בר צבי שירתה כקצינה בצה"ל, התגייסה למשטרת ישראל בשנת 1991 ושירתה כסוכנת סמויה ביחידה המרכזית של מחוז מרכז. בהמשך יצאה לקורס הקצינים של המשטרה ושירתה כקצינת כוח אדם במרחב שרון, קצינת המבצעים של מרחב שרון, מפקדת תחנת המשטרה ברעננה וראש אגף התנועה במרחב שרון. ביולי 2009 מונתה למפקדת תחנת תל אביב צפון, שם הייתה לאישה הראשונה שמונתה לתפקיד. בינואר 2012 מונתה למפקדת תחנת פתח תקווה.
בספטמבר 2013 מונתה למפקדת מרחב נתב"ג, היא האישה הראשונה שמונתה לפקד על מרחב במשטרת ישראל. בתקופת המהומות בקרב הפלסטינים וערביי ישראל ב-2014 מונתה לעמוד בראש אחת המפקדות המשימתיות שהוקמו במשטרה, שפעלה בין השאר במהומות סביב הר הבית והלווית הנער מוחמד אבו ח'דיר. ב-2015 נשלחה כנציגת משטרת ישראל ללימודים במכללה לביטחון לאומי.
באוגוסט 2016 מונתה למפקדת מרחב איילון במחוז תל אביב. בספטמבר 2018 הועלתה לדרגת תת-ניצב ונבחרה להקים ולפקד על חטיבת קהילה ומתנדבים באגף שיטור אבטחה וקהילה. בתחילת 2020 מונתה לראש חטיבת השיטור. בפברואר 2021 הוחלט למנותה לתפקיד סגנית מפקד מחוז דרום, ובכך הייתה לאישה הראשונה בתפקיד סגן מפקד מחוז.
בספטמבר 2021 מונתה לראש אגף המבצעים, התפקיד המבצעי הראשון בתולדות המשטרה שמבצעת אישה בדרגת ניצב.
חיים אישיים.
בר צבי אם לשתיים. היא בעלת תואר ראשון במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל ותואר שני במדיניות וממשל עם התמחות בביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי. מתגוררת בכפר סבא.
זכריה פראנקל
רבי אליעזר בן יעקב (השני)
רבי אליעזר בן יעקב השני היה לפי ההשערה תנא מתלמידי רבי עקיבא, שפעל בארץ ישראל בדור הרביעי של התנאים.
ההשערה בדבר קיומו.
בספרות העוסקת בתולדות התנאים והאמוראים, מקובלת הייתה עד העת החדשה, ההנחה בדבר קיומו של תנא אחד בשם רבי אליעזר בן יעקב. ואולם הנחה זו עוררה קשיים; רבי אליעזר בן יעקב היה מוכר כתנא שחי בשלהי ימי בית המקדש השני ובתקופה שלאחר חורבנו (המאה הראשונה לספירה). בקטעים המיוחסים לו בתלמוד הוא מרבה למסור פרטים על בית המקדש ועבודתו, והתלמוד הבבלי אף מייחס לו את חיבורה של מסכת מידות, המתארת בפרוטרוט את בית המקדש השני. וישנן עדויות נוספות בכתבי חז"ל התומכות בהשערה לפיה הוא חי בימי הבית השני.
מאידך, במדרש בראשית רבה הוא נמנה בין אחרוני תלמידיו של רבי עקיבא: "שנים עשר אלף תלמידים היו לרבי עקיבא... וכולם בפרק אחד מתו... ובסוף העמיד שבעה: רבי מאיר, ורבי יהודה, רבי יוסי, ור' שמעון... ור' אליעזר בן יעקב". הוא מוזכר גם כמי שהשתתף בעיבור השנה עם תלמידי רבי עקיבא. כמו כן, בכמה מקורות מובאת דעתו לצד דעה של אחד מתלמידי רבי עקיבא הללו, ומשתמע שהיה בן דורם וחברם.
לאור זאת, שוררת הסכמה בין חוקרי העת החדשה, רבנים קונסרבטיבים כמו הרב זכריה פרנקל לצד אורתודוקסים כמו הרב יצחק אייזיק הלוי, כי היו שני תנאים בשם רבי אליעזר בן יעקב. ואף הועלתה השערה בדבר קרבה משפחתית ביניהם.
לדברי הרב אהרן הימן, אף ביחס לחכם זה נאמר הכלל "משנת רבי אליעזר בן יעקב קב ונקי".
