הופקינס נודל בקינגסטון על סור , כפר קטן סמוך לגדת נהר הסור שבנוטינגהאמשייר במרכז אנגליה. הוא היה בן יחיד לאביו ויליאם הופקינס, שהיה חוואי. בנערותו למד חקלאות מעשית בנורפוק, ואביו שכר לו חווה קטנה בעיר-השוק בורי סט. אדמונדס שבסאפוק. העיסוק בחקלאות לא עלה בידיו של ויליאם הצעיר, וכשאשתו הראשונה מתה, בסביבות 1821, החל בלימודי תואר ראשון בקולג' פרטהאוס שבקיימברידג'. הוא סיים את לימודיו ב-1827, שביעי בהישגיו במתמטיקה במחזור, והשלים לימודי תואר שני ב-1830.
עושה המתנצחים.
עוד לפני שסיים את לימודיו, נשא הופקינס לאשה את קרולין פרנסס בוייס (1799-1881), ולכן לא יכול היה להיות עמית בקולג'. כתחליף, החל לעבוד כמורה פרטי, בהדרכת תלמידי המתמטיקה שהתמודדו על התואר "מתנצח בכיר" (שהוענק למי שסיים את בחינות המתמטיקה של קיימברידג' במקום הראשון באותה שנה). בתפקיד זה הוא הצליח להפליא, עד שכונה "עושה המתנצחים", והכנסתו הגיעה ל-700-800 לירות שטרלינג בשנה. עד 1849 הדריך 200 סטודנטים, שביניהם הגיעו 17 למקום הראשון, וביניהם מתמטיקאים ידועים לעתיד, כמו ארתור קיילי וג'ורג' סטוקס. פרנסיס גלטון תיאר את אופן ההוראה של הופקינס כמתובל בסיפורים משעשעים, ישיר ומעניין, המתאר את הבעיות המתמטיות בהקשרן המטאפיזי, וכתב על זמן הלימוד אצלו "מעולם לא נהניתי כל-כך". בין תלמידיו נמנה גם אדוארד רות' שהיה ל"מתנצח בכיר" ולעושה מתנצחים בעצמו.
ב-1833 פרסם הופקינס את ספרו הראשון, "יסודות הטריגונומטריה". ב-1837 נעשה חבר החברה המלכותית הבריטית.
גאולוגיה.
ב-1833, לערך, פגש הופקינס את אדם סג'וויק בברמות' , והצטרף אליו לכמה סיורים שהציתו את העניין של הופקינס בגאולוגיה. בסדרת מאמרים שכתב ייסד את הגאולוגיה הפיזיקלית, כשהוא חוקר את ההשפעות שתהיינה לכח דחיפה הפועל מפנים כדור-הארץ על קרום כדור הארץ בשיטות מתמטיות ופיזיקליות. ברעיונות אלה השתמש כדי לנתח את אזור האגמים בצפון ואזור וילד בדרום מזרח אנגליה.
הופקינס שיער שפנים כדור הארץ מוצק ברובו, דינאמי ומלא קמטים, שבו גזים ונוזלים רותחים יכולים ליצור כוחות הרמה מקומיים. מודל זה עמד בסתירה לרעיונותיו של צ'ארלס לייל, שהאמין ב"מצב יציב" עם גלעין נוזלי, בתוך מעטפת בעובי של כ-100 מיילים. הופקינס הציג את רעיונותיו בפני החברה המלכותית הבריטית בשנים 1838-1842, כשהוא מנתח את סיבוב כדור הארץ, כולל תופעות הנקיפה והנדנוד . הוא טען כי התצפיות, התומכות בתאוריה שלו, אינן עולות בקנה אחד עם תאוריית הפנים הנוזלי. ב-1847 הרחיב את התאוריה שלו כך שתסביר גם רעידות אדמה והתפרצויות געשיות. ב-1850 קיבל את מדליית וולסטון של החברה הגאולוגית של לונדון, ונהיה נשיאה של החברה ב-1851. היה נשיא החברה הבריטית למדע ב-1853.
