אלבום זה היה המשך לגישה שלו להקלטות שלו בחברת קולומביה, אבל הפעם הוא זכה להרבה יותר שיתוף פעולה מצידה של חברת ההקלטות החדשה. שיתוף פעולה זה התבטא בדמותו של המארגן ווייל גילמור, שהסכים שהמבנה של האלבום החדש צריך לעסוק בנושא מוגדר. בנוסף אולפני ההקלטות החדישים של חברת קפיטול איפשרו ליצור צליל יותר מפורט, וזה נתן לרידל יותר חופש פעולה בארגון השירים ובניצוחו עליהם. האלבום יצא שוב בהוצאה מחודשת בשנת 1960 ביחד עם "Swing Easy!", באריך נגן בקוטר 30.5 ס"מ עם תוספת של 4 שירים.
בשנת 2002 היה אלבום זה לאחד מתוך 50 הקלטות שנבחרו באותה השנה בידי ספריית הקונגרס האמריקאי וצורפו למשמורת במשרד רישום ההקלטות.
אנטרנה
אנטְרֵנה (Entrena) היא עיר בקהילה האוטונומית לה ריוחה שבצפון ספרד, וממוקמת בקרבת לוגרוניו. אוכלוסיית אנטרנה מונה כ-1,488 תושבים (2008).
היסטוריה.
האזור היה מאוכלס בעבר על ידי רומאים. באמצע המאה ה-8, אלפונסו הראשון ("הקתולי") כבש מחדש את האזור מידי המוסלמים. החל משנת 1076 העיר נשלטה על ידי אלפונסו השישי, מלך קסטיליה, שהקים מספר מבצרים באזור; זאת בשל החשיבות האסטרטגית של האזור, אשר גבל בממלכות אראגון ונווארה. בשנת 1160, כבש את האזור סנצ'ו השישי, מלך נווארה.
בשנת 1492, המלכים הקתוליים גירשו יהודים מהאזור. באותה תקופה, הקהילה היהודית באנטרנה מנתה כ-50 משפחות ואפילו הקימה בעיר בית כנסת.
על-פי מסמכים מהמאה ה-16, בעיר היו בית חולים ואכסניה אשר יועדו לצליינים שהגיעו לדרך סנטיאגו, בדרכם לעיר סנטיאגו דה קומפוסטלה.
לאונין
לאונין (בצרפתית: Léonin, גם: Leoninus, Leonius, Leo, נזכר לראשונה בשנות ה-50' של המאה ה-12, נפטר כמשוער ב-1201), ידוע כמלחין החשוב הראשון של אורגנום פוליפוני. לאונין היה כנראה צרפתי, ונראה שחי ועבד בפריז, בקתדרלת נוטרדאם, והיה החבר המוקדם ביותר ששמו ידוע באסכולת נוטרדאם הפוליפונית. השם "לאונין" לקוח מ"לאונינוס", צורת ההקטנה הלטינית ל"לאו", ומכאן סביר להניח, שהשם הצרפתי שניתן לו בלידתו היה לאו.
כל הידוע על לאונין מקורו בכתביו של סטודנט, שלמד במועד מאוחר יותר בקתדרלה ונודע כ"אנונימוס IV", אנגלי, שהניח אחריו מסה על תאוריה ומזכיר את לאונין כמחבר ה"מגנוס ליבר", "ספר האורגנום הגדול". חלק גדול מן ה"מגנוס ליבר" מוקדש לקטעים הקישוטיים של
המזמור הגרגוריאני, שהוצאו ליצירות נפרדות, בהאטה ניכרת של ערכי הצלילים המקוריים והוספת קול עליון מהיר. לאונין גם היה כנראה המלחין הראשון שעשה שימוש באפנונים רתמיים וייתכן שגם המציא להם שיטת תיווי (כדברי ויליאם וייט, שכתב ב-1954: "היה זה הישג שאין דומה לו ללאונין, שהביא, בפעם הראשונה, מערכת רציונלית של ריתמוס אל המוזיקה הפוליפונית וכן, הישג חשוב בה במידה, יצר שיטת תיווי המבטאת את הריתמוס הזה.")
