DTLS 1.1 מבוסס על TLS 1.1 ו-DTLS 1.2 מבוסס על TLS 1.2.
ביטחון.
קיים קונצנזוס בין מומחי הצפנה שפרוטוקול SSL/TLS גרסה 3.0 אינו מכיל פגמים מהותיים. אף על פי שגרסאות ייצוא של הפרוטוקול (שריד מתקופת מגבלות הייצוא של ממשלת ארצות הברית על טכנולוגיות ההצפנה) עדיין נתמכות ושימוש לא נכון בהם עלול לגרום לנקודות תורפה. במרץ 2015 דווחה ההתקפה FREAK (בהמשך) המנצלת בדיוק חולשה זו כדי לפרוץ את הפרוטוקול.
דניאל בלייכבכר פרסם ב-1998 התקפת מוצפן-נבחר כנגד הפרוטוקול שנקראת "התקפת מיליון המסרים". הוא הראה שאפשר לחשוף את המפתח הסודי pre_master_secret בתוך formula_2 הודעות ClientKeyExchange. הרעיון הוא שתשתית מפתח ציבורי PKCS#1 של RSA שנעשה בה שימוש כחלק מתהליך לחיצת היד, מחייבת ריפוד המסר לפני ההצפנה בהתאם לתקן. אם המסר לא מפורמט נכון מוחזרת הודעת שגיאה כך שהתוקף יכול באמצעות ניסוי וטעייה לנחש את סיביות המפתח רק מהודעות השגיאה החוזרות. ההתקפה תצליח בתנאי שניתן להבחין בהודעת Alert שנוצרה עקב פורמט RSA שגוי לבין תקלות אפשריות אחרות. הפתרון במקרה זה ברור, יש לאפשר לשרת להמשיך לבצע את תהליך לחיצת היד בשלמותו גם אם פורמט RSA שגוי ולהחזיר הודעת שגיאה כללית רק בסוף התהליך. זאת במטרה שלא לאפשר לתוקף להבחין בין סוגי השגיאות. מסיבה זו יישום נכון קריטי להבטחת אמינות הפרוטוקול וחוסנו.
התקפת תיזמון.
התקפות ערוץ צדדי כמו התקפת תיזמון ישימות גם כנגד פרוטוקול SSL/TLS אפילו מרחוק. אם אפשר להשיג הרבה מדידות מדויקות יחסית של פעולות השרת הקשורות למפתח הסודי, התקפה כזו עלולה להצליח. הפתרון הוא בעיקר הוספת השהיות אקראיות, מיסוך באמצעות מספרים אקראיים או קביעת משך זמן קבוע לאלגוריתם ספציפי ללא התחשבות בזמן הביצוע הדרוש בפועל.
התקפות.
להלן רשימה חלקית של התקפות ידועות מהתקופה האחרונה נגד פרוטוקול SSL/TLS והפתרונות שלהן.
BEAST.
התקפת Browser Exploit Against SSL/TLS היא "התקפת גלוי-נבחר" בשיטת אדם באמצע לניחוש מפתח השיחה, שהתגלתה ב-2011 על ידי תאי דואונג וג'וליאנו ריזו. השיטה מנצלת חולשה ב-SSL/TLS גרסת 1.0 שבה וקטור האתחול של חבילות מידע מוצפנות היה תוצאת הצפנה של חבילה קודמת. החוקרים הדגימו באמצעות תוכנת "רחרוח" (sniffing) וקוד JavaScript קצר איך התוקף מחלץ וקטור אתחול מהעוגיות, מזריק מידע כלשהו לבקשות מוצפנות מנסה לנחש טקסטים גלויים כלשהם ומחפש התאמה לטקסט המוצפן בית אחר בית. ההתקפה מוסתרת על ידי מיזוג ההודעות הזדוניות עם הודעות הקורבן. את קוד ה-JavaScript אפשר להסתיר בשרותי פרסום בתוך דף האינטרנט. בתוך כחצי שעה של האזנה לחיבור מוצפן עם כמות מסוימת של טקסטים מוצפנים שמקורם ידוע, התוקף יכול לפצח עוגיות מוצפנות, בקשות מוצפנות ובעצם להשתלט על השיחה. TLS בגרסאות העדכניות אינו מאפשר התקפה זו כיוון שוקטור האתחול נפרד כעת.
CRIME.
