הצעת חוק להכשיר איגודים אזרחיים לזוגות חד מיניים ביוון אושרה בדצמבר 2015 על ידי הפרלמנט במדינה בהצבעה 194–55. החוק נחתם על ידי הנשיא ונכנס לתוקף באותו היום ב-24 בדצמבר 2015. הסכם החיים המשותף בין בני זוג חד-מיניים הראשון נערך באתונה ב-25 בינואר 2016 על ידי ראש העיר ג'ורגוס קמיניס. ב-10 ביוני 2019 הצהיר ראש הממשלה, אלכסיס ציפראס, כי נישואים חד-מיניים ביוון יהפכו לחוקיים אם מפלגתו, סיריזה, תזכה בבחירות לפרלמנט שהתקיימו ב-7 ביולי 2019. עם זאת, מפלגתו לא נבחרה מחדש לשלטון.
ב-29 באפריל 2016, הפרלמנט של איי פארו, אשר נמצא תחת שליטה דנית, הצביע על הרחבת חקיקת הנישואים הדנית של אזרחים חד מיניים לשטח, לא כולל אפשרות להינשא באופן חוקי בטקס דתי. הפרלמנט הדני עדיין נאלץ לאשר את הנישואים הדתיים לאיי פארו, בניגוד לדנמרק בה כנסיות יכולות לערוך נישואים בין אנשים מאותו מין. החוק באיי פארו נכנס לתוקף ב-1 ביולי 2017, לאחר הרשמיות לאישורו על ידי הפרלמנט הדני והסכמת המלוכה.
הצעת החוק להכשרת איגודים אזרחיים לזוגות חד מיניים באיטליה אושרה ב-13 במאי 2016 על ידי הפרלמנט. החוק נחתם על ידי הנשיא ב-20 במאי 2016. הוא פורסם בכתב העת הרשמי ב-21 במאי ולכן נכנס לתוקף ב-5 ביוני 2016. ב-31 בינואר 2017 סירב בית המשפט העליון לקסציה (איטליה), מטעמים פרוצדורליים, לבטל פסק דין נמוך יותר בהכרה בנישואים בין שתי נשים צרפתיות (לאחת מהן הייתה זכות לאזרחות איטלקית), שנערכה בטריטוריה הצרפתית, נור-פה דה קאלה. זו הפעם הראשונה שנישואים חד מיניים התקבלו באיטליה. בכך, קבע בית המשפט כי ניתן להכיר במלואם בנישואים חד-מיניים שנערכו מחוץ למדינה, כאשר לפחות אחד משני בני הזוג הוא אזרח במדינות האיחוד האירופי בהן נישואים חד-מיניים הם חוקיים.
ב-21 בספטמבר 2016, האי הבריטי גרנזי אישר הצעת החוק להתרת נישואים חד מיניים, בהצבעה של 33–5. הוא קיבל את ההסכמה המלכותית ב-14 בדצמבר 2016 וננכנס לתוקף ב-1 ביולי 2017.
ב-26 באוקטובר 2016 אישר פרלמנט הטריטוריה הבריטית גיברלטר פה אחד עבור הצעת חוק להתרת נישואים חד מיניים בהצבעה של 15–0. היא קיבלה את ההסכמה המלכותית ב-1 בנובמבר 2016 והחוק נכנס לתוקף ב-15 בדצמבר 2016.
באוקטובר 2017, האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה אימצה את ההחלטה הראשונה בנוגע לאנשי אינטרסקס (סימני מין זכריים ונקביים כאחד) מסוגה ממוסד בין-ממשלתי אירופי, לאחר ש-33 חברים הצביעו בעדה. ההחלטה קראה לזכות אזרחים אינטרסקסים לאוטונומיה גופנית ולשלמות גופנית על ידי קריאה לאיסור על "ניתוח מין מיותר מבחינה רפואית אשר מנרמל עיקור וטיפולים אחרים הנהוגים בילדים מיניים ללא הסכמתם המודעת" עבור שינוי מגדר והכרה במגדר בלעדיו. היא המליצה לוועדת השרים להביא את החלטה לתשומת לב ממשלותיהן וקראה לצורך בתמיכה פסיכו-סוציאלית מוגברת ולקובעי המדיניות "להבטיח כי חקיקה נגד אפליה תחול באופן יעיל על אינטרסקסים".
ב-5 בדצמבר 2017 דחה בית המשפט החוקתי באוסטריה את האיסור על נישואים חד מיניים כבלתי חוקתי. ב-1 בינואר 2019 הפכו רשמית לחוקיים בשטח המדינה.
