Battlefield V הוא משחק ירי בגוף ראשון שפותח על ידי DICE ושווק על ידי Electronic Arts. המשחק, כמו קודמיו בסדרת באטלפילד, תומך במצב משחק און ליין מרובה משתתפים (Multiplayer) בנוסף למצב שחקן יחיד "קמפיין" (Single Player). המשחק יצא לאור ב-20 בנובמבר 2018 לפלטפורמות Windows, פלייסטיישן 4 ו-Xbox One. המשחק מתרחש בזמן מלחמת העולם השנייה.
עלילת המשחק.
המשחק מתרחש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאורך עלילתו מציג את השדרוגים שהוצגו בשדה הקרב בחזיתות השונות.
המשחק נפתח בסצנה מתוך המשימה "Storm of Steel" בבאטלפילד 1 ובה חייל אמריקאי מתייצב מול חייל גרמני והשניים לא יורים אחד בשני, אלא מורידים את הנשק כלפי מטה. לאחר מכן נשמעת הכרזת המלחמה של בריטניה כלל גרמניה הנאצית על ידי נוויל צ'מברלין. השחקן מבקר בחמש חזיתות שונות, הראשונה כצנחן בריטי בנרוויק, השנייה כמפקד טנק טיגר גרמני ליד טוברוק (במשימה האחרונה יחזור השחקן לשחק כאותו מפקד), השלישית כצלף צרפתי בתוניסיה שמבצע אמבוש ליחידה גרמנית, הרביעית כטייס קרב גרמני הנלחם נגד התקפה של חיל האוויר המלכותי מעל שמי המבורג והחמישית והאחרונה כחייל בריטי שנלחם עד כוחותיו האחרונים נגד מתקפה נאצית.
המשימה הראשונה בקמפיין מספרת את סיפורו הדמיוני של בילי ברידג'ר, שודד בנקים בריטי שנעצר וחתם על עסקה עם הצבא הבריטי. ברידג'ר נשלח יחד עם ג'ורג' מייסון, לוחם קומנדו מבוגר ומנוסה בשירות הסירות המיוחד לצפון אפריקה. מטרת המשימה היא להניח פצצות על מטוסי שטוקה גרמניים. לאחר מכן צריך השחקן להרוס את האספקה של הלופטוואפה בבסיס אחר ולהרוס שתי תחנות רדאר שנמצאות בקרבת מקום. בנוסף צריך ברידג'ר לנטרל בונקר תמיכה גרמני לאחר שגרם לפציעתו של מייסון בחלק הראשון של המשימה, הוא אוסף את הציוד הנדרש וגם משדר קוד מורס לחמ"ל הבריטי, שאותו הגרמנים קולטים ובתגובה שולחים לכיוון ברידג'ר ומייסון גלי התקפות של חיל רגלי ושריון, לקראת סוף המשימה מגיעה התגבורת של הבריטים והם מחלצים את ברידג'ר ומייסון. המשימה מספרת את סיפורם של לוחמי שירות הסירות המיוחד (SBS) שביצעו משימות שתרמו מאוד לצבא הבריטי.
המשימה השנייה בקמפיין מספרת את סיפורה של סולביג פיה ביורנסטאד, לוחמת גרילה נורווגית הפועלת לחילוץ אמה שנאסרה על ידי הגרמנים במטרה שתעזור להם להפיק מים כבדים על מנת ליצור פצצת אטום. סולביג חודרת לתוך תחנת הכוח בנרוויק, שמה היא מוצאת את אמה ומחלצת אותה. הן נפגשות מחדש בגשר שם הן נתפסות על ידי הגרמנים. אמא של סולביג נותנת לה את המעטפה שמכילה את המידע הדרוש להריסת התהליך האטומי ולאחר מכן דוחפת אותה מהגשר ונכנעת לגרמנים. בחלק השני של המשימה צריך לשרוד ולהילחם בהיפוטרמיה שממנה השחקן ימות אם לא ימצא מדורה להתחמם בה, בנוסף צריך להילחם בחיילים שנמצאים בקרבת המדורות. בחלק השלישי של המשימה צריך להרוס שלושה אובייקטים ברחבי העיירה נרוויק ולבסוף להגיע לבונקר שבו נשמרים המים הכבדים. המשימה מבוססת על החבלה בייצור המים הכבדים בנורווגיה.
