האיי איי נוהג לחפש זחלים בדרך ייחודית לו, שאינה קיימת אצל אף פרימט אחר ודומה לפעולתו של נקר. הוא מתופף על גזע עץ באצבעותיו הדקות, ובעזרת שמיעתו המפותחת יכול לקבוע מצליל ההד של התיפוף האם יש זחלים בתוכו. כאשר הוא מוצא זחלים, הוא מכרסם את העץ בשיניו ומחדיר את אצבעו האמצעית הארוכה לתוכו כדי לתפוס אותם.
התנהגות.
האיי איי הוגדר זמן רב כמין מתבודד, אך מחקרים שנעשו בשנים האחרונות מגלים ששיתוף הפעולה בין פרטי האיי איי גדול ממה שנהוג היה לחשוב. זכר בודד נוהג לחפש את מזונו בשטח הטריטוריה שלו, שגודלה מגיע עד ל-320 קילומטרים רבועים, אך טריטוריות הזכרים חופפות במקרים רבים והזכרים מפגינים מאפייני התנהגות חברתית בעת פגישתם, הכוללת חיפוש מזון משותף ותקשורת באמצעות קול וריח. לעומתם, הטריטוריות של הנקבות לעולם אינן חופפות, אף על פי ששטחן המרבי הוא 81 קמ"ר, כלומר קטן פי 4 מאלה של הזכרים. סימון הטריטוריה מתבצע על ידי חיכוך אברי המין והראש בענפי העצים.
האיי איי פוליגמיים והזכרים לרוב מתחרים זה בזה על הזכות להזדווג עם הנקבות. תצפיות הראו שתחרויות הזכרים מגיעות לעיתים לאלימות הדדית, עד כדי הפלת זכר מזדווג מגבה של הנקבה.
לאחר ההפריה, הזכרים נשארים לרוב בקרבת הנקבות עד לאחר הלידה ותחילת התבגרות הצאצא. רוב קשריו החברתיים של הגור מתרחשים עם אימו דרך הזנה ומשחק. גם הזכר מתחלק לעיתים עם הצאצא במזונו. לאחר 13 שבועות לערך, מתחיל האיי איי הצעיר לבוא במגע עם צעירים אחרים, לרוב דרך משחק.
הכחדה ושימור.
האיי איי נחשב למין נכחד במשך שנים רבות, עד אשר התגלה מחדש בשנת 1961. 6 פרטים הועברו לאי נוסי מנגבה (Nosy Mangabe) במזרח מדגסקר למטרות שימור. מחקרים נוספים מתחילת שנות ה-80 הוכיחו שהאיי איי נפוצים יותר מכפי הסברה, אך עדיין נתונים בסכנת הכחדה, הנובעת מבירוא יערות לצורך גידולים חקלאיים וציד. מאז שנות ה-80 הדלדלה אוכלוסיית האיי איי בכ-20-25%.
מספר גני חיות מגדלים פרטים של איי איי בשבי, רובם בארצות הברית. תוכנית ההרבייה המוצלחת ביותר בשנים האחרונות היא של אוניברסיטת דיוק בצפון קרוליינה, המחזיקה 22 פרטים בשטחה. שטחי שימור מצויים ב-12 פארקים לאומיים במדגסקר וב-13 שמורות טבע. בנוסף, איי איי נצפו באזור בצפון-מזרח האי שהוכרז כשמורת טבע בשנת 2005.
איי איי בפולקלור.
הילידים מרבים לצוד את האיי איי, לא רק משום שהוא מזיק חקלאי, אלא גם בשל אמונה רווחת בקרב תושבי האי בדבר שטניותו של המין. האגדות המקומיות מספרות, שאדם שאליו מופנית אצבעו הארוכה של האיי איי נידון למוות, והופעתו של פרט בכפר מבשרת את מותו של אחד הכפריים. אחד השבטים המקומיים אף טוען, שאיי איי חודרים למגורי האנשים דרך הגגות ומנקבים את עורקי הקורבן באמצעות אצבעם הארוכה והמכושפת. אגדות אלו הסבו נזק רב למין, היות שהדרך היחידה להינצל ממוות, לפי האמונה, היא הריגת האיי איי. אף על פי שהמין מוגן על פי חוק על ידי ממשלת מדגסקר, מתרבים חיסולים אלה עקב תכיפות המגעים בין האיי איי לבני האדם, הנובעים מצמצום בית גידולם הטבעי והתפשטות הכפרים והשטחים החקלאיים.
Greensleeves
שרוולים ירוקים (באנגלית: Greensleeves) הוא שיר עם אנגלי מסורתי, וכן נעימה, אוסטינטו של הצורה המכונה "רומנסקה".
