חלק מהפרקים הכילו פלשבקים של הבנות, לקטעים מפרקים קודמים או לאירועים שהתרחשו לפני תחילת הסדרה. ברבים מהפלשבקים נראתה סופיה כשהיא גרה בברוקלין עם בעלה סאל, כשאסטל גטי הופיעה בהם ללא הפאה הרגילה, ונראתה צעירה בהרבה. לעומת זאת, ביאטריס ארתור לא גילמה את דורותי בפלשבקים מהעבר. את דורותי הצעירה גילמה בקטעי הפלשבקים השחקנית ליני גרין, בעוד שארתור גילמה בהם את אמה של סופיה, אלינור.
הפקה.
שיר הנושא.
שיר הנושא של הסדרה היה "Thank You for Being a Friend", שבשנת 1978 הגיע למקום ה-25 במצעד הסינגלים האמריקאי, בביצועו של אנדרו גולד. השיר שהושמע בסדרה היה גרסת כיסוי שביצעה סינדי פי. בגרסאות המדובבות של הסדרה ששודרו בגרמניה, איטליה וספרד, נותר על כנו הביצוע באנגלית של סינדי פי. לעומת זאת, בגרסה המדובבת ששודרה בצרפת, השיר הוקלט מחדש עם אותה המנגינה אך עם מילים בצרפתית. שם השיר בגרסתו הצרפתית היה "Merci a toi, mon ami".
הבית של בנות הזהב.
כתובת הבית שבו התגוררו ארבע הבנות הייתה רחוב ריצ'מונד 6151 במיאמי, פלורידה. כתובת זו אינה קיימת במציאות.
הדגם החיצוני שבו השתמשו לצילומים החיצוניים של הבית היה חלק מאולפני הוליווד של דיסני, שהוא פארק שעשועים באתר דיסניוורלד שבאורלנדו, פלורידה. דגם זה היה בין אלו שנהרסו בקיץ 2003, כשחברת וולט דיסני (מפיקת הסדרה עבור רשת NBC) החליטה לפנות מקום בפארק לטובת אטרקציות חדשות לאחר שסופת הוריקן פגעה בדגמים. הדגם התבסס על בית אמיתי בברנטווד, קליפורניה ששימש קודם לכן לצילומי החוץ של הבית בעונה הראשונה והשנייה של הסדרה. פרקי הסדרה הוקלטו בהוליווד, קליפורניה.
בין השנים 2007–2004 כל שבע עונות הסדרה יצאו בארצות הברית ב-DVD.
פרק הסיום.
לאחר שבע עונות מצליחות הגיעה הסדרה לסיומה, כאשר ביאטריס ארתור החליטה שהיא לא מעוניינת להמשיך ולהשתתף בעונה שמינית. בפרק הסיום הכפול של הסדרה, ששודר במאי 1992, דורותי נישאה לדוד של בלאנש, לוקאס, ועברה לגור עמו באטלנטה. אמה סופיה הייתה אמורה להצטרף אליה, אך בסופו של דבר היא נשארה עם שאר הבנות במיאמי. ברגעי הסיום של הסדרה, דורותי מתקשה להיפרד מחברותיה ומבטיחה להן שהן תמיד תישארנה המשפחה שלה. לבסוף, כשהיא עוזבת, בלאנש, רוז וסופיה נשארות בבית ומתחבקות בסצנת הסיום.
בפרק הסיום צפו בארצות הברית 27.2 מיליון צופים. בעת השידור המקורי דורג הפרק במקום ה-10 ברשימת פרקי הסיום הנצפים ביותר של כל הזמנים. נכון ל-2010 דורג הפרק במקום ה-18 ברשימה זו.
התגובות והצלחת הסדרה.
הסדרה זכתה להצלחה רבה כבר בעונתה הראשונה. היא שודרה בזמן צפיית השיא בשבתות, הפכה לעוגן של רשת NBC בשבת, וזכתה באופן קבוע לרייטינג הגבוה ביותר מבין הסדרות ששודרו במשבצת הזמן שלה.
הסדרה עוררה לעיתים מחלוקת, בשל כך שהדמויות הראשיות שלה היו ארבע נשים מבוגרות ורווקות שחיו יחדיו, אך היו עדיין פעילות מינית, הרבו לדבר על כך ביניהן, וכן היו מעודכנות בתרבות הפופולרית. התבטאויות בוטות למדי ורמיזות מיניות היו דבר שכיח בסדרה. יוצרי הסדרה לא נרתעו מלעסוק בנושאים רציניים ולעיתים שנויים במחלוקת כגון יציאתו מהארון של אחיה של בלאנש, מין בטוח, גילנות, סקסיזם, תרומת איברים, אלימות במשפחה, הימור פתולוגי, הזרעה מלאכותית, זכויות בעלי חיים ושיטיון. בפרק שנוי במחלוקת רוז עברה בדיקת איידס, שנים לאחר שקיבלה עירוי דם שלא נבדק.
