אחרי לימודיו עבד כפסיכולוג קליני בתחום הבריאות וכמזכ"ל הליגה הקומוניסטית הצעירה, ובהדרגה החל לבקר את המשטר הקומוניסטי ואת האלימות כלפי המתנגדים, כשהתנגד להוצאתו להורג של ארנאלדו אוצ'ואה סאנצ'ס, הוא גורש ממרפאתו ואיבד את חברותו בליגת הנוער הקומוניסטית. כמו כן, נשלל ממנו דיור על היותו לא אמין מבחינה פוליטית.
פעילותיו הפוליטיות ומאסרים.
ב-1995 יצא פריניאס בגלוי נגד השחיתות שראה בקרב חברי הנהלת בית חולים גדול בעיר הולדתו סנטה קלרה. בתגובה נעצר על ידי שירות הביטחון הקובני למשך אחד עשר חודשים, הובל לאגף סגור בבית חולים פסיכיאטרי שם הוזרקו סמים לגופו. פריניאס סיפר שנים אחר כך: "עד היום אני לא יודע מה היה הרכב החומרים האלה, אבל דעתי ורוחי השתבשו לזמן ממושך".
לאחר המשפט שנעשה במהלך חודשי מאסרו של פריניאס, הוא נידון לעשרה חודשי מאסר נוספים ופוטר מבית החולים בו עבד.
בתום מאסרו, החל פריניאס את פעילותו העיתונאית והאקטיביסטית כעיתונאי חופשי הלוחם לזכויות האזרחים בארצו ונאבק בהגבלות על חופש הביטוי. מחאתו כנגד השלטון התפתחה מעבר לכתיבה: הוא קיים 23 שביתות רעב. הארוכה שבהן, שנמשכה שבעה חודשים, הייתה בשנת 2006 אשר התרחשה כמחאה על ההגבלות החמורות שהטילה הממשלה על השימוש באינטרנט, והסתיימה רק כאשר חייו של פריניאס היו בסכנה.
שביתת רעב מפורסמת נוספת אותה קיים פריניאס התרחשה במטרה למחות על מותו של עמיתו האסיר הפוליטי אורלנדו זאפטה טמאיו, פריניאס ציין שימשיך בשביתה עד לשחרורם של עשרים ושישה אסירי מצפון. שביתה זו הובילה לשיחרורם של 52 אסירי משטר.
פריניאס ממשיך את פעילותו הפוליטית והאקטיביסטית כנגד המשטר ובעד חופש הביטוי בשביתות רעב נוספות שמקיים ובהפגנות רבות.
פרס סחרוב לחופש המחשבה.
בשנת 2010 זכה פריניאס בפרס סחרוב לחופש המחשבה על ידי הפרלמנט האירופי. בטקס זכה לתשבחות על ידי הפרלמנט שכינו אותו כ"סמל המאבק לחופש הביטוי". בדצמבר 2010 הממשלה הקובנית שללה מפרינס אשרת יציאה הדרושה כדי לנסוע לשטרסבורג כדי לקבל את הפרס, והוצב בטקס כיסא ריק לכבוד פריניאס. בהודעה המוקלטת ששלח לטקס הענקת הפרס בפרלמנט האירופי, אמר פריניאס: "אני גאה להיות חלק קטן מרוח ההתקוממות של העם הקובני".
ברדע
מלוויל (אי, אוסטרליה)
האי מלוויל (באנגלית: Melville Island; בטיווי : Yermalner) הוא אי שנמצא במזרח ים טימור, מול חופי הטריטוריה הצפונית, אוסטרליה. האי, יחד עם האי בת'רסט ותשעה איים לא מיושבים, נמצא באיי טיווי . על האי נמצא שדה התעופה סנייק ביי .
היסטוריה.
טיווים כבשו את האזור לפני לפחות 40,000 שנה. יש הטוענים שהאירופאי הראשון שראה את האי היה אבל ינזון טסמן ב-1644.
החוקר פיליפ פרקר קינג (בנו של מושל ניו סאות' ויילס, פיליפ גידלי קינג) קרא לאי מלוויל על שם רוברט דונדאס . שמו של רוברט מונצח גם על שם האי מלוויל הגדול בהרבה ממנו בארכיפלג הארקטי הקנדי. זמן קצר לאחר מכן, ב-1824, הבריטים ניסו ליישב את החוף הצפוני של אוסטרליה, בפורט דונדאס , שנמצא על האי. היישוב ננטש ב-1828.
