קורין למד ציור תחת אביו, ותחת האמן יאמאמוטו סוקן (Yamamoto Soken). עם החלטתו למצוא מקור פרנסה, חבר קורין לאחיו קנזן (Kenzan), צייר ואמן קרמיקה מוכר, תחת הפטרון האציל ניג'ו צונאהירה (Nijō Tsunahira), אשר בסלונו ביקר גם סוקן. בשנת 1701, עם קבלת אות הכבוד הוקיו "גשר החוק", החלה הקריירה של קורין כאמן רשמי. עם זאת, גם עבודה זו לא הבטיחה לקורין את אורח החיים אותו רצה לשמר. כך, בשנת 1705 הוא עזב את קיוטו לאדו, עיר תוססת בתקופה זו, על מנת למצוא עבודה אצל פטרון עשיר ונדיב יותר. בשנת 1707 עבד קורין תחת פטרונותו של הדאימיו הימאג'י (Himeji), והיה האמן הראשי למשפחה החזקה סאקאי. משפחה זו שילמה לו כסף רב, ואפשרה לו ללמוד את היצירות של האמן החשוב טויו סשו (Tōyō Sesshū). אך למרות השיפור במצבו הכספי, בשנת 1709 קורין שלח מכתב לחברו, בו התלונן על הגבלתם של הדאימיו את אמנותו, ואף הילל את חיי העוני, שמעניקים חופש לאמן. משנה זו, בא גם חזר לקיוטו, אמנותו התפתחה לסגנונו הבשל והייחודי, שיכונה בהמשך "רינפה".
סגנונו של קורין התפתח לאורך הקריירה האמנותית שלו. ניתן לתארך את יצירותיו, אשר מלבד יצירה אחת חסרות תאריכים, על פי השינוי בסגנון. יצירה מוקדמת, הוטיי בועט בכדור, שנעשתה לפני 1701, מציגה סגנון שונה מאוד מסגנונו המאוחר, אך גם מציגה את נטייתו לחיפוש אחר סגנונו אישי. היצירה היא ציור דיו בשחור לבן, המציג את אל המזל בועט בכדור, תיאור, אשר על פי החוקר מיזואו, מציג את ההומור האפלולי והעוקצני של קורין, על פיו נראה הנזיר כמעורר גיחוך. אך טכניקת הציור, כמו השימוש במכחול יבש, מזכירה את ציורי הנזירים.
בשנת 1700, קורין מציג את יצירת המופת אירוסים, המורכבת מזוג של פרגודים מתקפלים בעלי שישה פנלים. נושא היצירה לקוח מ"סיפורי איסה" מהמאה העשירית. בסיפור, הגיבור מטייל על גשר ובהביטו ביופי האירוסים, הוא מקבל השראה לכתיבת שירה מרגשת. ביצירתו של קורין, לעומת זאת, בולט הצמצום הרב באלמנטים נרטיביים, לכדי פרחי האירוס בלבד. הפרחים מסודרים בשמונה מקבצים, ומורכבים משלושה צבעים עזים, ירוק מלכיט ושני גוונים של כחול אזוריט. הפרחים ממוקמים על רקע של עלי זהב, באופן היוצר קצב המרצד בעיני המתבונן. הדמיון בין המקבצים חושף את הנטייה של האמן לדקורציה המושפעת מאמנות העיצוב, ולא ממשיכות מכחול ספונטניות, שבלטו ביצירות המצוירות של התקופה. קווי המתאר המעוגלים, והצבעים הרכים, מצביעים על תקופה מוקדמת בהתפתחותו האמנותית.
