ב-3 באפריל 2022 נחתם טופס 4 לרכבלית, לאחר דחיות ולאחר שתוקנו הליקויים הבטיחותיים בתחנות. בעקבותיו העבירה חברת נתיבי ישראל באופן רשמי את הפרויקט לידי החברה המפעילה כבל אקספרס. ב-11 באפריל החלה הפעלה סדירה של הרכבלית, והיא נפתחה לציבור הרחב. על הקרוניות מתנוססים שני לוגואים, הראשון לוגו החברה המפעילה כבל אקספרס, והשני לוגו שמצויר עליו רכבל על רקע כחול לבן וירוק, כאשר הוא גם מתנוסס בתחנות.
מרכיבי הרכבלית.
מערכת הרכבלית מורכבת בין היתר: מתחנות, תוואי הרכבלית, עמודים בתוואי, ומערכת הנעת הרכבלית המסופקת על ידי חברת דופלמאייר. המפעיל מבצע את כל הוראותיו ועבודותיו ביחד עם כל צוות החברה, ודואג לביצוע על כל השליטה והבקרה בתחנות, בקרונות, ובתוואי, שבו נמצאים העמודים, הגלגלות, התאורה, וכו'. וכשבתחנות יש חדר בקרה שמאפשר לבצע בקרה על הקרונות והתחנות, בשילוב עם בקרים אנושיים ולטפל במגוון אירועים הדורשים מעורבות בחדר הבקרה. התקשורת ישירות לחדר הבקרה, מבוצעת באמצעות אינטרקום חירום, בכל אחד מ-150 הקרוניות במערכת. כאשר יש תקלה ומצבי חירום.
מישור רוחבי
תומך (מתמטיקה)
במתמטיקה ובמיוחד באנליזה מתמטית, תומך של פונקציה הוא קבוצת כל הנקודות שבהן הפונקציה שונה מאפס. לעיתים מגדירים את התומך כסגור של קבוצה זו. פורמלית, עבור פונקציה formula_1 כאשר formula_2 שדה כלשהו, התומך מוגדר כך:
formula_3
או בחלק מהמקרים כך:
formula_4
כאשר הקו העליון מציין סְגוֹר.
בהקשר של תורת המידה ותורת ההסתברות, קיימת הגדרה שונה מעט: עבור התפלגות רציפה מעל מרחב מידה טופולוגי בעל סיגמא אלגברת בורל, תומך של התפלגות היא הקבוצה הסגורה הקטנה ביותר שהמשלים שלה הוא בעל מידה אפס ביחס להתפלגות הנתונה.
ילדים חיילים
חיילים ילדים
לה (עיר)
לֵה (או לֵיי) (בכתב טיבטי: གླེ་) היא בירת טריטוריית האיחוד לדאק, בהודו, והעיר הגדולה ביותר בה. העיר ממוקמת בגובה של 3,500 מטר מעל פני הים, ונכון לשנת 2011 התגוררו בה כ-30,870 בני אדם, מרביתם טיבטים-בודהיסטים.
היסטוריה.
העיר הוקמה בסביבות המאה ה-8 והיוותה במשך שנים רבות תחנת מעבר על דרך המסחר החשובה לאורך עמק האינדוס, בין טיבט במזרח וקשמיר במערב, וכן בין הודו וסין. במשך השנים ועד היום חיו בעיר זה לצד זה בסבלנות הדדית תושבים מדתות שונות, ובעיקר בודהיסטים טיבטים ומוסלמים.
מעל העיר מתנשא "ארמון לה" בן 9 הקומות ההרוס, שנבנה בסביבות שנת 1640, ובו התגוררה משפחת המלוכה של "ממלכת לדאק", שהתקיימה בעבר באזור. הארמון ננטש באמצע המאה ה-19, לאחר שהעיר נכבשה בידי כוחות קשמיריים ומשפחת המלוכה גלתה לעיר סטוק שבמערב נהר האינדוס. מראהו דומה לארמון הפוטאלה המפורסם בלהסה, בירת טיבט, ארמונו ההיסטורי של הדלאי למה. למרגלותיו נמצא הרובע העתיק של לה, המצוי כיום בסכנת הרס בשל האקלים הקשה והזנחה. בתקופת האימפריה המוגולית גברה ההשפעה המוסלמית באזור, בתגובה לניסיונות לכיבושים מצפון על ידי ממלכת טיבט, והיא סופחה מבחינה מנהלתית לקשמיר. כמו כן נבנה בה מסגד סוני, שקיים עד היום.
אקלים ותחבורה.
