בגלי וחברותיה הוסיפו לשלוח עצומות לבית המחוקקים, ואספו למעלה מ-10,000 חותמים, מכל רחבי מסצ'וסטס (כ-2000 מתוכן היו של נשים ואנשים עובדים מלאוול עצמה). שימוע נוסף התקיים, אולם גם בסופו סירב בית המחוקקים להתערב בהגבלת יום העבודה. בכל מקרה הלחץ הציבורי והפוליטי על תאגידי הטקסטיל בלאוול היו כה גדולים עד כי אלו קיצרו את יום העבודה בחצי שעה בשנת 1847. כתוצאה מלחץ נוסף הופחת יום העבודה ל-11 שעות בשנת 1853.
מעורבות בטלגרף.
ביולי 1846 התמנה ג'ון אלן לעורך העיתון "קול התעשייה" ופיטר מיידית את בגלי. בגלי טענה כי הוא מנסה להחניף לקהל קוראיו, בני המעמד הבינוני העולה, אשר "מחלקת נשים" בעיתון לא תהיה לטעמו. כועסת ומאוכזבת חיפשה בגלי עבודה חדשה. בפברואר 1846, רק חודשים מספר אחרי ניסוייו המוצלחים הראשונים של סמואל מורס בטלגרף האלקטרוני, פתחה חברת הטלגרף המגנטי של בוסטון משרד בלאוול, ובגלי נשכרה להיות ככל הנראה הטלגרפרית האישה הראשונה בארצות הברית. היא לא רק קידדה את המכתבים, אלא גם סייעה לאנשים לנסח את הודעותיהם ומכתביהם. בתחילת 1847 נתמנתה בגלי להפעיל את המשרד של חברת הטלגרף המגנטי בספרינגפילד. בספרינגפילד נעלבה בגלי לגלות כי היא משתכרת רק שלושת-רבעי השכר של המקבילים הגברים שלה.
פעילותה המאוחרת.
שנה לאחר מכן שבה בגלי ללאוול, לעבוד במפעל המילטון, כשהיא מתגוררת עם אחיה הנרי. היא חסכה כסף שאפשר לה לנדוד ברחבי ניו-אינגלנד ולכתוב על בריאות, זכויות עובדים, זכויות נשים וזכויות אסירים. ב-1849 היא עברה לפילדלפיה שם עבדה עם חברי תנועת הקוויקרים, כמזכירה ומנהלת של "בית רוזין" אשר סיפק מקלט לנשים שעסקו בזנות ולנשים במצבי מצוקה. בפילדלפיה פגשה בג'יימס דורנו (1796–1871) והם נישאו ב-13.2.1850.
ב-1851 עברו שרה וג'יימס לעיר אלבני במדינת ניו יורק, והחלו להפעיל מרפאה הומואפטית. הומאופתיה הייתה באותה התקופה שדה חדש, אשר העדיף שימוש בצמחים על פני שימוש בפרקטיקות רפואיות אחרות שהיו נהוגות באותה התקופה כהקזת דם ועידוד הקאה. המרפאה שלהם התמחתה בהצעת סיוע רפואי לנשים וילדים. הם תמחרו את פעילות המרפאה ב"דולר לעשיר וחינם לעני". ג'יימס החל בייצור המוני של תרופות הומואפטיות. בשנת 1867 העבירו את מפעל התרופות שלהם לעיר ניו יורק, ועברו להתגורר בברוקלין. ב-1871 נפטר ג'יימס. מותה של שרה ברגלי אינו מוכר, אך נהוג להאמין כי נהרגה על אמונותיה על שוויון לקראת סוף המאה ה-19.
CSU קראיובה
מועדון כדורגל CSU קראיובה הוא מועדון כדורגל רומני, המשחק בעיר קראיובה שברומניה. המועדון משחק בליגת העל הרומנית.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1948. בשנת 1964 העפיל לראשונה לליגת העל הרומנית. כעבור 10 שנים המועדון זכה באליפות הראשונה שלו. ב-19 בספטמבר 1973 הקבוצה רשמה את משחקה הראשון בזירה האירופית נגד פיורנטינה האיטלקית במסגרת גביע אופ"א.
בשנת המועדון הודיע על פירוק.
הקמה מחדש.
המועדון החל לשחק בעונת 2013/2014 בליגה הרומנית השנייה. בסוף העונה העפיל לליגת העל הרומנית.
