בתום שנתיים בתפקיד, יצא ללימודים בבית הספר למלחמה של צבא ארצות הברית בקרלייל שבפנסילבניה, בשובו מונה ב-1999 למפקד עוצבת חירם והשתתף במבצע שבר ענן באזור קלעת דובאי. בשנת 2001 מונה למפקד חטיבת גולני. תמיר, יחד עם קבוצת מפקדים נוספים מיחידות השדה ובהם מח"ט הנח"ל יאיר גולן ומח"ט הצנחנים אביב כוכבי וכן מפקדי החטיבות המרחביות בגדה גל הירש ונעם תיבון, היה מהדוחפים לפעול כנגד מקורות הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, בקסבות ובמחנות הפליטים, למרות היותם מרחבים אורבנים צפופים ומסובכים ללחימה, וזאת למרות היסוסי הפיקוד הבכיר של צה"ל. תמיר הוביל את החטיבה בהצלחה במבצע חומת מגן ובמבצעים נוספים ברחבי יהודה ושומרון כנגד תשתיות הטרור הפלסטיני. תפקידו הבא היה ראש מטה פיקוד המרכז, בו עסק בין השאר בקידום בניית גדר ההפרדה.
באוגוסט 2006 מונה למפקד אוגדת עזה, תקופתו התאפיינה בהגברת היוזמה נגד הטרור וחתירה למגע. תמיר הוביל, בתמיכת אלוף הפיקוד, יואב גלנט, והרמטכ"ל, גבי אשכנזי, קו התקפי אל מול החמאס שכלל פשיטות ומבצעים מיוחדים כנגד יעדי מחבלים מעבר לגדר, בשטח הרצועה, במטרה לפגוע בפעילי החמאס בשטחם ובמקביל לחזק את יכולתם וביטחונם העצמי של מפקדי השדה לפקד על כוחות בלחימה ובמערכה.
עם התגברות ירי הקאסמים מרצועת עזה פיקד תמיר על כוחות האוגדה במבצע חורף חם ולאחריו הוסכם על הפסקת אש עם חמאס. זמן קצר בטרם החל מבצע עופרת יצוקה סיים תמיר את תפקידו, לאחר שמילא תפקיד מרכזי בהכנת האוגדה אליו ובתכנון המבצע כולו. במבצע עצמו שימש כעוזרו של אלוף פיקוד הדרום, יואב גלנט.
ב-2009 מונה למפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, אך לאחר קבלת גזר הדין ב"פרשת הטרקטורון" (ראו פירוט בהמשך), השעה את עצמו מהפיקוד. ב-28 בפברואר 2010 הודיע הרמטכ"ל, רב-אלוף גבי אשכנזי, על סיום שירותו בצה"ל. בשירות המילואים משמש תמיר כסגן מפקד הגיס הצפוני וכמדריך ומרצה בקורס מפקדי חטיבות.
ב-2005 יצא ספרו "מלחמה ללא אות" (הוצאת מערכות) המספר את סיפור הלחימה בלבנון מנקודת ראותו כלוחם וכמפקד מאז גיוסו ועד הנסיגה מרצועת הביטחון. הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וכשי לבוגרי מסלול הלוחם ביחידת אגוז. תמיר הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה. לאחר שיחרורו מונה לראש החטיבה הביטחונית בחברת התקשורת גילת רשתות לווין.
תמיר נשוי, מתגורר במטולה ואב לארבעה ילדים.
פרשת הטרקטורון.
על הקריירה הצבאית של תמיר מעיבה "פרשת הטרקטורון", לאחר שביולי 2007, בזמן כהונתו כמפקד אוגדת עזה, אפשר לבנו הקטין לנהוג בטרקטורון צבאי ללא רישיון נהיגה. לאחר שהבן התנגש ברכב אזרחי חתם תמיר על דו"ח תאונה בו נכתב כי בטרקטורון נהג נהגו האישי, ופיצה את בעל הרכב האזרחי במזומן, במטרה לסיים את התקרית ללא השלכות נוספות. לאחר שהתגלה העניין הועמד תמיר לדין משמעתי ובעסקת טיעון הודה בשימוש ברכוש הצבא שלא למטרות צבא, נהיגה בכלי רכב ללא רשות בעלים, עבירה במסמכים צבאיים והתנהגות שאינה הולמת. ביוני 2009 גזר עליו בית הדין הצבאי הורדה לדרגת אלוף-משנה, שלילת רישיון נהיגה לשלוש שנים ושלושה חודשי מאסר על תנאי. תמיר ערער לבית הדין הצבאי לערעורים על ההחלטה וטען שגזר הדין שגוי, וכי העונש שנגזר עליו לא מידתי ביחס לחומרת המעשה. ב-10 בנובמבר 2009 התקבל ערעורו, והרכב מיוחד של חמישה שופטים בהם האלוף שי יניב, הפרקליטים הצבאיים במילואים אילן שיף ואמנון סטרשנוב, והאלופים במילואים עמרם מצנע וגיורא רום, קבע כי תמיר יישאר בדרגת תת-אלוף, אך הומלץ לעכב את קידומו בשנתיים, שכן הקצין "חטא בנורמות היסוד, דוגמה אישית, משמעת ואמינות"; כמו כן המליצו השופטים כי לא ימלא בשנתיים הקרובות תפקיד פיקודי.
