הסדרה עוסקת בפרשת היעלמותה של נערה בת 17 בשם הגר נבות (דניאלה קרטס). הגר מתגוררת אצל אמה מיקה (יבגניה דודינה) אולם נראתה לאחרונה בבית אביה, דותן (יורם חטב). יחסיה של הגר עם אמה ובעלה, נדב (נתן רביץ), מעורערים, כמו גם יחסיה עם רוב האנשים בהם היא נתקלת. היא יצירתית - כותבת, מנגנת ושרה - אולם דיכאונית. המשפחה מגיעה לתחנת המשטרה רק 4 ימים לאחר שהגר נראתה לאחרונה. החקירה, אותה מוביל פקד רונן גבאי (ליאור אשכנזי), חושפת סודות משפחתיים בכל מקום אליו היא מגיעה. צוות החקירה כולל את שי (אלון דהן), שפרה אוחיון (הדס קלדרון) וסיגל סרוסי (מיכל לוי).
בנוסף - גם סיפורו של גבאי אינו פשוט - אשתו תמר (יעל הדר) חולה במחלת נפש ומתאשפזת לעיתים וילדיו מוזנחים. בנוסף, הוא נחקר במחלקה לחקירות שוטרים. בהיעדרו נכנסת אל צוות החקירה סמדר (מיכל ורשאי), בעוד סיגל יולדת ויוצאת מן הצוות.
החקירה ממפה את קשריה של הגר - עם קרלו, המורה שלה לצ'לו (איתי גנות); עם ניב רוזן, היועץ החינוכי של בית הספר בו למדה (אייל שכטר); עם נעמה (יובל שרף), חברה טובה שלעיתים משמשת גם מאהבת, ומאהב ערבי. כאשר גופתה של הגר מתגלה על ידי סאלם (שרדי ג'בארין) אף אחד במעגל הנחקרים לא יוצא לגמרי חף מאשמה.
פרק מיוחד.
בין הפרק החמישי לפרק השישי שודר פרק הסוקר מנקודת מבט מיוחדת את התקדמות החקירה בעניינה של הגר, הנעלמת כבר ארבעה ימים. בניגוד לפרקי הסדרה הרגילים, בהם סיפורי הדמויות השונות שזורים זה בזה במהלך הפרק, בפרק מיוחד זה נעשה מאמץ בעריכה לסדר עבור הצופה את המידע (בין השאר באמצעות תוספת של כתוביות), להפריד דמות מדמות ולאפשר תשומת לב לפרטים. הפרק היה באורך 50 דקות, בשונה משאר הפרקים שאורכם היה כחצי שעה.
לואיז פלטשר
לואיז פלטשר (באנגלית: Louise Fletcher; נולדה ב-22 ביולי 1934) היא שחקנית אמריקאית זוכת הפרסים: אוסקר, גלובוס הזהב, באפט"א וסאטורן. היא ידועה בעיקר בשל גילום דמותה של האחות ראטשד בסרט "קן הקוקייה", וגילום דמותה של וין אדאמי בסדרת הטלוויזיה "".
ביוגרפיה.
ראשית חייה.
פלטשר נולדה בברמינגהאם שבאלבמה. היא בתם של אסטל קלדוול ורוברט קייפרס פלטשר, איש דת אפיסקופלי שהקים יותר מ-40 כנסיות לאנשים חירשים. שני הוריה היו חירשים, ועבדו עם אנשים בעלי לקות בשמיעה. פלטשר ושלושת אחיה נולדו ללא לקות שמיעה. דודתה לימדה אותה לדבר והכירה לה את אמנות המשחק.
פלטשר למדה באוניברסיטת צפון קרולינה ולאחר מכן עברה ללוס אנג'לס שם עבדה כמזכירה ביום ולקחה שיעורי משחק בלילה.
קריירה.
את קריירת המשחק שלה החלה פלטשר בהופעות בסדרות טלוויזיה. כאשר נישאה לג'רי ביק, היא לקחה פסק זמן מן הקריירה כדי לגדל את שני ילדיה. בשנת 1974 חזרה לעבוד בסרטים, ושיחקה בסרט "גנבים שכמונו", שבו בעלה השתתף בהפקתו לצד רוברט אלטמן שגם ביים את הסרט. כאשר לשניים היה ריב בפרויקט הבא של אלטמן, "נאשוויל", ליהק אלטמן לתפקיד אותו יצר במקור לפלטשר, את לילי טומלין. בינתיים, הבמאי מילוש פורמן שראה אותה בסרט "גנבים שכמונו", ליהק אותה לתפקיד האחות ראטשד בסרטו "קן הקוקייה", שעליו זכתה בפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי. בנאום הזכייה שלה באוסקר, השתמשה פלטשר בשפת הסימנים כדי להודות להוריה.
