הפארק הוסף לרשימת אתרי המורשת העולמית שבסיכון באמצע שנות ה-80 בעקבות הפיחות החד במספר פילי הסוואנה האפריקניים. הקרן העולמית לשימור חיות הבר פעלה בשיתוף פעולה עם IUCN, אונסק"ו והממשלה המקומית על מנת לשקם את הפארק. מאמץ זה נחל הצלחה וב-1992 הוסר האתר מרשימת האתרים בסיכון. אולם, ב-1991 התחוללו מאבקים צבאיים בחלק של דרום סודאן הסמוך לפארק, וב-1993 מנתה אוכלוסיית הפליטים שהגיעה לאזור כ-50,000 אנשים. בין הפליטים הגיעו גם אנשים חמושים שניצלו את נשקם כנגד בעלי החיים של הפארק, והם לא נרתעו גם מפעילותן של רשויות הפארק. ב-1996 נהרגו שני קרנפים, ובשל כך הוחלט להחזיר את הפארק לרשימת האתרים בסיכון.
מלבד הקרנפים והפילים נצפו בפארק 42 מינים אחרים של יונקים, ובהם שימפנזה מצוי, ג'ירפים (גדלים רק באזור זה של המדינה), תאו אפריקני שאוכלוסייתו פחתה מ-53,000 פרטים ל-25,000 בשל ציד בלתי חוקי, בבון זית, אנטילופה סוסית קצרת קרן, שני מינים של לוטרה, חמישה מינים של נמיות, נמר ושישה מינים של אנטילופות. בפארק תועדו גם למעלה מ-300 מינים של עופות.
פלורה.
ב-1994 נספרו בפארק כ-1,000 מינים של צמחים וסקולריים, ומתוכם כחמישים הם אנדמיים.
הפארק מאופיין במגוון רחב של צמחים, וכולל בשטחו שלוש ביומות: סוואנות צפופות עצים או דלילות עצים, יער גלריה עם אזורים צפופים וביצות, ואזורים מימיים ומימיים למחצה. בחלקו הצפוני של הפארק גדלים בעיקר סוואנה צפופת עצים, ביצות פפירוס ויערות גלריה, אך במרכז הפארק גדלה בעיקר סוואנה המאופיינת בשיחים. סוואנה זו מתמזגת באופן הדרגתי עם סוואנת הדשא המשתרעת על פני מרבית שטח הפארק. הצמחים הגדלים בסוואנת הדשא עשויים להתנשא לגובה ממוצע של שני מטרים בתקופת הפריחה בספטמבר. ברחבי הסוואנה פזורים מספר עמקי נהרות. בחלקו הצפון-מזרחי של הפארק, השוכן בסמוך לגבול עם סודאן גדלים בעיקר עצים סודאניים כגון גומא פפירוס.
הפארק הלאומי גאראמבה
דורטמונד (שח)
ויק אן-זהה
שורשים (סדרת טלוויזיה)
שורשים (אנגלית: Roots) הייתה מיני-סדרת טלוויזיה אמריקאית משנת 1977, הדנה בחיי דורות במשפחה אפרו-אמריקאית מימי העבדות ועד 1900 לערך.
הסדרה הייתה עיבוד לספרו של אלכס היילי "שורשים: הסאגה של משפחה אמריקאית". הספר, במתכונת של מחקר שורשים שהעלה המחבר על הכתב, תיאר את מוצא משפחתו של המחבר ואת הטרגדיות שעברו, מתחילת חטיפתם בכפייה לעבדות. הספר נחשב לאחד מספרי זכויות האדם הדנים בעבדות. בניגוד לספר, שנחשף בעיקר למתעניינים בתחום, הייתה הסדרה הטלוויזיונית בעלת חשיפה משמעותית. לסדרה הייתה השפעה ניכרת על המודעות של החברה האמריקאית להיסטוריה של המגזר האפרו-אמריקאי ולתרבותו. עד לשידור הסדרה, רבים בחברה האמריקאית, כולל במגזר האפרו-אמריקאי, ראו מגזר זה כחסר תרבות והיסטוריה ייחודיים או כמגזר תלוש מהתרבות האפריקאית שמעולם לא הצליח להיקלט בתרבות האמריקאית. התוכנית הפכה גם לנושא לימוד במאות מכללות בארצות הברית.
רייטינג.
