בתקופה זו היה חבר השומר הצעיר והחלוץ הצעיר ואף מכשיר עצמו, בעצת אביו, לעליה בבית הספר המקצועי של אורט. הוא נסע לוורשה שם התוודע לסופר אהרון לובושיצקי שאף הדפיס שניים משיריו ב"הכוכב". עם שובו לווילנה התקרב לחוג הסופרים "הזמן" ובייחוד לסופרים י"א טריווש וש"ל ציטרון.
באייר תרפ"ג (1923) עלה אברהם עם משפחתו לארץ ישראל. רבים מכתביו שלפני העלייה אבדו כשנפלה אחת המזוודות בה היו צרורים למים, בירידה מן האוניה. המשפחה התגוררה כמה חודשים ביפו ולאחר-מכן עברה לתל אביב. אברהם סייע לפרנסת המשפחה ולמצוקתה הכלכלית כאשר עבד כפועל בניין, ביישור חולות, סלילת כבישים, בקטיף ובמפעל לגפרורים. הוא הצטרף ל"גדוד מגיני השפה". בתקופה זו יזם התארגנות של נוער עובד, וב-1924 הוא השתתף בייסוד ההסתדרות הכללית של הנוער העובד העברי. ב-1926 נבחר כחבר בוועידת התנועה, ובאותה שנה הקים יחד עם דוד כהן את עיתון "במעלה" - ביטאון הנוער העובד. בתקופה זו נערכו מפגשיו הראשונים עם המשורר ח"נ ביאליק והסופרים י' רבינוביץ' ואשר ברש, שהדפיסו אחדים משיריו בעיתון "הדים". הוא אף יזם מפגש בין ביאליק לברל כצנלסון (עורך עיתון "דבר") שבעקבותיה נרתם ביאליק למאבק לעבודה עברית. בין השנים 1926–1928 עבר לירושלים על מנת ללמוד בבית המדרש למורים (בהנהלת דוד ילין) בהמלצתו של ביאליק. אולם מצבו הכלכלי לא אפשר לו ללמוד באופן מסודר והוא הסתפק בשמיעת הרצאות באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא התפרנס מעבודה בהקמת מבנה בית הספרים הלאומי בגבעת רם. מחלת הבילהרציה שתקפה אותו אילצה אותו לבסוף לשוב לבית הוריו בתל אביב.
בשנת 1928 התמנה בהמלצת ביאליק למזכיר אגודת הסופרים העברים בארץ ישראל, תפקיד שאותו מילא במשך 36 שנים, עד צאתו לגמלאות בשנת 1964. ב-1931 נשלח מטעם "החלוץ" לפולין דרך וינה. ב-1932 התחתן עם לאה (קורלנדר). ב-1963 כיהן כשליח ההסתדרות לארצות הברית. בשנת 1978 זכה בתואר יקיר תל אביב.
הוא נפטר בתל אביב בה' באייר תשל"ט 1979, בגיל 72, לאחר מחלה קשה שארכה כשבע שנים, ונטמן בבית הקברות טרומפלדור. על שמו רחובות בשתי ערים בישראל, תל אביב ובאר שבע וגן באשדוד.
יצירתו.
שיריו של ברוידס מאופיינים בליריות ובפשטות הביטוי. הנושאים המרכזיים שעליהם כתב בצעירותו שאובים מחייו כנער עברי עובד בארץ ישראל. על אף אופייה ה"פוליטי" של שירתו, יש להבדיל אותו ממשוררים רבים אחרים בני תקופתו בכך שהוא לא התמקד רק ב"אוונגרד" בדמות החלוץ החקלאי העושה מלאכתו בשמחה, אלא דווקא בדמותו של העובד העברי הפשוט הסובל ממצוקת חייו ותנאיו הכלכליים. העמדת הפרט כנושא לשירה פוליטית העמידה את כתיבתו במתח שבין הכתיבה הדידקטית-המגויסת לבין כתיבה אקספרסיוניסטית-חווייתית. מתח נוסף עמו התמודד בכתיבתו היה המתח שבין התוכן החלוצי-ציוני-יהודי לבין המסר המעמדי-סוציאליסטי.
גם שימושו הצנוע והעממי באמצעים האמנותיים בולט על רקע משוררי התקופה שנטו יותר ליצירת שיר בעל מבנה אמנותי מורכב. הכינוי "משורר הנוער העובד" ניתן לו לא רק משום שהיה ממקימי התנועה ואחד מדובריה הבולטים בתרבות, אלא גם מפני שנושאי שירתו ואופייה הפשוט והעממי ביטאו הן את שפתם והן את רחשי לבם של חבריו לתנועה. בבגרותו, הרבה ברוידס לכתוב גם על נושאי המשפחה וההורות. רבים משיריו הולחנו.
