ויטלי וולודימירוביץ' סקקון (באוקראינית: Віталій Володимирович Скакун; 19 באוגוסט 1996 – 24 בפברואר 2022) היה מהנדס קרבי ימי אוקראיני.
ביוגרפיה.
סקקון נולד בבז'ז'ני שבאוקראינה.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה בשנת 2022, תפקידו של הגדוד של סקקון היה הגנה על העיירה הניצ'סק, הממוקמת ליד מצר פרקופ. כאשר שיירת טנקים רוסית התקרבה למקום, הכוחות האוקראיניים החליטו להרוס את גשר הניצ'סק, על-מנת להאט את התקדמות החיילים הרוסים שהתקדמו צפונה מחצי האי קרים במהלך המתקפה על חרסון. סקקון, מהנדס קרבי, התנדב להטמין מוקשים על הגשר. עם זאת, לאחר שהטמין את המוקשים, לא היה לו זמן לסגת מהגשר, ולאחר שהודיע על כוונותיו לחבריו החיילים האוקראינים, הוא פוצץ את המוקשים, הרג את עצמו והרס את הגשר. פעולותיו האטו את התקדמות האויב, ואפשרו לגדודו להתארגן מחדש.
גורמים רשמיים עבדו במהירות על-מנת להעניק לסקקון אות הוקרה צבאי לאחר מותו, וב-26 בפברואר 2022 הוענק לו אות מסדר כוכב הזהב, הגרסה הצבאית של אות גיבור אוקראינה , על-ידי נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי.
טיגריס נגנדונג
טיגריס נגנדונג (שם מדעי: "Panthera tigris soloensis") הוא תת-מין נכחד של הטיגריס. שרידיו נמצאו בסונדאלנד, אינדונזיה והם מתוארכים לפליסטוקן.
שרידיו של טיגריס הנגנדונג נחפרו בעיקר ליד כפר נגנדונג, ומכאן שמו. עד כה, נמצאו רק 7 שרידים ידועים. דבר המקשה בלחקור את הטיגריס הנכחד.
השרידים המעטים של טיגריס הנגנדונג מרמזים שהוא היה בגודל של טיגריס בנגלי. עם זאת, בהתחשב לגודלם של שרידים אחרים, ייתכן שהוא היה גדול יותר מטיגריס מודרני (אפילו מהטיגריס הסיבירי). זכר גדול יכל לשקול 400 ק"ג, ובמקרה כזה היה גדול מכל טיגריס חי כיום. בגודלו הוא דמה לאריה האמריקאי ולסמילודון. דבר ההופך אותו לאחד החתוליים הגדולים ביותר שחיו אי פעם.
פליאואקולוגיה.
בנוסף לשרידי טיגריס הנגנדונג, התגלו שרידים של בעלי חיים נוספים בנגנדונג. בהם פילאים קדומים (כמו סטגודוניים), תאואים, איילים, טפירים וקרנפים. בנוסף למאובנים אלה, נמצאו גם שרידים של הומו ארקטוס (מתת-המין הנכחד, "Homo erectus soloensis").
גטו מיזוץ'
גטו מיזוץ' (בגרמנית: Misotsch; באלפבית קירילי: Мизоч; ביידיש: מיזאָטש) היה גטו, אשר הוקם במהלך מלחמת העולם השנייה בעיירה מיזוץ' שבמערב אוקראינה. הגטו הוקם על ידי גרמניה הנאצית על מנת להפריד, להעביד ולהתעלל ביהודים.
רקע.
התפתחות הקהילה היהודית במיזוץ'.
ב-12 בדצמבר 1774 נתן הבישוף מלוצק, פליקס טורסקי, רישיון לבניית בית כנסת במיזוץ', שאז נקראה מיזקוז. מכאן ניתן להבין שבאותן השנים החלו יהודים להתיישב במיזוץ', ובמקום התארגנה קהילה. באמצע המאה ה-19 הגיע מספר היהודים במיזוץ' ובסביבתה הקרובה ל-678 יהודים, ולאחר מספר שנים עלה מספרם ל-1000 יהודים.
בשנת 1847 הושלמה בנייתו של בית הכנסת הגדול בסיועו של הרוזן קרווצקי. יהודי העיירה התפרנסו ממסחר זעיר. בשלהי המאה ה-19 התפתחה תעשייה לעיבוד התוצרת החקלאית, נבנה בית חרושת לסוכר. מבשלת בירה וטחנת קמח גדולה. יהודים מקומיים הקימו מפעל לאריגי לבד, מנסרות, מפעלים להפקת שמן, טחנת קמח ומחלבה.
