מטרתו העיקרית של בן לאדן הייתה להשפיע על דעותיהם של מאות מיליוני מוסלמים, ולגייס רבים ככל האפשר לשורות אל-קאעידה, אם באופן ישיר ואם באופן עקיף באמצעות תמיכה ודעת קהל אוהדת. לצורך כך עשה בן לאדן שימוש רב במושגים בעלי משמעות היסטורית ורגשית חזקה ביותר עבור מוסלמים, כגון "צלבנים" ו"ג'יהאד" וקידם את האסלאמיזם. הוא הטיף לפעולות טרור ולאלימות בשל צורך ברור ומיידי להגן על קודשי האסלאם, תוך הצגת המוסלמים כקורבנות של מדינות המערב. חלק מפעולות הטרור והאלימות שביצע היו לשם הוכחה שניתן להכריע את אויבי האסלאם, שלכאורה חזקים וחסינים מפגיעה, כגון ארצות הברית, רוסיה וישראל. פיגועי הטרור, להשקפתו, מוכיחים את פגיעותן וחולשתן של מדינות המערב, שנובעות מחוסר אמונתן באסלאם. בנוסף לתכלית הפסיכולוגית העומדת בבסיס דרך האלימות והטרור, הציב בן לאדן מטרה יסודית נוספת: "טיהור" הערים הקדושות מכה ואל-מדינה, "הנמצאות תחת כיבוש אמריקני", וכן "טיהור" אדמת הקודש של אל-אקצא, ה"כבושה על ידי ישראל". חלק עיקרי מפעילותו האידאולוגית הוקדש להסתה לשנאה בין־דתית, בין המאמינים באסלאם לבין כל המאמינים בדתות אחרות או חסרי אמונה דתית (כולם נחשבים ל"כופרים" על פי האסלאם). דוגמה להסתה נגד היהודים ניתן למצוא בנאומו של בן לאדן במאי, 2002, אשר הופץ באמצעי התקשורת, בו אמר: "המלחמה היא בינינו לבין היהודים. כל מדינה שהולכת בדרכם של היהודים צריכה להאשים רק את עצמה". כך תפסו ישראל, היהודים, והסכסוך הישראלי-ערבי חלק נכבד בהסתה של בן לאדן, אולם לא הפכו ליעדים מרכזיים לפעולות הטרור של אל-קאעידה.
כרבים אחרים ממתנגדי המערב, נהג בן לאדן להשתמש בביקורתם העצמית של אנשי המערב על החברה המערבית, במסגרת התקפותיו המילוליות נגד המערב. כך, למשל, בנאום שנשא ב-19 בינואר 2006 הזכיר את הספר המדינה הנוכלת: מדריך למעצמה היחידה בעולם מאת ויליאם בלום, שיצא לאור בשנת 2000 ואשר מותח ביקורת על מדיניות החוץ של ארצות הברית בזמן המלחמה הקרה ולאחריה.
מאמצי המערב ללכידתו.
המאמצים ללכוד את בן לאדן החלו עוד לפני פיגועי 11 בספטמבר, בימי הנשיא ביל קלינטון, בעקבות הפיגוע בשגרירויות ארצות הברית במזרח אפריקה. קלינטון הורה לכוחותיו לעוצרו ואישר שימוש בנשק קטלני אם הדבר לא יתאפשר. ב-20 באוגוסט 1998, במסגרת "מבצע השגה אינסופית" ("Operation Infinite Reach"), עליו פיקד גנרל הנחתים אנתוני זיני, שיגר הצי האמריקני, כפעולת תגמול לפיצוץ שגרירויות ארצות הברית בקניה וטנזניה על ידי אל-קאעידה ב-7 באוגוסט אותה שנה, 75 טילי שיוט נגד מחנות של אל-קאעידה באפגניסטן, בין היתר במטרה להרוג את בן לאדן. בנוסף ביצעו ספינות הצי האמריקני אשר בים הערבי ירי של טילי שיוט כנגד מפעל החשוד שהוא מייצר נשק כימי בסודאן. במהלך התקיפות נהרגו כשלושים מחבלים בסודאן ובאפגניסטן, אולם בן לאדן עזב את המחנות מספר שעות קודם לכן. לאחר פיגועי 11 בספטמבר נקב הנשיא ג'ורג' ווקר בוש בשמו של אוסאמה בן לאדן כחשוד העיקרי והודיע לעם האמריקאי להתכונן למלחמה. ב-7 באוקטובר 2001 פתחה ארצות הברית במלחמת אפגניסטן, שמטרתה הפלת המשטר האסלאמי הקיצוני של שלטון הטליבאן וחיסול בסיסי הטרור שם (בעיקר של אל-קאעידה).
