לואי נולד בשנת 1483 והיה בנם של ז'ילבר, רוזן מונפנסייה וקיארה גונזאגה, בתם של פדריקו הראשון גונזאגה, מרקיז מנטובה ומרגרטה מבוואריה, מרקיזת מנטובה. בשנת 1496 מת אביו ולואי נהיה רוזן מונפנסייה וקלרמון-אן-אוברן ודאופין ד'אוברן ועד מותו.
הוא השתתף במלחמה האיטלקית השלישית, ונפטר במהלכה ב-14 באוגוסט 1501 בנאפולי ללא ילדים. לאחר מותו אחיו שארל השלישי, דוכס בורבון ירש את נחלותיו ותאריו.
לואי הראשון, רוזן מונפנסייה
לואי דה בורבון (באיטלקית: Luigi di Borbone; נולד ב-1405, נפטר ב-מאי 1486) היה חבר בבית בורבון.
ביוגרפיה.
לואי נולד בשנת 1405 והיה בנם השלישי של ז'אן הראשון, דוכס בורבון ומארי, דוכסית אוברן. הוא היה רוזן מונפנסייה, קלרמון-אן-אוברן וסאנסרה ודופין ד'אוברן והיה אחיו הצעיר של שארל הראשון, דוכס בורבון. הוא ייסד את ענף בורבון-מונפנסייה של בית בורבון, שבסופו של דבר השתלט על הדוכסות בשנת 1505. לואי מת במאי 1486 ובנו ז'ילבר, רוזן מונפנסייה ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו.
בשנת 1428 נשא לאישה את ז'אן, דופין ד'אוברן, בתו ויורשתו של ברוד השלישי, דופין ד'אוברן ורוזן קלרמון-אן-אוברן. לאחר מותה בשנת 1436, הוא שמר על התארים הללו (סבתו מצד אביו הייתה אן מאוברן, בתו של הדופין ברוד השני), וב-5 בפברואר 1442, התחתן עם גבריאל לה טור, בתו של ברטרנד החמישי ד'לה טור, רוזן אוברן ובולון. לזוג נולדו ארבעה ילדים:
ז'אן דה בורבון
יהודית ברמן
יהודית גבריאלה (ג'ודי) ברמן (נולדה ב-12 בינואר 1957) היא מיקרוביולוגית מולקולרית ישראלית, פרופסור מן המניין בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב, ופרופסור אמריטה באוניברסיטת מינסוטה.
ביוגרפיה.
ברמן נולדה בסירקיוז, ניו יורק, בשם ג'ודית גבריאלה ואן אדלסברג, וגדלה בפילדלפיה, פנסילבניה.
בשנים 1974–1975 שהתה בקיבוץ גרופית במסגרת תנועת הבונים.
בשנת 1975 החלה את לימודיה לתואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה ובשנת 1977 עברה ללמוד פתולוגיית צמחים באוניברסיטת קורנל, והשלימה את התואר בשנת 1979. באותה שנה עלתה לארץ, והחלה בלימודי תואר שלישי בביוכימיה (במסלול ישיר) במכון ויצמן למדע, בהנחייתה של פרופ' עדה זמיר. את התזה לדוקטורט הגישה בשנת 1984.
לאחר מכן עברה לארצות הברית, ושהתה כשנתיים כעמיתה בתר-דוקטורית במחלקה לגנטיקה וביולוגיה של התא באוניברסיטת קורנל.
בשנת 1986 הצטרפה ברמן לסגל המחלקה לביולוגיה של צמחים באוניברסיטת מינסוטה שבמיניאפוליס, בתחילה כמרצה בכירה. בשנת 1993 קודמה לדרגת פרופסור חבר, וב-2000 הפכה לפרופסור מן המניין. באותה שנה עברה למחלקה לגנטיקה וביולוגיה של התא.
בשנת 2004 ביקרה ברמן בישראל כחוקרת אורחת במחלקה לגנטיקה מולקולרית במכון ויצמן למדע, ובשנת 2010 במחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון.
בשנת 2008 קיבלה ברמן מינוי מיוחד כמחזיקת הקתדרה על שם מק'נייט באוניברסיטת מינסוטה. בשנת 2012 שבה לישראל, ומונתה לפרופסור מן המניין במחלקה למיקרוביולוגיה וחקר התא באוניברסיטת תל אביב. כיום היא פרופסור אמריטה באוניברסיטת מינסוטה.
