הספר של תומאס פוטס.
כמעט כל המידע אודות המשפטים מבוסס על תיאורם בספר "The Wonderfull Discoverie of Witches in the Countie of Lancaster", שנכתב על ידי הפקיד תומאס פוטס. השופטים הורו לו לכתוב את תיאור האירועים, והוא השלים זאת ב-16 בנובמבר 1612. ברומלי עבר על כתב היד ותיקן אותו לפני פרסומו ב-1613, וטען כי כתב היד מתאר את האירועים בצורה נכונה וראוי להוצאה לאור. אף על פי שהספר נכתב כדין וחשבון מדויק, הוא איננו מתאר את מה שנאמר בפועל במשפט אלא משקף את האירועים. למרות זאת, פוטס נחשב כמי ש"ככל הנראה נתן תיאור שבדרך כלל היה אמין, גם אם לא מקיף, אודות משפט מכשפות, וזאת בתנאי שהקורא מודע לכך שהוא התבסס על חומרים כתובים בדיעבד ולא על דיווחים שנכתבו בזמן אמת".
פוטס כתב בהקדמה לספרו "כך אנו למשך זמן עזבנו את המכשפות מהיער של פנדל, לשיקול הדעת הטוב של חבר מושבעים מאוד מוכשר". דברים אלו נכתבו לאחר שברומלי שמע את העדויות נגד שלוש המכשפות מפנדל שהודו באשמתן, אך עדיין היה צריך לשפוט את הנאשמים האחרים שטענו לחפות. הוא ידע שהעדות היחידה נגד הנשים היא של ילדה בת תשע, וכי המלך ג'יימס הורה לשופטים לבדוק בזהירות את העדויות נגד המכשפות הנאשמות, והזהיר אותם מפני עבודה לא זהירה. בסיכום שלו לאירועי המשפט כתב פוטס שהוא הופרע ברצף הצפוי "על ידי הוראות ופקודות מיוחדות", ככל הנראה של השופטים. לאחר שהרשיע את שלוש המכשפות ודן אותן למוות, הצליח ברומלי להתחמק מהחשד לעבודה לא זהירה באמצעות הצגת "החשיפה האמנותית" של עדותה של גרייס סוורבאטס, ולאחר מכן החל לטפל בשאר המכשפות מפנדל.
אחרית דבר.
השופטים סברו כי שני האיומים המשמעותיים ביותר על אורח החיים היעקוביני בלנקשייר הם הכישוף והמורדים הקתוליים, ורצו להיראות בפני המלך ג'יימס כמי שמטפלים בשניהם באותה נחישות. הרשויות חשדו שסמלסברי הול, בית משפחת סאוות'וורת', הוא מקום מקלט עבור כמרים קתולים, ולפני המשפטים של 1612 הוא היה נתון במשך תקופה ארוכה תחת מעקב חשאי של הממשלה. ייתכן שאחד ממניעיו של שופט השלום רוברט הולדן בחקירותיו היה רצונו "להוציא בעזרת עשן את הכומר הישועי", כריסטופר סאות'וורת'.
משפטי המכשפות באנגליה היו שונים במקצת בהשוואה לאלה של שאר מדינות אירופה, כיוון שבאנגליה היה רק ציד מכשפות משמעותי והמוני אחד, שנערך על ידי מת'יו הופקינס במזרח אנגליה ב-1645. בציד מכשפות זה הואשמו והורשעו למעלה מחמישית ממספר המכשפות שככל הנראה הוצאו להורג באנגליה בין תחילת המאה ה-15 לאמצע המאה ה-18, שהיה מעט פחות מ-500. מערכת המשפט האנגלית הייתה שונה במידה רבה ממודל החקירה של אירופה, כיוון שהיה צורך שאדם כלשהו יאשים את שכניו בפשע מסוים, וכן שהמקרה יידון בפני חבר מושבעים המורכב מהאצילים הממונים עליהם. משפטי המכשפות של אנגליה באותה תקופה התבססו על אמונות עממיות, שלפיהן פשע הכישוף היה סוג של עשיית רוע, והיה צורך בעדויות חזקות על מנת לבסס את האשמה.
