הכרה בשותפויות רשומות נוצרה על ידי חוק ב-7 ביוני 1989, אשר הוגדר לחוק הראשון בעולם מסוגו אשר מעניק הכרה בזוגיות חד מינית, בעודו נכנס לתוקף ב-1 באוקטובר 1989. לשותפויות רשומות היו כמעט את כל אותן התכונות כמו נישואים בהן כל הזכויות והחובות המשפטיות לאלו של נישואים בין זוגות הטרוסקסואלים, כאשר החריגה העיקרית הייתה שתקנות של אמנות בינלאומיות לא חלו על הזוגות אלא אם כל החותמים הסכימו לכך באופן רשמי. מאז 15 ביוני 2012, לא ניתן היה עוד להיכנס לשותפויות רשומות עבור זוגות חד מיניים לאחר הכשרתם של נישואים חד מיניים.
נישואים חד מיניים הפכו לחוקיים בדנמרק ב-15 ביוני 2012, לאחר שהפרלמנט הדני הצביע ב-7 ביוני בעד החלת חוק נישואים נייטרלי מבחינה מגדרית, כולל בכנסיית דנמרק, לאחר שהממשלה הציעה הצעת חוק להכרתם בפרלמנט ב-14 במרץ 2012. הפרלמנט העביר את הצעת החוק ברוב של 85 קולות בעד מול 24 נגד ב-7 ביוני, בעוד הסכמה מלכותית של המלכה מרגרטה השנייה ניתנה חמישה ימים לאחר מכן. החוק נכנס לתוקף ב-15 ביוני 2012.
הורות ואימוץ.
מאז 1999, אדם בשותפות רשומה חד מינית יכול לאמץ את ילדיו הביולוגיים של בן זוגו (המכונה אימוץ חורג). אימוץ על ידי הורים חד מיניים הותר בעבר רק במצבים מוגבלים מסוימים, בעיקר כאשר היה קשר קודם בין ההורה המאמץ לילד, כגון היותו בן משפחה או ילד אומנה.
ב-2 ביוני 2006, הפרלמנט הדני הצביע בעד ביטול חוק שאסר על זוגות לסביות לגשת להזרעה מלאכותית. מאז 2013, כאשר לזוג לסביות יש ילד באמצעות הפריה חוץ גופית, האם הלא ביולוגית מבין השניים נרשמת בתעודת הלידה כהורה הטבעי השני.
מאז 1 ביולי 2010, זוגות חד מיניים רשאים להגיש בקשה לאימוץ משותף. ב-20 ביולי 2014, זוג גברים דניים הפכו לזוג ההומוסקסואלים הראשון במדינה שביצע אימוץ זר, כאשר אימצו ילדה בת תשעה חודשים מדרום אפריקה.
על פי נתונים סטטיסטיים שפורסמו על ידי תאגיד השידור הדני, ל-84 משפחות במדינה היו הורים חד מיניים בשנת 2013. מספר זה גדל ל-659 עד אמצע 2018. באזור הבירה קופנהנגן, המספר גדל מ-42 ל-293.
הגנה מפני אפליה.
החוק הדני אוסר על אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית או ביטוי מגדרי, בין קטגוריות אחרות. החוק לאיסור יחס לא שוויוני בשוק העבודה, שאומץ ב-1996, מגדיר "אפליה" באומרו:"אפליה פירושה כל אפליה ישירה או עקיפה המבוססת על גזע, צבע, דת, דעה פוליטית, נטייה מינית או מוצא לאומי, חברתי או אתני".זהות מגדרית או ביטוי מגדרי אינם רשומים במפורש בתוכן החוק, אם כי פסיקת בית המשפט משנת 2015, שבה הגישה אישה טרנסג'נדרית דנית תביעה נגד מעסיקה לשעבר בגין אפליה, קבעה כי המונחים זהות מגדרית וביטוי מגדרי כלולים בתוכן החוק.