יצירה מאוחרת יותר, פריחת עץ השזיף באדום ולבן מהווה דוגמה המציגה באופן מסכם את המאפיינים של סגנונו הבשל של קורין, המכונה סגנון "רינפה". בסגנון רינפה קיימת הדגשה על הדקורטיביות, אשר מהווה אמצעי להדגשת ההבעתיות. הדקורציה והעיצוב מתבססים על דוגמאות בהן משתלבים צבעים עזים וצבעי זהב וכסף, תוך שימוש בטכניקות שונות באותה היצירה. ביצירה זו בולטת ההדגשה על חשיבות העיטור והעיצוב, הנראים כמושפעים מבדים מעוצבים. הנחל והעצים, האלמנטים היחידים אשר מתוארים ביצירה זו, מוצגים בצורה מסוגננת ביותר היוצרת מתח הבעתי ביחס לרקע הזהב החלק. קורין משלב ביצירה זו טכניקה אופיינית לסגנון רינפה, הטאראשיקומי (Tarashikomi), המדגישה את ההבדל בטקסטורות שבין העצים למים. נוצר ניגוד בין הצבעים הכהים בגוונים הזהובים והכסופים המופיעים בנחל ובעצים לבין הצבעים הבוהקים בגווני אדום ולבן בפריחת העצים, ניגוד זה, המעשיר מבחינה דקורטיבית את היצירה, יוצר מקצב מהיר הגורם לריצוד של צבעים ביצירה, המוסיפים להבעה. בנוסף לכך, יצירה זו מציגה שינויים נוספים בסגנונו של קורין. קווי המתאר הפכו לחדים וזוויתיים לעומת הקווים המעוגלים שביצירות הקודמות. כמו כן, קורין מפתח את אופן בניית החלל, על ידי יצירת ניגוד נוסף בין ההשטחה הנוצרת על ידי הדקורציה, לבין החלל הגדול שנוצר באמצעות מיקום האלמנטים על פני היצירה.
קורין יצר יצירות רבות נוספות בסוגי מדיה אחרים. ציוריו של קורין על כלי קרמיקה, מציגים, על פי מיצו, את העניין האמנותי הרב שהיה לקורין בהתמודדות עם סוגי מדיה אחרים. ויצירותיו בעיצוב בדים, מציגות את הרמה הדקורטיבית הגבוהה אליה שאף ביצירות האמנות במדיה אחרים. ציורים על גבי מניפות עגולות, מדגישות את העדפתו של קורין לציור פרחים עונתיים צבעוניים ביותר.
יצירותיו של קורין, החושפות חידושים רבים, חושפות יחד עם זאת, את ההשפעות הרבות מאמנים קודמים. אמנים מרכזיים שהשפיעו על קורין היו קואטסו וסוטטסו, אשר הדגישו את האלמנטים הצבעוניים והדוקרטיביים שבאמנות. עם זאת, ההשוואה בין היצירות מדגישה את השוני והחידוש ביצירותיו של קורין, היוצרות תחושה קרה יותר לעומת זו החמימה, שביצירות הקודמות. מיזואו מנסה לקשור מאפיינים אלו לאישיותו של קורין, שתעב את הבורגנות שצמחה באותה התקופה, תוך שאיפה מתמדת להישאר חלק מהמעמד העשיר.
לאחר מותו.
בחייו ולאחר מותו, היה קורין אמן מוערך ובעל שם. לאחר מותו התפרסם ספר שכלל דוגמאות דקורטיביות שעיצב קורין. בסוף המאה השמונה עשרה, האמן סאקאי הויצו (Sakai Hoitsu) אסף, הציג ופרסם את יצירותיו של קורין, ואף המשיך את מסורת הציור בסגנונו של קורין.
אליפות העולם בשחייה 2001
אליפות העולם התשיעית בשחייה נערכה בפוקואוקה, יפן, ב-16 ביולי - 29 ביולי 2001. האליפות כללה את ארבעת המקצועות האולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית וכדורמים, ובנוסף התקיימה תחרות שחייה במים פתוחים. בתחרות השתתפו 1498 ספורטאים, מ-134 מדינות.
אוסטרליה () ניצחה באליפות, לראשונה, עם 13 מדליות זהב ו-25 בסך הכל. סין () סיימה שנייה עם 10 מדליות זהב ו-20 בסך הכל וארצות הברית () סיימה רק במקום השלישי עם 10 מדליות זהב, ובסך הכל צברה 26 מדליות, כולן במסגרת תחרויות השחייה.
שחייה.
לתחרות נוספו מספר משחים: משחה ל-1500 מטר חופשי נשים ומשחה ל-800 מטר חופשי גברים ובכך הישוו בין המינים, וכן משחים ל-50 מטר בסגנון גב, חזה ופרפר לנשים ולגברים.
השחייניות הבולטות.
אינגה דה ברוין (), זכתה ב-3 מדליות זהב אישיות במשחים ל-50 מטר ו-100 מטר חופשי וכן במשחה ל-50 מטר פרפר ופטריה תומאס (), זכתה ב-3 מדליות זהב (2 אישיות במשחי הפרפר) עם 3 שיאי תחרות חדשים, האנה שטוקבאואר (), זכתה ב-4 מדליות (2 זהב אישיות, במשחים הארוכים ל-800 מטר ול-1500 מטר חופשי, 1 כסף ו-1 ארד), לו קסיוג'ואן ( סין) זכתה ב-4 מדליות (2 זהב במשחי החזה ו-2 ארד) ויאנה קלוצ'קובה () זכתה ב-3 מדליות (2 מדליות זהב אישיות במשחים ל-400 מטר חופשי ומעורב אישי, ו-1 כסף).
