קמפ אף טען כי הסתמך על הניסיון והמומחיות הישראלית בעת שירותו באפגניסטן, וציין כי קיבל עזרה ממומחה בצה"ל למניעת פיגועי התאבדות. עוד טען, כי קיבל עזרה מהמוסד לאחר הפיגועים בלונדון ב-2005, והוא מכיר היטב את המודיעין הישראלי משיתופי פעולה בעבר. קמפ ביקר בחריפות את מה שהוא מגדיר "ההנחה האוטומטית שכל מה שצה"ל עושה הוא בלתי חוקי", תוך ציון כי "ישנה ביקורת נוקבת גם נגד צבאות ארצות הברית ובריטניה, אך הם נהנים מחמת הספק. ישראל תמיד מגונה בצורה אוטומטית, לא משנה מה. זוהי בדיחה. אפילו תאוריית הקונספירציה שהאחראית לפיגועי 11 בספטמבר היא ישראל ולא אל-קאעידה מסרבת למות, זה לא ייאמן".
עו"ד פרופסור אלן דרשוביץ ציטט את עדותו של קמפ על מבצע עופרת יצוקה:
השקפותיו על מבצע עמוד ענן.
ב--18 בנובמבר 2012, במהלך מבצע עמוד ענן, קולונל קמפ רואיין על ידי כתב צה"ל יאיר ברזילי, וציין כי "במבצע הנוכחי, חמאס פועל לפי הטקטיקות הישנות לפיהן הוא מציב אזרחים בפני קו האש ואחראי לחייהם. באותו הזמן, הוא ממשיך לירות טילים על אוכלוסייה אזרחית ישראלית, ללא פרובוקציה וללא סיבה מוצדקת". הוא אף הוסיף ש"האנשים הרגילים בעזה לא חופשיים לומר מה שהם באמת חושבים כאשר הם נשאלים על ידי התקשורת או אם הם מתושאלים על ידי חוקרים. הם תחת לחץ כביר לומר מה שחמאס דורש מהם לומר".
בנוגע לעמדותיו הפרו-ישראליות, אמר קמפ לברזילי: "אנשים שואלים אותי מדוע יש לי עמדות פרו-צה"ליות. אני מחשיב את עצמי כמישהו בעל ראיה אובייקטיבית על מה שקורה שם. צה"ל לא צריך אותי להגן עליו, הוא הוכיח זאת בעצמו במהלך השנים, זוהי נקודת המבט הצבאית הקרה שאני מביא."
לגבי נטיית חלק מכלי התקשורת לסקר בצורה חד צדדית את האירועים, הוא ציין בראיון כי המצב לעיתים מוצג בצורה שגויה בעקבות חוסר הניסיון של כלי התקשורת באזורי מלחמה כה "עדינים": "היה לי ברור שישנה פרופגנדה גדולה המיוצרת נגד ישראל, ואז נוצלה על ידי אנשים שלא מבינים בעניינים צבאיים ושלא רצו לחלוק עליה מאחר שהיא תאמה את האג'נדה שלהם להשמיץ את ישראל.
השקפותיו על מבצע צוק איתן.
ריצ'רד קמפ היה נוכח כמשקיף, במהלך העימות בעזה. בדיון במסגרת מושב של המועצה לזכויות האדם של האו"ם בז'נבה, נאם ריצ'רד הביע תמיכה נלהבת בישראל וציין כי "החמאס מיקם במכוון את הלוחמים וכלי הנשק שלו באזורים מאוכלסים, בידיעה שלישראל לא תהיה ברירה אלא לתקוף את המטרות האלו שהיוו עבור ישראל סיכון ממשי ומיידי לחיי האזרחים."
קמפ הופיע בסרט וידאו של ערוץ "אוניברסיטת פרגר", שבו הוא משבח את המוסריות של צה"ל במהלך המבצע תוך שהוא קובע שצה"ל פעל יותר מכל צבא אחר בהיסטוריה למזעור נפגעים אזרחיים, אפילו במחיר סיכון מבצעי לחיילים, בעוד שמהצד השני חמאס השתמש באזרחים כמגן אנושי, ביים סרטוני זוועות ("פאליווד") ויצר מצג שקר שבו המחבלים ההרוגים הוצגו כאזרחים. קמפ תיאר את המבצע כמבצע הגנתי מובהק של ישראל נגד ירי רקטות מסיבי על ישראל ומנהרות טרור שנועדו לחדור ליישובי עוטף עזה ולבצע טבח באזרחים הישראליים שגרים בהם.
קריירה כסופר.
