באגן נהר המאולה יש מספר מינים משמעותיים של בעלי חיים וצמחייה. מבחינה היסטורית דקל היין הצ'יליאני ("Jubaea chilensis"), גדל באגן הנהר מאולה. אולם עקב התרחבות האוכלוסייה האנושית באזור זה, לעץ זה המוגדר בסכנת הכחדה יש תחום מוגבל יותר שעדיין כולל חלק מהחלק הצפוני של מחוז מאולה.
סוציאליזם (ספר)
סוציאליזם: אנליזה כלכלית וסוציולוגית (באנגלית: Socialism: An Economic and Sociological Analysis) הוא ספר מאת הכלכלן והוגה הדעות הליברלי, לודוויג פון מיזס מהאסכולה האוסטרית, שפורסם לראשונה בגרמנית על ידי הוצאת הספרים הידועה "Gustav Fischer Verlag" , בעיר הגרמנית ינה בשנת 1922 תחת השם "Die Gemeinwirtschaft: Untersuchungen über den Sozialismus".
"סוציאליזם" של לודוויג פון מיזס הוא הביקורת הקריטית החשובה ביותר על הסוציאליזם שנכתבה בתקופה בה האידאולוגיה תפסה תאוצה בארצות הברית, והתחרתה בדעת הקהל האמריקאי נגד הקפיטליזם.
"סוציאליזם" ידוע בעיקר בגלל 'טיעון החישוב הכלכלי' הנוקב של מיזס. שם הוא טען כי חישוב כלכלי רציונלי צריך לעמוד במבחן רווח והפסד. אם חברה מסחרית מפסידה, היא איננה משתמשת במשאביה הכלכליים ביעילות, ואם היא מרוויחה, אז היא אכן משתמשת בהם ביעילות. במדינה סוציאליסטית, אמצעי הייצור נמצאים בבעלות משותפת ולכן אין אפשרות לקנות טובין המיוצרים באמצעות הון וכך, אין יכולת לשוק לתמחר אותם. במילים אחרות, ה'אתתים' החיוניים למחיר אינם קיימים במדינה סוציאליסטית, ולגורם הפועל בתחום הכלכלי אין דרך לבחון אם החלטותיו נכונות מבחינה כלכלית או לא. מכאן נובע, מיזס טוען, כי קניין פרטי הוא נחוץ כדי לקבל מחירים ועלות, הדרושים לחישוב הכלכלי.
עם זאת, הספר מכיל הרבה יותר. מיזס לא רק מראה את אי-ההתכנות החישובית של הסוציאליזם: הוא מגן על הקפיטליזם מפני הטיעונים העיקריים שסוציאליסטים ומבקרים אחרים העלו כנגדו - טיעונים מוסריים ותועלתניים ביחד. הוא טוען כי מערכת של כלכלה מתוכננת אינה יכולה להציג חלופה אחרת לחישוב הכלכלי במחירי השוק - כי לא קיימת חלופה כזו. לטענתו, קפיטליזם הוא "דמוקרטיה ישירה כלכלית", משום שכל אדם "מצביע" עם כספו למוצר או שירות כלשהו, וכי אין צורך בנציגים/מתווכים של "הדמוקרטיה הייצוגית", הנמשלת לכלכלה הסוציאליסטית הריכוזית.
הספר מתייחס גם לסוגיות עכשוויות של אי-שוויון כלכלי, וטוען שעושר יכול להתקיים לתקופות ארוכות רק במידה שהיצרנים והיזמים בעלי ההון יצליחו לספק את רצונותיהם של הצרכנים. בספר מיזס מראה שאין נטייה להיווצרות מונופול במערכת של שוק חופשי.
בנוסף, בספר מיזס מנתח רפורמות סוציאליסטיות, כמו ביטוח לאומי וחוקי יחסי-עבודה, שלמעשה משמשים לטענתו לעכב את מאמצי המערכת הקפיטליסטית לשרת את ההמונים.
ויקיפדיה במיננגקבאו
ויקיפדיה במיננגקבאו (במיננגקבאו: Wikipedia Minangkabau) היא הגרסה בשפת מיננגקבאו של ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית. ויקיפדיה במיננגקבאו אושרה על ידי ועדת השפה של קרן ויקימדיה ב-29 בינואר 2013. האתר הושק באופן רשמי ב-7 בפברואר באותה שנה.
נכון ל-9 ביולי 2020, בוויקיפדיה במיננגקבאו יש 224,012 ערכים ו-72 עורכים פעילים.
הישגים.
