לאחר ניצחון זה, ב-1939 עלה שמו של הכוכב הרוסי הצעיר בוטביניק, וניסו לארגן ביניהם דו-קרב. אלכין אותה שעה היה בבואנוס איירס, ארגנטינה, באולימפיאדת השחמט העולמית - בה שיחק בתור ראש הנבחרת הצרפתית. אולם פרוץ מלחמת העולם השנייה גרם לעזיבתו לצבא הצרפתי. כשכבשו הגרמנים את צרפת ניסה להגיע לארצות הברית אולם בדרכו, בהיותו בליסבון, הגיעו אליו שמועות שאשתו נמצאת בשבי הגרמנים בצרפת. הוא ניסה להשיג רישיון להצטרף אליה. הגרמנים הסכימו להעניק לו רישיון, ביודעם שהוא אלוף העולם וניתן יהיה לנצלו לצורכי תעמולה נגד היהודים.
ואכן בהיותו בצרפת פורסמה בעיתון הגרמני "פרייזר צייטונג" סדרת מאמרים אנטישמיים בחתימתו. מאמרים אלה נתקבלו בזעם רב על ידי העולם שמחוץ לשלטון הגרמני. אולם לאחר המלחמה הצהיר ד"ר אלכין כי אף מילה במאמרים הנ"ל לא הייתה משלו.
אלכין המשיך לחיות בליסבון בעוני, אולם אז הגיע אליו מברק מנשיא הפדרציה הבריטית לשחמט, ובו הודעה שבוטביניק מזמינו לדו-קרב במימון של 10,000 דולר, ממנו היה אמור ד"ר אלכין לקבל כשני שלישים. אלכין קיבל התקף לב ומת בעודו מתכונן לדו-קרב המיוחל. הוא עוד הספיק לשלוח את הסכמתו לדו-קרב.
על שמו נקראה תחרות על בשחמט.
הופעות באולימפיאדות.
אלכין השתתף ב-5 אולימפיאדות שחמט בנבחרת צרפת.
שני משחקי מופת בהם מנצל אלכין את החלשת משבצות המרכז.
ויליאם וינטר (בלבן) - אלכסנדר אלכין
המשחק מוצג פעמיים:
א. המשחק כולו כאשר ניתן לראות אותו בצורה רציפה, או לעצור מדי פעם ולקרוא את ההערות למשחק זה.
ב. המשחק מוצג מסע אחר מסע עם הערות מפורטות ברמה בסיסית יותר כך שניתן לעקוב אחר הרעיונות של שני השחקנים.
אלכסנדר אלכין (בלבן) - פרדריק ייטס
מיכאל בוטביניק
ד"ר מיכאל מויסיביץ' בוטביניק (ברוסית: Михаи́л Моисе́евич Ботви́нник; 17 באוגוסט 1911 - 5 במאי 1995) היה שחמטאי יהודי-סובייטי בדרגת רב-אמן, ואלוף העולם בשחמט שלוש פעמים. בעבודתו כמהנדס חשמל וכמדען מחשב באותו הזמן, הוא היה אחד משחקני השחמט המקצועיים היחידים שנחלו הצלחה בקריירה אחרת תוך כדי התמודדות בתחרויות שחמט. הוא היה גם אחד מיוצרי תוכנת השחמט.
בוטביניק היה שחקן השחמט הראשון ששיחק ברמה עולמית שנולד בברית המועצות, מה שהעמיד אותו בעמדת לחץ פוליטי אך גם נתן לו את ההזדמנות להשפיע על השחמט הסובייטי. מפעם לפעם הוא הואשם בגין שימוש בהשפעה זאת לצרכיו האישיים, אך לא היו מספיק ראיות כדי להוכיח זאת.
לבוטביניק גם היה תפקיד ראשי בארגון השחמט, ובעזרת זאת הוא תרם רבות למבנה מערכת אליפות העולם בשחמט אחרי מלחמת העולם השנייה. בזאת הוא הפך גם לשופט, מה שנתן הזדמנות לשחקני שחמט סובייטים נוספים להשתתף. כמה מתלמידיו של בוטביניק הם אלופי העולם בשחמט אנטולי קרפוב, גארי קספרוב וולדימיר קראמניק.
קורות חיים.
בוטביניק נולד ב-17 באוגוסט 1911, בעיר קואוקלה (כיום רפינו, בסביבות סנקט פטרבורג) שהשתייכה אז לדוכסות פינלנד. הוריו, שניהם יהודים סובייטים, היו רופאי שיניים. כך התאפשרה למשפחתו הזכות לחיות מחוץ לתחום המושב שבו רוב יהודי רוסיה נאלצו לגור בתקופה זו. כתוצאה, בוטביניק התגורר בשדרת נבסקי פרוספקט של סנקט פטרסבורג. אביו אסר על דיבור יידיש בבית, לכן מיכאל ואחיו למדו בבתי ספר סובייטים. בראיונותיו, הוא הגדיר את עצמו כאתאיסט.
