בסוף שנות השלושים, במסגרת מדיניות חדשה, השימוש במטוסים ימיים צומצם ולמעט מקרים מיוחדים השתמש שירות האוויר רק במטוסים יבשתיים. ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה הייתה תוכנית לרכוש מטוסי קרב איטלקיים מדגם מאצ'י C.200 ומפציצי פיירי פולמאר 4/34, אך ב-9 באפריל 1940 פלשו הגרמנים לדנמרק ובמועד זה לא היו ברשות שירות האוויר של הצי מטוסים חדישים. הגרמנים אסרו על כל פעילות אווירית צבאית וכל המטוסים נכנסו לאחסון. כוח האדם של השירות שוחרר ואילו בין השנים 1941 עד 1943 הורשו הקצינים להתאמן בטיסה על דאונים. ב-29 באוגוסט 1943, במהלך מבצע ספארי, הוטבעו רוב הספינות של הצי המלכותי הדני כדי שלא יפלו בידי הגרמנים וב-22 בנובמבר בוצעו חבלות במטוסים המאוחסנים והם נשרפו.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
חיל האוויר המלכותי הדני הוקם ככוח צבאי נפרד מהצבא המלכותי הדני ומהצי המלכותי הדני בשנת 1950 כמיזוג של "גיס התעופה של הצבא הדני" (Hærens Flyvertropper), ושל "שירות האוויר הימי הדני" (Marinens Flyvevæsen), כל הפעילות האווירית הצבאית נאסרה במהלך הכיבוש הגרמני בין השנים 1940–1945 וכך ביום הניצחון באירופה לא היו ברשות כוחות ההגנה של דנמרק כל כלי טיס, אף על פי שבתקופת הכיבוש, בנה והרחיב הלופטוואפה שדות תעופה רבים בדנמרק.
בשנים 1947–1948 קיבלו כוחות ההגנה של דנמרק 41 מטוסי ספיטפייר ושלדות מטוסים נוספות לצורכי הדרכה על הקרקע, שפעלו על ידי יחידות של גיס התעופה ושל שירות האוויר הימי עד למיזוגם ועל ידי חיל האוויר המלכותי הדני עד 1956, כאשר המטוסים האחרונים האלה הוצאו מהשירות וכולם פרט לשניים נגרטו.
בשנות השישים והשבעים הפעיל חיל האוויר המלכותי הדני כמה מטוסים שנרכשו במימון אמריקאי כמו הF-104 סטארפייטר, הF-100 סופר סייבר ומטוסים אחרים. ב-1971 הקים הצבא המלכותי הדני את שירות האוויר שלו כיחידה האווירית הראשונה מחוץ לחיל האוויר מאז הקמתו בשנת 1950. ברשות היחידה היו מסוקי תצפית ומטוסי בוכנה שביצעו משימות איכון לטובת חיל התותחנים. ב-1977 הועברה טייסת המסוקים הימיים של חיל האוויר אל הצי המלכותי הדני והיא הפעילה מסוקים שהופעלו מסיפוני הספינות. בינואר 1980 רכשו ארבע מדינות חברות בנאט"ו: דנמרק, נורווגיה, הולנד ובלגיה, ברכישה משותפת, את מטוס הקרב F-16 פייטינג פלקון.
ב-1999, בעקבות סיום המלחמה הקרה עבר חיל האוויר תהליך ארגון מחדש כדי שיוכל להיות חיל שמסוגל לבצע משימות ברחבי העולם, אך בה בעת להמשיך להגן על שמי המדינה ועל מימיה. ב-2002 הצטרפה דנמרק לצוות הפיתוח של מטוס הקרב F-35 לייטנינג II ו-48 מטוסים אמורים להיכנס לשירות בחיל ולהחליף את מטוסי ה-F-16.
באוקטובר 2002 טס כוח משימה של 18 מטוסי F-16 מדנמרק, הולנד ונורווגיה, יחד עם מטוס תדלוק אווירי לבסיס חיל האוויר בקירגיזסטן, כדי לתת סיוע קרקעי לכוחות נאט"ו באפגניסטן במסגרת מבצע "חירות מתמשכת"
ב-2004 הוחלפו שלושת מטוסי התובלה מסוג C-130H הרקולס, שנרכשו בשנת 1973, בשלושה מטוסים חדישים מסוג C-130J סופר הרקולס. מטוס רביעי הצטרף ב-2007.