בשנת 2008 התקבל חוק הוועדה לשוויון יחס, שהקים את "המועצה לשוויון יחס". על פי החוק, המועצה "תשקול תלונות על יחס שונה מטעמי מין, גזע, צבע, דת או אמונה, דעה פוליטית, נטייה מינית, גיל, מוגבלות או מוצא לאומי, חברתי או אתני". בנוסף, לדנמרק ישנה חקיקה נגד פשעי שנאה, בעקבות תיקונים לחוק העונשין בשנת 2004, אשר קובעת עונשים נוספים על פשעים שבוצעו נגד אנשים בשל נטייתם המינית.
על פי דו"ח שפורסם באוגוסט 2019, 89% מהמשיבים אשר נכללו כחלק מקהילת הלהט"ב הדנית, דיווחו כי "לא הופלו או הוטרדו במקום עבודתם", 78% היו "מרוצים בסך הכל מעבודתם" ו-69% דיווחו שהם "פתוחים לגבי נטייתם המינית לעמיתיהם" בעוד מיעוט של 9% חשו שהם "לא יכולים להיות פתוחים לגבי נטייתם המינית" ו-8% הצהירו שהם היו "קורבן לאפליה והטרדה".
זהות מגדרית.
החוק על עיקור וסירוס, שאומץ ביוני 1929, היה אחד מחוקי שינוי המגדר הראשונים בעולם. האדם הראשון שהצליח לבצע שינוי מגדר חוקי בדנמרק, אשר נדרש לעבור ניתוח להתאמה מגדרית, הייתה כריסטין יורגנסן האמריקאית בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 במעברה המגדרי מנקבה לזכר. היא עברה כריתת אורכיקטומיה וכריתת רחם בקופנהגן ב-1951 ו-1952 בהתאמה. האישה הטרנסג'נדרית הדנית לילי אלבה, שהיוותה השראה לסרט הנערה הדנית משנת 2015, הייתה אחת הטרנסג'נדריות הראשונות אשר נודעו כמי שעברו ניתוח להתאמה מגדרית לאחר שעברה לגרמניה ב-1930, ומאוחר יותר שינתה את מינה ושמה בדרכון הדני שלה.
בפברואר 2013, אישה מגואטמלה הפכה לטרנסג'נדרית הראשונה שקיבלה מקלט בדנמרק בגלל רדיפות במדינת הולדתה על רקע זהותה המגדרית. עם זאת, היא הוכנסה למתקן עבור גברים, שם הותקפה מינית מספר פעמים ובתחילה סורבה בקשתה לקבלת מקלט מדיני. הרשויות פתחו מחדש את תיקה בהיותה הוכיחה שחייה יהיו בסכנה אם תחזור לגואטמלה.
ביוני 2014, הפרלמנט הדני הצביע עבור הסרת הדרישה לאבחון הפרעה נפשית וניתוח להתאמה מגדרית כולל עיקור בלתי הפיך במהלך תהליך של הכרה בשינוי מגדר בחוק. מאז 1 בספטמבר 2014, דנים מעל גיל 18 המעוניינים להגיש בקשה לשינוי מגדר חוקי יכולים לעשות זאת על ידי הצהרה שהם מעוניינים לשנות את התיעוד שלהם במסמכי זהות, לאחר "תקופת הרהור" של שישה חודשים כדי לאשר את הבקשה.
עד להחלטת ארגון הבריאות העולמי (WHO) להסיר זהות מגדרית טרנסג'נדרית מרשימת מחלות הנפש שלו, דנמרק דחתה תחילה שינוי חד-צדדי. בשל חוסר התקדמות מטעם הארגון בנושא, החליט הפרלמנט הדני להסיר זהות טרנסג'נדרית מרשימת מחלות הנפש של מועצת הבריאות הלאומית בשנת 2016. השינוי נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2017. בכך, דנמרק הפכה למדינה השנייה שעשתה זאת, אחרי צרפת שעשתה זאת ב-2010. הבריאות העולמי הסיר זהות טרנסג'נדרית מרשימת מחלות הנפש שלו ביוני 2018.
מלבד זכר ונקבה, דרכונים דנים זמינים עם סימון נייטרלי מגדרי, "X" המכונה לעיתים קרובות "מגדר שלישי".
שירות צבאי.