בסוף שנת 2018 הצביע הפרלמנט של סן מרינו בעד הכשרת איגודים אזרחיים עם זכויות אימוץ ילדים חורגים לזוגות חד מיניים. החוק להתרת איגודים אזרחיים החל לפעול באופן מלא ב-11 בפברואר 2019, בעקבות מספר שינויים משפטיים ומנהליים נוספים.
ב-26 בספטמבר 2021 הצביעו אזרחי שווייץ (ברוב של 64.1% בעד ו-35.9% נגד) בעד התרת נישואים חד מיניים, הפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות ואימוץ משותף של זוגות חד מיניים במשאל עם, לאחר שהפרלמנט אישר את חקיקתם ב-16 בדצמבר 2020. השינויים עתידים להיכנס לתוקף ב-1 ביולי 2022. המעשה הפך לכפוף למשאל לאחר שהמפלגות השמרניות, האיחוד הפדרלי הדמוקרטי הימני (EDU), הנתמכת על ידי פוליטיקאים ממפלגת העם השווייצרית ומפלגת העם הנוצרית-דמוקרטית, אספו 61,027 חתימות עם הסיסמה "כן לנישואים ולמשפחה, לא לנישואים לכולם" אשר כתוצאה מכך, התרת חקיקתם הופנתה למשאל עם. בתגובה, אספה המפלגה הליברלית "Operation Libero" למעלה מ-100,000 חתימות לתמיכה בנישואים חד-מיניים בסוף אפריל 2021.
דעת הקהל באירופה.
בשנת 2002 נערך במכון הסקרים "Pew Research Center" סקר שבחן את יחס תושבי אירופה להומוסקסואליות. את הסקר הובילו מזכירת המדינה לשעבר של ארצות הברית מדליין אולברייט ושגריר ארצות הברית באו"ם ג'ון דנפורת'. תוצאות הסקר הראו כי בכל מדינות מערב אירופה מרבית התושבים מסכימים שהומוסקסואליות צריכה להיות מקובלת בחברה, בעוד מרבית הרוסים, פולנים ואוקראינים הביעו חוסר הסכמה לכך. על פי מכון הסקרים הוותיק "גאלופ" נשים, צעירים ובעלי השכלה גבוהה הם בעלי סיכוי גבוה יותר לתמוך בנישואים חד-מיניים ואימוץ על ידי זוגות חד-מיניים מאשר אוכלוסיות אחרות.
בשנת 2006 ערכה הנציבות האירופית את סדרת הסקרים הקבועה "אירוברומטר" (Eurobarometer), והמדגם של 30,000 איש מכל מדינות האיחוד האירופי הראה דעות חלוקות בנוגע לנישואים חד מיניים. התמיכה המרבית הגיעה מהמדינות הולנד (82%), שוודיה (71%), דנמרק (69%), בלגיה (62%), לוקסמבורג (58%), ספרד (56%), גרמניה (52%) וצ'כיה (52%). בכל שאר מדינות האיחוד שיעור ההסכמה היה מתחת ל-50%, כאשר בתחתית הרשימה נמצאות המדינות רומניה (11%), לטביה (12%), קפריסין (14%), בולגריה (15%), יוון (15%), פולין (17%), ליטא (17%) ומלטה (18%). אימוץ על ידי זוגות חד מיניים זוכה לתמיכה רחבה רק בהולנד עם 69% ובשוודיה עם 51%, ותמיכה המועטה ביותר בפולין ומלטה עם 7% תמיכה.
סקר עדכני יותר נערך בשנת 2008 על ידי העיתון הבריטי "אובזרבר", וממנו עלה כי מרבית הבריטים - 55% - תומכים בנישואים חד-מיניים. סקר דומה בשנת 2013 הראה בקרב אירים תמיכה רחבה באיחוד אזרחי ואימוץ על ידי זוגות חד-מיניים, 73% ו-60% בהתאמה. בצרפת תמכו בנישואים חד-מיניים כ-62%, וברוסיה 14%. באיטליה תמכו בחוק "זוגיות אזרחית" כ-45% כאשר 47% התנגדו. נתונים משנת 2009 הראו כי 58.9% מהאיטלקים תמכו באיחוד זוגי, ו-40.4% תמכו בנישואים חד-מיניים. בשנת 2010, 63.9% מהיוונים תמכו בשותפויות חד מיניות, ואילו מיעוט של 38.5% תמכו בנישואים חד מיניים. בשנת 2012 סקר שנערך על ידי "MaltaToday" הראה כי 41% מלטזים תומכים בנישואים חד מיניים, כאשר התמיכה גדלה ל-60% בקרב קבוצת הגיל בין 18–35 שנים. בסקר דעת קהל שנערך על ידי "CBOS" בשנת 2013, 65% מהפולנים היו נגד איגודים אזרחיים חד מיניים, 72% היו נגד נישואים חד מיניים, 88% היו נגד אימוץ זוגות חד מיניים, ו-68% היו נגד לסביות, הומוסקסואליים או דו-מיניים המראים בפומבי את אורח חייהם. סקר נוסף בפברואר 2013 העלה כי 55% היו נגד ו-38% מהפולנים תומכים ברעיון של שותפויות רשומות לזוגות חד מיניים. בקרואטיה, סקר מנובמבר 2013 העלה כי 59% מקרואטים סבורים כי יש להגדיר את הנישואין באופן חוקתי כאיחוד בין גבר לאישה, ואילו 31% אינם מסכימים עם הרעיון. סקר דעת קהל של "CBOS" מפברואר 2014 מצא כי 70% מהפולנים סבורים שפעילות הומוסקסואלית אינה מקובלת מבחינה מוסרית, בעוד שרק 22% סברו שהיא מקובלת.
