המרדף עשוי להתנהל כאשר מזוהות דמויותיהן של החשודים או כאשר יש סימנים אחרים להימצאותם בשטח, כגון עקבות רגליים נצפות, עקבות ריח או סימני פריצה טריים. על כן, במקומות בהם צפויים מרדפים, מצויים תצפיתנים, גששים וכלבנים בכוננות.
מרדף הוא לעיתים קצר מאוד (דקות אחדות מרגע שעולה החשד ועד למעצר החשוד), ולעיתים נמשך ימים אחדים ואף יותר. כאשר מרדף אינו נושא פרי לאחר ימים אחדים של פעילות אינטנסיבית, בדרך כלל מוקטנת עוצמתו, בהמתנה למידע מודיעיני שיאפשר התמקדות במקום הימצאו של החשוד.
מרדף נעשה בשלל אמצעים: רגלית, בכלי רכב יבשתיים, במסוקים וברחפנים, ולפי הצורך בכלי שיט. מרדף מכוניות הוא מוטיב נפוץ בסרטי פעולה רבים (כמו "עקיצה ב-60 שניות"). גם מרדפים בכלי שיט מופיעים בסרטי פעולה.
על-פי סעיף 41 לאמנת שנגן, עליה חתומות 27 ממדינות אירופה, המשטרה ממדינה החתומה על האמנה רשאית לחצות את הגבול למדינה השכנה כדי לרדוף אחרי אנשים חשודים עד למרחק 30 קילומטר ("מרדף חם"). על השוטרים להיות לבושים מדים או להיות ברכב המסומן כרכב משטרה, והשימוש בכלי נשק מותר רק למטרות הגנה עצמית.
ציד.
ישנן מספר שיטות ציד הכוללות מרדף של כלבי ציד העורכים מרדף אחרי בעל החיים הניצוד עד לתפיסתו או עד שהציד מגיע אליו.
בישראל מתקיימת שיטת ציד לא חוקית לציד צבאים בה הציידים רודפים בעזרת רכבי שטח אחרי צבי עד השגתו.
ציד בהתשה.
ציד בהתשה היא טכניקת ציד בה ציידים העשויים להיות איטיים ביחס לטרפם למרחקים קצרים, משתמשים בשילוב של ריצה, הליכה וגישוש כדי להתיש את הטרף. השימוש בטכניקת ציד זו דורשת מהצייד יכולת של ריצה למרחקים ארוכים ולמשך פרקי זמן ארוכים.
מרדף בטבע.
אצל מספר טורפים ישנו נוהל של מרדף פעיל, המשמש לעיתים תחליף למארב ואצל מינים רבים כמו זאב, זאב טלוא או קטלן משמש בטכניקת ההתשה, בה הטרף מצליח להחזיק מעמד נגד הטורף אך כעבור זמן מה נופל מותש או מואט והטורף משיג אותו. מינים אחרים כמו חתוליים (ובעיקר הברדלס) או בזים מתרחש באופן מהיר יותר ובו הם מנסים להגיע אל טרפם במהירות, לעיתים תוך שיתוף פעולה, כדי שלא יותשו בעצמם תוך המרדף יותר מהר מטרפם.
הנטרפים עצמם צריכים הן לנוע במהירות כדי לחמוק ממרדף של האצה והן לסבול את הריצות הארוכות, כדי שיצליחו להתחמק משני סוגי הרודפים ולעיתים הם יחפשו מקומות מסתור, למשל בתוך המים או במחילות עמוקות כדי לגבור על טורפי מרדפים.
מרדף יכול לשמש גם להתנהגויות אחרות כמו מרדף אחר יריבים, קהילות יריבות (דבר הידוע אצל מינים חברתיים כמו שימפנזה, זאב טלוא או נמלים) ואף נגד טורפים (כמו בהתגודדות מול טורף), אך לרוב פחתו ממושך ומאמץ את למשתתפים בו.
ביהדות.
מסופר בחומש בראשית על אברהם שרדף אחרי צבאם של ארבעת המלכים בניסיון להציל את בן אחיו לוט.
המלך הראשון של עם ישראל שאול בן קיש, לפי המסופר בספר שמואל, רדף במשך חודשים ארוכים אחרי חתנו דוד בניסיון נואש להורגו ובכך למנוע את העברת המלוכה אל דוד.
בנוסף ישנו מנהג של דין רודף, בו רוצח בשגגה נאלץ לנוס אל עיר מקלט, תוך שקרוב של הנרצח יכול לרדוף אחריו ואף להורגו לפני כניסתו לעיר.
