האנשים עוזבים וג'יימס רוכב עם מרגרט לקראת עתיד חדש.
קרל יקוב היין
קרל יקוב היין (באסטונית: Karl Jakob Hein; נולד ב-13 באפריל 2002 בפילבה שבאסטוניה) הוא כדורגלן אסטוני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ארסנל מהפרמייר ליג ובנבחרת אסטוניה.
קריירת מועדונים.
נומה יונייטד.
היין גדל במחלקת הנוער של JK לו מאסטוניה, ובשנת 2015 עבר למחלקת הנוער של נומה יונייטד. הוא ערך חמש הופעות ליגה במדי המועדון בליגה השלישית באסטוניה.
ארסנל.
ב-23 במאי 2018 הצטרף היין למחלקת הנוער של ארסנל מהפרמייר ליג. ב-9 במאי 2019 חתם היין על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון.
קריירה בינלאומית.
ב-5 בספטמבר 2020 ערך היין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אסטוניה, בהפסד 1-0 לנבחרת גאורגיה במסגרת ליגת האומות 2020/2021.
קונצ'ה (לחם)
קונצ'ה (בספרדית: Concha) הוא לחם מקסיקני מתוק העשוי מקמח חיטה, סוכר וחמאה ונפוץ במטבח המקסיקני.
לקונצ'ה צורת צדף עגולה והוא ידוע כלחם פריך המוגש כארוחת בוקר במקסיקו וארצות הברית.
ללחם גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית, ישנן גרסאות נוספות בהן השכבה העליונה של הלחם עשויה להיות בטעמים של תות, קפה או שוקולד.
בשנת 2016, זכה המבורגר בלחמניית קולצה בפרס הראשון בתחרות של קרן גיימס ברד (James Beard Foundation).
ג'וש פנס
ג'ושוע צ'ארלס פנס (באנגלית: Joshua Charles Pence; נולד ב-8 ביוני 1982) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה.
פנס נולד בסנטה מוניקה, קליפורניה. אביו הוא סוכן נדל"ן ואמו מורה בבית ספר יסודי. הוא למד בדארטמות' קולג' בהנובר, ניו המפשייר, שם היה חבר באחוות "Psi Upsilon" וגם חלק מנבחרת החתירה. הוא עבר ללוס אנג'לס בשנת 2007, ונשאר בגלל שינויים שעשה בקריירה.
קריירה.
פנס הופיע לראשונה בסרט הקולנוע שומר המדינה משנת 2006, בתפקיד ללא קרדיט. לאחר מכן הופיע בסרט הקולנוע "הרשת החברתית" בשנת 2010 כטיילר ווינקלבוס, לצד ארמי האמר. פנס מילא את תפקיד טיילר ווינקלבוס במהלך הצילומים ופניו של האמר הושתלו על גופו של פנס לאחר הפקה כדי ליצור אשליה של תאומים זהים. כמו כן נעשה שימוש בצילום במסך מפוצל. כמו כן הוא גילם את קמרון ווינקלבוס בסצנות מסוימות. פנס מופיע גם בתפקיד קמע בסצנות אחרות בסרט.
בשנת 2012, גילם פנס קצין זעיר בסרט "באטלשיפ", לצידו של ליאם ניסן (איתו עבד בעבר בסרטו של כריסטופר נולאן, "עלייתו של האביר האפל").
ביוני 2012, נבחר פנס להיות שגריר של סוכנות הסיוע הבינלאומית "Mercy Corps", וכתב בלוג בהפינגטון פוסט על הסיור הראשון בהאיטי.
פנס הופיע גם בסרט הפשע "יחידת גנגסטרים" משנת 2013 בתפקיד דאריל גייטס, ובדרמת הספורט משנת 2014 "יום הבוחר".
פנס משחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "צרות טובות", בה הוא מגלם את דניס.
גאבור שיין
גאבור שיין, (במקור, בטרם אומץ, גולדברגר, בהונגרית: Schön Gábor; בודפשט, 17 בספטמבר 1896 – בודפשט, 18 בדצמבר 1919) היה סטודנט למשפטים יהודי-הונגרי, עובד מפלגת הקומוניסטים בהונגריה, כפוף לאוטו קורווין ברפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919 וראש החוקרים הפוליטיים בבודפשט.
ביוגרפיה.
