מצודת בֵּלוֹגְרָאדְצִ'יק (בבולגרית: Белоградчишка крепост, מוכרת גם בשם קָאלֵטוֹ Калето "המצודה" מהמילה הטורקית קַאלֵה) היא מבצר עתיק במחוז וידין שבצפון-מערב בולגריה, סמוך לעיירה בֵּלוֹגְרָאדְצִ'יק. ביצורי המצודה הם שילוב מיוחד של חומות בעובי עד 2 מטרים, שנבנו בתקופות שונות, יחד עם צוקי גבוהים האופייניים לאזור - "צוקי בֵּלוֹגְרָאדְצִ'יק" (Белоградчишки скали), שגובהם מגיע עד ל-70 מטרים. שטח המצודה 10.2 דונמים והיא מחולקת לשלוש חצרות, כאשר החצר השלישית היא הגבוהה והמבוצרת מכולן.
גאולוגיה - כיצד נוצרו הצוקים.
תחילת היווצרותם של צוקי בלוגראדצ'יק בתור הפרם, לפני כ-230 מיליון שנה, באורוגנזה שיצרה את רכס הרי הבלקן והחלה להרים את אזור בלוגראדצ'יק. מאוחר יותר בתור הטריאס הפך האזור לקרקעיתו של ים רדוד, בו הושקעו חול, חצץ וחרסית.
ביורה התמצקו המשקעים בתהליכי דיאגנזה והם הפכו לשכבות קשות של קונגלומרט ואבן חול. שכבות אלה כוסו בתחמוצות ברזל דוגמת המטיט, שהעניקו לצוקים את צבעם האדמדם.
בראשיתו של הקימוט האלפיני החלה התרוממות של האזור מעל פני הים, ולפני כ-45 מיליון שנים נוצר קמר באזור בֵּלוֹגְרָאדְצִ'יק. תהליכי ההתרוממות והקימוט גרמו לסדיקת הסלעים בכיוונים שונים. לסדקים אלה חדרו מי נחלים ששחקו אותם ויצרו את הצוקים המוכרים.
היסטוריה של המצודה.
המצודה הוקמה לראשונה בתקופת האימפריה הרומית בין המאה הראשונה והשלישית, כדי לחלוש על דרכים ראשיות שעברו באזור. באותה תקופה רוב הביצורים היו טבעיים. איוון סרצימיר, צאר וידין הרחיב את המצודה במאה ה-14, והפך אותה למצודה השנייה בחשיבותה בצארות וידין.
בשנת 1396 האזור כולו נכבש על ידי העות'מאנים, שהציבו במצודה חיל מצב, והרחיבו את הביצורים כנגד שודדים ("היידוקים") וכנגד מורדים. בתחילת המאה ה-19 הוצבו במקום תותחים, והמצודה הורחבה עוד בסגנון האדריכלות העות'מאנית, אך עם שילוב של אלמנטים אירופאים בהשפעת מהנדסים מצרפת ומאיטליה.
המצודה שימשה את הצבא העות'מאני בדיכוי מרידה אזורית בשנת 1850, ולאחר שחרור בולגריה, נעשה בה שימוש במלחמת בולגריה–סרביה (1885).
סימפוניות פריז
סימפוניות פריז הן הכינוי שניתן למספר סימפוניות של המלחין פרנץ יוזף היידן, אשר נכתבו בין השנים 1785-1786.
בשנת 1780 היה היידן כבר מלחין פופולרי מאוד, ומצליח. בעקבות הצלחתו, ביקש ממנו בשנת 1785 המוסד הפריזאי "האגודה של התא האולימפי" לכתוב סדרה של שש סימפוניות. היידן נעתר לבקשתם וכתב את הסימפוניות, אשר ממוספרות בסימפוניות 82-87 ברשימת הסימפוניות לפי הובוקן. סימפוניות אלו נכתבו בין השנים 1785-1786. סימפוניות פריז נודעו באיכותן הגבוהה וברף הגבוהה שהיידן הציב להן. סדרת סימפוניות זו היא מן הסימפוניות הראשונות אשר לא הוזמנו מן החצר אשר העסיקה את היידן, אלא יצירות אשר נכתבו לפי הזמנה, ופתחו צוהר לקראת הזמנות רבות אשר יקבל היידן בעתיד. אחת מן הסימפוניות הללו היא הסימפוניה מס' 85 בסי-במול מז'ור, שנודעת בכינויה "המלכה". המלכה מארי אנטואנט שמעה את הסימפוניה הזו ומאוד התלהבה ממנה, ולכן ניתן לסימפוניה הזו הכינוי הזה.