ב-2019 מונתה ברמן לחברה באיגוד האירופי לביולוגיה מולקולרית (EMBO) ().
ברמן נשואה ואם לשניים, מתגוררת בתל אביב.
מחקר.
מחקרה של ברמן מתמקד ביכולתם של גנומים להתפתח ולהשתנות בתגובה ללחצים התוקפים את התא. כמקרה בוחן, ברמן וקבוצתה בוחנים שמרים מסוג "Candida albicans", שהוא הקומנסל הפטרייתי והפתוגן הנפוץ ביותר בבני אדם, וכן מסוג "Candida glabrata" (). בפרט, ברמן מתעניינת בתגובה של "Candida albicans" לתרופות אנטי-פטרייתיות ובאופן הזריז בו השמר מתנהל על מנת לפתח עמידות וסבילות לתרופה, ומפתחת כלים מחקריים חדשים לצורך הבנת תגובה זו.
ברמן עוסקת בהבנת מנגנוני התגובה לתרופות, הנגרמים על ידי מוטציות גנטיות, שינויים במספר העותקים הגנומיים, וכן תהליכים פיזיולוגיים המשפיעים באופנים שונים על תאים הזהים זה לזה גנטית. המחקר משתמש בגישה אינטרדיסציפלינרית המשלבת בין גנטיקה, גנומיקה וביולוגיה של התא, לבין כימיה, ביואינפורמטיקה וביולוגיה חישובית.
כמו כן, היא חוקרת היבטיים יסודיים של מורפוגנזה, פלואידיות, שחלוף, יציבות כרומוזומים, השתקת גנים המתווכת על ידי כרומטין, חיוניות של גנים, ועמידות וסבילות לתרופות. לאחרונה, עבודתה מתמקדת בסבילות לתרופות – הבאה לידי ביטוי ביכולתם של תאים לגדול, גם אם בצורה איטית, בנוכחות תרופה המעכבת תאים אחרים באותה אוכלוסייה. עוד עוסקת ברמן בפענוח השאלה כיצד תגובות אדפטיביות משתנות בין שמרים מבודדים, וזאת כתוצאה מווריאציה גנטית.
בי-2 (להקה)
בי-2 (ברוסית: Би-2) היא להקת רוק סובייטית ורוסית, שהוקמה ב-1988 בבוברויסק. המייסדים וחברי הקבע הם שורה Bi-2 (גיטרה, שירה) וליובה Bi-2 (שירה ראשית).
הלהקה חידשה את פעילותה רק לאחר שעברה לרוסיה בשנת 1999. Bi-2 היא אחת הלהקות המצליחות ביותר ברוסיה. לחלק מהאלבומים שלה יש מעמד אלבום זהב.
השיר "פולקובניקו ניקטו נה פישט" נכלל בפסקול הסרט הרוסי "האח 2" , והפך לנושא המרכזי שלו, ונכלל גם באלבום השני של הלהקה בשם זהה ללהקה. השיר הזה הביא ללהקה פופולריות רחבה.
מועאוויה באראזאנגי
מועאוויה באראזאנגי (נולד ב-1944) הוא גאופיזיקאי, סייסמולוג וגאולוג הפועל באוניברסיטת קורנל, ניו יורק, ארצות הברית וידוע בתרומתו לקידום הבנת הטקטוניקה של המזרח התיכון.
ראשית דרכו כמדען.
באראזאנגי סיים לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטת דמשק, סוריה בשנת 1965, בפקולטה למדעים עם התמקדות בפיזיקה, גאולוגיה, מתמטיקה וכימיה. כעבור שנתיים השלים את לימודיו לתואר שני בגאולוגיה וגאופיזיקה באוניברסיטת מינסוטה שבארצות הברית ובשנת 1971 קיבל את התואר דוקטור לפילוסופיה במצפה כדור-הארץ "למונט-דוהרטי" של אוניברסיטת קולומביה בהתמחות בסייסמולוגיה וסייסמוטקטוניקה. במהלך לימודיו לתואר שני לימד ושימש כעוזר מחקר במחלקה לגאולוגיה וגאופיזיקה באוניברסיטת מינסוטה, ובמהלך מחקרו לדוקטוראט שימש כעמית מחקר ועוזר מחקר בכיר באוניברסיטת קולומביה.
קריירה אקדמית באוניברסיטת קורנל.
