סמנאן (פרובינציה)
פרובינציית סמנאן (בפרסית: استان سمنان) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה היא העיר סמנאן.
שטחה 97,491 קמ"ר, כ-5.9 אחוזים משטח איראן, והיא נמצאת בצפון-מזרח המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ־590,512 תושבים.
באזור שוכן מרכז החלל סמנאן, שממנו משגרים טילים איראניים במסגרת ניסויי שיגור.
גבולות.
פרובינציית סמנאן נמצאת במרכזה של איראן וגובלת עם הפרובינציות: קום, טהראן, מאזנדראן, גולסתאן, צפון ח'וראסאן, ח'וראסאן רזאווי, דרום ח'וראסאן ואספהאן.
אגמים.
בפרובינציית סמנאן שני אגמי מלח. אגם נמכ - אגם מלח שהיה חלק מים שהתייבש מתקופת הפליסטוקן השוכן בקצה המערבי של הפרובינציה. האגם נפרש על עוד שתי פרובינציות: קום ואספהאן. שטחו כ-690 קמ"ר.
אגם חאג' עלי-גולי (Haj Aligholi) – אגם מלח הנמצא באזור הצפון–מערבי של הפרובינציה.
פארקים לאומיים.
הפארק הלאומי ח'אר תוראן (Khar Turan National Park) - נמצא בצפון הפרובינציה ומשתרע על פני 1,400,000 דונמים (1,400 קמ"ר). חלק קטן מהפארק נמצא בשטח פרובינציית גולסתאן. הפארק הוא בית גידול לאוכלוסייה מצומצמת של נמרים פרסיים ויש בו גם ריכוז גדול של איילות הודיות.
הפארק הלאומי מדבר (Desert National Park) - שטח הפארק מונה 44000 דונמים והוא ממוקם כ-60 ק"מ דרומית-מזרחית לטהראן. הפארק נפרש על גבי ארבע פרובינציות: קום, טהראן, אספהאן וסמנאן. בעבר שימש הפארק מרחב מחיה עבור זברות אך הן נעלמו מהאזור ואף פרט לא נצפה כבר הרבה שנים. הפארק הוא אזור מחיה עבור מגוון רב של יונקים כגון נמר פרסי, צבוע מפוספס, קרקל, זאבים, שועלים, תנים, עזים וכבשי הר פראיות. ציפורים כגון חוגלות מקננות בפארק במשך כל השנה ואילו רק בעונות מסוימות מגיעות ציפורי הפלמינגו לקנן בה.
נגישות.
המרחק בין בירת פרובינציית סמנאן, העיר סמנאן – אל בירת איראן, טהראן הוא כ-230 קילומטרים. את הדרך אפשר לעבור אך ורק עם כלי רכב דרך כביש 44, משך זמן הנסיעה הוא כשלוש שעות.
מאזנדראן
פרובינציית מזנדראן (בפרסית: استان مازندران مازرون) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר סארי.
שטחה של פרובינציית מאזנדראן 23,701 קמ"ר, כ-1.4 אחוז משטח איראן והיא נמצאת בצפון המדינה וגובלת בים הכספי. ב-2011 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ- 3,074,000 תושבים. בשטח הפרובינציה ממקום הר דמאוונד, הפסגה הגבוהה ביותר באיראן.
תרבות איראנית מוקדמת פרחה באזור בראשית האלף הראשון לפני הספירה. דרך הגבולות המזרחיים והדרום-מזרחיים חצו פולשים מונגולים במאות ה-13 וה -14. קוזאקים תקפו את האזור בשנת 1668 אך נהדפו. השליטה ניתנה לאימפריה הרוסית בהסכם משנת 1723. האזור הוחזר לאיראן תחת שושלת קאג'אר. האקלים הוא סובטרופי ולח, עם קיצים חמים מאוד.
כלכלת האזור מתבססת בעיקר על חקלאות: אורז, חיטה, שעורה, טבק, כותנה, זרעי שמן, יוטה, תה, פירות וירקות. במסגרת הרפורמות החקלאיות של אמצע שנות השבעים, גדל מאוד הייצור והפך לממוכן. לצורך ייצור אורז פותחו למעלה מ-100,000 דונם. הסכרים הגדולים שנבנו היו הטאלקן, הטנגואה סולימאן ווושמגואר. תנופת הנפט בשנות השבעים עודדה השקעות תעשייתיות ופיתוח תעשיות, כולל מלט, טקסטיל וגרעיני כותנה, דיג, עיבוד מזון (כולל טחנות אורז וקמח) ועיבוד עץ, ומחצבי פחם ואבן.