בשש העונות הראשונות שלה דורגה הסדרה בתור אחת מ-10 הסדרות הנצפות ביותר בארצות הברית.
"ארמון הזהב".
לאחר סיומה של הסדרה המקורית, וייט, מקלנהן וגטי המשיכו לגלם את דמויותיהן של רוז, בלאנש וסופיה בסדרת הספין אוף "ארמון הזהב", ששודרה ברשת CBS. הסדרה שודרה במשך עונה אחת בלבד, מספטמבר 1992 עד מאי 1993. בסדרה השתתף גם דון צ'ידל, וביאטריס ארתור חזרה לגלם את דמותה של דורותי בהופעת אורח בשני פרקים. הסדרה לא הצליחה לשחזר את הפופולריות של הסדרה המקורית, ובסיום העונה היא דורגה במקום ה-57 בטבלת הרייטינג השנתית. רשת CBS, שכבר אישרה הפקת עונה שנייה, חזרה בה והחליטה על ביטולה של הסדרה.
פרק האיחוד.
ב-2 ביוני 2003 שודר בערוץ הכבלים והלוויין האמריקאי Lifetime ספיישל איחוד בן 90 דקות בשם "בנות הזהב: הרגעים הגדולים". וייט, ארתור ומקלנהן התאחדו כדי להיזכר בכמה מהקטעים המוצלחים ביותר של הסדרה ולספר על החוויות שעברו בעת צילומי הסדרה. גטי כבר הייתה חולה מדי מכדי להשתתף באיחוד, וארתור ציינה שהאיחוד אינו מרגש כפי שהוא צריך היה להיות בשל היעדרה. בספיישל בחרו הבנות את הקטעים האהובים עליהן ביותר מהסדרה, והוצגו בו לראשונה גם פספוסים וקטעים שנחתכו בזמנו בעריכה ולא שודרו מעולם. כמו כן שולבו בספיישל גם ראיונות עם מפיקי הסדרה ועם יוצרת הסדרה סוזן האריס.
גרסאות זרות.
הזכויות לסדרה נמכרו למספר מדינות, והופקו לה מספר גרסאות זרות:
פרסים (רשימה חלקית).
במהלך שנות שידורה, הסדרה הייתה מועמדת ל-65 פרסי אמי וזכתה ב-11 מהם. בנוסף, זכתה בארבעה פרסי גלובוס הזהב. כל ארבע כוכבות הסדרה זכו בפרס אמי על תפקידן. "בנות הזהב" היא אחת מתוך שלוש סדרות שכל השחקנים הראשיים שלהן זכו בפרס אמי, לצד "הכל נשאר במשפחה" ו"ויל וגרייס".
יחידת אלפא
גיורא רם
גיורא רם (נולד ב-22 במרץ 1947) הוא מדען בין-תחומי בפיזיקה, מתמטיקה, מדעי המחשב ורפואה. הוא בעל תואר דוקטור בפיזיקה רפואית, והנשיא והמייסד של חברת אימקסקו ג'נרל בע"מ, העוסקת משנת 1987 בפיתוח מכשור לניטור בתחום הקרדיולוגיה, נוירולוגיה וכאב כרוני. בנוסף כתב מספר ספרי עיון וסיפורת, וכן כותב מאמרי פובליציסטיקה
משפחתו.
רם נולד בבודפשט שבהונגריה בשם גֶ'רג' וייזר (Weiser György); סבו פיליפ וייזר היה החזן הראשי של נירג'האזה שבהונגריה. אמו, אסתר, היא ניצולת השואה שאיבדה את כל משפחתה (שמונה אחיות ומשפחותיהן) באושוויץ. בעלה נרצח בבודפשט בזמן המלחמה, היא נותרה אלמנה עם שני ילדים, דב ורחל. בסיום מלחמת העולם השנייה היא התחתנה עם שלמה וייזר, שחזר ממחנה עבודה בסיביר ב-1945.
בית משפחת וייזר בבודפשט שימש כתחנה אחרונה לקראת הגירה בלתי חוקית מהונגריה לארץ ישראל. ב-1949 הם ניסו לברוח. הילדים הגדולים, דב בן ה-14 ורחל בת ה-12, הצליחו לעבור את הגבול והגיעו לישראל. לאחר מספר ימים, כשניסתה שאר המשפחה לברוח, הם נתפסו על גבול הונגריה-אוסטריה והושמו בבית הסוהר. גיורא בן השנתיים הופרד מהוריו והועבר למנזר הקרוב לכלא. כל רכושם בבודפשט הוחרם על ידי הרשויות. בבודפשט למד גיורא בבית ספר רגיל ובמקביל גם בתלמוד תורה ("חיידר"). לבסוף, בשנת 1956, הורשתה המשפחה להגר לישראל.