קמפ השתתף בכתיבת ספרו Attack State Red המתאר את פריסתם של הרגימנט האנגליאני המלכותי במחוז הלמנד באפגניסטן, כחלק ממבצע האריק ב-2007. קמפ כתב את הספר בשיתוף עם כריס יוז, כתב של הדיילי מירור. הספר מנסה להכניס את הקורא אל נעליו של לוחם, ונכתב בכוונה לספק נקודת מבט ותובנה על המפגש עם אויב תחת תנאי קרב קשים. הספר יצא לאור בספטמבר 2009, וכשבועיים לאחר פרסומו הוכתר כרב-מכר.
עיטורים.
קמפ הוא חבר מסדר האימפריה הבריטית מאז אפריל 1994, כהכרה בתרומתו המודיעינית בצפון אירלנד ב-1993, וקיבל את ציון לשבח בעבור גבורה מהמלכה על שירותו כמפקד כוח האו"ם בבוסניה ב-1994. הוא קודם במסדר האימפריה הבריטית למפקד (CBE) ב-2006 בנוסף, הוא חבר בוועדה המייעצת הבינלאומית של העמותה לאחריות ארגונים לא ממשלתיים ושל הוועדה לקידום זכויות אדם.
זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן (2015).
קישורים חיצוניים.
מאמריו של ריצ'רד קמפ באתר מידה
כיבוש הדגל
גליישר
גליישר (Glacier) היא המילה האנגלית לקרחון יבשתי.
גלעד ינקלביץ'
גארי קייהיל
גארי ג'יימס קייהיל (באנגלית: Gary James Cahill; נולד ב-19 בדצמבר 1985 בדרונפיל שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת הבלם. קייהיל שיחק בעברו בין היתר באסטון וילה, אליה עלה מהנוער, בבולטון וונדררס, בה שימש גם כסגן-קפטן, צ'לסי, בה שימש כקפטן וקריסטל פאלאס.
קריירה.
קייהיל החל לשחק באקדמיית הנוער של אסטון וילה בגיל 15, לאחר שהרשים מספר סקאוטים בליגה המקומית. לאחר 4 עונות במדי אסטון וילה, מהן בילה שנתיים בהשאלה לקבוצות מליגת המשנה, נמכר קייהיל לקבוצה בולטון וונדררס עבור סכום של כ-5 מיליון פאונד. באצטדיון ריבוק הפך קייהיל לאחד ממרכזי ההגנה של הקבוצה, תוך שהוא זכה בפרס השחקן החדש הטוב ביותר בעונתו הראשונה, ואף התמנה לסגן הקפטן.
במועד ההעברות של חורף 2012, נקנה קייהיל על ידי קבוצת העילית מלונדון, צ'לסי, בעבור שמוערך ב-7 מיליון פאונד. קיהייל קיבל מקום מיידי ברוטציית ההגנה של הכחולים, ועלה לשחק ב-11 הפותחים הן בחצי גמר ליגת האלופות נגד ברצלונה והן במשחק הגמר נגד באיירן מינכן. בחצי עונתו הראשונה בלונדון, שיחק קיהייל ב-19 משחקים, בהם כבש שני שערים ומסר בישול אחד. עונה לאחר מכן פתח בהרכב קבוצתו בגמר הליגה האירופית 2013, בו ניצחה צ'לסי 1–2 את בנפיקה ליסבון בדרך לזכייה בתואר.
בעונת 2016/17 קייהיל לבש את סרט הקפטן מספר רב של פעמים מכיוון שהקפטן ג'ון טרי מיעט לשחק. לקראת עונת 2017/18 קייהיל הפך לקפטן של צ'לסי בצורה רשמית בגלל עזיבתו של ג'ון טרי לאסטון וילה.
ב-1 ביולי 2019 שוחרר מצ'לסי באופן רשמי, לאחר שקיבל דקות משחק מועטות בלבד במשחקי עונת 2018/2019.
ב-20 באוגוסט 2021 חתם בבורנמות' מהצ'מפיונשיפ לעונה אחת.
קריירת נבחרות.
קיהייל שיחק עם הנבחרת הצעירה של אנגליה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 2007, בה אנגליה הודחה רק בשלב חצי הגמר. משחקו הראשון במדים הלאומיים של הנבחרת הבוגרת היה ב-3 בספטמבר 2010, במשחק נגד נבחרת בולגריה. קייהיל נבחר על ידי רוי הודג'סון, מאמן אנגליה, לסגל עבור טורניר יורו 2012, אך נפצע במשחק ההכנה מול נבחרת בלגיה ולא שותף בטורניר.
