מתחם האגודה היה בבודפשט בבולוואר יוז'ף 45 משנת 1894, ואחר כך משנת 1897 בפינת הרחוב לשעבר אויווילאג (כיום זמלוייס), רחוב הטוואני (כיום לאיוש קושוט), הבניין שימש כיריד אמנות קבוע בו החברים הציגו יצירות אמנות למכירה, ציורים, פסלים וכו'. משנת 1907 התצוגה הייתה ברובע 5 של בודפשט בכיכר ארז'בט. מבנה אחרון זה הוסב מ"בניין הקיוסק" שתוכנן במקור על ידי אלאיוש האוזמן בשנת 1906, בהתבסס על התוכניות של האדריכלים יוז'ף ואגו ולאסלו ואגו.
תערוכות מפורסמות.
אחד המייסדים והמנכ"ל של הסלון הלאומי עד 1909 ארגן כמה תערוכות מפורסמות של עבודות אמנות, למשל של ויקטור מדאראש, לאסלו פאל, פאל סיניאי מרשה, מיהאי זיצ'י ויאנוש וסארי. שם נערכו שתי תערוכות של השמונה בשנים 1911 ו-1912, תערוכת גוגן והאימפרסיוניסטים הצרפתים בשנת 1907 וגם העתידנים האיטלקיים ב-1912 גם הם הוצגו שם. בשנת 1927 אורגן במקום התערוכה המשותפת הראשונה של איגוד האמנים החדשים (UME) שהקים יאנוש וסארי עם קבוצת האמנים KUT (החברה החדשה של אמנויות). עד שנות ה-50 של המאה ה-20, הסלון הלאומי מילא תפקיד חשוב בהצגת יצירות האמנות ההונגריות של המאה ה-20, וכן נערכו תערוכות מאזורים פריפראליים כמו ערי השדה והכפרים.
הבניין והאגודה מצורפים להיכל האמנות משנת 1953. תערוכה הגדולה ("תערוכת האביב") ב-1957, נערכה במקום ובפעם הראשונה מזה שנים רבות הוצגו גם יצירות אוונגרד ויצירות לא פיגורטיביות כמו יצירות של אמני העבר שנדחקו לשולים כגון לאיוש קשאק וחברי בית הספר האירופי (קבוצה של כ-30 אמנים הונגרים כמחציתם יהודים) שנאסרו להצגה קודם לכן. הבניין פורק בשנת 1960 וכעת שוכן במקומו פארק.
ריקי ברנס
ריצ'רד "ריקי" ברנס (באנגלית: Richard "Ricky" Berens; נולד ב-21 באפריל 1988) הוא שחיין אמריקאי בעבר. פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (בייג'ינג 2008 ולונדון 2012), 3 פעמים ברציפות אלוף עולם (רומא 2009, שנגחאי 2011 וברצלונה 2013) ושותף לשיא עולם הנוכחי (2021) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012), אלוף עולם (רומא 2009) וסגן אלוף עולם (ברצלונה 2013) במשחה שליחים 4x100 מטר.
ביוגרפיה.
ברנס נולד וגדל בשארלוט, קרוליינה הצפונית. בשנים 2007–2010 הוא התאמן בהדרכתו של אדי ריס באוניברסיטת טקסס באוסטין וסיים תואר ראשון במימון. הוא עבר להתאמן בקבוצת "Trojan Aquatics" בלוס אנג'לס בהדרכתו של דייב סאלו.
ב שנערכו בריו דה ז'ניירו, ברזיל ביולי 2007 הוא זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף, כולן במשחי שליחים. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא משחקים חדש של 3:34.37 דקות. הוא שחה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 52.25 שניות. מדליות כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:16.66 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.05 ניות, התוצאה המהירה במשחקים ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:15.00 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:48.61 דקות, התוצאה המהירה במשחקים. הוא לא נבחר להשתתף במשחים ל-100 מטר חופשי ול-200 מטר חופשי. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.98 דשניות.
אלוף אולימפי ושיאן עולם.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) שנערכו באומהה, נברסקה בתחילת יולי 2008 סיים ברנס במקום שלישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.14 דקות, אחרי מייקל פלפס (1:44.10 דקות) ופיטר ונדרקיי (1:45.85 דקות) ונכלל במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים. חודש לאחר מכן, במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם מייקל פלפס, ראיין לוכטה ופיטר ונדרקיי בשיא עולם חדש של 6:58.56 דקות, שיפור של כ-5 שניות לשיא העולם בן השנה של ארצות הברית. במשחה הגמר הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.29 דקות. בשלב המוקדמות הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.47 דקות, 4 מאיות מהר יותר מחברו קליט קלר (1:45.47 דקות) ולכן נבחר לשחות במשחה הגמר.
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בתחילת יולי 2009 סיים ברנס במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:45.73 דקות ובמקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 48.44 שניות.