ב-2005 הסתיימה תוכנית השבחה של מטוסי ה-F-16. במסגרת התוכנית, שהחלה ב-1995, צוידו המטוסים במחשבי משימה חדשים, בתצוגות צבעוניות רב-תכליתיות ובוצעו בהם שיפורים בתחום האוויוניקה. למרות השבחה זו, שוקל החיל את החלפתם של 30 מטוסי F-16 במטוסי קרב מתקדמים יותר. המטוסים שרכישתם נשקלת הם הF/A-18 סופר הורנט, המטוסים שמיוצרים במסגרת תוכנית Joint Strike Fighter, ה-JAS-39 גריפן והיורופייטר טייפון. ההחלטה על המטוס הנבחר תפורסם עד סוף יוני 2015.
ב-2003 הוחלט להעביר 16 מסוקי OH-6 Cayuse ו-13 מסוקי Eurocopter Fennec של שירות האוויר של הצבא המלכותי הדני וחלק ממסוקי ה-Westland Lynx של הצי המלכותי הדני לרשות חיל האוויר. ההעברה בוצעה ב-2011. בשנת 2010 הוחלט על רכישתם של 9 מסוקי סיקורסקי SH-60 Seahawk. ב-2005 הוצאו משירות מסוקי ה- Cayuse ומסוקי ה- Eurocopter Fennec ממשיכים לבצע משימות רבות, כולל פעולות סיוע למשטרת דנמרק.
ב-2006 פרסם חיל האוויר מסמך כוונות לפיו הוא מתכוון כמה מטוסי C-17 גלובמאסטר. הזמנה זו עדיין טעונה אישור, אך הכוונה שמטוסים אלה יהיו חלק מכוח משותף של נאט"ו לביצוע משימות בינלאומיות.
בית הקברות שייח' באדר
יוסף בלומנפלד
הרב יוסף ברוך בלומנפלד (תר"נ, 1 באפריל 1890 – כ"ג באב תשכ"ו, 9 בספטמבר 1966) היה רב בפולין ולאחר מכן אב"ד בתל אביב-יפו. עסק בההדרת ספרי ראשונים.
תולדותיו.
נולד בשידלוב שבפולין, בנו של הרב שמואל יעקב בלומנפלד, שהיה אב"ד בשידלוב. לאחר נישואיו כיהן כרבה של העיירה קרולבסקה-היטה. בשנת 1931 עלה לישראל והתיישב בתל אביב. תחילה כיהן כדיין בעיר ולאחר מכן כאב"ד. מסר שיעור יומי בכולל "כתר תורה" בתל אביב.
בשנת 1952 היגר לארצות הברית, ממנה חזר לישראל בשנת 1959. בתקופת שהותו שם הדפיס את ספרו.
הרב בלומנפלד הוציא את הספר "כפתור ופרח" של אשתורי הפרחי, עם פירושיו והערותיו, בשם "גן יוסף". כמו כן ההדיר את הספר "מקח וממכר" של רב האי גאון, אך לא הספיק להוציאו לאור.
נפטר בשנת 1966, ונקבר בבית הקברות קריית שאול.
יוהנס הנס דניאל ג'נסן
מתאמת השתלות
הבחירות לנשיאות מצרים (2014)
הבחירות לנשיאות מצרים 2014 הייתה מערכת בחירות שנערכה בין ה-26 ל-28 במאי 2014. בבחירות אלו ניצח שר ההגנה לשעבר, עבד אל-פתאח א-סיסי את יריבו חמדין סבאחי, לאחר שקיבל 96.91% מהקולות, 10 מיליון קולות יותר מהנשיא המודח מוחמד מורסי בבחירות לנשיאות ב-2012, אך עם סך אחוזי הצבעה נמוכים יותר ממערכת הבחירות לנשיאות ב-2012 (47.5% ב-2014 מול כ-52% ב-2012).
רקע.
הבחירות נקבעו בעקבות ההפיכה במצרים בשנת 2013, שבה הדיח צבא מצרים את נשיא מצרים מוחמד מורסי, ולאחר שבינואר 2014 אושרה חוקה חדשה במשאל עם ברוב גדול. בינואר השנה הודיע הנשיא הזמני עדלי מנסור כי הבחירות לנשיאות ייערכו לפני הבחירות לפרלמנט המצרי. עם סגירת ההרשמה, ב-20 באפריל, הוגשו לוועדת הבחירות העליונה שני מועמדים בלבד, ובכך התייתר הצורך בסיבוב השני, שתוכנן במידת הצורך ל-16–17 ביוני. ב-27 באפריל, אישרה ועדת הבחירות באופן רשמי את מועמדותם של עבד אל-פתאח א-סיסי וחמדין סבאחי כשני המועמדים למרוץ לנשיאות. תנועת "האחים המוסלמים" ותומכיה, כמו גם תנועת הנוער של ה-6 באפריל החילונית (שהיו שותפים להפגנות והמהפכה כנגד מובארק), החרימו את ההצבעה, והדבר הפחית את שיעורי ההצבעה. אחוזי ההצבעה הנמוכים גררו ביקורת כנגד א-סיסי מצד מתנגדיו בדבר הלגיטימיות של הבחירות. לעומתם, תומכיו של א-סיסי יצאו לרחובות לחגוג עוד ברגע שהחלו להתפרסם התוצאות הראשוניות והלא-רשמיות. יום לאחר הבחירות, הודה המועמד סבאחי בתבוסתו, אם כי העביר בקורת על מהלך הבחירות והתנהלותם באומרו כי הדיווח על שיעורי ההצבעה "היו עלבון לאינטליגנציה של המצרים", ואף הגיש לאחר מכן ערעור על תוצאות הבחירות, אפילו לפני שפורסמו התוצאות הרשמיות, אך ערעורו נדחה על ידי ועדת הבחירות
המועמדים.
