לאחר פרעות קישינב החליט אזף, כיהודי, לנקום בממשל הרוסי שארגן את הפרעות, על ידי רצח הנסיך הגדול סרגיי, דודו של הצאר, ורצח שר הפנים באותה עת, ויאצ'סלב פלבה, אך לפני ביצוע הרצח הודיע באופן חלקי למשטרה החשאית, על מנת לגרום למפעיליו שלא להורגו.
עקב הצטרפותו של אלכסי אלכסנדרוביץ' לופוחין - מפקד המחלקה השלישית באוכרנה, בשנת 1909, לשורות המפלגה המהפכנית, נחשפה זהותו הכפולה של אזף.
במשפט מפלגתי שהתקיים באותה שנה נגזר דינו למות, אך יונה אזף הצליח לברוח לברלין בירת גרמניה, שם נשא אישה וסחר בבורסה. בשנת 1915 אזף נעצר על ידי המשטרה הגרמנית בחשד שהוא סוכן פעיל של הבולשת הרוסית. הוא שוחרר רק בדצמבר 1917. בהיותו במעצר הוא חלה במחלת כליות ונפטר זמן קצר לאחר שחרורו באביב 1918 מאי-ספיקת כליות.
כמשל.
בשל מרכיבי סיפורו הפך יונה אזף לדוגמה ולמשל לחפרפרת ולאדם הבוגד בארגונו; כך למשל באצ"ל, כאשר רצו לרמוז על אדם כמרגל (לדוגמה, יעקב חילביץ'), כינוהו "אזף".
שונשקה נקאמורה
שונשוקה נקאמורה
בת שבע כרם
בת שבע כרם (נולדה ב-1955) היא פרופסור מן המניין במחלקה לגנטיקה, במכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן, באוניברסיטה העברית. כלת פרס א.מ.ת בגנטיקה לשנת 2008 ופרס יולודן.
ביוגרפיה.
בת שבע כרם היא בת להורים ניצולי שואה שעלו לישראל בצעירותם. כרם נולדה בגבעתיים, גדלה ברמת גן ולמדה בתיכון חדש בתל אביב, בצבא שירתה כקצינת ח"ן ות"ש. עשתה את חוק לימודיה מהתואר הראשון לשלישי באוניברסיטה העברית בירושלים, תואר ראשון בביולוגיה ומסלול ישיר לדוקטורט בגנטיקה, אותו עשתה בהדרכת הפרופסורים מנשה מרכוס וחיים סידר. עבודת הדוקטורט שלה עסקה במבנה ותפקיד הכרומוזום. שהתה במכון המחקר של בית החולים לילדים בטורונטו בשנים 1987–1990 לצורך השתלמות הבתר-דוקטורט, שם הייתה שותפה לגילוי גן ה-סיסטיק פיברוזיס (CF). בסוף 1990 שבה לישראל, מונתה למרצה בכירה והקימה את קבוצת המחקר שלה במחלקה לגנטיקה באוניברסיטה העברית. מונתה לפרופסור מן המניין בשנת 2003.
כיום מכהנת כיו"ר הרשות לתלמידי מחקר, מעורבת בקביעת מדיניות של אתיקה במחקר באוניברסיטאות בישראל, הייתה נשיאת החברה הישראלית לגנטיקה בשנים 2007–2009, כיהנה כראש המחלקה לגנטיקה. הקימה את המרכז הלאומי לאנליזות גנומיות ועומדת בראשו. היא הייתה חברה בוועדות המכונית, העליונה ובועדה של משרד הבריאות לאתיקה במחקר ובקביעת הקוד האתי של מחקר באוניברסיטה. משמשת כאחת העורכות של ה-European Journal of Human Genetics. פעילה בוועדה המדעית של "הכנס השנתי של החברה האירופאית לגנטיקה של האדם" (European Society of Human Gentics).
נוסף למחקר והוראה, פרופ' כרם היא יועצת נשיא האוניברסיטה העברית לקידום נשים במדע; במסגרת תפקידה יזמה תוכנית פוסט דוקטורט במימון קרן רוטשילד במתכונת Dual-Location, מקדמת גיוס אקטיבי של נשים לסגל האקדמי של המוסד, מקדמת התאמה של תוכניות לימוד וסביבת הלימודים והעבודה התומכת בחיי משפחה, מרכזת ומנתחת נתונים מגדריים מקרב המוסד ויוזמת תוכניות לקידום שוויון מגדרי. זאת בשיתוף ועדת מגדר בת 9 חברים מהסגל האקדמי בראשותה.
