במהלך כהונתה הוכרה הרשות כאחת משתי הרשויות האפקטיביות ביותר בעולם. בתקופה זו, הרשות ביצעה קפיצת מדרגה בתפיסת המודיעין של הרשות וברמת האפקטיביות שלה. הרשות חוללה מספר רב של פרשיות הלבנת הון ומימון טרור, תמכה במאות חקירות כלכליות שהובילו להגשת כתבי אישום, הרשעות ותפיסות בהיקפים של מיליארדי ש"ח. מתודת האכיפה הכלכלית בישראל התבססה והובילה להתמוטטות ארגוני פשיעה משמעותיים.
בשנים אלו, הרשות העמיקה את פעילותה מול גופי האכיפה והביטחון בתחום המודיעין הפיננסי, הכפילה את גודלה והתבססה כגורם משפיע ומרכזי בישראל ובעולם. הרשות ועובדיה זכו בשורת פרסים עולמיים יוקרתיים, לרבות קבלת ציון האפקטיביות הגבוה ביותר בעולם, קבלת אות נציבות שירות המדינה להתייעלות, פרס החקירה הפיננסית הטובה בעולם מקבוצת אגמונט ועוד.
ד"ר ווגמן נבחרה כמנהלת מצטיינת במשרד המשפטים בשנים 2018 ו-2019.
ד"ר ווגמן הובילה את המהלך הלאומי להצטרפות מדינת ישראל לארגון ה-FATF (Financial Action Task Force), שהוא כח משימה בין-מדינתי הקובע את הסטנדרט הבינלאומי המחייב את כל מדינות העולם ואשר החברות בו תורמות משמעותית לכלכלת המדינות החברות בו. ישראל התקבלה לארגון כחברה ה-37, לאחר ביקורת מקצועית מקיפה שביצע הארגון. לאור קפיצת המדרגה המשמעותית שביצעה, דורגה ישראל שלישית בעולם באפקטיביות פעילותה, לאחר ארצות הברית ואנגליה. הערכת הסיכונים שביצעה ישראל הוגדרה על ידי הארגון כאחת המקיפות שבוצעו בעולם.
ההיערכות הלאומית בישראל לביקורת ה-FATF הובלה על ידי הרשות לאיסור הלבנת הון, וכללה 7 משרדי ממשלה, 25 רשויות ממשל ועשרות גופים מהסקטור הפרטי, במהלכה שופרו ביצועי המדינה בתחום בכ-80% בתוך 3 שנים. המהלך הובל על ידי צוות הרשות לאיסור הלבנת הון ללא מקור סמכות מחייב כלפי שאר השותפים בו. לאחר סיום הביקורת וההצטרפות לארגון ביצע משרד המשפטים תהליך למידה והפקת לקחים כדי ללמוד מהצלחת התהליך לטובת שכפול מנגנוני הצלחה בשירות המדינה.
במהלך כהונתה של ד"ר ווגמן בתפקיד ראש הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור, קידמה הרשות מספר רפורמות משמעותיות בתחום לרבות החלת משטר איסור הלבנת הון על נכסים וירטואליים (קריפטו), עבירות מס כעבירות מקור, צמצום השימוש במזומן, הסדרת תחום האשראי החוץ בנקאי, החלת צווי איסור הלבנת הון על סקטורים נוספים, החלת המשטר על עורכי דין ורואי חשבון, גיבוש רפורמה בחוק איסור הלבנת הון ועוד. ד"ר ווגמן יזמה את הרחבת סמכויותיה של הרשות לאיסור הלבנת הון כמפקחת בהיבטי האשראי החוץ בנקאי והקריפטו בהיבטי הלבנת הון.
ד"ר ווגמן הייתה הישראלית הראשונה שכיהנה בתפקיד בכיר בהנהלת ארגון ה-FATF העולמי. היא נבחרה לעמוד בראש קבוצת העבודה האופרטיבית, ה-RTMG Risk, Trends, and Methods Group בשנים 2019–2022, ובשנת 2020 שימשה בוועדה המייעצת לנשיא ארגון ה-FATF. בשנת 2022 הייתה מועמדת לנשיאות הארגון.
ד"ר ווגמן הובילה את המשלחת הישראלית לארגונים בינלאומיים מקצועיים נוספים: ארגוני Moneyval במועצת אירופה וקבוצת אגמונט.
הרשות להגנת הפרטיות.
