בשנת 1947 השלימה את לימודי התיכון שלה, שנערכו בין השאר גם בצרפת. במהלך לימודיה גילתה כישרון ללימוד שפות ושלטה בצרפתית ובספרדית באופן שוטף. לאחר אירוסין שלא עלו יפה לסוכן בורסה, פגשה בחבר בית הנבחרים ג'ון פ. קנדי במסיבה, לאחר שזכתה בתחרות כתיבה מטעם הירחון "ווג". השניים התארסו, ונישאו ב-12 בספטמבר 1953, בניופורט שברוד איילנד. מנישואים אלו נולדו לבני הזוג ארבעה ילדים: ארבלה (נולדה ללא רוח חיים בשנת 1956), קרוליין בובייה קנדי (נולדה ב-1957), ג'ון פיצג'רלד קנדי הבן (1960–1999), ופטריק בובייה קנדי (מת בהיותו פעוט בשנת 1963).
הגברת הראשונה.
קנדי ניצח בבחירות לנשיאות בשנת 1960, וב-20 בינואר 1961 הושבע לתפקיד נשיא ארצות הברית. אחרי תקופת נשיאותו של אייזנהאואר, שאופיינה בתדמית אפורה של המוסד הנשיאותי, בלט הזוג הצעיר (ג'קלין קנדי הייתה בת 32 בעת כניסתה לתפקיד), שלו היו ילדים צעירים מאוד — אירוע לא שכיח באותו הזמן בבית הלבן.
לראשונה כלל הבית הלבן פעוטון, בריכת שחייה, חדר משחקים ובית עץ על המדשאה. ג'ון קנדי הקפיד להצטלם כשהוא משחק עם ילדיו.
ג'קלין קנדי החליטה להפוך את הבית הלבן למרכז תרבותי, שייצג את ההיסטוריה האמריקאית. היא אספה חפצי אמנות ורהיטים עתיקים, וביצעה בבית הלבן שיפוצים נרחבים. בנובמבר 1961 הכריזה על הקמת ועדה היסטורית לשימור הבית הלבן, ואף כתבה ספר "הבית הלבן: מדריך היסטורי" אשר היה לרב מכר, ומכירותיו סייעו במימון השיפוצים. ב-14 בפברואר 1962 ערכה לכתבי טלוויזיה סיור נרחב בבית הלבן, שמטרתו הייתה להסביר לציבור כי השיפוצים הם למטרה ציבורית, וכי הבית הלבן הוא יותר ממשכנו של הנשיא — מדובר בסמל להיסטוריה האמריקנית, ולגדולתה ועוצמתה של אמריקה, בנוסף לכך קנדי התחילה את המסורת לפיה הגברת הראשונה מעצבת מדי שנה עץ חג מולד בחדר הכחול שבבית הלבן ובוחרת נושא שילווה את העץ ויאפיין אותו.
הזוג הנשיאותי שידר סוג של זוהר שהיה עד אז נחלתם של כוכבי קולנוע בלבד. מעריצי קנדי כינו את הבית הלבן "קמלוט" על–שם טירתו האגדית של המלך ארתור ובין באי הבית הלבן היו משוררים, סופרים, מדענים, כוכבי קולנוע וספורטאים.
ג'קלין קנדי ליוותה את בעלה במסעות רבים אל מחוץ לארצות הברית, ונפגשה עם שועי עולם: שארל דה גול (אשר שיבח אותה על הצרפתית המעולה שבפיה, וידיעתה הנרחבת בהיסטוריה ובתרבות צרפת) והאפיפיור יוחנן העשרים ושלושה, וכן נסעה בלוויית הנשיא לדרום אמריקה, קנדה, הודו ופקיסטן. במהלך המסע לצרפת התבדח קנדי כי "אציג עצמי לקהל — אני האיש שמלווה את ג'קלין קנדי לפריז, ונהנה מכל רגע".
הייתה זו חזות מבודחת וזוהרת, אך מתחתיה היה זרם עכור של טרגדיות אישיות. הנישואין בין בני הזוג היו רעועים כמעט למן ההתחלה, ולמעשה היו אמורים להסתיים בגירושין, אילולא נישאו השניים בחתונה קתולית. קנדי ניהל מספר קשרים עם נשים אחרות, וג'קלין קנדי הייתה ידועה בכך שאהבה ליטול סופי שבוע ארוכים, שהחלו כבר ביום רביעי והסתיימו ביום שני, בנפרד מבעלה. טרגדיה נוספת שהטילה את צילה על חיי הזוג קנדי הייתה מות בנם, פטריק, בעודו בן מספר ימים, באוגוסט 1963.
