אצטדיון הכדורגל, שמשמש כביתן של שתי קבוצות בליגת העל הנמיבית, ממוקם גם הוא בעיר ואתר הנופש החופי לאנסטרנד (Langstrand) שוכן ק"מ ספורים מצפון לה. כל העיר מהווה אזור סחר חופשי והדבר מהווה גורם חשוב בכלכלה המקומית.
היסטוריה.
האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה הנווט הפורטוגזי דיוגו קאו, שעגן בכף קרוס (Cape Cross) שמצפון למפרץ ב-1485. אחריו עגן במימי המפרץ בארתולומיאו דיאש ב-8 בדצמבר 1487, במהלך מסעו לגילוי נתיב השיט מזרחה מסביב לכף התקווה הטובה. הוא קרא למפרץ בשם "מפרץ סנטה מריה של קונסייסאו (בפורטוגזית: O Golfo de Santa Maria da Conceição). יחד עם זאת, הפורטוגזים מעולם לא תבעו בעלות על ואלוויס ביי.
עם ההררו (Herero) שישב במקום קראו לו אזורונגונדו (Ezorongondo) פעילות כלכלית מועטה התקיימה במקום עד לסוף המאה ה-19. במסגרת המרוץ לאפריקה השתלטה בריטניה על המפרץ ועל השטח שמסביבו והתירה למושבת הכף לספחו לשטחה בשנת 1878, הן כדי לעצור את השאיפות הגרמנית באזור והן כדי להבטיח את המעבר הבטוח של הספינות הבריטיות מסביב לכף התקווה הטובה. ממשלת מושבת הכף צפתה נכונה את החדירה לאזור של הגרמנים, ששאפו להגן על מכרות היהלומים שבאזור גריקואלנד (Griqualand) וביקשו לעצמם את כל שטחה של דרום-מערב אפריקה, אך כאן חסמו אותם הבריטים. כתוצאה מכך, כאשר השתלטו הגרמנים על האזור, רק ואלוויס ביי נותרה כמובלעת מחוץ לתחום שלטונם. ב-1910 ואלוויס ביי, יחד עם מושבת הכף, הפכו לחלק מדרום אפריקה שהוקמה אז. כתוצאה מכך, התעוררו חילוקי דעות עם גרמניה על גבולות המובלעת. הסכסוך יושב לבסוף ב-1911 ושטחה של מובלעת ואלוויס ביי היה 1124 קמ"ר.
המובלעת נכבשה על ידי הגרמנים במהלך המערכה בדרום-מערב אפריקה במלחמת העולם הראשונה. אך כוחות ההגנה של דרום אפריקה גירשו משם את הגרמנים ב-1915 וואלוויס ביי השתלבה במהרה בשטחי הממשל הצבאי שהונהג בשטחי דרום-מערב אפריקה. בהמשך קיבלה דרום אפריקה את שטחי דרום-מערב אפריקה הגרמנית כמנדט מסוג "C" מחבר הלאומים. החוק האזרחי הושב בדרום-מערב אפריקה ב-1921 וניהולה של מובלעת ואלוויס ביי הועבר לדרום-מערב אפריקה מתוקף חוק שנחקק על ידי הפרלמנט של דרום אפריקה ב-1922
בשנת 1971, צפתה דרום אפריקה שבקרוב תאבד את שליטתה על דרום-מערב אפריקה. מסיבה זו היא החזירה את ואלוויס ביי למעמד של מובלעת השייכת למושבת הכף. ב-1977, בניסיון למנוע איבוד שליטה על המובלעת לטובת ארגון SWAPO, הטילה ממשלת דרום אפריקה מחדש את השליטה על ואלוויס ביי ואישרה מחדש את תביעת הריבונות שלה בהתבסס על הבעלות המקורית על השטח. ב-1978 יזמה מועצת הביטחון של האו"ם ניהול משא ומתן בין דרום אפריקה לבין הממשל העתידי של נמיביה כדי לפתור את סוגיית הסטטוס המדיני של ואלוויס ביי.
ב-1990 זכתה נמיביה בעצמאותה, אך ואלוויס ביי נותרה תחת ריבונותה של דרום אפריקה. בחצות ה-28 בפברואר 1994 העבירה דרום אפריקה באופן רשמי את הריבונות על ואלוויס ביי ועל איי פינגווין (Penguin Islands) לנמיביה.
חינוך.
