לאחר 896 בריאותו של ארנולף הדרדרה, חוץ משבץ מוחי הוא סבל ממורבוס פדיקולוזיס, כלומר, התפשטות כיני ערווה בעפעפיים, מה שמנע ממנו להתמודד ביעילות עם הבעיות הסובלות את שלטונו. איטליה אבדה, פשיטות ממורביה וממאג'רים הטרידו ללא הרף את אדמותיו, ולותרינגיה התקוממה נגד זבנטיבולד. כמו כן, החל גל אלימות ומאבקי כוח בקרב האצולה התחתונה של פרנקיה.
ב-8 בדצמבר 899 מת ארנולף ברטיסבון בבוואריה של ימינו. הוא נקבר בבזיליקת סנט אמראם ברגנסבורג, הידועה כיום בשם שלוס טורן אונד טקסיס, ארמון נסיכי ת'ורן ומוניות .
כמלך פרנקיה המזרחית ירש אותו בנו הלגיטימי היחיד מאוטה, לודוויג הילד . לאחר מותו של לודוויג בשנת 911 בגיל 17 או 18, הסניף הפרנקי המזרחי של השושלת הקרולינגית חדל להתקיים. ארנולף הכיר בזכויותיהם של בניו הבלתי חוקיים, זבנטיבולד וראטולד, כממשיכי דרכו. זבנטיבולד, אותו הוא הכתיר למלך לותרינגיה בשנת 895, המשיך לשלוט שם עד לרצח בשנת 900.
לודוויג הילד
לודוויג הילד (893 - 20/24 בספטמבר 911), המכונה לעיתים לודוויג השלישי או לודוויג הרביעי, היה מלך פרנקיה המזרחית משנת 900 ועד מותו בשנת 911 והיה השליט האחרון של השושלת הקרולינגית שם. הוא ירש את אביו, המלך ארנולף מקרינתיה בשנת 899, כשהיה בן שש ומלך עד מותו בגיל 17 או 18. לודוויג ירש גם את כתר לותרינגיה עם מותו של אחיו למחצה הלא חוקי זבנטיבולד בשנת 900. בתקופת שלטונו המדינה נהרסה בפשיטות מגיאריות.
ביוגרפיה.
לודוויג נולד בספטמבר או באוקטובר 893 באלטטינג, דוכסות בוואריה. הוא היה בנם הלגיטימי היחיד של המלך ארנולף מקרינתיה ואשתו, אוטה, חברת השושלת הקונרדינית. היו לו לפחות שני אחים: אחיו הבכור, הלא חוקי זוונטיבולד, ששלט בלותרינגיה, ואח אחר בשם רטולד, ששלט לזמן קצר על ממלכת איטליה.
לודוויג הוכתר בפורשהיים ב-4 בפברואר 900. זוהי ההכתרה המלכותית המזרח-פרנקית המוקדמת ביותר שעליה ידוע כי קיימים רשומות. לודוויג היה שליט חלש, לעיתים קרובות חולה, ובשל גילו הצעיר, מושכות השלטון היו לגמרי בידי אחרים - האצילים והבישופים. ואכן, ההכתרה הייתה כנראה תוצאה של העובדה שלודוויג מעט יכול היה להרוויח על חשבון האצילים.
המשפיעים ביותר מבין חברי המועצה של לודוויג היו האטו הראשון ושלמה השלישי (בישוף קונסטנץ) . שני אלה הם שהבטיחו כי בית המלוכה החליט לטובת הקונרדינים נגד בית באבנברג בעניין דוכסות פרנקוניה. הם מינו את אחיינו של לודוויג, קונראד כדוכס. בשנת 903 פורסמו תקנות המכס של רפלשטטן בתקופת שלטונו של לודוויג, תקנות המכס הראשונות בחלק של מזרח פרנקיה באירופה.