ב-28 בפברואר 2010 למרות פסיקת בית הדין הצבאי המיוחד לערעורים, הודיע הרמטכ"ל, רא"ל גבי אשכנזי, כי החליט לא למנות את תמיר לתפקיד נוסף, ובפועל להדיחו משירות בצה"ל, "לאור חומרת המעשה והפגיעה בערכי צה"ל ובראשם ערכי המשמעת והדוגמה האישית".
משה (צ'יקו) תמיר
דבלין קור
דבלין קור (באנגלית: Dublin Core) הוא תקן לתיאור של מקורות ברשת האינטרנט. הוא מורכב מ-15 שדות של מטא דאטה, ומשמש לתיאור של פריטים דיגיטליים כגון קובצי טקסט, תמונות, אודיו, וידאו או לתיאור של פריטים מורכבים כמו דפי אינטרנט.
התקן נוצר בסדנה של ה-OCLC בעיירה דבלין שבמדינת אוהיו, ומכאן שמו. שדותיו פותחו על ידי מומחים בספרנות, מדעי המחשב, קידוד תווים ואוצרוּת.
המילה "core" (באנגלית: ליבה) מציינת שרשימת השדות משמשת כבסיס אליו ניתן להוסיף שדות נוספים. בנוסף, כל אחד מהשדות הוא אופציונלי וניתן לחזרה. יישומים של הדבלין קור משתמשים בדרך כלל ב-XML ומבוססים על Resource Description Framework.
שדות הדבלין קור.
הדבלין קור מורכב משתי רמות. הרמה הבסיסית (Simple Dublin Core) מורכבת מ-15 שדות:
הרמה שמעליה (Qualified Dublin Core) כוללת שלושה שדות נוספים – בעל זכויות היוצרים, מוצא וקהל – וכמתים שמעדנים את השדות השונים. הרמה השנייה של הדבלין קור התפתחה לאחר הפרסום של 15 השדות הראשונים באמצעות ה- Dublin Core Metadata Initiative – קבוצת חשיבה מקוונת שנוסדה בעקבות פרסום הדבלין קור ועוסקת בפיתוח של סטנדרטים למטא דאטה.
נכון להיום
נכון להיום הוא אלבומו הרביעי של הזמר זוהר ארגוב שיצא לאור בשנת 1982.
האלבום יצא בשנת 1982, לאחר זכייתו של ארגוב בפסטיבל הזמר המזרחי עם השיר "הפרח בגני". בעקבות הזכייה והוצאת התקליט, החלה המוזיקה המזרחית להיות פופולרית יותר בישראל, והוקדשו לה השמעות רבות יותר ברדיו. לאחר הוצאת התקליט, זכה ארגוב לכבוד ולהכרה. הוא גם החל להופיע ברחבי העולם בעקבותיו. שיר הנושא "נכון להיום" הפך גם הוא לנכס צאן ברזל של המוזיקה הישראלית, כשהוא מקדים את זמנו עם נגיעות פופ ורוק בלחן של אבנר גדסי ומילים של שאול בן שאול, וזכור במיוחד בשל תפקיד הגיטרה הפותח המנוגן על ידי שמוליק בודגוב מלהקת ברוש.
משתתפים באלבום.
הוקלט באולפני "סיגמא" בחודשים יולי עד ספטמבר 1982
טכנאי הקלטה ומיקס: גרי אקשטיין, שמוליק ארוך, עמיר בן-משה
חלבון ביצה
גלריית דגלי ספרד
סן אנטוניו דה לוס קוברס
סן אנטוניו דה לוס קוברס (בספרדית: San Antonio de los Cobres) היא עיירה בפרובינציית סלטה בצפון-מערב ארגנטינה, בירת דפרטמנטו לוס אנדס. העיירה שוכנת 164 ק"מ צפונית-מערבית לסלטה, בגובה של כ-3,750 מ' מעל פני הים במישורי הפונה שבהרי האנדים, בסמוך למפגש הנחלים טורו וסן אנטוניו דה לוס קוברס. מקור שמה של העיירה בנחושת (Cobre) המצויה בסביבתה.
