ליונס היה מנהיג האופוזיציה באספת הנבחרים של טסמניה עד 1923, כאשר הוא נבחר להיות ראש הממשלה, כשהוא מוביל ממשלת מיעוט של הלייבור בטסמניה. הוא כיהן בתפקיד עד ל-1928 ובמשך כל תקופת כהונתו הוא גם שימש כשר האוצר. ממשלתו של ליונס הייתה מתונה ופרגמטית. יחסיה עם הממשלה הפדרלית בקנברה היו טובים, אך היא ספגה ביקורת מסוימת מצד חוגים מסוימים בלייבור. בבחירות של 1928 איבדה המפלגה את השלטון למפלגה הלאומנית בהפרש זעום.
פוליטיקה פדרלית.
בבחירות של 1929 התמודד ליונס על מושב בפרלמנט האוסטרלי מטעם מחוז הבחירה של וילמוט שחפף בשטחו למחוז הבחירה שמטעמו הוא נבחר לאספת הנבחרים של טסמניה. הוא זכה בבחירות שברמה הארצית היו ניצחון סוחף של הלייבור בהנהגתו של ג'יימס סקאלין. הוא מונה להיות שר הדואר ושר העבודות הציבוריות והרכבות.
כשפרץ השפל הגדול ב-1930 התפלגה ממשלתו של סקאלין על רקע חילוקי הדעות על דרך הטיפול במשבר. ליונס היה לראש התומכים בממשלה במדיניות כלכלית שמרנית ודפלציונית ומתנגד למדיניות האינפלציונית פרוטו-קיינסיאנית של שר האוצר טד תאודור. תאודור אולץ להתפטר ביוני 1930 על רקע האשמות בשחיתות וסקאלין לקח על עצמו את תיק האוצר בנוסף לתפקידו כראש ממשלה. ליונס שירת כשר אוצר בפועל מאוגוסט 1930 ועד ינואר 1931 כאשר סקאלין שהה בבריטניה לרגל הוועידה האימפריאלית. באוקטובר 1930 הכריז ליונס על תוכנית שיקום הכלכלה שלו כשהוא עומד על כך שיש לשמור על תקציב מאוזן ולקצץ בהוצאה הממשלתית ובמשכורות, למרות הרצון להפחית את שיעורי הריבית ואת מתן האשראי לתעשייה.
גישתו הכלכלית הקונסטרוקטיבית זיכתה אותו בתמיכה במגזר העסקי, אך עוררה את זעמם של רבים במפלגת הלייבור ששאפו להרחיב את הגרעון בתקציב כדי לתמרץ את הכלכלה ונחרדו לשמע הרעיון של קיצוצים בהוצאות הממשלתיות ובמשכורות. כשהוא מתעלם מהתקפותיהם, החל ליונס לשקול הצעות מקבוצה חדשה של תומכים שלו בנושא הכלכלי, כולל חברים רבי השפעה בממסד העסקי של מלבורן, לפרוש מהממשלה ולעמוד בראש האופוזיציה השמרנית.
פרישה ממפלגת הלייבור.
עם שובו של סקאלין לאוסטרליה בינואר 1931, הוא מינה מחדש את תאודור (כאשר היה ברור שהוא לא יועמד לדין על ההאשמות בשחיתות) לתפקיד שר האוצר. ליונס ראה במינוי זה כפסילה של קווי המדיניות שלו. עד מהרה הוא התפטר מהממשלה ובמרץ פרש ממפלגת הלייבור. יחד עם שר בכיר נוסף בממשלתו של סקאלין, ג'יימס פנטון, ועם ארבעה חברי פרלמנט נוספים מהאגף הימני של הלייבור, הוא ייסד את "הליגה הכלל-אוסטרלית" (All for Australia League) וחצה את הקווים כדי להתיישב על ספסלי האופוזיציה. זמן קצר לאחר מכן הצטרפו ליונס ותומכיו ל"מפלגה הלאומנית" (Nationalist Party) ול"מפלגה האוסטרלית" (Australian Party), מפלגה קטנה בהנהגתו של בילי יוז ויחד הם הקימו את "מפלגת אוסטרליה המאוחדת" (United Australia Party).
אף על פי שמפלגה זו הייתה במהותה גרסה מורחבת של המפלגה הלאומנית, ליונס נבחר להנהיג אותה. לפיכך הוא נהיה למנהיג האופוזיציה, כשמנהיג המפלגה הלאומנית לשעבר, ג'ון לת'ם מונה כסגנו. מפלגת אוסטרליה המאוחדת הבינה שליונס, איש משפחה חביב, עם פשטות הליכותיו, היה דמות שתמשוך את הבוחרים הרבה יותר בהשוואה ללת'ם. בנוסף, הרקע שלו במפלגת הלייבור ואמונתו הקתולית אפשרו לו לזכות במחוזות הבחירה המסורתיים של הלייבור (מצביעים אנשי מעמד העובדים ואירים-קתולים).
