ב-3 באפריל 1938 נטרפה האונייה בסערה בים סוף, 100 מייל דרומית לנמל פורט סודאן.
סיבוכיות חישובית
דורון כהן
אוגוסטה עדה ביירון
מעגל מקבילי
מעגל טורי
אסתר שימקין
אסתר גינצברג קראוזה שימקין (תרל"ד - 19 במאי 1949) הייתה הרופאה העברייה הראשונה בחיפה. אחותו הצעירה של אשר גינצברג ("אחד העם").
ביוגרפיה.
אסתר גינצברג נולדה לישעיהו וגולדה (בת יעקב זוזובסקי) בכפר הופטשיצא (Гопчица) שחכר אביה בדרום-מערב רוסיה (אוקראינה). ב-1905 קיבלה דוקטורט במונפלייה. מאחר שלא היה ברשותה רישיון לעסוק ברפואה בצרפת עבדה במסאז רפואי. גם בארצות הברית לשם היגרה המשיכה בעיסוק זה. ב-1908 עלתה לארץ ישראל. נישאה לאפרים קראוזה, אחיו של אליהו קראוזה, מהנדס ומודד והזוג התיישב, לבסוף, בחיפה. קראוזה הייתה לרופאה היהודייה הראשונה בעיר (הלל יפה התגורר אמנם בעיר, אך פעל בעיקר מחוץ לחיפה). קראוזה אמנם עסקה ברפואה כללית ופנימית אך את עיקר מרצה הפנתה לרפואה מעבדתית, ובחיפה נחשב ד"ר אליהו אורבך כרופא הראשון שמילא את תפקיד הרופא "המלא" הראשון.
במרץ 1920 עבר הזוג להתגורר בירושלים בעקבות התקבלותה לעבודה בקעמצ"א (קבוצת עזרה מדיצינית ציונית אמריקנית), אך במהרה חזרו לחיפה על מנת שתנהל את המעבדה בבית חולים הדסה שנפתח ב-1922 סמוך לביתם ברחוב אחד העם 12. קראוזה השתתפה בישיבה הראשונה של רופאי חיפה שהתקיימה בביתו של יפה. ב-1924 בעת חופשת מחלה בחו"ל נפטר בעלה, אפרים, והיא נישאה לנחום שימקין, מייסד בית החולים, ששכר חדר בביתה. באמצע 1931 החליטה הדסה להעביר את בית החולים לרשות ועד הקהילה העברית בחיפה וכתוצאה מכך נסגרה המעבדה ושימקין העבירה אותה לביתה הפרטי.
בעיה מילולית
בתחום הוראת המתמטיקה, בעיה מילולית היא שאלה המנוסחת בשפת יום-יום שפתרונה דורש שימוש בכלים מתמטיים.
מטרתן של בעיות מילוליות להדגים לתלמיד את השימושיות של מתמטיקה ביום-יום ולהקנות לתלמיד כלים לפתור בעיות יום-יום באמצעות מתמטיקה. בעיות מילוליות יכולות להוסיף עניין ללימוד המתמטיקה ולהפוך את התחום למוחשי יותר. מבחינה היסטורית, הספרות המתמטית בעת העתיקה לימדה עקרונות מתמטיים כלליים בעיקר באמצעות פתרון בעיות מילוליות.
פתרון בעיה מילולית מורכב משני שלבים: בשלב הראשון ממדלים את הבעיה באופן מתמטי, ובשלב השני מפעילים כלים מתמטיים על המודל כדי להגיע לפתרון.
אסתר קראוזה
אוריאל עקביא
אוריאל עקביא (יעקבוביץ) (נכתב גם עקביה; 19 בדצמבר 1911 – 22 בינואר 1997) היה מחנך, פסיכולוג וסופר ישראלי. בנו של אברהם אריה עקביא.
ביוגרפיה.
עקביא נולד בעיר ורשה שבפולין הרוסית, בנו של הסופר, המתרגם וחוקר הלוח העברי אברהם אריה עקביא, ובתיה פייגה, בתו של שחקן התיאטרון היידי יעקב ציפיס.
התחנך בגן ילדים עברי באודסה ובגימנסיה עברית "אסכולה" בוורשה, וסיים את לימודיו בשנת 1928.
ב-1929 עלה לארץ ישראל, ובשנת 1933 סיים לימודי מוסמך במדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1937 הוסמך להוראה והשתלם בפדגוגיה רפואית ובפסיכולוגיה באוניברסיטת ניו יורק, לצורך טיפול פרטני בילדים עם קשיי לימוד וחינוך.