סימפוניה מספר 82 בדו מז'ור ("הדב") 1786.
כינוי הסימפוניה "הדב" ניתן לה שנים רבות מאוחר יותר. הפרק האחרון, הכולל צלילי דרון אשר מזכירים מוזיקה לחמת חלילים, עובד יחד עם כל הסימפוניה לפסנתר, ולחוברת אשר יצאה לאור קראו "ריקוד הדב". עיבוד זה נועד ללוות ריקוד דובים - בידור חוצות אשר היה פופולרי באותה עת.
הסימפוניה כתובה להרכב הכולל חליל, שני אבובים, שני בסונים שתי קרנות\חצוצרות, טימפני וכלי קשת. בשני כתבי יד שקיימים לסימפוניה, התזמור כולל קרנות באחד, וחצוצרות באחר. לרוב נהוג לבצע אותה עם קרנות וחצוצרות גם יחד. למרות מספורה של הסימפוניה, היא האחרונה אשר נכתבה בסדרת סימפוניות זו.
סימפוניה מספר 83 בסול מינור ("התרנגול") 1785.
כינויה של סימפוניה זו דבק בה, משום שהמוטיב של הנושא השני בפרק הראשון, הזכיר למאזינים בני התקופה את תנועות הראש של תרנגול.
סימפוניה מספר 84 במי-במול מז'ור 1786.
הסימפוניה נכתבה ב-1786 באחוזת אסתרהאזי וביצוע הבכורה היה ב-1787 בפריז. הרכב הסימפוניה הוא: חליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, טימפני וכלי קשת.
סימפוניה מספר 85 בסי-במול מז'ור ("המלכה") 1785.
הסימפוניה כונתה בשמה כבר סמוך לזמן ביצועה, והוא ניתן לה משום שהיא הייתה החביבה ביותר על המלכה מארי אנטואנט. לעיתים ניתן לסימפוניה הכינוי הארוך יותר "מלכת צרפת". הרכב הסימפוניה הזו הוא שני חלילים, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות וכלי קשת.
סימפוניה מספר 86 ברה מז'ור 1786.
הרכב הסימפוניה הוא: חליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, שתי חצוצרות, טימפני וכלי קשת.
סימפוניה מספר 87 בלה מז'ור 1785.
הרכב הסימפוניה הוא: חליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, טימפני וכלי קשת.
ג'ונתן ספרן פוייר
גוארני (פירושונים)
גווארני
נחום שחף
נחום שחף (נולד ב-1946) הוא פיזיקאי ועיתונאי, זוכה פרס משרד המדע והטכנולוגיה ליצירתיות מדעית וזוכה הפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' לשנת 2007–2008 על תחקיר פרשת מוחמד א-דורה. ידוע כבעל תאוריות קונספירציה וטוען ששמעון פרס קשר נגד יצחק רבין והוא שהביא לרציחתו.
ביוגרפיה.
סיים תואר ראשון ותואר שני בפיזיקה בהצטיינות באוניברסיטת בר-אילן (1970–1977). במהלך לימודי תואר שני פיתח תוכניות לימוד לילדים מחוננים באוניברסיטה, ולימד תוכניות אלו באוניברסיטת בר-אילן (1974–1977). נכון ל-2010, לומד לתואר שלישי בבית הספר להנדסה של אוניברסיטת בר-אילן בהנחיית פרופ' זאב זלבסקי ופרופ' ברוך פישר מהטכניון.
עם סיום הלימודים בשנת 1977 הצטרף לחברת אלסינט כחבר בצוות הפיתוח של הטומוגרף הממוחשב. משנת 1981 עבד כפיזיקאי בחברת תדיראן, במחקר ופיתוח המזל"ט.
ב-1989 הצטרף לתעשייה האווירית לפיתוח פרויקט ה-NTS להכוונת טילים ממסוקים (מוכר כ"יכולת כירורגית" של מסוקי תקיפה) ולפיתוח אמצעי תצפית למזל"ט. חקר את מגבלות השיטה האזרחית (שיטת הניילונים) להגנה כנגד טק"ק (טילי קרקע קרקע) לא קונבנציונלי (כימי ביולוגי), והרצה על המחקר בצה"ל ובאוניברסיטאות..