גאבור שיין נולד במשפחה יהודית. הוא אומץ על ידי ירמיהו שיין, אמו היייתה שרולטה אנגל. במלחמת העולם הראשונה הוא שירת בחזית במשך שנתיים ולאחר מכן למד משפטים. בתקופת הרפובליקה הסובייטית הצטרף למפלגת הקומוניסטים בהונגריה והפך לאחד מנערי-לנין. הבוס המיידי שלו היה אוטו קורווין, קומיסר העם (שר בממשלה) שמינה אותו לראש החוקרים הפוליטיים בבודפשט. שמו של שיין קשור להתנקשות בחייו של הסמל מיקלוש דובשה בן ה-19, שיין הורה ליוז'ף צ'רני להרוג אותו.
המשפט וההוצאה להורג.
לאחר נפילת הדיקטטורה הפרולטרית, נפל שיין לידי המשטרה. משפטו הפלילי החל בנובמבר 1919, שם דנו בעניינו יחד עם כמה מעמיתיו, בראש התביעה עמד אלברט וארי התובע הכללי הראשי של הונגריה.
שיין ו-13 נוספים מחבריו (כולל יוז'ף צ'רני, מפקד נערי-לנין) נידונו למוות בתלייה. אביו המאמץ של שיין ביקש מבית המשפט לשלול ממנו את שם משפחתו. בית המשפט נענה לבקשה ושינה את שמו של שיין לשם משפחתו המקורי גולדברגר. עונש המוות בוצע ב-18 בדצמבר 1919, בכלא בשדרות מרגיט 85.
ורנר ברגנגרין
ורנר ברגנגרין (בגרמנית: Werner Bergengruen; 16 בספטמבר 1892 - 4 בספטמבר1964) היה סופר גרמני, יליד ליבוניה.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
ורנר ברגנגרין נולד בשנת 1892 בעיר ריגה שבלטביה, אז בפלך ליבוניה, באימפריה הרוסית כבנם השני של הרופא הגרמני-בלטי ממוצא שוודי פאול אמיל ברגנגרין (1945-1861), בן למשפחה מן המעמד האריסטוקרטי, ושל אשתו, הלנה פון בטליכר. האב, המודאג ממדיניות ההתבוללות - הרוסיפיקציה - שקודמה בתחום החינוך על ידי שלטונות רוסיה, החליט לשלוח את הבן לגרמניה. עם זאת, ברגנגרין הרגיש קשור כל חייו לנוף מכורתו.
בשנים 1903–1908 התחנך ברגנגרין בקתרינאום בליבק, בשנים 1908–1910 בגימנסיית פוליפינום של מרבורג
ובשנת 1910 התחיל לימודי תאולוגיה לותרנית באוניברסיטת פיליפס במרבורג. במהרה החליף את מגמת הלימודים לשפות גרמאניות ולהיסטוריה של האמנות. בשנת 1910 נרשם כחבר באחוות "נורמניה", אגודת סטודנטים במרבורג. אגודה זו הפכה בשנים 1927–1928 ל"קורפוס" שנודע כ"קונוונט הבוגרים של רודולשטאדט".
המשיך לימודיו באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן של מינכן אך לא סיים עם דיפלומה. בימי מלחמת העולם הראשונה בשנים 1914–1918 התגייס בגנגרין כמתנדב וכלוטננט בכוחות הגרמנים שכבשו את הארצות הבלטיות. בהשפעת רצח קרובי משפחה על ידי הלוחמים הבולשוויקים בשנת 1919 הצטרף ברגנגרין לצבא האצולה הבלטית ה-Baltische Landeswehr שנלחם בצבא האדום.
פעילותו כפובליציסט וסופר.
ב-4 באוקטובר 1919 התחתן ברגנגרין במרבורג עם שרלוטה הנזל (1990-1896), בתו של המתמטיקאי קורט הנזל, אחות המשפטן אלברט הנזל, נינתם של הצייר וילהלם הנזל ושל פאני הנזל, אחות המלחין היהודי פליקס מנדלסון-ברתולדי ונכדתו של משה מנדלסון.
החל מ-1920 עבד ברגנגרין כעיתונאי וב-1922 נסע לברלין, שם ניהל את כתב העת "Ost-Informationen".
באותה שנה פרסם בעיתון " פרנקפורטר צייטונג" את הרומן שלו עם קווים אוטוביוגרפיים "Das Gesetz des Atum"
(חוקו של אתום). מאוחר יותר התכחש לחיבור זה
ב-1925 התמנה לעורך ראשי של " Baltische Blätter".