בתקופת המרד הערבי הגדול כתב בעיתוני "הארץ" ו"דבר" וייסד "בית ספר עירוני לנוער" עבור נערים עובדים מטעם עיריית תל אביב.
בשנת 1940 נישא למרגלית, בתו של דב ספיר. בני הזוג היו הורים לשלושה ילדים: רוני, נעמן ועדן.
במהלך מלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי, שירת במשך שלוש שנים, מהן מסוף שנת 1943 כקצין. במלחמת העצמאות עבד במכון הפסיכוטכני הצבאי ובהוראה למתנדבים שהגיעו מחו"ל. בסיום המלחמה יסד וניהל בית ספר עממי בלוד, ולאחר מכן נתמנה למורה וסגן מנהל בבית ספר בשכונת יד אליהו בתל אביב.
היה חבר הוועד הפועל של ארגון המורים הכלליים, מנהל שירותי הנוער בעיריית תל אביב וחבר בהנהלת בית המדרש למורים בתל אביב.
עקביא הרבה לכתוב מאמרים בעיתונות פדגוגית בנושאי חינוך, הוראה וטיפול אינדיבידואלי לתלמידים המתקשים בלמידה. בעבודתו התייחס לשימוש בציור כאמצעי טיפולי, בייחוד בעבודה עם ילדים, עבורם הוא מהווה קשר ראשוני שאינו מאיים ואינו מצריך הבעה מילולית של תחושותיהם. בנוסף, לדבריו, הציור מאפשר לגלות דברים שהמטופל אינו בהכרח מודע אליהם או אל חשיבותם.
הרצה בנושאי חינוך ופסיכולוגיה במוסדות בישראל ומחוצה לה. כתב ספרי שירה, סיפורת ותרגום משפות אירופיות ומיפנית. פרסם ספרי לימוד ומדריכים להורים במקצועות הפסיכולוגיה, החינוך וההוראה, ומקראות להוראת השפה העברית, גאוגרפיה והיסטוריה. בין ספריו, כתב מילון שימושי למונחים בפסיכולוגיה, "פרקים בפסיכולוגיה שימושית" (1953), וערך את כרך ד' באנציקלופדיה מעיין (1951).
כתחביב אסף קמעות ופסלונים, שהציג בדירתו שבצפון תל אביב.
עקביא נפטר ב-1997, בגיל 87. אלמנתו מרגלית נפטרה ב-2001 ונקברה לצדו בבית העלמין ירקון.
מיד לאחר שחרורו מהצבא הבריטי בשנת 1945 שימש כמחנך כיתה בבית-ספר לדוגמה בצפון תל אביב. תלמידיו אהבו את יכולתו לתקשר אתם כאחד מהם, אך שמרו על כבודו כמחנך מסור שראוי להישמע וללמוד ממנו. אחד מתלמידיו באותן שנים היה הסופר והאמן עמוס אריכא שעמד איתו בקשר חברי גם בבגרותו והעריך את סגולותיו כסופר מובהק לבני הנעורים.
On the Radio
אוריאל עקביה
יוסי אקרמן
יוסף (יוסי) אקרמן (נולד ב-31 במאי 1949), נשיא ומנכ"ל אלביט מערכות בשנים 1996–2013.
ביוגרפיה.
יוסי אקרמן נולד בישראל בשנת 1949 לאביו . סיים לימודי תיכון במגמת אלקטרוניקה בבית הספר המקצועי בסמ"ת בחיפה. במסגרת העתודה האקדמית קיבל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מהטכניון בחיפה. התגייס לקורס טיס, ממנו הודח לאחר שנה. שירת בחיל האוויר כמהנדס במרכז ניסויי טיסה. בעקבות מות אביו סיים את שירותו בשנת 1975 בדרגת רס"ן, על מנת לנהל את המשק החקלאי של אביו במושב בית לחם הגלילית.
בשנת 1982 הצטרף לאלביט מערכות וכיהן בתפקידי ניהול, בהם סגן נשיא בכיר ומנכ"ל חטיבת מערכות ההגנה, מנכ"ל חברת EFW בארצות הברית, סגן נשיא בכיר בחטיבת התפעול, וסגן נשיא בחטיבת מערכות קרב מתקדמות.