בשנים 2019–2022 כיהנה ד"ר ווגמן בתפקיד ממלאת מקום ראש הרשות להגנת הפרטיות במשרד המשפטים, זאת, נוסף על על תפקידה ברשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור. המינוי בוצע על רקע המצב הפוליטי וקשיים משפטיים למנות מינויים המצריכים אישור ממשלה בתקופות הבחירות. יצוין כי ד"ר ווגמן הייתה חברה בצוות ההקמה של הרשות בשנת 2005.
במהלך תקופת כהונתה של ד"ר ווגמן בתפקיד ממלאת מקום ראש הרשות, הרשות להגנת הפרטיות נקלעה לשורת סוגיות ייחודיות סביב משבר הקורונה אשר הובילו לפגיעה קשה בפרטיות תושבי המדינה. בין השאר, הרשות קיבלה מעמד רשמי בחקיקה לראשונה כגורם מייעץ לממשלה (במסגרת חוק איכוני השב"כ) ופרסום שורת חוות דעת פומביות בנושא. עמדת הרשות, לפיה איכוני השב"כ פוגעים באופן לא מידתי בפרטיות ומתווה הפעולה החלופי שהציעה אומצו במלואם על-ידי בית המשפט העליון בפסק הדין שניתן בהרכב מורחב אשר עסק בחוקתיות החוק המסמיך של איכוני השב"כ. עמדת הרשות אומצה גם בפסיקת בג"ץ באשר לאי-העברת מידע על מתחסנים לעיריות.
בתקופה זו ביצעה הרשות מעבר לפעילות יוזמת וממוקדת בתחומי סיכון לאומיים. בין השאר, הרשות פרסמה עמדות וחוות דעת בהיקף גדול יותר במצטבר מאז הקמתה (מעל ל-50 עמדות לעומת 15 בכל העשור שקדם לכך). כמו כן, הגבירה הרשות להגנת הפרטיות את פעולת האכיפה וההרתעה, לרבות ביצוע מאות פיקוחי רוחב מגזריים ופרסום ממצאיהם לציבור, לצד הפעלה ראשונית של סמכויות אכיפה חדשניות באירועי אבטחת מידע, דוגמת חיוב במתן הודעה לנפגעי דלף המידע והגבלת העלאת השרתים לרשת.
משפחה.
נשואה ואם לשלושה. מתגוררת בתל אביב. אחיה הוא הרופא והדוגמן יונתן ווגמן.
אידה סיקמן
אידה סיקמן ידועה בתור האדם הראשון מתוך 136 אנשים שידוע שמתו בניסיון לחצות את חומת ברלין. ניסיון החציה הכושל התרחש ב-22 באוגוסט 1961.
ביוגרפיה.
אידה סיקמן נולדה ב-23 באוגוסט 1902 בפרוסיה המערבית באימפריה הגרמנית (כיום העיר , , פולין) בעיר שליד . היא עברה לברלין שם עבדה כאחות, ובאוגוסט 1961 התאלמנה. לאחר מלחמת העולם השנייה, חולקה ברלין לארבעה אגפים שהיו שייכים לבעלות הברית. סיקמן גרה ב 48 (Bernauer Straße) ברובע מיטה שנמצא בדיוק בתפר בין מזרח למערב ברלין, ואחותה, מרתה ל' גרה די קרוב לשם ב (Lortzingstraße) שהשתייך למערב ברלין. בעקבות חלוקת ברלין, הרחוב והמדרכה של רחוב ברנאואר היו באגף הצרפתי במערב ברלין, ואילו חזית הבניינים בצד הדרומי של רחוב ברנאואר היו באגף הסובייטי במזרח ברלין. כך יצא שסיקמן הייתה חוצה את הגבול בין הצד הסובייטי לצד הצרפתי רק על ידי יציאה מהבית. רחוב לורטזינג שבו גרה אחותה של סיקמן היה ממוקם בצד המערבי של ברלין שהיה בשליטת הצרפתים.
מוות.
