קינן דרייגורן מ-HipHopDX שיבח את המיקסטייפ באומרו כי בפרויקט שני האמנים "מזדווגים זה לזה יפה, ויוצרים את הטייפ השיתופי הטוב ביותר שלהם עד כה", והגדיר אותו כ"פארק שעשועים מהנה מההתחלה ועד הסוף, מתפוצץ בצבע גם מהסולנים המוערכים וגם מההפקה תחתיהם". דראגור הוסיף כי "Go Crazy" הוא השיר הטוב ביותר במיקסטייפ.
הצלחה מסחרית.
"Slime &amp; B" הגיע לראשונה למקום ה-55 במצעד הבילבורד 200. האלבום הגיע למצעד לאחר שלושה ימים בלבד של פעילות בקמעונאים דיגיטליים ובשירותי הסטרימינג. בשיאו, הגיע האלבום למקום ה-24.
פרנקלין קרמייקל
פרנקלין קרמייקל (באנגלית: Franklin Carmichael; 4 במאי 1890 - 24 באוקטובר 1945) היה אמן קנדי וחבר בקבוצת השבעה. אף שהיה מפורסם בעיקר בשימוש בצבעי מים, הוא השתמש גם בצבעי שמן, פחם כדי ללכוד את נופי אונטריו שאהב. מלבד עבודתו כצייר, עבד כמעצב ומאייר, יצר חוברות קידום מכירות, פרסומות בעיתונים ומגזינים ועיצב ספרים. לקראת סוף ימיו לימד כרמייקל במחלקה לעיצוב גרפי ואמנות מסחרית במכללה לאמנות באונטריו.
שנים מוקדמות.
פרנקלין קרמייקל נולד בשנת 1890 באוריליה, אונטריו, בנם של דייוויד גרהם וסוזאנה אלינור (סמית') קרמייקל. מכיוון שכישרונותיו האמנותיים כבר ניכרו בגיל צעיר מאוד, אמו רשמה אותו לשיעורי מוזיקה ואמנות.
כנער עבד קרמייקל בחנות הכרכרות של אביו בקישוט הכרכרות, כך תרגל את כישורי העיצוב, הרישום והצביעה שלו.
בשנת 1910, בגיל עשרים, הגיע קרמייקל לטורונטו ונכנס לקולג' לאמנות אונטריו, שם למד אצל ויליאם קרוישנק וג'ורג' ריד. בין חבריו היה גוסטב האן.
בשנת 1911 החל לעבוד כשוליה בחברת גריפ בע"מ. בסוף השנה, לורן האריס וג'יימס האריס מקדונלד החלו לצייר יחד, ועד מהרה הצטרפו קרמייקל ועמיתיו בחברת הגריפ, כולל ארתור ליסמר, טום תומסון ופרנק ג'ונסטון. בשנת 1913 הם עשו טיולים שכללו גם את פרדריק וארלי וא. ג'קסון.
קרמייקל עבר לאנטוורפן, בלגיה בשנת 1913 כדי ללמוד ציור באקדמיה רויאל דה ביו-ארטס. עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא קיצר את לימודיו וחזר למולדתו אונטריו בספטמבר 1914, והצטרף לתומסון, מקדונלד, ליסמר, וארלי וג'ונסטון. הם שהו בטורונטו במהלך המלחמה, ונאבקו לקיום.
במהלך סתיו 1914 עבר לגור בבניין הסטודיו וחלק חלל עם טום תומסון במהלך החורף.
קרמייקל וחברי הקבוצה היו מתוסכלים מהניסיונות הראשוניים שלהם לתעד את נוף קנדה ה"פראי" שלא נגעה בו יד אדם. כאשר את המאפיינים המיוחדים של הארץ קשה לייצג בעזרת מסורת הציור האירופית. ג'קסון כתב כי "אחרי שציירתי באירופה שבה הכל היה מרוכך על ידי זמן ואסוציאציות אנושיות, מצאתי בעיה לצייר ארץ במראה פראי".
רק לאחר שהקבוצה גילתה את ציורי הנופים הסקנדינבים הם התחילו לנוע בכיוון הנכון. תומסון הזמין את קרמייקל למסע רישומים לפארק אלגונקווין בסתיו 1915. קרמייקל לא יכול היה לצאת בגלל נישואיו ב-15 בספטמבר לעדה ליליאן ונט.