בשנת 900, במהלך הפלישות ההונגריות לאירופה, צבא מגיארי הרס את בוואריה. קבוצה נוספת של מגיארים הובסה על ידי לואיטפולד, מרקיז בוואריה והבישוף ריכר מפסאו. בשנת 901 הם הרסו את דוכסות קרינתיה. בשנת 904 לודוויג הזמין את קורסן (Kurszán), מנהיג המדיארים, למשא ומתן, אבל הרג אותו ואת משלחתו. בשנת 906 פגעו המאגירים פעמיים בדוכסות סקסוניה. בשנת 907 הם הטילו תבוסה כבדה על הבווארים שפלשו להונגריה, והרגו את המרקיז לואיטפולד ואצילים בכירים רבים בקרב פרסבורג. בשנה הבאה הגיע תורם של סקסוניה ותורינגיה, ובשנת 909 של אלמאניה. אולם עם שובם, ארנולף, דוכס בוואריה הביס אותם על נהר רוט, אך בשנת 910 הם, בתורם, ניצחו את צבאו של לודוויג הילד בקרב באוגסבורג . לודוויג עצמו ניסה להשתלט קצת על הצבא כשהתבגר, אך לא הצליח מול המגיארים. צבאו נהרס באנסבורג בשנת 907.
במצב של ייאוש, וייתכן שסבל מדיכאון חמור, מת לודוויג בפרנקפורט אם מיין ב-20 או 24 בספטמבר 911, בן שבע עשרה או שמונה עשרה. לודוויג נקבר במנזר סנט אמראם ברגנסבורג, שם נקבר אביו ארנולף מקרינתיה. מותו הביא לסוף הענף המזרחי (הגרמני) של השושלת הקרולינגית.
החלל הנותר במזרח הקרולינגי התמלא בסופו של דבר בשנת 919 על ידי משפחתו של היינריך הצייד, בן דודו, ובישר את תחילתה של השושלת האוטונית. עם זאת, בשנת 911 בחרו הדוכסים של פרנקיה המזרחית את קונראד מפרנקוניה כמלך פרנקיה המזרחית, ואילו האצילים של לותרינגיה בחרו כמלך את שארל התם, מלך פרנקיה המערבית.
הזאב שביננו
סיגל שלח
סיגל שלח (נולדה ב-2 ביוני 1966) היא מנכ"לית ג'וינט ישראל. בעבר כיהנה כמנכ"לית תחום התעסוקה בג'וינט-תב"ת (תנופה בתעסוקה), הייתה חוקרת בכירה במשרד התמ"ת – תעשייה מסחר ותעסוקה, וכן הייתה מרצה בחוג ללימודי עבודה בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
סיגל נולדה בחיפה, בילדותה גדלה בטבעון וברמת השרון. בגיל 13 עברה עם משפחתה לפאלו אלטו, ארצות הברית, שם התגוררה עד גיל 18 והייתה המדריכה הראשונה בשבט הצופים – צבר שהוקם שם.
סיגל חזרה לארץ כחיילת בודדה, שירתה כפקידה פלוגתית ברובאית בגדוד 51 של גולני.
עם שחרורה מהשירות הצבאי החלה את לימודיה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים, בחוג להגנת הצומח וסיימה תואר ראשון בהצטיינות. את תואר המוסמך שלה סיימה גם כן בהצטיינות בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב. בעבודת הגמר שלה התמקדה במאפייני המהגרים הבוחרים לחזור לארץ מוצאם. עבודת הדוקטורט שלה, גם היא באוניברסיטת תל אביב, התמקדה בניתוח הכלכלי של השתלבותם של מהגרים מכלל מדינות העולם בארצות הברית.
בשנים 1996-2001 עבדה כמרצה בפקולטה למדעי החברה, בחוג ללימודי עבודה ובחוג לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב. במסגרת תפקיד זה לימדה את הקורסים הבאים: שיטות מחקר כמותיות, כלי מדידה בניהול משאבי אנוש, יישומי מחשב וכן הנחתה פרויקטים.
בשנים 2001-2007 עבדה כחוקרת בכירה במנהל מחקר וכלכלה במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה. במסגרת תפקיד זה כתבה ניירות עמדה למקבלי החלטות בתחומי העיסוק של המשרד, סקירות כלליות לאנשי מקצוע ולציבור הרחב בדגש על תחום התעסוקה וניהלה את התכנית להורים יחידים אשר היוותה את אחת התוכניות הראשונות שהופעלו בישראל בתפיסה של "מרווחה לעבודה".
סיגל נשואה לרענן שלח, טייס לשעבר בחיל האוויר, ולהם שלושה ילדים. הם מתגוררים ביישוב עשרת.
פעילות בג'וינט ישראל.