על האי, היה מיסיון קתולי, עליה גדלה אמה של נובה פריס, לאחר שנלקחה מאמה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הוקמה סיירת סנייק ביי הקטנה, שאוישה על ידי המקומיים, כחלק מכוחות הצבא שנפרסו בשביל להגן על האי מפני תקיפות יפניות.
גאוגרפיה ואקלים.
האי שוכן במזרח ים טימור, כ- צפונית לדרווין וממערב לחצי האי קובורג , ארץ ארנהם. האי מלוויל הוא האי השני בגודלו באוסטרליה, אחרי האי טסמניה. באי, יש אקלים טרופי.
אוכלוסייה.
היישוב הגדול ביותר באי הוא היישוב מיליקפיטי , המונה 559 תושבים. היישוב השני בגודלו הוא היישוב פירנג'ימפי , המונה 440 תושבים. בערך 30 אנשים נוספים חיים בחמש תחנות חיצוניות משפחתיות.
ממשל.
כחלק מאיי טיווי , האי מלוויל נמצאת בתחום השיפוט של הטריטוריה הצפונית, אוסטרליה, כאשר מועצת אדמות טיווי היא הסמכות האזורית.
גל בן משה
ווייצ'ך ריכלביץ'
שליטה בהמון
שליטה בהמון היא שיטה באבטחת הציבור , שבה כמות רבה של קהל נתונה לניהול וריסון, במטרה למנוע תדחוקת קהל; מהומות וקטטות; ותגרות בהן מעורבים אנשים תחת השפעות סמים ואלכוהול. לשליטה בהמון ישנו שימוש תכוף באמצעים לפיזור הפגנות. באירועי תדחוקת קהל עלולים לגרום למאות רבות של הרוגים.
שליטה יעילה בהמון עוסקת בניהול התאספויות צפויות ובלתי צפויות של קהלים. שליטה בהמון עשויה לכלול מאבטחים שכירים באופן פרטי או שוטרים. שליטה בהמון היא כלי בו עושים שימוש לעיתים קרובות באירועים ציבוריים גדולים כגון ירידים, פסטיבלים, אצטדיונים והפגנות ציבוריות. באירועים מסוימים מאבטחים ומשטרה משתמשים בגלאי מתכות ובכלבי משטרה כדי למנוע הברחת כלי נשק וסמים אל תוך הקהל.
היסטוריה.
ההיסטוריה של שליטה בהמון מתוארכת עוד לשנות ה-20 של המאה ה-20, אז לא הייתה יחידה רשמית לשליטה בהמון. בתקופה זה, בין עשר לעשרים שוטרים היו מוקצים לבקרה של אירועים ציבוריים גדולים, ולרוב היו שוטרים אלה ניצבים בערך 20 רגלים בקו אחד מאחורי ראשוני האנשים בקהל המדובר. השוטרים היו חמושים באלות וידיות גרזן. תפקידם לרסן את הקהל גרידא, באופן שיסתיים לשביעות רצון כל הצדדים, וכתוצאה מכך נפצעו לא פעם שוטרים רבים.
מאוחר יותר בשנות ה-50 של המאה ה-20, הצוותים הראשונים שלמעשה עסקו בשליטה בהמון התחמשו באמצעים לפיזור הפגנות. התכלית הייתה ששוטרי השליטה בהמון יבצרו את השורות הראשונות של הקהל. כשהגיעו למגע ממשי עם הקהל, השוטרים עם האלות אמורים היו לסייע לעמיתיהם שהוקצו לשליטה בהמון. עם זאת, אם נעשה שימוש נגד כוחות המשטרה בכוח קטלני, לא הייתה שום הכשרה או נוהל להתמודדות עם מצב זה. בשלב זה נותרו השוטרים להסתדר בעצמם.
שנות ה-60 וה-70 סימנו את ההמצאה והשימוש הנרחב בגז מדמיע. בד בבד, השוטרים לא היו רגילים להשתמש בחידוש זה בסביבה שבה הראייה הייתה מוגבלת. השריון שלבשו באותה תקופה לא היה נייד כמו בהווה, לפיכך נעשה השימוש בסוג שריון זה לנדיר. "בקר קהל" הוא שמו של אדם אשר נועד לשלוט בהמון במסגרת כזו אחרת, ולעיתים הוא עשוי להיקרא בשמות "שוער" או "סדרן".
Always Look on the Bright Side of Life (שיר)
מלחמת האזרחים האלבנית
מלחמת האזרחים האלבנית היה מרי אזרחי, שהחל בינואר 1997 בעקבות כישלון הונאות פונזי גדולות ברחבי המדינה והאשמת הממשלה בעזרה להונאת אלו. במהלך האירועים הופלה הממשלה ויותר מאלפיים אנשים נהרגו. יש המכנים את המאורעות כמרד, מרי אזרחי ואף אירוע שהסלים לכדי מלחמת אזרחים.
