מטרת ראשי המנזר הייתה להחזיר את הנזירים אל אלוהים בדרך שאותה הבינו ויכלו לקבל. כחלק מהרצון לרפורמה דתית התנגדו לשתי תופעות שהיו מקובלות בכנסייה של ימיהם: ניקולאיזם ושמעונות.
המנזר של קלוני בחר לעצמו כפטרון את פטרוס. כאשר התרחבה התנועה הפך פטרוס לפטרונם של כל המנזרים בתנועת קלוני.
תקנון הנזורה של קלוני.
המסדר נטל את תקנון הנזורה של בנדיקטוס מנורסיה ובמשך הזמן הוסיף לתקנון "מנהגים" consuetudines. שינויים אלו, ברוח השינויים של בנדיקטוס מאניין נועדו להפוך את המנזר ממקום בו יש שילוב של תפילה ועבודה למקום בו מתקיים פולחן תמידי.
המנזר צריך להיות מבודד ככל האפשר מהעולם החיצון, על הנזירים להסתגר ככל האפשר במנזר, קהילת הנזירים מהווה תחליף משפחה עבור הנזיר הבודד. כל נזיר שייך למנזר שלו ועליו לשהות בו (כלומר שלילת עקרון המיסיונריות). הסגפנות (אסקזה) לה נדרשו נזירי קלוני לא הייתה חמורה במיוחד כי מטרתם לא הייתה סגפנות אלא עבודת תמיד בשירות האל.
התפילות המרובות שנמשכו למעלה מ-8 שעות על פני היממה ביטלו עיקרון שהיה נהוג במנזרים עד אותה עת והוא עיקרון ההתבודדות.
מבנה המנזר.
מנזר קלוני נבנה מספר פעמים באותו מקום, בפעם השנייה שבנוהו התוכנית הייתה דומה מאוד לתוכנית מנזר סנט גאלן. את הכנסייה הציבו קרוב למרכז ולידה מגורי הנזירים והסקריפטיום. מצידו של הסקריפטיום היה הקלויסטר ולצידו המחסנים, בהמשך היו חדר האוכל והמטבח. לא היו סדנאות או אסמים כי על פי גישת מייסדי קלוני הנזירים היו אמורים לעשות רק עבודת כפיים סמלית ואת זמנם היו צריכים להקדיש לתפילה.
הכנסייה הייתה במרכז, לא רק מבחינה ארכיטקטונית אלא גם מבחינה מהותית. בגלל ריבוי התפילות חלק ניכר מזמנם של הנזירים התנהל בה.
הכנסייה השנייה שנבנתה במנזר הייתה מפוארת יחסית לכנסיות מנזרים אחרים. מנזרי קלוני אחרים העתיקו את הפאר של הכנסייה וכנסיות אלו נחשבו מהמפוארות בעולם של אותה תקופה.
בכנסייה שנבנתה במאה ה-11 בסגנון האדריכלות הרומנסקית היו קישוטי מתכות אצילות ואבנים טובות על הצלבים ותיבות שרידי הקדושים. וכן קישוטי טיח רבים. באותה תקופה חיו במנזר כ-300 נזירים.
אבות המנזר.
כאב המנזר הראשון מונה הנזיר הוותיק ברנו מקלוני, הוא כיהן בתפקידו כ-15 שנה (910–925). ברנו, בן למשפחת אריסטוקרטיה, נולד ב-860. נכנס למנזר באוטן וממנו נשלח ב-886 למנזר בום על מנת לנהלו ולתקן את הקילקולים שפשו בו. ב-890 ייסד מנזר על אדמות נחלתו בגיגני ועמד בראשו. במהרה ייסד שני מנזרים נוספים. כאשר גיום החליט להקים את מנזר קלוני הוא הציע לברנו לעמוד בראשו וברנו הסכים.
ברנו היה זה שהכתיב לנזירים לנהוג לפי תקנון בנדיקטוס, כפי שתוקן על ידי בנדיקטוס מאניאן.
ברנו בחר באודו כיורשו. עצם העצמאות של המנזר איפשרה לאבות המנזר לבחור יורשים ראויים, ואלו היו מנהלים טובים שידעו לנהל את תנועת קלוני והצלחתם יחד עם כתב ההענקה של מנזר קלוני והקשר המיוחד עם האפיפיורות מנעו התערבות מבחוץ.