מירדף
מסדר
מסדר צבאי
מסדר צבאי הוא נוהל צבאי, שבו הציוד או החיילים נפרשים באופן מסודר, לעיני המפקד. הנוהל הזה נועד, למשל, לבדיקת קיום או תקינות הציוד, לבדיקת נוכחותם של החיילים או כחלק מטקס. מסדרים עשויים להיערך גם במסגרות דומות למסגרות צבאיות, כגון במשטרה או בשירות בתי הסוהר.
סוגי מסדרים מקובלים:
פוט (פירושונים)
חנה קים
חנה (חני) קים (נולדה ב-27 באוקטובר 1957) היא עיתונאית ופובליציסטית ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בחיפה. בוגרת בית הספר תיכון "חוגים" בחיפה. שירתה בצה"ל בשנים 1976–1978 בגדוד הקשר הארצי.
קים למדה ספרות עברית וכללית, היסטוריה של עם ישראל, היסטוריה של ארץ ישראל, היסטוריה כללית, קולנוע ותולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1978 החלה לעבוד כעיתונאית ב"על המשמר" – בתחילה ככתבת לענייני תל אביב ואחר כך ככתבת פוליטית. בעקבות מותו של שמעון יהושע בכפר שלם בתל אביב, שנורה על ידי שוטר, לאחר שהתבצר על גג ביתו בעקבות עבירת בנייה שביצע – פרסמה שורה של תחקירים על עבירות בנייה שבוצעו על ידי אברהם שפירא, לאון רקנאטי, רמי אונגר ורחבעם זאבי כיו"ר מוזיאון ארץ ישראל. בעקבות התחקיר האחרון נאסרה כניסתה לשטח המוזיאון על ידי זאבי, ואגודת העיתונאים גינתה זאת.
פרסמה סיפורי ילדים ב"משמר לילדים" בעריכת שלמה ניצן. אחד מסיפורי הילדים שכתבה ("ראיתי את אליהו הנביא") הומחז ושודר ב"קול ישראל."
היא חשפה מסמכים חדשים מארכיון משרד החוץ הישראלי השופכים אור על הזדמנות לשלום בין ישראל למצרים שהוחמצה, שנתיים לפני מלחמת סיני.
ב-1986 החלה לעבוד בעיתון "העיר". באותה שנה פרסמה לראשונה את יוזמת השלום של שר החוץ משה שרת, כשנתיים לפני מבצע קדש, ששיגר שליח מטעמו לנשיא נאצר במטרה להגיע להסכם שלום עם מצרים.
חשפה את היקף הסחר בין ישראל לדרום אפריקה (הכתבה צוטטה ב"וושינגטון פוסט").
פרסמה גילויים על הקשרים הכלכליים בין ישראל לברית המועצות, שכללו בין השאר יבוא פלדה, למרות ניתוק היחסים בין שתי המדינות.
פרסמה פרסום ראשון על עסקת נשק בין ישראל לאירן, כשנה לפני "איראנגייט", שבה היה מעורב יו"ר התעשייה האווירית, מוטי הוד, ואנשי קשר של רפסנג'אני באירן.
כן התפרסמה כתבה שלה על הקשרים המסחריים בין ישראל למדינות ערב, שבה נחשפו עסקאות בין ישראל ללוב, עיראק, כווית, ערב הסעודית, אבו דאבי, בחריין ומרוקו.
בשנת 1987 ערכה ריאיון עם ראש ממשלת דומיניקה, מרי איגניה צ'ארלס, שבו סיפרה על הפלישה האמריקנית לגרנדה. היא חשפה את מכתב יצחק שמיר לג'ורג' שולץ מ-14 בינואר 88', מכתב שזירז את יוזמת השלום של שולץ במזרח התיכון.
, וחשפה את המגעים והמסרים ההדדיים בין ישראל לאש"ף, זמן רב לפני ההכרה ההדדית.
בשנת 1989 הקימה את "הפטיש", ירחון לענייני חברה. הייתה פעילה בתנועת מחוסרי הדיור שהוקמה באותה שנה, שבמסגרתה קמו מאהלים ברחבי הארץ, בעיקר בשכונות. כשנה לאחר מכן התחילה לעבוד ב"חדשות" עד שנסגר ב-1993. הייתה כתבת לענייני מפלגות (דרשה לשנות את מינוח התפקיד כ"כתבת פוליטית", מונח שהושרש מאז).
הקימה ב"חדשות" את מוסף "לחץ", אותו ערכה, לענייני חברה וכלכלה שהופיע כל שבוע.