שירו "למשמר האזרחי" הולחן על ידי גיל אלדמע, בשנת 1945. שירו "על גבעה שם בגליל", המספר על יוסף טרומפלדור הולחן בשלושה לחנים שונים (על ידי מנשה רבינא, יואל ולבה ונחום נרדי). השיר בלחנו של נרדי בוצע על ידי אריק איינשטיין באלבומו ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'.
בשנת 1948 זכה ב"פרס ברנר לספרות יפה" על ספרו "מאדם לאדם", בשנת 1957 זכה בפרס קוגל על ספרו "שרשים בסלע". בשנת 1958 זכה ב"פרס עיריית רמת גן ע"ש למדן" על ספרו "אל השחר הגנוז".
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
הצהרת העצמאות של האינטרנט
הצהרת העצמאות של הסייבר ספייס
נתי עזריה
נתי עזריה (נולד ב-31 במאי 1967 בנתניה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, ומאמן כדורגל בהווה.
ביוגרפיה.
קריירת משחק.
עזריה החל את דרכו לאחר שהחל לשחק במחלקות הנוער של מכבי נתניה. עזריה, עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון, בעונת 1984/85. עזריה ערך את הופעת הבכורה שלו באותה עונה נגד הפועל לוד, במשחק עזריה כבש צמד וקבוצתו ניצחה 0–9, הניצחון הגבוה ביותר של מועדון הכדורגל בכל הזמנים. במדי נתניה, נחשב עזריה לאחד החלוצים הבולטים של מכבי נתניה בשנות ה-90 כשהוא כבש לטובתה למעלה מ-100 שערים בכל המסגרות.
במהלך הקריירה שלו שיחק עזריה גם בהפועל כפר סבא, מכבי שעריים, הפועל טייבה, ובהפועל אכסאל. ולאחר 15 שנים, החליט לסיים את הקריירה ופרש ממשחק פעיל.
קריירת אימון.
לאחר הפרישה ממשחק פעיל, קיבל עזריה תפקיד ניהולי במכבי נתניה כמנהל ספורטיבי. עזריה פעל בתפקיד זה משנת 2000 עד לשנת 2005. לאחר מכן, בעונת 2005/06, מונה למאמן קבוצת נערים ג' של המועדון. במהלך עונה זו הוביל את הקבוצה למקום השלישי בליגה השנייה כאשר קבוצתו של עזריה, מנצחת 8 פעמים רצוף במהלך הסיבוב השני. את העונה שלאחר מכן, עונת 2006/07 הוביל עזריה את קבוצתו לזכייה בגביע המדינה לנערים ג', לאחר שבמשך תקופה ארוכה, קבוצות הנערים של מכבי נתניה לא זכו בתואר.
באוגוסט 2008 מונה עזריה לעוזר המאמן של לותר מתאוס בקבוצת הבוגרים של מכבי נתניה. לקראת עונת 2008/09 החליט בעלי הקבוצה דניאל יאמר לצמצם את השקעותיו הכספיות בקבוצה. מרבית השחקנים הבכירים בקבוצה והמאמן לותר מתאוס שוחררו, ועזריה קיבל את תפקיד המאמן הראשי. אולם בסיום ארבעת מחזורי הליגה הראשונים דורגה הקבוצה בתחתית הטבלה לאחר שהשיגה 2 נקודות בלבד, וראובן עטר מונה במקומו של עזריה. לאחר מכן אימן את קבוצת מכבי עמק חפר בצוותא עם סלובודן דראפיץ'.
בשנת 2010 חזר לאמן את קבוצות הנערים של מכבי נתניה, ובקיץ 2012 מונה למאמן קבוצת הנוער של המועדון. בקיץ 2013 מונה למאמן קבוצת הנוער של הפועל כפר סבא.
תקרית ה-15 במאי 1932
תקרית ה-15 במאי
דגלי ספרד
הועד למען שדמה יהודית
השיחה
השיחה (באנגלית: The Conversation) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 1974 בבימויו של פרנסיס פורד קופולה, ובכיכובו של ג'ין הקמן, העוסק במתקין האזנות סתר המוצא עצמו במרכזה של קנוניה. הסרט עוסק בשאלות מוסריות ופוליטיות שונות. מועד הקרנתו הראשונה היה בסמוך לאירועי פרשת ווטרגייט, והוא שיקף את רוח התקופה בהעלותו נושאים כמו חדירה לפרטיות, האזנות סתר ושימוש לרעה בכוח, אף שהתסריט נכתב על ידי קופולה בטרם נודע דבר הפרשה. הסרט זכה להצלחה קופתית וביקורתית רבה, וזכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן ב-1974. גם כיום נחשב הסרט ליצירה חשובה, ולאחד משיאי יצירתו של קופולה.
