בינואר 2006 חתם איוואנוביץ' בקבוצת לוקומוטיב מוסקבה הרוסית. הוא הרשים במהירות את מאמנו, סלאבוליוב מוסלין, עם היכולת הטובה שהפגין ושותף ב-28 ממשחקיה של לוקומטיב בליגת העל הרוסית באותה עונה. באותה עונה, שבה הוחלף פעמיים בלבד, הוא כבש גם שני שערים. איוואנוביץ' נתן תרומה חשובה למאבקיה של לוקומוטיב על הזכייה באליפות רוסיה, שהסתיימו בסופו של דבר בכישלון ובאובדן האליפות לצסק"א מוסקבה.
בעונתו השנייה, עונת 2007, המשיך איוואנוביץ' את יכולתו הטובה כאשר היה שחקן קבוע בהרכב, וכבש שלושה שערים ב-26 משחקים. באותה עונה הוא זכה עם לוקומוטיב בתואר הראשון בקריירה שלו, הגביע הרוסי בכדורגל, וכן זכה בבחירה לנבחרת העונה בליגה הרוסית. במהלך הקריירה שלו ברוסיה, ביסס איוואנוביץ' את מעמדו כשחקן של נבחרת סרביה.
צ'לסי.
לאחר שהיה מבוקש על ידי מספר מועדונים בכירים מרחבי אירופה, הוחתם איוואנוביץ' על ידי צ'לסי בינואר 2008. סכום ההעברה של 13 מיליון אירו, היה הגדול ביותר בתולדות הכדורגל הרוסי, תחת המאמן אברהם גרנט, איוואנוביץ' לא שותף באף משחק בקבוצה הבוגרת של צ'לסי בעונת , בעיקר משום שהגיע אחרי פגרה ארוכה של הליגה ברוסיה. הוא השתתף בשני משחקים בקבוצת המילואים של המועדון.
בעונת , תחת המאמן לואיס פליפה סקולארי, ערך איוואנוביץ' את הופעת הבכורה שלו בצ'לסי ובהמשך העונה, עם חוס הידינק, הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב. במשחק רבע גמר ליגת האלופות מול ליברפול באצטדיון אנפילד, כבש איוואנוביץ' צמד שערים, שסייעו לקבוצתו לנצח 1–3 ולהעפיל עד לחצי הגמר. באותה עונה הוא סיים עם צ'לסי במקום השלישי בפרמייר ליג וזכה עמה בגביע ה-FA. בהמשך שנת 2009 הוא זכה עם צ'לסי גם במגן הקהילה. בעונה העוקבת, , פתח איוואנוביץ' בקביעות כמגן הימני של צ'לסי והפגין יכולת מרשימה במיוחד, שבזכותה נבחר לתואר נבחרת העונה בליגה האנגלית. יכולתו סייעה לקבוצה לזכות ב"דאבל" של אליפות הפרמייר ליג וגביע ה-FA. במהלך העונה הוא בישל שישה שערים בכל המסגרות, כולל בשמינית גמר ליגת האלופות מול אינטר מילאנו, עת רץ לאורך כל המגרש ומסר לסלומון קאלו שהבקיע. השער לא עזר לצ'לסי, שהודחה לאחר הפסד 1–3 בסיכום שני המפגשים.
איוואנוביץ' נבחר לשחקן המצטיין של גמר הליגה האירופית 2013, לאחר שנגח בתוספת הזמן את שער הניצחון לטובת קבוצתו, וקבע 1–2 על בנפיקה ליסבון.
זניט.
בפברואר 2017 חזר לרוסיה וחתם לשנתיים וחצי בזניט סנקט פטרבורג. הוא שותף ב-10 משחקים במחצית השנייה של העונה והבקיע שער אחד. ב-2018 מונה לקפטן הקבוצה, יחד עם אלכסנדר אניוקוב, במקומו של דומניקו קרישיטו שעזב. ביולי 2020 חזר לסרביה. במדי זניט זכה באליפות 2019/2020 ובדאבל, בגביע ובליגה בעונת 2020 כששימש כקפטן הקבוצה.
וסט ברומיץ' אלביון.
ב-15 בספטמבר 2020 חזר לאנגליה וחתם בווסט ברומיץ' אלביון למשך עונה אחת.
נבחרת לאומית.
