בשנת 1856 שרייר נסע לפריז, בשנה שלאחר מכן לבוקרשט וחזר לגדודו למשך זמן מה. בסוף 1857 חזר שרייר לפרנקפורט וביקר גם את חבריו במושבת הציירים קרונברג.
מאוחר יותר הוא עשה טיול ארוך לפריז ולאלג'יר בשנת 1861. שרייר התגורר בפריז מחורף 1861/62. הוא שהה בצרפת ברציפות עד 1870. בזמן הזה עשה כמה מסעות למזרח התיכון. בדומה לאוגן בראכט בן זמנו, הוא פנה בציור לאוריינטליזם, מה שתרם משמעותית לתהילתו.
בשנת 1872 קנה שרייר בית בקרונברג והתגורר בקיץ בטאונוס ובחורפים בפריז עד סוף ימיו.
בשנת 1895 הוא מונה לאזרח כבוד של העיר קרונברג.
הוא נפטר בשנת 1899 בגיל 71.
באותה שנה הגלריה הלאומית בברלין הציגה 150 מעבודותיו לרגל תערוכת זיכרון.
ג'ון ויטלי
ג'ון אוֹיְלֶר ויטלי (באנגלית: John Euler Whitley; נולד ב-15 בספטמבר 1970) הוא פקיד ממשל אמריקאי, שכיהן בפועל כמזכיר הצבא של ארצות הברית מאז השבעתו של ג'ו ביידן לנשיא ארצות הברית ב-20 בינואר 2021 ועד לאישור מינויה של כריסטין וורמות' בשלהי מאי אותה שנה. בשנים 2018–2021 היה עוזר מזכיר הצבא לענייני ניהול פיננסי וביקורת.
ביוגרפיה.
ויטלי נולד בפלורידה, אך גדל בעיר קליר ספרינג (Clear Spring) שבצפון מרילנד. בשנת 1996 השלים את לימודיו הגבוהים בווירג'יניה טק עם תואר ראשון במדעי בעלי החיים ותואר ראשון נוסף בכלכלה חקלאית. בשנת 2000 קיבל תואר שני בכלכלה מאוניברסיטת שיקגו.
משנת 1988 עד 1992 שירת ויטלי בצבא ארצות הברית. הוא שירת כמפקד שאינו קצין. בעת שירותו הצבאי השלים את ריינג'ר סקול וכן קורסים רבים אחרים. בשנת 2007 עבד וויטלי במשרדו של ג'ון קייל, לשעבר חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אריזונה. לזמן מה היה ויטלי עמית בכיר ב"המכון לניתוח ביטחוני" (IDA) שבאלכסנדריה בווירג'יניה. כמו כן, הוא משמש כפרופסור חבר בבית הספר למדיניות ציבורית ומנהל ציבורי של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
ב-1 בפברואר 2018 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על ויטלי כעוזר מזכיר הצבא לענייני ניהול פיננסי וביקורת. ב-18 בספטמבר 2018 אישר הסנאט של ארצות הברית את מועמדותו בהצבעה קולית. הוא הושבע לתפקידו ב-26 בספטמבר אותה שנה.
החל מ-16 באוגוסט 2019 ועד 13 במרץ 2020, היה ויטלי ממלא המקום של מנהל הערכת עלויות ואמדן תוכניות במחלקת ההגנה של ארצות הברית. לאחר מכן הועבר לתפקיד באורח רשמי דה יורה, החל מ-1 במרץ 2020 עד 4 במאי אותה שנה. באותו יום תמה כהונתתו בתפקיד זה, והוא הועמד למשרה באופן רשמי. עם זאת, ב-3 בינואר 2021 — יום התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית — הוחזרה מועמדותו לנשיא היוצא טראמפ במסגרת כללי הסנאט האמריקאי.
הנשיא ג'ו ביידן מינה את ויטלי עם השבעתו למזכיר הצבא של ארצות הברית בפועל. ויטלי קיבל על עצמו את מינויו של ביידן וכן פיקח על 25,000 אנשי המשמר הלאומי של ארצות הברית שהוצבו בוושינגטון הבירה במהלך ההשבעה הנשיאותית של הנשיא. ב-28 במאי תמה כהונתו כמזכיר הצבא בפועל.
הנס ברגר (פסיכיאטר)
הנס ברגר (בגרמנית: Hans Berger; 21 במאי 1873 - 1 ביוני 1941) היה פסיכיאטר ונוירולוג גרמני, שנחשב לממציא בדיקת רשמת מוח חשמלית (EEG).
חייו.
