בשנת 2003 במהלך לימודיו לתואר השני, הציג קריספל את סדרת הציורים "אישונים וליקויים" בתערוכה "הפעם ציור!" במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, אותה אצר ד"ר מרטין הנטשל (Dr. Martine Hentschel). באותה שנה הציג גם סדרת ציורים בשם "ארבעת הבנים" בתערוכה "הללויה" בגלריה גורדון בתל אביב, ובתערוכה "כן תעשה לך...", תחיית היהדות באמנות ישראלית עכשווית, שאצר ד"ר גדעון עפרת בזמן לאמנות, מרכז לאמנות ישראלית בתל אביב.
בשנת 2004, עם סיום לימודיו, זכה קריספל במלגת שהות למשך שנה ב-CIUP, Cite Internationale Universitairede Paris. באותה שנה החל ללמד במחלקה לתקשורת חזותית בויצ"ו, המרכז האקדמי לעיצוב שבחיפה.
בשנת 2005 זכה קריספל בפרס האמן הצעיר מטעם משרד החינוך והתרבות, הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו, "האלבום השחור" בגלריה גורדון בתל אביב, בה הוצגו ציורי כלי נשיפה, תוף וקשתות לצד פורטרט המלחין פוצ'יני על ערש מותו, בצבעי שחור לבן מונוכרומטיים. מאוחר יותר באותה שנה, הציג את תערוכת היחיד "הגן", במוזיאון חיפה לאמנות, בה צייר על קירות המוזיאון פסלים ניאוקלאסיים משאטו דה ואנסן שבפריז (Château de Vinccenes).
בשנת 2006 הציג קריספל את תערוכת היחיד "דוּם דוּם דוּם" (Doom Doom Doom) בגלריה גורדון ואת תערוכת היחיד "אני, בוטניקה" במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית. כמו כן, אצר את התערוכה "רומנטיקנים חסרי תקנה" (*וצעירים חסרי מנוח) בגלריה נגא לאמנות עכשווית בתל אביב. באותה שנה החל ללמד במחלקה לאמנות בבצלאל וכן בבית הספר לאמנות "המדרשה" שבמכללת בית-ברל (עד 2010). בשנה זו גם שימש כמבקר האמנות של מגזין טיים-אאוט (Time-Out) תל אביב למשך שנה.
בשנת 2007 הציג את התערוכה "אלביס" בסדנאות האמנים בתל אביב. הסדרה עסקה בדמותו האלמותית של אלביס, כפי שצייר אותה אנדי וורהול, והתכתבה עם העמדה הציורית של גרהרד ריכטר ביחס לדימוי. באותה שנה, החל לערוך סדרת הופעות בשם ART cover, בהן הזמין אמנים לבצע גרסאות כיסוי של שירים בהופעה חיה מול קהל. הערב הראשון נקרא Art Karaoke והתקיים ברחוב יהודה מרגוזה ביפו. הערב השני (ARTcover II), נעל את הביאנאלה לאמנות בהרצליה בשנת 2009, והתקיים באמפיתיאטרון מוזיאון הרצליה לאמנות. הערב השלישי (ART cover III), התקיים במרכז ענב לתרבות בתל אביב, בשנת 2009.
בשנת 2008 זכה קריספל בפרס רפפורט לצייר ישראלי צעיר מטעם מוזיאון תל אביב לאמנות. באותה שנה הציג את הסדרה "מטאמורפוזות" בתערוכה "זמן אמת, אמנות בישראל 1998–2008" במוזיאון ישראל שבירושלים (אוצרים: אמיתי מנדלסון ואפרת נתן). הסדרה, בת 12 החלקים, הציגה עולם אפוקליפטי, רוויי אלימות וארוס; מעין עננה שחורה שהעלתה באוב דימויים מההיסטוריה של האמנות ומנושאים שעסק בהם קריספל בסדרותיו, ועד לסצנת פינוי היישוב עמונה מאותה השנה.
בשנת 2009 הציג את תערוכת היחיד "רוחות רפאים" במוזיאון תל אביב. בתערוכה הוצגו סצנות ציד ומלחמה, דמויות חיות-מתות (Living Deaths), אורפיאוס כלוא מאחורי מראה, סצנת זעקה מתוך הסרט "תוף הפח" וחיות ניצודות; עולם מסויט שנע בין ערות לשינה, בין חוץ לפנים, יום ולילה. את התערוכה אצר פרופסור מרדכי עומר.
