בשנת 2014 זכה קראוזה בפרס השחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט הקולנוע "ארנב לבן" על גילום הרלון בפסטיבל הסרטים קטלינה ובפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בבוסטון. בהמשך שיחק קראוזה בסרטים רבים בהם "איך אוכלים תולעים מטוגנות" (2006) בתור נייג'ל, בסרט "אדם זקוף" (2007) בתור תודניק הצעיר, ובסרט "היורשים" (2011) בתור סיד.
בשנת 2010 קראוזה גילם את ברטו, שותפו לחדר של דרו בקולג', בסדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה".
בשנת 2012 שיחק קראוזה בסדרת הטלוויזיה "הוליווד הייטס" בתור אדם. לקראוזה היה גם תפקיד קטן בסרט הקולנוע "התבגרות" משנת 2014.
קראוזה כיכב בקליפ לסינגל, "Weekend" של להקת "Priory" , לצד ביילי נובל.
מיוזיטיס מתחי
מיוזיטיס מתחי (באנגלית: Tension myositis syndrome (TMS)) ידועה גם כ"תסמונת של לחץ מיונוירלי" או "תסמונת גוף-נפש", מתארת מצב של כאבים כרוניים עזים בשרירי השלד ותסמינים עצביים, שהמקור להם אינו גופני אלא נפשי. הכאבים מופיעים בדרך כלל בגב ועוברים בין אזורים שונים בגוף. מגלה התסמונת והוגה המונח הוא John E.Sarno.
סרנו תיאר את תסמונת TMS בארבעה ספרים, וטען שהיא עשויה להופיע יחד עם בעיות כאב אחרות. אופי הטיפול ב-TMS כולל חינוך, כתיבה של המטופל על רגשותיו, חזרה לשגרת חיים נורמלית, ועבור חלק מהמטופלים, קבוצות תמיכה או פסיכותרפיה. ב-2007, דוד שכטר (רופא ולשעבר סטודנט ואסיסטנט של סרנו) פרסם מחקר שעבר ביקורת עמיתים שעסק בטיפול ב-TMS. המחקר פורסם בגיליון שנקרא "Alternative Therapies in Health and Medicine", ממנו עלה כי שיעורי ההצלחה של הטיפול הגיעו ל-54% מכאבי גב כרוניים שמוגרו (נתון הנחשב להצלחה יוצאת דופן, משכאבים אלה נחשבים לבלתי ניתנים לריפוי). במונחים של מובהקות סטטיסטית ושיעורי הצלחה, המחקר הראה כי הצלחת הטיפול בTMS עלתה על שיעורי ההצלחה שנמדדו במחקרים שעסקו בהתערבויות פסיכולוגיות ממין אחר עבור כאב גב כרוני.
תסמונת ה-TMS ופרוטוקול הטיפול בה אינם מקובלים על הזרם המרכזי בקהילה הרפואית. עם זאת, TMS ושיטות הטיפול של סרנו קיבלו עניין רב בציבור, ובתוך כך פינה בתוכנית 20/20 של ABC; פרק בתוכנית Larry King Live; ראיון ב-Medscape; וכתבות שפורסמו ב-Newsweek, The Seattle Times וכן בניו יורק טיימס. מבין הרופאים המפורסמים התומכים בטיפול ב-TMS ניתן למנות את Andrew Weil ו-Mehmet Oz. בין המטופלים הבולטים ב-TMS ניתן למנות את הסנטור תום הרקין (Tom Harkin), ג'ון סטוסל (John Stossel), האוורד שטרן (Howard Stern) ו-אן בנקרופט (Anne Bancroft). ב-2017, TMS זכתה לסיקור חיובי בספרה של העיתונאית C.J. Ramin - "Crooked". רמין, שבעצמה סבלה מכאבי גב במשך עשורים, ביקרה את טיפולים פופולריים רבים בכאבים אלו וכינתה את סרנו "כוכב הרוק של עולם (כאב) הגב".
תיאוריה.
לפי סרנו, TMS הוא מצב שבו עניינים רגשיים המודחקים בתת-מודע (ובעיקר זעם, ולעיתים גם חרדה, טראומת עבר, ופחד) יוצרים תהליך שגורם למניפיסטציה פיזית של כאבים אלו ולסימפטומים נוספים. ההסבר לדרך מימוש התהליך הוא שהתת מודע משתמש במערכת העצבים האוטונומית כדי להוריד את הדם הזורם לשרירים, לעצבים ולגידים. כתוצאה מכך, אזורים אלו סובלים מגירעון בחמצן (micro-ischemia זמנית) ומmetabolite accumulation, דבר המתבטא בכאב ובבעיות אחרות. סרנו שיער שמכיוון שהמטופלים מדווחים פעמים רבות על כאבי גב הנודדים בין מקומות שונים בגוף, ובעיקר במעלה ובמורד עמוד השדרה, או מצד לצד, יש להסיק כי מקורו של הכאב אינו בליקוי מבני פיזי או בפציעה.