בצעירותו שיחק איוואנוביץ' בנבחרת הצעירה של סרביה, וכיהן כקפטן שלה. הוא השתתף עמה באליפות אירופה עד גיל 21 ב-2006, וכבש שער אחד במסגרת הטורניר. באליפות אירופה 2007 הוא סייע לסרביה להעפיל עד לגמר (שם היא הפסידה להולנד), ואף נכלל בנבחרת הטורניר מטעם אופ"א.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של סרביה ערך איוואנוביץ' ביוני 2005 במשחק מול נבחרת איטליה, כאשר נכנס כמחליף במקומו של מרקו באשה. את שערו הראשון בנבחרת הבוגרת הוא כבש בספטמבר 2007, במשחק מול פורטוגל במסגרת מוקדמות יורו 2008. השער, שהובקע לאחר בעיטה חופשית של דיאן סטנקוביץ', העניק לסרביה תיקו 1-1. אף על פי כן, סרביה לא העפילה בסופו של דבר לאליפות אירופה.
במוקדמות מונדיאל 2010 הפך איוואנוביץ' לאחד מהשחקנים הבכירים בנבחרת סרביה, ופיתח שותפות מצוינת בחוליית ההגנה של הנבחרת, יחד עם נמניה וידיץ'. הוא סייע לסרביה להעפיל מהמקום הראשון בביתה במשחקי המוקדמות וכבש במהלכם שלושה שערים, שהפכו אותו לסגן מלך השערים של נבחרתו בקמפיין במשותף עם ניקולה זיגיץ'. בטורניר המונדיאל עצמו שותף איבנוביץ' בכל שלושת משחקי נבחרתו והפגין יכולת טובה לדעת רבים, אך הודח עמה כבר בשלב הבתים.
איוואנוביץ' נכלל בסגל נבחרתו לקראת מונדיאל 2018, ושותף במהלך הטורניר בשני משחקים, מול קוסטה ריקה ושווייץ, שהפכו אותו לשיאן ההופעות בנבחרת סרביה, עם 105 משחקים.
סגנון משחק.
כשחקן גבוה, אמיץ ופיזי, איוואנוביץ' ידוע ביכולתו האווירית, אשר בשילוב עם כוחו העצום, עזר לו להבקיע שערים מכריעים רבים במהלך הקריירה שלו. בין 2008 לאוגוסט 2014, איוואנוביץ' היה מעורב ישירות ב-60 שערים בתקופתו עם צ'לסי (31 שערים ו-29 בישולים). באופן לא אופייני למגן, הוא מחזיק ביכולת מיומנת, כאשר מנג'ר צ'לסי לשעבר, חוסה מוריניו, הרבה להשתמש בסרבי כחלוץ כאשר הקבוצה הייתה זקוקה נואשות לשער. סגנון ההגנה הבלתי סלחני שלו הביא אותו להפוך ליריב של ממש בפרמייר ליג, כאשר חלוץ מנצ'סטר סיטי, ראחים סטרלינג, טען כי הוא "השחקן הכי מפחיד ששיחקתי מולו היה ברניסלב איוואנוביץ'. הוא לא היה מלוכלך, הבחור הוא פשוט טנק! בחור גדול, פלג גוף עליון גדול, פלג גוף תחתון גדול. טנק אמיתי."
החל מעונת 2014/15, איוואנוביץ' היה מבקיע גם במעלה המגרש מעמדת המגן הימני והפך לאיום התקפי יעיל. הוא הצהיר כי שינוי טכניקה זה איפשר לו גם להיצמד לשחקני כנף יריבים לחצי שלהם, להוציאם מעמדתם ולהפנות את הדגש על הגנה ולא על התקפה. כמגן רב-תכליתי, הוא מסוגל לשחק בכל מקום בקו האחורי, ולעיתים קרובות התמקם במרכז השדה, בנוסף לתפקידו הרגיל כמגן ימני. הוא ידוע גם ביכולת ההתמודדות שלו כשחקן. הוא ידוע גם בתכונות המנהיגות שלו, לאחר ששימש קפטן הנבחרת, כאשר חברו לשעבר ג'ון טרי תיאר אותו כ"אגדה" עם עזיבתו את המועדון וכמגן אמין לאורך השנים ודמות גדולה ונוכחת בחדר ההלבשה. מאמנו לשעבר מוריניו כינה אותו "דמות פנטסטית".
אנט בנינג
אנט פרנסין בנינג (באנגלית: Annette Francine Bening; נולדה ב-29 במאי 1958) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית, זוכת שני פרסי גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך ופרס BAFTA. כמו כן, הייתה מועמדת לארבעה פרסי אוסקר.