בשנת 2010 הציג את תערוכת היחיד"Display" במוזיאון Palazzo Medici Riccardi בפירנצה שבאיטליה. התערוכה עסקה במיקומו של חפץ האמנות ביחס לחלל התצוגה, בדיוראמות ובוויטרינות, שהחלו להופיע בשלבים מוקדמים ביצירתו של קריספל. באותה שנה הציג את סדרת "התנ"ך" אותה יצר בשנת 2007, בתערוכה "התנ"ך של גוסטב דורה באמנות ישראלית עכשווית" לצד האמנים רפי לביא, מיכל היימן ואתי יעקבי. התערוכה הוצגה בגלריה אוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר באוניברסיטת תל אביב (אוצר: פרופ' מרדכי עומר).
בשנת 2011 הציג קריספל את התערוכה "Killing Time" בגלריה נגא לאמנות עכשווית בתל אביב, בה פרסם את ספר האמן KILLING TIME, חוברת עבת כרס של רישומי פורנוגרפיה, העוסקים בתיאור המיניות בהווה, במהות האנושית, בה הקלאסיקה שזורה כמבנה-על, ובשאלת המקור (Origin) הנשאלת באורח קבע בעבודתו.
בשנת 2013 הציג את תערוכת היחיד "נמרים" בגלריה נגא לאמנות עכשווית, אשר עסקה בשלוש דמויות רבות פנים: דיוניסוס, פיקאסו ודייוויד בואי. התערוכה העמידה בפני הצופה ציור שמתנהג כשכבת איפור וכמסכה. את הטקסט לתערוכה כתב הצייר יצחק ליבנה.
שנה לאחר מכן הציג את "עור ארכיב" (Archive Skin), אשר הציג בה עבודות על נייר מהשנים 2006–2014 בגלריה נגא לאמנות עכשווית.
בשנים 2015–2016 חל מפנה ביצירתו, ואת הדימויים הרבים שהופיעו בציוריו בשני העשורים הקודמים, החליפו משטחי צבע ודגמים (Patterns) שונים. משטחי הצבע טיפסו על גבי קירות, על גבי משטחים שונים ועל אובייקטים. את התפנית הציג בתערוכת היחיד "מייק אפ" (Makeup), שהוצגה בשנת 2016 בגלריה נגא לאמנות. שנה לאחר מכן הציג את "מונו (הדפסים)" בגלריה הר-אל מדפיסים ומוציאים לאור ביפו, ובה הציג סדרת הדפסים יחידאיים (monotype) ענקי ממדים, אשר עסקו בהפשטה.
בשנת 2018 הציג את "רקע מזרחי" (Oriental Background) - סדרת ציורים שנעשתה כולה באמצעות צבעי ספריי ועסקה בהגדרה של הציור כציפוי וכרקע.
בשנת 2019 התמנה לראש המחלקה לאמנות בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב.
עבודותיו מוצגות באוספים של מוזיאונים רבים ברחבי הארץ והעולם: מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל ירושלים, הכנסת, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, מוזיאון חיפה לאמנות עכשווית, בצלאל, בנק הפועלים, בנק דיסקונט, סות'ביס תל אביב, גלריה גורדון, אוסף בנו כלב, אוסף גיל וחנינה ברנדס, אוסף סרג' תירוש, אוספים פרטיים בארץ ואוספים פרטיים בחו"ל.
הערות שוליים.
Google Analytics
Google Analytics (בעברית גוגל ניתוחים) הוא שירות שמוצע על ידי חברת גוגל, לאיסוף ויצירת נתונים סטטיסטיים מפורטים על תנועות גולשים באתרי אינטרנט כולל פירוט על מקורות התנועות ואמצעי מכירות. השירות מיועד למשווקים ובייחוד למנהלי אתרים ואנשי טכנולוגיה הקשורים לענף ניתוחי אינטרנט. זהו השירות הנפוץ ביותר כמנתח סטטיסטיקות. השירות הבסיסי הוא ללא תשלום וישנה גרסה משופרת בתשלום.
Google Analytics יכול לעקוב אחר מבקרים מכל המקורות כולל מנועי חיפוש ורשתות חברתיות, ביקורים ישירים ואתרים מפנים. הוא גם מודד את יעילותן של הפרסומות לאתר, כמו פרסומות בתשלום ללחיצה, שיווק בדואר אלקטרוני ואף מודד כניסות מתוך קישורים ממסמכים דיגיטליים כמו מסמכי PDF.