סוכנות כשרות
סוכנות כשרות, או גוף כשרות הוא ארגון או רשות מאשרת המעניקה תעודת כשרות למרכיבים, מזון ארוז, משקאות וחומרים מסוימים, כמו גם נותני שירותי מזון ומתקנים בהם מכינים או מגישים אוכל כשר. תעודה זו מאמתת כי המרכיבים, תהליך הייצור הכולל את כל המכונות או תהליך שירות המזון תואם את דיני הכשרות כפי שנקבע בשולחן ערוך, אמת המידה של ההלכה היהודית. סוכנות הכשרות מעסיקה משגיחי כשרות לביקורים תקופתיים באתר ובפיקוח על תהליך ייצור המזון או שירות המזון על מנת לאמת את העמידה המתמשכת בתנאי הכשרות. לכל סוכנות יש סמל משלה, שמאפשרת ליצרנים ולספקי שירותי מזון להציג על המוצרים שלהם או על אישורים בחנות; ניתן לבטל את השימוש בסמל זה בשל אי ציות לתנאים. לכל סוכנות יש בדרך כלל "רב פוסק" הקובע את תקני הכשרות המדויקים שיש ליישם ומפקח על יישומם.
סמכותה של סוכנות הכשרות נוגעת רק לעניינים המחויבים על פי ההלכה היהודית. תעודת כשרות אינה מהווה תחליף לבדיקות ואכיפה ממשלתית של בטיחות מזון.
סמל.
נכון לשנת 2014 היו יותר מ־1,100 סוכנויות המעניקות כשרות. אלה כוללים סוכנויות בינלאומיות, לאומיות, אזוריות, ישראליות, מומחיות ולא-אורתודוקסיות. ישנן סוכנויות השמות דגש על אתיקה בעסקים, רווחת בעלי חיים ומודעות סביבתית מצד יצרנית המזון, בעיקר בצפון אמריקה. סוכנויות לא-אורתודוקסיות מעניקות הקלות בהיבטים מסוימים של ייצור מזון ותפעול עסקי (כגון פעילות בשבת) שסוכנויות אורתודוקסיות אינן נותנות.
סוכנויות.
סוכנויות הכשרות הגדולות ביותר בארצות הברית, המכונות "חמשת הגדולות", מאשרות יותר מ-80% מהאוכל הכשר שנמכר בארצות הברית. חמש הסוכנויות הללו הן: OU, OK, KOF-K, Star-K ו-CRC.
בעוד של-OU, OK, Kof-K ו-Star-K יש גישה בינלאומית עמוקה, ישנן סוכנויות כשרות בכל שש היבשות המיושבות. בין מפקחי הכשרות הבינלאומיים השונים בולטים במיוחד הם בית הדין הרבני בלונדון, מועצת הכשרות של קנדה, כשרות אוסטרליה והרב מרדכי רוטנברג. הרבנות הראשית לרוסיה מעסיקה משגיחי כשרות במזרח אירופה ומחלקת הכשרות שלה היא אחת הגדולות באירואסיה.
היסטוריה.
לפני הופעת המזון המיוצר בצורה תעשייתית, הכינו משפחות יהודיות את הארוחות שלהן בבית והבטיחו את הכשרות של חומרי הגלם בעצמן על ידי לקיחת עוף לשחיטה וקניית בשר משוחט אמין והבטחת החליבה מפני חלב נוכרי ובעיות אחרות. במטבח פיקחה עקרת הבית על ההפרדה הקפדנית בין חלב ובשר. רק במאה ה־20, עם עליית הזמינות של מוצרי מזון מתוצרת תעשייתית המיועדת לצרכן היהודי, הפך מתן אישורי כשרות על מוצרים לשירות נדרש.
הסוכנות העצמאית הראשונה למתן תעודות כשרות נוסדה על ידי OU בשנת 1924. מנהלה, אברהם גולדשטיין, עזב את OU כדי להקים סוכנות כשרות שנייה, OK, בשנת 1935. תחום הענקת תעודות הכשרות התרחב בשנות השלושים כאשר מותגים גדולים כגון קוקה-קולה ביקשו להשיג תעודת כשרות כדי להקל על הרחבת השוק שלהם. ריבוי המזון המיוצר במפעלים לאחר מלחמת העולם השנייה ראה עלייה במקביל גם בפעילות סוכנויות הכשרות. בשנת 1950, למשל, צוות ה-OU שמנה כ-40 משגיחים אישר 184 מוצרים ל־37 חברות; בשנת 1972, לרשות OU היו יותר מ-750 משגיחים שאישרו למעלה מ־2,500 מוצרים עבור 475 חברות.