בישראל, המשפחה השתקעה בשכונת קריית ויז'ניץ שבבני ברק ולאחר כשנה עברו לשכונת עולים בצפון נתניה.
קורות חיים.
בשנת 1965 סיים את לימודיו בתיכון "בר-אילן" שבנתניה והתגייס לצה"ל. שירת ביחידת מחקר במפקדת קצין הספקה ראשי (היום חיל הלוגיסטיקה). במילואים שירת במרכז מחשבים של חיל הים (ממח"י) והשתחרר בדרגת קמ"א (קצין מקצועי אקדמאי).
בשנת 1970 קיבל תואר ראשון במתמטיקה וסטטיסטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. למימון לימודיו עבד בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
היה אחד מתלמידיו הראשונים של פרופ' אמיר פנואלי וקיבל תואר שני במדעי המחשב ממכון ויצמן למדע שברחובות בשנת 1973. במכון ויצמן פעל במסגרת המעבדה לגיאופיזיקה בראשות פרופ' ארי בן מנחם, שם השתתף בפיתוח אלגוריתמים לעיבוד בתחום הסייסמולוגיה, בשיחזור תופעות באסטרופיזיקה מתוך נתוני הקרינה ובפיתוח מהדרים ואינטרפרטרים (Interpreters) לשפות המחשב: FORTRAN, BASIC, LISP.
בשנת 1973 התקבל על ידי סוכנות החלל האירופאית ESA שבגרמניה לצוות פיתוח החללית המטאורולוגית מטאוסאט (METEOSAT). הוא היה אחראי לפיתוח מערכת ההדמיה והסימולטור של החללית ששוגרה בשנת 1977. עבד גם ב-ESTEC שבהולנד, וסייע בפרויקט החלל ההולנדי.
בשנת 1975 חזר לישראל והצטרף לחברת אלסינט. שם, כמנהל צוות תוכנה, פיתח את ה-DYCOM, מערכת איסוף ועיבוד נתונים בתחום רפואה גרעינית המחוברת למצלמת גמא המשתמשת בקרינת גמא לביצוע המיפוי. בשנת 1978 נשלח ללונדון למרכז שירות ומכירות של החברה כמנהל מוצר.
תואר דוקטור הוענק לו בשנת 1984 בתחום הפיזיקה/ההדמיה הרפואית מטעם בית הספר המלכותי לרפואה (Royal Postgraduate Medical School), שליד בית החולים האמרסמית' (Hammersmith) בלונדון.
בביה"ח "רויל מרסדן" (Royal Marsden) בלונדון הוא פיתח אב-טיפוס למכשיר הדמיה בשיטת טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET) תוך שימוש בתוכנה לשחזור תמונות רפואיות ממצלמת גמא.
בשנת 1980 הצטרף לחברת Capintec מניו ג'רזי בארצות הברית כדירקטור לפיתוח. הוא היה אחראי לפיתוח מערכת הדמיה מולטי-מודליטית (PACS), שהוצגה בתערוכת RSNA בשיקגו בשנת 1982. היה מעורב גם בפיתוח מערכת בתחום הרדיותרפיה.
בשנת 1983 חזר לישראל. עסק בתכנון מעבדה לעיבוד תמונות בחברת תדיראן (היום תדיראן טלקום) ובפעילויות הקשורות לפרויקט הלביא של חיל האוויר.
בשנת 1983 מונה לנשיא חברה בתחום ניטור קרדיולוגי (Cardiac Care Units). הוא ביצע תוכנית ראורגניזציה, הגדיר קו מוצרים חדשים וקיבל את אישור מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) לשווק את המוצר בארצות הברית.
בשנת 1991 מכר מוצר בתחום ניטור נוירולוגי לאחר אישור ה-FDA, במסגרת הסכם רישיון, לחברה חדשה שנוסדה בשותפות של התעשייה האווירית וחברה מארצות הברית, שהונפקה ב-1993 (NASDAQ- MDTL).
בשנת 2006 צורף על ידי ה-USISTF
לתוכנית Technology Excellence Fellowship, השתתף במחקר בתחום חקר המוח ופגיעות בעמוד השדרה באוניברסיטת ראטגרס.
קבוצת אלפא למלחמה בטרור