הופקינס טען גם שההתקררות ההדרגתית של כדור הארץ אינה משפיעה על האקלים. ב-1851 קרא בפני החברה הגאולוגית עבודה "על הסיבות העשויות לשנות את הטמפרטורה של פני הארץ". בנאום השני שלו כנשיא החברה, ביקר את התאוריה של אלי דה-בומון על התרוממות רכסי הרים, שלדעתו לא היו לה ראיות מספיקות. במחקריו המאוחרים ביקש לכמת את ההשפעה של הלחצים האדירים בפנים כדור הארץ על נקודת הרתיחה ומוליכות החום של חומרים שונים. מענק מן החברה המלכותית איפשר לו לקבל את עזרתם של תומסון, ג'יימס פרסקוט ג'אול וויליאם פיירביירן , כדי לבצע מדידות שתמכו, כך סבר, בתאוריה שלו. ב-1851 סיים ג'יימס קלארק מקסוול לכתוב עבודת דוקטורט בהנחייתו.
הופקינס כתב גם על תנועת הקרחונים והסלעים שאלו נושאים במהלכה. עיסוקו הזה הביא אותו לעימות עם ג'יימס דייוויד פורבס, שראה בתחום טריטוריה פרטית, ובז למה שראה כהעדר כישורים תצפיתיים מצידו של הופקינס.
בסופו של דבר, תומסון היה זה שהצביע על כך שלמרות שמסקנותיו של הופקינס על מבנה כדור הארץ היו נכונות, הראיות הפיזיקליות והמתמטיות שלו היו לקויות בחסר.
הופקינס אהב מוזיקה ושירה, ונהנה לצייר נופים. מאשתו השנייה נולדו לו בן ושלוש בנות. את חייו סיים בבית משוגעים בסטוק ניוינגטון שבלונדון, ומת ממניה כרונית ומתשישות.
Eyjafjallajökull
טומטום
טמטום
טומטום ואדרוגינוס
הועד הפועל
טמטום ואנדרוגינוס
בו נאש
בו נאש (אנגלית: Beau Nash; 18 באוקטובר 1674 - 3 בפברואר 1762) שנולד כריצ'רד נאש, היה דנדי ידוע ומוביל חברתי בתחום האופנה בבריטניה של המאה ה-18. זכור בעיקר כאדון הטקסים של עיר הספא באת', וכמי שהביא לפריחתה במאה ה-18.
חייו.
נאש נולד בעיר סוונסי שבוויילס. הוא התחנך במכללה הישועית באוקספורד, שירת כקצין בצבא הבריטי והחל בלימודי ליטיגציה, אך לא התמיד בקריירות אלו. בזמן לימודי המשפטים שלו החל להתפרסם כבר-סמכא בנושאי לבוש, אטיקט וסגנון התנהגות. כשתלמידי אכסניות המשפט אירחו את המלך ויליאם השלישי, נאש התמנה למנהל התהלוכה במידל טמפל. ויליאם התרשם מאוד מכישוריו של נאש, והציע לו תואר אבירות. אולם, נאש היה מעוניין לקבל קצבה ביחד עם התואר, דרישה שלא הייתה מקובלת על המלך. נאש החל לעסוק בהימורים, וב-1704 הגיע לבאת', שם התמנה לאדון הטקסים, תפקיד בו החזיק עד יום מותו.
נאש התגורר בבית על סו קלוז (כיום בכניסה הראשית לתיאטרון המלכותי), וקיים מערכות יחסים עם שורה של פילגשים. הוא מילא תפקיד ראשי בהפיכת באת' לאחד מאתרי הנופש האופנתיים ביותר באנגליה במאה ה-18, והנהיג רפורמות חברתיות רבות. הוא ביטל את הנוהג שלפי גברים חויבו להופיע עם חרב באירועי בידור ציבוריים וביטל את מסורת הדו-קרב, הורה לגברים לבוא בנעליים ובגרביים ולא במגפיים לתהלוכות וכנסים, וכדומה.
הוא היה נפגש עם אנשים שזה עתה הגיעו לעיר, בחן האם הם מתאימים לעילית החברתית של באת', שידך בין גבירות לבני זוג ראויים לריקוד עבורן בכל נשף, שילם למוזיקאים באירועים מסוג זה, תיווך בנושאי נישואים, ליווה נשים שבעליהן לא ליוו אותן ופיקח על הימורים באמצעות הטלת מגבלות על מכורים או התראה בפני שחקנים על הימור מסוכן מדי. הוא נודע בכך שעודד את חוסר הרשמיות במנהגי הנימוסים המקומיים, ושבר את המחסומים החברתיים שהפרידו בין האצולה למעמד הביניים של באת' ולפשוטי העם.
