בעונתו הרביעית והאחרונה הוביל פארסונס את קבוצתו לפלייאוף עם ממוצעים של 11.4 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק. באחד ממשחקי העונה ב-3 בינואר 2010, קלע פארסונס עם הבאזר ממרחק 75 רגל, סל שניצח במשחק. בפלייאוף ניצחו הגייטורס את אוניברסיטת סנטה ברברה, את UCLA ואת אוניברסיטת בריגהאם יאנג, אך הודחו על ידי אוניברסיטת באטלר.
קריירת ה-NBA.
יוסטון רוקטס.
בדראפט ה-NBA 2011 נבחר פארסונס בבחירה ה-38 על ידי יוסטון רוקטס. בזמן שביתת השחקנים ב-NBA בתחילת עונת הרוקי שלו שיחק פארסונס בשולה באסקט הצרפתית והעמיד ממוצעים של 10 נקודות ו-2.3 חטיפות. בסיום השביתה חתם על חוזה עם הרוקטס, ולאורך העונה קלע במדיה 9.5 נקודות בממוצע למשחק. בסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
ב-3 במרץ 2013 קלע פארסונס שיא קריירה של 32 נקודות בניצחון 103–136 על דאלאס מאבריקס, כולל 12–13 מהשדה, מתוכם 6–7 מקו השלוש. את העונה סיים פארסונס עם ממוצע של 15.5 נקודות למשחק מתוך 76 משחקים בהם שיחק כ-36.3 דקות למשחק, והוא פתח בכולם. קבוצתו העפילה לפלייאוף והודחה בסיבוב הראשון על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר ב-6 משחקים. פארסונס שיחק בכל המשחקים וגם פתח בכולם, הוא העמיד ממוצע של 18.2 נקודות עם 40% מחוץ לקו השלוש בכ-39.7 דקות למשחק.
ב-24 בינואר 2014 קלע 10 שלשות במחצית השנייה של משחק מול ממפיס גריזליס, ובכך קבע שיא NBA לשלשות במחצית. באותו משחק קבע גם שיא קריירה של 34 נקודות.
דאלאס מאבריקס.
לקראת עונת חתם על חוזה ל-3 עונות בדאלאס מאבריקס, עבור כ-46 מיליון דולר. בתקופתו עם המאבריקס סבל ממספר פציעות בברכו הימנית, אשר הגבילו אותו להשתתף ב-128 מתוך 174 משחקי קבוצתו (כולל פלייאוף).
ממפיס גריזליס.
בקיץ 2017 ניצל את "אופציית היציאה" מחוזהו עם המאבריקס, וחתם על חוזה ל-4 עונות בממפיס גריזליס, עבור כ-94 מיליון דולר. פציעות חוזרות בברכו הימנית הגבילו אותו ל-34 משחקים בלבד בעונתו הראשונה בממפיס, ול-36 משחקים בעונתו השנייה.
אטלנטה הוקס.
ביולי 2019 הועבר פארסונס בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה לסולומון היל ומיילס פלאמלי. בפברואר 2020, לאחר חמישה משחקים בלבד, שוחרר מהקבוצה.
בחודש ינואר 2022 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
Big band
ישיבת עץ חיים (בלגיה)
ישיבת עץ חיים היא ישיבה שפעלה בעבר בעיירה היידה (Heide) שבבלגיה, וכיום בווילרייק (Wilrijk). הישיבה משתייכת לקהילת מחזיקי הדת באנטוורפן, והיא הישיבה הגדולה היחידה של הקהילה.
היסטוריה.
הישיבה הוקמה בסוף שנות ה-20 בעיירת הנופש היידה שמצפון לאנטוורפן. מייסדיה היו שתי משפחות יהודיות, מייזל ובוראק, שהיגרו מארגנטינה לאנטוורפן. התלמידים הגיעו מבלגיה וממדינות מערב אירופה – צרפת, אנגליה, גרמניה והולנד.
ראש הישיבה היה הרב שרגא פייבל שפירא, חניך התלמוד תורה בקלם. הוא צירף לצוות הרבנים את הרב מרדכי פוגרמנסקי כר"מ ואת הרב יוסף ביגון כמשגיח. הישיבה שילבה לימוד בשיטה הליטאית, באווירה חסידית ובסגנון מערב אירופאי.
מיקומה של הישיבה בעיירת נופש משך אליה מבקרים רבים, בעיקר מבלגיה והולנד, וכן רבנים וראשי ישיבות מליטא. הישיבה שכנה במספר מבנים שכורים. בשנת 1937 הונחה אבן הפינה לבניין הישיבה, אך בשל נסיבות התקופה שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה הבנייה לא יצאה אל הפועל.
