ב-9 באוגוסט 2019 חתם קנגאווה לשנתיים בריאל סרגוסה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-27 בינואר 2021 חתם קגאווה בפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית.
ב-10 בינואר 2022 חתם קנגוואה בסנט טרודין הבלגית.
קריירה בינלאומית.
קגאווה היה חלק מהנבחרת האולמפית של יפן לטורניר הכדורגל באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
במאי 2008 ערך קגאווה את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות מול נבחרת חוף השנהב, אך לקראת טורניר מונדיאל 2010 נותר מחוץ לסגל. לקראת טורניר גביע אסיה בכדורגל 2011 קיבל קגאווה זימון מאלברטו זאקרוני, מאמן הנבחרת. במשחק רבע הגמר מול , כבש קגאווה צמד וסייע לקבוצתו לנצח בתוצאה 2:3 ולהעפיל לשלב הבא. במשחק חצי הגמר מול הוא נפצע וסבל משבר בעצמות המסרק, פציעה שגרמה לו להפסיד את המשך הטורניר, ושארית העונה בגרמניה.
זאב לירון
זאב (זאביק) בנימין לירון (לונדנר) (15 בנובמבר 1922 - 16 במאי 2014) היה קצין בדרגת אלוף-משנה בחיל האוויר. היה טייס קרב, פיקד על ענף מודיעין של החיל ועל להק ההדרכה והקים את היחידה לשיתוף פעולה.
ביוגרפיה.
לירון נולד בשם יומק זאב-בנימין לונדנר בעיר בנדין שבפולין, אחד מחמישה ילדים למשפחת סוחרי בגדים. כנער התכוון לעלות לארץ ישראל אך פרוץ מלחמת העולם השנייה והפלישה הגרמנית לפולין מנעו זאת ממנו. הוא היה פעיל ציוני וחבר הארגון היהודי הלוחם בגטו בנדין. ב-1943 נשלח למחנה הריכוז אושוויץ. במחנה ניסה להימלט אך נתפס ונידון למוות בתלייה, לאחר המתנה של ארבעה ימים בבלוק 11 שוחרר הודות לקאפו הבלוק יעקב קוזלצ'יק ונשלח לעבודות כפייה במכרה. לאחר פינוי מחנה העבודה נמלט בקפיצה מהרכבת יחד עם אחיו ושני ניצולים נוספים. לירון חזר לבנדין ועסק בפעילות ציונית שהביאה למעצרו על ידי הסובייטים. בינואר 1946 עבר לאיטליה שם היה פעיל בתנועת הבריחה ובמוסד לעלייה ב'.
בעודו באיטליה התגייס במאי 1948 לצה"ל והיה מחניכי קורס טיס הראשון של חיל האוויר באיטליה. לאחר הגיעו לישראל הצטרף לקורס טיס מס' 1 אותו סיים באוגוסט 1950. הוא שימש מדריך טיסה, מפקד גף בטייסת 105, טייסת אימון מבצעי, במסגרת זו הוביל באפריל 1951 רביעיית מטוסי ספיטפייר לתקיפת משטרת אל-חמה בסוריה כפעולת תגמול על רצח שוטרים ישראלים, וכחודש לאחר מכן השתתף בגיחות הפצצה בקרב תל מוטילה. שירת כמפקדה הראשון של טייסת 140, טייסת מטוסי הרווארד במחנה סירקין, ששימשה לאימון חניכי קורס הטיס. ב-1954 הקים את הצוות האווירובטי של חיל האוויר הישראלי שהורכב ממדריכי טיסה. למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. במלחמת סיני שירת בענף מודיעין של חיל האוויר, ב-1958 מונה לראש הענף ושירת בתפקיד עד 1965. במהלך כהונתו עבד על תוכניות החיל לקראת מלחמת ששת הימים ועסק בתכנון מבצעי "רוטב" ו"דורבן", סיוע באספקה אווירית למורדים המלוכניים שפעלו נגד צבא מצרים בתימן בתקופה זו נשלח במסווה לתימן לתאם את פעולות חיל האוויר מול המורדים. לאחר מכן שירת במשך שנה כראש להק הדרכה בדרגת סגן-אלוף. בשנים 1966–1973 עסק בשליחות ביטחונית באירופה מטעם משרד הביטחון והמוסד, הוא עסק בהפעלת סוכנים ממדינות יעד במטרה לאסוף מודיעין על חיילות האוויר של מדינות ערב. כמו כן נפגש באתונה עם מוניר רדפא, טייס בחיל האוויר העיראקי לצורך תיאום עריקתו לישראל עם מטוס מיג 21 במבצע יהלום.