ה"מגנוס ליבר" נועד לשימוש ליטורגי. לדברי אנונימוס IV, "מגיסטר לאונינוס היה המעולה במלחיני האורגנום; הוא כתב את הספר הגדול (מגנוס ליבר) לפרק הזמרה (גרדואל) ולזמרת המקהלות (אנטיפונרה) בטקס עבודת הקודש." כל ה"מגנוס ליבר" נכתב לשני קולות, אם כי לא הרבה ידוע על נוהל הביצוע בפועל: שני הקולות לא היו בהכרח סולנים.
לפי אנונימוס IV, יצירתו של לאונין השתפרה במידה רבה והורחבה בידי המלחין המאוחר יותר פרוטין.
המוזיקולוג קרייג רייט סבור, שקיימת אפשרות שלאונין והמשורר הפריזאי בן זמנו לאוניוס, שעל שמו נקראה אולי החריזה הלאונינית הם אותו אדם עצמו. אם יש אמת בהנחה זו, הרי שהשימוש שעשה לאונין במשקל משמעותי עוד יותר.
פולקסונומיה
פולקסונומיה (Folksonomy) היא שיטה שיתופית לתיוג וסיווג של מידע. התיוג פירושו ציון מילות מפתח, המפנות את הקורא לנושאים המרכזיים במידע עליו מדובר. התיוג מתבצע בסביבות חברתיות (אשר בדרך כלל פתוחות לאחרים). פולקסונומיה היא סיווג (שיוך לקבוצות) הנוצר מפעולת התיוג.
הוגי השיטה קיוו כי ניתן יהיה להשתמש בתגיות אלו כדי לשפר משמעותית אחזור מידע מאתרי אינטרנט, כלומר, מציאת מידע שהוא יותר רלוונטי לשואל. הפולקסונומיה מאפשרת שיוך אסוציאטיבי של תוכן ובכך עשויה לסייע בהבנת הקשרים וההקשרים הנובעים ממנו. סיווגי פולקסונומיה מעניקים משמעות תרבותית או סביבתית שעשויה להיות שונה מן המשמעות המקורית אליה התכוונו או עליה חשבו יוצרי התוכן.
בעידן האינטרנט, חלו שינויים רבים בשימוש הישיר בטקסונומיה וכך פולקסונומיה הוצעה על ידי תומאס ונדר ואל, כשיפור של המושג טקסונומיה. המילה פולקסונומיה מורכבת מצירוף של Folk, שמשמעותה "עממי" ו- Taxonomy – תורת המיון - שמקורה ביוונית. פולקסונומיה היא אוסף של מילות תואר אשר משייכים אותם לנושא מסוים בהקשרים מסוימים אשר הוצעו על ידי משתמשים ולא על ידי בעלי התוכן.
אתרי התגיות מאגדים קבוצות משתמשים ומאפשרים שמירת פריטי מידע, שלעיתים אינם אלא קישורים לאתרים, לפי משתמש או קבוצת משתמשים. למשתמש נתונה הבחירה אם לשתף את המידע שברשותו (תכנים שונים, למשל אתרי אינטרנט). כמו כן, ניתן לחפש תגיות באוספים של משתמש מסוים או של קבוצה, וכך להתחבר אל הקהילה ואל מה שמעסיק אותה באותו זמן.
הקהילה היא קבוצת אנשים, היוצרת מארג קשרים, ואשר במקום להיפגש פנים אל פנים נפגשת באופן וירטואלי בזירות כמו אתרי אינטרנט, פורומים או מקום קיברנטי אחר דרך רשת האינטרנט.
האתר מנהל רשימת אתרים או קבצים שונים, מאפשר שיתופם על פי תגיות על ידי משתמש ומציג לו תחומי עניין זהים - פריטים חדשים שאינו מכיר, על סמך תגיות זהות או דומות במאגרו.
ניתן לחשב את תדירות השימוש בתגיות ולהציגן כך שגודל הגופן בו הן מוצגות תואם את תדירות הופעתן ואת הפופולריות שלהן בקרב המשתמשים. השיטה נקראת ענן תגיות (Tag clouds).
בדיקת תדירות הופעה מתבצעת על ידי נוסחה העושה שימוש בהתפלגות Zipf, חוק המתאר את השכיחות בהופעתם של מקרים שונים.
אתרים המשתמשים בפולקסנומיה.