רביעיית השליחות האוסטרלית () ניצחה במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, כמו בשני משחי השליחות הנוספים, אך נפסלה לאחר שהשחייניות קפצו לבריכת השחייה בתום המשחה, לפני שכל הקבוצות סיימו את המשחה שלהן.
השחיינים הבולטים.
איאן ת'ורפ (), שזכה ב-6 מדליות זהב, מהן 3 אישיות ו-3 שיאי עולם חדשים ועוד שיא עולם נוסף במשחה השליחים, גרנט האקט () זכה ב-4 מדליות (2 זהב ו-2 כסף), אנתוני ארווין (), זכה ב-2 מדליות זהב אישיות (במשחים היוקרתיים ל-50 מטר ול-100 מטר חופשי, עם שיא תחרות חדש), ג'ף היוגיל () ומאט וולש (), כל אחד מהם זכה ב-3 מדליות (2 זהב, ו-1 ארד).
אוסטרליה () זכתה בכל שלושת משחי השליחים בתחרות.
שיאי עולם.
באליפות ניקבעו 7 שיאי עולם חדשים כולם לגברים, ו-48 שיאי תחרות חדשים.
ישראל באליפות העולם בשחייה.
שחייה.
7 שחיינים יצגו את ישראל באליפות, 2 נשים ו-5 גברים. ורד בורוכובסקי סיימה במקום ה-7 במשחה ל-100 מטר פרפר ובמקום ה-12 במשחה ל-50 מטר פרפר (משחה שאינו אולימפי). יואב גת סיים במקום ה-8 במשחה ל-200 מטר גב.
גראפיטה
אדינאלדו באטיסטה ליבאנו (נולד ב-2 באפריל 1979 בסאו פאולו שבברזיל) הידוע בשם גראפיטה, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.
גראפיטה שיחק בקבוצות שונות בברזיל ובקוריאה הדרומית, וכבש 34 שערים עד חתימתו בלה מאן הצרפתית, בה שיחק 51 משחקים בהם כבש 17 שערים.
ב-31 באוגוסט 2007 עבר לוולפסבורג תמורת 8 מיליון אירו. בעונת 2008/2009 הוא זכה בתואר מלך שערי הבונדסליגה עם 28 כיבושים ב-25 הופעות, וביחד עם אדין דז'קו הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות. הוא זכה גם בתואר כדורגלן השנה בגרמניה. אחד השערים שהבקיע בליגה הגרמנית היה מועמד לפרס שער השנה של פיפ"א לשנת 2009. בשנת 2011 עבר לקבוצת אל-אהלי מאיחוד האמירויות הערביות, יחד איתה זכה בתארים.
בשנת הצטרף לאל-סאד הקטרית.
ב-27 באפריל 2005 ערך גראפיטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל, והבקיע שער במשחק הידידות מול נבחרת גואטמלה. גראפיטה אף זומן לסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 2010 ושותף במשחק מול נבחרת פורטוגל.
ספלול
סַפְלוּל (שם מדעי: "Aristolochia") הוא סוג של צמחים בעלי פרחים במשפחת הספלוליים. סוג זה כולל כ-400 מיני צמחים, מהם 6 גדלים כצמחי בר בארץ ישראל. אחדים מהם משמשים כצמחי נוי.
השם 'ספלול' הוא כינוי עממי למבנה דמוי-כוס שעוטף את זרע עץ האלון, ובא לרוב בסמיכות לכינוי 'בלוט' שמתייחס לזרע העץ עצמו. אך השם 'ספלול' בהתייחסו לשם צמח, שייך לסוג זה.
תיאור הסוג.
זהו הסוג העיקרי במשפחתו, וממנו נגזר שם המשפחה, גם בעברית וגם בשפות אחרות. כלולים בו כ-300–500 מינים, על פי השקפות שונות. תפוצתו הטבעית בעולם הישן - היבשות אסיה, אפריקה ואירופה. רובם גדלים באזורים טרופיים חמימים, ומיעוטם באזורים סובטרופיים ואף אזורים קרירים. סקציה מסוג זה גדלה ביבשת אוסטרליה- ויש המשייכים מינים אלו לסוג אחר. מספר מינים רב באופן יחסי (45) גדל בתחומי מדינת סין, כאשר 33 מינים מהם אנדמיים למדינה זו.