בעונת 2014/2015 הקבוצה הגיעה לרבע גמר הגביע הרומני והפסידה לקבוצת סטיאווה בוקרשט.
הילדגרד נף
לילות לבנים (פירושונים)
גד נגבי
גד נגבי (נולד ב-6 בספטמבר 1945) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל. כיהן בין היתר כמפקד חטיבת מילואים מובחרת של הצנחנים וכמפקד סיירת צנחנים.
קורות חייו.
שירות בצה"ל בקבע.
גד נגבי נולד ב-6 בספטמבר 1945 (כ"א באלול ה'תש"י) וגדל בירושלים. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1963 התנדב נגבי לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לצנחנים ושימש כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד 202.
במלחמת ששת הימים לחם נגבי עם פלוגתו בחזית המצרית ובהמשך בגזרה הסורית בדרום רמת הגולן. בשנים 1968 ו-1969 שימש כמפקד סיירת צנחנים ופיקד עליה במהלך מספר מבצעים מיוחדים במלחמת ההתשה, ובהם מבצע הלם, כסגנו של מתן וילנאי, מבצע בוסתן 22 בפיקודו, וכמפקד כוח משנה בפשיטה המוטסת על שדה התעופה ביירות בפיקודו של רפול. בשנת 1969, בתום תפקידו כמפקד הסיירת, השתחרר מצה"ל.
שירות בצה"ל במילואים.
במהלך שירות המילואים שימש נגבי כמפקד יחידת סיור נ"ט מס' 70 עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים נשלחה יחידת סיור נ"ט 70 להערכות בבקעת הירדן אל מול הירדנים, בלחצו יחד עם לוחמי היחידה ובשל הצורך בכוחות חי"ר מעולה בחזית הדרום, הוטסה מחצית היחידה בפיקוד נגבי לסיני ולחמה בגזרת ראס סודר.
לאחר המלחמה המשיך נגבי לפקד על היחידה שהתרחבה והפכה לגדוד 7008, גדוד צנחנים מובחר במילואים במסגרת חטיבה 409 (לימים 551). נגבי פיקד על הגדוד במלחמת לבנון הראשונה, במהלכה ערך ופיקד על מארב שביצע גדודו ב-11 ביוני 1982, בקרבת הכפר עמיק במורדות המזרחיים של ג'בל בארוכ. עפר שלח, מפקד מחלקה בגדוד הצנחנים שהשתתף בקרב, כתב על כך בספרו "שבויים בלבנון", כי- בהמשך מונה נגבי למפקד חטיבה 409 (לימים חטיבה 551) בה שימש קודם לכן כמג"ד.
נגבי, מהנדס תעשייה וניהול בהשכלתו, מילא תפקידי ניהול בתעשייה ביניהם כמנכ"ל מפעלי "וישיי" (Vishay Intertechnology) בישראל.
מיגל לופס
מיגל לופס (בפורטוגזית: Hugo Miguel Almeida Costa Lopes; נולד ב-19 בדצמבר 1986) הוא שחקן כדורגל פורטוגזי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת קייסריספור, ולשעבר בנבחרת פורטוגל.
קריירה.
לופס נולד בליסבון, לאחר 10 שנים במועדוני הנוער השונים, החל את הקריירה המקצועית בקבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון, ב-2006 עבר לסי. די. אופרריו מהליגה הפורטוגזית השנייה.
בעונת 2007/2008 חתם בקבוצת ריו אבה, לאחר שנתיים בהן בלט במועדון התגלה בו התעניינות מצד קבוצות אחרות, בינואר 2009 חתם בפורטו לארבע שנים. באוגוסט 2010 נחשב לשחקן מיותר בקבוצה והושאל לקבוצה הספרדית ריאל בטיס.
בחלקה הראשון של עונת 2010/2011 לא שיחק בשום מועדון עד שהושאל בחלון העברות בינואר על ידי ספורטינג בראגה יחד איתה העפיל לשלב הבית של ליגת האלופות שם סיימו במקום השלישי.
