החברה נוסדה ב־2002 על ידי היזם אילון מאסק, ממייסדי PayPal וטסלה מוטורס. היא פיתחה את המשגרים פאלקון 1, פאלקון 9 ופאלקון כבד, אשר תוכננו כך שיהיה אפשר לעשות בהם שימוש חוזר. החברה גם פיתחה את חללית המטען דרגון 1.0 ואת אחותה המאוישת דרגון 2, הראשונה טסה לחלל למעלה מ־20 פעמים והשנייה הטיסה לראשונה אסטרונאוטים במאי 2020.
ספייס אקס היא החברה המובילה כיום בתעשיית השיגורים לחלל. היא המתקדמת מכל החברות המתחרות בתחומה, ואף השאירה מאחור את סוכנויות החלל המובילות, לרבות נאס"א עתירת הניסיון והמשאבים ורוסקוסמוס. הובלה זו מתבטאת בתחומים רבים: היא הראשונה (ונכון ל-2021 היחידה) שהצליחה להנחית שלב־ראשון של טיל במדויק ולהשתמש בו שוב לשיגור, היא מפעילה את הטיל החזק ביותר כיום (פאלקון כבד). מחירי השיגור שלה נמוכים בהרבה ממחירי השיגור של כמעט כל הרקטות האחרות הקיימות כיום, והיא הזולה ביותר במחיר לק"ג מטען בפער גדול. למעשה ספייס אקס היא יצרנית המשגרים הגדולה בעולם עם 26 שיגורים בשנת 2020 ו-31 שיגורים ב־2021. התכנון לשנת 2022 הוא בממוצע שיגור פעם בשבוע.
במאי 2020, ספייס אקס שיגרה את משימת SpaceX Demo-2 ושלחה זוג אסטרונאוטים לתחנת החלל הבינלאומית באמצעות החללית דרגון 2, בכך הייתה לחברה הפרטית הראשונה שמשגרת בהצלחה חללית מאוישת, 8 שנים קודם לכן במאי 2012 היא שלחה לראשונה מטען על גבי דרגון 1.0 לאותו יעד.
פרויקטים עתידיים של החברה כוללים את חללית הענק סטארשיפ. וכן מערך של אלפי לוויני אינטרנט בשם "STARLINK".
שוויה נאמד באוקטובר 2021 בכ־100 מיליארד דולר.
מטה החברה נמצא בקליפורניה. נמל החלל של החברה, שבשטחו גם מתקני ייצור, ממוקם בבּוֹקַה צִ'יקַה, טקסס. מתקן הניסוי של מנועי הרפטור ממוקם ב בטקסס.
היסטוריה.
סיפורה של ספייס אקס מתחיל בהשתתפותו של אילון מאסק במפגש של אגודת מאדים האמריקאית באמצע 2001. במפגש זה עלו כמה יוזמות לשיגור ניסויים ביולוגיים לחלל ואף למאדים לשם קידום חקר החלל וההתענינות הציבורית בו (בין הרעיונות שעלו – שליחת עכברים זכרים ונקבות לחלל תוך מתן אפשרות להזדווגות ולהבאת צאצאים, או שליחת תא שינחת במאדים וינסה לגדל צמחים באדמה המקומית בתוספת דשן ואטמוספירה מתאימה). מאסק התלהב מהרעיונות ואחרי עוד כמה דיונים החליט לתרום 20–30 מיליון דולר לנושא. הוחלט שמאסק יטוס לרוסיה וינסה לקנות טיל בליסטי בין־יבשתי משופץ. בין אוקטובר 2001 לפברואר 2002 מאסק ניהל משא ומתן על קניית טיל או שניים, אך המפגשים לא צלחו והאחרון שבהם הסתיים ב"פיצוץ" מצידו של מאסק שזעם על המחיר הגבוה שהוצע לו ועל חוסר הגמישות של הרוסים. עוד בטיסה חזרה לארצות הברית הוא החל להרהר ברעיון להקים חברה שתבנה טיל קטן בעצמה והתחיל לחשב מה תהיה העלות של טיל כזה, ומשם הדרך להקמת ספייס אקס הייתה קצרה.