קבוצת השבעה (1920–1932).
באפריל 1920 הוקמה קבוצת השבעה על ידי ג'קסון, האריס, מקדונלד, ליסמר, וארלי, ג'ונסטון וקרמייקל. הקבוצה קיימה את תערוכתה הראשונה בגלריה לאמנות של אונטריו בטורונטו בין התאריכים 7–27 במאי 1920.
בשנת 1922 הצטרף קרמייקל למשרד סמפסון-מתיוס, שעסק בהדפסה. סביר להניח שהוא עבד כמעצב האמנותי הראשי.
בשנת 1925 יצאו קרמייקל, האריס וג'קסון לחוף הצפוני של ימת סופיריור. בנסיעה זו בחר קרמייקל להשתמש בצבעי מים ולא בצבעי השמן הרגילים שלו. הוא השתמש בצבעי מים באופן עקבי מנקודה זו ואילך, וצייר במדיום הזה כמה מיצירותיו המפורסמות ביותר. לאחר חוויה ראשונית זו, היה חזר מספר פעמים לאגם, בשנים 1926 ו-1928. אזור זה באגם סופריור כמו גם החוף הצפוני של אגם הורון בהרי לה קלוש יהיו נושאים עקביים בעבודתו.
מאמנות מסחרית להוראה.
בשנת 1932 עזב קרמייקל את התחום המסחרי ולימד כראש המחלקה לעיצוב גרפי ואמנות מסחרית במכללת אונטריו עד למותו בשנת 1945. בעקבות התפרקות קבוצת השבעה בשנת 1933, סייע קרמייקל בהקמת קבוצת הציירים הקנדית, אליה יצטרפו מאוחר יותר כמה מחברי קבוצת השבעה.
קרמייקל נפטר לפתע מהתקף לב כשחזר הביתה ממכללת אונטריו באוניברסיטה ב-24 באוקטובר 1945.
הוא נקבר בבית העלמין סנט אנדרו וסנט ג'יימס באוריליה, אונטריו.
סגנון ועבודות.
פריצת הדרך האמנותית של קרמייקל הגיעה לאחר חזרתו לקנדה בשנת 1914, כשהתגורר אצל תומסון בבניין הסטודיו. בחורף של אותה שנה הוא צייר בחיק הטבע והפיק את אחת העבודות הגדולות הראשונות שלו, A Muskoka Road. הסצנה המתוארת בציור היא של דרך מושלגת, הממחישה את הטיפול הרחב שלו ואת עבודות המכחול הנועזות. ניתן לראות את השפעתו של תומסון בניסיונות הראשוניים של קרמייקל לצייר עננים ושלג. מאמציו המוקדמים מראים שהוא עדיין לא הבין קומפוזיציה וצבע באותה רמה כמו תומסון.
בסופו של דבר קרמייקל העדיף אמנות נוף, ורבים מיצירותיו מציגות מאמץ להשיג עיצוב עשיר. הוא צייר רק דיוקן בודד בצבע שמן על בד בכל הקריירה שלו: אישה בכובע שחור, עיבוד נושא לא מזוהה משנת 1939.
הציור האחרון של קרמייקל, צויר בשנת 1945 והיה היצירה המופשטת היחידה שלו. זה היה הבד הגדול הראשון שלו מאז 1942. האמנית קריסטין מורן כתבה על הציור הזה שמעיד "על רצונו של קרמייקל לעבוד מחוץ לאילוצי סגנון הנוף הפוסט-אימפרסיוניסטי שקבוצת השבעה הייתה ידועה."
סייפה טיבה
סייפה טיבה (באנגלית: Saipa Tiba) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב האיראנית SAIPA (שם מלא: "Saipa Motor Corporation"), אשר מיוצרת משנת 2009
דניאל ביילי
דניאל אברטון ביילי (באנגלית: Daniel Everton Bailey; נולד ב-9 בספטמבר 1986) הוא אצן מאנטיגואה וברבודה. זוכה מדליית ארד באליפות העולם באולם (דוחה 2010) בריצת 60 מטר ומקום רביעי באליפות העולם (ברלין 2009) בריצת 100 מטר. הוא ייצג את מדינתו ב-4 אולימפיאדות (אתונה 2004 - ריו דה ז'ניירו 2016) וזכה לכבוד לשאת את דגל מדינתו בטקס הפתיחה ב-3 מהן.