CRIME ראשי תיבות Compression Ratio Info-leak Made Easy היא התקפת סייבר שהתגלתה ב-2012 על ידי מפתחי BEAST, המנצלת פרצת אבטחה בעוגיות מאובטחות. כאשר ההתקפה מנוצלת להשגת עוגיות המכילות מידע של אימות זהות סודיות, היא מאפשרת למתקיף לבצע "חטיפת שיחה" על שרת אינטרנט מאובטח, המאפשרת אז לבצע התקפות נוספות. ההתקפה היא שילוב של גלוי-נבחר ודליפת מידע בתהליך הדחיסה של הרשומות. היא מסתמכת על יכולת המתקיף לראות את גודל המידע הדחוס בבתים. על ידי ניתוח שינויים בשיעור הדחיסה של טקסטים שונים שהמתקיף מנחש, אפשר ללמוד על תוכן המידע בשיטת הפרד ומשול.
Lucky 13.
התקפת Lucky 13 היא התקפת תיזמון נגד יישום פרוטוקול TLS ו-DTLS. היא פורסמה ב-2013 על ידי נדהם אלפרדן וקני פטרסון מ-Information Security Group at Royal Holloway אוניברסיטת לונדון. זוהי גרסה מתקדמת של התקפת אורקל ריפוד שמתמקדת בבעיה בבדיקת ה-MAC של TLS שהייתה ידועה בעבר ותוקנה מספר פעמים על ידי המפתחים ומסתבר שהיא עדיין רלוונטית. שמה נובע מהעובדה שבדיוק 13 בתים מכותר רשומת TLS נכללים בחישוב תג האימות. עיקר החולשה נובעת משיטת האימות לפי פרדיגמה "אימות ואז הצפנה" (MAC then Encrypt) ובעבר פותחו מספר התקפות מוצלחות נגד מבנה זה (ראה הצפנה מאומתת). לא כל הגרסאות של SSL/TLS ו-DTLS היו חשופות להתקפה זו אלא בעיקר גרסאות 1.0 ו-1.1 בתצורה המשתמשת במצב הפעלה CBC. וכן ההתקפה תלויה במימוש ספציפי (לטענת מיקרוסופט גרסאות התוכנה שלהם לא היו פגיעות מלכתחילה, אחרים כמו אפל עודכנו כבר בסוף 2012). בזמן פרסום ההתקפה כבר הוצאו מספר פתרונות אפשריים וחלק מהיצרנים הטמיעו את התיקון בגרסאות המעודכנות. פתרונות אפשריים הם:
POODLE.
POODLE (ראשי תיבות של: Padding Oracle On Downgraded Legacy Encryption) היא התקפת סייבר שהתגלתה על ידי בודו מולר (Bodo Möller), ת'אי דואונג (Thai Duong) וקריסטוף קוטוויץ' (Krzysztof Kotowicz) מצוות האבטחה של חברת גוגל שדיווחו עליה בפומבי באוקטובר 2014. זוהי התקפה מסוג התקפת אדם באמצע המבוססת על אורקל ריפוד נגד SSL 3.0 והיא ישימה כנגד פרוטוקול TLS בשל אופציית Fallback המאפשרת ירידה בגרסה ל-SSL. ההתקפה ניצלה 256 בקשות SSL כדי לנחש בית אחד מהמסר המוצפן. בין יתר הפתרונות האפשריים, הפתרון הטוב ביותר הוא למנוע לגמרי ירידה לגרסה SSL 3.0 הישנה על ידי הוספת טלאי (patch) שנקרא על ידי גוגל TLS_FALLBACK_SCSV.
FREAK.
במרץ 2015 דווחה ההתקפה FREAK קיצור של Factoring RSA Export Keys. זוהי התקפת אדם באמצע שמתמקדת בתאימות גרסאות SSL. בגלל כשלים חמורים בגרסה 2 של הפרוטוקול, מתאפשר לתוקף לאלץ שימוש בגרסה מוחלשת (ישנה) מה שקרוי "שינמוך" לגרסת ייצוא של מפתח RSA בגודל 512 סיביות שאותה קל לפרק לגורמים בימינו בכוח גס על מחשב רגיל. הדרך למנוע התקפה זו היא להטמיע תבנית ייחודית מסוימת בערך האקראי המשמש לריפוד המסר בגרסה PKCS#1. בדרך זו השרת יכול להבחין בקלות בלקוח המבקש הורדה בגרסה אף על פי שהוא תומך בגרסה מתקדמת יותר.
התקפת בר מצווה.