לאחר מכן שחקה בסרטים רבים, בין הבולטים ביניהם הם: "סערת מוחין" משנת 1983 עליו זכתה בפרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר, "פרחים בעליית הגג" משנת 1987 עליו הייתה מועמדת לפרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר ו"משחקי פיתוי" משנת 1999.
היה לה תפקיד חצי קבוע בסדרת הטלוויזיה "" בין השנים 1993–1999, והיא הרוויחה שתי מועמדויות לפרס אמי, אחת על הופעת האורח שלה ב"סודות העיר" (1996) והשנייה על הופעתה ב"ג'ואן מארקדיה" (2004).
חייה האישיים.
פלטשר נשאה ב-1960 לג'רי ביק, סוכן ספרותי ומפיק, והתגרשה ממנו ב-1977. לזוג שני ילדים, שלמען גידולם לקחה פלטשר פסק זמן בן 11 שנים מן הקריירה שלה.
לואיז פלצ'ר
אליעזר יהודה פינקל
הרב חזקיהו אליעזר יהודה פינקל (ה'תרל"ט, 1879 - י"ט בתמוז תשכ"ה, 19 ביולי 1965) היה ראש ישיבת מיר בעיירה מיר, ומייסדה מחדש בארץ ישראל. חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
ביוגרפיה.
אליעזר יהודה פינקל נולד באלול ה'תרל"ט בעיירה קלם שבליטא, לגיטל בת רבי מאיר (בשיס) וולפרט ורבי נתן צבי פינקל "הסבא מסלבודקה".
בשנת ה'תרמ"ב, בהיותו בן ארבע, עברו הוא וכל משפחתו לפרבר סלבודקה, שם הקים אביו הישיבה בשם "כנסת ישראל", ממנה המשיכו הישיבות הידועות בשם ישיבת חברון בירושלים וישיבת סלבודקה (בני ברק) בבני ברק.
מסופר על אליעזר יהודה הקטן שבגיל תשע שלט היטב בסידרי נשים ונזיקין שלמדם מאביו.
בשחר נעוריו הספיק לסיים את הש"ס פעם אחת מני רבות בחייו, ולאחר מכן נסע ללמוד תורה בישיבת טלז והיה לתלמידם של רבי אליעזר גורדון ורבי שמעון שקופ.
בשנת ה'תרנ"ד, לאחר כמה שנים שבהן למד בטלז, נסע ללמוד בבריסק אצל הרב חיים סולובייצ'יק. באדר ה'תרנ"ו חזר לסלבודקה יחד עם ידידו ר' שלמה פוליצ'ק (העילוי ממייצ'ט), בעת שבסלבודקה היו בעיצומה של הלווייתו של הרב יצחק אלחנן ספקטור. שהה שנה נוספת אצל אביו בסלבודקה. בפרקי זמן קצרים אלה ירש מאביו את דרכו בתורת המוסר.
נדד רבות לקלוט תורות ושיטות שונות. בשנת ה'תרנ"ז היה אחד מארבעה עשר התלמידים ששלח אביו "הסבא" לישיבה של הרידב"ז שישב על כס הרבנות בסלוצק באותה עת, ובה פתח את ישיבתו. אחר כך נדד לישיבת הלוסק ללמוד בחברותא עם רבי ברוך בער ליבוביץ ראש הישיבה, ולאחר זמן נסע לראדין ללמוד בכולל קדשים ולשהות בסביבתו של החפץ חיים. מראדין המשיך להורדנה ומשם לישיבת מיר בראשות הרב אליהו ברוך קמאי. מיד בהגעתו לישיבה, עמד הרב קמאי על תכונותיו המופלאות ובחרו כחתן לבתו מלכה.
בראשות הישיבה.
