נולד בלידא, בלארוס ליוסף סאוויצקי ולהענא ביילא באויארסקי. בצעירותו למד אצל הרב יעקב ניימן שעמד בראש הישיבה בלידא, ונודע כ״העילוי מלידא״. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת ראדין אצל הרב נפתלי טרופ. הוסמך להוראה על ידי גדולי הרבנים בליטא ובראשם הרב חיים עוזר גרודזנסקי, הרב מאיר מאיראוויץ, והרב חנוך אייגש, שעמם היה בקשר קרוב.
בהיותו בן שמונה עשרה חיבר את ספרו הראשון "ביכורי מרדכי" על התלמוד הירושלמי. באותה תקופה ניהל חליפת מכתבים ארוכה עם הרוגאצ'ובר בסוגיות תלמודיות והלכתיות שונות. לימים פרסם את אוסף המכתבים בספרו "נר אברהם".
נישא לבתיה, בתם של הרב אליעזר פופקו, שהיה אב בית דין וועליזש ברוסיה ולאחר מכן רב בפילדלפיה, ופעשא חיה, בת הרב יעקב משה ספיר.
בשנת תרצ"ט (1939) היגר לארצות הברית והתיישב בבוסטון. בשנת תש"ה (1945) התמנה לאב בית הדין בבוסטון ושימש בתפקידו עד שנת תשמ"ה (1985). היה חבר נשיאות של הסתדרות תלמידי ישיבת ראדין.
היה מחבר פורה של ספרות תורנית בתחומים שונים. הירבה לעסוק בתלמוד הירושלמי וחיבר מספר ספרים על סוגיותיו.
נפטר בשנת 1991, ובצוואתו ביקש שלא יספידוהו. ארונו הועלה לישראל והוא נקבר בהר הזיתים בירושלים.
בנו הרב יוסף הוא ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק. בנו הרב משה הוא רב בבית הכנסת בית מרדכי בפלאטבוש ניו יורק. בנו הרב הענך הוא רב בביהכנ"ס קהל מחזיקי הדת דאנשי קלימנטוב בקווינס ניו יורק. חתנו הרב שמואל אירונס הוא ראש הכולל בדטרויט. חתנו הרב יעקב זלינגר היה מראשי ישיבת ישיבת קמניץ.
דעותיו.
היה מתנגד חריף לציונות ואסר את ההשתתפות בבחירות לכנסת. היה מקורב לעדה החרדית ושמו הועלה כמועמד למשרת גאב"ד העדה החרדית.
עם זאת, התנגד להחזרת שטחים בנימוק של פיקוח נפש, שכן לדבריו אין לתת אמון בערבים.
היה מקורב במאוד להרב אליעזר זילבער מסינסינאטי, אוהיו.
היה לו קשרים עם רבי מנחם מנדל שניאורסון ונפגש עמו פעם אחת.
התנגד בחריפות נגד אותם ה"רבנים" שהקילו בהלכה באמריקה.
מרדכי סביצקי
מרדכי סאוויצקי
סן פרנסיסקו ווריורס
חיים שאול גריינמן
פראן ואסקז
אלכס אברינס
אלחנדרו "אלכס" אברינס רדונדו (בספרדית: Alejandro "Álex" Abrines Redondo; נולד ב-1 באוגוסט 1993) הוא כדורסלן ספרדי, המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית.
קריירה באירופה.
אברינס, בנו של הכדורסלן גבריאל אברינס, נולד בפלמה דה מיורקה. ב-2010 החל לשחק בקבוצת הנוער של אוניקאחה מאלגה. הוא זכה עם הקבוצה באליפות ספרד לנוער, ואף נבחר ל-MVP. בהמשך, שיחק גם בקבוצה בת של מאלגה מהליגה השלישית, ובעונת החל לשחק גם במדי הקבוצה הבוגרת, הן בליגת העל הספרדית והן ביורוליג. בסוף עונה זו סיכמו ביניהן מלאגה וברצלונה על העברתו של אברינס לברצלונה, בתמורה לפראן ואסקס. במדי ברצלונה זכה בגביע המלך בשנת 2013.
ביוני 2013 נבחר במקום ה-23 בדראפט על ידי קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר, אך המשיך לשחק בברצלונה במשך שלוש עונות נוספות. במאי 2015 חתם על חוזה חדש בברצלונה לארבע עונות, אך בסיום עונת 2016 עזב את הקבוצה ועבר לשחק בליגת ה-NBA.
