לאחר סיום המלחמה, בנובמבר 1918 חודשה פעילות האינטרנציונל השני ועלתה השאלה האם על מפלגת הלייבור העצמאית לחדש את פעילותה במסגרתו. בינואר 1919 יצאה קריאה ממוסקבה ליצירתו של קומינטרן (אינטרנציונל שלישי), קריאה לה נענו רבים מהקיצונים שבחברי המפלגה. רוב חבר המפלגה ראו את האינטרנציונל השני כמתון ונגוע בפשרות, וככזה שלא הועיל כנגד מרחץ הדמים של שנת 1914. באביב 1920 הודיעה המפלגה על פרישתה מהאינטרנציונל השני.
מנהיגותה הוותיקה והשמרנית של המפלגה, ובמיוחד רמזי מקדונלד ופיליפ סנאודן התנגדו להצטרף אל הקומינטרן. בניגוד להם התארגנה באופן רשמי קבוצת חברים רשמית שדרשה את צירוף המפלגה אל האינטרנציונל הקומוניסטי החדש. הקבוצה החלה להדפיס עיתון בשם "האינטרנציונל" שיצא לאור בגלאזגו.
המפלגה החלה לקיים מגעים עם אנשי הקומינטרן בניסיון לעמוד על עמדותיהם בנושאים שונים, כגון עד כמה יידרשו לעמוד במצע הקומינטרן, עד כמה יידרשו ליישם את רעיונות השיטה הסובייטית והדיקטטורה של הפרולטריון בבריטניה, וכיוצא בזה. תשובתה של מוסקבה הבהירה כי כוונתה לשליטה מלאה, וכי המצטרפים אל הקומינטרן לא יורשו לשתף פעולה עם פרלמנטריסטים כגון מקדונלד או הפביאנים, שמטרתם היא אך "ויתורים קטנים ופשרות". בוועידת המפלגה בשנת 1921 שבה ועלתה הדרישה להצטרפות אל הקומינטרן, אך היא נדחתה על ידי רוב גדול של הנוכחים. החלטה זו הביאה לפרישת הפלג הרדיקלי של המפלגה והצטרפותו אל המפלגה הקומוניסטית הבריטית שנוסדה באוגוסט 1920.
ההתנתקות ממפלגת הלייבור.
בבחירות הכלליות בבריטניה ב-1922 נבחר מספר משמעותי של חברי פרלמנט מטעם מפלגת הלייבור העצמאית, והמפלגה נראתה כמבוססת. בין הנבחרים ג'יימס מקסטון, מנהיג המפלגה העתידי, ג'ון ויטלי, עמנואל שינוול, תומאס ג'ונסטון ודייוויד קירקווד. עם זאת, ממשלות הלייבור הראשונות בהנהגת מקדונלד היוו אכזבה לאנשי מפלגת הלייבור העצמאית. בתגובה אימצו אלו מדיניות עצמאית משלהם. בזמן ממשלת הלייבור השנייה, 1929–1931, שלטה מפלגת הלייבור העצמאית ב-37 חברי פרלמנט, שהיוו אופוזיציה שמאלית לממשלתו של מקדונלד. ועידת המפלגה בשנת 1930 קבעה כי במקום בו שונה עמדת מפלגת הלייבור העצמאית מעמדת מפלגת הלייבור, ישברו חברי מפלגת הלייבור העצמאית את המשמעת הסיעתית, ויצביעו על פי עמדת המפלגה העצמאית, ולא על פי עמדת הלייבור.
בבחירות הכלליות בשנת 1931 סירבו מועמדי מפלגת הלייבור העצמאית לקבל הוראות מסיעת הלייבור הפרלמנטרית, וכתוצאה מכך התמודדו ללא תמיכת המנגנון של מפלגת הלייבור. רובם איבדו את כיסאותיהם, אך בבחירות אלו הובסו גם אנשי הלייבור שהתמודדו במסגרת מפלגת האם. חמישה חברי פרלמנט נותרו מטעם המפלגה העצמאית לאחר הבחירות, ויצרו סיעה עצמאית מחוץ למפלגת הלייבור. ב-1932 הודיעה ועידת מפלגת הלייבור העצמאית על התנתקותה ממפלגת הלייבור.