ב־13 באוגוסט 1961, מיד לאחר סגירת הגבול בין מזרח ומערב ברלין, גרמניה המזרחית התחילה לבנות את חומת ברלין, חומה זו היוותה את הגבול בין שני חצאי ברלין. ביום הקמת החומה חמישים איש מרחוב ברנאואר נמלטו למערב ברלין, סיקמן לא הייתה ביניהם. בעקבות כך חמישה ימים מאוחר יותר ב־18 באוגוסט 1961, מנהיג מזרח גרמניה ולטר אולבריכט, (Walter Ulbricht) הורה לחיילי הגבול לחסום את הכניסות והחלונות בקומת הקרקע של חזית הבניינים בצד הדרומי של רחוב ברנאואר. חברי קבוצות המאבק של מעמד הפועלים והפולקספוליזי (משטרת גרמניה הדמוקטית) השגיחו על כל אדם שניסה להיכנס לבתים, והתושבים היו נתונים לשליטה נוקשה. תושבים רבים שגרו בבניינים שנמצאו בין החלק המזרחי לחלק המערבי של ברלין המשיכו לברוח למערב ברלין. דרך בריחה נפוצה בקרב תושבי הקומות העליונות של בניינים אלו הייתה שהוחזקו על ידי מכבי האש של מערב ברלין. ב־21 באוגוסט נחסמו הכניסה והחלונות של רחוב ברנאואר 48 על ידי שלטונות מזרח גרמניה. סיקמן לא יכלה לשאת את הניתוק מאחותה ובסביבות השעה שבע למחרת בבוקר, יום לפני יום הולדתה ה -59, זרקה סיקמן שמיכה וכמה מחפציה לרחוב במערב ברלין וקפצה מחלון דירתה בקומה השלישית. סיקמן קפצה לפני שהכבאים הצליחו לפתוח כראוי את יריעת הקפיצה ונפצעה קשה כשנפלה על המדרכה. סיקמן נפטרה כשהייתה בדרכה ל (Lazarus), זמן קצר לאחר הנפילה, ובכך הפכה לנפגעת הידועה הראשונה בחומת ברלין.
קבורה.
גופתה של סיקמן נשרפה ב והיא נקברה ב-29 באוגוסט 1961, ב (Seestraße). ארון קבורתה היה מעוטר בצבעי מערב ברלין, וללוויתה באו רבים מתושבי מערב ברלין כולל מספר אנשים חשובים מהרשויות הפעילות בעיר. במקום מותה המדויק הוקמה לכבודה אנדרטה מאולתרת משלושה לוחות עץ וחוט תייל. מאוחר יותר הוחלפה האנדרטה בלוח זיכרון והפכה למקום הטקסים השנתיים לכבוד קורבנות חומת ברלין. את האנדרטה ביקרו לעיתים קרובות פוליטיקאים זרים כולל רוברט פ קנדי, והארכיבישוף מקריוס, כדי לכבד את קורבנות החומה.
חיים גופן
חיים גופן (נולד ב-8 ביולי 1951) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שכיהן כמפקד בסיס תל נוף ומפקד בסיס רמון.
ביוגרפיה.
גופן הוא בן קיבוץ אפיקים. התגייס לצה"ל ב-1969, סיים קורס טיס ב-1971 ושירת כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי. במלחמת יום הכיפורים נלחם כטייס סקייהוק במסגרת טייסת 107. מטוסו נפגע במבצע מפצח 22 והוא נאלץ לנוטשו באזור בסיס רמת דוד. בהמשך שירותו פיקד על טייסת 201. ב-1993 מונה למפקד בסיס רמון. בספטמבר 1995 מונה למפקד בסיס תל נוף. בתקופת כהונתו התרחש אסון המסוקים, בעקבות האירוע ננזף אדמיניסטרטיבית על ידי הרמטכ"ל בהמלצת ועדת החקירה. שירת בתפקיד עד יולי 1998.
לאחר שחרורו כיהן כמנהל פרויקט בחברת נטקום, בשנים 2000 עד 2008 כיהן כמנכ"ל חברת צל"פ בתחום של אריזות גמישות בתעשיית המזון. ובשנים 2010 עד 2016 כיהן כדירקטור חיצוני בחברת כפרית תעשיות.
גופן בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן, בעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה, בוגר המכללה לביטחון לאומי.
טשונגוואה טלקום
יחלאל
יַחְלְאֵל הוא דמות מקראית, בנו השלישי והאחרון של זבולון ונכדם של יעקב ושל לאה. ליחלאל היו שני אחים: סרד ואלון. למשפחתו של יחלאל קראו משפחת היחלאלי.
בתרגום השבעים לספר בראשית הוא נקרא יחלואל.
מרטין נות סובר שהשם מגיע מהמילה יחל שהוא עתיד מקוצר לשורש חלה, הידוע מן הערבית והארמית, ופירושו מתוק, ערב. לפי הצעה זו, פירוש השם הוא בקשה שימתק לאל הילד, כלומר שיעשה איתו חסדים.
יש מדרש האומר שיחלאל נקרא כך משום שמיחל לה' ולישועתו.
קמפיונה ד'איטליה