בין הראשונים שמאסק לקח אליו לעבוד על הקמת החברה היו: טום מיולר, מומחה טילים בעל שם שעבד תקופה בחברת TRW, כריס טומפסון, מהנדס אווירונאוטיקה בבואינג, ומייקל גריפין שיתמנה כעבור כמה שנים לראש נאס"א (גריפין עזב את החברה אחרי זמן קצר). הרעיון הראשוני היה לבנות טיל קטן שיוכל לשגר מטען בן כמה מאות קילוגרם למסלול בעלות של כמה מיליוני דולרים. עם השנים חזונה של ספייס אקס הלך והתרחב עד כדי בניית טיל וחללית מאוישת הגדולים שנבנו אי פעם, בניית ושיגור אלפי לווייני אינטרנט, חזונה לטווח הארוך מדבר אף על יישוב כוכב הלכת מאדים באלפי בני אדם.
החברה נוסדה ביוני 2002, במחסן בן 7,000 מ"ר בשדרות איסט גרנד 1310 באל סגונדו, פרבר של לוס אנג'לס.
התוכנית הראשונית הייתה שספייס אקס תבנה את המנועים בלבד בעצמה ותוציא חוזים לספקים לשאר המרכיבים של הטיל, אך עם הזמן מאסק נוכח שחברות אווירונאוטיקה אחרות לא עומדות בקצב שרצה, מקובעות לטעמו, ויקרות מאוד, והחליט לעבור לייצור עצמי של כל מרכיבי הטיל כמעט, עד הפרטים הקטנים ביותר, כולל לוחות אם, מעגלים חשמליים, לוחות סולאריים, חיישנים שונים וכן גוף הטיל עצמו שספייס אקס מעבדת ומרתכת במפעל שלה (חברת ULA לשם השוואה, מסתמכת על יותר מ־1,200 ספקים שונים שמפוזרים על פני הגלובוס לייצור טיליה). האסטרטגיה הזו הוכיחה את עצמה והביאה ליעילות גדולה בהרבה ובעיקר לחיסכון עצום בהוצאות, כך למשל ספייס אקס ייצרה מכשיר רדיו במחיר של 5,000 דולר בעוד שמחירו של מכשיר כזה בשוק הוא למעלה מ־50,000 דולר, במקרה אחר מהנדסיה של ספייס אקס הצליחו לייצר רכיב מסוים שעולה 120,000 דולר ב־3,900 דולר.
החברה גדלה במהירות מאז הקמתה ומספר העובדים בה גדל מ־160 עובדים בנובמבר 2005 ליותר מ־500 ביולי 2008, כעבור שנתיים המספר הזה הוכפל, ונכון ל־2021 מועסקים בה כ-9500 עובדים.
ספייס אקס הפכה לחברה הפרטית הראשונה שהצליחה לשגר ולהחזיר חללית ממסלול הקפה ב־8 בדצמבר 2010, אחרי שקפסולת הדרגון שלה חזרה ממסלול הקפה.
ב־2017 הכריזה החברה כי תשגר, לראשונה, שני תיירי חלל להקפת הירח וחזרה בשנת 2018 על גבי דרגון 2, תוכנית שנדחתה ל־2023.
ב־30 במאי 2020 הייתה החברה לחברה הפרטית הראשונה ששיגרה שני אסטרונאוטים לחלל, הם שוגרו בעזרת קפסולת דרגון שהתחברה לתחנת החלל הבינלאומית.
מימון.
אילון מאסק השקיע בחברה 100 מיליון דולר מכספו בשנותיה הראשונות. ב־2008 עמדה החברה על סף פשיטת רגל, ומאסק השקיע בה את כל הונו הנותר על מנת להצילה.
בעשר שנותיה הראשונות הסתכמה פעילות החברה במיליארד דולר בקירוב. מתוך זה, הון פרטי סיפק כ־200 מיליון דולר, כמחציתם בהשקעת מאסק ומחציתם ממשקיעים אחרים. שאר הכסף הגיע מחוזי התקדמות של שיגור ארוך־טווח ומחוזי פיתוח. נאס"א העבירה לחברה במהלך השנים למעלה משני מיליארד דולר כמענקי פיתוח לעידוד תעשיית החלל הפרטית. נאס"א גם הזמינה במסגרת תוכנית CRS-1 עשרים שיגורי אספקה לתחנת החלל הבינלאומית באמצעות חלליות דרגון, תמורת 2.6 מיליארד דולר (130 מיליון דולר לטיסה), טיסות אלה החלו ב־2012 ונמשכו עד שנת 2019, אז החליפה אותה תוכנית CRS 2 במסגרתה שילמה נאס"א על 6 טיסות נוספות כנ"ל מספייס אקס (ועוד 12 טיסות מחברות פרטיות אחרות).