בשנת 1937, רבים מהתלמידים בני השכבה הבוגרת החלו ללמוד סיתות יהלומים במפעל ליד הישיבה. הרעיון היה שאחרי מספר שנות לימוד תורני יוכשרו הבחורים הוותיקים בתחום היהלומים, ולאחר מכן ישלבו לימודים ועבודה.
בשנות קיומה של הישיבה בהיידה למדו בה כשלוש מאות תלמידים. חלק מבוגרי הישיבה נסעו ללמוד בישיבות ליטא, בעיקר בישיבות טלז ומיר. תלמידי הישיבה שנסעו למיר והיו בנים ליוצאי פולין שבו להיידה בטרם שהו שנתיים במיר הפולנית, מחשש שיחויבו בשירות צבאי.
בשנת 1940, לאחר כיבוש בלגיה על ידי הנאצים, עברה הישיבה לאנטוורפן. הרב שפירא סירב לנטוש את בני ישיבתו, וטען כי זכות הישיבה תגן עליהם. בתחילת 1942 נרקמה עסקה חשאית להברחת ראש הישיבה ותלמידיה לצרפת, אולם כשהתוכנית הייתה אמורה לצאת אל הפועל התברר כי היא הייתה תרמית ומאחוריה עמדו סוכנים כפולים שעבדו עבור הגסטאפו. ראש הישיבה ועשרות תלמידיו נלקחו למחנה ההשמדה מיידאנק, שם נספו.
לאחר המלחמה נפתחה הישיבה מחדש תחת אותו שם בכפר קפלן, ואחר כך עברה למקומה העכשווי בווילרייק שליד אנטוורפן. בראש הישיבה עמדו בין היתר הרב יצחק דוב קופלמן, הרב יהודה טרגר (בנו של אברהם טרגר וחתנו של הרב שלמה זלמן אוירבך) וכיום, ראש הישיבה הוא הרב חיים אריה שפיץ (בנו של רבי משה אב"ד ביסטריצה וחתנו של הרב חיד"א וייס). הרב אליעזר פרייפלד, שכיהן בעבר כראש הישיבה, מכהן כיום כר"מ הראשי. בעבר שימש בה כר"מ הרב יצחק טוביה וייס ואחד מראשי הישיבה היה הרב יהושע אטיק.
יוסף ביגון
הרב יוסף ביגון (תרס"א, 1901 – תמוז תש"ב, 1942) היה איש תנועת המוסר ואיש חינוך יהודי ליטאי שפעל בפולין. כיהן כמשגיח בישיבת עץ חיים בהיידה שבבלגיה. נספה בשואה.
תולדותיו.
נולד בויסוקי שבליטא הפולנית. בתקופת מלחמת העולם הראשונה למד בישיבת רמיילס שבווילנה, בשנות ה-20 למד בישיבת גרודנה ובישיבת מיר, והיה מתלמידי המשגיח הרב ירוחם ליבוביץ.
בשנות ה-30 עבר להתגורר בוורשה והיה פעיל מאוד בתחום החינוך היהודי והתורני בעיר. במשך תקופה התגורר בקרקוב, ואף בה המשיך בפעילותו החינוכית והמוסרית.
בקרקוב לימדה אשתו, חנה לבית גרוספלד, בסמינר למורות "בית יעקב". וגם הוא היה פעיל בסמינר הזה, וברשת החינוך של "בית יעקב" בפולין כולה.
היה בקשר קרוב עם האדמו"ר רבי משה'ניו פרידמן מבויאן-קראקא. באותה תקופה העלה על הכתב, ביידיש, תוכנית הצלה רוחנית חינוכית לנוער היהודי בזמננו והפיץ אותה במטרה לעודד נדיבים יהודים בארצות הברית לממנה. לימים היא יצאה כחיבור בעברית, תחת השם "עינא פקיחא" - "הבו גודל", בעריכתו ותרגומו של תלמידו אליהו כי טוב.
ראש ישיבת עץ חיים בהיידה שבבלגיה, הרב שרגא פייבל שפירא, הזמינו לכהן כמשגיח בישיבתו. במשך תקופה הוא שהה בישיבה ומסר שיחות מוסר לתלמידים.
היה בקי בתורת הרמח"ל. בשנת 1934 ההדיר והוציא לאור את ספרו של הרמח"ל "דרך השם", והוסיף עליו את פירושו "אור הדרך" וכן "שבילי הדרך" – מקבילות משאר ספרי הרמח"ל. בשנת 1936 הוציא לאור את "ילקוט ידיעות האמת" בשני חלקים, הכוללים כמה מספרי הרמח"ל.
