בשנת 2010 קבעה אוקגבארה בריצת 100 מטר שיא ניגריה חדש של 11.04 שניות, ובחרה שלא להשתתף בתחרויות הקפיצה, כדי לשמור על כוחה לקראת אליפויות האתלטיקה האפריקניות.
באליפות אפריקה באתלטיקה, שנערכה בתחילת אוגוסט 2010 בניירובי, זכתה אוקגבארה בשלוש מדליות זהב. בהגביע הביניבשתי IAAF, שנערך בספליט, היא זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית בשנת 2011 סיימה אוקגבארה פעמיים במקום חמישי, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.12 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.74 שניות ובמקום 18 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.36 מטר.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה אוקגבארה במקום שמיני בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.01 שניות בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 10.92 שניות, במקום רביעי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.64 שניות ובמקום 17 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.34 מטר.
סגנית אלופת עולם.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכתה אוקגבארה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.99 מטר, אחרי אלופת העולם בריטני ריס מארצות הברית (7.01 מטר) ולפני איוונה שפאנוביץ' מסרביה (6.82 מטר) ומדליית ארד בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 22.32 שניות, אחרי שלי-אן פרייזר-פרייס מג'מייקה (22.19 שניות) ומיוריאל אהורה מחוף השנהב (22.32 שניות).
לוגאן מרשל-גרין
לוגאן מרשל-גרין (באנגלית: Logan Marshall-Green; נולד ב-1 בנובמבר 1976) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה.
מרשל-גרין נולד בעיר צ'ארלסטון, דרום קרוליינה להורים מתחום ההוראה. הוא גדל עם אימו, לורי מרשל בעיר קרנסטון שברוד איילנד, שם היא לימדה תיאטרון באוניברסיטת בראון. יש לו אח תאום בשם טיילור.
למד לתואר כללי באוניברסיטת טנסי שם גם היה כתב הפנאי של עיתון האוניברסיטה.לאחר מכן, סיים תואר שני בחוג לדרמה מבית הספר טיש לאמנויות של אוניברסיטת ניו יורק.
קריירה.
בשנת 2003 ביצע את תפקיד המשחק הראשון שלו כשחקן אורח בסדרה "", לפני שפרץ בשנת 2005 עם הופעותיו בסדרות "24" בתפקיד ריצ'רד הלר בנו של מזכיר ההגנה ג'יימס הלר,
"The O.C" בתור טריי אטווד אחיו הבוגר של גיבור הסדרה ובסרט המלחמה "שחרור בעורף האויב" בתפקיד לוטננט פול קולבין.
ב-2007 הופיע בסדרת הדרמה "טרוולר" בתפקיד טיילר פוג המואשם בפיצוץ מוזיאון בניו יורקובסרט ו"מעבר ליקום" בתפקיד פקו, מנהיג התנועה האנטי מלחמתית.
התפרסם בזכות הופעותיו בסדרת דרמת הפעולה בהפקתו של ג'רי ברוקהיימר "כחול עמוק" בתפקיד השוטר דין בנדיס ובהפקת האימה של מ. נייט שאמלאן "שטן".
בשנת 2016 שיחק בדרמה הביוגרפית של אוליבר סטון "המרגל סנודן" לצד ג'וזף גורדון-לוויט וניקולס קייג'.
בשנת 2017 שיחק בסרט "" בתפקיד דמותו של ג'קסון ברייס. בשנת 2017 שיחק בסדרת הטלוויזיה "נידונים" ברשת USA, שירדה לאחר 10 פרקים.
בשנת 2019 התארח במיני-סדרת הדרמה של נטפליקס "כשהם רואים אותנו", בפרק הרביעי בתפקיד הסוהר רוברט, שמפתח יחסים עם קורי וייז. בנובמבר של שנה זו יצא סרטו ראשון כבמאי "אמץ כביש מהיר", סרט דרמה אותו גם כתב ואית'ן הוק כיכב בו.
בשנת 2020 שיחק בסדרה "המובסים" בהפקת נטפליקס לצד נינה הוס, טיילור קיטש, אנסון בון ואחרים.
חיים אישיים.
בין השנים 2008–2012 היה בזוגיות עם מריסה טומיי. הייתה שמועה שהשניים מאורסים, אך טומיי הכחישה זאת.
