בשנות השלושים חזר לאירלנד. הוא קיבל תארים של כבוד מאוניברסיטת דבלין ואוניברסיטת קווינס בלפסט. הוא גם הפך אזרח כבוד של דבלין ובלפסט. חבר ותיק במועדון האמנות של גלאזגו, לאברי הציג בתערוכות השנתיות של המועדון.
חיים אישיים.
לאברי היה יתום שגודל על ידי קרובי משפחה במוירה, קו דאון. אשתו הראשונה של לאברי, קתלין מקדרמוט, לה נישא בשנת 1889, נפטרה משחפת בשנת 1891, זמן קצר לאחר לידת בתם, איילין (לימים ליידי סמפיל, 1890–1935).
בשנת 1909 לאברי התחתן בשנית, עם הייזל מרטין (1886–1935), אירית-אמריקאית הידועה ביופייה ובכושרה, שנולדה לה בת, אליס טרודו (גברת ג'ק מקנרי). הייזל לאברי תוארה ביותר מ-400 מציוריו של בעלה.
הייזל לאברי ייצגה את דמותה האלגורית של אירלנד שצייר בהזמנת ממשלת אירלנד, והועתק על שטרות איריים משנת 1928 עד 1975 ולאחר מכן כסימן מים עד כניסת האירו בשנת 2002. נישואיהם של לאברי היו סוערים.
סר ג'ון לאברי נפטר בקילמוגני, ב -10 בינואר 1941, בן 84, ונקבר בבית העלמין בפוטני וייל.
בבילון 5 - ספרים ונובלות
ענף היהלומים בישראל
ורצאטי
ורצאטי (ביוונית: Βραχάτι) היא עיירת חוף ברשות המוניצפלית ווחה שבקורינתיה בפלופונסוס שביוון.
ב-2011 מנתה אוכלוסיית העיירה 3,338 אנשים.
ורצאטי ממוקמת על חוף מפרץ קורינתוס, 12 קילומטר ממערב לקורינתוס, העיירה היא יעד פופולרי לטיולים מאתונה. חוף העיירה עוטר בדגל הכחול מה-FEE .
הכלכלה של העיירה מבוססת בעיקר על תיירות וגידול הדרים.
פריץ היינה
פריץ היינה (בגרמנית: Fritz Heine 6 בדצמבר 1904 - 5 במאי 2002) היה עיתונאי ופוליטיקאי גרמני מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. פריץ הוכר כחסיד אומות העולם על פעילותו למען הצלת יהודים במלחמת העולם השנייה.
קורות חיים.
היינה נולד בשנת 1904 כבן יחיד להוריו פרידריך ולואיס היינה, בעיר הנובר שבגרמניה. אמו נפטרה במלחמת העולם הראשונה כאשר היה בן 12. אביו היה ממייסדיה הראשונים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, המפלגה העיקרית אשר התנגדה באופן חריף לפעילות הנאצים במדינה. המפלגה הוצאה מחוץ לחוק על ידי הנאצים ורבים מחבריה נשלחו למחנות ריכוז והשמדה.
כאשר היה היינה בן 18, הוא הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית כמתנדב. בשנת 1925 החל לעבוד בכפוף למנהל הלאומי של המפלגה וגם כעיתונאי בעיתון ספורט. חצי שנה לאחר מכן, היינה מונה למזכיר ועוזר במערכת עיתון המפלגה. בשנת 1928 החל לעסוק בפרסום ותעמולה למען המפלגה ובשנת 1929 קודם לראשות מחלקת הפרסום שלה. בשנת 1932 הועמד היינה לדין בגין הוצאת לשון הרע נגד פוליטיקאי נאצי ונגזר עליו מאסר על תנאי.