הבחירות לנשיאות ונצואלה (2013)
דן זכריה
קורנליוס (נלו) נוֹבַק (ברומנית: Cornelius Novak; 24 בפברואר 1928 – 6 בדצמבר 1978), שנודע בשם העט דן זכריה, היה עיתונאי, עורך, סופר, מחזאי ופעיל תרבות רומני-ישראלי.
קורות חיים.
קורנליוס (קורנליו, נלו) נובק נולד ב-1928 בבוקרשט בירת רומניה, בנם של יוהאנה לבית גרֶטֶר וד"ר סינַי נובק, רופא ידוע בבוקרשט, מבכירי הבונים החופשיים בעיר.
בשנים 1945–1949 למד כלכלה באקדמיה ללימודים גבוהים במסחר ותעשייה בבוקרשט ומשפטים באוניברסיטת בוקרשט. בעת לימודיו כיהן כמזכיר אגודת הסטודנטים היהודים בעיר.
בשנת 1949 התגייס לצבא רומניה ושירת בו כעיתונאי ומתרגם עד 1951. בשנים 1950–1951 למד עיתונאות באקדמיה הצבאית של רומניה . בשנות ה-50 לחם למען האידיאליים הסוציאליסטיים עד שהגיע לכדי עימות עם המפלגה הקומוניסטית הרומנית, והוגלה למחנה כפייה למשך שנתיים.
ב-21 במרץ 1953 נישא לאווה רוֹזנֶר (חוה נובק), עיתונאית, סופרת, מחזאית, עורכת ומבקרת תיאטרון.
עסק בכתיבה עיתונאית, התמסר ליצירה ספרותית ומחזאות וזכה לפרסום יצירותיו ולהערכה.
היה חבר אגודת הסופרים של רומניה.
בשנת 1959 עלה לישראל עם אשתו. השניים השתקעו בתל אביב, ברחוב חיים סוטין 10.
בשנים 1963–1964 כיהן כמנהל מרכז הדוקומנטציה בע"מ בתל אביב.
משנת 1970 ועד 1978 עבד במכון הישראלי לנפט ואנרגיה בדוקומנטציה וביבליוגרפיה.
בארץ פרסם סיפורים, מחזות, קטעי רומן ורשימות בעיתונות העברית והלועזית. כתב ביומון הרומני הישראלי "ויאצה נואסטרה" ("Viaţa Noastră" - "חיינו") ובשבועון הרומני הישראלי "אדוורול" ("Adeverul" - "האמת"), במוספים הספרותיים בעיתונים ובכתבי העת העבריים "דבר", "דבר הפועלת", "משא", "היום", "מן היסוד", וכן כתב ל-"Burda-Verlag" ול-"Stern". ב"דבר לילדים" פרסם סדרת סיפורים מהמיתולוגיה. תסכיתים מפרי עטו שודרו ב"קול ישראל".
ערך את כתב העת לכלכלת בית "למענך גברתי", שהופיע בשנת תשכ"ח (1967-68).
כאביו, היה פעיל בלשכת הבונים החופשיים בישראל. ב-1969 ייסד וערך את ביטאון המסדר, הירחון "השחר".
לחם לקידומם של הסופרים העולים הכותבים בשפות לועזיות.
כיהן כמזכיר הוועדה לטיפול בסופרים עולים שליד אגודת הסופרים העבריים בישראל, ולקח חלק מרכזי בהוצאת אנתולוגיה מיצירותיהם של 41 סופרים ומשוררים מאלה, שתורגמו לעברית, בשם "בגבולם", שראתה אור בשנת תשל"א-1970 בהוצאת "עקד" בשיתוף עם משרד הקליטה והוועדה שבראשותו.
כן היה מזכיר מועדון התרבות ע"ש אליעזר שטיינברג בתל אביב, וחבר איגוד העיתונאים הבינלאומי .
ברומניה פרסם (ברומנית) את "האיכרים הטרנסילבניים" (1955), והיה ממחברי קובץ מחזות קצרים (1957).
עם אשתו כתב את המחזמר "חי, חי וקיים, או: סיוט ליל חמסין", שתורגם לעברית על ידי אוריאל אופק (1965).
ב-1967 פרסם בעברית קובץ שערכו אשתו ודקלה גולומב, ובו שני מחזות מיזוגיניים פרי עטו: "מה אתה יודע על ניוחין?" (על בסיס צ'כוב) ו"מוח הזהב" (על בסיס אלפונס דודה), שבשניהם גבר הנתון בין שתי נשים.