מרבית המלכים השוודים היו גברים אולם במהלך ההיסטוריה שוודיה נשלטה על ידי שלוש נשים שמלכו בממלכה: מרגרטה (1389-1412), כריסטינה (1632-1654), ואולריקה אלאונורה (1718-1720). נשים אלו מלכו יחד עם בעליהן או כתוצאה מכך שלא היה שום יורש זכר לממלכה. עם זאת בשנת 1980 הוחלט לשנות את חוקי ירושת הכתר השוודי כך שיורש העצר יהיה הילד הבכור של המונרך המכהן, בין אם זכר או נקבה. החוק שונה על מנת לאפשר לוויקטוריה, בתו הבכורה של קרל השישה עשר, לרשת את כס המלוכה עם מותו של אביה.
רשימת מלכי שוודיה.
שושלת מונסו.
שושלת מונסו, הנקראת גם , שושלת אופסלה או השושלת הישנה, הייתה שושלת המלכים הראשונה של שוודיה שלה סימוכים היסטוריים. ניתן למצוא מידע מקיף על שושלת זו בסאגות אולם המלכים המוזכרים בהן לפני המאה ה-10 נחשבים לאגדתיים לגמרי או לפחות אגדתיים בחלקם.
שושלת סטנקיל ובני זמנה.
שושלת סטנקיל מוצאה באזור וסטרה ייטלנד ונקראת על שם המלך הראשון מהשושלת.
שושלת סוורקר ושושלת אריק.
לאחר היכחדותה של שושלת סטנקיל בשנת 1130 פרצה בממלכה מלחמת אזרחים בין שושלת סוורקר מהמזרח ושושלת אריק מהמערב, שהחליפו ביניהן את כס המלוכה מספר פעמים במהלך המאות ה-12 וה-13.
שושלת ביילבו.
שושלת ביילבו, הידועה גם בשם שושלת פולקונג, הייתה בית אצולה שרבים מחבריו החזיקו בתואר "יארל" (Jarl), שהיה מעין משנה למלך שוודיה, בין המאות ה-11 ל-13. חברי השושלת נישאו במהלך השנים לכל משפחות המלוכה בסקנדינביה עד שבשנת 1250, לאחר מותו של המלך אריק האחד עשר ללא יורש, נבחר להחליפו ולדמאר, המלך הראשון משושלת זו, אולם השליט בפועל היה אביו, העוצר בירגר יארל.
תקופת איחוד קאלמאר.
בשנת 1389 הדיחה מרגרטה הראשונה, מלכת דנמרק, אלמנתו של הוקון השני, את המלך אלברכט מכס המלוכה השוודי. כיורשת לכס המלוכה הדני, הנורווגי והשוודי היא איחדה את תחת שביטה את כל סקנדינביה וכן את איסלנד, גרינלנד, איי פארו, איי שטלנד ואיי אורקני. איחוד זה, שנקרא איחוד קאלמאר, עמד למעלה ממאה שנה עד לשנת 1523.
קפה אמריקנו
יוליוס כהנהיים
יוליוס פרידריך כֹהנהַיים (בגרמנית: Julius Friedrich Cohnheim; 20 ביולי 1839 - 15 באוגוסט 1884) היה פתולוג יהודי גרמני.
קורות חיים.
כהנהיים נולד בדמין (Demmin) שבפומרניה. למד באוניברסיטאות וירצבורג, מרבורג, גריפסוואלד וברלין. קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ברלין בשנת 1861. לאחר שסיים את הפוסט-דוקטורט שלו בפראג, שב לברלין בשנת 1862, ושהה בה עד 1864, עת הצטרף כמנתח למלחמה כנגד דנמרק, מלחמת שלזוויג השנייה.
בסתיו 1864 הצטרף כהנהיים למכון הפתולוגי של אוניברסיטת ברלין תחת רודולף וירכו, ועבד בו עד 1868. במהלך עבודתו במכון פרסם מאמרים בתחום הפיזיולוגיה הכימית וההיסטולוגיה. בשנת 1867 פרסם את המאמר "Ueber Entzündung und Eiterung" ('על דלקת ומיגול'), שבזכותו התפרסם כפתולוג.
בשנת 1868 מונה כפרופסור לאנטומיה פתולוגית ופתולוגיה כללית באוניברסיטת קיל, וארבע שנים לאחר מכן עבר לאוניברסיטת ברסלאו. ב-1873 נפל למשכב והפסיק את עבודתו למשך כשנה. ב-1876 עבר לאוניברסיטת לייפציג, בה שהה עד פטירתו.