בלדה בעלת כינוי זה נרשמה ב"חברת מוכרני מכשירי הכתיבה של לונדון" בשנת 1580 כ"פזמון צפוני חדיש של הגבירה שרוולים ירוקים". או אז הופיעה ב"חופן מנעמים" (A Handful of Pleasant Delights; 1584), אשר השתמר עד ימינו אנו, כ"סונטה אצילה חדישה של הגבירה שרוולים ירוקים. לנעימה החדישה של שרוולים ירוקים".
הנעימה מצויה במקורות אחדים אשר חוברו בשלהי המאה ה-16 ובראשית המאה ה-17, כדוגמת "Ballet's MS Lute Book" וכן "Het Luitboek ban Thysius", כמו גם בכתבי יד שונים השמורים בספריות אוניברסיטת קיימברידג'.
"Greensleeves" והנרי השמיני.
רווחת אמונה עיקשת לפיה הולחן "Greensleeves" בידי הנרי השמיני עבור אהובתו ובת זוגו לכס המלכות לימים, אן בולין. אן דחתה את מאמצי הנרי לפתותה, ודומה כי דחייה זו נזכרת בשיר כאשר אהובת הדובר "השליכתני בלי גינונים" (cast me off discourteously). עם זאת, לא הלחין הנרי את "Greensleeves", אשר קרוב לוודאי אליזבתני במקורו ויסודותיו שאובים מסגנון קומפוזיציה איטלקי אשר לא התפשט לאנגליה אלא לאחר מות הנרי.
פרשנות מילולית.
פרשנות אפשרית היא, כי הייתה הגבירה שרוולים ירוקים עלמה מופקרת ואף זונה. בעת ההיא נקשרה המילה "ירוק" במובנים מיניים, ובפרט בצירוף "שמלה ירוקה" (a green gown), התייחסות להופעת כתמי דשא על גבי שמלת עלמה אילו התנתה אהבים בחוצות.
ביאור חלופי הוא, כי טעו לחשוב את הגבירה שרוולים ירוקים לבלתי מוסרית עקב מלבושיה. דחייתה נטולת האדיבות את מהלכי הדובר תומכת בטענה כי אין כך הדבר.
בתרגומו של נוויל קוגהיל את "סיפורי קנטרברי", הוא מבאר כי: "ירוק [בעידנו של צ'וסר] היווה את גוון החדווה אשר באהבה. הדבר מהדהד ב'הייתה שרוולים ירוקים חדוותי' [Greensleeves was my delight] ועוד".
תמליל חלופי.
המזמור "איזהו הילד?" (What Child Is This?), מאת ויליאם צ'אטרטון דיקס, חובר בשנת 1865 על-פי נעימת "Greensleeves" וזוכה לשימוש ברחבי הכנסייה הנוצרית המערבית.
נעשה שימוש נרחב בווריאציה בסרט הקולנוע "כיצד נכבש המערב" (1962) כשיר "בית באחו", מילים מאת סמי קאהן (Sammy Cahn), בביצועה של דבי ריינולדס.
אזכורים ספרותיים מוקדמים.
ב"נשי וינדזור העליזות" מאת שייקספיר, אשר חובר בשנת 1602 לערך, מתייחסת המאהבת פורד פעמיים ללא כל ביאור לנעימת "Greensleeves", ובהמשך מזדעק פלסטף:
הרמזים אלה מעידים כי השיר היה ידוע היטב בעת ההיא.
מוזיקה.
"Greensleeves" הוא במודוס דורי, אולם יש כי הוא מנוגן בידי מלחינים עכשוויים בסולם מינורי.
בשנת 1929 הכניס המלחין רייף וון ויליאמס קטע מבוסס על Greensleeves במבוא למערכה השלישית של האופרה שלו "סר ג'ון מאוהב" (שגיבורו פלסטף). הקטע הכולל באמצעו גם שיר עם נוסף Lovely Joan עובד על ידי המלחין ראלף גריווס (1966-1889), תלמיד של וון ויליאמס, לתזמורת מיתרים, אחד או שני חלילים ולנבל (או פסנתר). העיבוד נודע כ"פנטזיה לפי Greensleeves מאת וון ויליאמס".
ג'קי ירחי
ג'קי ירחי (נולד ב-1965) הוא אמן, מאייר, קריקטוריסט, קומיקסאי צרפתי-ישראלי אשר עבד עם מספר עיתונים כגון "ידיעות אחרונות", "נקודה", "אותיות", "כולנו", "יום ליום".