מאז שנת 1972, מיד לאחר שקיבל את תואר הדוקטור, התקבל לאוניברסיטת קורנל, ועד היום, התקדם בדרגות האקדמיות באוניברסיטה זו עד לדרגת פרופסור מן המניין, ומאז 2009 הוא פרופסור אמריטוס במחלקה למדעי כדורה הארץ והאטמוספירה שם. בשנים 1988 - 2009 הוא ניהל את המכון למחקר היבשות באונ' קורנל, וחבר בוועדת ההיגוי של המכון.
בשנת 1979 הוא יצא לשנתיים לאוניברסיטת המלך עבדולעזיז אשר בג'דה, ערב הסעודית, ושימש שם כראש המחלקה לגאופיזיקה בפקולטה למדעי כדור הארץ.
במהלך עבודתו בקורנל עסק בנוסף למחקריו גם בעבודות ייעוץ ובחברוּת בוועדות בינלאומיות וכדלקמן:
סוזאן, דוכסית בורבון
סוזאן דה בורבון (10 במאי 1491 – 28 באפריל 1521) הייתה דוכסית בורבון ואוברן מ-1503 עד מותה לצד בעלה שארל השלישי, דוכס בורבון.
ראשית חייה.
סוזאן נולדה כילדה השנייה ובתם היחידה של פייר השני, דוכס בורבון ואן מצרפת, בתו הבכורה של לואי האחד עשר, מלך צרפת. בין השנים 1483–1491 שימשו הוריה של סוזאן כעוצרי ממלכת צרפת בתקופת קטינותו של אחיה הצעיר של אן, שארל השמיני, מלך צרפת. יתר על כן, אחותה הצעירה של אן (ודודתה של סוזאן), ז'אן מצרפת, דוכסית ברי, הייתה (לזמן קצר) מלכת צרפת כרעייתו של לואי השנים עשר, מלך צרפת, שהחליף את שארל השמיני בשנת 1498.
הירושה.
לסוזאן היה אח בכור, שארל, שנולד בשנת 1471 ונפטר ללא ילדים בשנת 1498. לאחר מותו בגיל 27, אביה של סוזאן התחיל לדאוג מרצף ירושת נחלות בית בורבון, ללא בנים או אחים ששרדו. על פי החוק הסאלי שהיה נהוג בצרפת, היורש שלו היה לואי דה בורבון-מונפנסייה, ראש בית מונפנסייה, ענף צעיר של הבורבונים. מונפנסייה היה בן דוד שני של סוזאן, וסביהם היו אחים.
בשנת 1498 מת אחיה של אן המלך שארל השמיני מת בפתאומיות, לאחר שהוכה בראשו מפתח נמוך. כיוון שלא נותרו יורשים זכרים, ירש אותו בן דוד רחוק, לואי השנים עשר, מלך צרפת. לאחר ששימשו כעוצרים של שארל השמיני, החזיק הזוג החזק מספיק השפעה כדי לעכב את ירושתו של לואי השנים עשר. הם עשו עמו עסקה חכמה: לשם תמיכת בית בורבון בהכתרתו, יצטרך לואי השנים עשר להוציא מכתבים רשמיים שיכירו בסוזאן בת השבע כיורשת החוקית של נחלות בית בורבון. ללואי לא הייתה ברירה אלא להסכים לתנאי זה. חוק סאלי עתיק זה שמנע את ירושתן של הנקבות, הפך לאבן הפינה של החוקים והמנהגים הצרפתיים. אכן, אותו חוק ישן מאוד אפשר ללואי, ולא לאן, לרשת את כס המלוכה של צרפת.
בשנת 1503 מת פייר וסוזאן הפכה לדוכסית. בשנות קטנותה אמה אן הייתה יורשת העצר. אן טיפחה את סוזאן האינטליגנטית במחשבה על בתה שתעלה לכס המלוכה. השיעורים שלה כללו אסטרונומיה, מתמטיקה ודת. אך חשוב מכך, אן לימדה אותה את דרכי בית המלוכה.
דוכסית.
כיורש לנחולת בית בורבון, לואי השני, רוזן מונפנסייה, היה צעיר מתאים, ונישואים איתו ימנעו מאבק על הירושה, ולכן הוריו של סוזאן טיפחו אותו בתחילה כחתנם, למרות הוויתור שהוציאו מלואי השנים עשר על הירושה. עם זאת, מונפנסייה המתבגר פגע אנושות בפייר, וטען כי הירושה לנחלות ולתארים של בית בורבון היא זכותו שלו ולא משהו שהוא צריך להודות לאשתו או אביה עבורו.