ב-22 בנובמבר 1963, כאשר ליוותה ג'קלין קנדי את בעלה במהלך מסע למדינות הדרום נרצח הנשיא קנדי ובמקומו מונה לתפקיד הנשיא לינדון ג'ונסון.
לאחר רצח קנדי.
ג'קלין קנדי עברה עם ילדיה לניו יורק, שם ניהלה חיים הרחק מעין הציבור. ב-20 באוקטובר 1968 הכריזה על נישואיה לאיל הספנות היווני אריסטוטלס אונאסיס ועל כוונתה לעזוב את ארצות הברית, כיוון שלדעתה בני משפחת קנדי "מהווים מטרה" למתנקשים. הכרזה זו באה שלושה חודשים אחרי התנקשות נוספת בבן משפחת קנדי, שבה נרצח אחיו של ג'ון קנדי, רוברט קנדי.
הנישואים לאונאסיס (שעזב למען ג'קלין קנדי-אונאסיס את זמרת האופרה מריה קאלאס) לא עלו יפה, והזוג חי בנפרד במשך רוב הזמן. ב-15 במרץ 1975 הלך אונאסיס לעולמו, והשאיר לקנדי-אונאסיס ירושה נכבדה.
בעשרים השנים האחרונות לחייה שימשה קנדי-אונאסיס עורכת בהוצאה-לאור היוקרתית "דאבלדיי", וחייתה בניו יורק. בן זוגה בשנים אלו היה התעשיין וסוחר היהלומים הבלגי מוריס טמפלסמן. לאחר מותה מסרטן בשנת 1994, נקברה קנדי-אונאסיס לצד בעלה הראשון, הנשיא ג'ון קנדי בחלקת הקבר הנשיאותית בבית הקברות הלאומי ארלינגטון שליד וושינגטון.
הכוח האלקטרומגנטי
פונקציית מביוס
במתמטיקה, פונקציית מביוס, המסומנת formula_1 היא פונקציה אריתמטית שהוצגה לראשונה על ידי אוגוסט פרדיננד מביוס. הפונקציה מוגדרת על המספרים הטבעיים והיא תלויה רק בפירוק לגורמים של המספר שעליו היא פועלת. לפונקציה שימושים בתורת המספרים ובקומבינטוריקה, ויש לה גרסאות מוכללות (המוגדרות על קבוצה סדורה).
הגדרה פורמלית.
אם יש ל-formula_2 גורם ריבועי אז formula_3 . אחרת formula_4 הוא מכפלה של (נאמר) formula_5 גורמים ראשוניים שונים, ואז formula_6. בפרט, formula_7 .
כלומר, הפונקציה מחזירה 1 עבור מכפלה של מספר זוגי של ראשוניים, ו- 1- עבור מכפלה של מספר אי-זוגי של ראשוניים, לרבות עבור הראשוניים עצמם.
דוגמה לשימוש.
נסמן formula_12, כלומר formula_13הוא מספר המספרים בין 1 ל-formula_14 שזרים ל-formula_2. נרצה למצוא נוסחה לחישוב formula_16.
נסמן ב-formula_17 את הראשוניים השונים שמחלקים את formula_2 (ייתכן יותר מפעם אחת). נחשב את formula_16 לפי עקרון ההכלה וההפרדה: ראשית נוסיף את כל המספרים בין 1 ל-formula_14, יש formula_14 כאלו. אחר כך לכל formula_22 נוריד את כל המספרים שמתחלקים בו, יש formula_23 כאלה (לפירוש הסימון ראו פונקציית רצפה) אחר כך נוסיף לכל formula_24 את כל המספרים שמתחלקים בשניהם, יש formula_25 כאלה, וכן הלאה. סך הכל נקבל את הנוסחה:
formula_26
שבעזרת פונקציית מביוס אפשר להציגה בדרך פשוטה יותר:
formula_27
אם לוקחים formula_28 הביטוי בתוך הערך השלם נהיה שלם; במקרה זה אפשר לפשט את הביטוי ל-formula_29, שהיא הנוסחה הידועה לחישוב פונקציית אוילר.
הכללה.
אם formula_30 היא קבוצה עם יחס סדר חלש, פונקציית מביוס של הקבוצה מוגדרת לפי השוויון formula_31, כאשר המטריצה formula_32 מתארת את היחס: formula_33 אם formula_34, ו-formula_35 אחרת. עבור המספרים הטבעיים עם יחס החילוק, מתקבלת פונקציית מביוס הרגילה.
