המחלוקת החלה כאשר מגדלי פטרונס הוכתרו בתואר המבנים הגבוהים בעולם בשנת 1998, אף על פי שהגג שלהם היה נמוך ב-63.4 מטרים מזה של מגדל ויליס, שאחז בתואר עד אז, כך שהם זכו בתואר הנחשק בזכות הצריחים שבראשם. האוחז בתואר הנוכחי, בורג' ח'ליפה שבדובאי, איחוד האמירויות הערביות, מתנשא רשמית לגובה של 828 מטרים, אך הקומה הגבוהה ביותר המוציה בשימוש יום-יומי ממוקמת בגובה 585 מטרים מעל פני הקרקע. לכן, גובה היוהרה שלו מוגדר להיות 244 מטר, או 29% מגובה הבניין הכולל. ללא תוספת גובה זאת, הבניין עדיין היה אוחז בתואר הגבוה בעולם, אך בהפרש של שני מטרים בלבד מהבא בתור אחריו, מגדל שאנגחאי שבסין.
מגדל ג'דה שבסעודיה, המועמד המוביל להדחת הבורג' חליפה מתואר הבניין הגבוה בעולם, צפוי להיתמר לגובה של מעל 1,000 מטרים, אך הקומה הגבוהה ביותר שלו צפויה להיות ממוקמת בגובה של 630 מטרים מעל פני הקרקע. המשמעות היא ש 370 המטרים העליונים (שווה ערך לבניין בן 85 קומות), או 37% מגובה הבניין הכולל אינם יהיו ניתנים לשימוש. כאשר גובה היוהרה אינו נכלל, התקדמות הגובה של הבניינים הגבוהים בעולם נראית צנועה בהרבה בהשוואה.
ה-CTBUH דורש כי גובה היוהרה של המבנה יהווה פחות מ 50% מהגובה הכולל של המבנה כדי שיוגדר כ"בניין". אחרת, הוא נחשב למגדל תקשורת ואינו כשיר לדירוג.
זיגל
זיגל הוא שם משפחה ממקור גרמני, שמשמעו חותם (Siegel).
ליפקי
ליפקי (באוקראינית: Липки) הוא שם של אזור היסטורי של קייב הממוקם ברובע פצ'רסקי בעיר.
השם ליפקי נגזר מעץ טיליה (Lypa). ליפקי הוא הרובע הממשלתי בפועל של אוקראינה.
בתקופת רוסיה הצארית, ליפקי נחשב לאזור של אחוזות אופנתיות של האצולה. בתקופה הסובייטית היו כאן בתי המגורים של נומנקלטורה, והמוסדות העיקריים של שלטון המדינה היו ממוקמים ברחובות הסמוכים.
סטילידה
סטילידה (ביוונית: Στυλίδα, ביוונית עתיקה: rτυλίς, סטיליס) היא עיר ורשות מוניצפלית בפתיוטיס, יוון.
אוכלוסייתה של העיר הייתה 6,126 (נכון ל-2011).
היסטוריה.
אזכור ראשון של העיירה סטילידה היה בתקופה קדומה, בה העיירה נקראה פלארה (ביוונית עתיקה Φάλαρα). בעיירה מבנים וחפצים עתיקים רבים, ביניהם החומה ליד כנסיית אגיה יקטריני, קברים הממוקמים ליד רחוב קרקאלי ופסיפס מתחת לרחוב אלפתריו וניזלו.
עירייה.
הרשות המוניצפלית סטילידה הוקמה בשנת 2011 ברפורמת השלטון המקומי על ידי מיזוג של שלוש העיריות לשעבר, שהפכו לרשות אחת:
גאוגרפיה.
עיר הנמל סטילידה נמצאת על החוף הצפוני של מפרץ מאלי, במורדותת הדרומיות של הר אותריס, היא נמצאת 17 ק"מ ממזרח ללאמיה, בירת פתיוטיס.
תחבורה.
העיירה מקושרת ברכבת למרכז יוון דרך קו ליאנוקלאדי – סטילידה. הכביש הלאומי היווני 1 עובר בעיירה.
סמואל פאפרו
סמואל פאפרו (באנגלית: Samuel Paparo; נולד ב-18 בנובמבר 1964) הוא קצין בדרגת אדמירל, המשרת כמפקד מפקד צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
פאפרו נולד וגדל במורטון שבפנסילבניה. ב-1987 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת וילאנובה והתגייס לצי ארצות הברית.
הוא בעל תואר שני בניתוח מערכות מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים ותואר שני ביחסים בין-לאומיים מאוניברסיטת אולד דומיניון. כמו כן סיים לימודים במכללת המלחמה של חיל האוויר ובמכללת המלחמה של הצי.
