כמו בכל בתי הערבה, רייט עיצב את גופי התאורה בבית רובי. ברחבי הבית ניתן למצוא פמוטי קיר בצורת חצי כדור התלויים מתחת למתקן מרובע בגוון ברונזה. בחדרי המגורים והאוכל בקומה השנייה, גופי תאורה כדוריים בתוך ריבועי עץ משולבים כקישוט בתקרה, ומקשרים עוד יותר את שני החללים יחדיו ויזואלית. גופי תאורה שקועים לאורך הצד הצפוני והדרומי של חדרי המגורים והאוכל, מכוסים בסורגי עץ בעיצובו של רייט, המגנים על זכוכית צבעונית שקופה ומפזרת אור. מכיוון שכל האורות הללו ניתנים להפעלה עצמאית, ניתן ליצור אפקטים שונים בתוך החללים הללו. בנוסף, בסלון עמדה מנורת שולחן בעיצוב רייט עם גוון זכוכית אומנותית על גבי שולחן ספרייה גם הוא בעיצוב רייט.
קורות הפלדה בתקרות וברצפות נושאות את רוב משקל המבנה אל העמודים התומכים בחזיתות המזרחית והמערבית. בעקבות זאת, לקירות החיצוניים יש חשיבות מבנית סטטית מועטה, ולכן תוכננו בהם מספר רב של פתחים - דלתות וחלונות המכילים 174 לוחות זכוכית אמנותיים ב-29 עיצובים שונים. במקום צורות מסוגננות מהטבע, הצורות הגיאומטריות הן ששלטו בתכנון ועיצוב הבית. השילוב של זכוכית רבה והיעדר עמודים מבניים פנימיים הביאו לתחושת חלל אוורירי שמשדר גודל, והדגיש את התוכנית הפתוחה שרייט העדיף וכיוון אליה.
רייט עיצב גם את הרהיטים, השטיחים והטקסטיל עבור רוב בתי הערבה שיצר. עם זאת, ריהוט בעיצוב רייט בבית רובי נבנה רק עבור אולם הכניסה, חדרי המגורים והאוכל, חדר השינה לאורחים ומיטה אחת עבור חדרי השינה בקומה השלישית. חלק מהיצירות הללו מיוחסות לשותפו של רייט בעיצוב הפנים, ג'ורג' מאן נידקן. מצבו הכלכלי של רובי לאחר מות אביו עשוי להיות ההסבר לכך שהבית כולו לא היה מרוהט ברהיטים בעיצובו של רייט. רוב הרהיטים המקוריים נמצאים כיום באוסף המוזיאון החכם לאמנות באוניברסיטת שיקגו, אם כי רק שולחן האוכל והכיסאות מוצגים פחות או יותר בקביעות. אחת מהפריטים הבולטים ברהיטים שעיצב רייט עבור בית רובי היא ספה עם משענות יד מורחבות, בהשראת השלוחות הזיזיות של הגג החיצוני בבניין, היוצרות למעשה שולחן צד בכל צד של הספה. הספה בעיצוב רייט מושאלת מאז 1982 למוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק ומוצגת כחלק מהריהוט בסלון המשוחזר של בית פרנסיס וו. הקטן (1915) הממוקם במוזיאון. ניתן למצוא זיזים זעירים גם במדפים של מזנון חדר האוכל המובנה והאי המשמש להכנת האוכל במטבח.
חשיבות אדריכלית.
בית רובי היה אחד הבתים האחרונים שרייט עיצב בביתו ובסטודיו שלו באוק פארק, אילינוי וגם אחד מבתי הערבה האחרונים שלו. לפי סקר מבנים היסטוריים אמריקאיים, הצהירה הוועדה של העיר שיקגו על ציוני דרך אדריכליים בעיר: "המשחק הנועז של מישורים אופקיים על מסת הארובה, הזיזים והחלונות בעלי ההבעה המבנית, יצרו צורה חדשה של עיצוב ביתי". מכיוון שמרכיבי הבית מעוצבים ומתואמים היטב, הוא נחשב לדוגמה מובהקת לאדריכלות סגנון בתי הערבה של רייט ול"מקל המדידה" לעומתו מושווים כל שאר בתי הערבה.