האקלים בלה קיצוני. בחורף הקשה (מאוקטובר ועד מרץ) הטמפרטורה יכולה לרדת עד למינוס 18 מעלות צלזיוס, ובקיץ (ביולי-אוגוסט) היא נוסקת, ויכולה להגיע ללמעלה מ-30 מעלות. זאת אף על פי שיורדים בה רק כ-90 מילימטרים של משקעים בשנה. במרבית השנה הדרכים לעיר, מסרינגאר ומקרגיל שבקשמיר במערב וממנאלי מדרום, חסומות בגלל הצטברות השלגים ונפתחות רק לזמן קצוב בחודשי הקיץ. בעיר קיים גם שדה תעופה קטן.
דמוגרפיה.
על פי נתוני 2001, כ-77% מתושבי לה הם בודהיסטים, 14% מוסלמים, 8% הינדים ו1% מדתות אחרות. העיר כוללת גם לא מקומיים רבים, כולל אנשי ממשל וסוחרים (בעיקר בחודשי הקיץ שבהן פתוחה לה לתיירות). סביב העיר ישנם כפרים רבים, ואוכלוסיית מחוז לה היא 117,000 בני אדם (2001).
תיירות.
לעיר מגיעים בחודשי הקיץ המעטים תיירים רבים, ויש בה תשתית תיירותית מפותחת יחסית, הכוללת מלונות, אכסניות ומסעדות רבות, לצד שוק תוסס. רוב התיירים מגיעים לעיר על מנת לצאת לסיורים בכפרים ובמנזרים הבודהיסטיים ולטרקים בלדאק, בעמק זנסקאר ובעמק נוברה. בקרבת העיר נמצא מעבר ההרים קרדונג-לה, שנהוג לראות בו את מעבר ההרים הגבוה בעולם העביר לכלי רכב יבשתיים.
שרגא וייל
רובין הוד (סרט, 2010)
רובין הוד (באנגלית: Robin Hood) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה, אשר בוים על ידי רידלי סקוט והופק על ידי סרטי יוניברסל, ומככבים בו ראסל קרואו, קייט בלאנשט וויליאם הרט. הסרט יצא לאקרנים ב-14 במאי 2010.
מפיקי הסרט כיוונו למקד את עלילתו דווקא בנבל - השריף מנוטינגהאם, אך לבקשת סקוט הסרט מתמקד בסיפור שונה ומתאר את רובין הוד כעורק מהצבא בסוף מסע הצלב השלישי, המחפש דרך לשוב לאנגליה. שרשרת מאורעות גרמה לו לשאת שם של אציל אנגלי.
עלילה.
בניגוד לרוב הסרטים, הסדרות והספרים על רובין הוד, אשר מספרים את סיפורו של רובין הוד כלוחם הצדק ביערות, יוצרי סרט זה בחרו דווקא להתמקד באופן שבו הפך רובין לפורע חוק ונאלץ לחיות ביערות.
בתחילת הסרט מתואר רובין לונגסטרייד (המגולם על ידי ראסל קרואו, ובהמשך הסרט יהפוך לרובין הוד) כאחד מפשוטי העם המשרת כצלף בפלוגת קשתים. בחזרת הצבא האנגלי ממסע הצלב השלישי המלך ריצ'רד נהרג על ידי קשת צרפתי וכיתת אבירים לוקחת על עצמה להחזיר את הכתר ללונדון. רובין ושלושת חבריו שחוששים מהתפוררות הצבא בורחים משדה הקרב ומגלים שהאבירים נקלעו למארב צרפתי. הם הורגים את הצרפתים, אבל מנהיגם גודפרי האנגלי וסגנו מצליחים לברוח. רובין נאלץ להתחזות לרוברט לוקסלי, מפקד כיתת האבירים, כדי שארבעתם יקבלו ספינה אל מעבר לתעלת למאנש. גודפרי נוכח כשרובין מציג את עצמו בפני המלכה האם כרוברט ומגיש את הכתר. אחיו הצעיר של ריצ'רד, ג'ון, ממונה למלך והוא ממנה בהמשך את גודפרי לשר הצבא במקום מרשל השקול.
רובין מסכים להמשיך להתחזות ללוקסלי בשביל עזרה לאלמנת האציל, ליידי מריון (המגולמת על ידי קייט בלאנשט) אשר מצויה במשבר כלכלי קשה, בו עלולה היא לאבד את כל רכוש בעלה אם יתגלה כי הוא מת בקרב.
הסרט מתמקד בשתי חזיתות- הראשונה היא מלחמתה של העלמה מריאן ויתר תושבי לוקסלי לשרוד בצל המצב הקשה, הנגרם בעיקר עקב המיסים המעיקים שמטיל "ג'ון ללא ארץ", מלך אנגליה. החזית השנייה היא מזימתו של פיליפ מלך צרפת הזומם לכבוש חלקים נרחבים מאנגליה. לשם כך הוא נעזר בגודפרי, אציל אנגלי הזוכה לאמונו של המלך ג'ון, המנסה לגרום לברונים האנגלים, בעיקר ברוני הדרום, למרוד כנגד מלכם.
