למד בתיכון למדעים ואומנויות בירושלים, (תיכון פנימייתי ארצי למצטיינים) במגמת המוזיקה וסיים תואר ראשון במחלקה לפסנתר באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים שם למד פסנתר אצל ד״ר אסף זהר וקומפוזיציה אצל פרופ׳ אנדרה היידו ופרופ׳ מיכאל וולפה. נשוי ליעל לבית שטולמן שחקנית תיאטרון ואב לנור.
קריירה מוזיקלית.
עם תום לימודיו האקדמאים (2008) אוריאל הוציא אלבום ראשון יחד עם חברו ללימודים אהוד אטון - "חצאי צבעים חצאי קולות" לחנים חדשים לשיריה של רחל המשוררת בהפקתו המוזיקלית של עדי רנרט.
בשנת 2011, הפיק אוריאל יחד עם בית אבי חי סדרת הופעות - "שערי שמיים" בה השתתפו מיטב האמנים, ביניהם מירי מסיקה, סיוון טלמור ועדי רנרט. במופע יצירות מקוריות ועיבודים ייחודיים למשוררים אמריקאיים וישראליים כאחד כמו לאונרד כהן, בוב דילן, ברי סחרוף, יוני רכטר ועוד.
ב-2014 הוציא אוריאל את אלבומו "AWAKE" (התעוררות) האלבום מורכב מיצירות אינסטרומנטליות מקוריות, עיבודים אינסטרומנטליים לשירי רוק ולחנים לשירים של יהודה עמיחי ותרצה אתר.
אוריאל מספר כי:" בשנה האחרונה עברתי מסע של גילוי, של התעוררות (מכאן שמו של האלבום), שכלל נסיעות והתנסויות ברחבי העולם. חזרתי לארץ.. החוויות הפכו למנגינות.. ואלו התקבצו לכדי אלבום חדש.. האלבום מורכב ברובו מיצירות שכתבתי, שירים שבחרתי להלחין ועיבודים לשירים שאני אוהב".
בעקבות האלבום יצא הרמן לסיבוב הופעות עם הרביעייה שלו, בין היתר הופיעו במופע הפותח את פסטיבל הג׳אז בים האדום שבאילת ובפתיחה של בית האופרה הראשון בטיוואן.
ב-2015 אוריאל הקליט וצילם את ״סשן טחנת הרוח״ - Uriel Herman Quartet – The Windmill Sessions
סדרה של שלושה קליפים המספרים את סיפורם של שלוש יצירות שונות של הפסנתרן והמלחין אוריאל הרמן. את היצירות כתב אוריאל בזמן שהותו בתוכנית רזדנסי (Residencie) למלחינים באי וויסבי שבשוודיה.
היצירות מבוצעות על ידי הרביעייה של אוריאל, איתה הופיע בפסטיבלים בישראל ומחוצה לה בשנה האחרונה: אברי בורכוב - קונטרבאס/עוד | חיים פסקוף - תופים | אוריאל ויינברגר - כלי נשיפה והרמן בפסנתר.
הקליפים הוקלטו בהופעה חיה אל מול קהל מגוון של אוהבי מוזיקה במשכנות שאננים בירושלים.
את הקליפים ביימה בטינה פיינשטיין שיזמה וביימה את הפרויקט זוכה הפרסים "אינדי סיטי" אשר הוצג השנה בפסטיבל פרימוורה סאונד Primavera Sound בספרד.
במקביל להופעות בארץ ובעולם אוריאל ממשיך לקחת חלק כמלחין וכפסנתרן וכמפיק מוזיקלי בפרויקטים שונים.
בראשית 2019 יצא התקליט Face to Face על ידי הלייבל הצרפתי Laborie jaz הכולל יצירות מקוריות של הרמן לצד עיבודים וביצועים חדשים לשירים של דוייד בואי ומרדכי זעירא
ארברו (מחוז)
מחוז ארברו (בשוודית: Örebro län) הוא מחוז במרכזה של שוודיה. מחוז ארברו גובל בדלארנה בצפון, בווסטמנלנד ובסדרמנלנד במזרח, באסטריֶטלנד בדרום דרום-מזרח, בווסטרַה יֶיטלנד בדרום דרום-מערב ובוורמלנד במערב. המחוז נמצא בשטח החבלים נרקה, ורמלנד, וסטרייטלנד ווסטמנלנד.