כוחות צבא ארצות הברית ניהלו מצוד רחב היקף אחר בן לאדן. במהלך המצוד נהרגו או נעצרו רבים מפעילי הטרור של אל-קאעידה, ובהם בני משפחתו של בן לאדן. מדי פעם הגיעו אותות חיים מבן לאדן, בצורת קלטות וידאו או אודיו, שהופצו בעיקר לרשת החדשות אל-ג'זירה או הועלו ישירות לאינטרנט, ובהן קרא להמשך המלחמה בארצות הברית ובבעלות בריתה, ככה היה כאשר בן לאדן פרסם קלטת וידאו בה לעג לנשיא ארצות הברית בוש הבן, על אף מטרתו ההפוכה הדבר עזר לבוש הבן להיבחר ונחשב כ"הפתעת אוקטובר" בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004.
האמריקנים הציבו על ראשו פרס כספי גדול, בתחילה של 25 מיליון דולר וב-2007 הוכרז על הגדלת הפרס לסכום של 50 מיליון דולר. למרות סכומי הכסף הגבוהים שהוכרזו על ראשו, דומה היה כי בן לאדן הצליח להיעלם מעל פני האדמה מבלי להותיר כל זכר.
המבצע לחיסולו והשלכותיו.
בן לאדן חוסל ב־2 במאי 2011, במהלך מבצע התנקשות בחייו, שנקרא "מבצע חנית נפטון". במבצע זה, פשטו לוחמי הכוחות המיוחדים של הצי האמריקני, "צוות 6 של אריות הים", על אחוזה פרטית מבוצרת שבה הסתתר בן לאדן, לא רחוק מהאקדמיה הצבאית לקצינים של פקיסטן בעיר אבוטאבאד, 50 ק"מ צפונית לאיסלאמאבאד, בירת פקיסטן. זהות גופתו של בן לאדן אושרה הן על ידי הלוחמים בשטח, והן באמצעות בדיקת DNA. הכוחות האמריקאיים הודיעו, כי גופתו נטמנה בים, כחלק ממכלול שיקולים, שאחד מהם היה למנוע הפיכת מקום קבורתו למוקד עלייה לרגל. זמן קצר לאחר מותו נטען, כי סגנו של בן לאדן, איימן א-זוואהירי, הוכרז כמחליפו בראש ארגון הטרור אל-קאעידה.
משפחתו.
בן לאדן היה נשוי לארבע או חמש נשים וידוע על עשרים ילדים שנולדו לו. חלק מילדיו היו מעורבים בפעילות טרור. אשתו הראשונה נג'ווה גאנם ובנם עומר פרסמו ספר אוטוביוגרפי על החיים בצילו.
אחת מנשותיו של בן לאדן, שיהאם בן לאדן, ילדה לו 4 ילדים וברחה ממנו עם ילדיה, לאחר שנשא אשה חמישית שהייתה בת 17, סיפרה לתקשורת בארצות הברית, כי "המטרות הבאות שלו היו גבעת הקפיטול, מגדל אייפל בפריז, והביג בן בלונדון". בנוגע לאישיותו אמרה כי "הוא באמת היה מפלצת, אבל מצבו המנטלי הידרדר קשות בשל מחלת הסוכרת הקשה שלו. הוא ביקש כי בנו הגדול עבדאללה, או אדם אחר, יהרגו אותו אם ייתפס, ויתעדו זאת, כדי שמאמיניו יוכלו לצפות בקלטת מותו, שתספק השראה להמשך הטרור." קולה בוף, שהייתה מאהבת שלו בין 1996 ל-1998, עת תכנן וביצע את הפיגועים בקניה ובטנזניה, סיפרה כי החזיק בה בניגוד לרצונה, הכה אותה, אנס אותה, וכלא אותה במשך עשרה חודשים במלון במרוקו. כמו כן, טענה שהייתה לו שפחת מין אחרת, שכלא בחדר במלון בפקיסטן, לסיפוק צרכיו המיניים. בוף אף כתבה ספר על קורותיה עם בן לאדן, בשם "יומנה של נערה אבודה", שבו תיארה את התעללויותיו בה ואת צרכיו המיניים יוצאי הדופן של בן-לאדן.