מערכת החינוך של העיר כוללת מספר בתי ספר ציבוריים-ממשלתיים וכן כמה בתי ספר פרטיים וגני ילדים. מוסד-על תיכוני השוכן בעיר הוא המכון הנמיבי ללימודי ימאות ודייג. האוניברסיטה הבינלאומית לניהול (International University of Management) והקולג' Monitronics Success College מחזיקים קמפוסים בעיר.
דיג.
מספר רב של חברות דיג פועלות בוואלוויס ביי ומבצעות דיג של דגי מקרל, אנצ'ובי, בקלה, שפמנון, טונה, סרדין וסוגים רבים אחרים.
תרבות וספורט.
בתחומה של ואלוויס ביי נמצאים שטחים פתוחים, נופים יפים ומגוון מיוחד של צמחים ובעלי חיים ימיים. היא מותאמת מאוד לפעילות פנאי, ספורט אתגרי כמו גלישת חול, הפרחת עפיפונים, גלישת גלים, שחיה, דיג, שיט מפרשים, גולף ופעילויות ספורט אחרות. הפעילויות הימיות מתבצעות בלגונה של ואלוויס ביי, בדלתה של נהר קויסב ובחוף הים.
דיונת חול באורך של 2 ק"מ מאפשרת לים להישאר חלק בכל רוח חזקה, אידיאלי לסירות מפרש.
העיר היא ביתם של שני מועדוני כדורגל Eleven Arrows F.C. ו- Blue Waters F.C שמשחקים בליגת העל בכדורגל של נמיביה.
אקלים.
ואלוויס ביי מתאפיינת בסוג נדיר של אקלים מדברי קל. ממוצע המשקעים השנתי שלה הוא פחות מ-10 מ"מ ובכך היא אחת הערים היבשות בתבל. למרות העובדה שהיא שוכנת באזור מדברי, מידות החום הקיצוניות בה נדירות מאוד. הדבר נובע מזרמי ים קרים הזורמים לאורך החוף. להלן גרף הטמפרטורות והמשקעים בעיר על פי השירות המטאורולוגי של נמיביה:
שלמה משה שטרן
קירוב פרנל
Emotionless
מישל חלייפי
אוטה ואליש
אוטו ואליש
אוטה ווליש
אוטו ווליש
שני דייוויס
שני ארל דייוויס (באנגלית: Shani Earl Davis; נולד ב-13 באוגוסט 1982) הוא ספורטאי אמריקאי המתחרה בהחלקה מהירה על הקרח, אלוף אולימפי, בעל 4 מדליות, מהן 2 זהב ו-2 כסף משתי אולימפיאדות (טורינו 2006 וונקובר 2010), אלוף עולם ושיאן עולם (8 שיאי עולם, 2 מהם נוכחיים 2014). הוא הספורטאי כהה העור הראשון שזכה במדליית זהב באולימפיאדת חורף. הוא הספורטאי הראשון שהגן על תוארו בהחלקה ל-1000 מטר.
דייוויס הוא הגבר השני בהיסטוריה, אחרי אריק היידן שזכה באליפות העולם הן בקרב רב והן בספרינט. הוא זכה ב-53 תארים בגביע העולם בהחלקה מהירה על הקרח, מקום שני בכל הזמנים.
דייוויס זכה פעמיים (2005 ו-2009) בפרס אוסקר מתיסן.
דייוויס מדורג ראשון בעולם ב, בתוצאה של 144.806 נקודות.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) נעדר מטקס פתיחת המשחקים האולימפיים כמחאה על אי בחירתו לנושא דגל המשלחת.
קונווי (מחוז)
קונווי (בוולשית ואנגלית: Conwy) הוא מחוז בצפון ויילס, בממלכה המאוחדת.
המחוז הוקם בשנת 1996 עם הסידור מחדש של מחוזות ויילס, הוא הוקם על בסיס חלקי ממחוז קלוויד וגוויניד' ההיסטוריים. כיום המחוז נמצא בגבולות 'מחוז השימור' קלוויד (יחד עם דנבישייר, רקסהאם ופלינטשייר). ברחבי המחוז מתגוררים 115,200 תושבים, אשר רובם מתגוררים בעיירות לאורך החוף הצפוני של המחוז ובעיקר סביב אזור שפך נהר הקונווי והעיירה קונווי.
גאוגרפיה.