עד שנת 1900 היו במיזוץ' רק "חדרים". פעילות ציונית החלה לאחר מהפכת פברואר של 1917, ואז נפתחה ספרייה ציבורית ביידיש ועברית, ולידה הוקם חוג דרמה לחובבים. למיזוץ' היה מעמד של מועצה מקומית, ובראשה עמד ראש מועצה (סולטיס) יהודי. בשנת 1928 נוסד במיזוץ' סניף של "תרבות" וזה הצליח להפעיל בשנת 1929 גן ילדים עברי שהתקיים עד ספטמבר 1939. מאמצים להקים בית ספר עברי נכשלו והילדים למדו עברית מפי מורים פרטיים.
במיזוץ' היו שלושה בתי כנסת. בית הכנסת הגדול בן מאות השנים שופץ וחודש בשנת 1930 בתרומתו של היהודי הלבמיליון. מלבד בית הכנסת היו במיזוץ' גם בית מדרש ו"קלויז" של חסידי טריסק. לאחר מלחמת העולם הראשונה חודשה הפעילות הציבורית. הספרייה נפתחה מחדש וגדלה עד שהיו בה 2,000 כרכים בערך ונוספו לה גם ספרים בפולנית.
מיזוץ' הייתה באופייה עיר מסורתית, בעלת תרבות יהודית שומרת מסורת, ובאזור היו הרבה מקומות יהודיים, כמו בית מדרש ובית כנסת גדול.
כאשר גרמניה תקפה את ברית המועצות, כמה יהודים ברחו עם הצבא האדום הנסוג. כאשר פליטים רבים מפולין הכבושה הגרמנית נמלטו ממעשי זוועה גרמניים, האוכלוסייה היהודית במיזוץ' תפחה במידה ניכרת.
מיזוץ' ממוקם כ-29 ק"מ מזרחית לדובנו. לפני הפלישה הגרמנית-סובייטית לפולין ב-1939, הייתה העיירה מיזוץ' ממוקמת במחוז וולין שברפובליקה הפולנית השנייה. היא סופחה על ידי ברית המועצות בעקבות הפלישה הסובייטית למזרח פולין ב-1939. מיזוץ' נכבשה על ידי הוורמאכט במבצע ברברוסה. כ-300 יהודים נמלטו עם הסובייטים הנסוגים.
מרד וחיסול.
ב-12 באוקטובר 1942 נכלאו בגטו כ-1,700 יהודים בעזרת משטרת עזר אוקראינית ושוטרים גרמנים, שהם היו לקראת פעולת חיסול הגטו. היהודים נלחמו במרד שכנראה נמשך עד יומיים. כמחצית מהתושבים הצליחו להימלט או להסתתר במהלך הבלבול לפני השמדת המרד. ב-14 באוקטובר הועברו הניצולים שנתפסו במשאיות לגיא מבודד ונורו.
צילום.
היריות צולמו. התמונות שהיו בבעלות SS-Unterscharführer Schäfer עד 1945 הפכו לחלק מהחקירה של לודוויגסבורג (ZSt. II 204 AR 1218/70). הן פורסמו, והפכו ידועות. לעיתים אף נאמר, כי הצילומים שייכים לגטאות אחרות.
שתיים מהתמונות מציגות את ה"אקציה" בעיצומה. התצלומים מספקים עדות ברורה לנוהג ההוצאה להורג, שהיה נהוג בתקופת השואה באמצעות כדור בנציבות הרייך אוקראינה. הקורבנות הובלו בחמישיות למקום מסוים בו היה נהוג לרצחם, הושיבו אותם בין הקורבנות האחרים, חלקם אף מתים, וירו עליהם כדור אחד, בראש או בגרון. היסטוריונים הגיבו על האכזריות שהוצגה בתצלומי הרצח ההמוני של מיזוץ' כך:בשנת 1942 במיזוץ', באזור רובנו שבאוקראינה, הוצאו להורג כ-1,700 יהודים. בתצלומים נראים מספר רב של אנשים נדחפים לתוך גיא, נשים וילדים מתפשטים, שורה של נשים וילדים עירומים בתור ולבסוף גופותיהם מוצאות להורג. שני תצלומים מטרידים מיוחדים מראים את המשטרה הגרמנית עומדת בין ערמות של גופות עירומות של נשים הפזורות משני צדי הגיא.
מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה (USHMM) תיארו את ארבע התמונות כך:
הרס אתרי מורשת ישראלית
הרס אתרי מורשת ישראלית היא תופעה שמתרחשת בשטחי יהודה ושומרון, שבה אזרחי הרשות הפלסטינית הורסים אתרים ארכאולוגיים בעלי זיקה למורשת הישראלית, במכוון או מתוך רשלנות במסגרת שוד עתיקות או פעולות פיתוח. במקרים בודדים התרחשו אירועים דומים בתחומי מדינת ישראל.