הנס ברגר היה בנו של הרופא פול פרידריך ברגר, מנהל בית חולים המחוזי של קובורג (Coburg). סבו, פרידריך רוקרט היה משורר ואוריינטליסט. הוא למד בגימנזיום בעיר קובורג וסיים את לימודיו בשנת 1892 בציון "טוב מאוד". לאחר מכן למד מתמטיקה ואסטרונומיה בברלין. במהלך לימודיו החליט ברגר לשנות מקצוע והמשיך ללימודי רפואה באוניברסיטת ינה. הוא זכה לתואר דוקטור ב-1897.
לאחר השלמת לימודי הדוקטורט, החל ברגר לעבוד כעוזר מחקר בבית החולים הפסיכיאטרי בעיר, תחת הנחייתם של אוטו בינסווגנר (Otto Binswanger) והרופא-הראשי תאודור ציהן (Theodor Ziehen). ב-1901 סיים השתלמות פוסט-דוקטורט בנושא "תורת זרימת הדם בחלל הגולגולת האנושית" שעסקה בזרימת תרופות פסיכיאטריות במערכת הדם. בזכות עבודתו, זכה ברגר במשרת חבר סגל באוניברסיטה והחל במחקריו בתחום זרימת הדם במוח.
במהלך שירותו כחוקר באוניברסיטה נישא ברגר לברונית אורסולה פון בולוב, ששימשה כטכנאית במעבדה שלו. ואף שימש כפסיכיאטר צבאי במלחמת העולם הראשונה.
12 שנים לאחר מינויו כחבר סגל, מונה ברגר ב-1912 לתפקיד רופא-ראשי (Oberarzt) וב-1919 ירש את המנחה שלו בינסווגנר בתפקיד מנהל בית החולים הפסיכיאטרי. בעקבות הקידום זכה גם לתואר "פרופסור". ברגר שימש כרקטור האוניברסיטה בשנים 1927/28. הוא פרש מניהול בית החולים וקיבל תואר פרופסור אמריטוס ב-1938.
תרומתו המדעית - המצאה ה-EEG.
ברגר חקר רבות את הקשר שבין זרימת הדם במוח, פסיכופיזיולוגיה וטמפרטורת המוח. תרומתו הגדולה ביותר הייתה בלימוד הפעילות החשמלית במוח, שהובילה אותו לפיתוח מכשיר רשמת המוח החשמלית (אלקטרואנצפלוגרם - EEG). מכשיר זה משמש לרישום הפעילות החשמלית במוח באמצעות אלקטרודות המוצמדות לקרקפת הנבדק. הדפוסים המתקבלים מכונים גלי מוח, והם משקפים מאפיינים של פעילות רשתות עצביות במוח.
לאחר אירוע טראומטי, הנס ברגר החל להאמין ביכולות הטלפתיות של בני אדם, והקדיש את חייו לחקר הפעילות החשמלית של המוח. ברגר האמין שהיכולת הטלפתית של האדם מתבטאת בשחרור של אנרגיה מטבולית בצורה של חום ממוקד וגלים אלקטרומגנטיים ורצה להוכיח זאת.
בשנת 1929, ברגר פרסם מאמר ראשון בנושא ה־EEG, בו תיאר את גלי האלפא והבטא שמאפיינים בדיקות EEG כיום. כמו כן, הוא גילה את היעדרות גלי האלפא בזמן פקיחת העיניים לאחר מצמוץ ושוני בפעילות החשמלית המוחית בעת שינה ובעת מחלה. המחקר של ברגר התבסס על תכנון מדויק והכיל קבוצות ביקורת רבות. בעבודותיו הניח ברגר את תשתית למחקרים עתידיים רבים בנושא ה־EEG ושימושיו.
ברגר היה מועמד לקבלת פרס נובל ב-1940 אך לא זכה. יש הטוענים כי לו היה שורד את מלחמת העולם השנייה היה זוכה בפרס .
קשריו למפלגה הנאצית.
ברגר היה חבר סגל בכיר באוניברסיטת ינה בזמן עליית הנאצים לשלטון. הוא היה חבר-תומך בארגון ה-SS הנאצי, ושימש כנציג הרפואי בוועדות של "בית המשפט לענייני בריאות ותורשה" ("Erbgesundheitsgericht" או EGOG), שקבעו האם לעקר באופן כימי בני אדם שתורשתם אינה רצוייה ובמיוחד חולים פסיכיאטריים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נקרא ברגר על ידי נציגי המפלגה לחזור ולנהל את בית החולים הפסיכיאטרי ב-1939.