בשנת 2007 הצטרפה לג'וינט ישראל ועבדה כראש תחום עולים, ערבים, תוכניות תשתית וקשרי מעסיקים בג'וינט ישראל תבת - מיזם התעסוקה של ג'וינט ישראל וממשלת ישראל. בתקופה זו הייתה שותפה לפיתוח והקמת מרכזי ריאן - מרכזי התעסוקה לערבים ביחד עם זרוע העבודה וקרן יד הנדיב, והקימה בשותפות את הפורום הישראלי לגיוון בתעסוקה.
בשנת 2012 מונתה למנכ"לית ג'וינט ישראל תבת. בתפקיד זה קידמה את נושא גיוון התעסוקה בחברה הישראלית, ויחד עם משרדי הממשלה השונים קידמה הסתכלות רחבה על נושא התעסוקה במדינת ישראל. פעלה להרחבת מרכזי התעסוקה לחרדים וערבים באופן משמעותי וניהלה את תהליך העברתם לידי הממשלה. שינתה את העיסוק המרכזי של ג'וינט ישראל תבת משילוב בתעסוקה לקידום בתעסוקה. הייתה שותפה בצוותי התעסוקה 2020 ו-2030, וחברה בוועדה לתכנון תעסוקה של המכון הישראלי לדמוקרטיה.
בשנת 2014 במקביל לעבודתה כמנכלית ג'וינט ישראל תבת מונתה למשנה למנכ"ל ג'וינט ישראל.
בשנת 2018 מונתה למנכ"לית ג'וינט ישראל.
דוכסות קרינתיה
דוכסות קרינתיה הייתה דוכסות הממוקמת בדרום אוסטריה וחלקים מצפון סלובניה. היא הופרדה מדוכסות בוואריה בשנת 976, והייתה המדינה הקיסרית הראשונה שנוצרה לאחר דוכסויות הגזע הגרמניות המקוריות.
קרינתיה נותרה מדינת האימפריה הרומית הקדושה עד לפירוקה בשנת 1806, אם כי משנת 1335 היא נשלטה כחלק מהנחלות האוסטריות של השושלת ההבסבורגית. כחלק מהותי של המלוכה ההבסבורגית והאימפריה האוסטרית, היא נותרה נחלת כתר בציסלייטניה כחלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית עד 1918. על ידי משאל העם הקרינתי באוקטובר 1920, האזור העיקרי של הדוכסות יצר את מדינת קרינתיה האוסטרית.
היסטוריה.
במאה השביעית האזור היה חלק מהנסיכות הסלאבית קראנטניה, שנפלה תחת שליטת אודילו, דוכס בוואריה בשנת 743 בערך. דוכסות הגזע הבווארית שולבה באימפריה הקרולינגית כאשר קרל הגדול הדיח את בנו של אודילו, הדוכס טסילו השלישי בשנת 788. בחלוקה של 843 על ידי חוזה ורדן, הפכה קרינתיה לחלק מפרנקיה המזרחית תחת המלך לודוויג הגרמני. בשנים 889–976 היה האזור מרקיזות קרינתיה של הדוכסות הבווארית המחודשת, אם כי בשנת 927 קיבל הרוזן ברטהולד משושלת לואיטפולדינג זכויות דוכסיות מהמלך הגרמני היינריך הצייד. לאחר שברטהולד הפך לדוכס בוואריה בשנת 938, שני השטחים נשלטו על ידו. עם מותו בשנת 948, הלואיטפולדינגים, אף כיורשי השושלת האוטונית המלכותית, לא הצליחו לשמור על רכושם, שכן המלך אוטו הראשון קנה את נאמנותו של אחיו הצעיר היינריך הראשון עם אדמות בוואריה.
הקמת הדוכסות.
בנו של הדוכס היינריך, היינריך השני ששלט משנת 974 ואילך, התקומם נגד בן דודו הקיסר אוטו השני, ולאחר מכן הודח כדוכס בוואריה לטובת אחיינו של אוטו הראשון, דוכס שוואביה ובוואריה. במקביל יצר הקיסר אוטו השני דוכסות שישית בנוסף לדוכסויות הגזע המקוריות, הדוכסות החדשה של קרינתיה. הוא החזיר את החזקה של השטחים ללואיטפולדינגים, כשפיצל את קרינתיה מבוואריה ומינה את בנו של הדוכס ברטהולד, היינריך הצעיר כדוכס בשנת 976.