היסטוריה.
קבר יוסף.
בין השנים 2000 ל-2022 הושחת מתחם קבר יוסף בשכם מספר רב של פעמים על ידי פלסטינים תושבי שכם.
ניסיונות התמודדות מדינת ישראל עם הרס אתרי המורשת.
ניסיונות התמודדות עם שוד העתיקות.
בינואר 2021 השר רפי פרץ וראש מועצה אזורית שומרון יוסי דגן הקימו תוכנית למאבק בתופעה שתתפרש על פני שלוש שנים.
ממצאי דו"ח מצב העתיקות בשטחי יהודה ושומרון.
בשלהי שנת 2021 פרסמו ארגון "שומרים על הנצח", "המרכז להגנת עתיקות ישראל" ו"פורום שילה", דו"ח מקיף על מצב העתיקות בשטחי יהודה ושומרון. על פי הדו"ח, במחצית הראשונה של שנת 2020 נסקרו, כ-365 האתרים הארכאולוגיים החשובים ביותר למורשת הלאומית והעולמית בשטחי יהודה ושומרון. את הסקירה ביצעו ארכאולוגים בכירים וסיירי שטח במטרה למפות את מצב האתרים, את הנזק שנגרם להם ואת גורם הנזק והסיבה.
כ-75% מהאתרים שנסקרו נמצאים בשטח C, באתרים שנמצאים בשטחה של הרשות הפלסטינית ונמנעה גישתם של הסוקרים, נעשה שימוש בתצלומי אוויר וברחפנים. 80% מהאתרים שנסקרו – נפגעו, כלומר 292 אתרים מתוך 365 אתרים. כ-40% מהאתרים שנפגעו, פגיעתם חמורה, ובהם כל 24 האתרים החשובים ביותר למורשת של עם ישראל. עבור חלק לא מבוטל מהאתרים זה כבר מאוחר מדי, והם נמצאים בסטטוס של "בלתי ניתנים לשחזור"
האזור הפגוע ביותר הוא שטח B, ולטענת הדו"ח ניתן להוכיח כי הרשות הפלסטינית פועלת במכוון לעקירת כל עדות לקשר בין העם היהודי לארץ ישראל. בחלק מהמקרים – אנשיה הם אלה שנוהגים בדחפורים, ובמקרים אחרים – היא יודעת ומתעלמת.
הקצאת תקציב לצורך שימור אתרי העתיקות.
בינואר 2022 הקצה השר לענייני ירושלים ומורשת זאב אלקין תקציב ייעודי לצורך שימור אתרים ארכאולוגיים ביהודה ושומרון. כמו כן השר אלקין הקים ועדה בין משרדית ייעודית לנושא, ובאוגוסט 2022 אושרו גם גיוסי פקחים נוספים לעבודת אכיפה ופיקוח ברחבי יהודה ושומרון במטרה להילחם בהרס העתיקות.
דיון בוועדת החינוך בכנסת.
בדיון שהתקיים ב-24 בפברואר 2022 בועדת החינוך בנושא פגיעה והרס של אתרי מורשת וארכאולוגיה ביהודה ושומרון, קראו חברי הכנסת לממשלה לגבש תוכנית סדורה לשמירה על אתרי המורשת והארכאולוגיה ביהודה ושומרון.
לטענת רשות העתיקות "כמעט כל מערה במדבר יהודה בשטח יהודה ושומרון נשדדה. אם הריבון יגיד לראש רשות העתיקות לטפל בהרס האתרים ביהודה ושומרון נעשה את זה בשמחה – אנחנו הגוף המקצועי שיכול לעשות את זה". נציג מטעם משרד המשפטים אמר: "התחלנו להיערך לנושא הזה, במובן של אכיפת החוק כריבון בשטחי יהודה ושומרון... כדי לגבש פתרון".
ארגון 'שומרים על הנצח'.
בשנת 2015 הוקם על ידי ידי סיירי שטח ומטיילים ארגון הגג 'שומרים על הנצח', קואליציית ארגונים להגנה על אתרי עתיקות ומורשת לאומית ביהודה, שומרון, בקעת הירדן ומדבר יהודה, מפני הרס והשחתה. מטרת המיזם היא "לקדם מדיניות ממשלתית אקטיבית של שמירה ופיתוח של אתרי המורשת הלאומית ולמען הדורות הבאים".
שיקום.