צפון ח'וראסאן
פרובינציית צפון ח'וראסאן (בפרסית: استان خراسان شمالی) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר בוג'נורד.
פרובינציית צפון ח'וראסאן הוקמה בשנת 2004 כאשר אושר חוק שפיצל את פרובינציית ח'וראסאן לשלוש פרובינציות חדשות: צפון ח'וראסאן, ח'וראסאן רזאווי ודרום ח'וראסאן.
שטחה של פרובינציית צפון ח'וראסאן הוא 28,434 קמ"ר, המהווה כ- 1.7% משטח איראן. היא נמצאת בצפון-מזרח המדינה. בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה 867,727 תושבים.
נגישות.
המרחק מבירת איראן - טהראן לבירת הפרובינציה - בוג'נורד הוא 705 קילומטרים וניתן לעבור מרחק זה באמצעות שתי דרכים מרכזיות. הדרך הראשונה היא באמצעות מכונית, לנסוע דרך כביש 44 ולאחר כ-5 שעות לרדת לכביש 22. הדרך השנייה היא לטוס בחברת איראן אטרק אייר Iran's Atrak Air משדה התעופה הבינלאומי על שם האמאם ח'ומייני, המרוחק 45 קילומטרים מהעיר, או לחלופין משדה התעופה הבינלאומי מהרבאד הממוקם במערב העיר. משך הטיסה הוא כשעה ועשרים דקות. אפשר גם ללכת את כל 705 הקילומטרים ברגל אך זמן ההליכה הוא 143 שעות - כמעט שישה ימים של הליכה רצופה.
פארק גולסטאן.
פארק גולסטאן הוא שמורת טבע הנפרשת על שתי פרובינציות, צפון ח'וראסאן וגולסטאן שממנה נגזר שמה. שטח השמורה הוא כ-92,000 דונם ורובה נמצאת בשטח פרובינציית צפון ח'וראסאן. הגן מפורסם בזכות היונקים הרבים והנדירים שחיים בו, דוגמת הנמר הפרסי, שנמצא בסכנת הכחדה בגלל ציד לא חוקי והרעלות של רועי צאן ובקר מהכפרים הסובבים את השמורה. חיות משק היא פרנסתם היחידה שנמצאת בסכנה בגלל הנמרים.
גבולות.
צפון ח'וראסאן גובלת עם מדינת טורקמניסטן. כיוון שאיראן נחשבת מדינה ידידה לטורקמניסטן, מתקיימים ביניהן הסכמי סחר חשובים,והגבול שקט. 63 קילומטרים מהגבול שוכנת עיר הבירה של טורקמניסטן, אשגבאט.
צפון ח'וראסאן גובלת גם בפרובינציות: ח'וראסאן רזאווי, סמנאן וגולסתאן.
דרום ח'וראסאן
פרובינציית דרום ח'וראסאן (בפרסית: استان خراسان جنوبی) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר בירג'נד.
שטחה של פרובינציית דרום ח'וראסאן 69,555 קמ"ר, כ-4.2 אחוזים משטח איראן והיא נמצאת במזרח המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה 640,218 תושבים.
ממואר
האנטר סטוקטון תומפסון
פוזן
מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי
אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר
אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר (באנגלית: City of Manchester Stadium), הקרוי מטעמים מסחריים אצטדיון איתיחאד הוא מתקן ספורט במנצ'סטר שבאנגליה. ייעודו המקורי של האצטדיון היה לארח חלק מאירועי אולימפיאדת 2000, אך העיר מנצ'סטר לא הצליחה לזכות במכרז של הוועד האולימפי הבינלאומי והתוכנית נגנזה. מטרתו החדשה הייתה לשמש כאצטדיון עבור משחקי חבר העמים הבריטי בשנת 2002, ועלותו הייתה 110 מיליון לירות שטרלינג. לאחר המשחקים שונה הייעוד של המתקן לאצטדיון כדורגל, שהחל לשמש את מנצ'סטר סיטי כאצטדיון בית לאחר המעבר ממיין רואד ביולי 2003 והחתימה על חוזה חכירה ל-250 שנים.