דגל הפיליפינים
דגל הפיליפינים מורכב משמש בעלת שמונה קרניים ושלושה כוכבים, שניהם בצבע זהב, על משולש שווה-צלעות בצבע לבן בצד התורן. המחצית העליונה של האזור שנותר היא בצבע כחול והתחתונה בצבע אדום. יחס הממדים של הדגל הוא 2:1
היסטוריה.
הדגל הומשג לראשונה על ידי אמיליו אגינלדו. הדגל הראשון נתפר בהונג קונג על ידי מרסלה דה אגונסילו, ביתה לורנצה, וג'וזפינה הרבוסה דה נטיבידד, אחייניתו של חוזה ריזל (על פי מקורות אחרים, שם האחיינית היה דלפינה הרבוסה דה נטיבידד).
לפי הצהרת העצמאות של הפיליפינים ב-12 ביוני 1898, המשולש הלבן הוא הסמל של הקטיפונן, שעל ידי ברית דמים עוררו השראה בעם הפיליפיני לקום למהפכה. שלושת הכוכבים מייצגים את שלוש קבוצות האיים של המדינה: לוזון, ויסאייאס ומינדנאו, למרות שבהצהרת העצמאות במקור סימל אחד הכוכבים את האי פאנאי, במקום ויסאייאס. שתי האפשרויות מייצגות את אותו מסר: האיחוד של עמים ותרבויות לכדי אומה אחת. שמונה הקרניים של השמש מסמלות את שמונה הפרובינציות הראשונות: מנילה, קביטה, בולקן, פמפנגה, נואבה אסיג'ה, בטאן, לגונה ובטנגס, שהתמרדו נגד השלטון הספרדי.
למרות שרבים רואים היום במנילה עיר, הוספת מנילה לקבוצה לעיל הייתה נכונה בשנת 1898, שכן אז מנילה ופרבריה נוהלו כפרובינציה נפרדת. פרובינציה זו ידועה בשם "אזור בירת המדינה".
משמשעות הצבעים היא כדלהלן: המשולש הלבן מייצג שוויון ואחווה; הכחול מסמל שלום, אמת וצדק; והאדום מסמל פטריוטיות וגבורה. עם זאת, בהצהרת העצמאות נכתב כי ההשראה לצבעי הדגל היא מדגל ארצות הברית, כביטוי להכרת התודה של הפיליפינים לסיוע האמריקאי נגד הספרדים.
הגוון המדויק של הצבע הכחול המשמש בדגל היה במרכז ויכוח במשך כמעט תשעים שנה. משנת 1920 ועד שנת 1985 הגוון היה "כחול צי", עד שהנשיא פרדיננד מרקוס הורה לשנותו ל"כחול שמים", בעצת חוגים היסטוריים, כדי שיהיה כמו הגוון המשמש את דגל קובה, שנתפשה כבעלת ברית נגד ספרד. בשל מחסור בחומרי גלם ובסטנדרט אחיד בזמן המלחמה הפיליפינית-אמריקאית, תומכי שני הגוונים יכולים להציג עדויות מתועדות שתומכות וסותרות את שתי הגישות. ראו דגלי המהפכה הפיליפינית.
במסמכים מהפכניים רשמיים כתוב בבירור שהגוון המקורי של כחול שהיה בשימוש היה "אזול אוסקורה", שפירושו בערך "כחול ערפילי", אולם הקביעה באיזה צבע מדובר בדיוק תישאר חומר לוויכוחים עוד שנים רבות. היסטוריונים נוטים להסכים ש"אזול אסקורה" הוא גוון כהה יותר מ"כחול שמיים", אך בהיר יותר מ"כחול צי".
כדי לשים קץ לוויכוח, קובע חוק הרפובליקה מס. 8491 כעת כי הגוון בו יש להשתמש הוא "כחול מלכותי".
הדגל הפיליפיני מיוחד בכך שהוא גם יכול לסמל מצב מלחמה. כשהדגל מונף הפוך, כך שהצבע האדום נמצא למעלה (או בצד שמאל, אם הדגל מוצג באופן אנכי), המשמעות היא שמדינת הפיליפינים נמצאת במצב מלחמה. הדגל הוצג הפוך לראשונה ב-4 בפברואר 1899, בתחילת מלחמת ארצות הברית-הפיליפינים.
יוחנן המטביל