תיאור הסרט והעלילה.
הפתיחה.
הסרט נפתח במבט מלמעלה אל כיכר "יוניון סקוור" בסן פרנסיסקו. המצלמה הולכת ומתמקדת בכיכר ההומה אדם. שחקני רחוב ונגני רחוב מופיעים בפני המון העוברים והשבים. בכיכר צועדים הלוך ושוב גבר ואישה בשנות העשרים לחייהם (פרדריק פורסט וסינדי ויליאמס). הם משוחחים, אך לא ברור נושא שיחתם. רק קטעים משיחתם נשמעים, וקטעים אחרים נבלעים ברעש ההמון. בין העוברים והשבים בכיכר מצוי גבר בשנות הארבעים לחייו. הגבר הוא אדם ממוצע, מקריח מעט ומשופם, בעל הופעה אפרורית, לובש מעיל גשם שקוף, אינו בולט בקהל ואינו מעורר חשד. כאשר הגבר נכנס למכונית מסחרית בעלת חלונות אטומים החונה בסמוך, מסתבר כי הוא הארי קול (ג'ין הקמן), אדם שעיסוקו האזנות סתר. קול פוגש במכונית את סטאן (ג'ון קאזאלה), אחד מעובדיו. מסתבר כי צוות שלם שמפעיל קול עוסק בהקלטת השיחה של הגבר והאישה ממספר נקודות בכיכר, שבהן מותקנים מכשירי האזנה מרחוק, וכן באמצעות אנשים ההולכים בסמוך לזוג, ומשתדלים להקליט את שיחתם. הזוג מודע לכך שייתכן כי שיחתם מוקלטת, ולשם כך הם מסתובבים הלוך ושוב בכיכר בתקווה שקולם ייבלע ברעש ההמון. בשלב מסוים האישה מבחינה באחד מעובדיו של קול, פול (מייקל היגינס), חושדת בו כי הוא עוקב אחריהם, מסיימת את השיחה ועוזבת את המקום.
הרחבת היריעה באשר להארי קול.
לאחר הקלטת השיחה חוזר קול לביתו. מסתבר כי קול חי בגפו, וחושש כי מאזינים לו ועוקבים אחריו. הוא חושד בבעלת הבית שלו שידעה מתי חל יום הולדתו, כי זו חיטטה בחפציו. הוא בעל שיגעון לפרטיות. הוא אינו משתמש בטלפון בביתו, אלא בטלפונים ציבוריים וטוען כי אין לו טלפון. דלתו נעולה בשלושה מנעולים. משרדו הוא פינה מוצנעת בחלל גדול בהרבה שאינו בשימוש. חייו הפרטיים אף הם חיי בדידות. חברתו איימי (טרי גאר) אינה יודעת עליו דבר. הוא מסרב לספר לה אף מה עיסוקו. היא חיה בציפייה לביקוריו, אך יודעת כי הוא עוקב אחריה לעיתים, וחושדת כי הוא מאזין לשיחותיה. השניים רבים עקב דרישתה של איימי כי הארי יספר מעט על עצמו, וכאשר הארי יוצא מביתה של איימי היא אומרת לו כי לא תמתין לו עוד. בביתו עוסק הארי בתחביבו, נגינה בסקסופון כליווי לתקליטי ג'אז ישנים שאותם הוא משמיע.
פענוח ההקלטה.
הארי וסטאן מנסים במשרדם ליצור מקטעי ההקלטה שיחה בעלת תוכן. הארי מדגיש בפני סטאן כי אין להם כל עניין בתוכן השיחות ואין להם כל אחריות לגורלם של האנשים שלהם הם מאזינים. שיחת הזוג הולכת ומתבהרת. הם מדברים על נושאים שונים, כגון המתנות שיקנו בחג המולד, וחמלתה של האישה על זקן חסר בית השוכב על ספסל. לאחר מכן הארי הולך לכנסייה קתולית ומתוודה. מסתבר כי הארי הוא קתולי אדוק, הנושא עמו רגשות אשם על שבעברו הביא לפגיעה באנשים בעבודתו.