אחת האפליקציות הראשונות והגדולות לתיוג באינטרנט פעלה במסגרת אתר del.icio.us, אשר משמש כמערכת לתיוג אתרים ודפי אינטרנט באופן פרטי או שיתופי באינטרנט. מערכת זו הובילה לפיתוח ה-Social Bookmarking, שיטה המאפשרת למשתמשי האינטרנט לאחסן, לארגן, לחפש ולנהל את הסימניות של דפי האינטרנט בעזרת מידע על המידע (metadata). הבסיס לכך הוא בדרך כלל תגים שהוצעו על ידי משתמשים, בין בלתי תלויים או משתפי פעולה, עבור אתר אינטרנט מסוים או עמוד בו.
במרוצת הזמן התפשטה תופעת התיוג על ידי משתמשים למאות אתרים נוספים. למשל:
שימוש בפולקסונומיה נפוץ ביותר לתיוג תוכן שאינו טקסט, כגון תמונות, סרטים ופסי קול. למשל תיוג תמונות באתר פליקר או תיוג קטעי וידאו באתר יוטיוב.
Swing Easy!
Swing Easy! הוא אלבום משנת 1954 אותו הוציא הזמר פרנק סינטרה, היה זה אלבומו השני בחברת ההקלטות קפיטול. הוא יצא לאור כאריך נגן בקוטר 25 ס"מ ומופיעים בו 8 שירים.
באלבום זה שיתף סינטרה פעולה לראשונה עם האמרגן נלסון רידל, ובו השתמשו במערך כלים של להקת סווינג. הצליל באלבום התמקד במקצב הקליל של הסווינג. בבחירת השירים לא היה כל חדש לעומת אלבומיו המוקדמים של סינטרה, השירים רובם רומנטיים קלילים עסקו שוב סביב נושא אחד. כמובן גם לקולו של סינטרה שהפך יותר ויותר שובבני ומגוון היה חלק ניכר בהצלחתו של אלבום זה.
אלבום זה יצא בהוצאה מחדשת בשנת 1960, ביחד עם האלבום "Songs For Young Lovers" באריך נגן בקוטר 30.5 ס"מ והכיל ארבעה שירים נוספים כבונוס.
היום ניתן למצוא את האלבום על גבי תקליטור כאלבום כפול יחד עם האלבום Songs for Young Lovers.
מלחמת טורקיה-יוון
פרוטין
פרוטין (בצרפתית: Pérotin, נזכר לראשונה בסביבות 1200, נודע גם בשם פרוטין הגדול) היה מלחין אירופאי, כנראה צרפתי, שחי סמוך לסוף המאה ה-12 וראשית המאה ה-13. פרוטין היה החבר המפורסם ביותר באסכולת נוטרדאם לפוליפוניה ובין המלחינים הספורים מתקופתו, ששמם נשמר ואפשר לקשר אותו בוודאות ליצירות אינדיבידואליות, הודות לעדותו של סטודנט אלמוני בקתדרלת נוטרדאם הידוע כ"אנונימוס IV", שכתב על פרוטין ועל קודמו לאונין. אנונימוס IV כינה אותו "פרוטין מגיסטר", כלומר, פרוטין המורה או המומחה. השם פרוטין כשלעצמו לקוח מ"פרוטינוס", צורת ההקטנה של פטרוס, הגרסה הלטינית לשם הצרפתי פייר.
צורות וסגנון במוזיקה.
פרוטין חיבר אורגנום, הצורה הקדומה ביותר של מוזיקה פוליפונית. צורות קודמות של מוזיקה אירופאית, כגון מזמור גרגוריאני וסוגים אחרים של מזמורי תפילה נוצריים, היו מונופוניים. הוא היה חלוץ בסגנונות האורגנום בשלושה ובארבעה קולות; למעשה, ה-Sederunt principes וה-Viderunt omnes שלו הם בין ה"אורגנה קוודרופלה" - אורגנום בארבעה קולות - היחידים הידועים כיום.
כמאפיין בולט בסגנון החיבור שלו נהג לקחת מלודיה פשוטה ומוכרת ולמתוח את משכי הזמן שלה, כך שכל הברה בודדת התמשכה על פני מאות שניות, ואז להשתמש בכל צליל של המלודיה (הטנור, המושג הלטיני ל"תומך", או קנטוס פירמוס) כבסיס לקווים המשתלבים זה בזה במורכבות רתמית שמעליו. התוצאה הייתה, שקול אחד או יותר שרו קווים חופשיים, נעים במהירות ("דיסקנט") מעל הקנטוס התחתון, שנמתח והורחב עד להיותו זמרור מונוטוני בתנועה איטית.
יצירות.