הוא חי כסופר עצמאי במינכן ובברלין, בה הצטרף לחוג הספרותי של המו"ל ויקטור אוטו שטומפס והוצאתו לאור "ראבנפרסה". את החוג פקדו גם הפילוסוף ז'אן גבסר (במקור - הנס גבסר) שייסד את ההוצאה לאור, הורסט לאנגה, ואודה שפר, לזמן קצר יואכים מאס, ואלטר אושילבסקי, הרמן קאזאק, רוברט זייץ, ינס היימרייך, רולף בונגס, ורנר הלוויג ואברהרד מקל.
ברגנגרין פרסם מאמרים במגזין הספרות "Der weiße Rabe" ("העורב הלבן") שהוצא לאור בשנים 1932–1934 על ידי שטומפס בהוצאה לאור "Rabenpresse".
ברגנגרין נמנה באותה תקופה לאחד הסופרים הצעירים של מה שנקרא "המהפכה השמרנית". פרסם, בין השאר, בהוצאות לאור ימניות כמו הוצאת פרונדסברג (Frundsberg Verlag) או .Verlag Tradition Wilhelm Kolk.
בסוף שנת 1922 שני ספרים שלו הופיעו בהוצאת גאורג מילר.
בימי המשטר הנאצי.
כמו חברו ריינהולד שניידר, נרתע ברגנגרין מהאידאולוגיה הנאצית. הוא דגל בעמדה לאומית-שמרנית, אבל על יסודות נוצריים-הומניסטיים. הרקע המשפחתי - אשתו נחשבה ל"בת-תערובת יהודייה" (מישלינג) בגלל סבתה היהודייה (גרטרוד לבית האהן - 1866–1954) וגם המוצא היהודי של סבתא-רבתא מצד אביה - גרם גם הוא לברגנגרין להיות מרוחק מהנאציזם, אם כי לא העז להתבטא באופן גלוי נגדו.
הרומן הכי מוצלח שלו, "הטירן הגדול והחצר" משנת 1935 נמכר במיליון עותקים והובן על ידי מבקרי המשטר כרמז להתחשבנות מוסתרת עם המשטר. לעומת זאת עיתון המפלגה הנאצית "פלקישר באובכטר שיבח את היצירה כ"רומן גדול על מנהיג"
. הרומן שימש להפקת סרט קולנוע ומחזה ותורגם לחמש עשרה שפות.
כעבור שנה, בשנת 1936 המיר ברגנגרין את דתו יחד עם אשתו לנצרות הרומית-קתולית אצל קפלן הסטודנטים לשעבר, יוהנס פינסק. ב-1937 הסופר סולק מאגודת הסופרים של הרייך (Reichsschrifttumskammer) בנימוק ש"אינך מתאים לעזור בבניית התרבות הגרמנית על ידי פרסומיך הספרותיים". בדו"ח של "המשרד הראשי להערכות פוליטיות" (Gaupersonalamt) במינכן נאמר: "לא הוא ולא ילדיו הם חברים בארגון מפלגתי כלשהו. הוא ומשפחתו אינם משתמשים בברכה הגרמנית "הייל היטלר". עד כמה שידוע אינו מנוי על אף עיתון נאציונל-סוציאליסטי. יש גם לציין שהוא מחובר חזק לשייכות דתית".
עם זאת, קיבל ברגנגרין "היתר מיוחד קבוע" לפרסם. אולם קובץ השירים "Der eternal Kaiser" (1937) משנת והרומן " Am Himmel wie auf Erden" (1940) נאסרו, כולל להפצה ברדיו או ההקראה.
כמה שירים ביקורתיים מתוך קובץ השירים "Der eternal Kaiser" הופצו בהעתקה מיד ליד או פורסמו בכתב העת המונרכיסטי "Weiße Blättern" במהדורות קטנות. כך למשל. כך גם מסתו "Totenspruch auf einen Vogel" בספטמבר 1936, מאמר רוויו לרומן Der Starost ביוני 1938 והשיר Großer Herbst ב-1942.
חבר תנועת ההתנגדות הנס שול שהכיר את ביגרנגרין באמצעות קארל מוט התרשם מיצירותיו.
בשנת 1942 אחרי שביתו במינכן נהרס בהפצצות האוויריות, עבר ברגנגרין לגור באכנקירך בטירול.
אחרי המלחמה.
אחרי סיום מלחמת העולם השנייה במאי 1945 סבר ברגנגרין ש"איש אינו יכול להגיד שלא ידע דבר על הזוועות... מה שקרה במחנות הריכוז כל אחד ידע, אם לא עשה מאמץ ממש לעצום עיניים ולהחריש אוזניים"