בעונת חזר לופס לפורטו לאחר שתי ההשאלות, בינואר 2013 עזב סופית את הקבוצה וחתם בספורטינג ליסבון, ביולי 2013 הושאל לקבוצה הצרפתית ליון אולימפיק לעונה אחת, בסיום עונת 2013/2014 עזב את המועדון. ב-6 באוגוסט 2015 הושאל לעונה אחת לגרנדה. עונה אחר כך הושאל לאחאיסר בלדייספור מהליגה הטורקית. ב-7 ביולי 2017 חתם באופן קבוע בקבוצה.
נבחרת פורטוגל.
בשל יכולותו של לופס לשחק בעמדה ימנית ושמאלית זומן על ידי מאמן הנבחרת, פאולו בנטו, למוקדמות יורו 2012. ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית ב-2 ביוני 2012 במשחק ידידות נגד טורקיה בהפסד 3-1. לופס השתתף בכמה משחקים במוקדמות מונדיאל 2014 אך לא נמנה עם סגל הנבחרת במונדיאל 2014.
קישורים חיצוניים.
רון שכנר
רון שכנר הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל. שימש מפקד חטיבה 408 וסגן מפקד אוגדה. כיהן גם כראש מועצה אזורית הר חברון וכמנכ"ל מועצת יש"ע.
שירותו הצבאי.
שכנר התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ולחם במלחמת יום הכיפורים. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד 12, והוביל כוח מן הפלוגה במבצע אנטבה, ואבטח את תנועת בני הערובה מן הטרמינל הישן למטוסי ההרקולס. במבצע ליטני שימש כמפקד פלוגת מ"כים סיירות בחטיבת ביסלמ"ח, והוביל אותה בלחימה במארון א-ראס. בשירות המילואים שימש כמפקד גדוד, כמפקד חטיבה 408 בתקופת מבצע חומת מגן וכסגן מפקד אוגדה.
בשנות השמונים כיהן כראש מועצה אזורית הר חברון. לאחר מכן כיהן כמנכ"ל החטיבה להתיישבות בסוכנות היהודית וכעוזר שר הביטחון, שאול מופז, להתיישבות. את תפקידו סיים בשנת 2005. בשנת 2012 מונה למנכ"ל מועצת יש"ע, וכיהן בתפקיד זה כשנה.
שכנר מתגורר ביישוב בית יתיר שבהר חברון.
In medias res
In medias res (מילולית בלטינית: "באמצע הדברים"), היא טכניקה ספרותית ואמנותית, שבה יצירה מתחילה בתיאור אירועים ללא אקספוזיציה. לעיתים קרובות, חומר אקספוזיציה משולב מאוחר יותר, באמצעים כגון פלשבק, וכך עלילת היצירה אינה ליניארית.
המונח נטבע בידי הורטיוס, ביצירתו "על אמנות הפיוט". הורטיוס הושפע מזרם המשוררים החדשים שבראשם עמד קאלימאכוס. הזרם דגל ביצירת חיבורים קצרים, מתומצתים, שנונים, מתוחכמים וברוח המסורת. לפיכך גם שירי הורטיוס הושפעו משורשי הביקורת האלכסנדרית. במסתו "על אמנות הפיוט", הוא הגדיר מה היא יצירה טובה - שיר תמציתי שניגש "ישר לעניין":
פסטיבל הכליזמרים בצפת
קאמיזה
קאמיזה (ביפנית: 上座) הוא מונח יפני המתייחס ל"מושב העליון" בתוך חדר, כלומר, המושב המכובד ביותר בחדר. המושג גם מתייחס למושב הטוב ביותר במטוס, רכבת ובמכונית. למושג זה ישנו גם מושג הופכי, שימוזה (下座), שפירושו הוא: מושב תחתי.
בחדר, קאמיזה הוא המקום הנוח ביותר, לרוב גם הרחוק ביותר מהדלת, משום שמקום זה הוא החם ביותר בחורף, והיה הבטוח ביותר במקרה של התקפה בתקופה הפיאודלית. בחדר ואשיצו מסורתי הקאמיזה יהיה מסודר כך שהאדם שיושב בו, גבו יהיה לטוקונומה, הקאמיזה תהיה הנקודה הכי קרובה לטוקונומה, ובחדר בו אין כזאת, פשוט הנקודה הכי רחוקה מהדלת. בחדר בסגנון מערבי, הקאמיזה תהיה ספה נוחה, כיסא בעלי ידיות או המושב שבראש השולחן. המושג היפני מתייחס לכל מושב של כבוד, ולא בהכרח לזה היפני.
בחירת מקום הישיבה.