כהנהיים היה הראשון שהשתמש בשיטת הקפאת מוצגים פתולוגיים לצורך בחינתם - שיטה המקובלת כיום בכל העולם.
כהנהיים נפטר בלייפציג בשנת 1884.
המוזיאון לתולדות המבורג
המוזיאון לתולדות המבורג (בגרמנית: Museum für Hamburgische Geschichte) הוא מוזיאון בהמבורג שבצפון גרמניה. המוזיאון נוסד בשנת 1922, למרות שארגון האבות המייסדים שלו החל לפעול כבר בשנת 1839. המוזיאון קיבל את שמו הנוכחי בשנת 2006 והוא ממוקם ליד פארק הצמחים והפרחים שבמרכז המבורג.
היסטוריה.
המוזיאון נבנה באתר של מצודת הנריקוס (Bastion Henricus), בשטח המהווה חלק מחומות המבצר שנבנה בסגנון הבארוק, בין השנים 1616–1625 על ידי ההולנדי יאן ואן ולקנבורג (Jan van Valckenborgh) להגנת העיר. אגודת ידידי המוזיאון החלה לפעול בשנת 1839 ומיד עם הקמתה עסקה באיסוף עתיקות העיר. בתחילה נשמרו האוצרות בבית-הספר על-שם יואנום, בו היה מיקומו הראשון של המוזיאון.
מצפה הכוכבים של המבורג תפס חלק משטח המוזיאון בין השנים 1825–1912 ולאחר מכן הועבר לעיר ברגדורף.
הבניין המרכזי של המוזיאון תוכנן ונבנה בין השנים 1922-1914, על ידי פריץ שומכר (Fritz Schumacher), אדריכל ומתכנן ערים גרמני ידוע.
החצר הפנימית של המוזיאון נהרסה במהלך השרפה הגדולה שהתחוללה בהמבורג בשנת 1842 ושוחזרה במלואה בשנת 1995. גג הזכוכית המכסה על כל החצר הפנימית הושלם בשנת 1989. הגג תוכנן על ידי הארכיטקט פרופסור וולקין מרג ומהנדס הבניין פרופסור יורג שלייך ונחנך בשנת 1989 בחגיגות שנת ה־800 לעיר. גג הזכוכית הזה נחשב ליצירה ארכיטקטונית.
בחצר המוזיאון ניתן לראות את "שער פטרי" מכנסיית סנט פטרי שבהמבורג. השער, אשר נבנה במקור בשנת 1604, ניזוק קשות בשרפה שהתחוללה ב-1842, ונבנה מחדש. הוא ניזוק שנית מהפצצות בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, אך הועבר למוזיאון ושם שוחזר ושוקם.
אוטו לאופה (Otto Lauffe) היה מנהלו הראשון של המוזיאון ובשנות כהונתו (החל משנת 1908) היה המוזיאון בבעלות המדינה. בשנת 1999 הוחזר למעמדו הקודם ומנוהל מאז באמצעות אגודה אזרחית. המוזיאון אימץ את השם "המבורג-מוזיאון" (Hamburgmuseum (HM בשנת 2006 ומשנת 2008 מתנהלת בו תוכנית הקרויה "אגודת ידידי המוזיאון ההיסטורי של המבורג".
המוזיאון מכיל אוצרות אמנות רבים אשר נאספו ושוקמו על ידי חברי אגודת המוזיאון. החל מחודש דצמבר 2010 המוזיאון לוקח חלק בפעילות "". במסגרת זו מועברות חלק מהיצירות במוזיאון לרישיון חופשי ומאוכסנות בשרתי מיזם ויקישיתוף.
תעלת גארון
תעלת גארון היא תעלה בצרפת שנבנתה במאה ה-19, ומחברת בין טולוז לכפר קסטה-אן-דורט. התעלה היא המשכה של תעלת מידי, אשר מחברת את הים התיכון עם טולוז. יחד עם תעלת מידי, מרכיבה תעלת הגארון את תעלת שני הימים (Canal des Deux Mers) אשר מחברת בין הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי.