בין השנים 1634–1779 היה המחוז מאוחד יחד עם נרקה וורמלנד, ומאז 1779 הוא נחשב מחוז עצמאי. הבירה והעיר הגדולה היא ארברו, בקצה המערבי של אגם היאלמר. שטח המחוז הוא 9,343 קמ"ר, והאוכלוסייה שלו (נכון לשנת 2005) היא 273,920 תושבים.
במחוז יש מספר אגמים והוא מנוקז על ידי כמה נהרות שזורמים דרומה ומזרחה. מרבצי ברזל, אבץ ונחושת מנוצלים במחוז. ענפים חשובים אחרים כוללים עבודות עצים, ייצור נייר, ייצור פלדה והתכת מתכות.
סמלו הנוכחי של המחוז הוא למעשה שילוב של סמלי נרקה, ורמלנד ווסטמנלנד, והוא אומץ ב-15 ביולי 1944.
אור אולטרה סגול
פרנקלין הגנבאק
פרנקלין ל. הגנבאק (באנגלית: Franklin L. Hagenbeck; נולד ב-25 בנובמבר 1949) הוא לוטננט גנרל בדימוס בצבא ארצות הברית. הגנבאק שימש בין השאר כמפקד הדיוויזיה ההררית ה-10 וכמפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית.
קריירה צבאית.
הגנבאק החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית ווסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1971, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט. עם סיום לימודיו התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר והסמכה כצנחן. הגנבאק שירת בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית במגוון תפקידים ויחידות ושימש בין היתר כמפקד מחלקה ופלוגה. במבצע זעם דחוף, הפלישה למדינת האי גרנדה שבקריביים ב-1983, לחם בשורות הדיוויזיה המוטסת ה-82. בהמשך שימש כמפקד גדוד וכעוזר מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101. במלחמת אפגינסטן פיקד על הדיוויזיה ההררית ה-10. בין היתר פיקד הגנבאק על חלק ניכר מן הכוחות במבצע אנקונדה. לאחר מכן שימש כסגן ראש מטה צבא ארצות הברית ובתפקידו האחרון שימש כמפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט.
פול לאקמרה
סמינר דרכי רחל
סמינר דרכי רחל ("הסניף") הוא סמינר בית יעקב לבנות בהר חוצבים בירושלים. במוסד לומדות כ-2000 תלמידות, כ-7 כיתות בכל מחזור. הוא שוכן בקרית חינוך רמת תמיר בירושלים.
היסטוריה.
הסמינר נוסד בשנת תשנ"ד על ידי הרב יחיאל מיכל מנדלזון. הוא נקרא על שם רעייתו של הרב שמואל אוירבך, הרבנית רחל.
הרב מנדלזון הוא מנהל הסמינר מאז היווסדו. הרבנית לאה פרידמן היא המנהלת החינוכית. בראשית דרכו היה הסמינר שלוחה של מכון בית יעקב למורות ("הסמינר הישן"), ודבק בו הכינוי "הסניף".
הרבנית לאה פרידמן עזבה מעשית את ניהולו של הסמינר בשנת 2017, ומאז מנהלת אותו גב' ארנד בתו של הרב מנדלזון.
הסמינר כולל כיתות תיכון: ט-יב, כיתות על תיכוניות: יג, יד, ולימודי המשך לבוגרות הסמינר.
בכיתות העל תיכוניות נלמדים לימודי התמחות במגמות ההוראה והגננות ובמקצועות השונים כגון: חשבונאות ומיסים, הנדסת תכנה, עיצוב פנים, תדמיתנות, גרפיקה, לימודי חינוך מיוחד ועוד.
הסמינר שהה במבנה זמני בשכונת גבעת שאול קרוב ל-20 שנה. לפני מספר שנים הונחה אבן הפינה למבנה קבע באזור הר חוצבים בירושלים, אך בשל סכסוכים התעכבה הבנייה. בסוף שנת 2019 נכנס הסמינר למבנה הקבע ברמת תמיר.
למוסד סניפים בערים ביתר עילית ובית שמש, הפועלים תחת הנהלת סמינר האם.
גן עדן אבוד
צדאם חוסין
אהרן קושנירוב
אהרן קושנירוב (ביידיש: אהרן קושניראָוו; 7 בינואר 1890 - 7 בספטמבר 1949) היה משורר יידי, פרוזאי ודרמטורג.
ביוגרפיה.