הסדרה זכתה ל-9 פרסי אמי, מתוך 36 מועמדויות ובפרס גלובוס הזהב לסדרת הדרמה הטובה ביותר. הפרק השמיני והאחרון בסדרה הוא השלישי מבחינת נתוני מידרוג (רייטינג) בטלוויזיה האמריקאית מאז ומעולם. לסדרה הופקו שתי סדרות בת בשם "שורשים: הדור הבא" (1979) ו"שורשים: המתנה" (1988).
עלילה.
הגיבור הראשי של הסדרה בראשיתה הוא לוחם מנדינקה אפריקאי בשם קונטה קינטה, שנולד בגמביה ב-1750. הוא נחטף על ידי סוחרי עבדים ונלקח בספינה לאמריקה, שם הוא נמכר לעבדות לבעל מטעים בווירג'יניה, הקורא לו "טובי". בתחילה מנסה קונטה קינטה להתמרד ואף להימלט, אך עבד ותיק בכינוי "פידלר", מדריך אותו בחיי השגרה ומלמד אותו אנגלית. מבעליו הראשון והאכזר הוא נמכר לבעלים מתון יותר, מתאהב בשפחה בשם בל ולשניים נולדת בת בשם קיזי. קינטה/טובי מלמד אותה קרוא וכתוב בעזרת בת משפחה של אדונו. בהיותה של קיזי בת עשרה היא נתפסת מזייפת מסמך עבור נער שאהבה, נמכרת לבעל עבדים אכזר, המתעלל בה ואונס אותה. תוצאת האונס היא בן אותו יולדת קיזי, בשם ג'ורג'.
בשנות ה-40 של המאה ה-19 מצליח ג'ורג' לעבור לאנגליה כמומחה לקרבות תרנגולים וחוזר לאמריקה כאדם חופשי. בנו של ג'ורג', טום הארווי, מתמחה כנפח ומנוצל על ידי צבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים בארצות הברית. לאחר תום המלחמה מטרידים אנשי קו קלוקס קלאן את המשפחה. הסדרה מסתיימת כאשר משפחתו של טום עוברת לטנסי על מנת לפתוח בחיים חופשיים.
בתמונה האחרונה בסדרה מדבר הסופר אלכס היילי בקולו ומקשר בין בתו של טום, סינתיה (בת-נינו של קונטה קינטה), להיילי עצמו.
הפקה ושידור.
התוכנית הופקה כמיני סדרה בת שמונה פרקים, אשר שודרו במשך שמונה ימים עוקבים בין 23 ל-30 בינואר 1977 ברשת ABC. הפרק השמיני הגיע למקום השלישי במספר הצפיות בטלוויזיה האמריקאית. הסדרה שברה דפוסי צפייה גזעיים, כיוון שלראשונה צופים לבנים רבים צפו בסדרה שגיבוריה ועלילתה אפרו-אמריקאים. פרקים 1, 2, 6, 8 היו בני שעתיים כל אחד בעוד שאר הפרקים היו בני שעה כל אחד. לאחר ההצלחה בארצות הברית שודרה הסדרה במדינות רבות ברחבי העולם.
בישראל שודרה הסדרה ב-12 פרקים בערוץ הראשון, בימי חמישי בשעה 22:15, בין 26 בינואר ל-4 במאי 1978.
לקריאה נוספת.
הסדרה הייתה פורצת דרך מבחינות רבות ונכתבו עליה מספר רב של מחקרים וספרים.
נהר סאו פרנסיסקו
סרביה באירוויזיון
סרביה נטלה חלק באירוויזיון כ-12 פעמים כמדינה עצמאית, נעדרה מהתחרות פעם אחת ב-2014 וניצחה כבר בפעם הראשונה בה נטלה חלק בתחרות עם השיר "Molitva" של מריה שריפוביץ'.
עד הצטרפותה כמדינה עצמאית היא נטלה חלק בתחרות תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה בין 1961-1991, תחת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה ב-1992 ותחת האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו בין 2004-2006.
היסטוריה.
בין התחרויות בשנים 1961-1991, סרביה הייתה מיוצגת תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה חמש פעמים מתוך עשרים ושבע פעמים בהן יוגוסלביה נטלה חלק בתחרות, כאשר הישגה הטוב ביותר בתחרות היה המקום הרביעי עם 10 נקודות בתחרות ב-1962, שהוא גם המיקום הטוב ביותר בתחרות של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה חוץ מהמקום הראשון ב-1989 עם השיר "Rock Me" של להקת "ריווה".