ב-1941 נקרא שוב מספר פעמים לקחת חלק ב-EGOG ואף הסכים, כאשר הוא עונה במכתב לד"ר קרל אסטל "אני מוכן ואשמח לשוב ולשמש כרופא בוועדות ה-EGOG, ותודה רבה על ההצעה". אך בעקבות מצבו הרפואי המדרדר מעולם לא חזר לוועדה.
קשריו של ברגר עם המפלגה הנאצית היו מורכבים. מקורות מסוימים מצביעים על כך שברגר התנגד לעליית הנאצים לשלטון, ושמעורבותו בפעילות המפלגה נכפתה עליו על ידי נציגי המפלגה ששלטו באוניברסיטה באותם ימים. עם זאת, מקורות אחרים מצביעים על כך שתמך במפלגה ובעקרונותיה. יש הטוענים שפרישתו ב-1938 הייתה בעקבות מחלוקות עם נציגי ה-SS שביקשו מברגר נאמנות משמעותית יותר למפלגה. בתקופתו, מרבית מחברי הסגל של האוניברסיטה הצטרפו למפלגה הנאצית, ונרשמו כחברי SS מלאים. ברגר בחר להיות חבר-תומך בלבד ומעולם לא התפקד כחבר המפלגה הנאצית.
התאבדותו של ברגר.
בין 1939–1941 ברגר סבל מדיכאון עמוק והתמוטטות עצבים. במכתביו כתב "אני כותב כעת רק ממיטתי. אני מדוכא מאוד, אך עליי להתגבר ולהיות סבלני". אשתו של ברגר טענה שמצבו העגום של בעלה נבע מההתרחשויות בעולם ובמיוחד מגורלם של שותפיו היהודים, אך בהמשך הבהירה כי "אי אפשר לתלות את סבלו של הנס בעניין זה. מדובר במחלת נפש".
לפנות בוקר של 1 ביוני 1941, התאבד ברגר בתלייה בכנף הדרומית של בית החולים בינה. הוא נקבר בעיר זמן מה לאחר מכן.
קישורים חיצוניים.
🎧 עושים היסטוריה פרק 305: גלי מוח, חלק א' - המצאת ה EEG
מועצת המלוכה של הממלכה המאוחדת
אמי&quot;ת י'
בית החינוך חמ"ד אמי"ת מקיף י' אשדוד (מוכר גם בשם "אמי"ת י' אשדוד ע"ש בצלאל שפרן") הוא בית ספר תיכון דתי באשדוד. בית הספר הוקם ב-2003, עם פתיחת שנת הלימודים תשס"ד.
הקמה.
בית הספר הוקם על ידי עיריית אשדוד בספטמבר 2003 תחילת שנת הלימודים תשס"ד, כמענה להתפתחות המואצת של העיר לכיוון דרום, ומתן מענה נוסף לאוכלוסייה החפצה בחינוך דתי, מעבר לתיכון הדתי הוותיק שהיה ממוקם בצפון העיר. המחזור הראשון כלל 160 בנים ובנות. בית הספר החל את דרכו החינוכית כאשר הבנים והבנות למדו בכיתות נפרדות, אך כעבור כחמש שנים החלו ללמוד במשותף וכיום כל הכיתות בו מעורבות בין בנים לבנות, והוא אחד מהתיכונים הדתיים המעורבים מגדרית היחידים בישראל.
המנהלת הראשונה, ד"ר ירדנה חדד, שימשה בתפקידה כחמש שנים. בית הספר צמח בתקופה זו, והגיע לשיא של 1,056 תלמידים בשנת הלימודים תש"ע. לאחר עזיבתה של המנהלת המייסדת נקלע בית הספר לקשיים רבים ותחלופת מנהלים רבה מאוד. לקראת שנת הלימודים תשע"ג קיבלה רשת אמי"ת את האחריות לניהולו של בית הספר, שהגיע לשיא שלילי של כ-600 תלמידים. מאז צמח בית הספר בחזרה, וכיום מספר הלומדים בו עומד על כ-900 תלמידים.
מאפיינים.
בבית הספר מגוון כיתות לפי צורכי התלמידים - חינוך מיוחד, כיתות שח"ר, כיתות מופ"ת וכיתות עתודה מדעית טכנולוגית. התלמידים לומדים במגוון מגמות - אלקטרוניקה, מדעי המחשב, אדריכלות, רפואה, תקשוב, סייבר, פיזיקה, ביולוגיה ועוד. מנהל בית הספר כיום הוא מרדכי ארבל.
יוסי רונן
יוסי רונן (נולד ב-27 במרץ 1947) הוא במאי טלוויזיה, עורך, מפיק ואיש רדיו ישראלי זוכה פרס כינור דוד ומרצה בבית הספר לתקשורת באוניברסיטת אריאל בשומרון.
ביוגרפיה.