במדעי המחשב, בהקשר של אחסון נתונים והעברתם, סריאליזציה (באנגלית: serialization ובעברית: סִדרוּת לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית) היא תהליך של תרגום מבני נתונים או מצב של אובייקטים, לפורמט שניתן לאחסן אותו (לדוגמה, בקובץ או בחוצץ בזיכרון) או להעביר אותו על גבי רשת מחשבים, ולאחר מכן "להקים אותו לתחייה" באותה סביבת מחשוב או בסביבה שונה.
כאשר רצף הביטים שנוצר בתהליך נקרא חזרה בהתאם לפורמט הסריאליזציה, ניתן להשתמש בו ליצירת העתק זהה סמנטית לאובייקט המקורי. עבור אובייקטים מורכבים העושים שימוש נרחב בהפניות לאובייקטים אחרים (references), התהליך הזה אינו פשוט. סריאליזציה של אובייקטים של תכנות מונחה-עצמים אינה כוללת את המתודות השייכות להם, אשר קודם לכן היו חלק בלתי נפרד מהאובייקט.
תהליך הסריאליזציה של אובייקטים נקרא גם deflating (הוצאת אוויר) או marshalling. הפעולה ההפוכה, של יצירת מבנה נתונים מרצף של בתים נקראת deserialization או inflating (ניפוח) או unmarshalling.
שימושים.
סריאליזציה מאפשרת:
עבור חלק מהשירותים הנ"ל, על מנת שיהיו שימושיים, יש לשמור על חוסר תלות בארכיטקטורת המחשב. לדוגמה, על מנת לנצל ביזור באופן האופטימלי, גם אם מחשב היעד פועל על גבי ארכיטקטורת חומרה שונה מזו של מחשב המקור, הוא אמור להיות מסוגל לבנות מחדש אובייקט מזרם הנתונים שהתקבל מהסריאליזציה, ללא תלות בסדר הבתים (endianness). המשמעות של כך היא שהעתקה פשוטה (ומהירה יותר יחסית) של מבני נתונים כפי שהם מאורגנים בזיכרון לפני הסריאליזציה לא תעבוד בצורה אמינה עבור כל הארכיטקטורות. ביצוע סריאליזציה לפורמט שאינו תלוי בארכיטקטורה פותר את הבעיות הנובעות מהבדלים בסדר בתים, סידור הזיכרון, או פשוט האופן השונה שבו מבני נתונים מיוצגים בשפות תכנות שונות.
פורמטים של סריאליזציה.
ב-1987 פרסמה סאן מיקרוסיסטמס את פורמט הסריאליציה External Data Representation (XDR). בסוף שנות התשעים החל להיות רווח השימוש ב-XML, פורמט טקסטואלי הקריא גם לאדם, והנתמך על ידי שפות שונות. השימוש בפורמט טקסטואלי ביחס לפורמט בינארי, הופך את המידע לפחות קומפקטי. מתחילת המאה ה-21 נעשה שימוש רב ב-XML במסגרת AJAX ביישומים אינטרנטיים.
פורמט סריאליזציה נפוץ נוסף הוא JSON, המבוסס על תחביר של JavaScript. פורמט זה גם הוא טקסטואלי, אך קומפקטי יותר מ-XML. הפורמט נתמך על ידי שפות מגוונות, ונפוץ אף הוא בתקשורת שרת-לקוח ביישומים אינטרנטיים. פורמט מקובל נוסף הוא YAML.
לסריאליציה המיועדת ליישומים מדעיים עתירי נפח קיימים סטנדרטים בינאריים ייעודיים, כדוגמת HDF או NetCDF.
מייק אובריין
מייקל ג'ון "מייק" אובריין (באנגלית: Michael Jon "Mike" O'Brien; נולד ב-23 באוקטובר 1965) הוא שחיין אמריקאי בעבר. אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984) במשחה ל-1500 מטר חופשי.
אובריין נישא לגובה של 1.98 מטר.
ביוגרפיה.
אובריין נולד בסקוקי, שבאילינוי. הוא שחה במועדון השחייה במישן וייחו שבקליפורניה. הוא למד ושחה באוניברסיטת דרום קליפורניה.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקראקס שבוונצואלה בשנת 1983 זכה אובריין במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.45 דקות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה אובריין במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:05.20 דקות, לפני בן ארצו ג'ורג' דיקארלו (15:10.59 דקות) ושטפן פייפר ממערב גרמניה (15:12.11 דקות).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס שבאינדיאנה בשנת 1987 זכה אובריין בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.29 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.29 דקות.