במרץ, בערך באותה עת בה הוביל ליונס את קבוצת תומכיו אל מחוץ לשורות הלייבור, פרשו חמישה חברי פרלמנט נוספים מהלייבור בהנהגתו של ראש ממשלת ניו סאות' ויילס, ג'ק לאנג, על רקע מדיניותה הכלכלית של הממשלה והקימו את סיעת "הלייבור של לאנג". בכך איבדה הממשלה סופית את הרוב שלה בפרלמנט. מאוחר יותר באותה שנה, תמכה סיעתו של לאנג בהצעת אי-אמון נגד הממשלה, הפילה אותה ואילצה את המדינה ללכת לבחירות חדשות.
במערכת הבחירות של 1931 הציגה מפלגת אוסטרליה המאוחדת בהנהגתו של ליונס מצע שכלל מדיניות כלכלית שמרנית ויציבה כמשקל נגד לטיפול הלקוי מבחינתם בכלכלה של סקאלין. כשמפלגת הלייבור נותרה מפוצלת בין המפלגה הרשמית וסיעתו של לאנג, הקרינה מפלגת אוסטרליה המאוחדת תדמית של מפלגה השמה לנגד עיניה את האחדות הלאומית מעל מלחמת המעמדות. התוצאה של מסע בחירות זה הייתה ניצחון סוחף של מפלגת אוסטרליה המאוחדת שזכתה ב-34 מושבים בפרלמנט מול 18 מושבים שזכו שני הפלגים של הלייבור יחד. הממשלה החדשה הושבעה בינואר 1932 וליונס היה לשלישי מבין חברי הלייבור לשעבר (יחד עם בילי יוז וג'וזף קוק), שנבחר להיות ראש ממשלה שלא מטעם הלייבור.
ראש ממשלה.
מפלגת אוסטרליה המאוחדת ניהלה את מערכת הבחירות במסגרת קואליציית האנטי-לייבור המסורתית יחד עם "מפלגת הכפר", אז בהנהגתו של ארל פייג'. עם זאת, הניצחון הסוחף של מפלגת אוסטרליה המאוחדת הותיר אותה במצב שבו היו חסרים לה ארבעה מושבים בלבד כדי להשיג רוב מוחלט בפרלמנט ומעמדו של ליונס היה איתן דיו כדי שהוא יוכל להרכיב ממשלה שעל חבריה נמנו רק חברי מפלגתו. לאחר הבחירות של 1934, בהם איבדה הממשלה שמונה מושבים, נאלץ ליונס להזמין את מפלגת הכפר להצטרף לממשלתו. עד ל-1935 כיהן ליונס גם כשר האוצר בנוסף לתפקידו כראש ממשלה. בתפקידו זה פעל ליונס על פי אותה מדיניות כלכלית שמרנית שהוא תמך בה בממשלתו של סקאלין, כמו קיצוץ בהוצאה הציבורית ובחוב הלאומי. הוא גרף רווחים פוליטיים כתוצאה מההתאוששות בכלכלה העולמית שהתרחשה החל מ-1932.
בנושאי מדיניות החוץ, ליונס היה מקורב, אם כי לא בעל ברית כנוע של בריטניה, וכן תומך בחבר הלאומים. ממשלתו נטתה לתמוך בהתפשרות עם הדיקטטורות של גרמניה, איטליה ויפן, מתוך כוונה להימנע ממלחמת עולם נוספת, אך עדיין הוא המשיך להגדיל את ההוצאה על הביטחון. כתוצאה מכך הוא הבטיח את הרחבתם של כוחות ההגנה של אוסטרליה, את הקמתה של התעשייה האווירית ואת תכנונם של מפעלי תחמושת חדשים ושל מספנות.
בבחירות של 1934 נבחר חבר הפרלמנט המוכשר והשאפתן, רוברט מנזייס ועד מהרה הוא סומן כיורשו של ליונס, אף על פי שמנזייס עצמו הכחיש זאת. ב-1937, במערכת הבחירות השלישית שליונס הוביל, זכתה מפלגתו שוב והשיגה 44 מתוך 74 מושבי הפרלמנט כשהיא מתמודדת מול מפלגת הלייבור בהנהגתו של ג'ון קרטין. עם החמרת המצב הבינלאומי בסוף שנות השלושים, ליונס, שהיה פציפיסט ותיק, נעשה יותר ויותר מדוכדך. רוב הפוליטיקאים ציפו שתוך זמן קצר הוא יוחלף על ידי מנזייס, שהתפטר מהממשלה במחאה על חוסר המעש של הממשלה בנוגע לתוכנית הביטוח הלאומי.