מנהיג האגף השמאלי במפלגת הלייבור, אניירין בוואן תיאר את החלטת אנשי הלייבור העצמאי לפרוש ממפלגת האם כהחלטה להישאר "טהורים אך אימפוטנטים". ואכן, מיד עם יציאתה מהמסגרת של מפלגת הלייבור הלכה השפעת המפלגה ודעכה. כמה מהחברים במפלגה החליטו להישאר במפלגת הלייבור, וביחד עם איש הלייבור השמאלי סטפורד קריפס יצרו ארגון קצר ימים בשם "הליגה הסוציאליסטית" שמטרתו הייתה לקדם רעיונות סוציאל-דמוקרטיים במסגרת מפלגת הלייבור. ב-1937 הועמד קריפס בפני האפשרות לפרק את הליגה הסוציאליסטית או להיות מגורש משורות מפלגת הלייבור, וכתוצאה מכך התפרק הארגון.
החלטת מפלגת הלייבור העצמאית להתנתק ממפלגת האם הייתה בעלת השפעה מיידית על החברות במפלגה. בתוך שלוש שנים איבדה המפלגה שלושה רבעים מחבריה, ובשנת 1935 מנתה אך 4,392 חברים רשומים. חלק מחבריה נותרו במפלגת הלייבור, וחלק עברו אף שמאלה אל המפלגה הקומוניסטית, ולארגונים טרוצקיסטים בשמאל. אלו שנותרו בשורות המפלגה היו צעירים ורדיקלים. בשנים אלו התבטאה התמיכה בעקרונות אלו בתמיכה בצד הרפובליקני במלחמת האזרחים בספרד. כעשרים וחמישה מתומכי המפלגה, לרבות ג'ורג' אורוול אכן נסעו לספרד על מנת להילחם בשורות המיליציה המרקסיסטית - POUM.
ב-1939 ביקשה המפלגה לשוב ולהצטרף אל מפלגת הלייבור, בתנאי שאם יתנגדו חבריה למדיניות הלייבור "מטעמי מצפון" יותר להם לפעול בצורה עצמאית. הלייבור סירבה לתנאים אלו.
מלחמת העולם השנייה ולאחריה.
המפלגה התנגדה למלחמת העולם השנייה, מטעמים אתיים, ופנתה שמאלה. אחדות הדעות בקרב סיעות הפרלמנט הבריטי, שהביאה בסופו של דבר ליצירת "קואליציית המלחמה" של וינסטון צ'רצ'יל אליה צורפה מפלגת הלייבור כשותפה עיקרית, פסחה על אנשי מפלגת הלייבור העצמאית.
בבחירות שנערכו בשנת 1945 מעט לפני תום המפלגה, זכתה המפלגה בשלושה מושבים בפרלמנט, כולם מאזור גלאזגו. ב-1947 הצטרפו כל חברי הפרלמנט מטעם מפלגת הלייבור העצמאית באופן רשמי למפלגת הלייבור, והיא נותרה ללא ייצוג כלשהו בפרלמנט. המפלגה לא הצליחה מאז להכניס לפרלמנט נציג מטעמה.
בעשורים שלאחר מכן המשיכה המפלגה בפעילות, כשעיקר מצעה עוסק בהתנגדות לחימושה האטומי של בריטניה, ודה קולוניזציה. בשנת 1975 חדלה המפלגה להתקיים. בשנה זו קראה המפלגה לעצמה "פרסומי הלייבור העצמאיים" (Independent Labour Publications) והפכה לקבוצת לחץ עצמאית בתוך מפלגת הלייבור.
דרייק (מוזיקאי)
אוברי דרייק גרהאם (באנגלית: Aubrey Drake Graham; נולד ב-24 באוקטובר 1986) הוא זמר, מפיק מוזיקלי ושחקן יהודי קנדי.
ביוגרפיה.
דרייק נולד בטורונטו שבקנדה. אביו דניס גרהאם הוא מתופף מקצועי ממשפחה קתולית ממוצא אפרו-אמריקאי. אמו סנדי (לבית שר) היא מחנכת קנדית יהודייה. הוריו התגרשו כשהיה בן 5, ואמו גידלה אותו בטורונטו. דרייק למד בבית ספר יהודי בילדותו, וגם חגג בר מצווה. בילדותו דרייק למד בבית הספר התיכון פורסט היל שבטורונטו.