2016–2019: אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
בעונת הרוקי בליגה שימש בעיקר כשחקן מחליף. בעקבות פציעתו של ויקטור אולדיפו במהלך העונה עלה בחמישייה הפותחת במספר משחקים. את העונה סיים עם ממוצע של 6 נקודות למשחק. במהלך עונתו השלישית עם הת'אנדר, , שוחרר מהקבוצה מ"סיבות אישיות".
נבחרת לאומית.
בשנת 2011 שיחק אברינס במדי נבחרת ספרד עד גיל 18 באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה בוורוצלב. הנבחרת זכתה במקום הראשון, ואברינס, שהיה הקלע המצטיין בנבחרת (13.1 נקודות למשחק) נבחר ל-MVP של הטורניר. בשנת 2012 שיחק במדי הנבחרת עד גיל 20 באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בסלובניה. הנבחרת סיימה במקום השלישי, לאחר שאברינס קלע את סל הניצחון במשחק מול סרביה, 9 שניות לסיום.
יעקב קובלנץ
יעקב זאב קובלנץ (27 בנובמבר 1927 - 12 בינואר 1956) היה אתלט ישראלי, אלוף ושיאן ישראל, אלוף המכביה השלישית בקפיצה לגובה ובקפיצה לרוחק ושיאן המכביה בקפיצה לרוחק. הישראלי הראשון שקפץ למרחק של יותר מ-7 מטרים (7.06 מטר).
ביוגרפיה.
יעקב קובלנץ בנם של חיה ורפאל נולד בתל אביב. הוא למד בתיכון מונטיפיורי. הוא שהה במחנה המעצר בלטרון במשך כ-3 שנים, שם קבע בקפיצה לגובה תוצאה של 1.65 מטר. הוא שוחרר מהמעצר באוקטובר 1947 והתגייס לצה"ל בנובמבר 1948. בתחילה התאמן בקבוצת מכבי תל אביב ובהמשך עבר לקבוצת הפועל תל אביב.
בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה במרץ 1949 סיים קובלנץ במקום הראשון בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.68 מטר, לפני צבי ינובר (1.64 מטר). באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.67 מטר, לפני מנחם ראקוץ' מהפועל קריית חיים (1.67 מטר).
אלוף המכביה.
בתחרות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכה באוקטובר 1950 זכה קובלנץ בשתי מדליות זהב, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר, לפני מ. פאר וזאב כספי, שניהם מישראל שקבעו תוצאה של 1.75 מטר, ובקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 6.77 מטר.
שיאן ישראל.
בתחרות שנערכה בירושלים באוקטובר 1950 קבע קובלנץ בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 7.06 מטר.
בתחרות שנערכה בזאגרב, באותה העת יוגוסלביה במאי 1951 סיים קובלנץ במקום ראשון בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר ובמקום שני בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.38 מטר. חודשיים לאחר כן, באליפות הפועל שנערכה בירושלים ביולי הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.77 מטר.
מותו.
קובלנץ נהרג בתאונה בעת שירותו הצבאי ונקבר בבית הקברות הצבאי קריית שאול.
יבגני גרישין
יבגני גרישין (ברוסית: Евгений Гришин; 23 במרץ 1931 טולה- 9 ביולי 2005, מוסקבה) היה מחליק על הקרח סובייטי, אלוף אולימפי בעל 5 מדליות, מהן 4 זהב.
ביוגרפיה.
יבגני גרישין נולד בעיר טולה והתחיל להתאמן כרוכב אופניים. בשנות ה-50 הוא היה נחשב בין טובי רוכבי אופניים של ברית המועצות ואף היה מועמד להשתתף באולימפיאדת הלסינקי (1952). בתקופת החורף, לצורכי האימונים הוא היה מתאמן ההחלקה מהירה על הקרח. במהלך שנות ה-50 הוא עבר להחלקה על הקרח והתרכז באימונים בענף זה. לאחר השתתפות בארבעה משחקים אולימפיים וזכיית 4 מדליות זהב גרישין פרש והחל בקריירה כמאמן. יבגני גרישין היה הראשון שהצליח לרדת מ-40 שנ' בריצה ל-500 מ'.