לפני בניית תעלת מידי, המעבר בין האוקיינוס האטלנטי והים התיכון היה באמצעות החוף הספרדי ומיצרי גיברלטר. נתיב זה, שאורכו מעל ל-3,000 קילומטרים, שם את העוברים בו בסכנת מתקפה וסופות. בתקופות קדומות שאפו שליטים כגון: הקיסר נרון, הקיסר אוגוסטוס, קארל הגדול ושליטים נוספים, לבנות תעלה שתמנע עיקוף זה. כולם ביקשו שהרעיון ייחקר, וכתוצאה מכך הוכנו תוכניות רבות שמעולם לא מומשו. המכשול הגדול ביותר היה הקושי באספקת כמות מים מספקת באזור שבין הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי כדי להבטיח שיוט בטוח.
לאחר סיום חפירת תעלת מידי מהים התיכון לטולוז בימי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ב-1681, עלה הרעיון להמשיך אותה מטולוז עד לאוקיינוס האטלנטי. אך בשל מחסור במימון לבנייתה, התוכניות לא מומשו לאורך 200 השנים הבאות. רק ב-1828 החל הנושא להיבדק מחדש, וב-1832 נתנה הממשלה זיכיון לחברה "Magendie-Sion company" לבנות את התעלה. בשל חילוקי דעות בין המדינה לחברה, התעכבה הבנייה עד 1838. בתקופה זו החלה חפירת התעלה במספר מוקדים במקביל, באמצעות אלפי פועלים. במהלך העבודות נבנו מספר מבנים ידועים, בהם אמת אג'ן (Agen aqueduct). העבודה הושלמה ב-1856.
התעלה עוברת לצד נהר גארון האדיר ואורכה 193 קילומטרים. היא מקשרת את טולוז לקסטטס-אן-דורתה, ומאפשרת לסירות לשוט דרך תעלות בין הים התיכון לאוקיינוס האטלנטי, תוך הימנעות מהזרמים הסוערים של נהר גארון עצמו.
דגים שוודיים (ממתק)
דגים שוודיים (באנגלית: swedish fish) הן סוכריות גומי דמויות דג. הממתק פותח במיוחד עבור השוק בצפון אמריקה בידי החברה השוודית Malaco.
היסטוריה.
בשנת 1968 חברת Malaco השוודית עסקה בייצוא שוש וממתקי גומי נוספים לצפון אמריקה.
היצוא של החברה גדל בשנות ה-60 המאוחרות כאשר החברה החלה לייצר את הדגים השוודיים. בסופו של דבר החברה נמכרה לחברת Leaf International.
כיום דגים שוודיים נמכרים בצפון אמריקה ומיוצרים בהמילטון על ידי חברת קדבורי שרכשה את המותג בשנת 2006.
הנרייטה מאי
הנרייטה מאי (בגרמנית: Henriette May; 25 במרץ 1862–1928), פמיניסטית ופעילה חברתית יהודיה גרמנית, בתחום זכויות הנשים היהודיות בברלין.
קורות חיים.
מאי נולדה בברלין שבגרמניה. היא למדה בבית הספר המלכותי על שם אוגוסטה (בגרמנית: Königliche Augustaschule), ובהמשך בסמינר למורות, ועבדה כמורה בברלין ובלונדון.
בשנת 1907, לאחר שהוקמה ליגת הנשים היהודיות (בגרמנית: Jüdischer Frauenbund), הפכה מאי לחברת ועד ועורכת בליגה. פועלה החברתי התמקד בהגנה על נשים וילדים, לחימה נגד סחר בנשים והקמת בתי יתומים לילדים שהתייתמו בפוגרומים. בנוסף, הקימה קרן שתאפשר לנשים מעוטות יכולת לצאת לחופשה. לאחר פטירתה נקראה הקרן על שמה.
בהמשך לפועלה למען נשים עובדות, הקימה מאי בית אבות למורות יהודיות חסרות אמצעים בברלין.
בנוסף לפועלה בליגת הנשים היהודיות, מאי הייתה חברה בארגוני צדקה רבים: חברת ועד בעמותת מקלטים לחסרי בית בברלין, חברת תת-ועדה תפעולית בעמותת סיוע לגרמנים יהודים, יו"ר ארגון תמיכה בנשים יהודיות ושותפה מייסדת בקרן צדקה למען ילדים יהודים.
מאי ייסדה והייתה חברת הוועד של האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית (Central Verein Deutscher Staatsbürger Jüdischen Glaubens). היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה בוועד ובשנת 1918 הפכה לחברת כבוד.