במלחמת יום הכיפורים שירת כיועץ אווירי בפיקוד הצפון. לירון היה במהלך מלחמת יום הכיפורים חלק מחפ"ק (חבורת הפיקוד הקדמי) של אוגדה 36 בפיקודו של רפאל איתן. לאחר המלחמה עסק בהפקת לקחים בנושא שיתוף הפעולה בין כוחות האוויר וכוחות היבשה. בשנים 1975 עד 1979 עמד בראש היחידה לשיתוף פעולה, יחידה חדשה שהוקמה על מנת לתאם בין הכוחות. כמו כן עסק בפרויקט הקמת בסיסי חיל האוויר בנגב בעקבות פינוי סיני. בתפקידו האחרון שירת כנספח צבאי בצ'ילה ובאקוודור בין השנים 1980 ל-1983. השתחרר משירות הקבע ב-1984. לאחר שירותו הצבאי עסק בייצוא ביטחוני.
בשנת 2013 פרסם העיתונאי משה רונן את ספרו תהומות ושחקים על חייו של זאב לירון. באותה שנה זכה לעיטור יקיר העיר רמת גן.
נפטר בשנת 2014, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ נצר סירני.
זאביק לירון
ווסטהאם יונייטד
חמישה שקלים חדשים (מטבע)
חמישה שקלים חדשים הוא מטבע שהונפק לראשונה בישראל בשנת ה'תש"ן (1990). קדם לו שטר בשווי זה שהונפק עם כניסתו למחזור של השקל החדש בשנת ה'תשמ"ה (1985).
שטר.
השטר מסדרה א' של השקל החדש, בעיצובו של יעקב צים, נושא את דיוקנו של ראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל, לוי אשכול, על רקע ירושלים המאוחדת. אשכול היה ראש הממשלה בתקופת איחוד העיר ירושלים. בגבו השטר נושא את המוביל הארצי, פרי טיפוחיו של אשכול, על רקע שדות ואדמה צחיחה. הצבע השליט בשטר הוא כחול ומידותיו הן 13.8 ס"מ אורך על 7.6 ס"מ רוחב. ריבוע בצד הפנים מימין למעלה מופיע כסימן ללקויי ראייה. השטר זהה בעיצובו ובשוויו לשטר 5,000 השקלים, אשר יצא מן המחזור לאחר המעבר מן השקל לשקל החדש לפי יחס המרה של 1000 שקלים ל-1 שקל חדש. בשנת 1990 הוחלט כי השטר יצא מן המחזור ובמקומו יוטבע מטבע.
מטבע.
לאחר יציאת השטר מן המחזור הונפק מטבע בשווי חמישה שקלים חדשים העשוי מסגסוגת של נחושת וניקל – כ-75% נחושת ו-25% ניקל – בצורת מצולע בעל 12 צלעות. מסתו של המטבע 8.14 גרם, עוביו 2.4 מ"מ וקוטרו 24 מ"מ.
בצד הנושא של המטבע, אשר עוצב על ידי דב ליפ, מוטבעת כותרת פרוטו-איולית, שהייתה בשימוש בבנייה המלכותית של ממלכת ישראל וממלכת יהודה מהמאה ה-10 עד המאה ה-7 לפנה"ס. מעל העמוד מופיע סמל מדינת ישראל ובהיקף המטבע פנינים. בצד הערך, אשר עוצב על ידי גבי נוימן, מוטבע ערך המטבע – "5 שקלים חדשים". מתחת לערך בעברית, בהיקף המטבע, מופיע עריך המטבע בערבית ובאנגלית. מעל הערך, בהיקף המטבע, מופיע שם המדינה בעברית, בערבית ובאנגלית, וכן שנת ההטבעה העברית. סביב היקף המטבע מופיעות פנינים.
בשנת 1990 הוטבע דיוקנו של ראש הממשלה לוי אשכול על צד הנושא. בסוף אותה שנה, ולמשך שלוש שנים נוספות, הוטבעה הטבעה מיוחדת בצד הערך לכבוד חג החנוכה. בהנפקה זו הוטבעה חנוכייה והמילה חנוכה בעברית ובאנגלית מתחת לערך המטבע. החל משנת 1994 מונפקת גרסה זו של המטבע בסטים של החברה הישראלית למדליות ולמטבעות בלבד. בשנת 1992 הוטבע בצד הנושא דיוקנו של הנשיא חיים ויצמן, אשר הופיע בעבר על השטר של 5 שקלים.