עם זאת, ישנם קשיים בהשערה זו, כמו למשל העובדה שהמשנה מביאה מדברי שני האישים ואינה טורחת לתת בהם סימן היכר, כמו "הזקן" או "הגדול" וכדומה. ואף נראה שחלק מהראשונים סברו שמדובר באדם אחד.
מלחמת העולמות (תסכית רדיו)
פרומגנט הייזנברג
שירות המילואים בצה&quot;ל
אבא יוסי בן חנן
אַבָּא יוֹסֵי בֶּן חָנָן, או אַבָּא יוֹסֵי בֶּן חַנִּין, היה תנא, שמאמרים רבים שלו מובאים בספרות חז"ל.
שוררת אי בהירות לגבי זמן פעילותו. ציטוטים אחדים שלו מורים על זמן פעילות מוקדם, כנראה במאה ה-1, בדור השני של התנאים, ואולם ציטוטים אחרים מורים כי היה מאחרוני התנאים. יש המשערים כי מדובר בשני אישים בעלי אותו שם.
ממאמריו בהלכה.
דבריו של אבא יוסי בן חנן בענייני הלכה מופיעים בתלמוד הבבלי, במסכתות יבמות, סוטה וזבחים, ובתלמוד הירושלמי במסכת בבא קמא, אך הוא מוזכר כבר במדרשי ההלכה התנאיים, במשנה ובתוספתא:
ממאמריו באגדה.
בילקוט שמעוני, פרשת בהעלותך רמז תשכז, מובא: . אמרה זו מצוטטת בשמו גם בילקוט שמעוני לפרשת דברים (רמז תשצט), ואולם שם הוא מצוטט כאומר את הדברים בשם אבא כהן ברדלא מאחרוני התנאים; אם גרסה זו מדויקת, הדבר מעיד על תקופת פעילות מאוחרת בהרבה, ממה שנראה משאר המובאות מדבריו בספרות חז"ל.
ג'אקובו
פילוקטטס (סופוקלס)
פילוקטטס (ביוונית: Φιλοκτήτης) הוא מחזה של סופוקלס העוסק בגיבור פילוקטטס שנותר באי למנוס לאחר שהוכש בידי נחש.
עלילה.
פילוקטטס הוכש בידי נחש ברגלו מאחר שדרך על אדמה מקודשת בעת המסע לטרויה. ההכשה הותירה אותו בכאב עם פצע פתוח שנודף ממנו ריח נורא. הוא חווה התקפים מדי פעם ולכן היוונים מותירים אותו לבדו באי למנוס. עשר שנים לאחר מכן, היוונים מבינים על סמך נבואה שהם יזדקקו לפילוקטטס ולקשתו של הרקלס כדי לנצח במלחמה. לפיכך אודיסאוס מפליג חזרה ללמנוס עם נאופטולמוס, בן אכילס, כדי להשיב את פילוקטטס.
המחזה עוסק בשאלה כיצד שכנע אודיסאוס את פילוקטטס לחזור לטרויה. הוא נפתח בדיאלוג בין אודיסאוס ונאופטולמוס באי כאשר הראשון מסביר לאחרון שלפעמים יש לבצע מעשה מביש כדי לזכות בתהילה, דהיינו, עליו להתחבב על פילוקטטס בסיפור שקרי כדי להביאו לטרויה. לפיכך נאופטולמוס העמיד פנים שהוא אויבו של אודיסאוס מאחר שהוא לקח ממנו את נשק אביו (אכילס). פילוקטטס מבקש מנאופטולמוס להחזיר אותו לביתו והאחרון נעתר.
בדיוק כשנאופטולמוס ופילוקטטס עומדים להפליג מן האי, פילוקטטס נכנס להתקף ומתעלף. ניסיונו של פילוקטטס לימד אותו שבכל פעם שיש לו התקף זה מסתיים בכך שלא לוקחים אותו מהאי, והוא מאוד חושש לתוצאה זו שוב, לכן לפני התעלפותו הוא מפקיד את קשת הרקלס בידי נאופטולמוס. נאופטולמוס מתלבט אם ללכת משם עם הקשת, והמקהלה מעודדות אותו לבצע זאת כי זו תוכנית האלים. נאופטולמוס מחליט להמשיך לטרויה עם הקשת ובלי פילוקטטס. אז, פילוקטטס מתעורר, מבין שרומה, ומנסה לשכנע את נאופטולמוס לחזור לטרויה אך להשאיר בידיו עם הקשת, שכן בלי הקשת הוא לא יצליח לשרוד.
