בשנת 1999 פגש מיסיונר בריטי, שהזמין אותו לקבוצת למידה של הברית החדשה. בשנת 2005 הוטבל מסעב לנצרות, ובשנת 2007 ביקש ממפעיליו בשב"כ להפסיק את עבודתו ולעזוב את הארץ. בשב"כ לא רצו לוותר עליו בקלות, והתעקשו שהוא יטוס לאירופה לתקופה קצרה שלאחריה יחזור לארץ. אך לאחר דין ודברים ניתן לו אישור לטוס לארצות הברית ללא הבטחה שיחזור לישראל. בארצות הברית ביקש מקלט מדיני אך בקשתו נדחתה ב־2009. הרשויות בארצות הברית ראו בו טרוריסט משום שהוא נכלא על ידי השב"כ מספר רב של פעמים. בפועל, סיבת הכליאה הייתה למנוע התפתחות חשד על עבודתו כסוכן בקרב אנשי חמאס. דחיית הבקשה הייתה אמורה לגרום לגירושו בחזרה לגדה המערבית, שם היה מוצא להורג בידי אנשי חמאס, אך בקשתו השנייה למקלט מדיני בארצות הברית התקבלה ב־30 ביוני 2010, לאחר שגם מפעילו לשעבר בשב"כ הגיע לארצות הברית על מנת לתמוך בעמדתו, ולאחר שהמחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית טענה במשפט ש"התגלו עדויות חדשות".
פרסום הספר "בן החמאס".
בשנת 2009 פורסם ספרו של מסעב, "בן החמאס", בשפה האנגלית, שבו הוא מגולל את סיפור חייו. בשנת 2010 הוצא לאור תרגום הספר לעברית על ידי מודן. הספר תורגם גם לשפות אחרות, ונמכר בעיקר בישראל ובארצות הברית. פרסום הספר עורר התעניינות רבה במדיה ברחבי העולם. החל בילדותו בגדה כבן בכור למשפחה מוסלמית רבת השפעה, שהפך באופן טבעי לפעיל מרכזי בזרוע הצבאית של החמאס, דרך התהליכים הנפשיים שחוללו מהפך בהשקפת עולמו ובדתו וגרמו לו לפנות לשב“כ, וכלה בסיפור המבצעים שבהם נטל חלק ואותם הוא מגולל בפני הקורא מזווית שונה לגמרי. מעבר לסיפור האישי נחשפות בספר "בן החמאס" שיטות פעולה של חמאס והשב"כ. מאז פרסום הספר, נאלץ מסעב להסתובב עם שומרי ראש צמודים ובנוסף נהג להסתובב חמוש.
ב־2014 יצא לקולנוע סרט התעודה "הנסיך הירוק", המגולל את קורות חייו של מסעב חסן יוסף ומספר על הפעלתו בידי השב"כ למניעת פיגועי טרור. הספר עובד גם למחזה בשם "נסיך הצללים" על ידי השחקן ואיש השב"כ לשעבר דודי גורדון, והוא הוצג לראשונה ב-2017 בתיאטרון פסיק.
דגלס פיירבנקס
התקופה הכאלקוליתית
ג'סיקה רביט
מחוז מארמורש
מארמורש
בן-ציון רסקין
וסילי ה-II
כריסטוף דוגארי
כריסטוף ג'רום דוגארי (בצרפתית: Christophe Jérôme Dugarry; נולד ב-24 במרץ 1972) הוא כדורגלן עבר צרפתי.
קריירה.
דוגארי שיחק במספר קבוצות פאר אירופאיות, לרבות בורדו, ברצלונה ומילאן. דוגארי היה חלק מסגל הנבחרת הצרפתית שזכתה במונדיאל 1998 ויורו 2000. דוגארי החל לשחק בצורה מקצוענית בקבוצה הצרפתית בורדו. יכולתו הגבוהה בקבוצה והופעותיו בגביעים האירופאים בפרט, משכו את תשומת לבם של מספר מועדנים אירופאים, עד שלבסוף, בשנת 1996, עבר לקבוצה האיטלקית מילאן. בשנת 1998 החליט החלוץ לחזור לשחק במולדתו צרפת, ושיחק בקבוצות מרסיי ובורדו. בשנת 2004, לאחר ששיחק מעט באנגליה ובקטר, הכריז דוגארי על פרישה מכדורגל מקצועני.