מחוז קונווי גובל מצפון עם הים האירי, ממזרח הוא גובל עם מחוז דנבישייר ומדרום ומערב הוא גובל עם מחוז גוויניד'. עורקי התחבורה העיקריים ברחבי המחוז הם קו הרכבת העובר לאורך החוף הצפוני, כביש ה-A55 העובר גם הוא לאורך החוף הצפוני, כביש ה-A470 אשר חוצה את המחוז מצפון בקונווי לדרום בבטווס-אי-קוייד ופסטיניוג. בנוסף, כביש ה-A5 חוצה את המחוז האזור מרכזו ממזרח למערב.
מעבר לרצועת החוף בצד הצפוני של המחוז, פנים המחוז מאופיין באזורים הרריים כאשר בחלקו הדרומי מכיל המחוז חלק משטחי שמורת סנודוניה. בחלקו הצפוני של המחוז מרוכזת רוב האוכלוסייה שלו באזור שפך נהר הקונווי וחצי האי קרודי'ן.
מלבד עיר הבירה של המחוז קונווי (Conwy) עם 14,208 תושבים, ערים ועיירות נוספות המחוז כוללות את קולווין ביי (Colwyn Bay) עם 30,742 תושבים, ל'נדידנו (Llandudno) עם 20,710 תושבים, אברגלי (Abergele) עם 10,577 תושבים, קינמל ביי (Kinmel Bay) עם 7,864 תושבים, רוס-און-סי (Rhos-on-Sea) עם 7,110 תושבים, דוויגיפולקי (Dwygyfylchi) עם 3,857 תושבים, ל'נביירפכן (Llanfairfechan) עם 3,755 תושבים, דגנווי (Deganwy) עם 3,700 תושבים, ל'נרוסט (Llanrwst) עם 3,037 תושבים, ל'נספיין (Llysfaen) עם 2,652 תושבים, ל'נסנפריד גלן קונווי (Llansanffraid Glan Conwy) עם 2,290 תושבים, ל'נדולס (Llanddulas) עם 1,572 תושבים, ל'נסאנן (Llansannan) עם 1,291 תושבים, ובטווס-אי-קוייד (Betws-y-Coed) עם 564 תושבים.
בורגן
עקרון הויגנס-פרנל
יונה תאומים-פרנקל
רבי יונה תאומים-פרנקל (פראג, שנ"ו 1596 - מץ, ט"ו בניסן תכ"ט, 1669). היה מגדולי מרביצי התורה בדורם של הש"ך וה"תוספות יום טוב", מנהיג ציבור בתקופת גזרות ת"ח ות"ט, ורבן של הערים נמירוב, לובומל, בלז, הורודנה ופינסק. לאחר חורבן הקהילות כיהן כרבה של מץ. נודע בספרו קיקיון דיונה על התלמוד הבבלי, מספרי תקופת שיטת הפלפול שעדיין נלמדים בבתי המדרש ובישיבות.
ביוגרפיה.
נולד בפראג בשנת שנ"ו (1596), לרב ישעיה תאומים. בצעירותו למד בקראקא שבפולין, בה התגורר דודו הרב פנחס הורביץ, גיסו של רבי משה איסרליש (הרמ"א). הוא הראשון בשושלת רבני משפחת תאומים שנקרא גם פרנקל, וגם בדורות שאחריו לא אימצו הכל את שם המשפחה המורחב "תאומים-פרנקל".
כבר בהיותו כבן 20 החל מרביץ תורה לתלמידים, ובמשך 53 שנים עד יום מותו, העמיד אלפי תלמידים. עם גדולי תלמידיו נמנים: רבי יצחק הגדול רבה של פוזנא, מחבר "שו"ת רבינו יצחק הגדול מפוזנא - באר יצחק"; ורבי יהודה בן ניסן מחבר "בית יהודה".
בישיבתו שנדדה עמו בין הערים בהן שימש ברבנות, הנהיג את שיטתו בלימוד, בה נלמדה הגמרא עם פירושיהם של רש"י ובעלי התוספות, בסגנון הפלפול המתון מבית מדרשם של מפרשי הש"ס העיקריים מהרש"א, מהרש"ל ומהר"ם, תוך דיון בדבריהם. הוא השאיר אחריו כתבים רבים ובהם חידושים לתלמוד, פירושים על התורה וכתבים נוספים, אך בצוואתו הורה להדפיס רק את חידושיו למסכתות הש"ס, אותם כתב בעת זקנותו. בשל אובדן חידושיו לחלק מן המסכתות, וקושי העתקה מכתב ידו, הדפיסו בניו את ספרו "קיקיון דיונה" בצורה חסרה, והמהדורה שבדפוס אינה מקיפה את כל סוגיות הש"ס.