פוטס הקדיש עמודים אחדים לביקורת מפורטת על העדות של גרייס סוורבאטס, והעניק מבט פנימי על אי ההתאמות ששררו בתחילת המאה ה-17 בין ההשקפה הפרוטסטנטית על הכישוף לבין האמונות של פשוטי העם, שככל הנראה הושפעו על ידי השקפות אירופיות של כמרים כגון כריסטופר סאות'וורת'. בניגוד לאירופאים, האליטה הפרוטסטנטית האנגלית האמינה שמכשפות מגדלות בני לוויה רוחניים, או בעלי חיים מלווים, ולפיכך הטענה שלמכשפות סמלסברי לא היו כאלה נחשבה כבלתי אמינה. הסיפור של גרייס על מפגשי המכשפות לא היה מוכר באנגליה באותה תקופה, אך האמונה בקיומן של התאספויות מכשפות בחשאי הפכה לנפוצה באירופה. רוב הדמונולוגים של אותה תקופה, כולל המלך ג'יימס, החזיקו בהשקפה שרק אלוהים יכול לגרום לנס, והוא לא העניק את הכוח לפעול בניגוד לחוקי הטבע לאלה שפועלים בעצה אחת עם השטן. לפיכך החליט פוטס להתייחס בזלזול מסוים לטענה שג'נט בירלי הפכה את עצמה לכלב שחור גדול, וכך גם לתיאורים של גרייס על מפגשי המכשפות שבהם פגשה יצורים על-טבעיים.
משפט המכשפות מסמלסברי ב-1612 היה ככל הנראה "חתיכה גדולה של תעמולה אנטי-קתולית", ואף "משפט ראווה", מתוך כוונה להדגים כיצד לנקשייר מטוהר ממכשפות ומ"קושרים אפיפיוריים".
ברומלי קיבל את מבוקשו, וב-1616 קודם לתפקיד שופט בבית המשפט של אזור המידלנדס. ב-1615 מינה ג'יימס את פוטס לשומר הקרקעות של פארק סקאלמה, והטיל עליו את משימת הגידול והאילוף של כלבי הציד שלו. ב-1618 הורחבו תחומי האחריות של פוטס, ותפקידיו החדשים היו "איסוף המיסים על חוקים הנוגעים לשופכין, למשך עשרים ואחת שנים". תומאס סאות'וורת', בנה הבכור של ג'יין, ירש בסופו של דבר את האחוזה של סבו בסמלסברי הול.
אנג'לה באסט
אנג'לה אוולין באסט (באנגלית: Angela Evelyn Bassett; נולדה ב-16 באוגוסט 1958) היא שחקנית קולנוע, מפיקה ובמאית אמריקאית. זוכת פרס גלובוס הזהב ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר בשנת 1993 על תפקידה בתור טינה טרנר בסרט "מה זה בכלל קשור לאהבה", ואף קיבלה 9 מועמדויות לפרס אמי.
ביוגרפיה.
באסט נולדה בשכונת הארלם שבניו יורק וגדלה בסיינט פיטרסברג ביחד אחותה ד'ניטי אצל אמה בטי, עובדת סוציאלית במקצועה. באסט למדה ב"תיכון בוקה סייגה" בו הייתה מעודדת והשתתפה בחוג דיבייט, במועצת התלמידים הבית ספרית ובחוג דרמה.
באסט למדה באוניברסיטת ייל שם סיימה תואר ראשון בשנת 1980 ב"לימודים אפרו-אמריקאים". ב-1983 קיבלה באסט תואר בוגר נוסף כשסיימה את לימודיה בהצלחה ב"בית ספר לדרמה של ייל" שבחסות האוניברסיטה. במהלך לימודיה פגשה את מי שמאוחר יותר יהיה בעלה.
לאחר לימודיה עבדה באסט כפקידת קבלה בסלון יופי ובחיפוש תמונות.
בניסיון לממש את יכולת המשחק שלה נסעה באסט לניו יורק והופיעה ב-1985 במחזה "נערה שחורה".
בנוסף הופיעה בשתי הצגות של המחזאי אוגוסט וילסון - "Ma Rainey's Black Bottom" ו-"Joe Turner's Come and Gone".
את ההופעה הקולנועית הראשונה שלה ערכה באסט ב-1986, בסרט "תעלול קטלני", שם הופיעה בתפקיד קטן. באסט השתתפה בדרמת הפשע "החבר'ה מהשכונה", בה גילמה את ריבה דבראוקס, אמו של גיבור הסרט טר סטייל (קובה גודינג ג'וניור).