הבית והשם של משפחת רובי הונצחו בפרסום המפורסם של ארנסט ווסמוט משנת 1910, "בניינים ופרויקטים שהושלמו של פרנק לויד רייט" ("Ausgefuhrte Bauten und Entwurfe von Frank Lloyd Wright", הידוע גם בשם "The Wasmuth Portfolio"). פרסום זה הציג את רוב העיצובים של רייט, כולל אלה שלא נבנו, במהלך שנותיו באוק פארק והביא אותם לידיעתם ​​של תלמידי בית הספר הבאוהאוס בגרמניה ובית הספר דה סטייל בהולנד. לודוויג מיס ואן דר רוהה, בין שאר האדריכלים הגדולים מהמאה ה-20, טען שרייט השפיע רבות על הקריירה שלהם. מיס ואן דר רוהה ביקר מאוחר יותר בבית רובי ובבית של רייט (טליסין ) בספרינג גרין, ויסקונסין.
המשמעות האדריכלית של בית רובי הובהרה כנראה בצורה הטובה ביותר במאמר משנת 1957 במגזין House and Home:
"במהלך עשרות שנות הניצחון של האקלקטיות היו גם מחדשים רבים - פחות מוכרים מאנשי המקצוע האופנתיים, אבל השפיעו בצורה יותר מתמשכת. מבין המחדשים הללו, אף אחד לא יכול היה להתחרות בפרנק לויד רייט. לפי כל קנה מידה בית רובי שלו היה הבית של המאה העשרים - אכן בית המאה."
"מעל הכל, בית רובי הוא יצירת אמנות מפוארת. אך, בנוסף, הבית הציג כל כך הרבה מושגים בתכנון ובנייה שלא ניתן למדוד את מלוא השפעתו במדויק במשך שנים רבות. בלי הבית הזה, חלק גדול מהאדריכלות המודרנית כפי שאנו מכירים אותה היום, עשוי שלא היה להתקיים."
בשנת 1956, The Archectural Record בחר את בית רובי כ"אחד משבעת בתי המגורים הבולטים ביותר שנבנו אי פעם באמריקה".
בשנת 1991, המכון האמריקאי לאדריכלים שם את רובי האוס בין העבודות המובילות בכל הזמנים של אדריכלים אמריקאים.
בשנת 2008, שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית הגיש את בית רובי, יחד עם תשעה מבנים נוספים של פרנק לויד רייט, בניסיון קבלת סטטוס מורשת עולמית. 10 האתרים הוגשו כאתר אחד שלם. ביולי 2012, הודיע ​​שר הפנים, קן סלזאר, כי הוא ימנה רשמית את בית רובי ועשרה מבנים נוספים בעיצוב רייט כמועמדים אמריקאים למעמד של מורשת עולמית. ההחלטה הסופית על ההכללה ברשימה התקבלה על ידי הוועדה למורשת עולמית, שהורכבה מנציגים מ-21 מדינות ובייעוץ של המועצה הבינלאומית למונומנטים ואתרים. לאחר הגשת ההצעות המתוקנות, הנכסים נרשמו ביולי 2019 ברשימת המורשת העולמית תחת הכותרת "אדריכלות המאה ה-20 של פרנק לויד רייט".
בשנת 2011, הוציאה חברת לגו דגם בעל 2276 חלקים של בית רובי תחת קו המוצרים שלה לגו אדריכלות (מספר סט 21010). היה זה המבנה השלישי של רייט שהוצג בסדרה של לגו.
בית רובי הוא הנושא של ספר תיעודי ומדריך של PBS משנת 2013, "10 בניינים ששינו את אמריקה".
לרגל חגיגות המאתיים של אילינוי 2018, בית רובי נבחר כאחד מ-200 המקומות הגדולים של אילינוי על ידי המכון האמריקאי לאדריכלים אילינוי (AIA אילינוי).
סביבה.
בזמן שבית רובי החל להיבנות בשנת 1909, המגרשים המקיפים את אתר הבית היו פנויים ברובם למעט המגרשים שמיד צפונה בשדרות וודלון, שהיו מלאים בבתים גדולים. מזרחית למגרש ומעבר לסמטת שירות עירונית, נבנה בסביבות 1923 בית בסגנון פרובינציאלי צרפתי לפיזיקאי זוכה פרס נובל, אלברט אברהם מייקלסון. המגרשים מדרום היו ריקים והעניקו נוף פתוח וללא הפרעה לפארק מידוויי פליסנס, אחד מהאתרים של התערוכה הקולומביאנית העולמית. ממערב, גוש שלם של קרקע פנויה הפריד בין האתר לבין הקמפוס ההולך וגדל של אוניברסיטת שיקגו, אך ב-1930 נבנו קפלת רוקפלר (1928), הסמינר התאולוגי של שיקגו (1928), והמכון האוריינטלי (1930).