בבחירות התמודדו שני מתמודדים, שר ההגנה עבד אל-פתאח א-סיסי וחמדין סבאחי. גם עורך הדין מורטדה מנסור ובות'יינה כאמל הכריזו על כוונתם להתמודד בבחירות, אך הם לא הצליחו לספק את מספר החתימות הנדרש לוועדת הבחירות העליונה.
עבד אל-פתאח א-סיסי.
בינואר 2014 אישרה המועצה הצבאית העליונה במצרים לשר ההגנה א-סיסי להתמודד בבחירות לנשיאות, בטרם הודיע הוא עצמו, רשמית וחד-משמעית, כי יתמודד בבחירות לנשיאות. באותה עת מיהר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לברך אותו בפגישתם במילים: "החלטתך לרוץ לנשיאות היא אחראית". בתגובה אמרה ארצות הברית: "לא מתפקידו של פוטין להחליט מי ישלוט במצרים". ב-26 במרץ הודיע על התפטרותו מתפקיד שר ההגנה, ועל כוונתו להתמודד בבחירות לנשיאות מצרים. ב-14 באפריל 2014, היה הראשון להגיש את מועמדותו בפני ועדת הבחירות העליונה. הוא הגיש לוועדת הבחירות כ-190,000 חתימות, לעומת כ-500,000 שנאספו בפועל ולעומת כ-25,000 שנדרשו לאישור מועמדותו.
חמדין סבאחי.
המועמד הנאצריסטי חמדין סבאחי, שהגיע למקום השלישי בבחירות הקודמות ב-2012, הודיע בפברואר 2014 שהחליט להתמודד בבחירות לנשיאות, אך יתייעץ עם שותפיו לפני שתתקבל החלטה סופית. יום לפני סגירת ההרשמה, ב-19 באפריל 2014, הגיש את מועמדותו לוועדת הבחירות העליונה. הוא הצליח לאסוף 30,000 חתימות, לעומת ה-25,000 שנדרשו לאישור מועמדותו.
ההצבעה ותוצאותיה.
ההצבעה מחוץ למצרים.
ב-21 במאי הודיעה ועדת הבחירות לנשיאות כי ספירת הקולות הסופית של המצרים בקלפיות בחו"ל, מראה על ניצחון של א-סיסי עם 94.5% מהקולות (296,628 קולות מתוך 318,033).
מדגמים.
מדגם של מכון מחקר דעת קהל, "בסירה", שהיה המכון המרכזי שסקר את הבחירות הראה על תוצאות של 95.3% לשר ההגנה לשעבר א-סיסי, ו-4.7% למועמד השמאל הנאצריסטי חמדין סבאחי
תוצאות האמת.
ההכרזה הרשמית תוכננה תחילה ל-5 ביוני, לזכר המהלומה של מלחמת ששת הימים, אך עוד קודם לכן, ב-3 ביוני הכריזה ועדת הבחירות במסיבת עיתונאים על הנתונים הרשמיים הבאים: 25,578,233 הצביעו בבחירות, 47.5% אחוזי הצבעה. א-סיסי ניצח עם 23,780,104 מהקולות, שהם 96.91%. חמדין סבאחי קיבל 757,511, שהם 3.09% אחוזי הצבעה. הקולות הפסולים עלו על מספר הקולות שקיבל המועמד המובס סבאחי, עם 1,040,608 קולות פסולים.
פיט רטיף
פיט מוריץ רטיף (בהולנדית: Pieter Mauritz Retief; 12 בנובמבר 1780 – 6 בפברואר 1838) היה מנהיג בורי דרום אפריקאי, ממתנגדי ביטול עבדות השחורים במחצית הראשונה של המאה ה-18 וממובילי שיירת הבורים "הטרק הגדול".