בדומה לסרטים כמו הנץ ממלטה, צ'יינהטאון או ורטיגו, האישה הקטלנית שמסתירה סודות אפלים שוכרת את שירותיו של בלש פרטי קשוח. במהלך העלילה מתבררים מניעיה האמיתים של האישה הקטלנית, בעוד הבלש ממשיך בחקירתו ורודף צדק מעבר לגבולות עבודתו. בנוסף, בדומה לסרטים כמו חלון אחורי או קטיפה כחולה, גיבור תמים לכאורה שמונע על ידי סקרנות חוקר באופן עצמאי את האירועים ונקלע לפרשה מורכבת ומסוכנת.
ראאד אלעטאר
עירוני נס-ציונה
הפועל נס ציונה (כדורסל)
National Institute of Standards and Technology
ססיל הילי
ססיל פטריק הילי (באנגלית: Cecil Patrick Healy; 28 בנובמבר 1881 - 29 באוגוסט 1918) היה שחיין אוסטרלי, אלוף אולימפי במשחה 200X4, וזוכה מדליית הכסף במשחה ל-100 מטר חופשי באולימפיאדת סטוקהולם (1912).
ביוגרפיה.
שחייה - השנים הראשונות.
הילי נולד בדרלינגהרסט, פרוור של סידני. אביו היה עורך דין. המשפחה עקרה לעיירה באורל, דרומית-מערבית לסידני, ושם גדל והתחנך. כשהיה בן 15 שב לסידני, והחל להתאמן במועדון השחייה של מזרח סידני, בו התאמן גם פרדריק ליין.
ב-1904 קבע הילי את הזמן המהיר ביותר עד אז במשחה ל-100 יארד חופשי, 58 שניות, אך באותה העת לא היה תיעוד רשמי של שיאי העולם. באליפות אוסטרלאסיה שנערכה ב-1905 ניצח במשחה ל-110 יארד בזמן של 58 שניות, והשווה את שיא העולם. הוא היה בין השחיינים הראשונים שאימצו את סגנון החתירה, שנחשב באותה העת לסגנון לא אלגנטי.
ב-1906 ייצג הילי את אוסטרליה באולימפיאדת אתונה (1906), שנערכה לציון עשור לחידוש המשחקים האולימפיים. הוא התחרה במשחה ל-100 מטר חופשי, וזכה במדליית הארד. לאחר המשחקים נשאר באירופה, והשתתף בתחרויות שונות בבלגיה, בריטניה, גרמניה והולנד. בין היתר, זכה בגביע הקיסר בתחרות שנערכה בהמבורג, ובאליפות בריטניה ב-220 יארד חופשי.
לאחר שובו לאוסטרליה, זכה הילי באליפות אוסטרליה ב-110 יארד חופשי, ואף קבע שיא חדש, 57.2 שניות. שיא זה הושווה רק ב-1922, ונשבר רק ב-1927. אף על פי כן לא נטל חלק באולימפיאדת לונדון שנערכה באותה שנה, מאחר שלא נמצא מימון לנסיעתו. ב-1909 וב-1910 שמר על תוארו, אך ב-1911 איבד אותו להרולד הארדוויק. עם זאת, זכה בתואר במשחה ל-440 יארד, לאחר שגבר על פרנק בורפר, שעד אז מעולם לא הפסיד במשחה זה. ב-1912 סיים במקום השלישי במשחים ל-110, 220 ו-880 יארד, וצורף למשלחת אוסטרלאסיה, שכללה ספורטאים מאוסטרליה ומניו זילנד, לאולימפיאדת סטוקהולם.
אולימפיאדת סטוקהולם.
במשחקים עצמם, העפיל הילי למשחה הגמר במשחה ל-100 מטר חופשי, לאחר שניצח במקצה חצי הגמר הראשון. בשל אי הבנה של המשלחת האמריקאית, לא התייצבו השחיינים האמריקאים למקצה השלישי, ונפסלו. המשלחת האמריקאית ערערה על ההחלטה, והילי הצטרף לערעור. הערעור התקבל, המקצה נערך מחדש, ושני שחיינים אמריקאים העפילו לגמר. במחצית הדרך של משחה הגמר, עוד היה במקום החמישי והאחרון, אך במחצית השנייה הצליח לעקוף שלושה שחיינים, ולסיים במקום השני ולזכות במדליית הכסף. במקום הראשון, בפער גדול של 1.2 שניות, זכה דיוק קהנמוקו, אחד משני האמריקאים שהעפילו לגמר רק לאחר הערעור.