בת שבע כרם נשואה לפרופ' איתן כרם, מנהל מחלקת הילדים בהדסה עין כרם, אם לשלוש בנות וסבתא לנכדים.
מחקריה.
מחקריה של בת שבע כרם עוסקים בשני תחומים מרכזיים שאינם קשורים זה לזה: האחד הוא חקר מחלות גנטיות, ובאופן ספציפי מחלת הסיסטיק פיברוזיס (CF); השני הוא חוסר יציבות של הגנום בסרטן.
חקר מחלות גנטיות - סיסטיק פיברוזיס.
גילוי גן הסיסטיק פיברוזיס.
בת שבע כרם החלה את מחקריה במחלת הסיסטיק פיברוזיס cystic fibrosis (CF). את המחקר במחלה החלה בבתר-דוקטורט, עת הייתה שותפה לגילוי הגן של ה-CF בספטמבר 1989, שהיה פריצת דרך גדולה במדע.
שבוע קודם ב-1 בספטמבר הופיע
News &amp; Views ב -science, התפרסמו שלושה מאמרים שלה ברצף והפרויקט נבחר כפרויקט העשור בגנטיקה על ידי Science. העיתון- Nature הוציא מפה שמסמנת ציוני דרך (בגנטיקה וגנומיקה), ב-1989 ציון הדרך הוא גילוי גן ה-CF.
השפעת הפגמים הגנטיים והשפעתם על תפקודו של הגן.
כרם שבה לישראל ב-1990, שנה אחרי גילוי הגן, והקימה באוניברסיטה העברית את המרכז הגנטי ל-CF. במסגרת מחקריה מצאה את הפגמים הגנטיים שגורמים ל-CF ביהודים וערבים והתחילה לחקור את ההשפעה של הפגמים האלה על תפקוד הגן. היא מצאה שהפגמים של חולי ה-CF בין יהודים וערבים שונים מהעולם, בעולם התגלו למעלה מ-1600 פגמים ואילו בארץ רק כ-20 מתוכם, זאת בגלל המבנה הייחודי של האוכלוסיות היהודית והערבית.
באמצעות הזיהוי של הפגמים עורכים היום בדיקות לזיהוי ואיבחון של החולים, בדיקות לזיהוי נשאים (אם הזוגות שניהם נשאים יכולים לאתר עוברים שלוקים במחלה ולעשות הפלה); ועורכים גם הפריה חוץ-גופית (זיהוי עוברים בריאים והחזרתם לרחם האם), טיפול הנפוץ בקרב דתיים ובעלי פוריות נמוכה.
כיוון מחקר אחר של כרם הוא חקר ההשפעה של הפגמים הגנטיים על תפקודו של הגן וניסיון לפתח גישות טיפוליות חדשות שמבוססות על המוטציות.
היא מתמקדת בשני סוגים של פגמים בגן ה-CF:
הסוג האחד של פגמים בגנים הוא בתהליך שחבור של אקסונים ואינטרונים. קיימת מוטציה כזו בגן ה-CF שהיא שכיחה בין יהודים. קבוצת המחקר של פרופ כרם מחפשת דרכים או טיפולים שיאפשרו לחולים שנושאים את המוטציה לעודד שיחבור תקין של ה-CF.
הסוג השני של פגמים הוא של מוטציות הגורמות להפסקה מוקדמת ביצירת החלבון המקודד על ידי גן ה-CF. מוטציה זו היא השכיחה ביותר ביהודים אשכנזים, המוטציה מתקיימת באמצע הגן ומסמנת stop לפני ה-stop הרגיל הנמצא בסופו. כרם מחפשת דרכים, שאפשר יהיה לקרוא דרך ה-stop הפגום וליצור בכך חלבון נורמלי. מחקר זה היא עורכת ביחד עם בעלה פרופ איתן כרם. בטיפול במוטציה זו נסרקו מיליוני מולקולות ונמצאה מולקולה בעלת יכולת ל-read through. המחקר נערך בשיתוף עם חברת תרופות מניו ג'רזי (PTC). הם ערכו ניסויים שפורסמו בשני כתבי העת המובילים ברפואה New England Journal of Medicine
ו-Lancet.
כעת החברה נערכת לשלב האחרון ,phase 3 של הניסויים הקליניים, שיערכו במרכזי CF רבים בעולם.
חוסר היציבות של הגנום בסרטן.
