ההתיישבות במקום החלה באי מנדג'י בקטע הדלתה של נהר אוגווי על ידי הצרפתים, אשר חתמו על חוזה ברית עם תושבי ממלכת אורונגו בשנת 1873. ההתיישבות היוותה בסיס עבור מסעותיו המחקריים של פייר סבורניאן דה בראזה לפנים הארץ, ובשנת 1894 נבנה בה בית מכס שהפך אותה לגרעין מרכז המסחר של האזור לאחר שנמשכו אליה חברות מסחר רבות כמו האטון וקוקסון, ג'ון הולט, וורמן, סוסייטה דו הו-אוגוו וחברת מחקר היערות האפריקניים. מוצרי המסחר העיקריים שיוצאו מן העיר היו גומי ושנהב, ואחר כך גם עצים, בעיקר עצי לבוד.
העיר נקראה על שמו של הקולונל הצרפתי אמיל גנטיל בשנת 1900. לאחר מלחמת העולם הראשונה היא הפכה לנמל חשוב עבור קורות עץ, אבל הצמיחה המסיבית של העיר חלה בעקבות ניסיונות למציאה וקידוחי נפט שבוצעו באזור באמצעות החברה הצרפתית אלף. בשנת 1928, נפתחה בעיר שלוחת הבנק הראשונה בה, שלוחה של בנק מערב אפריקה.
בשנת 1947, מנתה העיר אוכלוסייה של 4,500 תושבים שצמחה עד שנת 1960 ל-20,000. בית זיקוק לנפט הוקם בה באותה השנה, ובית זיקוק לגז טבעי הוקמה בעיר בשנת 1968.
העיר ידועה כיום בשל שלל מלונותיה וחיי הלילה שבה, כאשר היא מכילה אטרקציות הכוללות את כנסיית סנט לואיס (נבנתה בשנת 1927), גן חיות, קזינו, חופי רחצה ומסלול גולף. מחוץ לה נמצאות ביצות רבות וישנן חיות בר.
קליפרטון
קליפרטון (צרפתית Île Clipperton או La Passion-Clipperton ) הוא אטול בריבונות צרפת, השוכן במרחק של 1,280 ק"מ דרומית-מערבית למקסיקו, באוקיינוס השקט. שטחו 6 קמ"ר, והגובה המרבי בו 29 מטר. האי אינו מיושב כיום.
השם.
השם קליפרטון ניתן לפי שמו של שודד הים אנגלי ג'ון קליפרטון (1722-1676) שנאבק בספרדים בתחילת המאה ה-18 ושנטען כי ביקר באי ואולי אף השתמש בו כבסיס לפשיטותיו על ספינות זרות.
הצרפתים נתנו לו את השם "אי הפסיון" אחרי ששתי פריגטות צרפתיות גילו את האטול באופן רשמי ב־2 באפריל 1711 ביום שישי הקדוש, שהוא יום הפסיון של ישו בדת הנוצרית. האי מכונה משום כך "האי קליפרטון" או "פאסיון-קליפרטון".
גאוגרפיה.
מיקום גאוגרפי.
האי קליפרטון הוא הטריטוריה היחידה בבעלות צרפתית בצפון האוקיינוס השקט. בקו דרומי-מערבי נמצא במרחק 1,081 ק"מ מחופי מדינת מיצ'ואקאן של מקסיקו ובקו דרום-דרום-מזרחי במרחק 949 ק"מ מהאי סוקורו מהארכיפלג רווייאחיחדו (Revillagigedo) של מקסיקו.
עיר הנמל הכי קרובה, אקפולקו במקסיקו, נמצאת במרחק 1,200 ק"מ.
הטריטוריה הצרפתית הקרובה ביותר הוא היווה אואה באיי מרקיז, במרחק 3,980 ק"מ מערבית-דרום-מערבית. העיר הונולולו באיי הוואי נמצאת 5,326 ק"מ מרחק צפונית מערבית ממנו.
לפי נתוני הוועד הצרפתית של IUCN, קליפרטון הוא האטול המבודד בעולם.
היסטוריה.
האי התגלה ב-2 באפריל 1711 על ידי הצרפתים מארטן דה שאסירון ומישל די בוקאז'. מקסיקו הסמוכה אליו לא הכירה בריבונות צרפת בתחילה.
