הקיסר נקלט בתחילה בטירת אמרונכן בידי הרוזן פון בנטינק. הקיסר שהה בטירה במשך שנה וחצי, ובתקופה זו אילזמן התאהב באליזבת פון בנטינק, בתו של הרוזן, שניהלה את משק הבית בטירה לאחר מות אמה. במאי 1920 הם התארסו, ובאוקטובר של אותה שנה הם נישאו. בסוף שנת 1919 רכש הקיסר את אחוזת דורן מידי הברונית המסטרה דה בופור, ולאחר שיפוץ נרחב, עבר לגור בה ב-1920. אליזבת החליטה להישאר באמרונכן ולנהל את משק הבית של אביה. אילזמן החליט לחלק את זמנו בין דורן לאמרונכן, אולם בפועל בילה יותר זמן בדורן.
אילזמן היה האיש הקרוב ביותר לקיסר, ופרט לעבודתו היומיומית גם סייע לו בעבודות הגינה והגיש לו את החדשות החשובות מהעיתונים. הוא היה אחד מהבודדים שיצאו עם הקיסר לגלותו ונשארו עמו עד מותו ב-1941. אילזמן החליט להישאר בהולנד ולבקשתו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה, המשיך לנהל את אחוזת דורן. ב-6 ביוני 1952 הוא התאבד בפתח האחוזה.
אילזמן ניהל יומן במשך שנים, אשר חלקים ממנו פורסמו לאחר מותו והוא משמש כמקור חשוב לשנות הגלות של הקיסר. על בסיסו של יומן זה כתב יאן בכמן את הרומן הגרמני "הקיסר בגלות" (Der Kaiser im Exil). בסרט הנשיקה האחרונה של הקיסר גולמה דמותו בידי בן דניאלס.
סוזי אופנהיימר
סוזי (סוזאן) אופנהיימר (באנגלית: Suzi Oppenheimer; נולדה ב-13 בדצמבר 1934) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית מניו יורק, ששירתה בין השנים 1985–2012 כחברת הסנאט של מדינת ניו יורק מטעם המפלגה הדמוקרטית.
קודם לכן (1977–1984) הייתה ראש עיריית ממרנק במחוז וסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק.
קראבי (מחוז)
מחוז קראבי (בתאית: กระบี่) הוא אחד מהמחוזות הדרומיים של תאילנד, הממוקם לחופי ים אנדמן. העיירה קראבי היא מקום המושב של הממשל המחוזי.
גאוגרפיה.
האזור מכיל פסגות רבות העשויות אבן גיר, הן ביבשה והן בים. מבין 154 האיים במחוז, האי קופי פי לה הוא האי הנודע ביותר, אשר בו צולם הסרט "החוף" שיצא לאקרנים בשנת 2000 ואשר בו מככב לאונרדו דיקאפריו. איים בולטים נוספים במחוז קראבי כוללים בין היתר את קו פי פי דון, אשר הוא חלק ארכיפלג קו פי פי, ואת האי קו לנטה, אי גדול למדיי בחלק הדרומי של המחוז. אזור רצועת החוף של מחוז קראבי נפגע קשות כתוצאה מהצונאמי שאירע ב-26 בדצמבר 2004.
פסגות אבן הגיר של קראבי מכילות מערות רבות, כאשר ברובן ישנם נטיפים וזקיפים. המערות "Tham Chao Le" ו- "Tham Phi Hua To" הממוקמים במחוז מכילים ציורי סלע פרהיסטוריים המתארים בני אדם, בעלי חיים וצורות גיאומטריות שונות. בשנת 1986 מצאו ארכאולוגים במערת לאנג רונג ריאן ממצאים אנושיים מלפני 40,000 שנים הכוללים כלי אבן, כלי חרס ועצמות. אלו מהעדויות הקדומות ביותר שקיימות להתיישבות אנושית באזור דרום מזרח אסיה.
הגידולים החקלאיים הבולטים ביותר במחוז קראבי הם מטעי גומי ושמן דקלים. מטעי הדקלים בלבד משתרעים על פני כ-1,568 קילומטרים רבועים, שהם כ-52 אחוזים מסך הקרקעות החקלאיות במחוז. מטעי הדקלים והגומי משתרעים ביחד על פני כ-95 אחוזים מסך הקרקעות החקלאיות במחוז. האזורים המיוערים במחוז משתרעים על פני כ-915 קילומטרים רבועים, שהם כ-17.2 אחוזים משטחי המחוז.
חלוקה מנהלתית.