מלכה אפריקאית
מלכה אפריקאית (באנגלית: The African Queen) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1951 שעובד מרומן בן אותו שם של סי. אס. פורסטר משנת 1935.
המפרי בוגרט שכיכב בסרט זכה על כך בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר – האוסקר היחידי שלו.
הסרט מלכה אפריקאית נבחר לשימור בידי ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
עלילה.
רוברט מורלי וקתרין הפבורן מגלמים את דמויותיהם של סמואל ורוז סייר, אח ואחות שהם מיסיונרים מתודיסטיים בריטים בכפר במזרח אפריקה הגרמנית ב-1914 במהלך מלחמת העולם הראשונה. אספקת הדואר שלהם מועברת בידי הקפטן הקנדי והמחוספס צ'ארלי אולנאט (המפרי בוגרט), של הספינה המלכה האפריקאית, שהם סובלים מהתנהגותו הגסה.
כשצ'רלי מזהיר אותם שהמלחמה פרצה בין גרמניה לבריטניה הסיירים בוחרים להישאר, רק כדי להיות עדים לגרמנים ששורפים את כפר המיסיון ומבריחים ממנו את הכפריים. כשסמואל מוחה, מכים אותו החיילים הגרמנים. אחרי שהגרמנים עוזבים, סמואל הוזה עם חום ובמהרה נפטר. צ'רלי שב זמן קצר אחרי כן. הוא מסייע לרוז לקבור את אחיה, והם יוצאים לדרך על סיפונה של המלכה האפריקאית.
כשהם מדברים על מצבם, מזכיר צ'רלי לרוז שלגרמנים. יש ספינת תותחים, הלואיזה, שמסיירת באגם גדול במורד הנהר, וחוסמת ביעילות כל התקפה נגדית בריטית. במוחה של רוז עולה הרעיון להסב את המלכה לספינת טורפדו, ולהטביע את הלואיזה. צ'רלי מציין שלנווט בנהר יהיה התאבדות. כדי להגיע לאגם עליהם לעבור מעוז גרמני ולעבור מספר זרמי נהר מסוכנים. אולם רוז מתעקשת ולבסוף משכנעת אותו לדבוק בתוכנית.
צ'רלי מקווה שאחרי שהם יעברו את המכשול הראשון ירפו ידיה של רוז, אך היא בטוחה שהם יכולים להתמודד עם העתיד לבוא וטוענת שצ'רלי הבטיח לה ללכת עד הסוף.
במהלך המסע במורד הנהר, צ'רלי, רוז והמלכה האפריקאית נתקלים במהמורות רבות, בכללן מבצרים גרמניים שניצבים על ראש ההר בסמוך לנהר (כשעליהם אשקרי ילידים שיורים עליהם) ושלוש קבוצות של זרמי נהר. קבוצות הזרמים היא די קלה, הם חולפים כשהספינה כמעט ואינה נפגעת. אבל רוז וצ'רלי צריכים להתכופף כשהם חולפים על פני המעוז והחיילים מתחילים לירות עליהם, וגורמים לשני חורי כדורים במעלה דוד החימום וגורמים לאחד מזרנוקי הקיטור להתנתק מהדוד, מה שגורם למנוע הספינה להפסיק לפעול. למרבה המזל, צ'רלי מצליח לחבר מחדש את הזרנוק לדוד בדיוק כשהם בדרכם להיכנס למערכת היובלים השנייה. הספינה מתגלגלת ונזרקת בחוזקה כשהיא יורדת במורד הנהר, מובילה להצפה קשה יותר בספינה וגם לקריסת חופת הירכתיים.
בעודם חוגגים את הצלחתם, מוצאים עצמם השניים מחובקים. נבוכים, הם מנתקים מגע, אבל מיד אחרי כן מתחיל להתפתח ביניהם רומן, אחרי שרוז שואלת: "מה שמך, יקירי?" הוא אומר לה והיא קוראת לו "צ'רלי", במקום "מר אלנו". הוא מתחיל לקרוא לה "רוזי" במקום "מיס".
