דונה איסבל בארטו התקבלה בכבוד רב במנילה, בירת איי הודו המזרחית הספרדיים, ובתוך חודשים ספורים נישאה לפרננדו דה קסטרו, דודנו של מושל הפיליפינים. בדצמבר 1596 הפליגה בספינתה "סן חרונימו" ובלוויית קיירוש, חצתה את האוקיינוס השקט מזרחה בנתיב הגליאון של מנילה לאקפולקו שבמקסיקו ומשם שבה לפרו. בשנים שלאחר מכן המשיכה לתבוע, ללא הצלחה, הכרה במעמדה כמושלת איי שלמה יחד עם בעלה, שמכוח נישואיו לה נעשה לפי חוק שותף למעמדה ולקנייניה.
בארטו מתה ב-1612 בעיר המכרות קסטרוֹוִירֵינה שבלב פרו, זמן קצר אחרי שבעלה מונה למושל המחוז. בצוואתה ביקשה להיקבר במנזר סנטה קלרה בלימה שבו דרה אחת מאחיותיה. לא נמצאו תיעוד או ציון לקברה.
איסבל בארטו על פי קיירוש.
קורות המשלחת, שבהמשך דרכהּ עמדה בראשהּ איסבל בארטו, ידועים מתוך דיווחיו של הנווט הראשי, הפורטוגזי פדרו פרננדש דה קיירוש. הכרוניקה שלו נועדה ככל הנראה לחזק את עתירותיו להרשאה ולתמיכה במשלחת שיזם לגילוי ארצות בדרום האוקיינוס השקט. קטעים מועטים מהכרוניקה שלו פורסמו עוד ב-1625 באסופות של סמיואל פרצ'ס. כתבי הכרוניקה המורחבת נמצאו במחצית השנייה של המאה ה-19 בארכיון המלכותי במדריד והם נערכו ופורסמו בדפוס ב-1876. תרגום לאנגלית ראה אור ב-1904 בהוצאת אגודת האקלוט בלונדון תחת הכותרת "מסעות פדרו פרננדס דה קירוס, 1595–1606".
העדויות על התנהלותה של איסבל בארטו מצויות רק בנרטיב של קיירוש. בארטו תוארה בהן כ"בעלת אופי גברי, סמכותי ועיקש, הכופה את רצונה העריץ". היא הואשמה באכזריות ללא מידה. בעת הסכסוך עם הקולונל מנריקה, מפקד הכוח הצבאי של המשלחת, נשמעה אומרת לדה מנדניה כי "אם לא תהרוג אותו – אני אעשה זאת". אחרי שקיבלה את סמכויות ראש המשלחת במות בעלה, בארטו פקדה על הוצאה להורג של מלחים שלא נשמעו להוראותיה. במהלך ההפלגה סירבה לחלוק את המזון שעמד לרשותה עם הרעבים וכמו כן השתמשה במים המעטים כדי לכבס את בגדיה בעוד הנוסעים גוועים בצמא. על פי הנרטיב של קיירוש נהגה לצאת לסיפון "עדויה בפנינים לבנות ובתחרה ללא רבב". התנהלותה האנוכית והיהירה של בארטו מהווה, לפי קיירוש, אחד הגורמים לאסונה של המשלחת.
בקריאה של הכרוניקה שלו מתוך גישות ביקורתיות עכשוויות, בארטו מצטיירת כבעלת יכולת מנהיגות, שהצליחה, בתנאים בלתי אפשריים, לקיים משמעת ברזל בקרב צוות גברים קשוחים ונכונים למרוד. נחישותה ניכרת בהמשך חייה ומעשיה. היא לא הרפתה מתביעתה לאשש את הוראותיו של מנדניה בצוואתו ולהכיר בזכויות שירשה ממנו באיי הודו המזרחית הספרדיים. לפי המסופר אף נסעה לספרד להציג את תביעתה בפני המלך החדש פליפה השלישי. המלך לא נעתר לאיסבל בארטו והזכות למסעות תגלית והתיישבות באוקיינוס השקט הוענקה לקיירוש שהתחרה בה.
זִכרהּ בסיפורת.
קורות המשלחת תוארו ברומן של הסופר הבריטי רוברט גרייבס בספרו מ-1949 "איים של איוולת" . גרייבס, לדבריו, התבסס על הכרוניקה של קיירוש בתרגומהּ לאנגלית מ-1904 וכן על מקורהּ שבספרדית, אך הוסיף פרטי עלילה בדיוניים שאינם עושים חסד עם איסבל בארטו. הסופר האמריקאי ג'יימס מיצ'נר ייחד לה פרק בקובץ סיפורים שפרסם ב-1956, "נבלים בגן עדן" , וגם הוא כאחרים חזר על הנרטיב בכרוניקה של קיירוש.
