לאורך השנים ברבירו דיבב סדרות טלוויזיה וסרטים, ביניהם את סילבסטר החתול ואלמר פאד (לאחר מותו של יוני חן) ב"לוני טונס", הארווי בולוק בסדרה "באטמן", ורנון פנוויק (כמחליפו של יוסי מאיר) ב"צבי הנינג'ה", תומס הקטר בסרט "תומס ומסילת הקסמים", קרירין, פריז ומר פופו בסדרות האנימה "דרגון בול Z", "דרגון בול GT", ו"דרגון בול סופר", סקינר ב"רטטוי", מר הרימן ב"בית פוסטר לחברים דמיוניים" ומינימוס בעונה השלישית של "אטומיק בטי", כמחליפו הזמני של גיורא קנת, בין 2007 לבין 2008.
ברבירו השתתף גם ב"איפה אפי?", "נסיך הרעם", "וואן פיס", "", "קובי קובי", "פנו דרך לנאדי", "טוטלי ספייס", "החמישייה הסודית", "המחליפים", "", "תומס הקטר" (קריינות בעונות הראשונות), "קפטן קררו", "לה לה לנד", "צ'יקן ליטל", "זאפ לראשון", "שמש", "מנדלבאום בלש פרטי", "הסקטיניני דיונות הזהב", "הפינגווינים ממדגסקר", "שרק", "מפלצות נגד חייזרים", "פקפק ביל", "חיים בזרם", "סיפורי כתם שמש", "עיר הארנבים", "מועדון החברים של מיקי מאוס", "טינקרבל", "טינקרבל והאוצר האבוד", "ג'ימי קול", "טינקרבל והסוד הקסום", "טינקרבל וסוד הכנפיים", "", "רולבוטס", "מרטין על הבוקר", "בי הגדולה מכולם!", "הרפתקאות מקס", "", "אנגרי בירדס - הסרט 2", "אקשן של הורים", "מכוניות", "אגדות אלף לילה ולילה", "הניצוצות של מאור", "אמפיביה", "הרוח ומולי מגי" ועוד.
חבריו יורם יוספסברג, גלעד קלטר, ואמנון וולף התאחדו איתו למדבבים ראשיים באולפני אלרום.
וורו
וורו (באסטונית: Võru, ברוסית: Выру, בגרמנית: Werro) היא עיר, נפה עירונית ובירת מחוז וורו בדרום-מזרח אסטוניה, שגובל ברוסיה ובלטביה. וורו שוכנת כ-60 קילומטרים דרומית לטרטו, העיר השנייה בגודלה באסטוניה, על שפת אגם טאמולה (Tamula).
גאוגרפיה.
וורו שוכנת באזור הגבוה ביותר במדינות הבלטיות. האזור מאופיין בריבוי גבעות מתונות ואגמים. סור מונאמגי (Suur Munamägi), שהיא הנקודה הגבוהה ביותר במדינות הבלטיות, נמצאת במרחק של כ-18 קילומטרים. בקרבת מקום נמצא גם אתר הסקי במישור האנייה (Haanja). בשטח העיר נמצאים שלושה אגמים - טאמולה (Tamula; בשטח של 229 הקטאר), קובייה (Kubija; בשטח של 15,9 הקטאר) ומוסט (Mustjärv; בשטח פנים של 1,7 הקטאר). בקצה העיר זורם נהר וְהַאנדו (Võhandu), הנהר הארוך באסטוניה. חלק מן העיר - רובע סוֹ (Soo) - שוכן באזור שהיה ביצת כבול בעבר ומאופיין בקרקע קלה ולא יציבה.
היסטוריה.
העיר וורו נוסדה עקב חקיקת חוק חדש שחוקקה הצאריצה יקטרינה הגדולה לניהול מחוזות רוסיה שכלל גם הקמתן של 205 ערים ברחבי האימפריה, כאשר וורו הייתה אחת מהן. החוק נחקק בעקבות מרד פוגצ'וב. ב-21 באוגוסט 1784 חתם המושל הכללי של ריגה, שהיה אחראי גם על המחוזות בדרום-אסטוניה, על הצו להקמת העיר החדשה. בצו צוין מיקומה ושמה הגרמני של וורו.
במקביל להקמת העיר הוקם באותה שנה גם מחוז וורו על שטח בדרומו של מחוז טרטו (שהיה אז חלק ממחוז ריגה).
ב-1785 הושלמה תוכנית מתאר העיר הראשונה על ידי המודד פרידריך אוגוסט בוהם (Friedrich August Bohm). עד סוף המאה ה-18 הוקמו בה כמה עשרות בתים סביב כיכר השוק (turuplats) והיא יושבה ונוהלה ברובה על ידי גרמנים בלטיים.