בית הכנסת הגדול בתל אביב
אלנבי רומאנס
אלנבי רומאנס הוא סרט קולנוע ישראלי עצמאי שאורכו 50 דקות, אשר נכתב, בוים והופק על ידי ינאי גוז ויוני זיכהולץ.
עלילה.
עלילת הסרט נסובה סביב שתי נשמות בודדות: ניקו (דני גבע) הוא מורה לספרות בן 32 שאיבד את המשמעות לחייו לאחר גירושיו מאשתו. לילה אחד הוא יוצא לחפש את החיים שאבדו לו בתל אביב. הוא מגיע לבר הלוגוס המיתולוגי בו עבד כשהגיע לעיר, הוא מגלה שעל חורבות הבר שאהב נבנה בר צעיר וחדשני. שם הוא נתקל בנטע (הילי ילון). נטע היא מלצרית בת 18, נערה גותית שהתגייסה לצה"ל וגם לה אבד משהו בחיים. ניקו ונטע יוצאים למסע ועוברים בלילה אחד את היופי והזוהמה של העיר תל אביב.
מבחינה עלילתית הושווה הסרט ל"לפני הזריחה" ו"אבודים בטוקיו".
אודות ההפקה.
זהו סרט עצמאי של יוני זיכהולץ וינאי גוז, שיחד כתבו את התסריט, ביימו והפיקו את הסרט. התקציב עמד על 40,000 שקל, ואותו הוציאו זיכהולץ וגוז מכיסם. כל הצוות עבד בהתנדבות, למעט דני גבע והילי ילון, שני השחקנים הראשיים, שעבדו בשכר זעום. מחוסר תקציב הם גם פרצו למקומות ללא אישורי כניסה.
הסרט צולם ללא תאורה ולכן הצוות חיפש רבות מקומות שיצולמו בלילה וייראו בבהירות. בין האתרים בהם צילמו היו כיכר ביאליק (לפני שלקחו משם את פסלו של נחום גוטמן), ליד הים באזור הדולפינריום, חוף גורדון בזריחה, שדרות רוטשילד, המנהרה הישנה של דרך יפו ועוד.
ביתו של זיכהולץ שימש להפקה. בו השחקנים התאפרו, התלבשו וישנו.
"המדבר", שיר הנושא של הסרט, בוצע על ידי מאור כהן, שחידש שיר ישן שלו עבור הסרט.
הצילומים החלו באוקטובר 2004 ונמשכו כ-15 ימי צילום, רובם בלילה. הקרנת הבכורה של "אלנבי רומאנס" הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. הסרט יצא לאקרנים באוקטובר 2005. הוא הוקרן מדי ימי חמישי בחצות בסינמטק תל אביב במשך שבעה חודשים והפך לקאלט. הסרט הוקרן גם בסינמטקים של חיפה וירושלים.
ב-2006 נכנס ל-HOT VOD וב-2009 נמכר לYes, שרכשה מספר סרטים לרגל מאה שנה לתל אביב ומאז הוא מוקרן ב-Yes.
"אלנבי רומאנס" השתתף בפסטיבל קולנוע ישראלי בברלין באוקטובר 2012.
ע' 17
ע' 17 הוא מחזה פרי עטם של שי להב (עיתונאי) ויוני זיכהולץ שעלה בתיאטרון הקאמרי, בבימויו של נועם שמואל, ב-5 במרץ 2009. המחזה היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי למחזה המקורי הישראלי באותה שנה.
רקע.
המחזה מספר את סיפורו האמיתי של שי להב (עיתונאי) שהתגייס לנח"ל מוצנח בעיצומה של האינתיפאדה הראשונה. להב כתב ספר בשם "לך לעזה", המתאר את קורותיו במהלך שלוש שנות שירותו הצבאי בעזה, שראה אור בהוצאת מעריב בשנת 2005. אחד הסיפורים קרוי "ע' 17" ומספר על הבניין הגבוה בעזה בן 17 קומות, שלגג שלו שלחו חיילים לתצפת על האזור. שלחו אותם ל-48 שעות, שהות שהתארכה לשבוע ובהמשך לחודש. יוני זיכהולץ ושי להב עיבדו את הסיפור למחזה.
