לוצ'ו נולד ברוסאריו שבסנטה-פה שבארגנטינה להורים איטלקים. אביו, לואיג'י, היה פסל, צייר וארכיטקט. לוצ'ו בילה את ילדותו במילאנו שבאיטליה, אולם חזר לארגנטינה בשנת 1905, שם התגורר עד שנת 1922. בנעוריו החל לעזור לאביו בפיסול ואחר כך החל לפסל בעצמו. בשנת 1926 השתתף לראשונה בתערוכה בארגנטינה. בין השנים 1928 ל-1930 למד ב-Accademia di Brera שבמילאנו. הוא למד שם אצל הפסל אדולפו ווילדט (Adolfo Wildt), והוא הושפע ממנו רבות. במהלך מלחמת העולם השנייה חזר לארגנטינה והקים שם בית ספר לאמנות בשם Academia Altamira יחד עם כמה מחבריו. בשנת 1948 חזר לאיטליה.
הציג בביאנלה לאמנות בסאו פאולו ובביאנלה של ונציה. לאחר מותו נערכו רטרו-פרספקטיבות לעבודותיו על ידי אוסף פגי גוגנהיים, במרכז ז'ורז' פומפידו,
ישראל במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) היו הפעם ה-14 שבה השתתפה משלחת ישראלית במשחקים הפאראלימפיים, מאז החלה את השתתפותה במשחקים בשנת 1960. ישראל דורגה במקום 45 עם 8 מדליות בסך הכל מהן 1 זהב, 2 כסף ו-5 ארד.
חברי המשלחת.
במשלחת הישראלית 25 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפים.
מארט לאר
מארט לאר (באסטונית: Mart Laar; נולד ב-22 באפריל 1960 בוויליאנדי) הוא פוליטיקאי, מדינאי והיסטוריון אסטוני. כמנהיג של המפלגה השמרנית "איחוד המולדת (אסטוניה)", כיהן פעמיים כראש ממשלת אסטוניה בשנים 1994-1992 וב-2002-1999.
התחלת דרכו.
בוגר אוניברסיטת טרטו בשנת 1983, סיים שם את התואר השני בשנת 1995, ואת הדוקטורט בשנת 2005.
בתקופת השלטון הסובייטי היה מורה להיסטוריה ויועץ במשרד התרבות של הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית האסטונית בנושא שמירת המורשת ההיסטורית.
לאר כתב ספרים רבים על ההיסטוריה של אסטוניה ורוסיה, לימד היסטוריה באוניברסיטת טאלין, כיהן בזמנו כיושב ראש אגודות הסטודנטים האסטונים, מאחר יותר - כיושב ראש מועצת ההיסטוריונים של הקרן למען המורשת האסטונית ועמד בראש החברה להיסטוריה אסטונית.
ספרו החשוב ביותא היה "מלחמה ביערות: מאבקה של אסטוניה להישרדות 1956-1944" ("War in the Woods: Estonia's Struggle for Survival, 1944-1956")(1992) שהוקדש ל"אחי היער", חברי קבוצות ההתנגדות האנטי-סובייטית. בשנת 2006 זכה בפרס ע"ש מילטון פרידמן של המכון קאטו, על תרומתו המשמעותית להתקדמות אל החרות.
הקריירה הפוליטית.
ממשלתו הראשונה (1994-1992).
חבר במפלגה הלאומנית-נוצרית דמוקרטית "איחוד המולדת" (אוניו פרו פאטריה, או "איסאמאליט"), נבחר לאר ב-21 באוקטובר 1992 לראש הממשלה הראשון אחרי תקופת המעבר שלאחר הכרזת העצמאות של ארצו.
בתקופת שלטונו בוצעו הרפורמות הכלכליות הכי דרסטיות שבמרחב הפוסט סובייטי.
בעת הקדנציה הראשונה כראש ממשלה התפרסם לארי ככלכלן מיומן ורפורמטור מצליח.
הרפורמות התנהלו תחת הסיסמה (לנקות את המקום!) והתבססו על טיהור החיים הפוליטיים מהשיטות ומאנשי הבילוש והשררה של המשטר הקומוניסטי, על שינויים בבנקאית ובמגמה הגאו-פוליטית - עם הפניית המסחר בעיקר אל המערב והפסקת התלות הכלכלית בקשרים עם רוסיה ועם מרחב הסובייטי לשעבר. לאר הטביע את חותמו גם על המדיניות כלפי המיעוטים הלאומיים במדינה.