ב-1920, אמו חלתה ואביו עזב את המשפחה אבל המשיך בקשר עם ילדיו, גם אחרי נישואיו השניים. בתקופה זו, מיכאל התחיל להתעניין בעיתונות, והפך לקומוניסט.
בסתיו 1923, בגיל 12, חבר של אחיו הגדול לימד אותו שחמט בסט שחמט ביתי, ומאז התפתחה תשוקתו למשחק. בתחרות השחמט הבית ספרית הוא הגיע למקום אמצעי, ביקש עזרה מחבר של אחיו, והבין שהאסטרטגיה שהוא צריך להשתמש בה היא לחשוב על "קונספטים מוחשיים", ומהם לפתח חוקים ואסטרטגיות כלליות. מתוך הבנה זאת, הוא המשיך וניצח את חברו של אחיו. בחורף 1924, בוטביניק זכה בתחרות השחמט של בית ספרו, ושיקר בנוגע לגילו הצעיר על מנת להתקבל לארגון השחמט של פטרוגרד. נשיא הארגון העלים עין ונתן לו להצטרף. בוטביניק ניצח בשתי התחרויות הראשונות של הארגון שבהן השתתף. זמן קצר לאחר מכן, ניקולאי קרילנקו, שחמטאי נאמן וחבר חשוב בניסוח מערכת חוק בברית המועצות לאחר מהפכת 1917, החל בבניית ארגון שחמט לאומי ענק, והארגון של פטרוגרד שינה את שמו ומיקומו.
כדי לבדוק את יכולתם של אלופי השחמט הסובייטים, קרילנקו ארגן טורניר שחמט בינלאומי במוסקבה ב-1925 ( Moscow 1925 chess tournament). ביום המנוחה של האירוע, אלוף העולם חוסה ראול קפבלנקה ערך משחק סימולטני בלנינגרד. בוטביניק היה אחד מהמתמודדים שהוזמן והוא ניצח במשחק (בגיל 14). בשנת 1926, הוא העפיל לשלב הסופי של אליפות לנינגרד. מאוחר יותר באותה שנה, הוא נבחר לייצג את לנינגרד במשחק נגד סטוקהולם, שהתנהל בשוודיה, וזכה בתוצאה של +1 =1 נגד רב הרב אמן העתידי יסטה סטולץ. בדצמבר 1926, הוא התקבל לקומסומול של בית ספרו. בערך באותה תקופה אמו התחילה לדאוג ממבנה גופו השברירי, וכתוצאה הוא התחיל להתאמן בתוכנית אימונים יומית והמשיך בתוכנית זו במשך כל חייו.
הוא ניצח באליפות ברית המועצות בשחמט בשנים 1931, 1933, 1939, 1941, 1945 ו־1952.
בגיל 24 השתלב בוטביניק בצמרת השחמט העולמית, והגיע למקום הראשון בתחרויות שבהן השתתפו טובי השחמטאים בעולם.
ב־1946 קרא לדו-קרב את האלוף אלכסנדר אלכין, אך אלכין מת קודם שהתקיימה התחרות.
ב־1948 נערכה תחרות שבה השתתפו חמשת השחמטאים הבכירים בעולם: בוטביניק (ברית המועצות), סמיסלוב (ברית המועצות), קרס (ברית המועצות), רשבסקי (ארצות הברית), ואויבה (הולנד); בוטביניק ניצח בתחרות וזכה בתואר אלוף העולם בשחמט.
החל מ־1948 החליט איגוד השחמט העולמי לערוך את התחרות על כתר האליפות מדי שלוש שנים (קודם לכן בחר האלוף להתמודד עם מי שרצה), ובשתי התחרויות הבאות ניצח בוטביניק. בתחרות השלישית, בשנת 1957, הפסיד את האליפות לווסילי סמיסלוב.
ב-1958 זכה בוטביניק שוב באליפות העולם, והחזיק בכתר עד 1960, עת הפסיד למיכאל טל. ב-1961 זכה בוטביניק שוב באליפות העולם, והחזיק בכתר עד 1963, עת הפסיד לטיגראן פטרוסיאן.
התקופה הארוכה שבה החזיק בוטביניק בכתר האליפות מוסברת בהשקעתו בניתוח המשחק: הוא השקיע בהכנות לכל משחק ובניתוח המהלכים בתום המשחק יותר מכל קודמיו.
