קניה וניגריה חתמו על שבעה הסכמים שיגבירו את הקשרים הדו-צדדיים והמסחריים בין שתי המדינות. ההסכמים התייחסו לתיירות, מסחר והשקעה; נפט וגז, פטור לויזה לבעלי דרכון דיפלומטי; כריתת הסכמים בנושא מס כפול; חקלאות, בעלי חיים ודיג.
עסקאות אחרות כוללות שיתוף פעולה הדדי בין מכון שירות החוץ של קניה לבין האקדמיה לשירות החוץ של ניגריה.
כמו כן, נחתם כתב הגנה על שיתוף פעולה בשירות המשטרה, ויזות מרובות לחמש שנים לאנשי עסקים בולטים, שיתוף פעולה בבקרה על סחר בסמים בסמים וחומרים פסיכוטרופיים.
מספר בולט של חברות ניגריות פועלות בקניה.
סחר.
היצוא הקנייתי לניגריה ירד ל-33 מיליון דולר אמריקני בשנת 2015 משיא של 37 מיליון דולר בשנת 2008, על פי הלשכה הלאומית לסטטיסטיקה של קניה.
באופן דומה, היבוא מניגריה ירד ל-555,000 דולר בלבד מ-1.95 מיליון דולר בתקופה המקבילה.
ייצוא מחדש.
ישנם מוצרים רבים מקניה בשוק הניגרי. מוצרים כגון פרחים ותה נקנים מבריטניה. מועצת העסקים המשותפת המליצה לשתי המדינות לבחון אפשרות לפתוח ערוץ מכירה ישיר של מוצרים אלה לניגריה.
אתר ההנצחה של גבעת התחמושת
אתר גבעת התחמושת
פרדריק דסמון
פרדריק דסמון (בצרפתית: Frédéric Desmons ב-14 באוקטובר 1832 – 4 בינואר 1910) היה כומר, דוקטור לתאולוגיה, בונה חופשי אשר שימש כנשיא הגדול של "המזרח הגדול של צרפת" ופוליטיקאי צרפתי.
ביוגרפיה.
דסמון נולד ב -14 באוקטובר 1832 בבריניון, עיירה קטנה במחוז גארד, בין נים לאלס. שבצרפת. הוא למד ב"קולג 'ד'אלס" בעיר נים. לאחר מכן המשיך לפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת ז'נבה, מעוז הקלוויניזם (ג'ון קלווין עצמו הקים את בית הספר בשנת 1559). הוא סיים את בית הספר בשנת 1855 עם תואר דוקטור לתאולוגיה.
בשנת 1856 חזר דסמון לצרפת והפך לכומר בכנסייה הרפורמית בצרפת שנוסדה מתוך הקלוויניזם. הוא שימש ככומר במספר קהילות בשנים 1856 עד 1881.
בשנת 1877 נכנס דסמון לפוליטיקה. מהלך זה גרם לו לבעיות עקב תפקידו בכנסייה הרפורמית והוא הותקף בשל כך מתוך מפלגתו הרפובליקנית בצרפת. הרפובליקנים של אותה תקופה האמינו בהפרדת הכנסייה והמדינה, ודסמון לא היה יוצא מן הכלל. היו שביקרו אותו, וטענו כי בהיותו איש דת הוא אינו מסוגל להיות אובייקטיבי לגבי המצב. דסמון שירת בפרלמנט ובסנאט.
פעילותו בבניה החופשית.
דזמון הצטרף ללשכת 'L'Echo. תחת "המזרח הגדול של צרפת" (Le Grand Orient de France). הוא מוכר בעיקר כמייסד, של מה שנודע מאוחר יותר, כבנייה החופשית הליברלית או הבנייה הלטינית. הבנייה הליברלית הסירה במידה רבה את ההתייחסויות ל"אדריכל הגדול של היקום" (GATU). דסמון האמין, כפי שצוין בנאום שנשא, כי הבנייה החופשית היא מקום לדיון מדעי ולא מקום לדיון בדוגמה. הוא האמין כי בבנייה החופשית, ממש כמו בממשלה, יש צורך בהפרדה בין הדת והמדינה.
אף על פי שלרוב נזקפת לחובתו של דסמנס יצירת אחד הקרעים הגדולים בלשכה הגדולה של אנגליה לבטול ההכרה במזרח הגדול של צרפת, הרעיון של בנייה ליברלית כבר התפשט לתחומים גדולים אחרים, לרבות הלשכה הגדולה של הונגריה והלשכה הגדולה של בואנוס איירס.
נשיא המועצה הגדולה.