ממשלתו נפלה כעבור שנתיים עקב הצבעת אי אמון כשהואשם על ידי האופוזיציה, בין השאר, כי לא אמר את האמת לגבי 2.3 המיליארדים של שטרות רובלים סובייטיים (שנאספו בעת הנהגת המטבע הלאומי האסטוני - קרונה) שנמכרו לא רק לבנק המרכזי הרוסי, בהתאם להסכמים, אלא, בתיווך שני אנשי עסקים אסטונים שהיו שותפים לו בחברת "מאג", גם למשטר הרפובליקה הצ'צ'נית של "אישקאריה" שנמצאה במלחמה נגד רוסיה. הועלתה בקורת גם נגד הסכם רכישת נשק בשווי של 50 מיליון דולר מהתעשייה הצבאית הישראלית.
ממשלתו השנייה (2002-1999).
בימי ממשלתו השנייה אסטוניה ידעה תנופה גדולה של צמיחה הכלכלית, לקראת הכניסה לאיחוד האירופי (הכנסייה הרשמית התנחוללה בשנת 2004). בתקופה הזאת ביצעה ממשלתו של מארט לאר תהליך של הפרטה, רפורמות במס (הנהגת מס פרופורציוני "שטוח") ובבנקאות. בשנת 2002 איבד את הרוב הפרלמנטרי וסיים את כהונתו.
פעילותו אחרי 2002.
בשנת 2006 שימש לאר כיועץ של הממשל הגאורגי של הנשיא מיכאיל סאקשווילי ובשנת 2008 כיועץ לממשלת מולדובה.
מארק לאר מקדיש תשומת לב מיוחדת לחשיפתם וגינויים של פשעי ה"קומוניזם".
הוא חבר במוסד המייעץ של האיגוד האירופי למורי היסטוריה (EUROCLIO), כמו כן חבר במועצה המיעצת הבינלאומית של הקרן לזיכרון קרבנות הקומוניזם.
"מויזאון הטרור" (הקומוניסטי) בבודפשט העניק לו את הפרס ע"ש שנדור פטפי על תרומותיו בחקר פשעי ה"קומוניזם".
בשנת 2006 התאחדה מפלגתו "איחוד המולדת" עם מפלגת "רס פובליקה" לתוך מפלגה שמרנית אחת - מפלגת המולדת והרפובליקה (פרו פאטריה ורס פובליקה). מטעמה הוא כיהן בממשלת הקואליציה של אנדרוס אנסיפ כשר הביטחון בין השנים 2011-2012. בשנים 2007-2012 כיהן כיושב ראש מפלגת "איחוד המולדת והרפובליקה".
מארט לאר נשוי ויש לו שני ילדים.
קישורים חיצוניים.
Vincent Bénard "Mart Laar et le miracle estonien"
קיסמאיו
קיסמאיו (בסומלית: Kismaayo; בערבית: كيسمايو) היא עיר נמל בחופה הדרום מערבי של סומליה. העיר היא העיר השלישית בגודלה בסומליה, והנמל הוא אחד החשובים בקרן אפריקה. העיר נמצאת בסמוך לשפך נהר הג'ובה. בין השנים 2006-2012 העיר לא הייתה בשליטתה של הממשלה המרכזית הסומלית, אלא היוותה מרכז לארגונים איסלאמיים, ביניהם "א-שבאב" שפרש מהממשלה המרכזית. בספטמבר 2012 הצבא הלאומי הסומלי וכוחות (משלחת האיחוד האפריקאי לסומליה) כבשו מחדש את העיר מידי א-שבאב. עד לשנת 2002 גרו בעיר כ-200,000 אזרחים, אך בשל הקרבות והשתלטות ארגונים איסלאמיים קיצוניים רבים מהם עזבו את העיר, וב-2009 התגוררו בעיר 70,000 תושבים בלבד. נכון ל-2017 אוכלוסיית העיר מונה 166,667 תושבים.