מחוז קראבי מחולק ל-8 תתי-אזורים (המכונים בתאית "אמפו"), אשר הם מחולקים בפני עצם ל-53 תתי-אזורים (המכונים בתאית "טמבון") ו-374 כפרים (המכונים בתאית "מובאן").
אוכלוסייה ותרבות.
אוכלוסיית המחוז כוללת בין היתר בודהיסטים, תאילנדים-סינים, מוקנים, ומוסלמים. צפיפות האוכלוסייה היא הכי גדולה באזור רצועת החוף ובפרט באזורים נואה קלונג וקראבי - אזורים בהם צפיפות האוכלוסייה הממוצעת היא מעל ל-150 אנשים לקילומטר רבוע. האזור עם צפיפות האוכלוסייה הכי נמוכה הוא אזור ההר קאו פאנום בו צפיפות האוכלוסייה היא 61 אנשים לקילומטר רבוע. בודהיזם היא הדת הדומיננטית ביותר במחוז (65 אחוז מכלל האוכלוסייה הם בודהיסטים) ולאחר מכן אסלאם (34 אחוז מכלל האוכלוסייה הם מוסלמים). באופן מסורתי מרבית תושבי קראבי עבדו בעבר בחקלאות. בעשורים האחרונים התיירות הפכה למקור הכנסה מרכזי במחוז.
כלכלה.
כלכלת המחוז מסתמכת כיום בעיקר על הענפים חקלאות, תיירות, ובמידה פחותה, דיג. היצרנית הגדולה ביותר בתאילנד של מוצרי שמן דקלים, חברת "Univanich Palm Oil PCL", ממוקמת במחוז קראבי.
תיירות.
מחוז קראבי נמצא במקום החמישי בתאילנד מבחינת הכנסות מתיירות (רק האזורים בנגקוק, פוקט, צ'ונבורי וצ'אנג מאי ריווחיים יותר מבחינת ההכנסות מענף התיירות). מרבית המבקרים מגיעים למחוז קראבי בין החודשים נובמבר לאפריל. מרבית המבקרים במחוז קראבי מגיעים מסין ומלזיה. בנוסף לכך נוהגים ישנה גם כמות גדולה יחסית של מבקרים סקנדינבים במחוז (מבין חמשת הלאומים עם כמות המבקרים הגדולה ביותר במחוז). לפי רשות התיירות של תאילנד נכון ל-2018 היו במחוז 460 בתי מלון, כאשר כ-200 בתי מלון נוספים נמצאו עדיין בתהליך של השגת רישוי, ו-200 נוספים נמצאו בשלבי בדיקה ראשוניים.
פארק לאומי.
הפארק הלאומי האט נופהאראט טהארה-מו קו פי פי - פארק לאומי שהוקם בשנת 1983 המשתרע על פני כ־387.9 קילומטרים רבועים.
הפארק הלאומי מו קו לנטה הוא פארק לאומי הממוקם בחלקו הדרומי של מחוז קראבי המורכב ממספר איים. שני האיים הגדולים הם קו לנטה נוי וקו לנטה יאי. למרות ששני האיים מאוכלסים, קו לנטה יאי הוא יעד התיירות העיקרי. הפארק הוקם בשנת 1990.
כריסטיאן דוד גינצבורג
כריסטיאן דוד גינצבורג (לעיתים: גינזבורג או גינסבורג; באנגלית: Christian David Ginsburg; 25 בדצמבר 1831, ורשה - 7 במרץ 1914) היה חוקר תנ"ך בריטי, חוקר המסורה למקרא. יהודי מומר.
גינצבורג, בן למשפחה יהודית ורשאית, למד בבית המדרש לרבנים בוורשה והתנצר בשנת 1846 בגיל 15. הוא היגר לאנגליה והחל בחקר המקרא. מלבד מהדורה מתורגמת עם פרשנות היסטורית וביקורתית של שיר השירים (1857) ואחריה של קהלת, פרסם מחקרים על הקראים, האיסיים ועל תורת הקבלה. המגנום אופוס שלו הוא ספרו לביקורת ה"מסורה" בארבעה כרכים (1880–1905) שנדפס במהדורה מצומצמת ונחשב לספר יסוד במקצוע זה.
כריסטיאן דוד גינסבורג
תהילים מ'
תהילים מ' הוא המזמור הארבעים בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-39) ועוסק בשיר הלל ותפילה לעזרה.
תוכנו של המזמור.
מזמור מ' מורכב משמונה עשרה פסוקים, ומחולק לשני חלקים עיקריים:
א'-י"א.
המשורר שניצל ממצוקה מ"בּוֹר שָׁאוֹן" (רועש)(ג) מלא בטִּיט טובעני שר "שִׁיר חָדָשׁ"(ד) של תהילה לאלוהיו.