בשירותו בצי הוכשר כטייס והוא בוגר בית הספר לטיסה קרבית (טופ גאן). שירת בטייסת התקיפה 14 כטייס מטוסי F-14 טומקט. ב-1995 נשלח לחילופי קצינים והטיס מטוסי F-15 איגל בטייסת 71 של חיל האוויר האמריקאי. שירת בטייסת התקיפה 15 כטייס מטוסי F/A- 18 הורנט. בשנים 2002–2004 שימש ראש ענף F/A 18 הורנט במפקדת הצי. בשנים 2004 עד 2006 פיקד על טייסת התקיפה 195 שהוצבה ביפן על נושאת המטוסים "קיטי הוק". לאחר מכן פיקד על צוות שיקום אזורי באפגניסטן. במאי 2008 מונה למפקד טייסת התקיפה 106, באוקטובר 2009 מונה לסגן מפקד כנף 7 ובאוגוסט 2011 מונה למפקד הכנף, תפקיד אותו מילא עד דצמבר 2012. תפקידים נוספים אותם מילא הם מנהל לחימה במרכז מבצעי האוויר והחלל בבסיס חיל האוויר אל-חודייד שבקטר ותפקידי מטה בפיקוד כוחות צי ארצות הברית וכעוזר ראש המבצעים הימיים.
ביולי 2017 מונה למפקד קבוצת התקיפה העשירית , באפריל 2018 מונה לקצין אג"ם של פיקוד מרכז של ארצות הברית. באוגוסט 2019 מונה למפקד הצי החמישי. במאי 2021 הועלה לדרגת אדמירל ומונה למפקד צי האוקיינוס השקט.
במהלך שירותו רשם מעל 6,000 שעות טיסה במטוסי F-14, F-15, ו-F-18, וכ-1,100 נחיתות על נושאות מטוסים.
אדמונד ודיק
ישראל יוסף הנדל
הרב ישראל יוסף הכהן הנדל (נולד בו' בחשוון תשי"ב, 1951) הוא חבר בבית דין רבני חב"ד, רב קהילת חב"ד במגדל העמק ומשגיח ראשי בישיבת תומכי תמימים שם.
ביוגרפיה.
נולד במונטריאול שבקנדה לשיינא חוה ולרב יצחק הנדל אב"ד במונטריאול. למד בישיבת תומכי תמימים מונטריאול, בישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד ובישיבת תומכי תמימים המרכזית ב-770.
בי"ג בסיוון תשל"ד נישא לטויבא פרידא בת הנגיד שמואל אייזיק פופאק.
בי"א בשבט תשל"ו, 1976 נשלח על ידי הרבי מחב"ד לארץ ישראל, כחלק מקבוצה של 23 שלוחים, שם למד בכולל אברכים בצפת אצל הרב אריה ליב קפלן, בסוף שנת תשל"ח עבר לגור במגדל העמק על פי בקשת המשפיע הרב מנחם מנדל פוטרפס לשמש בצוות ישיבת מגדל אור שהקים הרב יצחק דוד גרוסמן, לאחר שזה עבר לרשות חב"ד התמנה שם למשגיח ראשי.
בשנת תשמ"ח בברכת בית דין רבני חב"ד והרב גרוסמן התמנה הרב הנדל לרב קהילת חב"ד במגדל העמק המונה מאות משפחות חב"ד.
בשנת תש"פ התמנה לחבר בית דין רבני חב"ד, לאחר ששנתיים קודם שימש כדיין בבית הדין.
משפחתו.
לרב הנדל 7 בנים ו-6 בנות
בהם:
בשנת תשס"ז נפטר בנו לוי עם עוד שני בחורים בתאונת דרכים בדרך לשמח חיילים בחג החנוכה.
מרליון
מרליון (, , , ) הוא הסמל הלאומי של סינגפור. המרליון הוא בעל חיים בעל ראש אריה וגוף של דג והוא מופיע בסמלי קבוצות הספורט של המדינה, לשכות התיירות, וכסמל פטריוטי כללי של האומה הסינגפורית. מקור השם "מרליון" הוא הלחם בסיסים של המילים "Mer" (ים), שאותו מייצג גוף הדג ומייצג את השורשים של המדינה ככפר דייגים, ו-"Lion" (אריה), המיוצג על ידי ראש האריה ומייצג את שמה המקורי של סינגפור, "סינגפורה" - עיר האריה. המרליון עוצב על ידי הבריטי אלק פרייז'ר ברונר, אוצר אקווריום ואן קליף שבמדינה, על מנת לשמש כחלק מהלוגו של לשכת התיירות הסינגפורית. אף על פי שהמרליון הוצא מהלוגו בשנת 1997, ממשיכה לשכת התיירות הסינגפורית להחזיק את הזכויות עליו.