ב-1906 רכשה חברת British Pacific Island Company את הזכויות לכריית גואנו באי. החברה, בשיתוף עם הממשלה המקסיקנית, הקימה באי מכרות, מחנה עובדים ומגדלור. ב-1914 חיו באי כ-100 גברים, נשים וילדים. האוכלוסייה תוספקה פעם בחודשיים על ידי אוניית אספקה מאקפולקו. ואולם עם פרוץ המהפכה המקסיקנית פסקה האספקה להגיע והתושבים נותרו ללא מזון וציוד. אוניית המערכה האמריקנית לקסינגטון ביקרה בקליפרטון בשלהי 1915 והציעה לפנות את כל התושבים. ואולם המושל המקסיקני קפטן רמון ארנו טען שהפינוי אינו נחוץ.
עד 1917 כל הגברים, להוציא שומר המגדלור, נספו. רובם מצפדינה והשאר מתקריות שונות. קפטן ארנו ועוד שלושה גברים טבעו כשיצאו בקאנו לעבר אונייה חולפת במטרה להזעיק עזרה. שומר המגדלור, שנותר לבדו עם 15 נשים וילדים, הכריז על עצמו "מלך" והחל במסע אונס ורצח - עד שנהרג על ידי אחת הנשים שנותרו. מייד לאחר מותו, ב-18 ביולי 1917, נאספו הניצולים, ארבע נשים ושבעה ילדים, על ידי ספינת התותחים האמריקנית יורקטאון. מאז לא נעשו עוד ניסיונות ליישב את האי, אם כי הוא היה מאוכלס לפרקי זמן קצרים בשנות ה-30 של המאה ה-20 ובשנות ה-40 של המאה ה-20.
הבעלות על האי הייתה שנויה במחלוקת בין צרפת ומקסיקו, ואלה פנו למלך איטליה, ויטוריו אמנואלה השלישי כבורר. לאחר הבוררות הבינלאומית בה זכתה צרפת בשנת 1931, הכירה מקסיקו בריבונות הצרפתית ב-1959. בשנים 1944–1945 היה האי כבוש על ידי ארצות הברית.
הסכמי הדיג בין צרפת למקסיקו (2007).
לפני שנת 2007 מבחינה צרפתית הספינות המקסיקניות דגו בצורה בלתי חוקית באזור הכלכלי האקסקלוסיבי של האי. בעקבות תקרית ב-26 באפריל 2005 כשאוניית מלחמה צרפתית עצרה ספינת דיג מקסיקנית ופירקה אותה מנשקה, בשנת 2007 מקסיקו וצרפת חתמו על הסכם דיג לעשר שנים. ההסכם מציין היקף מרבי של הדיג.האוניות המקסיקניות אמורות להודיע על תפוקתם ולהירשם בוועדה הבין-אמריקאית לטונה טרופית IATTC. תמורת זאת הן רשאיות לבקש רשות לדיג חופשי באזור ZEE מסביב לאי, כולל במים הטריטוריאליים וללא מכסה מוגבלת מראש. בשטח האוניות המקסיקניות אינן נבדקות. בשנת 2017 ההסכם הוארך לעוד עשר שנים.
החי.
למרות ממדיו הקטנים והמשאבים המוגבלים שבו, אוכלוסיית החי של האי מונה בין השאר סרטנאים (כ-11 מיליון סרטנים ממשפחת ה-"Gecarcinidae"), עופות, המנצלים את בידודו לקינון (באי נמצאת מושבת הציפורים "Sula dactylatra" הגדולה בעולם - 40,000), זוחלים, הכוללים נחשי ים מסוג "Pelamis platurus", ובעבר היו במקום גם צבי ים ירוקים ודגים.
צמחייה.
באי צמחייה יבשתית מועטה. האי מארח 900 עצי קוקוס.
מנהל.
בהתאם לחוק הים כפי שנקבע בהסכם הבינלאומי על זכויות ימיות (1982) יש לצרפת מסביב לאי אזור כלכלי אקסקלוסיבי ZEE (Zone économique exclusive) המכסה שטח של 435,600 קמ"ר (יותר מהאזורים הימיים של צרפת המטרופוליטנית - המסתכמים ב-345,000 קמ"ר).
במרחב הזה לצרפת זכויות ריבוניות לכל סוג של פעילות. האקדמיה הצרפתית למדעי הטריטוריות שמעבר לים המליצה עוד בשנת 1981 להקים על האטול בסיס דיג, לפתוח מחדש הלגונה של האטול, המכונה "לגון" ולשקם את מסלול הקיים למטוסים.
בשנים 1946-1936 היה האי בחסות "היישובים הצרפתיים של אוקיאניה" (Les Établissements français de l’Océanie) ובין השנים 1986-1946 (עד 18 במרץ 1986) בחסות המוסדות של פולינזיה הצרפתית. כעת מעמדו הוא של נכס טריטוריאלי של הרפובליקה הצרפתית. מתוקף מעמד זה הוא מנוהל על ידי המשרד הצרפתי לטריטוריות שמעבר לים באמצעות הנציב העליון בצרפתי בפולינזיה הצרפתית.
