ביוני 2016, יו הו, גבר הומוסקסואלי ממחוז חנאן, תבע בית חולים בעיר ז'ומדיאן בשל כך שאילץ אותו לעבור טיפולי המרה. הוא זכה להתנצלות פומבית ופיצוי כספי ביולי 2017. עם זאת, בית המשפט לא קבע את הנוהג כבלתי חוקי בהחלטתו.
בעקבות שתי פסיקות מוצלחות אלו, קבוצות להט"ב סיניות קוראות כעת למשרד הבריאות הסיני לאסור על קיומם של טיפולי המרה. עם זאת, נכון לדצמבר 2019, לא ננקטו צעדים יעילים על ידי ממשלת סין כדי לאסור טיפולי המרה בשטחי המדינה, בעוד טיפולים אלה למעשה מקודמים באופן פעיל ברחבי סין.
תנאי מחיה.
חופש הביטוי וצנזורה.
בשנת 2015, יוצר הקולנוע פאן פופו תבע את הצנזורים הממשלתיים על כך שמחקו את סרטו התיעודי "Mama Rainbow" בעל תוכן להט"ב מאתרים מקוונים. תביעתו הסתיימה בדצמבר 2015 עם קביעה של בית המשפט העממי מספר 1 של בייג'ינג לפיה מינהל המדינה לעיתונות, פרסום, רדיו, קולנוע וטלוויזיה (SAPPRFT) לא ביקש מאתרי אירוח למחוק את הסרט התיעודי. למרות פסק דין זה, שלדעת מעריצו של פופו היה לניצחון מכיוון שהוא הגביל למעשה את מעורבות המדינה, "הסרט עדיין לא זמין לצפייה מקוונת באתרי אירוח סיניים" אמר.
ב-31 בדצמבר 2015 פרסם איגוד תעשיית הפקות הדרמה בטלוויזיה של סין קווים מנחים חדשים אשר כללו איסור על הצגת מערכות יחסים חד מיניות בטלוויזיה. התקנון קבע כי "אף דרמה בטלוויזיה לא תציג מערכות יחסים מיניות חריגות והתנהגויות כגון גילוי עריות, יחסים חד מיניים, סטייה מינית, תקיפה מינית, התעללות מינית, אלימות מינית וכן הלאה" אשר החל להשפיע בנוסף על הצגת אנשי להט"ב בדרמות אינטרנטיות.בפברואר 2016 נאסר על שידור סדרת הטלוויזיה הסינית, "Addicted", לשידור מקוון של 12 פרקים לעונה בת 15 פרקים בשל הצגתה מערכות יחסים הומוסקסואליות. יוצרי הסדרה העלו בתגובה את שאר הפרקים לאתר יוטיוב.
תחרות היופי, "מיסטר גיי סין" (Mr Gay China), נערכה בשנת 2016 ללא תקריות. בשנת 2018, מארח האירוע ביטל באופן פסיבי את התקשרותו בכך שלא הגיב לשום תקשורת. לקרת ציון מהדורת התחרות לשנת 2019 הודיע מארח האירוע על ביטולה. לא פורסמה הודעת צנזורה רשמית לאירוע, אם כי מספר מאמרים האשימו את ממשלת סין בביטולה. באותה שנה, סופרת סינית אשר כתבה רומן בנושא מערכת יחסים חד מינית בין זוג גברים, נידונה ל-10 שנים ו-6 חודשי מאסר בפועל על "הפרת חוקי גסויות".
בשנת 2017, היה אמור להתקיים כנס להט"ב בשיאן. דיווחים מערביים, תוך שימוש בבלוג המארגנים כמקור שלהם, טענו שהמשטרה עיכבה את המארגנים ואיימה עליהם.
באפריל 2018 החליטה "Sina Weibo", אחת מפלטפורמות המדיה החברתית הפופולרית ביותר במדינה, לאסור על הצגת כל הנושאים הקשורים לקהילת הלהט"ב. הדבר עורר במהירות ביקורת חריפה מצד הציבור ויומון העם, העיתון הרשמי של מפלגת השלטון, המפלגה הקומוניסטית הסינית. הביקורות כללו שימוש בהאשטאג "#IamGay" (אני הומוסקסואל) להפגנת סולידריות עם קהילת הלהט"ב הסינית אשר נצפה יותר מ-240 מיליון פעמים בפלטפורמה. מספר ימים לאחר מכן "Sina Weibo" ביטלה את האיסור. סינים רבים פירשו את תגובת יומון העם כאות לכך שהממשלה עשויה לרכך את יחסה לזכויות להט"ב. עם זאת, קמפיין לציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה בקמפוסים בבתי הספר נאסר על ידי פקידים ממשלתיים כעבור חודש בלבד.