פרדריק דסמונס נבחר לנשיא המועצה הגדולה של המזרח הגדול של צרפת חמש פעמים:
מורשת.
ביום פטירתו, ב -4 בינואר 1910 נערך טקס הלוויה בראשות סגן הנשיא הראשון של המועצה הדתית בגרנד אוריינט דה פראנס. בין ה-7 ל-9 בינואר נערך טקס קבורתו בהשתתפות קהל אזרחים רב ברחבת תחנת ליון (גאר דה ליון). על דלת קברו מוצב סמל הבנייה החופשית. בשנת 1943 הוקם לזכרו, בכניסה לעיר הולדתו בריניון, פסל ברונזה. לאחר המלחמה הוא הוחלף בלוח הנצחה.
בכל שנה, ב־9 בדצמבר, יום השנה לחקיקת "חוק 1905" על הפרדת הדת מהמדינה, עמותת Maison Frédéric Desmons (AMFD), בשותפות עם ליגת החינוך, מעלה על נס אישיות אשר פעלה למען חופש המצפון והחילוניות.
דסמון נקבר בקומונת Saint-Geniès-de-Malgoirès בדרום צרפת שם גם יש מוסד ציבורי הנקרא על שמו.
GCompris
GCompris (הגייה: זֶ׳ה קוֹמפּרי) הוא מארז תוכנה הכולל תוכנת בידור חינוכי לילדים בגילאי 2 עד 10. GCompris נכתב במקור בשפות התכנות C ו־Python ובעזרת ערכת הכלים GTK+, אך שוכתב בתחילת 2014 וכעת כתוב בשפות התכנות C++ ו־QML ומשתמש בערכת הכלים Qt. GCompris הוא תוכנה חופשית בקוד פתוח והגרסה הנוכחית מופצת בכפוף לדרישות רישיון AGPL 3.0. GCompris היה חלק מפרויקט GNU.
השם GCompris הוא משחק מילים בצרפתית. הגייתו זהה להגיית המילה "הבנתי" בצרפתית (J'ai compris, זֶ׳ה קוֹמפְּרי), והוא כולל בתחילתו את האות G, שאופיינית למיזמי תוכנה שונים של פרויקט GNU.
GCompris זמין עבור לינוקס, BSD, macOS, Windows ואנדרואיד. בעוד הגרסאות עבור Microsoft Windows ו־macOS בהתחלה הופצו עם מספר פעילויות מוגבל והיה צורך לשלם מחיר סמלי לפתיחת כל הפעילויות, מאז פברואר 2020 הגרסה המלאה חופשית לחלוטין עבור כל הפלטפורמות.
תכונות.
נכון למועד הכתיבה, GCompris כולל מעל 130 משחקים, הנקראים "פעילויות". המשחקים מסודרים בקבוצות הבאות:
היסטוריית הפיתוח.
הגרסה הראשונה של GCompris נוצרה בשנת 2000 על ידי בּרונו קוּדוֹן, מהנדס תוכנה צרפתי. עוד מהגרסה הראשונה, GCompris הופץ באינטרנט בתור תכנה חופשית בכפוף לתנאי הרישיון הציבורי הכללי של GNU. המניע מאחורי הפיתוח היה הרצון לספק תכנה חינוכית למערכת ההפעלה לינוקס. מאז, התוכנה עברה שיפור מתמשך, הן בגרפיקה והן במספר הפעילויות, הודות לעזרה של מפתחים וגרפיקאים רבים שהצטרפו למיזם במשך השנים.
ל־GCompris שני ענפים, שמשניהם הושקו גרסאות. הענף הראשון והוותיק יותר, שהוא הענף שהשתמש ב־GTK+, שמכיל 140 פעילויות, נחשב כעת לענף הגרסאות הישנות, מכיוון שאינו בפיתוח. הגרסה האחרונה שהשתמשה ב־GTK+ היא גרסה 15.10, שהושקה ב־18 באוקטובר 2015.
הענף החדש של Gcompris משוכתב לחלוטין בשפת התכנות Qt Quick. פיתוח הגרסה הנוכחית נעשה בשפות התכנות JavaScript,‏ QML ו־C++.
רועי ירושלמי
רועי ירושלמי (נולד ב-1983) הוא גסטרונום עיתונאי אוכל ומבקר היין של העיתון "גלובס". הוא משמש ראש צוות השופטים במזרח התיכון וצפון אפריקה של המדריך "פיפטי בסט" - 50 המסעדות הטובות בעולם.
ביוגרפיה.