בשנת 1991 הקים את חברת נתופ (Natop) שם פיתח שיטה לאיכון מטרות ממזל"טים במימון המדען הראשי למשרד המסחר והתעשייה, שיטה לדחיסת וידאו שעליה זכה בפרס משרד המדע ושיטה לראייה דרך קירות כאמצעי להגנה מפני ירי.
כעיתונאי חוקר, מפרסם שחף מאמרים באתר nfc.
שחף הוא בעל תואר עמית משרד המדע, ובעל פרס משרד המדע ליצירתיות מדעית על פיתוח אלגוריתם לדחיסת וידאו ביחסי דחיסה גדולים במיוחד - 1997.
תחקירים.
ביצע מספר מחקרים בעלי עניין ציבורי, בהם הפגיעה במחנה האו"ם בכפר כנא בלבנון (1996 ו-2006), וחקר הזיופים בפריימריס של מפלגת העבודה.
חקר את מותו של הילד הפלסטיני מוחמד א-דורה, תחקיר בו המשיך לאחר פרסום התחקיר הצה"לי. הפרסום באטלנטיק הביא להפקת מספר סרטים על התחקיר. על עבודתו זאת זכה בפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' לשנת 2007–2008. הפרס ניתן על .
כמו כן הוא חוקר בדרכים דומות את רצח רבין, וטוען ששמעון פרס קשר נגד רבין והוא שהביא לרציחתו. לגבריו התמונה של "שיר לשלום" המוכתם בדמו של רבין זויפה, הוא תומך בתאוריות קונספירציה על הרצח וכתב באתרו: "ביניש וארבל שהיו שותפים לחשיפת הקונספירציה של השב"כ בקו 300, מנעו ומונעים במכוון את הניסיונות לחשוף את הקונספירציה ברצח רבין. עדנה ארבל הייתה ראש הפרקליטות בימים שלאחר רצח רבין ועל כן הייתה שותפה להסתרה. הפעלת השמפניה ותנועת אייל היו מבוססים על מעשי חתרנות שנועדו לפגוע בתדמית הימין והדתיים".
באוקטובר 2010, לפני מתן גזר הדין בפרשת הירי בנעלין, פרסם ערוץ 10 כתבה, בה הביא שחף ראיות לכאורה כי הסרט שפרסם ארגון "בצלם", ואשר שימש ראיה מרכזית במשפט החייל היורה והמג"ד, נערך, הושמטו ממנו קטעים חשובים, וכי הפלסטיני כלל לא נפגע מכדור הגומי שירה החייל. "בצלם" הכחיש את הטענות והגדירן כמופרכות והזויות. בעוד שחף, שהעיד עדות מומחה בבית המשפט מטעם הסנגוריה בשלב הטיעונים לעונש, קבע שהסרטון עבר עריכה ועיבוד פוטושופ, המומחה לזיהוי פלילי מטעם משטרת ישראל שהעיד בשלב הטיעונים לעונש מטעם התביעה, קבע כי הסרט אותנטי, וכי לא נערך. בית המשפט קבע כי "לא מצאנו כי ההגנה ביססה את עמדתה כדבעי, ולא ניתן לקבוע במידה הנדרשת להוכחת טענת הגנה, כי בסרטון בוצעו שינויים מכוונים". עם זאת, שופט בדעת מיעוט העלה "חשדות כבדים שמא נעשו שינויים מניפולטיביים בסרטון".
במאי 2022, בעקבות הריגתה של העיתונאית שירין אבו עאקלה במחנה הפליטים ג'נין, טען שחף שפלסטינים הרגו אותה כדי שמותה יזכה אותם באהדה במסגרת מאבקם על דעת הקהל העולמית. הוא טען שהיא הסתתרה מאחורי קיר שחצץ בינה לבין החיילים, והחיילים היו במרחק של קילומטר ממנה. במציאות הקיר שלידו נהרגה פונה אל הרחוב, והחיילים היו בהמשך אותו רחוב במרחק 200 מטר ממנה.
איציק איתן
פונקציה מרובה
יום הדין בנירנברג
הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית
הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית (בערבית: كنيسة الروم الملكيين الكاثوليك, באנגלית: Melkite Greek Catholic Church) היא כנסייה אוניאטית העומדת בפני עצמה ("סואי יוריס") שהסתפחה לכנסייה הקתולית לאחר שהתפצלה במאה ה-18 מן הכנסייה האנטיוכית.