעשות שליחויות בעיר, תשלומים וכדומה.
הן עושות זאת מתוך "הקריאה" מה'. "הקריאה" היא דרכו של ה' לומר כי עלייך לשנות את מסלול חייך ולעבוד אותו. הנזירות טוענות כי כל אחת קיבלה את "הקריאה" בצורה שונה אך כולן מסכימות על אותו הדבר, ה' מסמן לבני האדם סימנים כדי להתקרב אליו וללכת בדרכו והן בחרו להקשיב לקריאה ולא להתעלם ממנה.
הן מקדישות את חייהן כדי לחיות את דרכו של ה' ולכן הן גם לא מתחתנות. חלק מהנזירות עונדות טבעת שאמורה לסמל נישואין לישו ולדרכו. הן מאמינות בדרך של צורת החיים אותה למדו הכוללת חיים בפשטות והקדשת היום לתפילות והערצה לאלוהים. הנזירות בוחרות לשתוק רק ברגעים בהם הן הולכות להתבודד ולהתפלל. ולא כנהוג לחשוב שהן שותקות תמיד.
הנזירות מתפרנסות ממכירת כלי קרמיקה, ריבות ומוצרים טבעיים אשר הן מכינות.
הן מאמינות כי השליחות שלהן בעולם היא לחיות את חייהן בדרך של ה'.
לבוש נזירות בית לחם.
לנזירות יש סוגי בגדים רבים למקומות שונים. יש להן בגדים לעבודה, לטיול ולתפילה.
ברוב הזמן הנזירות עוטות גלימה לבנה ארוכה לגופן. חלקו התחתון של הבגד הלבן רכוס בחגורה. על ראשן ברדס כחול מעל לשביס לבן הצמוד לראשן. לרגליהן סנדלי עור תנ"כיים וגרביים.