בשנת 1996 מונה לנשיא ומנכ"ל אלביט מערכות, שימש גם יו"ר קבוצת אלישרא (שנרכשה על ידי אלביט מערכות) ויו"ר ודירקטור במועצות המנהלים של חברות נוספות בקבוצת אלביט מערכות. במהלך כהונתו הוביל רכישה של חברות רבות בידי אלביט מערכות, ובהן:
באוגוסט 2012 הודיע על כוונתו לפרוש מתפקידו בסוף מרץ 2013. מיקי פדרמן, יו"ר הדירקטוריון של אלביט מערכות, עמד על תרומתו של אקרמן לחברה: "תחת הנהגתו, הגדילה החברה את הכנסותיה עשרות מונים וצמחה מחברה מקומית בעיקרה, למובילה גלובלית בתחום העשייה הביטחונית. ליוסי חלק גדול בהישג זה בזכות החזון האסטרטגי, איכויות הניהול וההבנה העסקית."
אקרמן גדל ומתגורר במושב בית לחם הגלילית, נשוי ואב לארבעה.
שימש בהתנדבות כיו"ר "שותפות 2000" - ארגון שהוקם על ידי הסוכנות היהודית והקהילה היהודית בדטרויט, לתמיכה בפרויקטים בגליל.
בשנת 2009 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון.
במאי 2014 מונה לחבר הוועדה לבחינת תקציב הביטחון ("ועדת לוקר"), שהגישה המלצותיה ביולי 2015.
בשנת 2020 יצא ספרו מה שאלת היום (יחד עם אוריין צפלין).
יוסף אקרמן
האגדה של קורה (סדרה מצוירת)
אפטון פארק
עודד גדיר
עודד גדיר (נולד ב-21 בספטמבר 1970 בכרכור) הוא זמר רוק, מלחין, פסנתרן מפיק מוזיקלי ומשורר ישראלי. גדיר כתב והלחין מאות שירים והוציא 8 אלבומי סולו, אלבום אוסף וספר שירה. הוא חיבר מוזיקה להצגות תיאטרון רבות והפיק מוזיקלית 21 אלבומי מוזיקה לעצמו וליוצרים אחרים.
ב-2002 הקים את הלייבל ואולפן ההקלטות "גלגל".
קריירה מוזיקלית.
גדיר החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 14. הוא חיבר מוזיקה להצגה "תופים בלילה" מאת ברטולט ברכט בבימוי אביו יורם גדיר וליווה אותה בפסנתר.
במהלך התיכון חיבר מוזיקה להצגות שביים אביו עם תיאטראות חובבים ותלמידי מגמת התיאטרון בבית הספר החקלאי פרדס חנה. כמו כן חיבר ב-1988 לחנים לשירי מופע חגיגות 75 שנה למושבה כרכור שהוצג בפני כעשרת אלפים איש.
בשירותו הצבאי ניגן בקלידים בלהקת פיקוד הדרום. במהלך שירותו הצבאי החל להופיע עם שיריו בליווי חבריו ללהקה, הבסיסט אילן אביב, המתופף ברק בן צור והקלידן ערן דינור.
לאחר שירותו הצבאי החל לעבוד כמנהל מוזיקלי וכמלחין בקיבוצים סמוכים לכרכור – עין שמר, מענית, גן שמואל ומצר. ניהל חבורות זמר, הלחין וניהל מופעים רבי משתתפים (פסטיבל שירי ילדים, ערב למשורר עלי אלון ועוד) וליווה בפסנתר מופעים שונים.
בהמשך ניהל את הלהקה הארצית של תנועת השומר הצעיר.
בין השנים 1995 ו-2010 השתתף גדיר בעשרות הצגות בתיאטרון הקאמרי, הבימה, תיאטרון באר שבע, תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער והפקות פרטיות.
בשנת 1995 הקליט את האלבום "חיוך ממאה אחרת" הכולל 12 שירים, רובם בלחנים וטקסטים שלו. הוא עיבד והפיק את האלבום. האלבום לא יצא לתקשורת. בשנת 2002 יצא לאור אלבום נוסף - "הכי חזק בעולם". האלבום כולל 13 קטעים פרי עטו ובהפקתו. האלבום הוקלט על ידי גדיר בביתו והוא ערך את רוב המיקסים. מתוכו בלטו השירים "קרוב" ו"היה לנו פעם", שהוא דואט עם הזמרת ללי כהן ובהשתתפות השחקן יוסי ידין; זו ההקלטה האחרונה שידין הקליט. האלבום זכה להשמעות רבות ברדיו.
בשנת 1997 כתב והלחין את מוזיקת ברקע לתוכנית גינת ההפתעות ששודרה בערוץ הילדים.
ב-2002 הקים גדיר את לייבל "גלגל", ואלבומו "הכי חזק בעולם" היה האלבום הראשון שיצא במסגרת הלייבל.