צרדה
צְרֵדָה הייתה עיר עתיקה, המוזכרת בתנ"ך כעירו של ירבעם בן נבט.
מקור השם.
במשנה מופיע הביטוי הכאה באצבע צרדה, וכן המילה "צריד" = יבש. יש המפרשים את שמה של העיר צרדה, בהתאם. על פי פירוש טור-סיני: "צרוד, צריד – חשוף וגרוד בלי תוספת תיבול, אצבע צרדה – על שום שחשופה מטבעות, וגם את המקום צרדה יש לבאר כמקום ארץ חשופה גרודה ויבשה".
זיהוי העיר.
עם שמות קדומים אחרים.
"צרדה" בצורתה זאת היא מילה יחידאית בתנ"ך. אולם בספר דברי הימים מופיע הפסוק: "בככר הירדן יצקם המלך בעבי האדמה בין סכות ובין צרדתה". בפסוק המקביל בספר מלכים מופיע השם צרתן במקום "צרדתה" ועל כן יש המזהים את צרדה עם צרתן. אחרים דוחים זיהוי זה וטוענים שמדובר בשתי ערים שונות.
מקום נוסף שיש המזהים אותו עם צרדה הוא "צררה" המופיע בפסוק המתאר את מנוסת מחנה מדין בפני גדעון: "וינס המחנה עד בית השטה צררתה עד שפת אבל מחולה על טבת".
יש המזהים את צרדה עם "צרידה" של תקופת בית שני המוזכרת כעירו של יוסי בן יועזר, נשיא הסנהדרין הראשון בתקופת הזוגות. לטענתם: "רוב המקומות עם אותו שם מתקופת בית ראשון שימרו את מיקומם המדויק בשטח, שכן שבי ציון השבים מגלות בבל שבו לאותם מקומות ושימרו את השם מימי בית ראשון. מנגד, יש השוללים זיהוי זה בטענה שיוסי בן יועזר פעל ערב המרד החשמונאי, בתקופה בה הגבול הצפוני של היישוב היהודי היה באזור בית אל ולא הגיע לתוך נחלת שבט אפרים. חלק מהחוקרים מזהים את צרדה של יוסי בן יועזר עם הכפר סורדא שממערב לבית אל. יישוב זה נמצא בתחום מפת ההתיישבות היהודית בתקופת ראשית הזוגות, ומשמר את השם "צרדה" בהגייה הערבית. במאה ה-19 נהוג היה לזהות את צרידה, ואת קבר יוסי בן יועזר, בכפר חמאם שנקראה גם צרדה, ממזרח למטולה.
זיהוי גאוגרפי.
קליין, שגרס שצרדה, היא צררה וצרתן, ביקש לזהות את צרדה בסרטבה. אולם רוב החוקרים דחו זיהוי זה מפני שצרתן אמורה להיות באזור בית שאן ובנוסף, הממצאים הארכאולוגיים מהסרטבה לא כוללים ממצאים מלפני התקופה ההלניסטית.
ויליאם פוקסוול אולברייט ורולאן דה וו בקשו לזהות את צרדה בדיר ע'סאנה שלידה נמצאים עין צרידה ועמק חלת צרידה המשמרים את שמה של צרדה. בדיר ע'סאנה נמצא אתר ארכאולוגי מתקופת הברזל, המתאים לתקופה של ירבעם בן נבט. אחרים זיהו את צרדה בכפר סורדא או במגוון אתרים באזור נחל שילה.
הזיהוי המקובל ביותר היום לצרדה הוא ב"חורבת בנת בר", דרומית מזרחית ליישוב פדואל, חורבה נישאת מסביבתה הצופה על נחל שילה, הרי גופנה, מישור החוף והרי השומרון. חורבה זאת מבוצרת טבעית בראש מצוק 312 מטרים שיאו מעל פני הים מוקף מדרונות תלולים מעל עיקול הפרסה הידוע של אפיק נחל שילה בנחלת שבט אפרים, בשומרון. זיהוי זה נתמך על ידי הופעת השם צרדה בתנ"ך עם ה"א הידיעה: "הצרדה". מרבית השמות המקבלים את ה"א הידיעה כגון הרמתה, הגבעה, העי, הסלע, מתארים את מקומו של היישוב בנוף סביבתו ואת המבליט והמייחד אותו מיישובים אחרים.