בשנת 1933 הפכה המפלגה הנאצית למפלגה היחידה המותרת בגרמניה והיינה, כמו שאר חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, נאלץ לפעול במחתרת עד אשר נמלט לפראג שם המשיך לעבוד כמזכיר. בפראג היינה הפיץ תעמולה נגד המשטר הנאצי והשתתף בארגון משלחות של אנשי המפלגה שעברו מפראג לגרמניה בזהויות בדויות עם דרכונים מזויפים. באופן זה נשמר הקשר בין סניף המפלגה בפראג למי שנותרו בגרמניה. למרות ייעול שיטות מסירת מסמכי תעמולה, הצליחו הגסטפו לתפוס מסמכים ולקטוע את העברת התקציבים אל המפלגה בפראג. בשנת 1936 רוב פעילויות התעמולה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בפראג נפסקו, אך בגסטפו המשיכו ללחוץ על השלטונות בפראג לעצור לגמרי את פעילות המפלגה ואת פרסום העיתון שלהם. בשנת 1937 נשיא צ'כוסלובקיה נכנע והודיע למפלגה כי עליהם לחדול מפעילותה בפראג או לעזוב את צ'כוסלובקיה. ב-1938 ראש ממשלת צרפת ליאון בלום הציע לחברי המפלגה לעבור לפריז. היינה הסכים, קיבל אזרחות צרפתית ואיבד את אזרחותו הגרמנית. בפריז המשיכה עבודת המפלגה בתנאים כלכליים קשים, והיינה מונה למשנה לראש המפלגה הגולה בפריז.
פעילותו בזמן השואה.
בצרפת הוגברו המעקבים אחר פליטים פוליטיים כמו היינה, אשר הופיעו ברשימת "אנטי פשיסטים בינלאומיים ידועים". במאי 1940 פלשה גרמניה לצרפת. היינה נכלא יחד עם מאות פליטים פוליטיים נוספים. כעבור מספר שבועות במעצר, היינה ברח והצטרף למאות אלפי אנשים אשר נמלטו לדרום צרפת והגיע למרסיי, שם התיידד עם עיתונאי בשם וריאן פריי (Varian Fry). השניים עבדו יחד בוועדת החירום בשם האי. אר. סי. (ERC - Emergency Rescue Committee) ועסקו בארגון מסמכים מזויפים, אשר חלקם הגדול נועד עבור יהודים. בשנת 1941 נדרשו הצרפתים להעביר לגרמנים רשימה של אנשים מבוקשים וביניהם היה גם היינה, אשר תכנן לברוח וכן לסייע לבריחתם של שני פוליטיקאים בכירים במפלגה, רודולף פריידטשילד והיהודי רודולף הלפרדינג. במהלך ניסיון בריחתם, נעצרו פריידטשילד והלפרדינג ונרצחו על ידי הנאצים. היינה הצליח לברוח ללונדון, שם הצטרף ל-BBC ולמחלקת המודיעין הפוליטי בבריטניה ונשאר בה עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה.
אף על פי שחלק גדול מעיר הולדתו נהרסה בהפצצות אוויריות, היינה ואשתו החליטו לחזור לביתם בגרמניה ולעזור בשיקום פיזי ופוליטי של המקום. הבריטים לא אפשרו להם לעשות מהלך זה מכיוון שהיו עסוקים לתקן נזקים חשובים יותר אשר נגרמו מהמלחמה. עם זאת, ביולי 1945 הורשו לחזור לביתם לשלושה ימים, על מנת להשתתף בוועדת ויניגר, אשר מטרתה הייתה לשקם את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. בפברואר שנת 1946 הורשו היינה ושאר חברי המפלגה שנותרו בחיים, לחזור לביתם באזור הכיבוש הבריטי בגרמניה והמפלגה החלה להתארגן מחדש באופן לא רשמי. היינה קיבל שוב את האחריות על התעמולה והפרסום של המפלגה ולאחר מכן נבחר גם כחבר הנהלת המפלגה. המפלגה קמה רשמית במאי 1946 והיינה שימש כראש העיתונות והיה הפנים הציבוריות של המפלגה. בזכות ידיעת השפה האנגלית, שהשתפרה בזמן שהותו בלונדון, היינה הפך גם לאיש הקשר של המפלגה עם ה-CIA והDGB והוא הפך לחבר חשוב בצוות הנהגת המפלגה.
הכרה והנצחה.
בעקבות פעולותיו זכה היינה לאות חסיד אומות העולם ב-31 בינואר 1986 ושמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים. בנוסף קיבל היינה את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית בשנת 2002.
דווייט אוונס
דווייט א. אוונס (באנגלית: Dwight E. Evans; נולד ב-16 במאי 1954) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של קהיליית פנסילבניה, מאז 2019. בשנים 2016–2019 ייצג אוונס את מחוז הקונגרס השני, אך לקראת בחירות 2018 בארצות הברית הורה בית המשפט העליון של פנסילבניה על שינוי מפת מחוזות הבחירה במדינה.