ב-1745 חוקק הפרלמנט הבריטי חוק נגד הימורים, ששלל מנאש את אמצעי הקיום העיקרי שלו. אולם, הוא הצליח להתקיים עד יומו האחרון בזכות קצבה של מאות אלפי גינאות שקיבל מהעיר ומכירת קופסאות טבק ותכשיטים זולים. למרות שהנהלת העיר מימנה עבורו לוויה רבת משתתפים, הוא נקבר בקבר עניים לא מסומן. בכנסייה שבמנזר באת' יש אנדרטה לזכרו. מותו של נאש גרם לעניין רב באותה תקופה, והסופר הידוע אוליבר גולדסמית' כתב ב-1762 את הספר The Life of Richard Nash (חייו של ריצ'רד נאש).
לקריאה נוספת.
John Eglin, "The Imaginary Autocrat: Beau Nash and the invention of Bath", Profile 2005
דייוויד ארצ'ולטה
דייוויד ג'יימס ארצ'ולטה (באנגלית: David James Archuleta; נולד ב-28 בדצמבר 1990) הוא זמר פופ, סופר וכותב שירים אמריקני.
ביוגרפיה.
ילדותו.
ארצ'ולטה נולד במיאמי לג'ף ארצ'ולטה, מוזיקאי ג'אז, ולופה מארי, זמרת ורקדנית סלסה. אימו היא מהונדורס, ואביו ממוצא בסקי, דני, אירי, גרמני ואירוקוי. לדייוויד יש ארבעה אחים ואחיות נוספים מלבדו. המשפחה שלו עברה לסולט לייק סיטי כשהוא היה בן 6. כיום הוא מתגורר בנאשוויל, טנסי.
ארצ'ולטה החל לשיר בגיל 6, בהשראת המחזמר "עלובי החיים". הוא החל להופיע בציבור בגיל עשר, כאשר השתתף בתחרות הכישרונות של יוטה ושר "I Will Always Love You" של דולי פרטון. הוא זכה במקום הראשון באגף הילדים.
תחילת הקריירה המוזיקלית.
בשנת 2003 ארצ'ולטה השתתף בכמה פרקים של תוכנית הטלוויזיה "מחפשים כוכב". הוא סיים במקום השני בתואר "האלוף הקולי". בעקבות ההשתתפות ב"מחפשים כוכב" הוא הופיע בתוכניות הטלוויזיה "התוכנית של ג'ני ג'ונס" וב"התוכנית המוקדמת" (The Early Show של רשת CBS).
שנה אחרי ההשתתפות ב"מחפשים כוכב" הוא חלה בשיתוק חלקי של מיתרי הקול.
אחרי שהחלים חלקית הוא הגביל את הופעות השירה שלו. לפני מספר שנים כשהשתתף בתוכנית ICarly, הוא היה אמור לשיר בסוף הפרק, אך נתקל בכאבי גרון חזקים, ונאלצו לבטל את חלק השירה בפרק.
ארצ'ולטה עשה ניסיונות ראשוניים ככותב-שירים וזמר לאחר ההשתתפות ב"מחפשים כוכב", שם הוא כתב לפחות שלושה שירים. הסינגל הראשון שלו בעקבות התוכנית יצא בשנת 2002 וכלל את השירים "Dream Sky High" ו-"Don't Tell Me".
ואחר כך הוא גם השתתף בעונה השלישית של האנה מונטנה.
אמריקן איידול.
ארצ'ולטה נבחן לאמריקן איידול באודישנים שנערכו בסן דייגו, בסוף יולי 2007. הוא ביצע את השיר "Waiting on the World to Change" של ג'ון מאייר. באמצע האודישן, השופט רנדי ג'קסון הצטרף בספונטניות לביצוע ושר את קולות הרקע של השיר.
בתוכנית התוצאות של הטופ 7, חולקו 2 קבוצות, קבוצה אחת היא מאלה שהגיעו ל"תחתית הרשימה" ("Bottom 3"-שלושת המתמודדים שקיבלו הכי פחות קולות). בקבוצה אחת היו סאישה מרקאדו, ברוק וויט וקריסטי לי קוק. בקבוצה השנייה היו דייוויד קוק, קארלי סמית'סון וג'ייסון קסטרו. ארצ'ולטה היה היחיד שלא נבחר לאחת הקבוצות, ומקומו היה מובטח בתוכנית הבאה.
הוא התבקש לבחור את הקבוצה שלדעתו הייתה בטוחה ונשארת בתחרות. ארצ'ולטה סירב לבחור אחת מהקבוצות והתיישב באמצע הבמה, בדומה למה שעשתה מלינדה דוליטל בעונה הקודמת.