טום דוואן
תומאס (טום) דוואן (באנגלית: Tom Dwan; נולד ב-30 ביולי 1986 בניו ג'רזי) הוא שחקן פוקר מקצועי אמריקאי, אשר שיחק באופן קבוע בשולחנות הפוקר היקרים ביותר. דוואן, אשר ידוע בכינויו "Durrrr" ("דורררר"), שיחק תחת חסות אתר האינטרנט פול טילט. דוואן למד הנדסה באוניברסיטת בוסטון, אך פרש על מנת לשחק פוקר בצורה מקצוענית.
דוואן החל לשחק לראשונה בגיל 17, לאחר שקיבל מאביו מתנה ליום הולדתו, 50 דולרים באתר פרדייס פוקר. הוא החל לשחק בטורנירי סיט אנד גו של 6 דולרים, אך עבר במהרה למשחקי קאש מרובי שחקנים, ומשחקי הדס אפ. בשנת 2007 הרוויח 312,000 דולרים באתר פול טילט, ו-5.41 מיליון דולרים בשנת 2008. דוואן הוכר לאחר שנה זו כאחד משחקני ההדס אפ הטובים ביותר בעולם.
דוואן הופיע במספר תוכניות טלוויזיה, בהן התמודד כנגד השחקנים הטובים בעולם. תוכניות אלו תרמו רבות לפרסומו בקרב הציבור הרחב, במיוחד עקב הצלחתו היחסית בהן. דוואן זכה 4 פעמים בכסף במהלך אליפות העולם בפוקר, ופעמיים ב-WPT. הוא נטל חלק בקופה הגדולה ביותר בהיסטוריה של טלוויזיה משודרת, כשזכה ב-1.1 מיליון דולרים בתוכנית "מיליון דולר קש גיים" בחסות פול טילט. דוואן זכה במעל מיליון וחצי דולרים במהלך טורנירים שונים בהם השתתף.
ארתור מיין
ארתור מיין (באנגלית: Arthur Meighen; 16 ביוני 1874 - 5 באוגוסט 1960) היה עורך דין ופוליטיקאי קנדי שכיהן כראש ממשלת קנדה, התשיעי במניין מאז איחוד קנדה, בשתי תקופות כהונה: הראשונה מיולי 1920 ועד דצמבר 1921 והשנייה מיוני עד ספטמבר 1926. הוא שימש כמנהיג המפלגה השמרנית של קנדה בין השנים 1920 – 1926 ושוב, בין השנים 1941 – 1942.
מיין נולד במחוז הכפרי של פרת' שבאונטריו. הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת טורונטו ולאחר מכן המשיך את לימודיו בבית הספר למשפטים אוסגוד. לאחר שהוסמך כעורך דין עבר לעיירה פרוטאג' לה פריירי שבמניטובה. ב-1908 הוא נבחר לבית הנבחרים הקנדי כשהיה בן 34 וב-1913 הוא מונה כשר בקבינט של רוברט בורדן. בממשלת בורדן שימש מיין כפרקליט המדינה (1917-1913), מזכיר המדינה (1917), שר המכרות (1917; 1920-1919), שר הפנים (1920-1917) והמפקח הכללי לענייני האינדיאנים (1920-1917).
ב-1920 ירש מיין את בורדן כמנהיג המפלגה השמרנית וכראש הממשלה, הראשון מבין ראשי ממשלת קנדה שנולד לאחר איחוד קנדה והיחיד עד כה שנבחר מטעם מחוז בחירה במניטובה. בבחירות של 1921 הוא נחל תבוסה קשה מידי המפלגה הליברלית בראשותו של ויליאם ליון מקנזי קינג. בבחירות ביניים שנערכו ב-1922 הוא נבחר מחדש לפרלמנט והמשיך להיות מנהיג האופוזיציה. בבחירות של 1925 היו חסרים למפלגתו שמונה מושבים בלבד כדי להצליח ולהשיג רוב להרכבת ממשלה.
תקופת כהונתו השנייה הקצרה של מיין כראש הממשלה הגיעה בעקבות "פרשת בינג קינג" והוא מונה לתפקיד בעקבות סירובו של מקנזי קינג לעריכת בחירות ובקשתו להתפטר. עד מהרה הוא הובס בהצעת אי-אמון שבעקבותיה נערכו בחירות כלליות שבהן איבדו השמרנים 24 מושבים וכל סיכוי להרכבת ממשלה.
לאחר הפסדו בבחירות 1926 התפטר מיין מתפקידו כמנהיג המפלגה ופרש מהחיים הפוליטיים כדי לשוב לעיסוקו בעריכת דין. ב-1932 הוא מונה כחבר הסנאט הקנדי ובתקופת כהונתו של ריצ'רד בדפורד בנט הוא שימש כמנהיג סיעת ממשלה בסנאט וכשר בלי תיק עד 1935. ב-1941, כשהיה בן 67, היה מיין שוב למנהיג המפלגה השמרנית, זאת בעקבות התפטרותו של רוברט מניון. הוא ניסה להיבחר שוב לבית הנבחרים בבחירות ביניים שנערכו במחוז הבחירה של יורק דרום, אך הפסיד בהן וזמן קצר לאחר מכן התפטר שוב מתפקידו כמנהיג המפלגה השמרנית.