התמיכה הציבורית בנישואים חד מיניים מצד מדינות חברות באיחוד האירופי, כפי שנמדדה מסקר משנת 2015, היא הגדולה ביותר בהולנד (91%), שוודיה (90%), דנמרק (87%), ספרד (84%), אירלנד (80%) ), בלגיה (77%), לוקסמבורג (75%), הממלכה המאוחדת (71%) וצרפת (71%). בשנים האחרונות, התמיכה בקהילת הלהט"ב עלתה בצורה משמעותית ביותר במלטה, מ-18% בשנת 2006 ל-65% בשנת 2015 ובאירלנד מ-41% בשנת 2006 ל-80% בשנת 2015.
לאחר אישור הנישואים החד מיניים בפורטוגל בינואר 2010, 52% מהאוכלוסייה הפורטוגלית הצהירו כי הם תמכו בחקיקה. בשנת 2008, 58% מהמצביעים הנורווגים תמכו בנישואים חד מיניים, שהונהגו באותה שנה, ו-31% היו נגדם. בינואר 2013 54.1% מהאיטלקים המשיבים תמכו בנישואין חד מיניים, ואילו בסקר שנערך בסוף ינואר 2013, כ-77.2% מהנשאלים האיטלקים תמכו בהכרה באיגודים חד מיניים. ביוון תמיכת האזרחים עלתה במשולש בין השנים 2006 ל-2017. בשנת 2006 כ-15% השיבו כי הם מסכימים להתיר נישואים חד מיניים בכל אירופה, ואילו בשנת 2017 על פי סקר כ-50.04% מהיוונים הסכימו עם נישואים חד מיניים. סקר עדכני יותר בשנת 2020 הראה כי 56% מהאוכלוסייה היוונית מקבלים נישואים חד מיניים.
באירלנד, סקר שנערך בשנת 2008 העלה כי 84% מהאנשים תמכו באיגודים אזרחיים לזוגות חד מיניים ו-58% בנישואים חד מיניים, ואילו סקר משנת 2010 הראה כי 67% תמכו בנישואים חד מיניים עד שנת 2012. במשך השנים, נתון זה עלה ל-73% בתמיכה. ב-22 במאי 2015, 62.1% מהבוחרים הצביעו לעגן את הנישואים החד מיניים בחוקה האירית כשווים לנישואים הטרוסקסואליים. סקר שערך "טלוסטוטקימוס" במרץ 2013 מצא כי 58% מהפינים תומכים בנישואים חד מיניים. באיחוד האירופי התמיכה נוטה להיות הנמוכה ביותר בבולגריה, לטביה, הונגריה, רומניה, סלובקיה וליטא. אחוז התמיכה הממוצע בנישואים חד מיניים באיחוד האירופי נכון לשנת 2006 כשהיו בו כ-25 מדינות חברות היה 44%, שירד מאחוז קודם של 53%. השינוי נגרם על ידי הצטרפות מדינות שמרניות יותר מבחינה חברתית לארגון. בשנת 2015, עם כ-28 מדינות חברות, התמיכה הממוצעת עמדה על 61%. סקר דעת קהל של "NDI" משנת 2015 מראה כי רק 10% מהאוכלוסייה בחבל הבלקן (סרביה, בוסניה והרצגובינה, אלבניה, קוסובו, מונטנגרו ומקדוניה הצפונית) סבורים שנישואי להט"ב הם מקובלים, בניגוד ל-88% שחושבים שהם לא מקובלים.
קסטרא (חיפה)
לידה שלאחר המוות