במהלך המאה ה-19 התפתחו התשתיות העירוניות ואוכלוסיית העיר גדלה. בית הדואר הוקם ב-1820, מבנה בית החולים הראשון הושלם ב-1827, בשנות ה-30 וה-40 הוקמו פנימייה פרטית לבנים ובית הספר התיכון לבנות, בית הסוהר הוקם ב-1863 וב-1867 הוקמה אגודת מכבי האש בעיר.
במחצית השנייה של המאה ה-19 החלה העיר בפיתוח מהיר ושני שלישים מאוכלוסייתה היו אסטונים, רובם כפריים שעברו אליה מכפרים סמוכים.
צעד חשוב בפיתוח חיי התרבות בעיר היה הקמת אגודת השירה והמשחק ב-1881 שגם הקימה את מרכז התרבות "קאנל" ("Kannel").
פתיחת תחנת הרכבת בעיר ב-1889 על הקו פסקוב-ולגה חיברה את העיר לסנקט פטרבורג ולריגה, והביאה לשגשוג כלכלי ותרבותי.
המסחר בה שגשג ונערכו בה ירידים שונים ופסטיבלי זמר.
האוכלוסייה האסטונית זכתה לייצוג במועצת העיר לראשונה בשנת 1902 עם בחירתם של שני אסטונים למועצה.
העיר חוברה לרשת החשמל ב-1915.
בשנים 1929-31 נוספה מסילת ברזל שחיברה את וורו לטרטו ופטסרי (אז עיר באסטוניה, כיום העיר פצ'ורי במחוז פסקוב של רוסיה).
בשנים 1948-1927 פעל בעיר תיאטרון מקצועי. עד סוף שנות ה-30 הוקם בעיר בנק ומבנה חדש למנהל המחוז.
עם נסיגת הוורמאכט והתקדמות הצבא האדום בשנת 1944 נהרס רובה של מרכז העיר ונשרפו כ-90 מבתיה.
בתקופת הכיבוש הסובייטי המשיכה העיר להתפתח. כבר ב-1945 הוכנה תוכנית מתאר חדשה. בשנות ה-50 הוקם בית ספר חדש וסאונה ציבורית.
בשנות ה-60 הוקמו מספר מפעלים גדולים:
בשנת 1962 נפתח מפעל לייצור מכשירי מדידה לגזים (Võru Gaasianalüsaatorite Tehas) שהיה מהחשובים בתחומו בכל ברית המועצות והעסיק בשנות ה-70 כאלף עובדים, מפעל הרהיטים "ורמו" ("Wermo"), מחלבה, מפעל הנעלה וחברות בנייה.
בשנת 1973 הוכרז מרכז העיר הישנה כאתר היסטורי לשימור ובכך ניצלו מהריסה בתי העץ הישנים, שעוד נותרו על כנם, וניתן היה לשקמם בצורתם הנוכחית.
בשנת 1984 הושלמה בנייתו של בית החולים המחוזי הנמצא בנפה הכפרית של העיר. כמו כן נבנו בניינים רבי-קומות רבים והאוכלוסייה הגיעה לשיא של 18,000 תושבים.
אוכלוסייה.
החלוקה האתנית בעיר היא כ-90 אחוז אסטונים וכ-10 אחוז אחרים, בעיקר רוסים.
וורו כיום.
וורו משמשת כמרכז מסחרי, תרבותי וחינוכי לכל המחוז. ספריית המחוז ומועצת המחוז שוכנים בה.
כעיר גבול, פועלת בעיר לשכה של המכס האסטוני האחראית למעברי הגבול לרוסיה וללטביה.
במחוז, בקרבת העיר, נמצא בית הספר לתורת הלחימה ("Võru Lahingukool") של הצבא האסטוני המכשיר משקי"ים בכירים וקצינים במילואים.
בעיר שלושה אזורי תעשייה - ברחוב פיק ("Pikk"), בדרך אנטסלה ("Antsla") ובדרך רפינה ("Räpina"). ושני מפעלים בולטים:
בקרבת העיר נמצא מפעל חברת ריטיקו (Ritico OÜ) למוצרי הנעלה.
לעיר מגיעים אוטובוסים מטאלין וטרטו. מאמצע שנות ה-90 לא פעילה תחנת הרכבת בעיר.
מוקד משיכה תרבותי מהווה המרכז הקהילתי "קאנל" בו מציגים סרטים, הצגות, תערוכות ומתקיימים קונצרטים.
מדי שנה מתקיים בעיר בחודש יולי פסטיבל פולקלור בינלאומי. בפסטיבל זה הופיעו כבר מספר פעמים להקות מישראל.