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכל זרועות כוחות ההגנה הדנית. אפליה נגד חיילים השייכים לקהילת הלהט"ב בגיוס, השמה וקידום, אסורה. לאורך השנים, נודעו מנהיגי צבא הומוסקסואלים דנים בולטים בעוד מקרים מדווחים של איומים על הומוסקסואלים, על המורל או על הביטחון הלאומי לא נודעו. מחקר משנת 2010 הצביע על כך שגברים הומוסקסואלים בהגנה הדנית מציגים "כוח ובעלי כבוד".
חינוך.
דנמרק מחזיקה באחד משיעורי החינוך המיני המקיפים בעולם, הכולל מידע על מין בטוח, מניעה מפני זיהומים המועברים במגע מיני, הפלות, אמצעי מניעה, התבגרות, יחסי מין, חיי משפחה, מגדר ומיניות. שיעורי חינוך מיני הם חובה בכל בתי הספר הציבוריים היסודיים והתיכוניים, והם עוסקים גם בנושאי בריאות אחרים, כולל שימוש בסמים ואלכוהול.
בשנת 1981, "Gå-Ud-Gruppen" (קבוצת ההסברה) הקימה שיעורי חינוך מיני משלימים המעניקים מידע על יחסים חד-מיניים לכיתות בכירות בבתי ספר ממלכתיים.
תרומת דם.
במאי 2014, שש מפלגות פוליטיות דניות קראו לשר הבריאות ניק האקרופ להסיר את האיסור על תרומות דם מגברים שמקיימים יחסי מין עם גברים. באוגוסט 2016 דווח כי רוב חברי הפרלמנט תמכו בהסרת האיסור. מפלגת העם הדנית, הסוציאל-דמוקרטים והאלטרנטיבה הביעו תמיכה בהצעה שהעלה חבר הפרלמנט מורטן אוסטרגארד להתיר תרומות דם על ידי "MSM" ברחבי דנמרק.
במרץ 2020, דנמרק יישמה מדיניות המאפשרת לגברים הומוסקסואלים וביסקסואלים לתרום דם בתנאי שלא קיימו יחסים במשך כ-4 חודשים לפני תרומתם. עם זאת, דווח כי תקופת הדחייה תבוטל אם האדם נמצא במערכת יחסים מונוגמית יציבה עם בן זוגו.
תנאי מחיה.
קבוצת עבור זכויות להט"ב בדנמרק כוללות את "LGBT Danmark" אשר נוסדה כקבוצה הוותיקה בנושא בשנת 1948 תחת השם "Kredsen af 1948" (מעגל 1948) ולאחר מכן שינתה את שמה ל-"Forbundet af 1948" (הפדרציה של 1948). הקבוצה נרשמה רשמית כאגודה בשם "Landsforeningen for homofile" (האגודה הלאומית להומוסקסואלים) בשנת 1969. מייסד הארגון היה אקסל אקסגיל. אקסל ובן זוגו איגיל אקסגיל היו הזוג החד-מיני הראשון שנכנס לשותפות רשומה בדנמרק ולראשונים בעולם, בשנת 1989. ההפגנה הראשונה למען זכויות הומוסקסואלים בדנמרק התרחשה בשנת 1971 לציון שנתיים למהומות סטונוול בעיר ניו יורק. משנות ה-70 ואילך, החלו להיפתח ברים ומועדונים הומוסקסואלים רבים, בעוד קבלתם החברתית של זכויות להט"ב בדנמרק גדלה. בשנת 1974, כמה מחברי הפדרציה של 1948, יחד עם חברי תנועת זכויות הנשים, "Red Stocking Movement" התפצלו כדי להקים ארגון משלהם, "Lesbisk Bevægelse" (התנועה הלסבית). קבוצות דניות עבור זכויות להט"ב נוספות כוללות את "Lambda", שבסיסה באודנסה, וכן "Q-Factor","Bigruppen" ו-"Dunst".
בשנים 1996 ו-2021 אירחה דנמרק את אירועי הגאווה האירופאים "Europride" כמו כן בשנת 2009 את אירועי הספורט הבינלאומיים עבור ספורטאיי להט"ב "World Outgames" בבירה קופנהגן.