בשנת 2012 נישא מרשל-גרין לשחקנית דיאן גאטה (Diane Gaeta), ולהם ילד משותף (נולד ב-2014). מרשל-גרין הוא גם האב החורג של בתה של גאטה (שנולדה ב-2010) מנישואיה הקודמים לג'וני לואיס. ב-5 באפריל 2019 הגישה גאטה בקשה לגירושין. השניים התגרשו סופית ב-23 ביולי 2020.
האקו איצ'יו
האקו איצ'יו (ביפנית: 八紘一宇, מילולית: "שמונה כיוונים, גג אחד", כלומר, "כל העולם תחת גג אחד") הייתה סיסמה פוליטית יפנית שזכתה לפופולריות במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ומלחמת העולם השנייה.
מקור.
המונח נטבע בראשית המאה ה-20 על ידי הפעיל הבודהיסטי הלאומני צ'יגאקו טנאקה. הוא שאל אותו מטקסט המופיע בכרוניקה ניהון שוקי, המיוחס לג'ימו, הקיסר הראשון, בעת הכתרתו. הצהרתו השלמה של גימ'ו היא "אכסה את שמונת הכיוונים, ואעשה אותם לביתי."
טנאקה פירש את דבריו של ג'ימו, צאצא מיתולוגי של אלת השמש אמטראסו, לאמור יעודו של השלטון הקיסרי הוא שליטה על העולם כולו. בעוד שטנאקה טען שהתוצאה הסופית נובעת ממנהיגותו הערכית של הקיסר, עבור רבים, קיבלה הסיסמה נופך לאומני יותר.
התפשטות.
ההשפעות הכלכליות של השפל הגדול הביאו לעלייה בלאומנות ביפן בשנות ה-30 של המאה ה-20. הקיסר הירוהיטו נקשר עם עיקרון ההאקו איצ'יו, כסיבה להתפשטות הטריטוריאלית. ההגבלות על החימוש הימי, שבאו לידי ביטוי באמנת וושינגטון ובאמנת לונדון, השפיעו על הלך הרוח הפוליטי הפנימי ביפן בכך שסיפקו בידי גורמים צבאיים שתמכו בהתפשטות טריטוריאלית תחמושת כנגד הממשלה האזרחית, שבחתימתה על האמנות למעשה דנו את יפן לנחיתות אל מול מעצמות המערב. כך הפנה ניסיון המעצמות לריסון מרוץ החימוש את דעת הקהל היפנית נגדן, וסייע לגורמים קיצוניים להשליט במדינה מצב חירום שהגביל את האזרחים ושאר גורמים ליברלים.
המושג האקו איצ'יו לא היה ידוע במיוחד בקרב הציבור היפני עד 1940, אז פרסמה ממשלתו של פומימרו קונואה ספר לבן שכותרתו "מדיניות לאומית בסיסית" (基本国策要綱), שנפתח במושג ובו הכריז קונואה שמטרתה המרכזית של יפן היא כינון שלום עולמי בעל בסיס הרוח היפנית, רעיון שלאחר מכן קיבל את השם מרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי. מכיוון שמרחב זה יכנס את כל תושבי אסיה תחת השגחתו האבהית של הקיסר, ישנה הצדקה לשימוש בכוח כנגד כל המתנגדים.
מלחמת העולם השנייה.
ככל שהתארכה מלחמת סין–יפן השנייה, פנתה ממשלת יפן לרגשות הציבור בחיפוש אחר תמיכה. כינוי המלחמה "מלחמת קודש," וקשירתה להולדתה המיתולוגית של האומה, הפכו לנפוצים יותר ויותר בתקשורת היפנית באותה תקופה. ארגון הטאיסיי יוקוסאנקאי נוסד ב-1940 על מנת לספק תמיכה פוליטית למלחמה בסין.
תפוצת המושג האקו איצ'יו, שטמן בחובו את הרעיון לפיו מוצאה האלוהי של יפן הוא הסיבה להתפשטות הטריטוריאלית, התגברה ככל שקרבו חגיגות 2,600 השנים לעלייתו של ג'ימו לכס החרצית, שלפי הכרונולוגיה המסורתית יצאו ב-1940.
תעמולה.