דרייק מוכר כאחד הראפרים הבודדים ממוצא יהודי אשכנזי. אמו סנדרה גידלה אותו בטורונטו שבקנדה והקפידה על מנהגי הדת בביתה. במספר ראיונות שקיים בעבר, דרייק הגדיר את עצמו כיהודי. בקליפ שצילם בשנת 2012 עבור שירו "HYFR", הוא הזמין אמנים מובילים מהתעשייה לבית כנסת ואף עלה לתורה. בנוסף, הוא חגג בגיל 31 בר מצווה בפעם השנייה בחייו. לאירוע הוזמנו ידוענים כמו לאונרדו דיקפריו, ג'יימי פוקס, טובי מגווייר, קלי רולנד וחברי הרכב ההיפ הופ מיגוס.
קריירה.
משחק.
ב-2001 החל דרייק לשחק בסדרת הטלוויזיה "" המשודרת ב-MTV. בסדרה הוא גילם את ג'ימי ברוקס, כדורסלן אשר בהמשך הופך לנכה אחרי שנורה על ידי חברו לכיתה. הוא שיחק בסדרה בשבע העונות הראשונות, ותפקידו בסדרה הסתיים ב-2007 לאחר שדמותו סיימה את הלימודים בתיכון. בנוסף הופיע דרייק בהופעת אורח בעונה השמינית של הסדרה, וכן בסרט הטלוויזיה "Degrassi Spring Break Movie" משנת 2008 המבוסס על הסדרה. ב-2002 התארח בסיטקום האמריקאי "Soul Food".
בשנים 2014 ו-2016 הנחה את תוכנית המערכונים האמריקאית "סאטרדיי נייט לייב".
מוזיקה.
ב-2006 דרייק הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, "Room for Improvement" , ומאז הוציא מספר מיקסטייפים נוספים. ב-2007 החל לשתף פעולה עם הראפר ליל ויין. במקביל לעבודתו עם ויין, דרייק שיתף פעולה עם אמנים חשובים נוספים בעולם ההיפ הופ, בהם בירדמן, קניה וסט, ג'יי זי, אמינם, טימבלנד, מרי ג'יי בלייג' וריהאנה, תוך שהשתתף בכתיבת שירים עבור ד"ר דרה.
ב-2009 יצא מיקסטייפ נוסף של דרייק, "So Far Gone" , שזכה להצלחה. מתוכו, הסינגל "Best I Ever Had", הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 ביולי 2009, והסינגל "Every Girl" הגיע למקום העשירי במצעד זה באותו שבוע. מספר ימים לפני כן הוחתם דרייק בחברת התקליטים של ליל ויין, יאנג מאני.
באותה שנה יצא סינגל השני של דרייק, "Successful" , עם הזמר טריי סונגז. בהמשך התארח דרייק בסינגלים של ראפרים וזמרים אחרים, בהם מרי ג'יי בלייג' (בסינגל "The One"), ג'יימי פוקס (בסינגל "Digital Girl" בו התארחו גם דה-דרים וקניה וסט), טימבלנד (בסינגל "Say Something") ופאבולוס (ברמיקס הרשמי של הסינגל "Throw It in the Bag").
בספטמבר 2009 יצא הסינגל השלישי של דרייק, "Forever", בו אירח את הראפרים קניה וסט, ליל ויין ואמינם. הסינגל הגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל הופיע בפסקול סרט התעודה על הכדורסלן לברון ג'יימס, "More Than A Game", ובגרסה החדשה של האלבום של אמינם "Relape: Refill". המתופף טראוויס בארקר הוציא רמיקס רוק לשיר, וביצע אותו עם דרייק, אמינם וליל ויין בטקס פרסי גראמי. באותה התקופה, התארח דרייק בסינגל המצליח של הראפר בירדמן "Money To Blow", וגם בסינגל הראשון מאלבומו של די ג'יי חאלד "Fed Up". כמו כן, הופיע בסינגל השני של חברת התקליטים שלו יאנג מאני, בשיר "Bedrock", שזכה להצלחה ודורג במקום השני במצעד הבילבורד הוט 100.
במרץ 2010 הוציא דרייק את הסינגל הראשון מאלבום הבכורה שלו, "Over". הסינגל הגיע למקום ה-15 במצעד הבילבורד הוט 100. בעקבות ההצלחה, מספר ראפרים וזמרים הוציאו גרסות פריסטייל ראפ לשיר, בהם אמינם, שון קינגסטון, טריי סונגז ופאט ג'ו. במקביל התארח דרייק בשיר "Wavin' Flag" של קיי'נן, שהוקלט כחלק מפעילות למען תושבי האיטי בעקבות רעידת אדמה שהתרחשה באותה שנה, לצד אמנים נוספים מקנדה, ובהם נלי פורטדו, אבריל לאבין, קנדיאל אופיטל וג'סטין ביבר.