בשיר משתף המשורר בסיפור הצלתו ומחזק את הרבים בתודעה ש"אַשְׁרֵי הַגֶּבֶר אֲשֶׁר שָׂם ה' מִבְטַחוֹ"(ה).
אבל בניגוד לתפילה, הוא לא מקריב קורבנות כי הוא יודע ש"זֶבַח וּמִנְחָה לֹא חָפַצְתָּ"... עוֹלָה וַחֲטָאָה, לֹא שָׁאָלְתָּ". רק לעשות את רצון האל הכתוב "בִּמְגִלַּת סֵפֶר" ומפנים אותו אל תוכו ממש "וְתוֹרָתְךָ בְּתוֹךְ מֵעָי".
י"ב-י"ח.
שוב קורא המשורר לאלוהיו לעזרה:"ה' לְעֶזְרָתִי חוּשָׁה". ועם ההצלה יוכו גם אויביו שמחכים לראות את נפילתו, וקול שמחה יישמע. קולם של המאמינים:"יָשִׂישׂוּ וְיִשְׂמְחוּ בְּךָ כָּל מְבַקְשֶׁיךָ יֹאמְרוּ תָמִיד יִגְדַּל ה' אֹהֲבֵי תְּשׁוּעָתֶךָ"(י"ז).
בתרבות.
במוזיקה החסידית.
אתה השם - אייזיק האניג בלחן של האדמו"ר מפיטסבורג, עיבוד של מונה רוזנבלום באלבום אמת ניגוני חסידי פיטסבורג 11.
הצלה אבולוציונית
הצלה אבולוציונית היא תהליך שבו אוכלוסייה, שהייתה נכחדת בהיעדר תהליכי אבולוציה, שורדת עקב ברירה טבעית. המונח נטבע לראשונה בשנת 1995 על ידי ריצ'רד גומולקביץ' ורוברט הולט בהקשר של שינוי סביבתי פתאומי, אך תהליך ההצלה האבולוציונית נחקר עוד קודם לכן בהקשר של שינוי סביבתי מתמשך ובעיקר בנושא האבולוציה של עמידות לתרופות .
מסגרת תאורטית.
הצלה אבולוציונית הבאה בעקבות שינוי חד בסביבת החיים של אורגניזם, מייצרת גרף היקף אוכלוסייה לפי זמן שצורתו כצורת האות U, כאשר בעלי הגנוטיפ המקורי מוחלפים בבעלי גנוטיפ המותאם לשינוי.
בסביבה המשתנה באופן רציף, ההצלה האבולוציונית צפויה לייצר השהיה של הופעת התכונות המתאימות לשינויים לאחר השינויים עצמם, כאשר קצב השינוי וקצב האבולוציה זהים.
הצלה אבולוציונית נבדלת מהצלה דמוגרפית, בה אוכלוסייה שורדות על ידי הגירה מתמשכת (למשל, הגירת חיות בר לתוך הערים), ללא צורך באבולוציה. מצד שני, הצלה גנטית, שבה אוכלוסייה שורדת בשל הגירת הבלתי מתאימים, יכולה להיחשב כמקרה מיוחד של הצלה אבולוציונית.
תצפיות תומכות.
הצלה אבולוציונית הודגמה במחקרים ניסיוניים ותצפיות רבים ושונים, כגון:
ריכטרספלד
כריסטיאן דוד גינזבורג
יהדות ורשה
אחוזת דורן
אחוזת דורן (בהולנדית: Huis Doorn, בגרמנית: Haus Doorn) היא טירה קטנה בעיירה דורן שבהולנד. האחוזה התפרסמה כמקום מגוריו של וילהלם השני, קיסר גרמניה אשר יצא לגלות בהולנד לאחר מלחמת העולם הראשונה. הקיסר הגולה התגורר באחוזה משנת 1920 ועד מותו ב-4 ביוני 1941. הוא נקבר במאוזוליאום בפארק האחוזה. כיום האחוזה היא מוזיאון הנמצא בבעלות ממשלת הולנד.
היסטוריה.
אחוזת דורן עתיקה מאוד. היא נזכרת לראשונה בשנת 1289. במקור היא הייתה מבצר עם חפיר, חומה ומגדלי הגנה שחלקם השתמרו עד ימינו. המבצר היה בבעלות קתדרלת אוטרכט. ב-1633 מכרו הנזירים את המבצר לאציל מקומי בשם רינייר פון גולדשטיין. האחוזה עברה שיפוצים רבים, ובמאה ה-18 קיבלה את צורתה הנוכחית. הציוד והריהוט של הטירה נקנו במאה ה-19.