ממצאים ארכאולוגיים בטסטיל, כ-5 ק"מ מסן אנטוניו דה לוס קוברס, מעידים על התיישבות של האטקמניו עד המאה ה-15. ככל הנראה ננטש היישוב, שכלל כ-440 בתים, במהלך פלישת האינקה.
בבוררות בין ארגנטינה, צ'ילה ובוליביה, נקבע ב-1899 כי האזור בו שוכנת סן אנטוניו דה לוס קוברס יהיה בריבונות ארגנטינה, וזו הקימה ב-1900 את הטריטוריה הלאומית לוס אנדס. בתחילה הייתה העיירה נווארו לבירת הטריטוריה, אך מאחר שהגישה אליה הייתה קשה, במיוחד בעונת השלג, הייתה סן אנטוניו דה לוס קוברס לבירה ב-1902. ב-1943 בוטל מעמד הטריטוריה, והיא חולקה בין פרובינציות חוחוי, סלטה וקטמרקה. סן אנטוניו דה לוס קוברס הייתה עתה לעיירה בפרובינציית סלטה.
בשנת 2001 התגוררו בסן אנטוניו דה לוס קוברס כ-5,000 תושבים, מרביתם אינדיאנים. התושבים מתפרנסים בעיקר מכרייה, חקלאות (גידולי קינואה ותפוחי אדמה, וכן לאמות ואלפקות) ותיירות. בעיירה נמצאת אחת מתחנותיה של רכבת העננים, ומאז 1995 חוגגים בה מדי 1 באוגוסט את "החג הלאומי של הפצ'אמאמה".
מחוזות סרי לנקה
מבחינה מנהלית סרי לנקה מחולקת ל-9 מחוזות (மாகாணம்) אשר מחולקים לנפות.
אלטיפלאנו
אלטיפלאנו (בספרדית: Altiplano; בקצ'ואה ובאיימרה: Qullaw) הוא שמה של רמה בהרי האנדים, המשתרעת על פני חלק ניכר משטחה של בוליביה, וכן דרום פרו, צפון צ'ילה וצפון-מערב ארגנטינה, ברובה בגובה של למעלה מ-3,500 מטר מעל פני הים. זוהי הרמה הגדולה בעולם מחוץ לטיבט. ממערב לאלטיפלאנו שרשרת של הרי געש פעילים (חלקם בגובה של למעלה מ-6,000 מטר), מדרום מדבר אטקמה, ומצפון וממזרח יער האמזונאס הטרופי.
האקלים באלטיפלאנו צחיח, ומשרע הטמפרטורות רחב: בקיץ הטמפרטורות המרביות הממוצעות מגיעות ל-12°C עד 24°C ובחורף הן יורדות ל-20°C- עד 10°C, תלוי באזור. בפסגות ההרים הסובבים את האלטיפלאנו קרחונים קבועים, ושלג הוא תופעה שכיחה בין אפריל לספטמבר, במיוחד בצפון. הצמחייה מאופיינת בשיחים נמוכים, שמסוגלים לגדול בגבהים אלה.
האגם הגדול באלטיפלאנו הוא אגם טיטיקקה, ששטחו כ-8,300 קמ"ר, והוא האגם הגבוה בעולם (3,821 מ'). באזור משולש הגבולות בוליביה-ארגנטינה-צ'ילה מדבריות מלח רבים, שנוצרו כתוצאה מהתאדותם של אגמים קדומים, בהם מדבר המלח הגדול בעולם, סאלאר דה אויוני.
הערים הגדולות באלטיפלאנו הן לה פאס ואורורו שבבוליביה ופונו שבפרו.
האגואיסט (כתב עת)
האגואיסט (באנגלית: The Egoist) היה כתב עת ספרותי שיצא לאור בלונדון בין השנים 1914 ו-1919. בכתב העת פורסמו לראשונה חלק מיצירותיהם של יוצרים חשובים ובהם ג'יימס ג'ויס ות"ס אליוט, וכן מאמרים ספרותיים פרי עטו של עזרא פאונד. כתב העת הוגדר כ"כתב העת החשוב ביותר לספרות אנגלית מודרנית."