נאופטולמוס מתלבט מה עליו לעשות עם הקשת ואז אודיסאוס מופיע, ומנסה לשכנעו להשאיר את הקשת אצלו. פילטוקטטס מבין כי נאופטולמוס רוצה לקחת ממנו את הקשת ומתחנן על חיו מאחר שהקשת הייתה כלי הציד שלו.
בשלב מסוים מחליט נאופטולמוס להחזיר את הקשת ומנסה לשכנע את פילוקטטס לבוא לטרויה אבל פילוקטטס מתעקש שלא. לבסוף, נאופטולומוס מסכים לקחת את פילוקטטס חזרה ליוון. אבל, בעודם עוזבים, הרקלס האל מופיע ומספר לפילוקטטס שעליו לצאת למלחמה בטרויה. פילוקטטס מקבל את צו האל ופונה לטרויה.
אקספוזיציה.
בתחילת האקספוזיציה אנו נחשפים לדמויות המתוארות בידי אודיסאוס. בנוסף, אודיסאוס מספר לנו על המיקום, האי למנוס והאירועים שהתרחשו. פילוקטטס נותר במשך שנים על האי. הצבא של טרויה, שמורכב מקובץ של מפקדים, בניהם מלנאוס ואגממנון, רצו לנטוש את פילוקטטס לטענתו של אודיסאוס. הוא לעומתם לא חפץ להותיר את פילוקטטס שם, למרות שאנו יודעים כי הוא נטל חלק מהאחראיות בהחלטה.
בפתיחת המחזה, אודיסאוס הורה לנאופטולמוס לשכנע את פילוקטטס לבוא לטרויה. הוא מסביר שאם יידרש לכך יותר מידי זמן, אודיסאוס ישלח שליח שיעזור לנאופטולמוס. השליח מגיע, ומספר על הנבואה של הלנוס, כאן נכנס הציר המאונך. הלנוס ניבא כי כדי שטרויה תיפול פילוקטטס צריך להגיע עם הקשת. ברור כי פילוקטטס עצמו צריך לבוא לטרויה, כך יש קשר בין הציר האנכי לציר האופקי וכידוע בתומו קטסטרופה. הקשת היא כלי אנושי אבל היא ייצוג של נוכחות האלים לכן הוויכוח סביב הקשת מערב גם את האלים.
המרחב.
שימוש בצירים (למעלה, למטה ופנים) בא לידי ביטוי בצורה מובהקת במחזה. מרבית הקהל ידע את סוף המחזה שכן פילוקטטס הוא הגיבור אשר הגיע לטרויה והרג את פאריס בהתאם לנבואה. השאלה הגדולה לא נגעה לסיום אלא לאופן ההתנהלות של המחזה. באקספוזיציה הציר המאוזן מחולק לשלושה חלקים, יוון (מע'), אי למנוס וטרויה (מז'). אודיסאוס מציג בפני נאופטולמוס רק את הציר שחשוב לו, המזרחי. לעומת זאת פילוקטטס חושף לקהל את הציר המערבי. השאלה סביב המחזה הוא לאיזה כיוון יש לפנות. סוף המחזה על פי המישור של בני האדם הוא שפילוקטטס יחזור ליוון. בעת שהדיון האנושי הוכרע בניצחון של פילוקטטס, מגיע הציר האנכי של האלים. הרקלס מופיע ויוצרת קשר ישיר בין הקשת לבין בעליה. הדרמה המסועפת שהתנהלה לאורך המחזה בציר המאוזן, נשלטה לגמרי על ידי הציר המאונך. זהו סיום דאוס אקס מכינה שבו האל מתערב כדי להכריע את העלילה.
קיטוב גאוגרפי ומוסרי. הניגוד בין טרויה ויוון הוא לא רק גאוגרפי אלא גם מוסרי. הציר המזרחי הוא הקוטב החיובי המתקשר למוסר. לעומת זאת, הציר של המערבי הוא הקוטב השלילי. מתוך הנאום של פילוקטטס עולה כי כל מה שעולה מטרויה הוא רקוב, גיבורים מתים (כמו איאס). גם בנאום נאופטולמוס נרמז כי הציר המערבי הוא רקוב. בנוסף נאופטולמוס מביע אכזבה ממה שמתרחש בטרויה במובן המוסרי והרצון לשוב הביתה.
נאום פילוקטטס חושף לפנינו את המעגליות ביצירה. פילוקטטס, בכריס הוכש מנחש (מערב), משם הותירו אותו בסלמיס (מזרח), והיוונים המשיכו לטרויה (מערב). בנוסף יש ביטוי זמן מעגלים, , כלומר ציר הזמן מתחבר עם הציר המרחבי של הצירה.
חשיבות המעשה על פני הכוונה.