מדליית זהב אולימפית.
בקורטינה ד'אמפצו 1956 גרישין זכה באליפות בריצה ל-500 מ' ול-1500 מ' תוך שבירת שיאי אולם. בסקוו ואלי 1960 הוא הצליח לחזור על הישג זה וזכה ב-2 מדליות זהב נוספות.
באינסברוק 1964 הוא היה המוביל לזכות במדליית זהב שלישית ברציפות. אומנם בהחנות המחליקיים הוא עשה טעות וכתוצאה הגיע רק למקום השני.
לפני גרנובל 1968 גרישין נפצע אך הצליח להשתקם ובגיל 37 הגיעה לתחרות. במקצוע החזק שלו ריצת 500 מ' הוא הגיע למקום הרביעי.
אליפות העולם.
גרישין השתתף באליפויות העולם החל משנת 1954 ועד ל-1963. מכיוון שהוא היה חזק במיוחד בריצות קצרות, רק ב-1954 וב-1956 הוא הצליח להגיע למקום השלישי בקרב רב. במקצוע החזק - 500 מ' הוא זכה באליפות העולם במספר אליפויות עד לשנת 1963.
גבריאל טורק
גבריאל טוֹרֶק (15 באוגוסט 1917 - 4 בפברואר 1991) היה רופא אורתופד ישראלי, מייסד ומנהלה הראשון של המחלקה האורתופדית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. ממייסדי בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון.
ביוגרפיה.
טורק החל ללמוד רפואה באירופה אך הורחק מלימודיו בשל חוקי הנומרוס קלאוזוס. בזמן מלחמת העולם השנייה הוחזק בשבי הסובייטי במשך ארבע שנים. לאחר סיום המלחמה, שבה נספו הוריו ושתי אחיותיו, חזר ללמוד רפואה באירופה.
טורק נישא לוויולה, אף היא רופאה במקצועה לאחר שאיבדה את בעלה ומשפחתה בשואה. השניים הצליחו להימלט מסלובקיה ועלו לארץ ישראל ב-1949. בשנת 1959 עבר עם משפחתו לבאר שבע והתגורר בשכונה ד'.
ב-26 באוקטובר 1960 הקים וניהל את המחלקה האורתופדית בבית חולים סורוקה. המחלקה נפתחה עם 25 מיטות, ונחשבה למחלקה גדולה גם בקנה מידה ארצי של אותם ימים. זו הייתה המחלקה שקיבלה את המאושפז הראשון שנרשם בבית החולים החדש, ילד, שאושפז עם שבר ביד.
טורק שימש גם כיושב ראש ועד רופאי בית החולים סורוקה.
יחד עם רעייתו היה בין מייסדי בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
לטורק שני ילדים, ירום וחנה, ושישה נכדים. בתו, פרופ' חנה יבלונקה, היא היסטוריונית, חוקרת השואה, ראש המחלקה ללימודי מדינת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון.
על שמו רחוב בשכונת רמות באר שבע.
א. א. ון ווגט
אלפרד אלטון ואן ווגט (באנגלית: Alfred Elton van Vogt; 26 באפריל 1912 - 26 בינואר 2000), ידוע בדרך כלל כא.א. ון ווגט, היה סופר מדע בדיוני יליד קנדה שנחשב לאחד מסופרי המדע הבדיוני הפופולריים והמורכבים ביותר של אמצע המאה ה־20 ב"תור הזהב" של הז'אנר. זכה בפרסים רבים. ב-1996 היה הסופר ה-14 שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
חייו וכתיבתו המוקדמת.
ואן ווגט נולד בחווה באדנבורג (Edenburg), קהילה רוסית מנוניטית במניטובה, קנדה. עד לגיל ארבע, ואן ווגט ומשפחתו דברו רק בניב של גרמנית תחתית בבית. אביו של ואן ווגט, עורך דין, העביר את המשפחה מספר פעמים מקום, ובנו סבל מכך, כפי שציין לימים: .
לאחר שהתחיל את קריירת הכתיבה שלו בכתיבה למגזיני ספרות זולה כמו מגזין "סיפור אמיתי" (True Story), החליט ואן ווגט לעבור לכתיבת סוגה אהובה עליו, מדע בדיוני.