בינואר 1997 אזרחים אלבנים שהפסידו את הונם (1.2 מיליארד דולרים בסך הכול וממוצע של כ-400 דולר לאזרח) החליטו לצאת להפגין ברחובות. אזרחי המדינה דרשו החזרת כספם מהממשלה. ב-1 במרץ ראש הממשלה אלכסנדר מקסי (Aleksandër Meksi) פרש מתפקידו ויממה לאחר מכן נשיא אלבניה הכריז על מצב חירום לאומי. ב-11 במרץ מנהיג המפלגה הסוציאליסטית של אלבניה, באשקים פינו (Bashkim Fino) מונה לראש ממשלת אלבניה. מינוי זה לא עצר את חוסר הסדר. בשלב זה הצבא החל לאבד את כוחו וכאוס שרר ברחובות.
במהלך חודש מרץ מדינות החלו לפנות את אזרחיהם מאלבניה מחשש כי יפגעו. בעקבות החלטה 1101 של האו"ם ב-28 במרץ נכנסו לאלבניה כוחות בינלאומיים של כ-7,000 חיילים על מנת להחל סדר במדינה. האו"ם פחד כי המהומות באלבניה יגלשו אל מחוץ לגבולותיה ופליטים יגיעו אל כל אירופה. ב-15 באפריל יצא לדרך מבצע אלבה על מנת להשיב את הסדר למדינה. בעקבות חוסר הסדר ששרר במדינה, כלי נשק רבים הגיעו לצבא שחרור קוסובו, וחלקם הגיעו אל מלחמת קוסובו.
גורמים.
בשנת 1992 המפלגה הדמוקרטית של אלבניה ניצחה בבחירות החופשיות הראשונות וסאלי ברישה נהפך לנשיא. לאחר נפילת מסך הברזל, אלבניה אימצה כלכלת שוק חופשי במטרה להתאושש מהקומוניזם שהחלה "המפלגה הסוציאליסטית של האנשים ברפובליקת אלבניה" בשנת 1946. השוק הפתוח ששלט באלבניה היה חסר רגולציה וגרם להונאות פונזי והונאות פירמידה רבות שהבטיחו תשואה חודשית של 10-25% ואף עזרו בהלבנת הון ומכירת נשק. 1.2 מיליארד דולרים לערך היו מושקעים בהונאות השונות על ידי כשני שלישים מאזרחי אלבניה, חלקם מכרו את בתיהם וכל רכושם על מנת לקבל את התשואה. בינואר 1997 הונאות הפירמידה קרסו בעקבות חוסר יכולת לשלם למשקיעים לאחר שהוציאו את כל כספם.
בחירות 1996.
ב-26 במאי 1996 נערכו בחירות כלליות באלבניה, המפלגה הדמוקרטית ניצחה בהפרש ניכר, המפלגה הסוציאליסטית האשימה את המפלגה הדמוקרטית בהונאה ובעקבות כך אלו דחו את תוצאות הבחירות. המפלגה הסוציאליסטית עזבה את ספירת הקולות והחרימה את הפרלמנט. בבחירות מקומיות שנערכו מאוחר יותר אותה השנה, ב-20 באוקטובר המפלגה הדמוקרטית ניצחה שוב והמפלגה הסוציאליסטית דחתה את התוצאות גם כן.
הונאות הפירמידה.
מיד עם החלת כלכלת השוק הפתוח באלבניה, החלו לפעול הונאות הפירמידה והפונזי במדינה. עקרון הונאות אלו הוא לשלם למשקיעים ישנים עם כספי משקיעים חדשים במקום להשקיע אותם כראוי. ההונאה הראשונה במדינה נוצרה על ידי חדג'ין סג'דיה (Hajdin Sejdisë) אשר ברח לשווייץ מאוחר יותר. הונאות נוספות יצאו לפועל, בניהם הונאות שנוצרו על ידי עובדי מפעל נעליים ופוליטיקאים מהקואליציה. הונאות הפונזי הציעו ריביות גבוהות ולא ריאליות. הונאות אלו לא נעצרו מכיוון שאומצה באלבניה הצעת חוק האומרת שהבנק הלאומי של אלבניה לא יפקח על הבנקים המסחריים במדינה. כאשר קרן המטבע הבינלאומית המליצה לסגור הונאות אלו, הממשלה האלבנית המשיכה את פעילותם ואף חלק מחבריה השתתפו בה. בין 8-16 בינואר 1997 הונאות פירמידה אלו קרסו.