ביוגרפיה.
בנינג נולדה בטופיקה שבקנזס שבארצות הברית, הוריה הם שירלי קת'רין (לבית אשלי), זמרת, וארנט גראנט בנינג איש מכירות ויועץ להדרכת מכירות. לבנינג אחות בשם ג'יין ושני אחים, בראדלי וביירון.
משפחתה של בנינג עברה לגור בוויצ'יטה, שם בילתה את מרבית ילדותה, לאחר מכן עברה משפחתה לסן דייגו לצורך עבודתו של אביה.
בנינג החלה את צעדי המשחק הראשונים שלה בתיכון "הנרי פטריק" שם שיחקה בתפקיד ראשי במחזמר "צלילי המוסיקה" ולאחר מכן עסקה בבישול ובצלילה.
בנינג למדה במכללת סן דייגו מסה ולאחר מכן באוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו שם רכשה תואר אקדמי בתחום התיאטרון. בזמן לימודיה באוניברסיטה הצטרפה לחברת שחקני התיאטרון "חממת התיאטרון האמריקאי", ובאותה העת ביססה עצמה בתחום התיאטרון ואף השתתפה במספר מחזאות שייקספיריים.
קריירת משחק.
במטרה לפתח את יכולות המשחק שלה על בימת התיאטרון עברה בנינג לניו יורק שם השתתפה במספר הצגות אוף ברודוויי, ביניהן "המולות חופיות".
את הופעתה הראשונה בתחום הטלוויזיה ערכה בסדרה מקומית בשם "המצוד אחר קלוד דאלאס". את התפקיד הקולנועי הראשון שלה קיבלה ב-1988, בקומדיה לצידו של דן אקרויד "העולם הגדול והרחב". שנה לאחר מכן הופיעה בדרמה של מילוש פורמן, "הפיתויים האסורים של ואלמונט", לצידו של קולין פירת'.
בשנת 1990 שיחקה בנינג במותחן הפשע "הנוכלים" שם גילמה את מרי לנגטריי, חברתו של רוי דילון (ג'ון קיוזאק). על תפקידה בסרט השלישי שעשתה מעולם קיבלה בנינג מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ומועמדות לפרס באפט"א. בשנה שלאחר מכן קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בדרמת הפשע הביוגרפית זוכת 2 פרסי האוסקר של בארי לוינסון, "באגסי", שם גילמה את וירג'יניה היל, כוכבת קולנוע מצליחה ומאהבתו של הגנגסטר הנודע באגסי סיגל, המוכר בכינויו "באגסי" (וורן בייטי). בנוסף שיחקה בנינג לצידו של האריסון פורד בדרמה "בנוגע להנרי".
ב-1995 גילמה בנינג את דמותה של המלכה אליזבת וודוויל, אשתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה, בדרמת המלחמה המועמדת ל-2 פרסי האוסקר, "ריצ'רד השלישי". כמו כן הופיעה בדרמה הקומית של רוב ריינר, "הנשיא מאוהב", לצידם של מייקל דאגלס ומרטין שין. בסרט זה גילמה את סידני אלן וויד, פעילת איכות הסביבה, המנהלת מערכת יחסים עם נשיא ארצות הברית. על תפקידה בסרט קיבלה בנינג מועמדות שנייה לפרס גלובוס הזהב. לאחר מכן השתתפה בקומדיה הבדיונית של טים ברטון, "הפלישה ממאדים", לצד ברוס ויליס, ודנזל וושינגטון בדרמת הפעולה "המצור".
ב-1999 הופיעה בנינג בתפקיד ראשי בדרמה זוכת 5 פרסי האוסקר של סם מנדס "אמריקן ביוטי". בסרט שיחקה את תפקידה של קרולין ברנהם, אישה קרה ויומרנית שדאגתה נתונה למה שהשכנים יחשבו ופרט לכך ולקריירה שלה דבר לא מטריד אותה, בוודאי לא מערכת היחסים הרעועה שלה עם בעלה, לסטר (קווין ספייסי). על תפקידה בסרט קיבלה בנינג את פרס באפט"א ומועמדות שנייה לפרס האוסקר, הפעם בקטגוריית פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, אותו הפסידה להילרי סוונק. על תפקידה קיבלה בנינג גם מועמדות שלישית לפרס גלובוס הזהב.