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בסוף יולי הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם מייקל פלפס, דייוויד וולטרס וריאן לוכטה בשיא עולם חדש של 6:58.55 דקות, שיפור במאית אחת לשיא העולם בן השנה של ארצות הברית, לפני רוסיה (6:59.15 דקות) ואוסטרליה (7:01.65 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:44.13 דקות, התוצאה המהירה במשחה. בשלב המוקדמות כשחיין ראשון הוא קבע שיא אישי חדש של 1:44.95 דקות, התוצאה הרביעית באליפות, אחרי שלושת הזוכים במדליות במשחה הגמר האישי. מדליית זהב שנייה במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות, כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.19 שניות. במהלך הזינוק למשחה נקרע בגד הים שלו והישבן שלו נחשף.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באירוויין, קליפורניה באוגוסט 2010 זכה ברנס במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם מייקל פלפס, פיטר ונדרקיי וראיין לוכטה שיא אליפות חדש של 7:03.84 דקות. כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.49 דקות. נוסף לכך, הוא סיים ראשון בגמר ב' (תוצאה שביעית כללי) במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.45 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדובאי בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף 4x200 מטר חופשי ביחד עם פיטר ונדרקיי, ראיין לוכטה וגארט וובר-גייל בתוצאה של 6:49.58 דקות, אחרי רוסיה שקבעה שיא עולם חדש של 6:49.04 דקות ולפני צרפת (6:53.05 דקות). כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:42.38 דקות. נוסף לכך, האו סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:06.10 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.79 שניות.
באליפות העולם שנערכה בשנגחאי, סין בסוף יולי הוא זכה במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם מייקל פלפס, פיטר ונדרקיי וראיין לוכטה בתוצאה של 7:02.67 דקות, לפני צרפת (7:04.81 דקות) וסין (7:05.67 דקות), כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.51 דקות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה בסוף יוני 2012 סיים ברנס במקום שלישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.56 דקות, אחרי מייקל פלפס (1:45.70 דקות) וראיין לוכטה (1:45.75 דקות) ובמקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.80 שניות. במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ראיין לוכטה, קונור דווייר ומייקל פלפס בתוצאה של 6:59.70 דקות, לפני צרפת (7:02.77 דקות) וסין (7:06.30 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.27 דקות. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות. כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.52 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.87 דקות.
שיאן ארצות הברית.
באליפות ארצות הברית בבריכת 25 יארד שנערכה ב-7 במרץ 2013 הוא קבע במשחה ל-200 יארד חופשי שיא ארצות הברית חדש של 1:31.31 דקות, שיפור לשיא בן 4 השנים של דייוויד ולטרס (1:31.72 דקות). שיא זה נשבר לאחר 3 שנים על ידי טאונלי האס (1:30.46 דקות).
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בסוף יולי ותחילת אוגוסט אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בפעם השלישית ברציפות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם קונור דווייר, ריאן לוכטה וצ'רלי הוצ'ין בתוצאה של 7:01.72 דקות, לפני רוסיה (7:03.92 דקות) וסין (7:04.74 דקות), כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.39 דקות. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, לאחר ששחה בשלב המוקדמות. כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.56 שניות.
Lost in the Fire
Lost in Fire הוא סינגל של הדי ג'יי הצרפתי גזאפלשטיין והזמר הקנדי דה ויקנד, מתוך אלבום האולפן השני של גזאפלשטיין, "Hyperion". השיר יצא לאור ב-11 בינואר 2019, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום. נייט דונמוייר סייע לשניים בכתיבה וההפקה של השיר, עם כתיבה נוספת של אחמד "בלי" בלשה וג'ייסון "דה-הילה" קווינוויל.
רקע והוצאה.
כמה חודשים לאחר שני שיתופי הפעולה הקודמים שלו עם דה ויקנד בשירים "I Was Never There" ו-"Hurt You" מתוך המיני-אלבום של דה ויקנד, "My Dear Melancholy", משנת 2018, גזאפלשטיין הוציא את הסינגל הראשי מתוך אלבום האולפן השני שלו, "Reset". לאחר צאתו של הסינגל בנובמבר 2018, שני האמנים החלו במקביל לרמוז למעריצים באופן עצמאי על הפרויקטים הקרובים שלהם, כאשר דה ויקנד שיתף צילומים שונים מעצמו עובד באולפן באמצעות המדיה החברתית וגזאפלשטיין שיתף תמונות של עטיפות אפשריות של אלבומו השני דרך שלטי חוצות. שבוע לאחר תחילת 2019, הן גזאפלשטיין והן דה ויקנד הכריזו על סינגל משותף, כששני האמנים פרסמו תמונות נוספות של הקליפ של השיר עד לצאתו.
מילים ומחלוקת.