רובין מצליח לשתף פעולה עם יד ימינו של המלך ריצ'רד, שר הצבא המפוטר ויליאם מרשל, על מנת לחשוף את בגידתו של גודפרי, לאחד את הממלכה ולסכל את ניסיון הפלישה הצרפתי. איחוד הממלכה נעשה בתמורה להבטחתו של המלך ג'ון לקבל מגילת זכויות אשר תסדיר את חובות המלך כלפי נתיניו- המגנה כרטה. לאחר סיכול הפלישה הצרפתית חוזר בו המלך ג'ון מהבטחתו, מכריז על רובין כפורע חוק, ובכך למעשה מתחילה אגדת רובין הוד המוכרת.
עלילת הסרט מתבססת בצורה רופפת על אירועים היסטוריים אותנטיים. הדמויות הקשורות ישירות לכס המלכות הן דמויות היסטוריות כמו המלך ריצ'רד לב הארי, המלך "ג'ון ללא ארץ", המלך פיליפ מלך צרפת ואלינור, דוכסית אקוויטניה.
כתב יד ארפורט
כתב יד אֶרְפוּרְט (בכתיב ארכאי: ערפורט) הוא כתב היד הקדום ביותר הקיים כיום של נוסח התוספתא, והוא מתוארך למאה ה-12 לספירה. מלבדו קיימים מספר קטעי תוספתא שנתגלו בגניזה הקהירית שהם אמנם קדומים יותר אולם הם מכילים רק קטעים מועטים מנוסח התוספתא, ועוד שני עדי נוסח עיקריים אחרים, הלא הם כתב יד וינה בן המאה ה-14 לספירה, ונוסח דפוס ונציה משנת 1520–1521 שהסתמך על כתב יד שאינו קיים תחת ידינו כיום.
תיאור כתב היד.
כתב היד כתוב על קלף בכתיבה אשכנזית מרובעת קדומה ביותר. הסגנון אף הוא סגנון אשכנזי, המאופיין בכתיב מלא יתר על המידה. הסופר ממעט בראשי תיבות ובקיצורים, וגם את המספרים הוא מציין בשמם, ולא באמצעות ספרות עבריות. לחלק מהמילים (למעלה מ-700) אף נלווים סימני ניקוד, אולם הניקוד אינו משמר את ההיגוי המקורי של הנוסח, אלא משקף את ההיגוי של בני אשכנז באותה התקופה; ומאחר שההיגוי של בני אשכנז (בדומה להיגוי המודרני) אינו מבדיל בין קמץ לפתח ובין צירה לסגול, השתמש הנקדן בחמש תנועות בלבד – פתח, צירה, חולם, שורוק וחיריק, וכמו כן לא נעשה שימוש בחטפים.
כתב היד מכיל את נוסח התוספתא על ארבעת סדרי המשנה הראשונים (זרעים, מועד, נשים ונזיקין) במלואם, בהם פרק ב' במסכת מכות שהוא מקור בלעדי לו, מאחר שהוא חסר בשני עדי הנוסח האחרים (כתב-יד וינה ודפוס ונציה). אולם מעט לאחר ארבעת הסדרים הראשונים, באמצע פרק ה' במסכת זבחים שבסדר קדשים, נפסק כתב היד בפתאומיות, על אף שהגיליון הבא אחריו שנשאר חלק, היה משורטט ומוכן לכתיבה.
נוסח התוספתא נפרס על פני 222 דפים, משני צִדי הדף, ובסך הכול 443 עמודים. הקלף משורטט מצידו האחד (כנהוג, לצורך שמירה על שורות ישרות), אולם הוא משורטט בצפיפות יתירה, ויש בכך כדי לרמוז על יוקר הקלף באותם ימים. כתב היד פותח בכותרת ברכה , ולאחריה באים ברהיטות פרקי התוספתא, כאשר בין הלכה להלכה השאיר הסופר מרווח ברור, ובסיומו של כל פרק השאיר הסופר מרווח של שורה עם הכיתוב ("הסתיים הפרק"). בסיום מסכת הותיר הסופר מרווח כפול של שתי שורות, עם הכיתוב ("הסתיים הפרק והסתיימה המסכת"). ובסיום הסדר מכריז הסופר . אין בכתב היד מספור של הפרקים או של ההלכות כפי שיש במהדורות המודפסות, שכן מספור זה הוא פיתוח מאוחר יחסית.