החל משנת 2007 נערך בחודש יולי אירוע של פיסול בחול על שפת אגם טאמולה. באירוע משתתפים אומנים ממספר מדינות באירופה.
חגיגות ייסוד העיר נערכות בכל שנה באוגוסט. העיר גם מקיימת קונצרטים לחוף אגם טאמולה.
בעיר מצויים שני בתי מלון ושלוש אכסניות. בתי אירוח כפריים רבים נמצאים במחוז וורו.
לורן (כדורגלן)
לוראנו ביסאן-אטאמה מאייר (אנגלית: Laureano Bisan Etame-Mayer; נולד ב-19 בינואר 1977 בקמרון) הידוע כלורֶן (נקרא לעיתים לאורן), הוא כדורגלן עבר קמרוני. כמו כן, הוא פרשן קבוע בתוכנית של סקיי ספורטס על הלה ליגה.
קריירת מועדונים.
לורן נולד בקמרון להורים שמוצאם בגינאה המשוונית. משפחתו עבר לספרד, שם הוא גם גדל. הוא החל את הקריירה שלו במועדון אוטררה אליו הושאל מסביליה, ולאחר מכן עבר אל קבוצת המילואים של סביליה, לבאנטה ומיורקה. לורן הגיש בקשה לקבלת אזרחות כפולה כדי שלא ייכלל בהגבלות לפי חוק בוסמן.
לורן הועבר לארסנל בקיץ 2000 תמורת סכום של 7,200,000£, על מנת לשחק בקישור או בהגנה. משחקו הראשון היה נגד סנדרלנד ב-19 באוגוסט. בעונתו הראשונה בארסנל הוא מיעט לשחק בעקבות מספר פציעות. לאחר זמן מה הוא הצליח להפוך לשחקן הרכב קבוע בעמדת המגן הימני, והחליף את לי דיקסון שפרש ולאחר מכן את אולג לוז'ני. לורן היה שחקן הגנה חשוב בארסנל בעונת הדאבל .
לורן סבל מפציעה בשריר השוק בעונת , והחמיץ את רובה. אולם, הוא הצליח להחלים בזמן על מנת לשחק בגמר גביע ה-FA נגד סאות'המפטון.
לורן היה שחקן הרכב קבוע בארסנל בעונת , אך בעונה זו הוכתם שמו הטוב בעקבות תקרית מילולית עם רוד ואן-ניסטלרוי ממנצ'סטר יונייטד. לורן הורחק על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית לארבעה משחקים ונקנס בסכום של 40,000£. למרות זאת, באותה עונה הוא השתתף במשחק ה-150 שלו במדי המועדון, שהצליח לזכות באליפות בלי אף הפסד.
לורן זכה בתואר שלישי עם ארסנל ב-2005, לאחר הניצחון בדו-קרב פנדלים גמר גביע ה-FA על מנצ'סטר יונייטד; לורן הבקיע את הפנדל הראשון לטובת ארסנל. אולם, במהלך עונת לורן נפצע בברכו במשחק נגד ויגאן אתלטיק בחצי גמר גביע הליגה. הפציעה גרמה להשבתתו למשך כשנה, ורק ב-19 בדצמבר הוא נכלל שוב בסגל של ארסנל לקראת המשחק נגד ליברפול ברבע גמר גביע הליגה. המשחק נדחה, ולורן לא נכלל יותר בסגל של ארסנל.
בזמן שהיה פצוע הוא הוחלף על ידי עמנואל אבואה וג'סטין הויט, וכתוצאה מכך נטען בתקשורת האנגלית שלורן יעזוב את ארסנל למועדון אחר. ב-12 בינואר 2007 אישר ארסן ונגר, מאמן ארסנל, שהוא נתן ללורן אישור לעזוב את המועדון כשירצה בכך. לורן השלים את מעברו לפורטסמות' ב-18 בינואר 2007, תמורת סכום של 500,000£, וחתם על חוזה לשנתיים וחצי.
משחקו הראשון של לורן כקשר פורטסמות' היה נגד צ'רלטון אתלטיק ב-20 בינואר, ובשאר משחקי העונה הוא חזר לעמדת המגן הימני. בעונתו השנייה במועדון הוא לא היה שחקן קבוע בעקבות יכולתו הגבוהה של גלן ג'ונסון. אולם, לורן החל לשחק יותר בעקבות יכולתו להצליח בכמה עמדות, ובמספר מקרים הוא שיחק בעמדת המגן השמאלי, וכקשר ימני בזמן היעדרותו של ג'ון אוטאקה בגלל גביע אפריקה לאומות. ביוני 2009 הסתיים חוזהו בפורטסמות' והוא עזב את המועדון.