בשנת 1992 שיחקה בתפקיד ראשי בדרמה ההיסטורית של ספייק לי "מלקולם אקס"; בסרט הופיעה באסט בתור בטי שאבז, אשתו של המנהיג האפרו אמריקני מלקולם אקס (דנזל וושינגטון). בנוסף גילמה באסט את קתרין ג'קסון, אימם של "חמישיית הג'קסונים", בסדרה "הג'קסונים: חלום אמריקאי".
בשנת 1993 גילמה באסט את דמותה של זמרת הפופ טינה טרנר בדרמה המוזיקלית "מה זה בכלל קשור לאהבה", הסרט מתאר פגישתה הראשונה עם המוזיקאי וכותב השירים אייק טרנר (לורנס פישבורן) ואת קריירת הסולו המצליחה שלה בתחילת שנות השמונים.
על משחקה בסרט קיבלה באסט את פרס גלובוס הזהב ובכך הפכה לשחקנית האפרו-אמריקאית הראשונה שזוכה בפרס בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסרט מוזיקלי-קומי.
ב-1995 שיחקה באסט במותחן הבדיוני של קתרין ביגלו "ימים משונים", בו הופיעה בדמותה של לורנט מייסון, שומרת ראשו של לני נרו (רייף פיינס), שוטר לשעבר המתעסק במכירת דיסקטים של מידע המכילים תחושות ורגשות של אנשים שונים. כמו כן שיחקה באסט בסרטו של פורסט ויטאקר "כמו אוויר לנשימה", ובקומדיית האימה "ערפד בברוקלין".
ב-1997 השתתפה באסט בדרמה הבדיונית של רוברט זמקיס "קונטקט" המבוססת על רומן המדע-בדיוני של קרל סייגן, וגילמה את דמותה הספרותית של רייצ'ל קונסטנטין, פוליטיקאית המייצגת את נשיא ארצות הברית ביל קלינטון.
ב-1999 שיחקה באסט בדרמה המוזיקלית של ווס קרייבן, "לנגן מהלב".
בשנת 2000 הייתה באסט שותפה להפקה המדע בדיונית לה היה שותף פרנסיס פורד קופולה, "סופרנובה"; בסרט גילמה את ד"ר אברס, אחת מששת אנשי צוות של ספינת ה"נייטינגייל 229", ספינת חלל רפואית היוצאת למבצע חיפוש והצלה בתחילת המאה ה-22.
ב-2001 שיחקה באסט במותחן "הפריצה", בו הופיעה בתור דיאן, חברתו של הדמות המרכזית בסרט ניק וולש, גנב בינלאומי מצליח וקפדן.
בשנת 2008 שיחקה בתפקיד ברנדה בראון בקומדיה "לפגוש את הבראונים" לצד טיילר פרי שגם ביים. בשנת 2009 שיחקה באסט בדרמה הביוגרפית "נוטוריוס" בו גילמה את וולטה ואלאס, אמו של הראפר הנודע הנוטוריוס בי. איי. ג'י.
בשנת 2011 שיחקה בקומדיה "לקפוץ מעל המטאטא".
בשנת 2013 שיחקה בסרט הפעולה "", בתפקיד של לין ג'ייקובס, ראש השירות החשאי של ארצות הברית. שיחקה גם בדרמת הטלוויזיה הביוגרפית "בטי וקורטה" ברשת Lifetime, בתפקיד פעילת זכויות האדם קורטה סקוט קינג, ואשתו של זוכה פרס נובל לשלום מרטין לותר קינג.
בשנת 2016 שבה לגלם את דמותה של לין ג'ייקובס בסרט הפעולה "" בהפקתו של ג'רארד באטלר.
בשנת 2018 גילמה את ראמונדה, המלכה האם של ווקאנדה בסרט גיבורי-על מבית מארוול קומיקס "הפנתר השחור" שבוים על ידי ראיין קוגלר, והפך במהרה לשובר קופות, שנכון לאוקטובר 2021 נכלל במקום ה-12 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים. באותה שנה שיחקה במותחן הריגול ", השישי בסדרת משימה בלתי אפשרית.
בשנת 2019 שיחקה בהופעת קמע את ראמונדה בסרט " ה-22 במספר בסדרת היקום הקולנועי של מארוול שביימו האחים רוסו. נכון ל-2021 הסרט עומד במקום ה-2 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים. בהמשך אותה שנה כיכבה בקומדיה של נטפליקס "מסע של אמא". המבוסס על הספר "מה שעושה אותך שמח" מאת הנובליסט הבריטי ויליאם סוטקליף.
טלוויזיה.