פסל המרליון.
הקמת פסל המרליון נהגתה על ידי סגן הדיקן של אוניברסיטת סינגפור ונבנה בין נובמבר 1971 לאוגוסט 1972. הפסל שוקל 70 טון ומתנשא לגובה 8.6 מטרים, מחירו 165,000 דולרים אמריקאים.
ב-15 בספטמבר 1972, התקיים טקס מיקום פסל המרליון במעמד ראש ממשלת סינגפור לי קואן יו. פסל המרליון המקורי עמד בשפך נהר הסינגפור, עם גשר אנדרסון מאחוריו.
לאחר השלמת גשר אספאלנדה בשנת 1997, נחסם מראה פסל המרליון ממפרץ מרינה. בעקבות זאת, הועבר פסל המרליון למקום במרחק 120 מטרים משם בשנת 2002, לפארק המרליון של ימינו שנמצא בקרבת מלון מרינה ביי סנדס. ב-1998 נוספו למרליון מזרקות המים, וב-2006 שופץ ונוקה פעם נוספת.
העתקי המרליון.
בנוסף לפסל המרליון הגדול והידוע, קיימים עוד ארבעה פסלי מרליון ברחבי סינגפור:
בעבר פעל פסל מרליון ענק בגובה 37 מטרים שמוקם באי סנטוזה והיה קיים בו מצפה.
יצחק קט
יצחק קט (10 בינואר 1931 – 3 בפברואר 2021) היה קצין בחיל הים בדרגת אלוף-משנה, מפקדה של המשחתת אח"י יפו (ק-42) במלחמת ששת הימים וראש מספן כוח האדם במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה.
קט נולד בחיפה, ליהודית וירמיהו שעלו לישראל מרוסיה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. הם עסקו בעבודות כפיים. גדל ברחוב הנביאים. מילדות אהב את הים, השיט סירות עם חברים באופן קבוע. בגיל 17 התגייס לפלי"ם.
קצונה ימית.
בקיץ 1949 הצטרף קט לקורס חובלים במחזור ב'. בשנת 1950 סיים את הקורס והוסמך כקצין ים.
לשם העלאת הרמה המקצועית בכלי השיט של חיל הים נשלחו שישה קצינים צעירים לאקדמיה של הצי הצרפתי Ecole Navale בברסט. לקראת ההכשרה נדרש קט לחתום לשירות קבע של 9 שנים. יחד אתו היו גם רמי לונץ ויצחק שושן.
כאשר חזר מהלימודים בחו"ל ב-1955 שימש כקצין מבצעים בפריגטה אח"י משגב (ק-30). עם רכישת המשחתות נעשה קצין גנ"ק של המשחתת אח"י יפו (ק-42). בתפקיד זה השתתף במלחמת סיני.
בשנת 1960 מונה למפקד פלגת טרפדות 914 בחיפה.
בשנת 1966 חזר למשחתת אח"י יפו (ק-42) כמפקדה. בתפקיד זה השתתף במלחמת ששת הימים. בפעולת פורט סעיד הובילה המשחתת שבפיקודו את לוחמי שייטת 13 שחדרו לנמל פורט סעיד במצרים על גבי "חזירים" במטרה לפגוע בכוחות ימיים מצריים שבו. לפי הוראת מפקד הכוח, אל"ם בנימין תלם, אח"י יפו הסתלקה מאזור הפעולה בלי שאספה את לוחמי שייטת 13 בסיום פעולתם, ורק בהוראת ראש מחלקת ים, אל"ם יצחק רהב, אספה את הלוחמים לאחר שאלה הגיעו בכוחות עצמם לאזור אל עריש. קט תיאר את אכזבתו מאירועי אותו לילה:
בעקבות טיבוע המשחתת אילת השתתפה אח"י יפו בפיקודו של קט בסריקות אחר חללי "אילת".
מיולי 1972 שימש קט כראש מספן כוח האדם כולל במלחמת יום הכיפורים בשנת 1975 מסר את תפקידו לתא"ל אורי פז ופרש לגמלאות.
תפקידים אזרחיים.
לאחר יציאתו לגמלאות עבד קט בחברת תדיראן כחמש עשרה שנים ועסק בעיקר בניהול פרויקטים עבור חיל הים הסינגפורי.
משפחה.
ב-6 בספטמבר 1955 נישא לרינה לבית מינצר. לזוג נולדו שלוש בנות.
ב-3 בפברואר 2021 נפטר קט בביתו בראש העין.
שר הקסמים