במאי 2018, איגוד השידור האירופי חסם את "Mango TV", אחד הערוצים הנצפים ביותר בסין, כתוצאה מחששות שלילים של השלטון מלשדר את גמר אירוויזיון 2018 לאחר שכלל את הופעתו של הזמר האירי ראיין או'שונסי, שתיאר שני רקדנים גברים ורקע של דגלי גאווה במהלך הופעתו במסגרת ייצוגה של שווייץ.
מספר ימים לפני ציונו של היום הבינלאומי נגד הומופוביה בשנת 2018, שתי נשים אשר ענדו תג עם סמל דגל הגאווה הוכו על ידי שלושה מאבטחים בבייג'ינג. חברת האבטחה פיטרה את המאבטחים המעורבים זמן קצר לאחר מכן.
על רקע הביקורת ההולכת וגוברת על החמרת הדרתה של זכויות להט"ב בסין בתקשורת תחת שלטונו של הנשיא שי ג'ינפינג, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בבייג'ינג עורר מחלוקת כאשר ב-2018 אסרה הממשלה על הפסטיבל להציג את קריאת זכיית פרס האוסקר של סרט ההתבגרות, קרא לי בשמך, אשר מציג מערכת יחסים הומוסקסואלית בין השחקנים ארמי האמר וטימותי שאלאמה.
בשנת 2021, לי ינג (כדורגלנית, ילידת 1993) הפכה לספורטאית הסינית הלסבית המוצהרת הראשונה בגלוי, בעודה פרסמה בחשבונה ברשת "Weibo" תמונה שלה יחד עם בת זוגה. הפוסט זכה לתמיכה מסחררת מקהל האינטרנט. עם זאת, לאחר מכן מחקה ינג את תמונת הפוסט בחשונה, בעוד גולשים רבים ברשת שיערו שייתכן כי הופעל לחץ מהרשויות הסיניות על ינג למחיקתה בעקבות הצהרתה. מאוחר יותר באותה שנה, סון וונג'ינג, שחקנית כדורעף מקצוענית סינית, הודיעה גם כן באמצעות חשבונתיה במדיה חברתית שהיא לסבית על ידי פרסום תמונות חתונה שלה ושל בת זוגה.
זכויות להט&quot;ב ברפובליקה העממית של סין
קרל לאונרד ריינהולד
קרל לאונרד ריינהולד (בגרמנית:Carl Leonhard Reinhold; 26 באוקטובר 1757 - 10 באפריל 1823) היה פילוסוף אוסטרי שסייע בפופולריזציה של הגותו עמנואל קאנט בשלהי המאה ה-18. ריינהולד שאף למזג את שלוש הביקורות של קאנט לכלל שיטה אחת, שאותה כינה "פילוסופיה אלמנטארית" (Elementarphilosophie) במטרה לייצר שיטה ביקורתית המבוססת על עיקרון ראשוני אחד. הגותו השפיעה על התפתחות האידיאליזם הגרמני, ובייחוד על יוהאן גוטליב פיכטה.
ריינהולד היה אביו של הפילוסוף ארנסט כריסטיאן גוטליב ריינהולד .
ביוגרפיה.
ריינהולד נולד בווינה הקתולית. בסוף 1772, כשהיה בן ארבע עשרה, הוא נכנס למסדר הישועי (סמינר הכנסייה הקתולית) של כנסיית סנט אנה, וינה (Jesuitenkollegium St. Anna) שם למד במשך שנה אחת עד שפוזר על ידי האפיפיור קלמנס הארבעה עשר. ריינהולד קיווה לשוב למסדר כשיקום מחדש אבל לבסוף הצטרף בשנת 1773 למסדר של הברנבאיסטים "מיכאל הקדוש" (Barnabitenkollegium). רוחו של המסדר החדש הייתה שונה כי את מהתכלתיות של הבארנאביסטים הייתה עיסוק במדעים, ושם נחשף ריינהולד לפילוסופיה.
בשנת 1778 הפך למרצה בברנביטנקולגיום. ב-27 באוגוסט 1780 הוסמך לכומר, וב-30 באפריל 1783 הפך לחבר בלשכת הבונים החופשיים של וינה "Zur wahren Eintracht".