ביוגרפיה.
אוונס נולד בפילדלפיה, וגדל בשכונות ג'רמנטאון ו-וסט אוק ליין שבעיר. הוא למד במכללה הקהילתית של פילדלפיה ובאוניברסיטת לה סאל. לאחר סיום לימודיו הגבוהים, התמקצע אוונס כמורה במחוז בתי הספר של פילדלפיה וכפעיל חברתי בארגון "הליגה האורבנית הלאומית" (National Urban League). בבחירות 1980 נבחר לראשונה אוונס אל בית הנבחרים של פנסילבניה, כנציג מחוז הבחירה ה-203. המחוזף המקיף את שכונת וסט אוק ליין בפילדלפיה, היה ועודנו מעוז מובהק של המפלגה הדמוקרטית הודות לאוכלוסייה האפרו-אמריקאית הגדולה במחוז, המהווה כ-95% ממנו. כתוצאה מכך הוא נבחר מחדש תריסר פעמים נוספות בקלות. ב-1990 מונה ליושב ראש ועדת ההקצבות של בית הנבחרים המדינתי, ומילא תפקיד זה במשך עשרים שנה עד נובמבר 2010. באותה השנה נמנה ברשימת "עשרת האפרו-אמריקאים" המשפיעים ביותר בפילדלפיה, בידי העיתון "The Philadelphia Tribune".
טרם היבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית, התמודד אוונס לתפקידים ציבוריים ארבע פעמים ללא הצלחה. בבחירות אמצע הכונה ב-1986 התמודד אל מועמדות המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן המושל, אך בבחירות המקדימות סיים במקום השלישי. ב-1994 היה אוונס האפרו-אמריקאי הראשון שמתמודד למושל פנסילבניה. בבחירות המקדימות ניצב אוונס בפני לין יקל וסגן המושל מארק סינגל. על אף שזכה לתמיכות ציבוריות מעיתונים אחדים בפנסילבניה, הוא זכה במקום השני עם 22% מקולות הבוחרים. כמו כן, פעמיים התמודד לראשות העיר פילדלפיה. ראשית ב-1999, במירוץ לרשת את אד רנדל, אוונס הגיע למקום החמישי עם 4.7% בלבד בבחירות המקדימות. שנית ב-2007, חרף קביעתו של המושל לשעבר רנדל כי אוונס הוא "המוסמך ביותר" לתפקיד, שוב הגיע למקום החמישי עם 7.82% מהקולות.
בנובמבר 2015, הכריז אוונס על התמודדותו בפריימריז הדמוקרטים לייצוג מחוז הקונגרס השני של פנסילבניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. במהפך פוליטי, אוונס ניצח את נציג המחוז המכהן שאקה פאטה ב-26 באפריל 2016. את ניצחונו בבחירות המקדימות ניתן לזקוף לאחיזתו בשכונת וסט אוק ליין. פאטה התפטר מבית הנבחרים האמריקאי כחודשיים לאחר מכן בעקבות פרשת שחיתות בה היה מעורב.
כתוצאה מכך, בבחירות 2016, התמודד אוונס בשתי מערכות בחירות — בחירות מיוחדות למילוי שארית כהונתו של פאטה, ובחירות רגילות לתקופת כהונה שלמה. אוונס ניצח בשתי מערכות הבחירות והושבע לתפקידו ביום שני, 14 בנובמבר 2016. בכך קיבל אוונס ותק רב יותר מאשר עמיתיו שנבחרו אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחזור בחירות זה. מאז 1949 ייצגו את המחוז חברי המפלגה הדמוקרטית, והחל מ-1959 רק חברי קונגרס אפרו-אמריקאים נשלחו אל גבעת הקפיטול מטעם המחוז. באוגוסט 2017, בעקבות עצרת איחוד הימין האמריקאי בשארלוטסוויל, הציג אוונס, ביחד עם חבר הקונגרס אדריאנו אספייאט מניו יורק, חקיקה שקראה לאסור הצבת מונומנטים קונפדרצייונים בשטחים פדרליים.
ריינר האסלהוף
רובי בראדלי