חלק מהתעמולה היפנית כללה ססמאות כגון "אסיה לאסייתים!" והדגישה את הצורך בשחרור תושבי אסיה מעול המעצמות האימפריאליות. האשמה בהתארכות הלחימה בסין הוטלה על ניצולן של הממלכה המאוחדת ושל ארצות הברית את מושבותיהן בדרום-מזרח אסיה.
התרגום הרשמי של האקו איצ'יו היה "אחווה אוניברסלית". עם זאת, הכוונה הייתה שהיפנים שווי ערך למערביים, אך עליהם להוות מנהיגים לשאר עמי אסיה, כלומר הסיסמה עודדה הרמוניה בין העמים, ולאו דווקא שוויון.
לאחר ההתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, הפיקו בעלות הברית סרטי תעמולה אנטי-יפניים, בהם הביאו את המושג כסימן לרצונם של היפנים להשתלט על העולם.
שכתוב ההיסטוריה.
היסטוריונים המזוהים עם ארגוני ימין ביפן מביאים את פעולותיו של צ'יאונה סוגיהארה, סובלנותם של היפנים כלפי יהדות סין ועיקרון האקו איצ'יו, המסמל הרמוניה בין-גזעית, כדוגמאות להתנהגות היפנים במלחמה. זהו ניסיון לשכתוב ההיסטוריה, במטרה להמעיט בערכם של אירועים כגון טבח ננקינג ופשעי מלחמה אחרים.
סדר עולם זוטא
סדר עולם זוטא הוא חיבור העוסק בכרונולוגיה יהודית. החיבור נקרא "זוטא" (קטן) כדי להבדיל אותו מהספר סדר עולם רבה. חיבור זה מבוסס על "סדר עולם רבה", ובמידה מסוימת הוא משלים וממשיך את הכרונולוגיה המופיעה בסדר עולם רבה.
מחבר הספר אינו ידוע. אולם בספר יוחסין השלם נכתב שמחברו הוא ר' יוסף טוב עלם, ובספר צמח דוד נכתב שמחברו היה אחד מהחכמים שבתקופת הגאונים. בעותק אשכנזי של הספר מופיע תאריך הכתיבה י"א בכסלו שנת ד'תקס"ד שהיא שנת שמיטה.
הספר מתחלק לשני חלקים עיקריים; הראשון, עוסק בכרונולוגיה של 50 דורות, מאדם הראשון ועד יהויקים. השני, עוסק ב-39 ראשי גולה, החל מיהויכין.
לייביש לייזר
מיס א
המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח
פיר שטיינבריק
פיר שְטַיְינְבְּרִיק (בגרמנית: Peer Steinbrück; נולד ב-10 בינואר 1947) הוא פוליטיקאי גרמני, חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD). בשנים 2005–2009 שימש כשר האוצר בקבינט של קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל.
קריירה פוליטית מוקדמת.
לאחר שהוכשר כקצין בכוחות המילואים של הבונדסוור למד כלכלה בקיל. ב-1974 סיים את התואר הראשון.
לאחר סיום לימודיו עבד במספר משרדי ממשלה גרמניים ולאחר מכן, בין השנים 1978 ל-1981, עבד במשרדו של הקאנצלר דאז הלמוט שמידט. בשנות ה-80 כיהן כראש המטה של ראש ממשלת מדינת נורדריין-וסטפאליה, יוהאנס ראו.
ב-1993 התמנה כשר הכלכלה והתשתיות במדינת שלזוויג-הולשטיין ואחר כך חזר לנורדריין-וסטפאליה שם מונה לשר הכלכלה והתשתיות ב-1998 וב-2000 לשר האוצר.
בשנים 2002–2005 כיהן כראש ממשלת נורדריין-וסטפאליה. הוא עמד בראש הקואליציה בין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לבין הירוקים.
בבחירות שהתקיימו במדינת נורדריין-וסטפאליה ב-22 במאי 2005 הפסידה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למפלגת האופוזיציה, המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU). להפסד זה היו גם השלכות על הפוליטיקה הפדרלית; קנצלר גרמניה דאז, גרהרד שרדר, שסבל בלאו הכי ממעמד מוחלש עקב סקרי דעת קהל גרועים וביקורת ממפלגתו פנימה, הודיע על הקדמת הבחירות הפדרליות לבונדסטאג.
שר האוצר הגרמני.