ירושלמי הוא בן יחיד להוריו. הוא נצר למשפחת ששון מצד אמו (ילידת טורקיה) ולמשפחת אלתר, ממייסדי זכרון יעקב, מצד אביו. נולד בשם "רוי ירושלמי" בניי-סיר-סן שליד פריז, במסגרת שליחות אליו יצאו הוריו. שמו עוברת לרועי כשחזרו לישראל ב-1985. הוא גדל והתחנך ברמת השרון וכן בהרצליה, שם למד בתיכון הראשונים. הוא דובר שבע שפות.
החל לכתוב בשנת 2004 במדור האוכל של שבועון "טיים אאוט תל אביב" במקביל ללימודי תואר ראשון בהיסטוריה ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2006 ערך את מדורי האוכל והאופנה של אתר nrg ולאחר מכן, היה עורך האתר "על השולחן". במסגרת עבודתו כתב את הספר "100 המסעדות הטובות בישראל".
בשנת 2008 עבר לקבוצת ידיעות אחרונות, שם כתב וערך את מדורי האוכל, האופנה והתיירות של ynet. בשנים אלו הגיש את חדשות האוכל בתוכנית הבוקר של ערוץ 10. החל משנת 2015 אמון על מדור האוכל של מוסף g לסוף השבוע של גלובס. בשנת 2016 הקים את אתר המלצות האוכל "רקס" שמתמקד בהמלצות אוכל של שפים - וזאת במקביל לכתיבת מדריכי הערים של הוצאת סוויס.
בשנת 2019 החל בלימודי תואר שני ודוקטורט (במסלול ישיר) בבית הספר להיסטוריה על שם יעבץ באוניברסיטת תל אביב. מחקרו עוסק בזהות לאומית ומטבחים לאומיים במזרח אגן הים התיכון במאה ה-20. מלבד לימודי היסטוריה, למד לימודי תואר שני במנהל עסקים בקופנהגן ביזנס סקול ובאוניברסיטת ארהוס שבדנמרק וכן פסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת קונסטנץ.
בשנת 2021 נבחר כאחד מ-5 השופטים הראשיים בדרוג 50 המסעדות הטובות במזרח התיכון וצפון אפריקה של מדריך 50 המסעדות הטובות בעולם.
עבד א-רחמאן סמבא
טלינגיט
טלינגיט (אנגלית: Tlingit) הם עמים ילידים ביבשת אמריקה שמוצאם באזור הפסיפיק נורת' וסט של צפון אמריקה. שפתם היא שפת הטלינגיט , מילה שפירושה "אנשי גאות ושפל". הטלינגיט חיו בשארות מטריליניאלית, שבה הרכוש מורש מאם לבת, והילדים נקראים על שם האם. הם חיו ביערות גשם ממוזגים בחוף הדרום מזרחי של אלסקה ובארכיפלג אלכסנדר, בחברה של ציידים לקטים נוודית-למחצה המתמחה בדיג. תת-קבוצה נוספת שלהם בתוך היבשת אכלסה את האזור הצפון מערבי של קולומביה הבריטית ודרום טריטורית היוקון בקנדה.
גאוגרפיה.
האזור העיקרי שהיה מאוכלס על-ידי הטלינגיט נמשך מתעלת פורטלנד , מפרץ של האוקיינוס השקט בחוף המערבי של קולומביה הבריטית, צפונה לאורך החוף עד הדלתה של נהר קופר באלסקה. הטלינגיט אכלסו כמעט את כל ארכיפלג אלכסנדר, פרט לקצה הדרומי ביותר של אי הנסיך מוולס . השבטים בחוף היבשת שלטו באחד ממעברי ההרים לטריטוריית יוקון. הם התחלקו לשלושה שבטים:
תעלת גאסטינו שימשה כאתר דיג מרכזי של האינדיאנים משבטי הטלינגיט (שבט האאוקה ושבט הטאקו) שהתגוררו במקום במשך אלפי שנים.
טלינגיט יישבו גם את סיטקה, וב-1802 נלחמו במתיישבים רוסים באזור.
בקטצ'יקן נמצא תת-שבט הטונגס.
כיום מחולקים הטלינגיט בין קנדה ואלסקה. בניגוד לשבטים אינדיאנים רבים בארצות הברית, הם אינם מוגבלים כיום לשמורות, ושטח המחיה שלהם חופף בחלקו לאלו של ילידים אחרים, כגון אלו ממשפחת שפות אתבסקה. רובם חיים כיום במשפחות גרעיניות בבתים בבעלות פרטית, בדומה לאזרחי קנדה וארצות הברית ממוצא אירופי.
תרבות.
תרבותם של הטלינגיט אופיינית לתרבות של שאר ילידי אזור הפסיפיק נורת' וסט, ומאופיינת בדגש