ויקיפדיה במיננגקבאו הגיעה ל-1,000 ערכים ב-24 במרץ 2013, 10,000 ערכים ב-3 בספטמבר 2013, 100,000 ערכים ב-7 בספטמבר 2013 ו-200,000 ערכים ב-10 בספטמבר 2013.
ויקיפדיה במיננגקבאו הגיעה ל-1,000,000 עריכות ב-22 ביולי 2015.
ויקיפדיה במיננגקבאו הגיעה ל-10,000 משתמשים רשומים ב-2 בנובמבר 2019.
תורמים.
לקהילה ויקיפדיה במיננגקבאו יש מרחב עבודה משותף לפעילויות ויקיפדיה ווויקימדיה בפאדאנג. הקהילה מפעילה תוכניות כתיבה עבור ויקיפדים חדשים.
סדנאות וסמינרים.
בין ה-28 ל-29 ביולי 2015, ארגנו הוויקיפדים דוברי השפה, סדנה, בשיתוף פעולה עם הסוכנות לפיתוח וטיפוח שפה ועם וויקימדיה אינדונזיה בבוגור.
ב-16 בספטמבר 2018, ויקיפדים דוברי השפה ארגנו סדנת WikiGap לקידום נשים בוויקיפדיה, בשיתוף פעולה עם ויקימדיה אינדונזיה ושגרירות שוודיה בג'קרטה.
תוכנית חינוך.
ויקיפדיה סמיננגקבאו היא אחת מכמה מהדורות הוויקיפדיה היחידות באינדונזיה שביצעו תוכניות חינוך, בשיתוף פעולה עם הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת אנדלס, פדאנג.
חוגלית אסיה
חוגלית אסיה (שם מדעי: "Tropicoperdix") הוא סוג של שלווים ממשפחת הפסיוניים החיים רק בדרום-מזרח אסיה. סוג זה מכיל 2 מינים והוא תואר ב- בידי החוקר האנגלי אדוארד בליית .
בעבר מיני הסוג נכללו בתת-משפחת החוגלות (בעבר שויכו לסוג חוגלת הרים) אך כיום הם נחשבים לקרובי הטווסים, לאחר שבדיקות פילוגנטיות מ-2021 הראו שהם קרובים יחסית לסוגים טווס, ארגוס גדול וארגוס מצויץ והם כנראה אבותיהם ה"צנועים" של הטווסים.
ארגוס מצויץ וייטנאמי
ארגוס מצויץ וייטנאמי (שם מדעי: "Rheinardia ocellata") הוא מין של פסיון גדול דמוי טווס, החי ביערות דרום-מזרח אסיה והוא בעל זנב ארוך ביותר בצבע חום. בעבר היה המין היחיד בסוג ארגוס מצויץ אך לאחרונה הופרד מין נוסף - ארגוס מצויץ מלאי ("Rheinardia nigrescens") למין עצמאי. הוא קרוב רחוק של המין ארגוס גדול.
הארגוס הוא עוף גדול המגיע לאורך 1.9-2.3 מ', בתוספת הזנב הארוך של הזכרים ומשקלו 1.5 ק"ג בממוצע. הארגוס הוא עוף חום ובעל נקודות לבנות לאורך גופו. הראש כתום עם עור כחול סביב לעיניים ומקור ורוד. הרגליים לבנות ועל הראש ציצות רחבות שהקנו לו את שמו. הנקבה לעומת הזכר הרבה יותר מוסווה אם כי צבעה חום מנוקד וראשה בעל פסים שחורים. כמו כן הזנב שלה קצר מאוד והיא קטנה מהזכר.
הארגוסים חיים בחבורות קטנות ביערות גבוהים בדרום-מזרח אסיה, בווייטנאם, לאוס ומלזיה. הוא מחפש ביער חסרי חוליות קטנים, זוחלים קטנים, רכיכות, פטריות ועלים למאכל. הוא מסוגל לעופף למרות אורך הזנב אך אינו מוצלח בכך ותעופתו מסורבלת. הוא עושה את זה בעיקר כדי לברוח מטורפים יבשתיים או כדי לעופף לעבר ענפים נמוכים. הוא עושה זאת בעיקר כדי למצוא נקבות ולקרוא להם.
הארגוסים בעונת הרבייה פורשים את כנפיהם וזנבותיהם הארוכים ופורכעים אותם וכן מנערים את ראשם אחורה. הם משדלים את הנקבה לבוא אחריהם וייתכן שיזדווגו איתה מתחת לזנבם הארוך. הזכרים טריטוריאליים מאוד ויתקפו כל מסיג גבול. הזוג מקנן על ענף גבוה ושם יטיל את הביצים. הם יישארו יחדיו עד עונת הגשמים ואז ייפרדו.