עלילה.
המחזה מספר על חבורה של חמישה חיילים חיפאים, חברי ילדות, בני תשע עשרה, יוצאי גרעין הנח"ל. הם משרתים במחנה הפליטים ג'באליה, עזה באוגוסט–ספטמבר 1989, בעיצומה של האינתיפאדה הראשונה. הם מתנדבים למשימת אבטחה שנראית על פניה כקלה ומהנה – תיצפות מגג בניין בן שבע עשרה קומות על הנעשה במקום. המשימה מתארכת שוב ושוב והאידיליה החברית ביניהם נסדקת לאיטה ויוצרת עימותים.
מיכאל הנדלזלץ כתב על ההצגה בביקורתו בעיתון הארץ:
אנדריכוב
אנדריכוב (; ביידיש: יענדריכאוו) היא העיר הגדולה ביותר במחוז ודוביצה בפרובינציית פולין קטן בדרום פולין, בין קרקוב וביילסקו-ביאלה. שם העיר נובע ככל הנראה מהשם הפרטי הפולני "אנדריי" ("אנדז'יי").
אנדריכוב היא מרכז תיירותי ובה עיר עתיקה, פארק היסטורי, בית קברות יהודי, כנסייה בסגנון הבארוק, אחוזה מהמאה ה-18, מוזיאונים ומתקני נופש.
תולדות העיר.
ראשיתו של היישוב מתוארכת למאה ה-13. תיעוד לקיומה של כנסייה ביישוב מתוארך ל-1325. תיעוד כתוב נוסף לקיום היישוב מתוארך ל-1344, אז נקרא היישוב "הנריכוב" (Henrychów). ראשוני תושביה של אנדריכוב הגיעו ככל הנראה מבוהמיה. ביישוב נבנתה טירה, שנכבשה בשנת 1440 על ידי כוחות פולניים. ב-1564 סופח היישוב לממלכת פולין. בתקופת שלטונו של זיגמונט השני אוגוסט הייתה העיר מרכז שלטוני של האזור. היישוב השתייך למשפחה שתמכה ברפורמציה הפרוטסטנטית. בשנת 1655, בעת פלישות השוודים לפולין, שרפו כוחות שוודים את היישוב. בשנת 1704 שוב שרפו כוחות שוודים את היישוב במלחמה הצפונית הגדולה. לאחר מכן הזמין בעל היישוב אורגים משלזיה, בלגיה וסקסוניה, והיישוב הפך למרכז אריגה חשוב. בשנת 1767 קיבלה אנדריכוב מעמד של עיר מהמלך סטניסלאב פוניאטובסקי.
ב-1772, עם חלוקת פולין הראשונה, נכבשה אנדריכוב על ידי כוחות אוסטריים ושמה שונה ל"אנדריכאו" (Andrichau, שם שאימצו גם הכובשים הנאצים במלחמת העולם השנייה). עד 1918 נותרה העיר בשטח אוסטריה. באמצע המאה ה-19 הגיעו לאנדריכוב מתיישבים יהודים ובסוף המאה חוברה העיר לרשת מסילות הברזל. בשנות ה-20 של המאה ה-20 חוברה העיר לרשת החשמל, ועד 1939 הוקמו בה רשת ביוב, בריכת שחיה ואצטדיון, וכן נסללו דרכים. משנת 1926 קיימת בעיר תחבורה ציבורית המקשרת את העיר עם קרקוב וביילסקו-ביאלה.
יהודי אנדריכוב.
תחילתו של היישוב היהודי בעיר בראשית המאה ה-19. יהודי העיר התפרנסו ברובם מסחר בבדים, והקימו במקום בתי חרושת לאריגה, שהעסיקו פועלים רבים.
בתחילה הייתה כפופה הקהילה במקום לקהילת זאטור הסמוכה, ובסוף המאה ה-19 נעשתה לעצמאית, עם בית כנסת מעץ ובית עלמין. מספר היהודים בעיר הצטמצם לאחר מלחמת העולם הראשונה והפרעות שהתרחשו בעיר על ידי כפריי הסביבה בשנת 1918. בסיוע הג'וינט ומוסדות עזרה הדדית השתקמה הקהילה.