גונג יו
גונג ג'י-צ'ול (בקוריאנית: 공유; נולד ב-10 ביולי 1979) הוא שחקן דרום קוריאני המזוהה יותר בשם הבמה גונג יו. ידוע בין היתר בשל תפקידיו בסרט "רכבת לבוסאן" ובדרמות הטלוויזיה "משחקי הדיונון" ו"'ים השלווה'". נחשב לאחד השחקנים המוערכים בקוריאה.
שם הבמה שלו הוא שילוב של שם משפחתו של אביו "גונג" ושל שם משפחתה של אמו "יו".
ילדותו ולימודיו.
גונג נולד בשם Gong Ji-cheol בתאריך 10 ביולי 1979 בבוסאן שבדרום קוריאה. אביו למד בבוסאן סנגו, מוסד אקדמי לבייסבול, והיה מנהל קבוצת הבייסבול המקצועית Lotte Giants () מ-1983 עד 1985. גונג למד בתיכון דונגין, והמשיך ללימודי תואר ראשון במחלקה לתיאטרון וקולנוע של אוניברסיטת קיונג הי ().
בשנת 2017 נחשף כי גונג יו הוא צאצא של הפילוסוף הסיני קונפוציוס, והוא חלק מדור ה-79 של צאצאי קונפוציוס שמקורו בשבט גוקבו גונג ().
קריירה.
2001–2004: התחלה.
גונג יו הוא בעל תואר ראשון בתיאטרון מאוניברסיטת קיונג הי (). בשנת 2000, הוא החל את הקריירה שלו בתור מנחה ומשחק פעיל במשחקי ווידאו בערוץ הטלוויזיה של Mnet (). בשנת 2001 הופיע לראשונה כשחקן בסדרת הטלוויזיה "בית" ספר 4 "()". בהמשך מילא מספר תפקידי משנה בדרמות ובסרטים. בשנת 2004 הנחה תוכנית מוזיקה בשם "Music Camp."
"20"05–2007: "Coffee Prince" ופריצת דרך.
בשנת 2005 מילא לראושנה תפקיד ראשי בסרט שלום מורתי () מול Gong Hyo-jin. לאחר מכן בשנת 2006 הופיע במלודרמה הרומנטית "One Fine Day ()".
בשנת 2007 לוהק לקומדיה הרומנטית "קופי פרינס ()," הפופולריות של הסדרה חיזקה את מעמדו כשחקן מוביל והפכה לתפקיד הפריצה שלו.
2008–2015: גיוס צבאי וקאמבק.
ב-14 בינואר 2008 התגייס גונג לשירות חובה עד לדצמבר 2009. הוא שירת שמונה חודשי שירות פעיל בצ'אורוון ואז הועבר לסוכנות המדיה של ההגנה, שם שירת במחלקת יחסי הציבור ושירת כמנחה ותקליטן בתחנת הרדיו של הצבא.
גונג יו עשה את הקאמבק שלו בקומדיה הרומנטית למצוא את "אדון גורל" (), הסרט היה שובר קופות בינוני בקוריאה.
לאחר מכן הפיק עיבוד תיאטרלי המבוסס על ספר "כור היתוך" של גונג ג'י-יונג, שהייתה מתנת ברכה ממפקדו בשירות הצבאי. סרט זה יצא לאקרנים בינלאומיים תחת הכותרת "מושתקים" ). עם יציאתו לאקרנים ב-22 בספטמבר 2011, עורר הסרט זעם בקרב הציבור והדבר הוביל לפתיחה מחודשת של תחקירי התקריות שעליהן מבוססים הרומן והסרט. הדרישה הציבורית לרפורמה בחקיקה הגיעה לאספה הלאומית, שם התקבלה בהצלחה בסוף אוקטובר 2011 הצעת חוק מתוקנת להתמקדות בפשעי מין נגד קטינים ונכים, שכונתה הצעת חוק דוגאני על שם הסרט הקוריאני.
בשנת 2012 גונג כיכב לצד לי מין-ג'ונג () בסדרת קומדיה רומנטית "ביג" "("")" שנכתבה על ידי תסריטאיות הטלוויזיה האחיות הונג (). למרות בתחילה התקבלה היטב, בהמשך ספגה ביקורת חריפה.
ב-2013 גונג יו חזר למסך הגדול לאחר פער של שנתיים בסרט החשוד (). הוא גילם מרגל צפון קוריאני מובחר שערק לאחר שנבגד על ידי ארצו. בנובמבר 2013, גונג יו מונה לנציג מיוחד של קרן החירום הבין-לאומית של האומות המאוחדות לילדים (UNICEF) בקוריאה, במקביל לחגיגת השנה ה-24 לאימוץ האמנה בדבר זכויות הילד. לאחר מינויו ביקר במדינות ברחבי העולם כדי להעלות מודעות למצבם של ילדים במדינות לא מפותחות.
