איל בן ראובן נולד וגדל בקיבוץ נצר סרני, בן יחיד ליוצאי הפלמ"ח. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1972 שובץ בחיל השריון. בשריון עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בעיצומו של הקורס פרצה מלחמת יום הכיפורים, ובן ראובן לחם בגדוד 198 של חטיבה 460 בקרבות בחצי האי סיני. בסמוך למעוז "מפרקת" נתקע טנק הצנטוריון אותו נהג, אך הצוות נותר בו והמשיך להילחם בכוחות המצרים החוצים את התעלה. הטנק נפגע פגיעה ישירה, מפקד הטנק והתותחן נהרגו ואילו בן ראובן והטען-קשר הפצוע הצליחו לחלץ עצמם מהטנק הבוער. בסיום המלחמה עוטרו ההרוגים בעיטור המופת. בן ראובן המשיך בלחימה במסגרת גדוד 71 בחטיבה 7, בפריצה למובלעת הסורית, עד לסיומה של המלחמה.
ב-1975 סיים קורס קציני שריון ושובץ לחטיבה 188 בה מילא את כל תפקידי הפיקוד עד למינויו למפקד החטיבה. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על גדוד 71 של החטיבה, לחם עמו תחילה בגזרה המרכזית, ונתקל בכוחות הצבא הסורי, לאחר מכן המשיך הגדוד לגזרת החוף, השתתף בכיבוש צידון ובקרב על הכפר סיל. לאחר סיום פרק הלחימה הראשון, המשיך הגדוד בלחימה בגזרה המזרחית הן במרחב ביירות, והן בגזרת הבקע המזרחית שם לקח חלק ביום קרב "טרף", וחזר להמשך הלחימה לכיבוש שדה התעופה בביירות.
לאחר שמילא תפקיד סמח"ט 188 מונה למפקד קורס קציני שריון, ובהמשך למפקד חטיבת שריון במילואים 679. בסיום תפקידו, בן ראובן יצא ללימודי צבא במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית. ב-1989 מונה למפקד חטיבה 401 וב-1991 מונה למפקד חטיבה 188. תקופתו בחטיבה התמקדה בהסבה מטנקי שוט-צנטוריון ישנים לטנקי מרכבה סימן 3 מתקדמים. ב-1993 התמנה למפקד אוגדה במילואים 366 בפיקוד צפון, ובמקביל שימש כמפקד קורס מפקדי פלוגות, גדודים וחטיבות של צה"ל. ב-1995 מונה למפקד עוצבת הפלדה 162, אוגדה סדירה בפיקוד מרכז. ב-1997 עבר לתפקיד ראש חטיבת התכנון במפקדת חילות השדה, בתקופתו היה שותף להובלת שינויים במבנה צה"ל ובהקמת זרוע היבשה. לאחר הקמתה הפך לראש מטה הזרוע, תפקיד בו שימש עד שנת 2000.
לאחר שקודם לדרגת אלוף, כיהן כמפקד גיס 479 האחראי לגזרת לבנון. בשנים 2004–2006 כיהן כמפקד המכללות הצבאיות. לאחר מכן יצא לחופשת פרישה מצה"ל. עם פרוץ מלחמת לבנון השנייה היה בחופשת שחרור ושהה בסין. הוא הצטרף למערכה ארבעה ימים לאחר תחילתה ומונה למפקד הכוחות הקרקעיים ולסגנו של אלוף פיקוד צפון אודי אדם. על תפקודם של הרמטכ"ל דן חלוץ והדרג המדיני במלחמה מתח בן ראובן ביקורת, הוא ציין שחלוץ לא האמין בכוח הקרקעי והיה עליו להתפטר מתפקידו כרמטכ"ל על רקע זה, והאשים את הדרג המדיני שלדבריו מנע ביצוע של מהלך קרקעי דרמטי שעשוי היה לשנות את פני המערכה. בפברואר 2007 השתחרר מצה"ל. בשירות המילואים שירת כסגן מפקד פיקוד הצפון, עד לכניסתו לכנסת ה-20 ולהיותו חבר בוועדת חוץ וביטחון.
לאחר שחרורו מצה"ל.
לאחר שחרורו ייסד בן ראובן חברה בתחום הייעוץ הביטחוני ופיתוחים טכנולוגיים. באוקטובר 2007 מונה למנכ"ל עמותת "לחופש נולד", שפעלה עד 2012 להשבת חיילי צה"ל השבויים והנעדרים. במקביל הצטרף להנהלה ולסגל האקדמי של המכון למנהיגות העתיד בשדרות. בשנת 2014 מונה לראש חטיבת היבשה בתעשייה האווירית.