הוא עסק באיור במספר פרויקטים פרסומיים, לרבות עבור HOT, אורנג' וסלקום.
לקהל הרחב בישראל הוא מוכר בעיקר בזכות ה"קוקומן", דמות אותה יצר עבור דגני הבוקר של תלמה, דרכה נכנס כמעט לכל בית ישראלי.
לאורך השנים, הוציא לאור מספר רב של ספרי קומיקס כולם בעלי אוריינטציה תנ"כית/דתית או ציונית בשפות עברית, צרפתית ואנגלית אשר חלקם הפכו לרבי מכר בישראל ובחו"ל.
ילדות ותחילת הקריירה.
ג'קי ירחי נולד בתוניס והחל לצייר ולהתפרנס מפרי עטו בגיל צעיר בעודו תלמיד תיכון.
כבר בשנת 1983 בהיותו בן 18, הוציא לאור יחד עם מרק בן שושן את אלבום הקומיקס הראשון שלו "Les aventures de Supermitsva- on a enlevé rabbi Shlomo" אשר רשם מכירות מרשימות.
בראשית דרכו צייר ציורי שמן על בד והציג אותם בתערוכות בגלריות בפריז ובלוס אנג'לס.
במהלך שהותו בארצות הברית, פנו אליו ממארוול קומיקס והציעו לו לעבוד עמם. ירחי דחה את הצעת העבודה בארצות הברית, בחר ללכת אחרי חזונו הציוני ולעלות לישראל ב-1992.
בנו שניאור ירחי בחר להמשיך את דרכו של אביו בציור.
ספריו.
אלבומי הקומיקס על היהדות לילדים.
בנוסף, אייר עוד כ-200 ספרים עבור סופרים רבים בישראל, כגון סמדר שיר, בינה אופק וסופרים מחו"ל.
סדרת "עבר-הווה-עתיד".
ב-2011 הוציא לאור את "כדור הרעם" המכניס את הקורא אל תוך דרמת מבצע יונתן ורזיו, אלבום קומיקס הראשון מתוך הסדרה השאפתנית והחדשנית בארץ "עבר-הווה-עתיד".
ב-2013 הוציא לאור את "המצוד", ספר הקומיקס השני בסדרה "עבר-הווה-עתיד" המתעד את לכידתו של אדולף אייכמן ומשפטו.
סדרת "עבר-הווה-עתיד" היא יצירה פורצת דרך בזירת הקומיקס הישראלית בכך שלא מגוללות בה פיקציות אשר נועדו לבדר את הילדים, אלא מדובר בספרי קומיקס בעלי חזון דידקטי המתמקדים באירועים של ההיסטוריה היהודית המודרנית וגיבוריה, הפונה בעיקר לקהל בוגר ובני הנוער.
בשנת 2014 זכה ירחי באות הוקרה מאת האוניברסיטה העברית בירושלים אשר בחרה להוסיף את אלבומי הקומיקס מהסדרה "עבר-הווה-עתיד" למדפיה.
בספטמבר 2016, התווספו לסדרת "עבר-הווה-עתיד" 2 ספרי קומיקס חדשים : "מתוך האפלה" החושף את הקורא לסיפור הצלה אמיתי במהלך מלחמת העולם השנייה וכן "מאבק וזיכרון", פיקציה אשר מתרחשת בתקופה שלאחר השואה, בקרב החלוצים.
גלאטסראיי (כדורסל)
מועדון הכדורסל גלאטסראיי אודֵבנק (בטורקית: Galatasaray Erkek Basketbol Takımı) הוא מועדון כדורסל טורקי מהעיר איסטנבול, המתמודד בליגת העל הטורקית ובליגת האלופות בכדורסל. אולם הבית של גלאטסראיי הוא היכל סינאן ארדם, המכיל 16,000 מקומות ישיבה. לפני כן שיחקה הקבוצה באבדי איפקצ'י ארנה, שהכיל 12,270 מקומות.
היסטוריה.
כדורסל שוחק לראשונה בטורקיה ברוברט קולג' באיסטנבול, בשנת . שבע שנים לאחר מכן הביא מורה לחינוך גופני את המשחק לתיכון גלאטסראיי. המורה, אחמט רובנסון, הפך לאחר מכן לנשיא הראשון של מועדון הכדורסל של גלאטסראיי.
הקבוצה, המהווה חלק ממועדון הספורט גלאטסראיי, זכתה 5 פעמים (11 אליפויות לפני העידן המקצועני) באליפות הליגה הטורקית, שלוש פעמים בגביע הטורקי ופעמיים בגביע הנשיא.
במפעלים האירופיים.