בחודש יולי 2021 הודיע בנק ישראל על ההחלטה להנפיק מהדורה חדשה של המטבע, שתכלול מיליוני מטבעות בעיצוב מיוחד עם הקדשה לצוותי הרפואה, כאות הוקרה על תרומתם ומאבקם למען חייהם ובריאותם של אזרחי ישראל במהלך מגפת הקורונה. העיצוב החדש, אשר עוצב על ידי איתן אלון, נבחר במסגרת תחרות בהשתתפות 15 מעצבים גרפיים בישראל.
ניסיונות זיוף.
במרץ 2019 נתפס זייפן מטבעות כשברשותו 2,270 מטבעות של 5 שקלים, ברמת זהות שמכשירי הבדיקה של המשטרה לא יכלו לגלות. הזייפן ריצה 22 חודשי מאסר, אך בנק ישראל החליט במאי 2019 לתבוע אותו גם בתביעה אזרחית, בטענה ל'הפרת זכויות היוצרים'. מנכ"ל הבנק טען כי "התביעה נועדה לשלוח מסר מרתיע מאין כמותו לכל מי שמזייף מטבע או שטר וצפויה להגן על הציבור ולצמצם את תופעת הזיופים בעתיד".
סוללת ליתיום-יון
סוללת ליתיום יון היא סוללה חשמלית נטענת המבוססת על יציאה של יוני ליתיום מהאלקטרודה השלילית (האנודה, היכן שמתרחש תהליך החמצון), מעבר של היונים דרך אלקטרוליט המוליך יוני ליתיום בלבד וכניסתם לאלקטרודה החיובית (הקתודה, היכן שמתרחש תהליך החיזור). במהלך הפריקה של הסוללה, מעבר יוני הליתיום מלווה בזרימת אלקטרונים מהאנודה לקתודה דרך המעגל החשמלי. במהלך טעינת הסוללה מתרחש התהליך ההפוך, כלומר יוני ליתיום עוברים מהקתודה לאנודה. המינוח ליתיום יון בא להדגיש שבסוללות אלו האנודה עשויה מחומר המכיל יוני ליתיום ומאפשר מעבר יונים כאלה ממנו ואליו בפריקה ובטעינה, להבדיל מסוללות ליתיום בהן האנודה עשויה ליתיום מתכתי.
הסוללה מספקת מתח של כ-3.6 וולט, בערך פי 3 מהמתח של סוללות ניקל-קדמיום (Ni-Cd) או ניקל מתכת הידריד (Ni-MH) נטענות. כמו כן, האנרגיה הספציפית של הסוללה יכולה להגיע עד 260 ואט-שעה לק"ג, כתלות באלקטרודות הנבחרות.
האלקטרודות הן אלקטרודות אינטרקלציה שיוני ליתיום יכולים לנדוד ביניהן (מהאנודה לקתודה בפריקה ומהקתודה לאנודה בטעינה), בניגוד לסוללות ליתיום ראשוניות בהן האנודה (האלקטרודה השלילית) בנויה מליתיום בצורתו המתכתית.
סוללות ליתיום יון שכיחות בעיקר באפליקציות של מכשירים אלקטרונים ניידים, הודות לצפיפות האנרגיה הגבוהה שלהן, מספר מחזורי פריקה/טעינה גבוה ואיבוד נמוך של הקיבול במהלך המחזורים. כן נעשה שימוש בסוללות ליתיום-יון גם ביישומים צבאיים, כלי-רכב חשמליים ובשימושים שונים בתעופה.
היסטוריה.
בשנת 1970 גילה מנלי סטנלי וויטנגהם (Manley Stanley Whittingham), בזמן שעבד בחברת אקסון (Exxon), את הקונספט של אלקטרודות אינטרקלציה, אשר הובילו את חברת אקסון לייצור סוללת ליתיום נטענת ראשונה המבוססת על קתודת טיטניום (II) סולפיד (TiS2) ועל אנודת ליתיום-אלומיניום,
אינטרקלציה ודה-אינטרקלציה של יוני ליתיום מגרפיט ואינטרקלציה אל תחמוצות קתודיות דווחו גם הן בשנת 1970 על ידי J.O. Besenhard, שהציע את השימוש במערכות אלו כסוללות ליתיום בעלות צפיפויות אנרגיה גבוהות,
כיוון שסוללות ליתיום ראשוניות, בהן האלקטרודה השלילית מורכבת ממתכת ליתיום, סבלו מבעיית בטיחות, חוקרים רבים פנו לפיתוח סוללות בהן שתי האלקטרודות מורכבות מחומרים שמכילים יוני ליתיום בלבד, אך אינם מכילים מתכת ליתיום.