מדמואזל ז'ולי
מדמואזל ג'ולי
יכולת קליטת הידע
יכולת ספיגת ידע
תיאורית יכולת ספיגת הידע עוסקת ביכולת של ארגונים לזהות את ערכו של ידע חדש, להעריך אותו ולהשתמש בו ליצירת יתרון תחרותי. התאוריה נוסחה בשנת 1990 על ידי החוקרים ווסלי כהן (Wesley M. Cohen) ודניאל לוינטל (Daniel A. Levinthal). כיום משמשת התאוריה בכלל רמות מעבר הידע בארגון - החל מרמת הפרט (בין העובדים בארגון), רמת הקבוצה (ועדים, מחלקות) ועד רמת הארגון או החברה.
יסודות התאוריה.
התאוריה לספיגת הידע הוצגה ב-1990 על ידי החוקרים כהן ולוינטל
אשר חקרו את השאלה "מה ארגון צריך לעשות כדי ליצור לעצמו ערך מוסף בנוגע לחדשנות?". הנחת היסוד הייתה שידע קודם מגדיל את היכולת לרכוש, לקלוט ולהשתמש בידע חדש. במאמרם ציינו שחדשנות נוצרת ברובה כתוצאה מ"השאלות", כלומר ניתן לשפר תהליכים או מוצרים קיימים על סמך הידע הקודם.
על פי כהן ולוינטל, תהליך הלמידה הוא תהליך אינקרמנטלי (תוספתי) - במאמרם מוצגת דוגמה לקושי בהבנת מאמר כלשהו ללא ידע קודם בנוגע למושגי היסוד בתחום. בעקבות צורת למידה זו, משתפרת היכולת לבצע את המשימה הבאה. דוגמה נוספת - קל יותר לתלמיד בית ספר תיכון ללמוד חשבון דיפרנציאלי לאחר שלמד חשבון פשוט בבית ספר יסודי ואלגברה בחטיבת ביניים.
החוקרים מתארים הבדלים בין שני מושגים: יכולת למידה, המאפשרת את היכולת להטמיע ידע קיים; ויכולת פתרון בעיות, המייצגת את היכולת ליצירת ידע חדש.
החוקרים ביססו את מחקרם על מאגרי נתונים המפורסמים ברשת, המכילים נתוני יחידות מחקר ופיתוח בחברות שונות. הם בחרו להתמקד בתחום מחקר ופיתוח בחברות, מכיוון שבו נוצר ידע חדש, התורם ליכולת ספיגת הידע של הארגון. הם טענו כי רוב הידע במחקר ופיתוח הוא "חבוי" – קשה ללמוד אותו באמצעות מסמכים ונהלים בלבד, ונדרשת הדגמה של התהליך אותו רוצים ללמוד.
ליכולת העברת הידע מאפיינים שונים ברמות השונות:
תהליך העברת הידע מתאפשר באמצעות "שומרי הסף" ("Gatekeepers"), שמתרגמים את הידע בין היחידות השונות לשפה ארגונית משותפת, ואותה מתרגמים לסביבה החיצונית.
בנוגע לאופן קבלת החלטות, גורסים החוקרים שתהליך קבלת החלטות מבוסס תמיד על האופן בו התקבלו בעבר החלטות בארגון (אף אם מדובר על החלטות בתחומי פעילות שונים בארגון).
התאוריה מציינת שלושה גורמים בארגון שמשפיעים על רמת האינטנסיביות של מחקר ופיתוח בחברה:
מסקנתם של החוקרים הייתה שכדי שחברה תשיג ותשתמש בידע (ללא קשר לפעילותה השוטפת) עליה לפתח את יכולת ספיגת הידע.
פיתוח התאוריה.
החוקרים שייקר זאהרה (Shaker A. Zahra) וג'רארד ג'ורג' (Gerard George) טענו במאמרם משנת 2002 שאין להתמקד בתאוריית ספיגת הידע רק ביחידות המחקר והפיתוח, אלא בארגון כולו. הם הגדירו את היכולת לספיגת הידע בארגון כ"סט של תהליכים ורוטינות שבאמצעותם החברה תוכל לרכוש, לקלוט, לעבד ולנצל את הידע לצורך יצירת יכולות דינמיות", החיוניות להצלחת החברה. בעזרת היכולות הדינמיות יוכל הארגון לעמוד בקצב השינויים בענף וכך ליצור לו יתרון תחרותי.
זהארה וג'ורג' מחלקים את יכולת ספיגת הידע לשניים - פוטנציאלי ומציאותי (מה שקרה בפועל). בנוסף הם יצרו ארבעה ממדים חדשים, ששילובם מגביר את היעילות וניתן למדידה: