ב-1975 החל ללמוד בחוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית ואחר כך בבתי ספר לתיאטרון באנגליה ובארצות הברית. בשנים 1977–1978 הקים וניהל את תיאטרון "מדוגה" שפעל במסגרת תיאטרון ירושלים והעלה בו מופעים ניסיוניים והצגות רחוב. בשנים 1978–1984 היה דרמטורג ובמאי בתיאטרון החאן בירושלים. מ-1984 כותב מחזות וסרטים. מ-1986 מלמד כתיבת מחזות בבית הספר לדרמה בסמינר הקיבוצים. בשנים 2007-1992 לימד כתיבת מחזות פוליטיים באוניברסיטת תל אביב. היה פרופסור אורח במספר אוניברסיטאות בחו"ל: באוניברסיטת אוקספורד, באוניברסיטת דיוק בצפון קרוליינה, בנוקס קולג' באילינוי, ובאוניברסיטת נהרו בניו דלהי.
בשנת 1994 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
בשנת 2014 זכה בפרס מפעל הפיס לאמנויות על שם לנדאו.
ביום העצמאות של שנת 2020 הדליק מוטי לרנר משואה בטקס הדלקת משואות אלטרנטיבי.
נשוי ואב לשלושה. מתגורר ברמת השרון.
תחומי פעילות.
בשנות השמונים והתשעים הציבו אותו מחזותיו "קסטנר", "חבלי משיח" ו"פולארד" וסדרות הדרמה הדוקומנטריות משפט קסטנר וקו-300 במרכז העשייה התיאטרונית והטלוויזיונית בישראל ועוררו דיון ציבורי בנושאים שונים, כגון השואה, ההתנחלויות, האתוס המוסרי של החברה בישראל, יחסי ישראל ויהודי התפוצות. במחצית השנייה של שנות ה-90 החריפה הביקורת הפוליטית במחזותיו, והתאטרונים נמנעו מהצגת מחזות אלה, שרובם הוצגו בחו"ל ("רצח יצחק", "בנדיקטוס", "פאולוס", "אחרי המלחמה"). מחזהו "ההודאה" שהוצג בתיאטרון J בוושינגטון ב-2014 עורר ויכוח ציבורי סוער, שבסופו פוטר מנהל התיאטרון. ב-2013 העלה החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב את המחזה "רצח יצחק", תיאטרון החאן הירושלמי העלה את "דוחקי הקץ", תיאטרון באר שבע העלה את "חבלי משיח", וב-2016 הוצג המחזה "ההודאה" בבימויו של סיני פתר ובכיכובו של עודד קוטלר.
פרשות.
חלק ממחזותיו של לרנר הביאו למחלוקת ציבורית שהגיעה לעיתים אף לפתחו של בית המשפט.
פרשת חנה סנש.
ב-7 ביולי 1994, ערב שידור הסדרה "משפט קסטנר" בערוץ 1 פנו משפחת סנש וגופים נוספים לבג"ץ בעתירה למנוע שידור קטע מן הפרק השני בו מטיח ד"ר קסטנר בקתרינה סנש, אמה של הצנחנית חנה סנש כי בתה נשברה בחקירה על ידי הגסטפו ההונגרי והסגירה את שני הצנחנים שיצאו עימה למסע: פרץ גולדשטיין ויואל פלגי. טענת העותרים הייתה כי הקטע שקרי וכי הקרנתו תפגע בכבודה ובשמה הטוב של חנה סנש וברגשות הציבור בכללותו. בית המשפט קבע כי אין בסיס היסטורי לדברים הללו והם אינם אמת, אך התיר את הקרנת הסדרה ברוב קולות. לאחר הכרעתו פנה נשיא בית המשפט העליון, השופט אהרן ברק, אל מנכ"ל רשות השידור וביקשו שלא לשדר את הקטע מעורר המחלוקת. רשות השידור הפעילה לחץ כבד על הבמאי והתסריטאי ובסופו של דבר הקטע האמור לא שודר. ב-24 ביולי 1999 פרסם בג"ץ את נימוקיו (בג"ץ 6126/94, 6143/94) ולרנר השיב במאמר ב"הארץ" ב-5 ביולי 1999 שכותרתו "לא מדובר בפרי דמיוני" בו טען שהאפשרות שחנה סנש נשברה בחקירה אינה בלתי סבירה וכי הועלתה שלושים שנה לפני כתיבת התסריט בספרם של יואל והאנזי ברנד, "השטן והנפש" (1964).
פרשת פולארד.
גם לקראת העלאת המחזה "פולארד" בתיאטרון הקאמרי התנהל מאבק משפטי לביטולה של ההצגה, והד"ר אליקים רובינשטיין, היועץ המשפט של משרד הביטחון, פנה לתיאטרון הקאמרי וטען שהעלאתה תגרום נזק למעורבים בפרשה. טענות דומות העלו גם אשתו של יונתן פולארד ומפעילו – אך התיאטרון נתן גיבוי מלא למחזאי ובסופו של דבר עלה המחזה בשלמותו.
רצח יצחק.
בדצמבר 1999 הועלה בתיאטרון העירוני בעיר היילברון שבגרמניה המחזה "רצח יצחק" העוסק ברצח יצחק רבין. לאחר שהושמעו טענות נגד המחזאי שהמחזה "אנטישמי" התקיים דיון במליאת הכנסת בו דרשו מספר חברי כנסת מן הממשלה לפנות לממשלת גרמניה בבקשה להוריד את ההצגה מהבמה. שר התרבות, מתן וילנאי, דחה את הדרישה, והמליאה החליטה להעביר את הדיון לוועדת החינוך ובסופו של דבר הדיון לא התקיים.
רוקו אוקיץ'
רוקו-לני אוקיץ' (Roko-Leni Ukic; נולד ב-5 בדצמבר 1984) הוא כדורסלן קרואטי, המשחק בקבוצת שארקס דאנטיב מליגת העל הצרפתית ובנבחרת קרואטיה. אוקיץ' משחק לרוב בעמדת הרכז, אך יכול לתפקד גם כקלע. בעבר אוקיץ' שיחק גם בליגת ה-NBA.
קריירה.
אוקיץ' נולד וגדל בספליט שבקרואטיה, והחל את הקריירה שלו במועדון הכדורסל המקומי, ק.ק ספליט, בשנת 1992. הוא שיחק במדי קבוצת הקדטים של המועדון, וזכה עמה פעמיים באליפות קרואטיה לקדטים. בשנת 2000 ערך אוקיץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ספליט, בהיותו בן 16. הוא שיחק בספליט במשך חמש עונות בהן היה מהשחקנים הבכירים בקבוצה, והשיג ממוצעים של 18.5 נקודות ו-4.3 אסיסטים ב-35.2 דקות למשחק. הוא זכה עם הקבוצה בגביע הקרואטי ב-2004 ונבחר פעמיים למשחק האולסטאר הקרואטי.
בדראפט ה-NBA של 2005 נבחר אוקיץ' במקום ה-41 על ידי טורונטו ראפטורס. מאחר שלא רצה להיות שחקן ספסל ב-NBA ולקבל דקות משחק מועטות, החליט אוקיץ' לעבור לטאו ויטוריה מהליגה הספרדית בעונת . הוא זכה עם טאו בגביע המלך הספרדי והעפיל עמה לסדרת גמר הפלייאוף של הליגה הספרדית, שם הפסידה הקבוצה לאוניקאחה מלאגה. במדי טאו הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ביורוליג.
לאחר עונה אחת בטאו, עבר אוקיץ' בעונת לברצלונה, שבה פתח בקביעות בחמישייה בעמדת הרכז. הוא סייע לברצלונה לזכות בגביע המלך בעונה זו, וכן רשם העפלה שנייה ברציפות לסדרת הגמר בליגה, שהסתיים בהפסד לריאל מדריד. ביורוליג הוא קלע בעונה זו 5.1 נקודות בממוצע למשחק. בעונת הוא שיחק בלוטומטיקה רומא האיטלקית תחת מאמנו בנבחרת קרואטיה, יסמין רפשה.
ביולי 2008 החליטה טורונטו ראפטורס לממש את האופציה על אוקיץ', והחתימה אותו על חוזה. בעונת הרוקי שלו ב-NBA שותף אוקיץ' ב-72 משחקים, ושימש כרכז מחליף לחברו לשעבר בוויטוריה, חוסה קלדרון. ממוצעיו בעונה זו עמדו על 4.2 נקודות ו-2.1 אסיסטים ב-12.4 דקות למשחק, ואת שיא הקריירה שלו הוא קבע כאשר קלע 22 נקודות במשחק מול סן אנטוניו ספרס בפברואר 2009. לאחר אותה עונה הועבר אוקיץ' בטרייד למילווקי באקס, יחד עם קרלוס דלפינו.
נבחרת לאומית.
בצעירותו שיחק אוקיץ' בנבחרת הנוער של קרואטיה. הוא זכה עמה במדליית זהב באליפות אירופה לנוער ב-2002, והשתתף באליפות העולם לנוער ב-2003.
אוקיץ' שיחק לראשונה עבור הנבחרת הלאומית של קרואטיה באליפות אירופה בשנת 2005. במשחקים הראשונים בטורניר הוא מיעט מאוד לשחק, אך במשחקים האחרונים, שהיו חסרי חשיבות עבור קרואטיה, הוא קיבל דקות משחק רבות יותר וקלע נקודות רבות עבור קבוצתו. הוא סיים את הטורניר עם ממוצעים של 7.2 נקודות ו-1.7 אסיסטים למשחק.
אוקיץ' השתתף עם נבחרת קרואטיה גם באליפות אירופה ב-2007. הפעם היה אוקיץ' שחקן קבוע וחשוב יותר בסגל הנבחרת, וסייע לה להעפיל לרבע גמר האליפות ולסיים אותה במקום השישי, שהקנה לה השתתפות בטורניר הקדם-אולימפי. הוא השיג באליפות אירופה זו ממוצעים של 6.4 נקודות ו-1.9 אסיסטים, ב-16.7 דקות למשחק. באליפות אירופה 2009, הפעם כשחקן חמישייה קבוע, הוא סיים עמה שוב במקום השישי ובכך העפיל עמה לאליפות העולם.
רוקו לני אוקיץ'
וולפגנג איסר
קלאווה
קלאווה (Claves, "מקלות קובניים") הוא כלי הקשה נפוץ במוזיקה קובנית ובמוזיקה של פוארטו ריקו. הכלי הוא כלי הקשה אידיופוני פשוט המורכב משני מקלות באורך של 20 - 30 סנטימטר עשויים עץ קשה חלק או מחורץ. הנגן מקיש במקלות זה בזה ומשמיע קולות נקישה קצובים. השימוש בכלי נפוץ במקצבי הסון, הרומבה והסלסה. הנגן מחזיק מקל אחד באופן אופקי ומקיש עליו עם המקל השני אותו הוא אוחז בידו השנייה.
המלחין סטיב רייך כתב יצירה לכלי (" Music for Pieces of Wood ") והוא מופיע גם ב"פתיחה קובנית" מאת ג'ורג' גרשווין.
אשנטי
אשנטי (נולדה ב-13 באוקטובר 1980) הוא שם הבמה של אשנטי שקויה דאגלס. זמרת, שחקנית, מפיקה מוזיקלית ודוגמנית אמריקאית. בעלת חברת התקליטים ריטן אנטרטיינמנט.
אשנטי התפרסמה בשנת 2001, והייתה נחשבת לתגלית השנה לאחר ששניים משיריה הגיעו למקום ראשון במצעד הבילבורד הוט 100 בהם השיר "Foolish" שזכה להצלחה גדולה במצעד והיה במקום הראשון כ-10 שבועות.
אלבום הבכורה שלה, "Ashanti", שיצא בשנת 2002, זכה בגראמי, זכה להצלחה רבה ומכר למעלה מ-4 מיליון עותקים.
אשנטי נחשבת לאחת הזמרות המצליחות והפופולריות ביותר של תחילת שנות האלפיים, יש לה כ-5 אלבומים שנמכרו ביותר מ-15 מיליון עותקים ברחבי העולם וכולם הגיעו לעשירייה הפותחת של מצעד הבילבורד הוט 200, היא זכתה בלמעלה מ-60 פרסים בהם שני פרסי AMA, שמונה פרסי בילבורד ופרס גראמי אחד.
ראשית חייה.
דאגלס נולדה בניו יורק שבארצות הברית. אשנטי, בת לאב זמר ואם מורה לריקוד, התחנכה מגיל צעיר בבית מוזיקלי. במהלך ילדותה, למדה ריקוד, והייתה חברה במקהלה בכנסייה המקומית משפחתה היא בעלת שורשים אפריקנים אמריקנים, פיליפינים, סינים, אירים, אינדיאנים ופוארטו ריקנים. בשנת 1989 הופיעה לראשונה בטלוויזיה כניצבת בסדרה המוזיקלית 'פולי'.
כאשר אשנטי הייתה בת 12, אמה שמה לב לכישרון השירה היוצא דופן של בתה, והחליטה לפעול בנושא. היא הקליטה את בתה, והחלה לשלוח קלטות לחברות תקליטים. לאחר שעברו מספר רב של חברות תקליטים, שלא הסכימו להחתים אותה, הגיעו אשנטי ואמה לחברת התקליטים בד בויז רקורדס של הראפר פי דידי. פי דידי הציע לה חוזה, אך אמה לא הסכימה לחוזה שלא היה הוגן לטעמה. בסופו של דבר, בשנת 1994 אשנטי חתמה בג'ייב רקורדס, לייבל שכיום שייך לסוני מיוזיק אנטרטיינמנט. החברה ניסתה לקדם את אשנטי כזמרת פופ אך לא הצליחה.