לאחר התפרקותה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ב-1992, סרביה הייתה מיוצגת ב-1992 תחת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
לאחר התפרקותה של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה ב-2003 והיעדרות בין 1993-2003, סרביה הייתה מיוצגת תחת האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו בתחרויות בין השנים 2004-2006.
לאחר התפרקותו של האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו ב-2006, שנה לאחר מכן, באירוויזיון 2007 סרביה ומונטנגרו הצטרפו לשורות התחרות כמדינות עצמאיות.
בהצטרפותה של סרביה לתחרות כמדינה עצמאית היא קטפה את המקום הראשון בתחרות עם 268 נקודות עם השיר "Molitva" של מריה שריפוביץ'. ניצחונה של סרביה היה הראשון בתולדות התחרות בו מדינה מנצחת כבר בפעם הראשונה בה היא נוטלת חלק בתחרות. לאור ניצחונה של סרביה, התחרות ב-2008 התקיימה בארצה.
נכון ל-, סרביה היא הרפובליקה היוגוסלבית היחידה שניצחה בתחרות לאחר התפרקות הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
הישגים.
ב-2009 סרביה יוצגה על ידי הצמד מרקו קון ומילאן ניקוליץ' עם השיר "Cipela". הצמד אמנם הגיע בחצי הגמר למקום ה-10, דבר שאמור היה לאפשר לו ליטול חלק בגמר התחרות, אולם השופטים בחרו את השיר של קרואטיה על-פני שירה של סרביה, ולכן הם כשלו להעפיל לגמר התחרות.
ב-2010 סרביה יוצגה על ידי הזמר מילאן סטנקוביץ' עם השיר "Ovo je Balkan". סטנקוביץ' סיים בחצי הגמר במקום החמישי עם 79 נקודות, אולם בגמר התחרות הוא סיים רק במקום ה-13 עם 72 נקודות.
ב-2011 סרביה יוצגה על ידי הזמרת נינה עם השיר "Čaroban". היא העפילה לגמר התחרות מהמקום ה-8 בחצי הגמר עם 67 נקודות והתמקמה במקום ה-14 בגמר התחרות עם 85 נקודות.
ב-2012 סרביה יוצגה על ידי ז'ליקו יוקסימוביץ' (נציגה של סרביה ומונטנגרו ב-2004 ומלחין השיר "Oro" שייצג את סרביה ב-2008 על ידי ילנה טומשביץ') עם השיר "Nije ljubav stvar". השיר העפיל לגמר מהמקום ה-2 בחצי הגמר עם 159 נקודות והתמקם במקום ה-3 הגמר התחרות עם 214 נקודות, אחרי שוודיה ורוסיה.
ב-2013 סרביה יוצגה על ידי להקת "3 שלי" עם השיר "Љубав је свуда". השיר התמקם במקום ה-11 בחצי הגמר עם 46 נקודות, ולכן סרביה לא העפילה לגמר התחרות באותה שנה. זוהי הפעם השנייה בה סרביה כשלה להעפיל לגמר התחרות.
שפה.
החל מהצטרפותה לתחרות, סרביה שלחה לתחרות שירים בעיקר בשפה הסרבית: 8 שירים הושרו בסרבית, 3 שירים הושרו בשפה האנגלית ושיר אחד הושר הן בסרבית והן באנגלית. החל מביטול "חוק השפה" ב-1999, סרביה הייתה המדינה הראשונה אשר ניצחה בתחרות עם שיר שאינו הושר בשפה האנגלית.
היעדרות.
סרביה נעדרה מתחרות אירוויזיון אחת לאורך השנים:
היעדרותה היחידה של סרביה התרחשה לאחר שרשות השידור הסרבית הודיעה ב-22 בספטמבר 2013, כי סרביה לא תיטול חלק בתחרות ב-2014 בשל קשיים כלכליים של הרשות הסרבית וכן מחסור בחסויות מסחריות. באפריל 2014, רשות השידור הסרבית הודיעה כי תשדר את כל שלושת המופעים.
ב-26 בספטמבר 2014, דווח כי סרביה החליטה לשוב לתחרות ב-2015.
יחסי סרביה וקוסובו באירוויזיון.