בסוף המאה ה־20, השימוש הגובר במרכיבים המעובדים מראש (כגון חומרי טעם וריח מלאכותיים, חומרים מתחלבים וחומרים משמרים) הרחיב עוד יותר את היקף מתן הכשרות. מוצר המיוצר במדינה אחת יכול להכיל מרכיבים וטעמים המיוצרים במדינות אחרות; יש לעקוב אחר מרכיבים וטעמים אלה עד לנקודת המוצא שלהם על מנת לאמת את עמידתם בדיני הכשרות. על פי הערכה לשנת 2013, 135 אלף מוצרי המזון שקיבלו כשרות הכילו יותר ממיליון תוספי מזון. סוכנויות הכשרות שולחות באופן קבוע את המשגיחים למפעלים בסין, תאילנד והפיליפינים כדי לפקח על ייצור מרכיבים מעובדים מראש ולהבטיח את כשרותם. סוכנויות רבות מקבלות את רשימת המרכיבים המעובדים מראש, גם אם אושרו על ידי סוכנויות אחרות.
סוכנויות יכולות לשמור על הבדל במעמד הכשרות של מזונות על בסיס הפוסק שלהם. לדוגמה, אספרטם, מרכיב מרכזי בדיאט קוקה-קולה, נחשב לקטניה על ידי מועצת הכשרות של קנדה (COR) ולכן סוכנות זו אינה נותנת כשרות למוצר זה בפסח. לעומת זאת, ה-OU מסתמך על הפוסקים כי התוסף הוא "קטניות שנשתנה" – ש"שונה ברמה המולקולרית" (ולכן הוא כבר לא קטניות) — ו־OU כן נותנת את הכשרות שלה לדיאט קולה לשימוש בחג הפסח גם עבור קהילות שנוהגות להימנע מאכילת קטניות.
דרישות.
על פי ההלכה, מתן כשרות נדרש עבור:
תהליך מתן כשרות.
תהליך מתן כשרות מתחיל בבקשת אישור מהלקוח. יצרני מזון גדולים בדרך כלל מבקשים תעודת כשרות מגורמים גדולים, לאומיים ובינלאומיים, בעוד עסקים קטנים ומקומיים מקבלים אותה מרבנים המשרתים את אותה קהילה, או מרבנים בודדים בעלי מוניטין טוב בענף. לקוחות המחפשים לקבל תעודת כשרות נדרשים לפנות לגורמים בודדים ולעבור את תהליך הבקשה מספר פעמים, לפני שהם עובדים עם סוכנות מתאימה. כדי לצמצם את הזמן והמאמץ, החברה עשויה לרצות ליצור קשר עם מתווך כשרות אשר ישאף למצוא את סוכנות הכשרות הטובה ביותר המתאימה למוצר ולתקציב. מתווכת כשרות מוכרת בארצות הברית היא Direct Kosher. הדבר חשוב במיוחד בנושא של בישולי גויים.
השלב הבא הוא שהלקוח יציג רשימה של כל המרכיבים המשמשים במוצר המזון ובמכונות שלו (כגון חומרי ניקוי), כדי שסוכנות הכשרות תחקור ותעקוב אחר המקורות והספקים כדי לאמת את כשרותם. אם הלקוח חורג מאוחר יותר מרשימה זו ומכניס רכיבים אחרים למוצר, לסוכנות יש את הזכות לדרוש שינויים או לסיים את החוזה ולקחת ממנו את תעודת הכשרות.
לאחר מכן, נציגי הרבנות של הסוכנות עוברים עם הלקוח את כל תהליך ייצור המזון או שירות המזון, תוך ציון ציוד, תהליכי ייצור, טכניקות אריזה, מערכות אחסון והסדרי תחבורה העלולים לפגוע במעמד הכשרות. אם אוכל לא כשר מיוצר באותו המפעל (או אם בשר ומוצרי חלב מיוצרים יחד), שתי המערכות צריכות להישאר נפרדות לחלוטין, כולל כלי העברת חום לטיפול בשני קווי הייצור. אם מייצרים מזון לא כשר באותה מכונה של מזון כשר, אם כי בפסח ייצור נפרדים, יש לנקות את כל הציוד והכלים באופן אינטנסיבי ולאחר מכן לטפל במים רותחים לפני השימוש בפס ייצור כשר. הלקוח חייב להסכים גם לתיעוד ומערכות תיעוד ספציפיים על מנת לעקוב אחר חומרי גלם שנכנסים ומזונות מעובדים היוצאים, כמו גם לוחות זמנים לייצור.