בן ראובן היה פעיל במפלגת מרצ. ב-2010 הביע תמיכה בהחזרת רמת הגולן במסגרת הסכם עם סוריה בנימוק שאין מדובר באזור בעל חשיבות אסטרטגית. תומך ביציאה מרוב שטחי יהודה ושומרון גם אם לא ניתן להגיע להסכם.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים שוריין על ידי ציפי לבני במקום ה-24 ברשימת המחנה הציוני, כנציג מפלגת התנועה, ונבחר כחבר הכנסת העשרים. שימש כחבר בוועדת החוץ והביטחון, בוועדה לענייני ביקורת המדינה, ובוועדת האתיקה של הכנסת. לאחר מינויו של יו"ר ועדת האתיקה יצחק וקנין לשר לשירותי דת, מונה בן ראובן ליו"ר הוועדה במקומו.
במהלך כהונתו, חבר בן ראובן ליו"ר ועדת העבודה והרווחה אלי אלאלוף מסיעת כולנו ולעבד אל-חכים חאג' יחיא מתע"ל, והשלושה היוו ל'צוות משימה פרלמנטרי' בלתי פורמלי לטיפול בסוגיית התאונות המרובות בענף הבניין שעלו לשיח הציבורי. יחדיו יזמו השלושה שורה של מהלכי חקיקה - בהם חוק הקובע כי אתרי בניה בהם אירעו תאונות קשות או קטלניות יסגרו מיידית למשך יומיים, חוק המחייב מינוי עוזרי בטיחות באתרי בניה גדולים, חוק האוסר להעסיק מנופאים שלא בהעסקה ישירה או באמצעות חברות ייעודיות ועוד. השלושה יזמו גם שורה של דיונים בנושא בכנסת ואף יצאו לסיורי פתע משותפים באתרי בניה ברחבי ישראל. לאחר הודעת מפלגת התנועה כי לא תתמודד לכנסת ה-21, הודיע בן ראובן כי בכוונתו להוסיף ולעסוק בתחום זה גם לאחר שיסיים כהונתו, ואכן ב-1 במאי 2019, יום לאחר סיום תפקידו בכנסת, מונה לראש המחלקה לבטיחות בהתאחדות הקבלנים.
בן ראובן הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה, ותואר שני בלימודי ביטחון ואסטרטגיה באוניברסיטת תל אביב. בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובית הספר למלחמה של צבא ארצות הברית בקרלייל שבפנסילבניה.
אב לשישה - שניים מהם מאשתו הראשונה, ממנה נפרד באמצע שנות ה-90, וארבעה נוספים מבת זוגו הנוכחית, יעל, בת מושב יודפת, אותה הכיר כששירתה כראש הלשכה שלו כשהיה מפקד אוגדה. מתגורר ביודפת.
אייל בן-ראובן
אדן
אֶדֶן (נקרא גם אֶדֶן מְסִילָּה) הוא גוף תיבתי קשיח המשמש כבסיס לפסי רכבת. לרוב מונחים האדנים בניצב לכיוון הפסים בצפיפות שונה בהתאם לצורך, ומחברים ביניהם כך שהמרחק בין הפסים נשמר קבוע לכל אורך המסילה. כמו כן מעבירים האדנים את הלחץ המופעל על הפסים אל המצע שעליו מונחת המסילה ומפזרים אותו על שטח גדול יותר מאשר שטח הפסים עצמם, ועל ידי כך תורמים לייצוב המסילה ולעמידותה בפני הלחצים והמעמסים שנגרמים בעת מעבר רכבת על הפסים.
האדנים עצמם מונחים על גבי רבד שעוטף אותם מכל הכיוונים, מייצב אותם ומונע את תזוזתם, וכן מאפשר ניקוז מים ומספק שיכוך זעזועים.
בארץ ישראל השתמשו בעבר באדנים שיוצרו מעץ, אך כיום כמעט כל האדנים בשימוש רכבת ישראל מיוצרים מבטון ורק במקרים מיוחדים משתמשים גם באדני עץ או באדני פלדה.
סוגי אדנים.
אדני עץ.
אדני עץ עשויים בדרך כלל מעץ קשה שעבר תהליכי חיטוי ושימור נגד מזיקים. בעבר זה היה חומר הגלם העיקרי ליצור אדנים.