ב-19 בנובמבר 1783 הוא ברח ללייפציג מתוך הזדהות עם חיי הנזירים, שם המיר את דתו לפרוטסטנטיות. בשנת 1784, לאחר שלמד פילוסופיה במשך סמסטר בלייפציג, הוא התיישב בויימאר, שם הפך לשותפו של כריסטוף מרטין וילנד בכתב העת "המרקורי הגרמני" ("Der Teutsche Merkur"), שהפך בדיעבד לחתנו כשריינהולד התחתן עם בתו של וילנד סופיה קתרינה סוזנה וילנד (19 באוקטובר 1768 - 1 בספטמבר 1837) ב-18 במאי 1785.
ריינהולד פרסם, בשנים 1786–1787 את בכתב העת את "מכתבים על הפילוסופיה הקאנטית" ("Briefe über die Kantische Philosophie"), שהיו גורם משפיע ביותר בפופולריזציה של עמנואל קאנט בחוג רחב יותר של קוראים. בעקבות הממכתבים, ריינהולד קיבל קריאה לאוניברסיטת ינה, שם לימד מ-1787 עד 1794.
בשנת 1788, ריינהולד פרסם את "התעלומות העבריות; או, הצורה העתיקה של הבונים החופשיים" ( "Hebräischen Mysterien oder die älteste religiöse Freymaurerey") תחת השם הבדוי "Decius" (דֶקִיוּס). הטענה המרכזית בחיבור זה הוא שמשה רבנו שאב את שיטתו מכהני הדת המצריים. הוא בנה את החיבור בצורת שתי הרצאות בלייפציג באותה שנה.
בשנת 1789 הוא פרסם את עבודתו העיקרית, "מסה לקראת תיאוריה חדשה של כושר הייצוג" ("Versuch einer neuen Theorie des menschlichen Vorstellungsvermögens"), שבה ניסה לפשט את התיאוריה הקנטיאנית ולהפוך אותה לאחדותית יותר על ידי ביסוסה על עקרון יחיד, "עקרון התודעה" ("Satz des Bewußtseins").
המונטין של ריינהולד דעך בעקבות פרסומו של רב ההשפעה של ג"א שולצה בשנת 1792 "אנזידימוס, או על היסודות של הפילוסופיה האֶלמנטארית, שהציע האדון פרופיסור ריינהולד בינה. יחד עם הגנה על הספקנות נגד ההתיימרוּיות של ביקורת התבונה" ("Aenesidemus oder über die Fundamente der von dem Herrn Professor Reinhold in Jena gelieferten Elementar-Philosophie. Nebst einer Vertheidigung des Skepticismus gegen die Anmassungen der Vernunftkritik"). ריינהולד לא הצליח לענות בצורה משכנעת לשולצה, והוא עזב את משרתו בינה.
ב-1794 הוא נענה לבקשה ללמד באוניברסיטת קיל, שם לימד עד מותו ב-1823. שם נקשר בקשרי חברות עם פרידריך היינריך יעקבי.
בהמשך חייו הוא הושפע רבות מיוהאן גוטליב פיכטה, ולאחר מכן מיעקבי וכריסטוף גוטפריד ברדילי . עם זאת, חשיבותו ההיסטורית שייכת לפעילותו המוקדמת. הוא המשיך לפתח את עמדתו הקנטיאנית בחיבוריו "תורה חדשה של הדמיון האנושי" ("Theorie des menschlichen Vorstellungsvermögen") וב"מסד של ידע פילוסופי" ("Fundament des philosophischen Wissens"), שנקרא גם "פילוסופיה אלמנטרית" ("Elementarphilosophie").
לפי ההיסטוריון הדני הרולד הפטינג :ריינהולד הדגיש ביתר שאת את האחדות והפעילות של התודעה מאשר קאנט. עקרון התודעה מורה לנו שכל רעיון קשור הן לאובייקט והן לסובייקט, כשבחלקו יש להבחין ביניהם ובחלקו לאחד את שניהם. מכיוון שצורה אינה יכולה לייצר חומר וסובייקט אינו יכול לייצר אובייקט, אנו נאלצים להניח דבר שלעצמו. זהו רעיון שהיה סותר את עצמו אם התודעה הייתה בעצם פעילות של היקשרות. לכן ישנו משהו שצריך לחשוב ובכל זאת לא ניתן לחשוב אותו.
עבודה פילוסופית.
מכתבים על הפילוסופיה הקנטיאנית.