סרנו טען שהסיבות שבבסיס הכאב הוא מערכת ההגנה של המוח נגד מתח נפשי מודחק ורגשות כגון כעס, חרדה וזעם נרקיסיסטי. המוח המודע מוסח בשל הכאב הפיזי, וההדחקה הפסיכולוגית מצפינה את הזעם והכעס בתת-מודע, וכך מונעת את כניסתו לתודעת המוח המודע. סרנו האמין שכאשר מטופלים יזהו שהסימפטומים הם רק הסחת דעת של התת-מודע מפני רגשות הזעם המציפים אותם, הסימפטומים יחדלו מלשמש למטרתם ובסופו של דבר ימוגו. TMS היא אפוא תסמונת המאופיינת כמצב פסיכוסומטי, ועל-כן יש המתייחסים אליה "תסמונת של כאבי הסחת דעת".
סרנו היה למבקר בולט של אבחוני הרפואה הקונבנבציונלית ודרך טיפולה בכאב גב, המתמקד בעיקר במנוחה, פיזיותרפיה, פעילות גופנית או ניתוח.
סימפטומים.
כאב הגב מוזכר תדיר כסימפטום של TMS, אך סרנו הגדיר את מאפייני TMS בצורה רחבה הרבה יותר:
דיאגנוזה.
מבין הקריטריונים לאבחון TMS, לשיטת שכטר וסרנו, ניתן למנות:
שכטר וסרנו טענו שאם שאם המטופל לא יכול לקבל טיפול אצל רופא שהתמחה ב-TMS, עליו לראות רופא שישלול בעיות חמורות, ובתוכן שברים, גידולים או זיהומים.
טיפול.
אופי הטיפול ב-TMS כולל חינוך, כתיבה של המטופל על רגשותיו, חזרה לשגרת חיים נורמלית, ועבור חלק מהמטופלים, קבוצות תמיכה או פסיכותרפיה. עבור מטופלים שכוחם רפה מכדי להשתקם במהרה, פרוטוקול הטיפול ממליץ להיבנות מקבוצות תמיכה או פסיכותרפיה.
Harvard RSI Action Group, ארגון התנדבותי סטודנטיאלי, עושה שימוש בפרוטוקול הטיפול של סרנו ב-TMS כחלק מהחינוך המונע שלהם ותוכנית התמיכה לאנשים הסובלים מRepetitive Strain Injury (חבלות לחץ נשנות, RSI).
חינוך
פעילויות החינוך המקובלות הן שיחות, הרצאות, כתיבה והאזנה לתכני שמע. תוכני החינוך כוללות היבטים פסיכולוגים ופיזיולוגים של TMS. אליבא דשכטר, החינוך מאפשר למטופלים "ללמוד שמצבם הפיזי למעשה שפיר ושנכותם-מוגבלותם היא תוצאה של פחד הקשור בטבורו בכאב ובהתניות מוחיות, ולא בסיכון ממשי מהחמרת המצב בחבלה חוזרת".
כתיבה על המצב הרגשי
סרנו גרס כי על כל מטופל להקדיש זמן יומי לעמול ולחשוב על העניינים שהביאו להדחקת רגשותיו. סרנו ממליץ על שתי משימות הכתיבה שלהלן:
שכטר פיתח תוכנית יומית בת 30 יום המכונה "The Mindbody Workbook" ("חוברת גוף נפש") שמטרתה לסייע למטופלים לעמוד על אירועים האצורה בהם משמעות רגשית רבה. התוכנית אף מתיימרת לסייע למטופלים לאבחן את הקשרים בין אירועים אלה לסימפוטמים הפיזיים. לפי סרנו ושכטר, חזרה יום-יומית על התהליך הפסיכולוגי תביא לכך שעם הזמן יעמוד להם כוחם מול הרגשות האצורים בהם, וזאת על-ידי הצפתם אל המודעות.
חזרה אל שגרת החיים הנורמלית
כדי לחזור לשגרת החיים הנורמלית, המטופלים מתבקשים לבצע את הפעולות הבאות:
קבוצות תמיכה
סרנו הסתייע בקבוצות תמיכה לטיפול במי שלא עמד להם כוחם להשתקם כיאות. סרנו טען כי קבוצות התמיכה (א) מאפשרות למטופלים לחקור את ענייניהם הרגשיים שהביאו להיווצרות הסימפטומים, וכן (ב) איפשרו בחינה של העניינים שעל בשלבים הקודמים של הטיפול בחינוך.