בוטביניק שיפר את הפתיחות צרפתית וקארו- קאן והכניס אותן לאופנה. על שמו קרויה התקפת "בוטביניק - פאנוב" בקארו קאן.
מאמצע שנות השישים צמצם בוטביניק את השתתפותו בתחרויות, והקדיש את זמנו לפיתוח תוכנת שחמט ולהדרכת שחמטאים צעירים. אנטולי קרפוב וגארי קספרוב נמנו עם תלמידיו.
בוטביניק ידוע בלחימתו העיקשת ובסירובו להיכנע (הוא זכה לכינויים רבים בעקבות תכונה זו כגון: "איש הברזל" ו"הבולשביק העיקש"). יעידו על כך העובדה שהוא נקם את הפסדיו לסמיסלוב ולטל והשיג חזרה את התואר פעמיים דבר שאף אלוף עולם אחר לא עשה (אלכין השיג את התואר חזרה פעם אחת בלבד), כמו גם משחקו המפורסם נגד פישר (1962) בו הגן בוטביניק על עמדה קשה מאוד לאורך המשחק כולו והצליח לחלץ תיקו "על חוט השערה".
הופעות באולימפיאדות.
מיכאל בוטביניק השתתף בנבחרתה האולימפית של ברית המועצות.
משחקי מופת.
גיאורגי ליסיצ'ין (בלבן) - מיכאל בוטביניק
המשחק מוצג פעמיים:
א. המשחק כולו כאשר ניתן לראות אותו בצורה רציפה, או לעצור מדי פעם ולקרוא את ההערות למשחק זה.
ב. המשחק מוצג מסע אחר מסע עם הערות מפורטות ברמה בסיסית יותר כך שניתן לעקוב אחר הרעיונות של שני השחקנים.
גשם חומצי
גשם חומצי (באנגלית: Acid rain) הוא השם הנפוץ למשקעים שדרגת החומציות שלהם נמוכה מ-pH 5.5 עקב הימצאותן של חומצות הנפלטות ממפעלים וכלי רכב מזהמים כתוצאה משריפת פחם ודלק אחר. לרוב, מדובר במשקעים המכילים חומצה גופרתית וחומצה חנקתית.
המזהמים העיקריים בגשם החומצי הם הגופרית הדו-חמצנית (SO2) ותחמוצות החנקן השונות (מהצורה NOx). בנוסף, מכיל הגשם החומצי גם פחמן חד-חמצני (CO) ההופך לחומצה פחמתית, וכן מחמצנים אחרים.
החומרים המזהמים מגיבים עם המים ליצירת החומצות הללו, והם נוטים להגיב גם בינם לבין עצמם – ויוצרים חומרים מסוכנים יותר. תרכובות הגופרה (SO3) הנפלטות לאוויר מגיבות עם אדי-המים (H2O) ליצירת חומצה גופרתית (H2SO4). החנקן הדו-חמצני (NO2) מגיב עם המים ליצירת חומצה חנקתית (HNO3). הפחמן החד-חמצני מגיב עם אדי המים, כאמור, ליצירת חומצה פחמתית (H2CO3).
הגילוי והגורמים.
תופעת הגשם החומצי כמזהם אובחנה לראשונה בשנות ה-70, לאחר שחוקרים ניסו להסביר את תופעת תמותת היערות שהלכה והתרחבה. החוקרים גילו כי העשן הנפלט מבתי-הזיקוק, מפעלי התעשייה וכלי הרכב הנגרם כתוצאה משריפת דלק אורגני, הוביל להופעתן של תרכובות גופרית וחנקן במי הגשמים כתוצאה מהמסת התרכובות בעננים. תרכובות אלה, ובעיקר גופרית דו-חמצנית, ידועות ברעילותן הרבה ובפגיעתן בבעלי חיים וצמחים.
תרכובות גופרית וחנקן מופיעות בטבע באופן טבעי וגשם חומצי נוצר גם בתהליכים טבעיים שונים. בתהליכי הפירוק של חומרים אורגניים נפלטות תרכובות אלה, וגם כתוצאה משריפות יער והתפרצויות געשיות. אולם בטבע מופיעות תופעות אלה לרוב בקנה מידה קטן יחסית והן מאוזנות על ידי תהליכים טבעיים שונים המפחיתים את שיעור פגיעת הגשם החומצי ה"טבעי" במאזן האקולוגי. אך זיהום האוויר כתוצאה משריפת דלק - תהליך קבוע ומתמשך ששיעורו רק הולך וגדל עם השנים - מפר את האיזון האקו-סיסטמי ומוביל להתגברות תופעת הגשם החומצי והחרפת נזקיה.
הנזקים וההשלכות.