מותו, מורשתו והנצחתו.
ג'וזף ליונס מת באופן פתאומי מהתקף לב ב-7 באפריל 1939 בהיותו בן 59 בפרבר דרלינגהרסט שבסידני. הוא היה ראש הממשלה הראשון באוסטרליה שמת בעודו מכהן בתפקיד. הוא נקבר בדוונפורט שבטסמניה.
ליונס היה אחד מראשי הממשלה האהודים ביותר באוסטרליה ומותו גרם לאבל כבד ברחבי אוסטרליה. מראהו החביב והנינוח, תואר לעיתים קרובות בקריקטורות בדמות של קואלה ישנוני. הוא היה קתולי אדוק, ראש הממשלה הקתולי השני לאחר קודמו בתפקיד, סקאלין והקתולי היחיד שלא מטעם מפלגת הלייבור שכיהן בתפקיד עד לטוני אבוט.
ליונס היה היחיד בהיסטוריה של אוסטרליה שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה, כראש ממשלה של אחת ממדינות אוסטרליה וכמנהיג האופוזיציה, הן בפרלמנט הפדרלי והן באספת הנבחרים של מדינתו (אף על פי שג'ורג' רייד כיהן כראש ממשלת המושבה ניו סאות' ויילס לפני איחוד אוסטרליה). ליונס הוא גם ראש הממשלה היחיד שהגיע מטסמניה. עם מותו הוא היה ראש הממשלה שכהונתו הייתה השנייה באורכה עד אז כשכהונתו של בילי יוז הייתה היחידה שהייתה ארוכה ממנה.
ליונס היה ראש הממשלה היחיד באוסטרליה במהלך תקופת מלוכתם של שלושה מלכים (ג'ורג' החמישי, אדוארד השמיני וג'ורג' השישי, וראש הממשלה היחיד באוסטרליה שכיהן לאורך כל תקופת מלכותו של מלך כל שהוא (אם כי הייתה זו תקופה מלכותו הקצרה בת 11 החודשים של אדוארד השמיני).
אלמנתו, אניד ליונס, נכנסה מאוחר יותר לפוליטיקה בזכות עצמה. ב-1943 היא הייתה לאישה הראשונה שישבה על ספסלי בית הנבחרים האוסטרלי ומאוחר יותר האישה הראשונה שכיהנה כשרה בממשלתו הליברלית של מנזייס. שניים מבניהם של ג'וזף ואניד ליונס נעשו מאוחר יותר מעורבים בפוליטיקה של מדינת טסמניה במסגרת המפלגה הליברלית. קווין ליונס שימש כסגן ראש ממשלת טסמניה בין השנים 1969 – 1972 וברנדן לינוס שימש כשר בממשלת טסמניה באמצע שנות השמונים.
ב-1984 נקרא מחוז הבחירה של וילמוט, שאותו ייצג ליונס במהלך הקריירה הפוליטית שלו, על שמם של ג'וזף ואניד ליונס. על שמו נקרא גם פרבר של הבירה קנברה. ב-1975 הנפיק הדואר האוסטרלי בול הנושא את דיוקנו.
סנז'נקה (מערה)
סנז'נקה (בולגרית: Снежанка; "שלגיה") היא מערה בהרי רודופי, 5 ק"מ מהעיר פשטרה, בדרום בולגריה.
מבנה המערה.
אורכה של המערה 145 מטרים והטמפרטורה בה היא 9 מעלות צלזיוס באופן קבוע.
המערה מורכבת מאוסף של נטיפים, זקיפים, וילונות ואגמי גיר. המערה מורכבת ממספר היכלים, לדוגמה: ההיכל הגדול, היכלי העטינים והיכל המוזיקה. ההיכל מכיל בתוכו זקיף הדומה לצורת ילדה ובצבע לבן ומכאן השם שלגייה. ההיכלים שבמערה נחשבים מהיפים בבולגריה, כמו גם המערה בכללותה.
היסטוריה.
המערה נוצרה על ידי נהר נובומאלנסקה לפני 3.5 מיליון שנים באותו התהליך של כל מערת נטיפים.
במרכז המערה ישנן אבנים מעוגלות עליהן חממו ובישלו. לידן נמצאו שרידי עצמות אנושיות ובעלי חיים המתוארכים לתקופת האבן.
התראקים השתמשו במערה כמחסה בעת מלחמה.
המערה נתגלתה מחדש בשנת 1961.
תיירות.