2016–הווה: תחיית הקריירה.
בשנת 2016 גונג יו הגיע לשיא חדש בקריירה המקצועית שלו. תחילה, עם סרטו המלודרמה "גבר ואישה" () (2016) לצד השחקנית עטורת השבחים ג'און דו-יון (). לאחר מכן כיכב בשובר קופות "רכבת לבוסאן", אשר עברה את 11 מיליון הצפיות בדרום קוריאה. לאחר מכן כיכב בשובר קופות נוסף בשם עידן הצללים (), עם 6 מיליון צפיות תוך שבועיים.
בדצמבר 2016 חזר להופיע בטלוויזיה בדרמת הפנטזיה-רומנטית גובלין: אל אדיר ובודד (), בו הוא גילם את הדמות הראשית. הדרמה זכתה להצלחה ואף זיכתה אותו בפרס השחקן הטוב ביותר.
בשנת 2018 גונג יו לוהק לסרט "" "()" בו הוא גילם את התפקיד של בעלה של קים ג'י-יונג. זה היה שיתוף פעולה שלישי לצד השחקנית יונג יו-מי () (אחרי הסרטים "מושתקים(" "ורכבת לבוסאן").
בשנת 2021 כיכב במותחן הפעולה של הבמאי לי יונג-ג'ו בשם "סאו-בוק" לצד פארק בו-גאם (אנ'). גונג מגלם סוכן מודיעין לשעבר שנקלע למרדף אחר תפיסת השיבוט האנושי הראשון כדי לחשוף את הסוד לחיי נצח. באותה שנה, הוא הופיע כסוכן מגייס בסדרה המצליחה ושוברת השיאים משחקי הדיונון של נטפליקס.
בדצמבר 2021 הופיע גונג יו בסדרת מותחן ומדע בדיוני "ים השלווה" של נטפליקס כמנהיג הצוות האן יון-ג'ה לצד ביי דונה, לי ג'ון (), קים סאן-יונג () ואחרים. הסדרה מתרחשת בעתיד דיסטופי רחוק שבו כדור הארץ מתמודד עם מחסור חריף במים, והסדרה עוקבת אחר צוות משלחת לתחנה נטושה על הירח. תגובת המעריצים לסדרה הייתה מעורבת, אך היא הגיעה לראש המצעדים העולמיים של נטפליקס והפכה לסדרה הלא-אנגלית הנצפית ביותר בשבוע השני.
ג'גי ואסודב
ניסיון ההתנקשות בראשי הערים הפלסטינים
אפריורי ואפוסטריורי היסק לעומת בירור
א-פריורי (בעברית מראש, ובארמית מלכתחילה) לעומת א-פוסטריורי (עברית: לאחר מעשה, ארמית: בדיעבד) מתארים את אופן האימות של טענות, ואת דרך והשגת היסוד העומד אחר טיעון.
אימות טענה שנכונותה אפריורית דורשת חשיבה בלבד והמסקנה היא הגיונית. ואילו טענה שנכונותה אפוסטריורית תתקבל רק לאחר בירור מול המציאות, החיצונית לטענה. מחשבה עמוקה ככל שתהא על טענה כזו לא תביא לאימותה או להכחשתה.
המונחים משמשים בתורת ההגיון, בדיונים פילוסופיים, בתורת ההכרה - בתהליכי הצידוק האפיסטמולוגי שבחקר הידיעה, ובאונטולוגיה - חקר היש.
מקורם של מושגים אלו באורגנון, אסופת כתבי אריסטו והאסכולה הפריפטטית, ומפורטים בכרך השני על הניתוח שמלכתחילה (בתרגום היוונית ללטינית: אנליטיקה פריורא), ובכרך השלישי על הניתוח שבדיעבד (בתרגום ללטינית: אנליטיקה פוסטריורא).
תחומי השימוש במונחים.
דוגמאות לתחומים בהם יש דיון באופיים של יסודות הטיעון:
לעומת אלו רוב המידע המקובל במדע מתקבל בתהליך של ניסוי ובירור מן המציאות, וכך גם, ככל שהבנתינו משגת, המידע ההתנסותי האנושי. זהו מידע מבורר, אפוסטריורי.
דוגמאות לאימות אפריורי ופוסטריורי.
ידיעה מהיסק, ידע אפריורי.
דוגמה לטענה נגררת, הנובעת מקשר בין הטיעון למסקנה המובעת בו: