בשנת 1931 קלדיש החל לעבוד במכון לחקר התעופה במוסקבה תחת סרגיי צ'פליגין. באותה תקופה עבד בתחום האווירודינמיקה של כלי טיס. בשנת 1934 הוא החל ללמוד לתואר שלישי וכבר בשנת 1935 הוענק לו התואר על בסיס כלל העבודות שביצע ללא עבודת תזה. במקביל, משנת 1932 החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה, בשנים 1953-1942 הוא היה פרופסור באוניברסיטה זו. בשנת 1953 קלדיש התמנה למנהל המכון למתמטיקה שימושית של האקדמיה הסובייטית למדעים והיה בתפקיד זה עד לשנת 1978.
בשנת 1946 נכלל בקבוצה של מדענים סובייטים שפיתחו את הפצצה הגרעינית. על תרומתו בתחום זה הוענק לו בשנת 1956 תואר גיבור העמל הסוציאליסטי הראשון.
בתחילת שנות ה-50 קלדיש הצטרף למאמץ הסובייטי בתחום החלל. בשנת 1950 ביחד עם סרגיי קורוליוב ומיכאיל טיכונראבוב חתם על פנייה למנהיגי המדינה בבקשה להתחיל לפתח את התחום. בשנת 1961 הוענק לו תואר גיבור העמל הסוציאליסטי בפעם השנייה על תרומתו בתחום החלל.
בהיותו מומחה בתחום המתמטיקה השימושית, קלדיש הבין את חשיבות פיתוח המיחשוב וקידם שימוש במחשבים לצורך חישובים בתחום הגרעין והחלל. יחד עם זאת הוא התנגד לפיתוח מחשבי-על בברית המועצות בטענה שהמתמטיקאים הדגולים שפועלים בברית המועצות מסוגלים לבצע את כל החישובים הדרושים.
בשנת 1955 קלדיש חתם על "מכתב שלוש מאות" בגנות דעותיו של טרופים ליסנקו. בשנת 1946 נבחר לחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1961 הוא נבחר לנשיא האקדמיה במקום אלכסנדר נסמיאנוב וכיהן בתפקיד עד לשנת 1975. זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד הוא יזם בדיקה יסודית של הפעילות של טרופים ליסנקו, כמו כן ניקולאי ואווילוב הוחזר לשורות האקדמיה (לאחר המוות בכלא בתחילת שנות ה-40). בהיותו בתפקיד נשיא האקדמיה קלדיש חתם על עצומת מדענים נגד אנדריי סחרוב אך התנגד נחרצות לסילוקו של סחרוב מהאקדמיה וקיימות עדויות שאף פעל להגנתו מפני יורי אנדרופוב.
בשנת 1965 הוא יזם הקמת המכון למחקרי חלל של האקדמיה הרוסית למדעים שמרכז מדענים בתחום חקר החלל.
על פעילותו בתחום ארגון וקידום המדע בברית המועצות הוענק לקלדיש תואר גיבור העמל הסוציאליסטי בפעם השלישית.
בשנים 1978-1964 קלדיש היה יושב ראש הוועדה שהחליטה על הענקות פרסי ברית המועצות ופרסי לנין.
בשנותיו אחרונות קלדיש סבל ממחלה קשה. הוא נפטר בשנת 1978 והוטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין. לפי הערכות של חלק מהחוקרים הוא התאבד.
על עבודתו בתחום המדע הוענקו לו מספר עיטורים: עיטור לנין (7 פעמים), עיטור הדגל האדום (3 פעמים), פרס ברית המועצות (פעמיים), פרס לנין, המדליה הגדולה על שם לומונוסוב, עיטור לגיון הכבוד ועוד. קלדיש היה חבר במספר אקדמיות מדעיות כולל האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
חידושי מילים
מארסק
קבוצת אה. פה. מולר - מארסק (בדנית: A.P. Møller – Mærsk Gruppen), הידועה בשם מארסק, היא קונצרן דני הפועל במגוון רחב של מגזרים עסקיים, בעיקר בתחום התחבורה והפקת אנרגיה. מארסק היא חברת אוניות המכולות ואוניות אספקה הגדולה בעולם מאז שנת 1996. בחודש אפריל 2022 הודיעה גם על הקמת חברת שילוח אווירי
מטה חברת מארסק נמצא בקופנהגן, דנמרק. לחברה סניפים ב-135 מדינות ברחבי תבל וכ-108,000 עובדים. נכון לשנת 2012, החברה מדורגת במקום ה-152 בין החברות הציבוריות הגדולות בעולם, על פי דירוג כתב העת Fortune.