נספה במחנה ההשמדה אושוויץ, בתחילת חודש תמוז תש"ב (1942).
ג'יל סקוט
ג'יל לואיז סקוט (באנגלית: Jill Louise Scott; נולדה ב-2 בפברואר 1987) היא כדורגלנית אנגליה המשחקת בעמדת הקישור. בשל גובהה הרב (1.80 מטר), היא מכונה "קראוצ'י" על שמו של חלוץ נבחרת אנגליה - פיטר קראוץ'.
קריירה.
מועדונים.
ג'יל סקוט נולדה ב-1987 בעיר סנדרלנד שבצפון-מזרח אנגליה. בגיל 13, לאחר שהייתה אלופת צפון אנגליה בריצת שדה, היא נאלצה לבחור בין האתלטיקה לכדורגל, ולבסוף בחרה בכדורגל. היא החלה את הקריירה המקצוענית שלה בקבוצת הנשים של סנדרלנד, וכבר באוקטובר 2005 (כשהיא בת 18 בלבד) היא זכתה בתואר שחקנית החודש בפרמייר ליג.
ביולי 2006 היא חתמה באברטון, לאחר שדחתה הצעה מדונקסטר רוברס ליידיס. חודש לאחר מכן היא ערכה את משחק הבכורה שלה בקבוצה - משחק מגן הקהילה בו הפסידה אברטון לארסנל 3-0. בעונת 2007/08, היא זכתה עם אברטון בגביע הליגה לאחר ניצחון 0–1 בגמר נגד ארסנל. היה זה התואר הראשון של סקוט עם הקבוצה. בסיום אותה עונה, היא נבחרה על התאחדות השחקניות לכדורגלנית השנה בפרמייר ליג.
שנתיים לאחר מכן, היא זכתה עם אברטון בגביע ה-FA, טורניר הגביע הבכיר בכדורגל הנשים באנגליה. באפריל 2012, היא נבחרה על ידי הסופר ליג האנגלית להיות אחת משמונה שגרירות (שחקנית מכל קבוצה), שמטרתן הייתה לקדם את הליגה החדשה בעזרת הטוויטר.
נבחרות אנגליה ובריטניה.
בגילאי הנערים שימשה סקוט כקפטנית נבחרת אנגליה עד גיל 19 במשך 18 חודשים, אך לא הצליחו להוביל את הנבחרת לטורניר גדול. באוגוסט 2006 היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת, כשנכנסה כמחליפה בניצחון 0–4 על הולנד. שנה לאחר מכן, היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שהשתתף בגביע העולם שנערך בסין. במשחק הראשון של שלב הבתים, נגד יפן, היא נכנסה כמחליפה אולם במשחק השני (נגד גרמניה) היא כבר פתחה בהרכב הראשון. במשחק השלישי היא כבשה את שער הבכורה שלה בנבחרת, במשחק בו אנגליה ניצחה את ארגנטינה 1-6 והעפילה לרבע הגמר. ברבע הגמר, אנגליה הובסה 0–3 על ידי ארצות הברית והודחה מהטורניר.
באליפות אירופה 2009 שנערכה בפינלנד, הגיעו סקוט ואנגליה לאחד מהישגיה השיא של הנבחרת אי פעם. בשלב הבתים של הטורניר, אנגליה השיגה ארבע נקודות בלבד אולם הצליחה להעפיל לרבע הגמר. ברבע הגמר היא גברה 2–3 על המאחרת פינלנד, ובחצי הגמר ניצחה 1–2 את הולנד, כשסקוט כובשת את שער הניצחון בהארכה. בגמר הטורניר פגשה אנגליה את גרמניה, אך לא היא הצליחה לעמוד מולה והובסה 2–6.
בגביע העולמי שנערך ב-2011 בגרמניה, הפסידה אנגליה לצרפת ברבע הגמר, לאחר הפסד 3–4 בבעיטות עונשין. לאחר המשחק כינתה המאמנת האנגלית הופ פאוול, את השחקניות שלא התנדבו לבעוט את הפנדלים "פחדניות". סקוט (שלא בעטה בעיטת עונשין) ענתה לה דרך הטוויטר: "אנחנו מנצחות כקבוצה... אנחנו מפסידות כקבוצה". בסיום הטורניר הייתה סקוט לכדורגלנית האנגליה היחידה שנבחרה לקבוצת המצטיינות של האליפות, לצד כוכבות כמו מרטה, הומארה סאווה ואבי וומבאך.