באוגוסט 2012 ספייס אקס חתמה על חוזה גדול עם נאס"א לפיתוח חללית מאוישת, בין השאר כדי לאפשר מחדש שיגור אסטרונאוטים מאדמת ארצות הברית (שתי חברות אחרות, בואינג וחברת סיירה נבדה, קיבלו חוזי פיתוח דומים). ספייס אקס משגרת החל מ־2020 חלליות דרגון 2 ובהם 4 אסטרונאוטים אל תחנת החלל הבינלאומית תמורת 380 מיליון דולר לטיסה.
מוצרי החברה.
משגרי פאלקון.
פאלקון 1, פאלקון 9 על ארבע גרסאותיו, ופאלקון כבד. משגר הפאלקון 9 נמצא בשימוש פעיל עם למעלה מ־70 טיסות ברקורד שלו ומשגר הפאלקון כבד ביצע טיסת בכורה בתאריך ה־2 בפברואר 2018. סדרת פאלקון נקראת על שם ספינת החלל מילניום פאלקון מסדרת הסרטים מלחמת הכוכבים.
משגר סטארשיפ (בפיתוח).
סטארשיפ (באנגלית: Starship) הוא משגר רב־שימושי כבד הנמצא בתהליכי פיתוח. הסטארשיפ דו־שלבי ומורכב מרקטת האצה בשם סופר־כבד (Super Heavy) כשלב הראשון ומהחללית סטארשיפ כשלב השני. חללית הסטארשיפ גדולה ומיועדת לנשיאת בני אדם כמו גם ציוד ומטען, והסופר־כבד היא רקטת האצה המיועדת לשגר את הסטארשיפ למסלול ולאחר מכן לנחות בחזרה. משגר הסטארשיפ כולו (סופר־כבד + חללית סטארשיפ) מיועד לשיגורים של יותר ממאה טון, מעל ומעבר לשיא שהציבו משגרי סטורן 5 בתחילת שנות ה־70.מעבר להיותו המשגר הגדול והחזק ביותר שנבנה אי פעם, הוא מיועד להיות המשגר הראשון שניתן לשימוש חוזר באופן מלא. שני השלבים שלו מיועדים להיות רב־שימושיים ולנחות בחזרה לאחר כל שיגור. סטארשיפ מיועד בין היתר לשגר לוויינים ובני אדם למסלול סביב כדור הארץ ויהיה מסוגל לבצע נחיתות מאוישות על הירח ומאדים. התכנונים הראשונים של הסטארשיפ פורסמו בשנת 2012. בשנים שלאחר מכן פותחו מנועי הראפטור המתקדמים אשר יניעו את המשגר, ובשנת 2019 החלו לבצע בדיקות באב טיפוס של חללית הסטארשיפ עצמה. ספייס אקס מתכננת להתחיל לבצע שיגורים מבצעיים של הסטארשיפ לקראת סוף 2022.
חלליות דרגון.
חללית דרגון 1.0 היא חללית מטען לא מאוישת שמיועדת להביא מספר טונות של ציוד למסלול נמוך סביב כדור הארץ (אל תחנת החלל הבינלאומית), נאס"א רכשה מספייס אקס בסך הכול 20 טיסות מבצעיות כאלה.
ב־2006 הודיעה נאס"א שהחברה הייתה אחת משתיים שנבחרו כדי לספק הובלות מטענים ובני אדם לתחנת החלל הבינלאומית, תחת תוכנית COTS. ספייס אקס סיפקה מטען לתחנת החלל הבינלאומית, ולבסוף תספק שירותי העברת בני אדם בחללית הדרגון. התוכנית המקורית של נאס"א קראה לטיסות של COTS בין 2008 ל־2010. ספייס אקס לא יכלה לעמוד בלוח הזמנים הזה, אבל לבסוף החלה טיסות־מבחן ב־2010.
טיסת הבדיקה הראשונה של חללית הדרגון התקיימה ב־4 ביוני 2010 בנמל החלל קייפ קנוורל בזמן טיסת הבכורה של משגר הפאלקון 9; למדמה הדרגון היה חוסר באוויוניקה, מגן חום, ומרכיבים אחרים שדרושים בדרך כלל בשביל חללית מבצעית מלאה, אבל היה לו את כל המאפיינים הנחוצים כדי לוודא את ביצועיו. חללית דרגון מבצעית שוגרה ב־8 בדצמבר 2010 במסגרת COTS Demo Flight 1, טיסת הפאלקון 9 השנייה, וחזרה בהצלחה לכדור הארץ אחרי שתי הקפות, והשלימה את כל מטרות המשימה.
החל מאמצע 2017 ספייס אקס משתמשת בחלליות דרגון משופצות ששוגרו בעבר ושבו לכדור הארץ ולא מייצרת יותר חלליות חדשות מדגם זה.