פסיכותרפיה
סרנו גרס כי בקרב כחמישית ממטופלים, נדרש סיוע פסיכותרפי. הסיוע צריך להיות "קצר-טווח, דינמי, מכוון ניתוח אנליטי". סרנו הוסיף כי הוא משתמש בפסיכותרפיה בקרב כשליש ממטופלים, כאשר יש צורך בשישה עד עשרה מפגשים למטופל.
תוכנית שיקום
Alan Gordon, מ-LCSW, הגה תוכנית לשיקום מ-TMS הכוללת מבחן מאמרים, תרגילים ושלבים, המבארים את המושגים התרפויתים.
תורת השדות הקלאסית
תיאורית שדה קלאסית היא תיאוריה פיזיקלית המנבאת כיצד שדה פיזיקלי אחד או יותר מבצעים אינטראקציה עם חומר באמצעות משוואות שדה, בלי לקחת בחשבון השפעות של קוונטיזציה; תיאוריות המשלבות מכניקת קוונטים נקראות תיאוריות שדה קוונטיות. ברוב ההקשרים, המושג 'תורת שדות קלאסית' נועד במיוחד כדי לתאר אלקטרומגנטיות וכבידה, שניים מכוחות היסוד של הטבע.
ניתן לחשוב על שדה פיזיקלי כעל שיוך של גודל פיזיקלי לכל נקודה בזמן ובמרחב. לדוגמה, בתחזית מזג אוויר, מהירות הרוח במהלך יום מסוים יכולה להיות מתוארת על ידי הקצאת וקטור לכל נקודה במרחב. כל וקטור מייצג את כיוון תנועת האוויר באותה נקודה, כך שהקבוצה של כל וקטורי הרוח באזור מסוים ובנקודת זמן נתונה מהווה שדה וקטורי. ככל שהיום מתקדם, הכיוונים שבהם מצביעים הווקטורים משתנים בהתאם לשינויים בכיווני הרוח.
תיאוריות השדה הראשונות, הכבידה הניוטונית ומשוואות השדות האלקטרומגנטיים של מקסוול פותחו בפיזיקה הקלאסית לפני הופעת תורת היחסות ב-1905, והיה צורך לשנותן כדי להתאים לתיאוריה זו. כתוצאה מכך, תיאוריות שדה קלאסיות מסווגות בדרך כלל "כלא-רלטיביסטיות". תיאוריות שדה מודרניות מתבטאות בדרך כלל תוך שימוש במתמטיקה של חשבון טנזור. פורמליזם מתמטי חלופי עדכני יותר מתאר שדות קלאסיים כחלקים של עצמים מתמטיים הנקראים חבילות סיבים (fiber bundles).
תיאוריות שדה לא-יחסותיות.
חלק מהשדות הפיזיקליים הפשוטים ביותר הם שדות כוח וקטוריים. מבחינה היסטורית, הפעם הראשונה ששדות כאלו נלקחו ברצינות הייתה עם קווי הכוח של פאראדיי בעת תיאור השדה החשמלי. שדה הכבידה תואר אז באופן דומה.
כבידה ניוטונית.
תורת השדות הראשונה של כוח הכבידה הייתה תורת הכבידה של ניוטון שבה האינטראקציה ההדדית בין שתי מסות מצייתת לחוק ריבוע הפוך. תורה זו הייתה מאוד שימושית לניבוי תנועת כוכבי לכת מסביב לשמש.
לכל גוף מסיבי "M" יש שדה כבידה g המתאר את השפעתו על גופים מסיביים אחרים. שדה הכבידה שיוצר הגוף "M" בנקודה r בחלל נמצא על ידי קביעת הכוח F ש-"M" מפעיל על מסת בדיקה "קטנה m" הממוקמת ב-r, ולאחר מכן חלוקה ב-"m" :
קביעה שהמסה של "m" קטנה בהרבה מהמסה של "M" מבטיחה שלנוכחות של "m" תהיה השפעה זניחה על התנהגותו של "M".
על פי חוק הכבידה האוניברסלית של ניוטון, F ( r ) ניתן על ידי
כאשר formula_3 הוא וקטור יחידה המצביע לאורך הישר שמחבר מ- "M" עד "m", ו- "G" הוא קבוע הכבידה של ניוטון. לכן, שדה הכבידה שיוצר "M" הוא: