יואן הולנדר
יואן הולנדר (ברומנית: Ioan Holender; נולד ב-18 ביולי 1935 בטימישוארה) הוא מנהל אופרה וזמר אוסטרי, ממוצא יהודי-רומני.
חייו.
אביו של הולנדר היה בעל בית חרושת למרמלדה ולחומץ בטימישוארה, שהוחרם מידיו והולאם על ידי השלטון הקומוניסטי בשנת 1948. הולנדר למד הנדסת מכונות באוניברסיטה הטכנולוגית בטימישוארה ועבד כמדריך טניס ועוזר במאי עד שהיגר עם משפחתו לווינה, שם התגוררה משפחת אמו. הוא התכוון להמשיך בלימודי ההנדסה, אבל החל להתעניין בזמרה ועבר ללימודי מוזיקה. עם סיום לימודיו התקבל לתיאטרון העירוני קלאגנפורט כבריטון אופראי וקונצרטי.
בשנת 1966 החל לעבוד בסוכנות שטארקה לאנשי תיאטרון שעברה עם הזמן לבעלותו.
בשנת 1988 מינה אברהארד וכטר את הולנדר למזכיר כללי של האופרה של וינה, מינוי שנכנס לתוקף בשנת 1991. המינוי עורר מחלוקת בגלל ניגוד האינטרסים בין משרת המזכ"ל באופרה לבין קשריו הקודמים עם סוכנות התיאטרון שלו, ובסופו של דבר ניתק הולנדר את קשריו עם סוכנות שטארקה. אחרי מות וכטר בפברואר 1992 התמנה הולנדר למנהל האופרה של וינה, החל ב-1 באפריל 1992. במקביל עמד בראש הפולקסאופר של וינה במשך ארבע שנים. החוזה של הולנדר הוארך שלוש פעמים וכהונתו הסתיימה ב-31 באוגוסט 2010, תקופת הכהונה הממושכת ביותר של מנהל כללי בתולדות האופרה של וינה.
הולנדר נשוי ואב לשני בנים ובת.
ניבה אלקין-קורן
ניבה אלקין-קורן היא פרופסור מן המניין למשפטים באוניברסיטת תל אביב, אליה הצטרפה בשנת הלימודים תשפ"א, לאחר שהייתה חברת סגל באוניברסיטת חיפה, ודיקנית הפקולטה למשפטים שם.
ביוגרפיה.
ניבה אלקין נולדה לנפתלי אלקין, מנהל המחשוב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
היא בוגרת הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב (1989), בעלת תואר שני מאוניברסיטת הרווארד (1991) ותואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד (1995). לאחר סיום לימודי הדוקטורט שבה לישראל והצטרפה לפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה. היא כיהנה כסגנית הדקאן (2009-2005) וכדקאן הפקולטה (2012-2009). בשנת הלימודים תשפ"א עברה לפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
ייסדה וניהלה את המרכז למשפט וטכנולוגיה שבפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה, ומתמחה בזכויות יוצרים, מסחר אלקטרוני ומסחור ידע. כמו כן ייסדה את התוכנית של בית הספר לפטנטים, שהעניק תואר שני במשפטים עם התמחות בעריכת פטנטים לבוגרי מדעים והנדסה. ניהלה את המרכז לחקר הסייבר, משפט ומדיניות באוניברסיטת חיפה.
אלקין-קורן עוסקת בפעילות ציבורית בתחום הקניין הרוחני, ובין היתר הייתה חברה בוועדת הבקרה לרשות הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר ובמועצת הקולנוע וכן עוסקת בייעוץ לגופים ציבוריים בנושא קניין רוחני ודיני מידע. היא עמיתת מחקר בכירה במרכז ברקמן-קליין לאינטרנט וחברה באוניברסיטת הרווארד; לימדה בשורת מוסדות מובילים בעולם כמרצה אורחת, ובין היתר ייל, הרווארד, אוניברסיטת ניו יורק, ועוד, והיא עמיתת מחקר במכון ויצנבאום בגרמניה.
הולנדר
הוֹלַנדֶר (Hollander) הוא שם משפחה שמשמעותו הולנדי.
ראלף טאונר
ראלף טאונר (אנגלית: Ralph Towner נולד במדינת וושינגטון ב-1 במרץ 1940) הוא נגן ומלחין ג'אז המנגן בעיקר בגיטרה (של 6 ובעיקר של 12 מיתרים), אך מנגן גם בכלים נוספים כפסנתר, סינטיסייזר, כלי הקשה וחצוצרה.
טאונר קיבל את הכשרתו כנגן גיטרה קלאסית, אך כאשר נחשף לנגינת הפסנתר של ביל אוונס החל לפנות לכיוון הג'אז. לקראת סוף שנות השישים הצטרף להרכב מוזיקת העולם של הסקסופוניסט פול וינטר, "קונסורט". ב-1970 עזב את ההרכב יחד עם עמיתיו, הבסיסט גלן מור, נגן כלי הנשיפה פול מק-קדנלס וקולין וולקוט (נגן כלי הקשה וסיטאר) ויחד הקימו את להקת "אורגון". הלהקה, הקיימת כמסגרת של מוזיקאים סולנים בעלי קריירות נפרדות משלבת בין מוזיקה הודית, מוזיקה קלאסית, ג'אז חופשי ועוד, הוציאה מספר תקליטים רבי השפעה בחברת התקליטים ECM. בחברה זו ממשיך טאונר להקליט כסולן וכמוביל הרכבים אחרים והפך לאחד מהאמנים המזוהים ביותר עם ECM.
טאונר מרבה לשתף פעולה בהרכבים קטנים למשל עם נגני הבס אברהרד וובר וגארי פיקוק, הסקסופוניסט יאן גרברק, הגיטריסט ג'ון אברקרומבי ורבים אחרים. הוא ניגן גם עם להקת הפיוז'ן Weather Report וכותב מוזיקה לתזמורות סימפוניות לסרטים ולמחול.
כמו אברהרד וובר, טאונר משתמש רבות בשיטת אובר-דאבינג עם עצמו, כאשר הוא מנגן (למשל באלבום "יומן" "Diary") פסנתר בערוץ אחד וגיטרה בערוץ אחר.
טאונר מתגורר ברומא.
אנדראה פאלאדיו
סאלוטה
הקונסוליה של ארצות הברית בירושלים
הקונסוליה של ארצות הברית בירושלים הייתה משלחת דיפלומטית רשמית של ארצות הברית שפעלה בירושלים מ-1844 ועד 2019.
הקונסוליה הוקמה לראשונה בירושלים באמצע המאה ה-19, ומאז כיהנו למעלה מ-50 קונסולים בתפקיד החל מימי השלטון העות'מאני, דרך תקופת המנדט הבריטי ושנות ירושלים המחולקת, ושנות ירושלים המאוחדת עד מרץ 2019 אז היא נסגרה. תפקוד הקונסוליה השתנה לאורך הדורות בהתאם לרוח התקופה, שינויי השלטון בירושלים, והאינטרסים של ממשל ארצות הברית בתקופות השונות. עיקר פעילותה המדינית של הקונסוליה בתקופתה האחרונה היה נציגות דיפלומטית של ממשל ארצות הברית כלפי הרשות הפלסטינית. הקונסוליה ייצגה את האינטרסים של הממשל ארצות הברית בשטחי יהודה ושומרון וברצועת עזה, והעניקה שירותים קונסולריים מטעם ארצות הברית לתושבי אזורים אלה ולאזרחי ארצות הברית השוהים בהם.
באוקטובר 2018 הודיעה ארצות הברית כי תסגור את הקונסוליה ותאחד אותה עם שגרירות ארצות הברית בישראל בירושלים כמדור בתוך השגרירות, והחלטה זו מומשה במרץ 2019.
המבנים ששימשו את הקונסוליה משמשים כיום את שגרירות ארצות הברית בישראל.
במאי 2021 הודיע שר החוץ של ארצות הברית, אנתוני בלינקן, כי ארצו תקדם את פתיחתה מחדש של הקונסוליה. ראש הממשלה נפתלי בנט ושר החוץ יאיר לפיד התנגדו לצעד זה, אך במרץ 2022 שב בלינקן ודרש לפתוח מחדש את הקונסוליה.
הגדרה ותפקיד.
הקונסוליה בירושלים הייתה לאורך שנות קיומה משלחת דיפלומטית עצמאית, שגם לאחר הקמת מדינת ישראל לא הייתה כפופה לשגרירות ארצות הברית בישראל. בראשה עמד קונסול כללי, שדיווח ישירות למחלקת המדינה בוושינגטון ללא כפיפות לשגריר כלשהו וללא האמנה למדינה כלשהי. הקונסוליה לא פעלה מדינית אל מול ממשלת ישראל ומשרד החוץ הישראלי, אך היא קיימה פעילות מדינית ענפה מול גורמי הרשות הפלסטינית וסיפקה מטרייה למגעים בין גורמים ישראליים ופלסטיניים. אף שרשמית מעמדה היה כדרג נמוך יותר משגרירות, מבחינת גודלה ובהיבטים תפקודיים רבים פעלה הקונסוליה כדרג מקביל לשגרירות, ולאחר הקמת הרשות הפלסטינית יש שראו בה שגרירות דה פקטו של ארצות הברית ברשות.
בקונסוליה הועסקו ב-2006 כ-400 איש, מהם כ-150 דיפלומטים מארצות הברית וכ-250 עובדים מקומיים - ישראלים (כ-30%) ופלסטינים (כ-70%, בין תושבי מזרח ירושלים ובין תושבי הרשות הפלסטינית).
המחלקה הקונסולרית סיפקה שירותים לתושבי ירושלים ולתושבי הרשות הפלסטינית, בעיקר טיפול בבקשות אשרות כניסה לארצות הברית, וטיפול בענייניהם האזרחיים של למעלה מ-80,000 אזרחי ארצות הברית השוהים או מתגוררים בירושלים ובשטחי הרשות הפלסטינית. המחלקה הפוליטית בקונסוליה עקבה אחר התקדמות תהליך השלום, ועסקה בהכשרת התנאים להתקדמותו על פי מתווה ממשל ארצות הברית. יחידות נוספות בקונסוליה היוו שלוחות מקומיות של זרועות ארצות הברית וארגוניה הממשלתיים, ועוסקו בין היתר בקשרי תרבות והשכלה עם האוכלוסייה הפלסטינית, בסיוע כלכלי לרשות הפלסטינית ובסיוע לוגיסטי להקמת מנגנונים שלטוניים תוך חתירה לרפורמה מדינית ודמוקרטיזציה של הרשות הפלסטינית, כפי שהוגדר בתוכנית מפת הדרכים. ב-2005 התחילו לפעול תחת מטריית הקונסוליה כוחותיו של הגנרל קית' דייטון (USSC) באימון מנגנוני הביטחון והשיטור של הרשות הפלסטינית, ומפקדת ה-USSC ישבה בבניין הקונסוליה.
בשל הקושי של הקונסוליה לפעול בשטחי רצועת עזה שתחת שלטון החמאס, ואי-יכולתם של תושבי רצועת עזה להגיע לקונסוליה בירושלים, היא הפעילה "קונסוליה וירטואלית" באמצעות האינטרנט שמטרתה לאפשר לתושבי הרצועה גישה למידע ולשירותים קונסולריים. הקונסוליה גם הפעילה ערוץ יוטיוב ודפי פייסבוק וטוויטר לקשר עם האוכלוסייה הפלסטינית.
היסטוריה.
ימים ראשונים.
הנציגות הקונסולרית של ארצות הברית נוסדה לראשונה בירושלים ב-1844, ומוקמה בכיכר עומר אבן אל ח'טאב ברובע הנוצרי בעיר העתיקה, בסמוך לשער יפו. באותה תקופה נפתחו בעיר בזו אחר זו נציגויות של מדינות ואימפריות שונות שהחלו לגלות עניין דתי, היסטורי ופוליטי בירושלים העות'מאנית וחפצו בדריסת רגל ובהרחבת השפעתן בה, ובין היתר נוסדו קונסוליה גרמנית, אוסטרית, צרפתית, רוסית, איטלקית ועוד. ראשוני הקונסולים היו אנשים בעלי אמונה דתית חזקה, שביקשו את התפקיד (שלא נחשב מרכזי בשירות החוץ של ארצות הברית) מתוך התעניינות דתית, היסטורית או ארכאולוגית בארץ הקודש. חלקם היו קשורים לארגונים מיסיונריים, ועל פי רוב קיבלו את התפקיד בזכות קשרים פוליטיים, יותר מאשר כישורים דיפלומטיים.