סע וטוס
סע וטוס היה שירות שכלל איסוף הטסים בתחנות קבועות בישראל והסעתם באוטובוס לנמל התעופה הבינלאומי בעמאן, ירדן, וטיסה ממנו אל היעד הסופי עם חברת תעופה שאינה הפעילה טיסות מישראל באותו הזמן – בעיקר חברות תעופה ממדינות המפרץ הפרסי, אך גם עם חברת התעופה רויאל ג'ורדניאן שמפעילה טיסות מישראל. השירות הופעל לראשונה בשנת 2005 והוצע על ידי מספר סוכנויות תיירות. נכון לשנת 2018 השירות אינו פעיל.
מטרת השירות הייתה להוזיל את מחירי הטיסה למזרח הרחוק והודו. לרוב, מחיר הטיסות עם עצירת ביניים במדינות המפרץ הפרסי היו זולות בצורה משמעותית ממחירי הטיסות של חברות התעופה המפעילות טיסות מהארץ.
הטיסות שהופעלו בשירות.
חברות התעופה שהטיסו נוסעים במסגרת שירות 'סע וטוס' מירדן השתנו בהתאם ליעדים, לזמינות ולעונות התיירות השונות. להלן רשימת חברות התעופה שטיסותיהן היו חלק מהשירות:
טיסה דרך מדינות ערב.
ישראלים השוהים בשדות התעופה של מדינות המפרץ הפרסי בהמתינם לטיסת ההמשך, אינם מחויבים לעבור הליך ביקורת גבולות כלשהו, וכן אינם מורשים לעזוב את שדה התעופה.
סעד ג'ומעה
סעד ג'ומעה (ערבית: سعد جمعة, 1916-1979) היה פוליטיקאי וסופר ירדני. שימש כראש ממשלת ירדן בזמן מלחמת ששת הימים.
ביוגרפיה.
סעד ג'ומעה נולד בשנת 1916 בעיר טפילה שבעבר הירדן. סיים לימודי משפטים בדמשק בשנת 1947, ולאחר מכן החל לעבוד בממשל הירדני. נמנה עם הדור הצעיר של הפוליטיקאים העבר-ירדנים שהחליפו את הדור הפלסטיני המזדקן. בשנת 1952 היה מזכיר ממשלת ירדן. ברוב שנותיו שימש בתפקידים הקשורים לקשרי חוץ. בשנת 1959 היה סגר שר החוץ. שימש כשגריר ירדן בסוריה ובאיראן, ובשנים 1962–1965 שימש כשגריר ירדן בארצות הברית. התמנה לראשות הממשלה לאחר הבחירות ב-15 באפריל 1967. הוא החליף את חוסיין בן נאסר, ששימש כראש ממשלת מעבר למשך חודש לאחר כהונתו בת-השנתיים של וצפי א-תל.
פחות מחודש לאחר מינויו פרצה מלחמת ששת הימים, כאשר ירדן מצטרפת ברגע האחרון ללחימה בעקבות הסכם הגנה הדדי בין חוסיין לנאצר מה-30 במאי. הירדנים פתחו באש בבוקר ה-5 ביוני, ובתוך יומיים ישראל כבשה מידיהם את כל שטחי ירושלים המזרחית והגדה המערבית. לאחר מעשה, טען ג'ומעה כי ירדן אמנם קיבלה מסר מלוי אשכול שאין בכוונת ישראל לתקוף אותה, אולם הוא האמין כי מדובר בהטעיה ישראלית ולכן לא סמך על כך.
לאחר המלחמה, חוסיין נקט בצעדי חירום בניסיון למנוע משבר כלכלי ומהומות. כחלק מצעדים אלו התפטר ג'ומעה בראשית אוגוסט 1967 והקים ממשלה נוספת מיד לאחר מכן. בניסיון לשמור על הריבונות בגדה המערבית, חוסיין הקים מועצה מייעצת שבראשה עמד ג'ומעה גם כן. חרף צעדים אלו, ג'ומעה היה חסר ניסיון בתפקיד והתפטר בשנית באוקטובר. החליפו בתפקיד בהג'ת א-תלהוני. בשנים שלאחר כהונתו כראש ממשלה המשיך לכהן כחבר פרלמנט, ובשנים 1969–1970 שימש כשגריר ירדן בבריטניה.
לבד מפעילותו הפוליטית, ג'ומעה היה גם סופר והוציא לאור מספר ספרים בערבית.
נפטר בשנת 1979 בבריטניה.
סעד ג'מעה
רפאל גוטמן