הארגוס מצוי בסכנה חמורה בטבע עקב פגיעה בבית גידולו הטבעי.
לואיז בראיינט
לואיז בראיינט (באנגלית: Louise Bryant; 5 בדצמבר 1885 - 6 בינואר 1936) הייתה פמיניסטית, פעילה פוליטית ועיתונאית אמריקאית הידועה בעיקר בסיקור האוהד שלה אודות רוסיה והבולשביקים במהלך המהפכה הרוסית של נובמבר 1917.
ראשית חייה.
לואיז בראיינט נולדה בשנת 1885 בסן פרנסיסקו, קליפורניה, בשם אנה לואיז מוהן (Anna Louise Mohan). אביה, יו מוהן, יליד פנסילבניה, הפך לעיתונאי ונואם שעסק בדיני עבודה ופוליטיקת המפלגה הדמוקרטית. מוהן עבר לסן פרנסיסקו, שם המשיך בעיסוקו כעיתונאי, ונישא בשנת 1880 ללואיזה פליק, שגדלה בחווה של אביה החורג, ג'יימס סיי, ליד אגם הומבולדט שבנבדה. לזוג נולדו שני ילדים, ברברה (1880) ולואי (1882), לפני לידתה של אנה לואיז. בסוף שנת 1885 עברה המשפחה לרינו, שם המשיך מוהן לעבוד כעיתונאי אך שתה בכבדות, ובהמשך נטש את משפחתו. אמה של בראיינט התגרשה מאביה ב-1889 ונישאה מחדש לשרידן בראיינט, משלח מטען ברכבת בחברת סאות'רן פסיפיק. לזוג נולדו שני ילדים, פלויד (1894) וויליאם (1896). על אף שהמשפחה התגוררה בוודסוורת' שבנבדה, לואיז נעתרה להזמנה מג'יימס סיי לגור בחווה שלו, שם שהתה בין שלוש לארבע שנים, וחזרה לוודסוורת' לבקשתה של אמה בגיל 12. בראיינט אימצה את שם המשפחה של אביה החורג, אך מעולם לא שינתה את שם משפחתה חוקית ממוהן.
בראיינט למדה בתיכון בוודסוורת' וברינו ובקולג' באוניברסיטת נבדה סטייט, שם פיתחה תחומי עניין בעיתונאות, דיבייט, איור, חיי חברה, ריקוד וכדורסל. היא ערכה את "מהדורת הנשים הצעירות" של "רשומות הסטודנטים" וב-1905, כתבה סיפור קצר, "דרכו של פלרטוט" (The Way of a Flirt) עבור המגזין הספרותי צ'אקוואלה (Chuckwalla), בו פרסמה בהמשך מערכונים ופרסום נוסף, "ארטמיסיה" (Artemisia). לאחר מותו של סבה החורג ב-1906, עזבה בראיינט את לימודיה בעקבות מצבה הנפשי והחלה לעבוד בג'ולון שבקליפורניה, שם במשך כמה חודשים עבדה בחוות בקר ולימדה ילדים, בעיקר ממוצא מקסיקני. באותו קיץ עברה ליוג'ין, אורגון, שם אחיה לואיס עבד עבור סאות'רן פסיפיק.
היא נרשמה לאוניברסיטת אורגון שביוג'ין. בראיינט נהפכה לפופולרית באוניברסיטה, שהכילה אז פחות מ-500 סטונדטים וסייעה בהקמת אחווה קטנה בשם זיטה איוטה פי והייתה לנשיאה הראשונה של האחווה. בשהותה ביוג'ין, כתבה בראיינט שירה ואיירה רישומי עט ודיו לירחון אורגון. בעיר קטנה זו שלקתה ב"מורליזם פוריטני", הייתה הראשונה שהתאפרה בסומק בקמפוס; היו לה מספר בני זוג, והיא לבשה בגדים שמרים ואן ווטרס , עורכת ירחון אורגון, ולואלה קליי קרסון , דיקנית הנשים, סברו שאינם ראויים בציבור. בסמסטר האביב של 1908, לקחה הפסקה מלימודיה האקדמיים והחלה ללמד בבית ספר בן חדר יחיד באי סטיוארט , אחד מאיי סן חואן שבוושינגטון. היא חזרה ליוג'ין על מנת לסיים את התואר הראשון שלה בהיסטוריה, וסיימה את לימודיה בתחילת 1909. התזה שלה הייתה על מלחמת מודוק .
פורטלנד.