מצד דרום מעבר לרחוב 58 מבית רובי נמצא מרכז צ'ארלס מ. הארפר של בית הספר לעסקים של אוניברסיטת שיקגו. עוצב על ידי האדריכל יליד אורוגוואי רפאל וינולי והושלם בשנת 2004, הבניין מכבד את קנה המידה של בית רובי ומכיל אלמנטים המהדהדים את תרומתו של רייט לאוצר המילים של האדריכלות המודרנית.
קאלן מאלווי
קאלן מאלווי (באנגלית: Callan Mulvey; נולד ב-23 בפברואר 1975) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ניו זילנדי.
ביוגרפיה.
מאלווי ממוצא סקוטי, אירי ומאורי. הוא נולד באוקלנד, ניו זילנד, ועבר לאוסטרליה כשהיה בן שבע, וגדל באזור החוף הצפוני של סידני.
קריירה.
מאלווי עבד כפעלולן כשנתיים לפני שזכה בתפקיד דראזיק בסדרת הטלוויזיה "תיכון הלבבות השבורים". תפקידו הראשון היה של קורבן שוד בסרטון הדרכה משטרתי.
בשנת 2004 שיחק לצד סם וורת'ינגטון בסרט הקולנוע, "Thunderstruck".
מאלווי שיחק בתפקידים חוזרים בכמה סדרות בהן "קרוב רחוק" (בתפקיד ג'וני קופר) משנת 2006 עד 2008 ובסדרה "בנות מקלאוד" בשנת 2007.
הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הפשע "Underbelly", העוסקת בעולם התחתון האוסטרלי משנת 2008 בתור מארק מורן, והופיע בסדרת המשטרה "Rush" בתור סמל. ברנדן "ג'וש" ג'ושוע.
בשנת 2012, הוא שיחק במיני סדרת הפשע "Bikie Wars: Brothers in Arms" בתפקיד מארק אנתוני "סנודי" ספנסר.
בשנת 2012, הוא הופיע בסרט הקולנוע "כוננות עם שחר" של הבמאית קתרין ביגלו. בשנה שלאחר מכן, הוא כיכב בסרט "ההפיכה", בבימויו של רוברט קונלי.
בשנת 2014, הוא הופיע בסרט " בתפקיד סיילאס. באותה שנה הוא הופיע בסרט הקולנוע " בתפקיד ג'ק רולינס. זו הייתה הפעם השנייה שלו שהופיע בסרט כחייל לצד פרנק גרילו.
בשנת 2014, הוא כיכב בקומדיה השחורה "מיס מדוז" בתפקיד סקיילר. לאחר מכן, הוא שיחק בתפקיד ג'ק טיילור בסרט "הרוג אותי שלוש פעמים" לצד לוק המסוורת', טרסה פאלמר, סיימון פג, ואליס בראגה.
בשנת 2016 גילם מאלווי את אנטולי קניאזב בסרט ".
ב-2016, הוא הופיע לזמן קצר בסרט ", עיבוד הקולנועי של סדרת המשחקים וורקראפט. וכן שיחק בתפקיד ראשי בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "כוח" בתור דין.
בשנת 2018 שיחק לצד כריס פיין בסרט הקולנוע "מלחמתו של רוברט דה ברוס". בסרט הוא גילם את ג'ון השלישי קומיין, לורד באדנוך.
בשנת 2021 שיחק בסרט הקולנוע "עד המוות". באותה שנה לוהק לסרט "האיש האפור" שיצא לאקרנים בשנת 2022.
חיים אישיים.
מאלווי נפצע בתאונת דרכים קשה בשנת 2003, בהתנגשות חזיתית ב-. הוא היה לכוד ברכב במשך כמעט שעה עד שניתן היה לשחררו מההריסות. החלק האמצעי של פניו ניזוק לחלוטין. גם הברך והקרסול השמאלית שלו נשברו. בתאונה איבד מאלווי את ראייתו בעינו השמאלית.
הוא התחתן עם רייצ'ל תומאס, אקדמאית ומוזיקאית, בביירון ביי ב-2010.
מילים ל-6 ו-7 בשפות שונות