בט"ו בשבט ה'תרס"ג נישא למלכה בתם של הרב אליהו ברוך קמאי ורבקה יענטא בת חיים זאב יפה. לאחר נישואיו למד במיר והיה חברותא של רבי יחיאל יעקב וינברג בעל "השרידי אש". את שיעורו הראשון מסר בנר ראשון של חנוכה כ"ה בכסלו ה'תרס"ז (ארבע שנים אחרי חתונתו).במלחמת העולם הראשונה בשנת ה'תרע"ד גלתה הישיבה עם כל רבניה ותלמידיה לעיירות סטויבץ ופולטבה שבאוקראינה. בסוף מלחמת העולם הראשונה נפטר חותנו והוא התמנה תחתיו לראשות הישיבה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לווילנה. בשנת תש"א הצליח להימלט מאירופה לארץ ישראל, אולם בני ישיבתו גלו לקובה ומשם לשנחאי. בשנת תש"ו עלו חלק מבני הישיבה הגולים לארץ ישראל. בירושלים הוא הקים את בנינה המרכזי של הישיבה ועמד בראשה עשרים ואחת שנה עד שנפטר, אז עברה ראשות הישיבה לבנו רבי בנימין ביינוש פינקל, אשר התגורר עד אז בבני ברק.
מסופר שכאות צער וכאב על מותם הטראגי של בנו כלתו ונכדיו בשואה, התנזר ממאכלי בשר, מאז ועד מותו. (25 שנה).
אחרית ימיו.
בתשכ"ד חלה מאוד והוסיפו לו את השם "חזקיהו" (חזקיהו אליעזר יהודה פינקל), הוא החלים, ולכן לאחר שנפטר ממחלתו האחרונה חרתו על מצבתו את שלושת השמות. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
פאגוט (טיל)
יסורי איוב
יסורי איוב הוא מחזה מאת חנוך לוין המבוסס על סיפורו התנ"כי של איוב, ומשלב בתוכו אלמנטים מהפסיון של ישו.
עלילה.
חציו הראשון של המחזה נאמן ברובו למקור התנ"כי. בתחילת המחזה עורך איוב סעודה מפוארת לאורחיו, שלאחריה סדרה של קבצנים עוברת על השאריות ההולכות ופוחתות, ולמרות זאת כל הקבצנים שמחים בחלקם. המכות ניחתות על איוב: שלושה מבשרי עוני באים בזה אחר זה ומודיעים לאיוב על אובדן כל ממונו ורכושו, ואחריהם באים המוציאים לפועל, המעקלים את כל מה שנותר לו (כולל שיני הזהב שבפיו) פרט לתחתוניו. לאחר שנותר חסר כל באים לבקרו שלושת מבשרי המוות בזה אחר זה, ומודיעים לו על מותם של כל ילדיו.
כששלושת רעי איוב, אליפז, בלדד וצופר, באים לבקרו, הם אינם מזהים אותו מאחר שהוא נראה כה עלוב וכמעט נטרף מחמת גירוד טורדני שפשט בכל גופו. איוב מכחיש את קיומו של אלוהים, אך לאחר דיונים ארוכים הם מצליחים לשכנע אותו שאלוהים אכן קיים.
אל איוב מגיעה קבוצת חיילים חמושה, והקצין שבראשה מכריז בשם קיסר רומי:
שלושת רעי איוב מנסים להתחמק מהדרישה בדרכים שונות, אך לבסוף כל אחד מהם מצהיר בתורו: "אין אלוהים". כשאיוב נשאל הוא עונה שאלוהים קיים, אך חבריו מנסים לשכנע את החיילים שאיוב איננו שפוי בשל הצער הרב שחווה. לחיילים לא אכפת, מאחר שהם משתוקקים לשפד מישהו, ולבסוף חבריו של איוב נואשים מלעזור לו. איוב מוצב על השיפוד ונותר כך למשך שאר ההצגה. חבריו עוזבים ובמקומם מופיע מנהל קרקס שמציע לקצין לקנות ממנו את איוב על מנת לשלבו במופע. לאחר התמקחויות הם מגיעים להסכמה וסביב איוב הגוסס לאיטו מופיעים גמד, חשפנית ושני ליצנים. רגע לפני המוות מכחיש איוב את קיומו של אלוהים, אך כבר מאוחר מדי, והקצין אומר לו: "באותו מחיר יכולת למות אדם עם עקרונות." עם מותו מקיא איוב, ואז בא אחרון הקבצנים ומלקק את הקיא, שמח בחלקו. המחזה מסתיים בשירם של המתים:
מבנה.
המחזה בנוי משבע מערכות ואפילוג קצר. לאורך המחזה יש לעיתים קרובות רצף של אירועים דומים המגיעים בשלשות, כך מגיעים לביתו של איוב שלוש קבוצות של קבצנים, שלושה מבשרי עוני, שלושה מבשרי מוות, ולבסוף שלושת החברים הבאים לנחם אותו, וכל אחד בתורו מנסה לשכנע את איוב להאמין באלוהים.
ביקורת.