בין השאר הוא סיקר את אירועי כיכר טיין-אן-מן; מלחמת האזרחים בקמבודיה; ביקורי האפיפיור יוחנן פאולוס השני בפולין ובקובה; נפילת חומת ברלין; המהפכות בברית המועצות ובמזרח אירופה- פולין, רומניה, אלבניה, צ'כיה; מלחמות האזרחים ביוגוסלביה לשעבר; מלחמת צ'צ'ניה הראשונה ובבירתה גרוזני; המשברים באלג'יריה ובקוסובו; תהליך השלום מועידת מדריד; השבעתו של נלסון מנדלה בדרום אפריקה; הבחירות באיראן ותנועת המחאה; ועידות פסגה בינלאומיות; ועידות פסגה של הליגה הערבית; דיווחים מארמון המלך בסעודיה, מארמונות הנשיא בדמשק ובביירות, מלוב מווייטנאם ומן הפאבלות בשליטת עולם הפשע הברזילאי; מן הפיגוע במגדלי התאומים; מפקיסטן ומן המלחמה באפגניסטן; ממהפכות "האביב הערבי" במצרים, תוניסיה ולוב; מפיגועי הדמים בפריז, בטולוז, בבריסל, בניס, באיסטנבול, בברלין ובלונדון; משיחות הגרעין עם איראן בז'נבה ובווינה; מן המשבר באוקראינה ובחצי האי קרים, ממשאל העם בכורדיסטן בצפון עיראק, ממהומות המחאה החברתית של "האפודים הצהובים" בלב פריז, ממלחמת רוסיה- אוקראינה.
בין האישים הבולטים אותם פגש וריאיין: האייתוללה רוחאללה ח'ומייני, נשיאי איראן אחמדינז'אד וחתאמי, חאפז אל-אסד ובשאר אל-אסד, מועמר קדאפי (בארמונו באב-אל-עזיזיה), פידל קסטרו, מיכאיל גורבצ'וב ומנהיגי הפוטש נגדו, מנהיג סין דנג שיאופינג, ראש ממשלת סין לי פנג, מזכיר המפלגה ג'או ג'י יאנג, בוריס ילצין, הנשיאים פוטין ומדבדב, נשיא המשטר הצבאי בפולין ירוזלסקי, המהפכן נשיא פולין לך ואלנסה, נשיאי פולין אלכסנדר קוושנייבסקי, לך קצ'ינסקי ,ברוניסלב קומורובסקי ואנדז'יי דודה. האפיפיורים יוחנן פאולוס השני ובנדיקטוס השישה עשר, ג'ורג' בוש האב והבן, ביל קלינטון, ברק אובמה, אנואר סאדאת, חוסני מובארכ, חסן השני ומוחמד השישי מלכי מרוקו, המלך חוסיין עבדאללה השני, מלך ירדן, נסיכים סעודים בריאד, יאסר ערפאת בתוניס, נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה, ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, נשיא פקיסטן הגנרל מושאראף, נשיאי תוניסיה מונסף מרזוקי ואל-באג'י א-סבסי, מנהיג האיסלמיסטים שם ראשד ראנושי, נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס, רב המחבלים קרלוס, נשיאי צרפת : ואלרי ז'יסקר ד'אסטן, פרנסואה מיטראן, ז'אק שיראק, ניקולא סרקוזי, פרנסואה הולנד, עמנואל מקרון, נשיא כורדיסטן מסעוד ברזאני ועוד.
משפחתו.
גדעון קוץ נשוי לעיתונאית והצלמת יפה עירון-קוץ, כתבת ynet בפריז, שגם כותבת מאז שנות התשעים של המאה ה-20 בשבועון "לאשה" מבית ידיעות אחרונות. בתו ד"ר אורית קוץ, היא סוציולוגית, מומחית להשפעת החדשנות הדיגיטלית בתעשיות התרבות, במאית קולנוע, תסריטאית, מוסמכת של אוניברסיטת קיימברידג' ,הסורבון ובית הספר הגבוה למדעי המדינה. בנו ארי, מומחה לחדשנות, הוא מוסמך אוניברסיטת דופין בשיווק ומדעי המחשב, אחראי לפרויקטים של טכנולוגיות חדשות בחברות אוראנג' ושאנל.
מספריו.