ראשית חייו.
ארתור מיין נולד בחווה ליד העיירה אנדרסון שבמחוז פרת', אונטריו לאביו ג'וזף מיין ולאמו מרי ג'יין בל. הוא התחנך בבית הספר היסודי בלנשארדף שבעיירה, שם בנוסף להיותו נכדו של מנהל בית הספר הוא היה תלמיד מצטיין ששימש כדוגמה לחבריו. ב-1892, בשנת לימודיו האחרונה בבית הספר התיכון במכון האוניברסיטאי סנט מרי, שלימים היה לבית הספר הציבורי נורת' וורד בסנט מרי (וכיום קרוי על שמו של מיין), הוא נבחר כמזכיר האגודה הספרותית והצטיין בפעילותו באגודת הדיבייט של בית ספרו בתקופה שהצטיינות בתחום זה הייתה ערובה למוניטין גבוה. הוא היה המצטיין בכיתתו במתמטיקה, אנגלית ולטינית.
לאחר סיום לימודיו בתיכון הוא החל ללמוד בקולג' האוניברסיטה של אוניברסיטת טורונטו, שם ב-1896 הוא קיבל תואר שני במתמטיקה, ושוב היה מצטיין בכיתתו. בתקופת לימודיו הוא הכיר את ויליאם ליון מקנזי קינג וכבר אז היה ליריבו. השניים, שלימים היו ראשי ממשלה, לא הסתדרו זה עם זה כבר מראשית היכרותם. לאחר מכן הוא סיים לימודי משפטים בבית הספר למשפטים על שם אוסגוד (Osgoode) של אוניברסיטת יורק.
ב-1904 נשא מיין לאישה את איזבל פוקס ויחד הם הביאו לעולם שני בנים ובת אחת.
ראשית הקריירה המקצועית.
זמן קצר לאחר שסיים את לימודי המשפטים עקר מיין למניטובה. בראשית הקריירה המקצועית שלו הוא התנסה בכמה עיסוקים, כולל כמורה, עורך דין ואיש עסקים, לפני שהחל להיות מעורב בפוליטיקה כחבר המפלגה השמרנית. בפעילותו הציבורית היה מיין לנואם מהשורה הראשונה ונאמר שהוא ליטש את כושר הנאום שלו באמצעות מתן הרצאות לפני כיתות ריקות לאחר הלימודים. הוא נודע כבעל שכל חד.
ראשית הקריירה הפוליטית.
ב-1908, כאשר היה בן 34, נבחר מיין לראשונה לבית הנבחרים של קנדה מטעם מחוז הבחירה של פרוטאג' לה פריירי, שם הביס את מי שייצג קודם לכן את המחוז, ג'ון קרופורד. ב-1911 ניצח מיין פעם נוספת בבחירות, הפעם כחבר מפלגת השלטון החדשה. ב-1913 הוא ניצח שוב בבחירות לאחר שמונה לתפקיד פרקליט המדינה (Solicitor General) בממשלתו של רוברט בורדן.
בזכות נאומיו הלוהטים והסרקסטיים רכש מיין אוהדים בשורת הספסלים האחוריים של המפלגה השמרנית, שראו בו כאדם בעל היגיון, מעודכן ובעל עקרונות. על אוהדיו נמנו אלו במפלגה שחשו שממשלתו של בורדן איבדה את הכיוון שלה.
שר בממשלה.
מיין שימש בתפקיד פרקליט המדינה מיוני 1913 ועד אוגוסט 1917, אז הוא התמנה לתפקיד שר המכרות ומזכיר המדינה (השר האחראי על הקשרים בין קנדה לממשלת בריטניה). ב-1917 הוא היה אחראי בעיקר על יישום מדיניות גיוס החובה, כתוצאה ממשבר הגיוס שהתחולל באותה שנה. ראויה לציון היא החלטת הממשלה לאפשר זכות הצבעה לתומכי גיוס החובה (חיילים ובני משפחותיהם), במקביל לשלילת זכות ההצבעה ממתנגדים אפשריים למדיניות גיוס החובה, כמו מהגרים. באוקטובר 1917 מונה מיין לתפקיד חדש, הפעם כשר הפנים והמפקח הכללי על ענייני האינדיאנים.