לאדני עץ מספר יתרונות:
לעומת זאת לעץ יש גם מספר חסרונות:
כיום אדני עץ משמשים בעיקר במקרים שיש צורך באדנים בעלי צורה מיוחדת, למשל במסוטים ובהצטלבויות.
אדני בטון.
אדני בטון מיוצרים מבטון מזוין על ידי יציקה לתבניות שמכילות חיזוקי ברזל וכן את התושבות אליהן מתחברים הפסים. באופן הזה ניתן לייצר אדנים בכמויות גדולות ובמהירות תוך הבטחת דיוק מרבי בקביעת המרחק בין הפסים. כיום מרבית האדנים מיוצרים מבטון.
יתרונות אדני הבטון:
חסרונות אדני הבטון:
אדני פלדה.
אדני פלדה מיוצרים על ידי מכבש ומשמשים בעיקר למסילות צדדיות, למסילות צרות או למסילות זמניות. התכונות המכניות שלהם לא מאפשרות שימוש במסילות המיועדות למהירויות גבוהות, שכן הם כמעט חסרי יכולת לשכך זעזועים.
סיבות לשימוש באדני פלדה:
סיבות להימנעות משימוש באדני פלדה:
אדנים מחומרים אחרים.
בשנים האחרונות נכנסים לשימוש אדנים מחומרים סינתטיים - פלסטיק וגומי. אדנים אלו מיוצרים בדרך כלל ממיחזור של פסולת פלסטיק וגומי ואמורים לשלב את היתרונות של אדני הבטון - חוזק, יציבות ועמידות לתנאי הסביבה, עם היתרונות של אדני עץ - גמישות, שיכוך זעזועים ורעש ומשקל נמוך. כמו כן השימוש בחומר ממוחזר תורם לאיכות הסביבה, מה גם שתהליכי החיטוי והשימור של אדני העץ משתמשים בחומרים רעילים הנפלטים מהאדנים לסביבה.
קיימות מסילות ללא אדנים בכלל, כמו מסילות של רכבות קלות הנבנות על גבי יציקת בטון רצופה ועבה המכילה בתוכה את תושבות הפסים. שיטה זו אפשרית גם בהקמת מסילות רכבת רגילות, אך יש לה מספר בעיות:
יתרונות השיטה הן חוזק, דיוק ועמידות גבוהים במיוחד המאפשרים תנועת רכבות מהירות ותחזוקה קלה וזולה בהרבה מאשר תחזוקת מסילות רגילות. כאשר נדרש שיכוך רעש וזעזועים, ניתן לצקת את רצועת הבטון על גבי מצע של חומר גמיש יותר שמסוגל לספוג את הזעזועים.
חיבור הפסים לאדנים.
חיבור המסילה לאדני עץ או פלדה נעשה על ידי הנחת לוחיות פלדה על האדן משני צידי הפס כך שקצותיהן מונחות על שולי הפס וקיבוען אל האדן באמצעות ברגים או יתדות. במקרה של אדני בטון או פלסטיק, האדן מכיל תושבות לפסים, הפסים מונחים במקומם ומוצמדים באמצעות תפסי פלדה המתחברים בברגים לתושבת. בכל המקרים יש צורך ביישור הפסים ובקיבוע המרחק המדויק ביניהם לפני הידוק סופי של החיבור בין האדנים והפסים. לאחר החיבור, שומר האדן על המרווח הנכון בין הפסים.
שימושים נוספים.
אדני עץ משמשים בשנים האחרונות כאלמנט עיצובי בגינות ובבתים. השימוש העיקרי הוא לתחימת ערוגות או כתמיכה לצורך הגבהת פני הקרקע, אך משתמשים בהם גם לבניית מדרגות, משטחי עץ או ריהוט גן. האדנים המשמשים לצרכים אלו מגיעים בדרך כלל ממסילות שהוחלפו כחלק מאחזקת הקו או נסגרו ופורקו. בישראל בשנים אחרונות התמעטו מאוד מקורות אלו כאשר רובן המוחלט של המסילות הישנות כבר שודרגו. הבעיה העיקרית בשימוש זה היא השימוש בחומרי חיטוי ושימור רעילים כחלק מייצור האדנים ואחזקתם, שפליטתם לסביבה עלולה לגרום לזיהום הקרקע ולפגיעה בבריאות המשתמשים בהם.
ווסטי
תמורה מעגלית
אי איראן