מאוחר יותר מחליט הזוג לעצור למנוחה על מנת לאסוף עוד דלק ולנקז את הספינה. בחזרה בנהר, צ'רלי ורוז צופים בתנינים על גדת הנהר הסמוכה כשהמערכת השלישית של יובלים צצה. כעת, נשמע רעש מתכתי רם כשהספינה עוברת את המפלים. שוב, הזוג עוגן על גדת הנהר כדי לבדוק את הנזק. כשצ'רלי צולל מתחת לספינה, הוא מגלה שהמדחף מכופף הצידה ושאחד מלהבי המדחף חסר. למזלם, בעזרת מומחיותו ועצות שימושיות שרוז משיאה לו, מצליח צ'רלי ליישר את המדחף ולחבר להב חדש למדחף, והם מפליגים שוב.
הכול נדמה אבוד כשצ'רלי ורוז "מאבדים את אפיק הנחל" והספינה שוקעת בבוץ בתוך קני סוף צפופים סמוך לשפת הנהר. ראשית, הם מנסים למשוך את הספינה דרך הלכלוך, אז צ'רלי יוצא מהמים מכוסה בעלוקות. כל מאמציהם לשחרר את המלכה האפריקאית עולים בתוהו. כשלא נותרת להם די אספקה וחסרים להם מים ראויים לשתייה, רוז וצ'רלי (האחרון סובל מהתקפת חום של מלריה) הולכים לישון, משוכנעים שאין להם שום תקווה לשרוד. לפני שהם הולכים לישון רוז מתפללת שהיא וצ'רלי יגיעו לגן עדן. בעודם ישנים, מותשים וחבולים, מעלה גשם כבד את מפלס הנהר ומוציא את המלכה האפריקאית מחוץ לבוץ ולתוך האגם שממנו, כך מתברר, יש רק מרחק קצר למקום יעדם. כשהם באגם, בקושי עולה בידם להימנע מלהתגלות בידי הלואיזה.
באותו הלילה, הם מתחילים במתקפה בהסבם גלילי חמצן לטורפדו בהשתמשם בחומר נפץ מג'לטין ונפצים מאולתרים שמשתמשים במסמרים כנוקרים לתרמילי הרובה. אז הם מחברים את הטורפדו דרך חרטומה של המלכה האפריקאית.
בשיא הסערה הם דוחפים את המלכה לתוך האגם, כשהם מתכוונים להתקיף את הלואיזה. לרוע המזל, הנקבים בחרטום הספינה שדרכם הטורפדו עוברים אינם אטומים, דבר המאפשר למים לחדור לספינה וגורם לה לשקוע נמוך יותר ולבסוף המלכה מתהפכת.
צ'רלי נשבה ונלקח לסיפונה של הלואיזה, ואחרי שהוא נחקר, רוז נשבית וצ'רלי צועק את שמה ואז מעמיד פנים שאינו מכיר אותה. הקפטן חוקר אותה, ורוז אומרת שהם תכננו להטביע את ספינת הגרמנים ומעודדת את צ'רלי לתאר את הטורפדו. הקפטן דן אותם להוצאה להורג כמרגלים. צ'רלי מבקש מהקפטן הגרמני להשיא אותם לפני שיוציא אותם להורג. אחרי טקס נישואים קצר, מתכוננים הגרמנים לתלות אותם, כשלפתע יש התפוצצות והלואיזה מתחילה לשקוע. הלואיזה הותקפה בידי גוף האוניה ההפוך של המלכה האפריקאית, שגורם לטורפדו להתפוצץ. תוכניתה של רוז הצליחה, אם גם באיחור רב, והזוג הטרי שנישא שוחה למקום מבטחים בקונגו הבלגית.
ההפקה.
הצנזורים של ההפקה התנגדו להיבטים אחדים של התסריט המקורי, בכללם ששתי הדמויות חיות יחד כזוג נשוי בלי שהם נשואים פורמלית. שינויים מסוימים נעשו לפני שהסרט הושלם.
הסרט מומן בחלקו בידי ג'ון וולף וג'יימס וולף מסרטי רומולוס John Woolf and James Woolf of Romulus Films, חברה בריטית, שהייתה כל כך מרוצה מהתוצאות שהם ביקשו מג'ון יוסטון לביים את סרטם הבא, מולן רוז'.
סצינות שבהן בוגארט והפבורן נראים במים צולמו כולן במכלי האולפן באנגליה (באולפני איזלוורת'ף מידלסקס Isleworth Studios, Middlesex) בגלל השגחה על הבריאות. כמעט כל הסצינות האחרות צולמו במרכז אפריקה, גרמו לתלאות רציניות לצוות, אבל התוצאה הייתה הצלחה ביקורתית ומסחרית.