אוסאמה בן-לאדן
מגדלי התאומים
מגדלי התאומים (באנגלית: Twin Towers), היו צמד גורדי שחקים בני 110 קומות במרכז הסחר העולמי בעיר ניו יורק, שקרסו כתוצאה מפיגועי 11 בספטמבר 2001. המגדלים התנשאו לגובה של 417 מטר (הצפוני, בעל האנטנה הגדולה בראשו) ו-415 מטר (הדרומי). "מגדל מספר 1", שבנייתו הסתיימה ב-1972, היה בשעתו המגדל הגבוה בעולם, ועבר בכ-30 מטר את בניין אמפייר סטייט, המגדל שהיה הגבוה ביותר עד אז. בשנת 1974 עבר השיא למגדל סירס בשיקגו שגובהו 442 מטר.
כל אחד מצמד הבניינים נבנה על שטח של כ-4,000 מטר רבוע, ובסך הכול היה בכל בניין 350,000 מ"ר בנוי מתוך למעלה ממיליון מ"ר במרכז הסחר העולמי כולו. גגו של המגדל הדרומי שימש עמדת תצפית למבקרים, ובתוך הבניין היו עמדות תצפית בקומה העליונה ובקומה 107. מנקודות תצפית אלו ניתן היה לראות בימים בהירים עד למרחק של 80 קילומטר. בקומות 106–107 במגדל הצפוני הייתה מסעדה שנקראה "חלונות לעולם" ("Windows on the World") שנפתחה ב-1976.
את המגדלים תכנן האדריכל האמריקאי מינורו יאמאסקי (Minoru Yamasaki) שרצה להביע בתכנונם מחווה לגותיקה. התכנון האדריכלי בא להזכיר שני מגדְלי פעמונים של קתדרלה, כמו גם הקווים האנכיים המודגשים וסיומת המבנה המזכירה את הקשתות של סיומת הקתדרלה.
מגדלי התאומים היו מסמליה הבולטים של העיר ניו יורק וככאלה סימלו גם את עוצמתה הכלכלית של ארצות הברית. במגדלים שכנו חברות רב-לאומיות רבות.
המגדלים כמטרה לפעולות טרור.
עקב היותם הסמל הבולט של עוצמתה הכלכלית של ארצות הברית, המגדלים היוו מטרה נוחה לביצוע פעולות טרור על ידי מחבלים שחרתו על דגלם את המלחמה בארצות הברית.
פיגוע משאית התופת ב-1993.
המגדלים שימשו לראשונה מטרה למתקפת טרור לראשונה ב-26 בפברואר 1993. פיגוע זה תוכנן על ידי מחבל מוסלמי בשם רמזי יוסוף מארגון "אל קאעידה", ובוצע על ידי משאית תופת שהוחנתה בחניון התת-קרקעי של הבניין על מנת למוטט אותו. בפיגוע נרצחו שישה אנשים, מעל אלף איש נוספים נפצעו ונגרם נזק כבד לחניון, אך המטרה לא הושגה.
פיגועי 11 בספטמבר והתמוטטות המגדלים.
ב-11 בספטמבר 2001 קרסו שני המגדלים לאחר שזוג מטוסים רוסקו לתוכם כחלק מפעולת הטרוריסטים האסלאמיסטים מקבוצת אל-קאעידה, בהנהגתו של אוסאמה בן לאדן. המטוסים, שהיו עמוסים בכמות גדולה של דלק, פגעו בכל אחד משני המגדלים וגרמו לדליקה שהחלישה את שלד הפלדה של המבנה - דבר שגרם בסופו של דבר לקריסתו ולכתישתו לאבק. שלד המגדלים אמנם תוכנן לספוג פגיעה של כלי טיס כגון מטוס בואינג, אלא שאיש לא לקח בחשבון שמטוסי נוסעים גדולים ועמוסים בכל כך הרבה דלק יפגעו בהם.
לאחר קריסת שני המגדלים, העריך המבטח את שווים ב-4.55 מיליארד דולר אמריקני, וסכום זה שולם לסילברסטיין נכסים, שחכרה את הבניין ביולי 2001. מאוחר יותר ויתרה החברה על חלקה בשטח ובניית מרכז הסחר העולמי החדש נעשתה על ידי רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי יחד עם חברות נוספות.
מרכז הסחר העולמי.
"מגדל החירות" הוא בניין שנחנך בשנת 2014 במנהטן תחתית בניו יורק על חורבות מגדלי התאומים. גובהו 1,776 רגל (541.3 מטר), כשנת העצמאות של ארצות הברית. מגדל החירות הוא הבניין הגבוה בניו יורק במקומו של בניין אמפייר סטייט, והגבוה בארצות הברית במקום מגדל ויליס.
הפנטגון