במוסף "לחץ" ב"חדשות", שבעריכתה, פורסמה תחקירים על ילדים חסרי בית בישראל, תופעות של תת-תזונה בשכונות ובעיירות הפיתוח, גילויי גזענות כלפי העלייה אתיופית ועוני במגזר החרדי והערבי.
על עבודתה זו זכתה בפרס צל"ש סוקולוב.
ב"חדשות" פרסמה כיצד קודם שמעון שבס, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, על ידי אורן שחור מדרגת רב"ט לדרגת סרן וכן תחקיר מקיף ראשון על בנימין נתניהו, שבו פורסם לראשונה "מועדון המיליונרים של ביבי", עם ציון שמות תורמיו. פרסמה ריאיון עם המיליונר גבי תמן, שסיפר כי "ביבי הוא סוס המרוץ שלי".
בשנת 1994 החלה לעבוד בעיתון "הארץ". היא פרסמה טור פוליטי-חברתי-כלכלי, פרסמה מאמרים שבועיים בעמוד המאמרים. התמקדה בנושאי שלטון החוק, עצמאות מערכת המשפטית ושמירה על טוהר המידות של בכירי השלטון וכן בקשר שבין ההון לשלטון.
ב"הארץ" פרסמה גילויים על מלחמות השב"כ על אדמת קונגו, בהם היו מעורבים ראש לשכת ראש השב"כ וכמה מבכירי השב"כ בבניית צבא השליט מול צבא האופוזיציה. וכן פרסום ראשוני על הפנסיה המוגדלת של ארתור ישראלוביץ' וגיורא עיני, מבכירי ההסתדרות, והפנסיה המוגדלת של שמעון שבס. כמו כן פרסמה כי ערכות המחשב הראשונות בפרויקט "מחשב לכל ילד" שיועד לילדים נזקקים – ניתנו לשני ילדיו של ראש הממשלה, נתניהו. קים פרסמה את המאמר הראשון בעמוד הדעות של "הארץ" בעד שביתת עובדים במשק.
בשנת 2004 פרשה מעיתון "הארץ".
בנוסך, פרסמה שירים במוסף לספרות של "ידיעות אחרונות". היא קיבלה את פרס אביר איכות השלטון לשנת 1999 בתחום תקשורת ועיתונות. בנימוקי הפרס נכתב:
בשנת 2009 ייסדה יחד עם קבוצת הורים את בית הספר "הרים" בגבעת עדה לתלמידים ותלמידות מהספקטרום האוטיסטי.
חברה בוועדת הביקורת של העמותה לאפוטרופסות שהוקמה על ידי הורים ואנשי ציבור כדי לדאוג לעתידם של אוטיסטים חסרי-ישע.
קים פרסמה מאמרים רבים שהיו השראה למחאה החברתית בשנת 2011, שהציגו מחשבה כלכלית שנחשבה לא פופולרית אז כנגד הפרטת משאבי-המדינה ובעד המשך קיומה של מדינת רווחה. הייתה ממקימי "המשמר החברתי בכנסת" וקבוצת "ישראל יקרה לנו" הפועלת נגד יוקר המחיה בישראל.
לפני הבחירות לכנסת התשע עשרה, פרסמה בעמוד הפייסבוק שלה סדרה של פתקים ומסמכים של נתניהו המאירים את אופן עבודתו ואת דעתו על הסובבים אותו.
ממובילי המחאה נגד השחיתות השלטונית ובעד השוויון בפני החוק. ארגנה והובילה את ההפגנות בפתח תקווה, ליד ביתו של היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, ואחר כך את ההפגנות ההמוניות והראשונות שהחלו בתל אביב. פתחה את ההפגנה הראשונה בת"א, בנאום שבו קראה לישראלים למצוא מנהיג שיהיה מגדלור, איש מופת, ולזנוח את מנהיגים החשודים בשחיתות. באותה הפגנה הצטרף למחאה הפרופ' עוזי ארד, שאותו הציגה קים כמי שהיה שותף למעבר המחאה מפתח תקווה לתל אביב, בשיחות שקיימו ביניהם כחצי שנה לפני המעבר.
ב-17 באוקטובר 2018 חשפה בריאיון לרויטל חובל ב"הארץ" כי בעבר הותקפה מינית על ידי חיים רמון, כאשר הציע לה טרמפ מהכנסת, ועל ידי דן מרגלית, שנכנס לחדרה וניסה לאנוס אותה.
לחנה קים שני בנים הנמצאים על הספקטרום האוטיסטי, והיא נמנית עם מייסדי ארגון ההורים הארצי למען זכויות ילדים בעלי מוגבלויות בהוסטלים ומעונות.
גבקלי טפה
שחורי
הגדת פרג