ברשימת הצפנים של SSL נכלל מסיבות היסטוריות גם צופן RC4. ידוע שצופן זה חלש ואינו מומלץ לשימוש זה זמן רב - כשלוש עשרה שנה (מכאן השם). למרות זאת נכון לשנת 2015 השימוש בו עדיין קיים בכ-30 אחוז מתעבורת SSL בעיקר מסיבות של יעילות. בין יתר החולשות של הצופן ידוע שקיים מספר עצום של מפתחות חלשים לצופן זה, כלומר מפתחות שאם משתמשים בהם חלק מסיביות הטקסט המקורי קלות לניחוש. איציק מנטין הראה במאמר משנת 2015 איך אפשר לנצל חולשה זו כדי לתקוף את פרוטוקול SSL/TLS בתצורה המשתמשת בצופן RC4, לפרוץ עוגיות שיחה ואף לחטוף שיחה על ידי ניחוש סיביות מפתח. מומחים קוראים למעשה להוציא מכלל שימוש את RC4 לחלוטין מכל מערכות האבטחה.
Logjam.
באוקטובר 2015 פרסמו חוקרים בארצות הברית, מספר בעיות באופן יישום פרוטוקול דיפי-הלמן לשיתוף מפתח הצפנה סודי, בפרוטוקול SSL/TLS ובפרוטוקולי תקשורת אחרים כמו HTTPS, SSH, IPSec וכן SMTPS, המאפשרות התקפות המסכנות את ביטחון הפרוטוקול ומאפשרות למתקיף לקרוא ולשנות מידע מוצפן העובר ברשת האינטרנט.
הפתרון המתבקש הוא הגבלת אורך מפתח מינימלי ל-1024 ביט או 768 ביט למי שחושש פחות. נגד ארגון בסדר גודל של NSA אין הרבה מה לעשות, חוץ מלקוות שהטכנולוגיה הזו לא תנוצל לרעה. בכל אופן מיקרוסופט, Tor, אפל, מוזילה וגוגל פרסמו תיקונים מתאימים לבעיה. מספטמבר 2015 התיקונים הוטמעו במרבית הדפדפנים.
Bacillus anthracis
Bacillus anthracis (בתעתיק לעברית: בצילוס אנתרציס) הוא מין של חיידק הגורם למחלת הגחלת (anthrax).
מאפייניו: מתג גראם-חיובי (כלומר נצבע סגול בצביעת גראם), אווירני, חסר יכולת תנועה, אינו המוליטי, בעל קופסית ומייצר נבגים בתנאים מתאימים.
לזנים האלימים יש קופסית הבנויה משרשרות של D-חומצה גלוטמית המונעת פגוציטוזה על ידי תאים בלעניים. הזנים האלימים מפרישים רעלן בעל שלוש תת-יחידות: האנטיגן המגן (PA - protective antigen), הגורם לבצקת (EF - edema factor) והגורם הקטלני (LF - lethal factor) הדומה במבנהו לרעלן של "Bordetella pertussis" - החיידק הגורם לשעלת). הגנים המקודדים לרעלן נמצאים על פלסמיד.
בתנאים בהם אין לחיידק תנאים טובים להתפתחות, הוא עובר מצורה וגטטיבית לצורה של נבג המתאפיינת בעמידות גבוהה לתנאי הסביבה, ולהישרדות במשך עשרות שנים. כשמתקיימים שוב התנאים הוא חוזר שוב למצב וגטטיבי.
החיידק התגלה על ידי רוברט קוך ב-1877, שהוכיח באמצעות העיקרים שלו שהוא הגורם למחלת הגחלת. לואי פסטר "החליש" את החיידק והדגים את יכולת החיסון באמצעות החיידק המוחלש בניסוי המתוקשר שהתקיים בשנת 1882 בחווה חקלאית שב-Pouilly le Fort (צרפת).
גידול החיידק בטמפרטורה גבוהה יחסית (45 מעלות) גורם לאובדן הפלסמיד והרעלן, ומאפשר להשתמש בחיידקים חסרי הרעלן כחיסון פעיל. גם זנים חסרי קופסית אינם אלימים ומשמשים לחיסון בעלי חיים.
בספטמבר 2001 התרחש אירוע של טרור ביולוגי בו נשלחו, על ידי גורם בלתי ידוע, נבגים של החיידק למשרדי תקשורת וממשל ברחבי ארצות הברית. הנבגים גרמו ל-11 מקרי גחלת נשימתית (חמישה מתוכם מתו) ולתריסר מקרים של גחלת עורית, ובעיקר לפאניקה המונית. עשרות אלפי אנשים טופלו בחומרים אנטיביוטיים.
אורגניזם אווירני
אורגניזם אווירני (ידוע גם בתור: אורגניזם אארובי, ארובי, או אירובי; מאנגלית: Aerobic organism) הוא מונח המתייחס לאורגניזם החי בנוכחות חמצן. יצורים אווירניים נמצאים בכל ממלכות החיים; היצורים בממלכות הפרוטיסטה, הצמחים ובעלי החיים הם כולם אווירניים.