במשחה ל-400 מטר חופשי קבע הילי שיא אולימפי חדש בשלב המוקדמות (5:34.0 דקות), אך שיא זה נשבר מספר פעמים בהמשך המשחים, ובשלב הגמר כבר שחה הקנדי ג'ורג' הודג'סון בזמן מהיר בכמעט 10 שניות - 5:24.4 דקות, שהיווה שיא עולם. במשחה הגמר סיים הילי במקום הרביעי.
הילי התחרה גם במשחה השליחים ל-200X4 מטר חופשי, לצדם של הרולד הארדוויק, לזלי בורדמן ומלקולם צ'מפיון. הרביעייה האמריקנית, שכללה גם את קהנמוקו, קבעה שיא עולם חדש במקצה הראשון של חצי הגמר, אך האוסטרלים, שהתחרו במקצה השני, שיפרו אותו בלמעלה מ-12 שניות (10:14.0 דקות). במשחה הגמר, בו ניצחו, שיפרו את שיא העולם עוד יותר, והעמידו אותו על 10:11.2 שניות, בהפרש של 9 שניות מהאמריקאים, שסיימו במקום השני.
גם לאחר אולימפיאדת סטוקהולם נשאר הילי באירופה, והשתתף בתחרויות שונות. בין היתר, שיפר את שיאו של בורפר במשחה ל-220 יארד ביותר מ-3 שניות, בתחרות שנערכה בסקוטלנד.
לאחר פרישתו משחייה.
עם שובו לאוסטרליה, פרש הילי משחייה תחרותית. הוא עבד כמציל בחוף מאנלי וקיבל מדליה מהחברה ההומאנית המלכותית כהוקרה על כך שהציל את חייהם של גולשים בחוף. במקביל, פעל לעידוד ענף השחייה, וכיהן כסגן נשיא איגוד השחייה של ניו סאות' ויילס.
ב-1915 התגייס הילי לצבא אוסטרליה. הוא שירת כמש"ק אפסנאות והוצב במצרים ובצרפת. ביוני 1918 סיים קורס קצינים בטריניטי קולג' שבקיימברידג', קיבל דרגת סגן משנה והוצב בגדוד חיל רגלים. בקרב הראשון בו השתתף, קרב מון סן קנטן שנערך באוגוסט אותה שנה בסום, נהרג במהלך מתקפה על שוחה גרמנית.
ב-1981 נכלל הילי בהיכל התהילה הבינלאומי לשחייה. על שמו נקרא מגן הילי, אות הוקרה המוענק למצילים בניו סאות' ויילס.
זוהר שרון (מלחין)
זוהר שרון (נולד ב-23 בפברואר 1978) הוא מלחין, מעבד מוזיקלי, מורה למוזיקה ישראלי, מייסד תזמורת המהפכה וזוכה פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים לשנת 2012.
ביוגרפיה.
זוהר שרון נולד בראשון לציון ב-1978. הוא למד נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון העירוני למוזיקה שבראשון לציון ובהמשך אצל עינת לנדה, אסתר נרקיס ואטי חודין. למד קומפוזיציה בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות אצל אנדרה היידו ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל ינעם ליף, ולדימיר שקולניק וארי בן שבתאי. במקביל למד מדעי המדינה והוראה באוניברסיטה העברית
יצירותיו ועיבודיו בוצעו על ידי תזמורת המהפכה, התזמורת הסימפונית חיפה, סימפונט רעננה, התזמורת הקאמרית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, אנסמבל מיתר, אנסמבל קפריזמה והרכבים נוספים. בנוסף הוא גם מלחין ומעבד בלהקת הרוק "רווח-כפול" יחד עם גלעד כהן.
בשנת 2004 ייסד יחד עם רועי אופנהיים את תזמורת המהפכה והוא משמש בתפקיד מלחין הבית והמנהל האמנותי שלה.
נכון ל-2017, הוא מרצה למוזיקה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובמסגרות נוספות.
בשנת 2012 זכה בפרס יצירה לקומפוזיטורים מטעם ראש הממשלה. מנימוקי ועדת הפרס:
חיים אישיים.
זוהר שרון מתגורר ברחובות, נשוי ואב לשניים.
אסתר נרקיס
אסתר נרקיס (נולדה ב-6 בנובמבר 1930) היא מורה ישראלית לפסנתר.
ביוגרפיה.
נרקיס נולדה ב-1930 בחיפה. אביה, דוד הכהן, היה ממנהיגי היישוב בתקופת טרום המדינה, חבר הכנסת, מדינאי ודיפלומט. נרקיס למדה בבית הספר הריאלי.