אחד המאפיינים החשובים של גידולים סרטניים ובעיקר הגידולים המוצקים (solid) הוא שהגנים בהם עוברים שינויים רבים, המביאים לחוסר יציבות במבנה הכרומוזומים. כרם חוקרת את התהליך של חוסר היציבות, היא חוקרת אזורים בגנום שלנו שנקראים אזורים שבירים (fragile sites) ואת התפקיד שהם ממלאים בהתפתחות הסרטן. היא בוחנת מה יש באזורים האלה שגורמים להם להיות רגישים לשבירות, מהן תכונותיהם ומאפייניהם. לצורך מחקר זה היא משתמשת בשיטה מיוחדת שמאפשרת להסתכל על תהליכים בתהליך ההכפלה של ה-DNA באמצעות מיקרוסקופ אור (מיקרוסקופ רגיל), לראות סיבים בודדים של DNA ולעקוב אחרי ההכפלה שלהם, במודלים של התפתחות סרטן.
באמצעות מחקרים אלה הצליחה להאיר את השלבים הראשונים בהתפתחותם של גידולים, את הבסיס להתפתחות גידולים שניוניים (גידולים שמתפתחים כתוצאה מהטיפולים עצמם – רדיותרפיה וכימותרפיה) היא הצליחה להבהיר את סוג הרצפים שיש בתוכם ולהאיר באור חדש את הבנת חוסר היציבות הכרומוסומלית בהתפתחות סרטן.
אנדראה דאנדולו
אנדראה דאנדולו (באיטלקית: Andrea Dandolo ; 1306 - 7 בספטמבר 1354) היה הדוכס ה-54 של ונציה. דאנדולו כיהן כדוג'ה משנת 1343 ועד פטירתו.
דאנדולו למד היסטוריה ומשפטים באוניברסיטת פדובה ואף כיהן כמרצה באוניברסיטה זו עד שנבחר לתפקיד הדוג'ה.
דאנדולו התמנה לתפקיד האחראי על בזיליקת סן מרקו בגיל 25, ונבחר לתפקיד הדוג'ה, בשנת 1343 בגיל 37.
בתקופת כהונתו שינה דאנדולו את קודקס החוקים של ונציה, תמך באמנויות, והיה איש ספר, וחבר אישי של פטררקה אשר כתב עליו שהיה רודף צדק. דאנדולו אף כתב שני ספרים בלטינית המתארים את ההיסטוריה של ונציה.
בתקופת כהונתו נלחמה ונציה עם ההונגרים אשר סייעו לזאדר במרידתה השביעית כנגד שלטון לה סרניסימה. ג'נובה ניצלה את ההזדמנות לתקוף את ונציה ושלחה את הצי שלה, ובראשו פאגאניו דוריה לים האדריאטי. הצי פשט על הטריטוריות הוונציאניות ואף היווה איום על ונציה עצמה. בקרב ימי ליד לייריה בשנת 1353, נצחה ונציה את הצי הגנואזי.
ב-25 בינואר 1348 נפגעה ונציה ברעית אדמה קשה, ורבים מבתי העיר נהרסו.
במותו היה דאנדולו אחרון הדוג'ים אשר נקבר בבזיליקת סן מרקו.
מסור חרב
מסור חרב הוא מסור שלהבו מונע קדימה ואחורה ביחס לידית שלו, בעזרת מנוע חשמלי המקבל מתח מכבל חשמל או מסוללה חשמלית. להב המסור מאורך ודומה ללהב סכין. אורך הלהב הוא על פי רוב כ-40 ס"מ. בידית מותקן הדק הפעלה. למסור כבד זה לרוב יש ידית אחיזה המיועדת לאחיזה בשתי הידיים. אולם, בשנת 2010 הוציאה חברת AEG מגרמניה מיני מסור חרב שמיועד לאחיזה ביד אחת.
מסור זה משמש לניסור חומרים רכים ודקים יחסית לאלה המנוסרים במסור עגול. חומרים כגון עץ, גבס, אלומיניום או P.V.C.. החלפת הלהב מאפשרת גיוון בקשיות החומר ועוביו.
פעולת להב מסור החרב דומה לזו של המסור האנכי ("ג'יקסו"). אולם המסור האנכי המקובע הוא כלי כבד ויציב שנוח יותר לניסור החומר במקום מדויק ובקו מתוכנן מראש והמסור האנכי הידני הוא כלי שמאלץ את המפעיל לנסר רק על משטח שהמפעיל יכול להישען עליו ולהפעיל את משקל גופו למטרת קיבוע הכלי. לעומת המסורים האנכיים, מסור החרב יכול לנסר חומרים המצויים במקומות ומשטחים מגוונים. הוא מאפשר יותר גמישות הפעלה על חשבון דיוק ובטיחות. מעבר לזאת, החלפת להבים במסור החרב היא מהירה יותר ופשוטה יותר.
קישורים חיצוניים.
יהודה הרצל הנקין