נולד בשם אהרן קושנירוביץ בעיירה בויארקה, ליד קייב. אביו היה יערן ונפטר כשקושנירוב היה בן 13. הוא נאלץ להפסיק את לימודיו בחדר ולהתחיל לעבוד. הוא עבר להתגורר בקייב ולאחר היכרותו עם משוררים יידים דוד הופשטיין ואשר שוורצמן הוא החל לחבר בעצמו שירה ביידיש.
בין 1914–1918 הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה ועוטר בצלב הגיאורגי, העיטור הגבוה של האימפריה הרוסית. ב-1920 הוא הצטרף לצבא האדום והשתתף במלחמה פולנית-סובייטית.
ב-1922 הוא עבר למוסקבה וכתב בכתב העת דער שטראָם, שם הוא פרסם סדרת שירים ב- 1922 בשם אזכרה שהוקדשו לנפגעי הפוגרומים באוקראינה שהתרחשו מספר שנים לפני כן, בעקבות שירים אלו חיבר דוד הופשטיין שיר בשם שטאַם, ב-1924 יצא לאור ספר שבו נכללו שירים מתוך אזכרה ושירו של הופשטיין. בעקבות פרסום האזכרה הואשם קושנירוב על ידי מבקרי ספרות סובייטים בלאומנות יהודית.
קושנירוב השתתף במלחמת האזרחים בספרד.
עם פלישתם של הגרמנים לברית המועצות הוא התנדב לצבא האדום בגיל 51 ונשאר בשרות עד סוף המלחמה והשתחרר בדרגת סרן.
לאחר המלחמה היה אחד העורכים של כתב העת היידי אייניקייט והיה עורכו הראשי של כתב העת היידי היימלאנד.
נפטר בספטמבר 1949 במוסקבה כתוצאה מסרטן הגרון.
קרלסטד
קרלסטד (בשוודית: Karlstad; מילולית: "העיר של קרל") היא בירת מחוז ורמלנד שבשוודיה. בעיר מתגוררים כ-88 אלף תושבים (2014), והיא העיר הגדולה במחוז ורמלנד – כשליש מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בעיר. שטחה כ-30.3 קמ"ר, והיא העיר הגדולה במחוז ורמלנד גם בשטחה. היא גם הייתה העיר הראשונה שיושבה במחוז ורמנלד. קרלסטד שוכנת על גדתו הצפונית של אגם ונרן.
היסטוריה.
לפני כ-4,000 שנה, היה האזור שבו שוכנת כיום העיר מתחת לפני המים. עם שינוי פני השטח, התחילו לצוץ גם ראיות ראשונות להתיישבות אנושית בין האגם לנחל, כגון קברים, שרידי כפרים נטושים וכו', ולבסוף הוקמה התיישבות בתחילת ימי הביניים, שתחילתה כבר בימי הוויקינגים בשנת 1000 לספירה, ששימשה בעיקר כאזור מסחר.
במהלך המאות ה-16 וה-17 הוקמו ערים רבות במחוז ורמנלד. האזור שבו הוקמה קרלסטד היה עשיר במגוון אוצרות טבע לימים ההם, כגון יערות, דגי סלמון (מהאגם) ובעיקר מכרות הברזל בורמלנברג. הערים הללו שימשו גם כאזורי מסחר, וגם כנקודות ציון בהן יכול היה השלטון להרחיב את שליטתו באזורים עשירים אלו, ואף לפקח על תנועת הברזל.
לפני שהוקמה קרלסטד, נקראה עיר שנמצאה באותו המקום "טינולה" (Tingvalla), שהייתה ידועה כעיר-מסחר. המוזיאון של ורמלנד מספר כי ישנם מסמכים מהמאה ה-16 שבהם מוזכרת העיר (בשמה הקודם). כך למשל, ישנו מסמך הכתוב בלטינית המכיל מפה שנמצא בעיר שטרסבורג שבמזרח צרפת. במפה שבמסמך מתוארת ורמנלד כדוכסות העשירה במכרות ברזל. בחלק הכתוב נכתב: "Tingvalla, stad vid sjön. Här får man ypperligt järn" (=כלומר: "טינגולה, עיר על-יד האגם. כאן תוכל להשיג ברזל מצוין"). מכך, נראה שבמקום שכנה עיר משגשגת כבר מעל ליובל שנים לפני שקרל התשיעי קיבל את "שטר הקניין" (Municipal charter) על העיר.