באפריל 1948 התגייסה לפלמ"ח במסגרת הכשרת הצופים. נרקיס שרתה בגדוד השביעי של חטיבת הנגב. היא סיימה קורס קשרים והייתה קשרית של מפקד הגדוד ולאחר מכן מזכירה גדודית. היא נטלה חלק בכיבוש באר שבע, במבצע חורב ובמבצע עובדה. בתקופה זו הכירה גם את בעלה, עוזי נרקיס.
לאחר תום שירותה הצבאי ב-1949 החלה ללמוד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ולאחר מכן בפריז. בשנים 1996-1979 ניהלה את הקונסרבטוריון שליד האקדמיה למוסיקה בירושלים.
נרקיס לימדה תלמידים רבים במשך שישים שנה. בין תלמידיה: אסנת נצר, זוהר שרון, בנג'מין הוכמן וליאור קרצר .
בנק הזמן
חכם על קטנים
חכם על קטנים הוא אלבומו השלישי של דני סנדרסון, שיצא ביוני 1987.
אלבום זה התאפיין במוזיקה אלקטרונית שתוכנתה על ידי סנדרסון בשיתוף יואב גרא וראובן מנצ'רוב.
רקע.
האלבום מתאפיין במפנה סגנוני של סנדרסון, ברוח התקופה, למוזיקה אלקטרונית. לקראת הכנת האלבום בנה סנדרסון אולפן חצי-מקצועי, המשלב בין מחשב ומכונת הקלטה של 16 ערוצים. הוא התנסה בעבודה עם סמפלרים, סינטיסייזרים, מכונות תופים ותוכנות מחשב. בעזרתו של הטכנאי יואב גרא, סנדרסון ניגן ותכנת את כל התפקידים.
אחד הלהיטים שיצאו מאלבום זה הוא "אצל הדודה והדוד", ששילב אלמנטים מהמוזיקה האלקטרונית. לשיר זה הופק קליפ בבימויו של מוטי קירשנבאום ובהשתתפות ירון לונדון וצחי בוקששתר. הקליפ זכה בתואר "קליפ השנה". ב-2017 הקליטו אגם בוחבוט ונועה קירל גרסת כיסוי של השיר (שהייתה למעשה פרסום לבזק) שזכתה גם היא להצלחה.
האלבום זכה להצלחה רבה ומכר למעלה מ-30,000 עותקים. יצאו מתוכו הלהיטים "אצל הדודה והדוד" (שזכה במקום ה-6 במצעד השנתי של רשת ג' בשנת תשמ"ז) ו"חתונה" (שזכה במקום ה-34 באותו מצעד). בעקבותיו עלה המופע המצליח "חכם על קטנים", שרץ במשך שנתיים ברחבי הארץ.
למרות הצלחתו של האלבום, באלבומו הבא בחר סנדרסון לחזור לשיטת ההקלטה המסורתית.
בשנת 2008 יצא האלבום בהוצאה מחודשת לראשונה על גבי קומפקט דיסק בהוצאת הד ארצי, יחד עם אלבומיו הקודמים של סנדרסון: "גודל טבעי" ו"חף מפשע".
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון.
Medal of Honor
Medal of Honor הוא משחק יריות בגוף ראשון שפותח על ידי DreamWorks Interactive והופץ על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמות הפלייסטיישן וה-PlayStation Network. הוא יצא בתאריכים ה-31 באוקטובר 1999 (ל-צפון אמריקה), ב-1999 (ל-אירופה) ובתאריך ה-2 ביוני 2009 לפלטפורמת ה-PlayStation Network.
משחקיות.
ב-Medal of Honor, השחקן לוקח את התפקיד של הסגן הבדיוני "ג'ימי פטרסון", טייס לשעבר במטוס Douglas C-47 Skytrain בפיקוד התובלה האווירית שגויס מאוחר יותר ל-OSS. המשחק מתרחש בסמוך לסיום מלחמת העולם השנייה (באמצע 1944 ובאמצע 1945), המטרה של השחקן היא להשלים את היעדים, כמו הרס עמדות אויב, ולהרוג את הכוחות הגרמניים בתהליכים.
מוזיקה.
המוזיקה למשחק הולחנה על ידי מלחין הסרטים מיכאל גיסחינו.
ציונים.
Medal of Honor זכה בציונים מרשימים מאוד, הוא קיבל ציון של 87.31% מהאתר GameRankings, וציון של 92/100 מהאתר Metacritic.