האצטדיון בנוי משני מפלסי יציעים המקיפים אותו ויוצרים צורת טבעת, וכן מפלס מושבים שלישי מעל שני המפלסים התחתונים, כאשר היציע הצפוני כולל שני מפלסים בלבד. תכולת האצטדיון היא 55,097 מקומות, ונכון לשנת 2015 הוא החמישי בגודלו בפרמייר ליג, והעשירי בגודלו בממלכה המאוחדת כולה. ב-14 במאי 2008 נערך בו גמר גביע אופ"א.
היסטוריה.
ב-1990 נהגו התוכניות הראשונות להקמת אצטדיון במזרח מנצ'סטר, כחלק מההצעה של העיר לאחר את המשחקים האולימפיים, כאשר מועצת העיר תכננה לבנות אצטדיון שתכולתו 80,000 מקומות באתר הידוע בשם איסטלנדס. אולם, באוקטובר 1993 הוחלט כי העיר שתארח את המשחקים תהיה סידני שבאוסטרליה. מנצ'סטר הצליחה לזכות באירוח משחקי חבר העמים הבריטי של 2002, והשתמשה בתוכניות האצטדיון מההצעה לוועד האולימפי הבינלאומי. ב-1996 נערכה התמודדות בין האצטדיון המתוכנן לבין אצטדיון ומבלי על הזכות לקבל מימון המיועד לאצטדיון הלאומי, ובסופה הוחלט כי המימון ישמש לחידושו של ומבלי.
אבן הפינה של האצטדיון הונחה על ידי ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר בדצמבר 1999, ובנייתו החלה בינואר 2000. האצטדיון תוכנן על ידי חברת Arup ונבנה על ידי חברת ג'ון ליינד. עלות הבנייה הייתה 110 מיליון לירות שטרלינג, כאשר 77 מיליון ניתנו על ידי מועצת הכדורגל של אנגליה והשאר על ידי מועצת העיר של מנצ'סטר. עבור משחקי חבר העמים נבנתה טבעת מושבים תחתונה המקיפה את שלושה צדדים של מסלול האתלטיקה, מפלס מושבים נוסף מעל כל אחד מהיציעים המרכזיים, ויציע עמידה זמני פתוח לאוויר באחד הקצוות. האירוע הציבורי הראשון באצטדיון היה טקס הפתיח של משחקי חבר העמים ב-25 ביולי 2002, ואף המלכה אליזבת השנייה נכחה בו. במשך עשרת הימים של התחרות האצטדיון אירח את כל אירועי האתלטיקה ורוגבי שביעיות. במהלך המשחקים נקבעו באצטדיון ארבעה שיאים, כולל בקפיצה משולשת לנשים וריצת 5,000 מטר לנשים.
לאחר תום המשחקים בוצעו באצטדיון עבודות מקיפות על מנת להופכו לאצטדיון כדורגל. לאור הצלחת אירועי האתלטיקה במשחקי חבר העמים, התקבלה ההחלטה בביקורת שלילית מאתלטים ידועים כגון ג'ונתן אדוארדס וסבסטיאן קו, אך מנגד נטען כי יש חשיבות בפיתוח האצטדיון על מנת להופכו לרווחי מבחינה כלכלית בטווח הארוך. מסלול האתלטיקה הוסר והועבר לאצטדיוני אתלטיקה אחרים, וקומת הקרקע הונמכה על מנת להוסיף מקום לטבעת מושבים נוספת. היציע הזמני פורק, והוחלף במבנה קבוע הדומה ליציע הנגדי. העבודות הללו נמשכו שנה, ובמהלכן נוספו לאצטדיון 12,000 מקומות ישיבה. מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי עבר לאצטדיון לקראת עונת 2003/2004. ההמרה לאצטדיון כדורגל עלתה 35 מיליון לירות שטרלינג, ומומנה על ידי המועדון.
משחק הכדורגל הראשון באצטדיון נערך ב-10 באוגוסט 2003, ובו התמודדו מנצ'סטר סיטי וברצלונה. המשחק הסתיים בניצחון של סיטי בתוצאה 2 - 1, כאשר ניקולא אנלקה הצרפתי מבקיע את השער הראשון בתולדות האצטדיון. המשחק התחרותי הראשון נערך ארבעה ימים לאחר מכן, במסגרת גביע אופ"א, והסתיים בניצחון של מנצ'סטר סיטי על דה ניו סיינטס מליגת העל הוולשית בתוצאה 5 - 0.