ביוגרפיה.
באולימפיאדת אתונה (2004) הוא זכה לכבוד לשאת את דגל מדינתו בטקס הפתיחה. במשחקים עצמם, הוא סיים במקום 51 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.51 שניות.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 הוא סיים במקום 33 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.49 שניות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הוא סיים במקום 20 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.23 שניות.
בתחרות שענרכה בפריז, צרפת ב-17 ביולי 2009 הוא קבע בריצת 100 מטר שיא לאומי דחש של 9.91 שניות.
מקום רביעי באליפות העולם בריצה ההיסטורית ל-100 מטר.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה ב-16 באוגוסט הוא סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.93 שניות, אחרי יוסיין בולט מג'מייקה שקבע שיא עולם חדש של 9.58 שניות, טייסון גיי מארצות הברית שקבע שיא לאומי חדש של 9.71 שניות ואסאפה פאוול מג'מייקה (9.84 שניות).
מדליית ארד באליפות העולם באולם.
באליפות העולם באולם שנערכה בדוחה קטר ב-13 במרץ 2010 הוא זכה במדליית ארד בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.57 שניות, אחרי דוויין צ'יימברס מבריטניה (6.48 שניות) ומייק רוג'רס מארצות הברית (6.53 שניות).
באליפות העולם שנערכה בדאיגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 הוא סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.26 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 10.14 שניות.
באולימפיאדת לונדון (2012) הוא זכה לכבוד לשאת את דגל מדינתו בטקס הפתיחה בפעם השנייה. במשחקים עצמם, הוא סיים במקום 17 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.16 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 10.12 שניות ועלה מהמקום ה-13 לשלב חצי הגמר.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 הוא סיים במקום 40 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.45 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 הוא סיים במקום 6 בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.61 שניות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא זכה לכבוד לשאת את דגל מדינתו בטקס הפתיחה בפעם השלישית. במשחקים עצמם, הוא סיים במקום 23 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.20 שניות. הוא עלה משלב המוקדמות לשלב חצי הגמר אך לא השתתף בריצה זו.
דפוס קנר
דפוס קְנר (בהונגרית: Kner Nyomda; היום רשמית: Gyomai Kner Nyomda Zrt) הוקם על ידי איזידור קנר היהודי-הונגרי בשנת 1882 בגיל 22 של המייסד, בכפר גיומה (כיום גיומנדרד) במחוז בקש באימפריה האוסטרו-הונגרית.
ההיסטוריה של בית הדפוס.
איזידור למד כריכת ספרים כאבות אבותיו, אך למד גם את מיומנויות הסדר, ההקלדה וההדפסה במהלך נדודיו ומסעותיו. בתחילת בית הדפוס היו לו מכונות פשוטות ואותיות בכמות שמגירה קטנה הכילה אותם. תחילה הדפיס טפסים קצרים של הקהילות הדתיות השונות ואלה היו עבודותיו הראשונות. אחר כך הכין טפסים ששימשו במינהל של היישוב. הוא זיהה שכדי להתפרנס צריך למצוא שוק רחב יותר בנוסף ללקוחות המקומיים. הוא הכין ספריית דוגמאות מיניאטוריות של הפרסומים שהופקו בבית הדפוס שלו ואלה נשלחו לכל אזורי הונגריה וכך פרסם את שמו. בשנת 1911 אורכו של האוסף הדוגמאות היה כבר 624 עמודים וכלל עותקים מוקטנים של יותר מאלפיים סוגי טפסים מנהליים.
מלחמת העולם הראשונה גרמה נזק משמעותי לדפוס קנר, מכיוון שמספר ההזמנות במדינה פחת. משנת 1921 הצטרף לעבודה אימרה קנר כמדפיס וכמומחה אדמיניסטרטיבי מעולה. הוא לקח על עצמו מאביו את עריכת רשימות הטפסים המנהליים.
סוד ההצלחה.
דפוס קנר עלה על מתחריו בשלושה תחומים:
הזמנות.