היהודית על שם אנדראה וצ'ארלס ברונפמן, אוניברסיטת תל אביב, תשע"ג/2013, 216 עמודים
נבחרת דרום סודאן בכדורגל
נבחרת דרום סודאן בכדורגל מייצגת את רפובליקת דרום סודאן, ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של דרום סודאן, גוף ממשלתי לכדורגל במדינה. הנבחרת חברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה מ-10 בפברואר 2012..
ד"ר סלי סמואל לולאקו מונה ב-25 במאי 2011 כמפקח על הנבחרת הלאומית..
ביולי 2012 מונה למאמן זוראן דורדביץ', אחריו אימן איסמאיל בלאנגה, לאחר מכן סליי לולאקו סמואל. כיום מאמן את הנבחרת אליה ווקו.
בשנת 2014 הנבחרת התמודדה בפעם הראשונה בטורניר מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2015.
בשנת 2015 הנבחרת התמודדה בפעם הראשונה בטורניר מוקדמות גביע העולם בכדורגל.
מנזר קיילמור
מנזר קיילמור (באנגלית: Kylemore Abbey; באירית: Mainistir na Coille Móire) הוא מנזר של מסדר בנדיקטיני השוכן בחבל קונמארה, במחוז גולוויי שבמערב אירלנד. בסמוך למנזר נמצאים גנים ויקטוריאנים וכנסייה, ומופעלת מסעדה וחנות המוכרות מוצרים שיוצרו על ידי הנזירות, כמו ריבות ושוקולד.
היסטוריה.
המבנה הוקם בשנות ה-60 של המאה ה-19 בסגנון התחייה הגותית, על ידי מיטשל הנרי כבית חלומות לכבוד אשתו, עשר שנים לאחר ששהו באזור בירח דבש והתאהבו במקום. בניית הטירה נמשכה מספר שנים. בני הזוג שתלו אלפי עצים ששימשו כשוברי רוח באזור.
בשנת 1903 מכר הנרי, שעבר בינתיים להתגורר באנגליה, את הטירה לדוכס ממנצ'סטר. הדוכס שהיה מהמר כבד נאלץ למכור את הטירה תוך כעשור. ובסופו של דבר היא נרכשה ב-1920 על ידי המנזר הבנדיקטיני. הנזירות פתחו בטירה פנימייה בינלאומית יוקרתית לבנות. הפנימייה נסגרה סופית בשנת 2010 לאחר שנשארה במקום רק ילדה אחת.
כיום חלק מהמנזר פתוח לציבור הרחב ונחשב לאטרקציה תיירותית.
הגנים הוויקטוריאנים.
הגנים הכילו 21 חממות, בית תה וגן מוקף חומה בסגנון ויקטוריאני. הגנים הוזנחו בתקופתו של הדוכס ממנצ'סטר ועבודות לשחזורם החלו בשנות ה-90 של המאה העשרים. עד עתה שוחזרו 2 חממות מתוך ה-21.
כנסייה.
ליד המנזר עומדת כנסייה לא פעילה שנבנתה על ידי הנרי לזכר אשתו שנפטרה בשנת 1874 ולידה מאוזוליאום שבו קבורים השניים.
שי צורים
שי צורים (נולד ב-1972) הוא צייר ופסל ישראלי. עבודותיו של צורים עוסקות בהיבטים ארס פואטיים ומכילות דימויים מן התרבות הפופולרית. יצירותיו הדו-ממדיות של צורים עושות שימוש בטכניקות שונות של איור ואילו בפסליו הוא יוצר חיבורים בין דימויים וחומרים שונים. כיום חי צורים בברוקלין, ניו יורק עם משפחתו.
עבודתו.
צורים מציג בעיקר פיסול, רישום וציור על נייר, ומשלב במיצביו גם ציורי קיר מהירים ווידאו. עבודותיו מצרפות חומרים ומוטיבים ממקורות שחלקם מעוגנים בתרבות הגבוהה וחלקם שאריות של תרבות הצריכה; חלקם מקומיים וחלקם קשורים לתרבות הפופולרית האמריקאית או לחיי היומיום. על עבודתו נכתב: "חומרים מצויים וזרוקים הופכים לאמנות מבעד מבטו המובהק, ובני האדם ניבטים מבעד עדשה דו-קוטבית הנעה בין רוב-חשיבות לסתמיות. צורים בורר מתוך היצע למכביר של מוצרי צריכה ודימויים ומשליט "סדר" בתוך האי-סדר. באופן סמלי הוא מחבר מחדש את שברי העולם שסביבנו, ומנסה להשיב תקווה במחוות צנועות, אחוותיות ונדיבות".
זיון ארוך ונוח כנגד הקיר
פינטה אבא
פינטה אבא (בהונגרית: Aba Finta, ? – 1287) היה אציל הונגרי, שכיהן כשליט טרנסילבניה בשנים 1279-1278 או 1280 וכפלטין (נאדור) של הונגריה ביולי 1280 - יולי 1281. כונה לפעמים "Aba nembéli Szalánci Finta" (פינטה מסאלאנץ בן למשפחת אבא).
רקע משפחתי.
פינטה אבא היה בנו של האישפאן של אויוואר, דוד אבא (מת ב-1280), צאצא של הענף ספלאק של משפחת אבא. היו לו אחות ושני אחים - אמאדה אבא, שכיהן כפלטין של הונגריה ופטר אבא, שהיה שופט מלכותי.
ביוגרפיה.
שמו של פינטה אבא הופיע במקורות ההיסטוריים ההונגרים בתקופה שבין השנים 1275 ו-1282.
בשלהי שנת 1277 והתחלת שנת 1278 נלחם פינטה (יחד עם גיירג' באקשה) בשרות המלך לסלו הרביעי הקומני נגד האצילים המורדים לוראנד (או רולנד) (בן של מרק), וגרגן גרגייה הצליחו לכבוש שטח בגבול בין אזור ציפס או ספשג (Szepesség) ובין טרנסילבניה.
פינטה הביס את המורדים ובסתיו 1278 עלה לתפקיד של שליט טרנסילבניה. בינתיים פרץ סכסוך קשה בין המלך לסלו ובין הכנסייה הקתולית והציר (לגאט) של האפיפיור ניקולאוס השלישי, הבישוף פיליפ. הכנסייה זעמה ונידתה את המלך המכונה " הקומני" על אי יישום החוקים לגבי יישוב הקומנים (השאמאניסטים) והעברתם לנצרות, על הזדהותו איתם וחיי ההוללות שניהל בקרבם. המלך עצר את פיליפ בשנת 1279 ומסר אותו למאסר לידי הקומנים.
בסכסוך הזה לקח פינטה את צד הכנסייה, עצר בינואר 1280 את המלך והפקיד אותו לשמירה בידי האציל לוראנט בורשה בקורסאנוואר. לאחר מכן כפה על המלך פשרה עם הכנסייה. גם המלך וגם הציר של האפיפיור שוחררו. המלך הסכים ליישב את הקומנים ולנצרם. בעקבות תיווכו השיג פינטה לעצמו את חבל אונג, המחולק בימינו בין אוקראינה המערבית ובין סלובקיה המזרחית. הוא בנה שם מחדש באבן את טירת נביצקה ששרידיה נראים עד היום.
אחרי ששחרר את המלך, הוחלף פינטה בקיץ 1280 בתפקיד השליט בטרנסילבניה על ידי נציג של משפחת קסגי. התמנה במקום זאת לפלטין של הונגריה, "שופט" של הקומנים בהונגריה, ו"אישפאן" של האזורים שומוג' ושופרון. כשהקומנים התאכזבו מכניעת המלך לדרישות הכנסייה והחלטתו לשנות את מעמדם בהונגריה, הם ניסו להימלט. המלך ופינטה אבא רדפו אחריהם וניצחו אותם.
אולם בסופו של דבר המלך לא שכח לפינטה את התנהגותו הבוגדנית הקודמת ובשנת 1281 הדיח אותו מכל תפקידיו. כעדות הכרוניקן שימון קזאי, הואשם פינטה בחילול שם המלך (laesio maestatis).
בקיץ 1281 הנהיג פינטה מרד נגד המלך במחוזות אבאוי וגמר (Gömör) אך נוצח במצור טירתו בסאלאנץ (כיום - סלאנץ בסלובקיה).
נפטר לפי מקורות שונים ב-1284 או 1287.
פינטה אבא היה נשוי ואב לבת, קלרה, שנישאה לאציל גיולה שיקלוש.
בחריין במשחקים הפאראלימפיים
בחריין השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה בחריין חלק מעולם.
לאורך השנים זכו ספורטאיה הנכים של בחריין בעשר מדליות פאראלימפיות. שתי מדליות זהב, שלוש מדליות כסף וחמש מדליות ארד.
היסטוריה.