היסטוריה.
תחילתה של קבוצת אה. פה. מולר - מארסק כחברת ספנות דנית בשם Dampskibsselskabet Svendborg, אשר נוסדה בשנת 1904 על ידי פיטר מארסק מולר (Peter Mærsk-Møller) ובנו ארנולד פיטר מולר (Arnold Peter Mølle; ראשי תיבות שמו הם אה. פה. מולר) בסבנדבורג, דנמרק. אחד מארבעת ילדיו של אה. פה. מולר, ארנולד מארסק מק'קיני מולר (Mærsk Mc-Kinney Møller) הפך בשנת 1939 שותף בחברה ועם מות אביו, בשנת 1965, התמנה למנהל החברה, משרה בה החזיק עד לשנת 1993. מארסק מק'קיני הלך לעולמו בשנת 2012.
הלוגו של החברה נקבע על ידי מייסדה, פיטר מארסק מולר, אשר היה נוצרי אדוק. בלוגו מופיע כוכב משובע לבן על רקע כחול, וזה נקבע על ארובת האונייה שנצבע בשחור. זאת לאחר שאשתו לורה החלימה ממחלה קשה. במכתב שכתב לאשתו באוקטובר 1886 הסביר כי הכוכב על הארובה הוא "לזכר הלילה שבו התפללתי בעבורך וביקשתי סימן: אם יופיע כוכב בשמיים האפורים והמעוננים, פירושו של דבר שהאל נענה לתפילותי." אותו סמל הפך ללוגו של קבוצת מארסק כולה.
מגזרי עסקים.
פעילויותיה העסקיות של קבוצת מארסק מאורגנות במספר חטיבות עסקיות: אוניות מכולות ופעילויות נילוות; חברת APM Terminals המפעילה מסופי מכולות בנמלים; מכליות, אסדות ופעילויות נילוות; פעילות בתחום הגז והנפט; פעילות קמעונאית; מספנות, חברות תעשייה אחרות והשקעות בבנק הדני (Danske Bank) וחברות אחרות.
שינוע מכולות ופעילויות נילוות.
שינוע מכולות ופעילויות נילוות היא החטיבה העסקית הגדולה ביותר בקבוצת אה. פה. מולר - מארסק, והכנסותיה מהוות כמעט מחצית מהכנסות הקבוצה כולה. החטיבה מפעילה שירותי מכולות ברחבי תבל, כולל שירותי לוגיסטיקה, פתרונות שילוח ומסופי מכולות, תחת השמות המסחריים: קווי מארסק (Maersk Line), ספמרין ודמקו (Safmarine, Damco). מאז שנת 1996 מארסק היא חברת אוניות המכולות הגדולה בעולם.
קווי מארסק.
קווי מארסק היא היחידה העסקית הגדולה ביותר בקבוצת מארסק בשיעור הכנסותיה ובמספר עובדיה. החברה מעסיקה כ-22,000 עובדים בעולם ומפעילה קווי מכולות ברחבי תבל באמצעות כ-550 אוניות שלהן קיבולת כוללת של כ-2.2 מיליון TEU. החל משנת 2006 ועד לשנת 2012 קווי מארסק הפעילו את דגם אוניות המכולות הגדול בעולם, E-class. האוניה הראשונה בדגם זה, Emma Maersk, אשר נבנתה במספנות בדנמרק, נכנסה לשירות באוגוסט 2006 וקיבולתה 14,770 TEU, מאז נבנו עבור מארסק שבע אוניות נוספות מאותו הדגם. בפברואר 2011 מארסק הזמינה 20 אוניות מכולה גדולות עוד יותר, מסדרת Triple E, ממספנות דייוו בקוריאה הדרומית בקיבולת של 18,000 TEU. האונייה הראשונה בדגם זה סופקה ב-14 ביוני 2013 ונקראה Mærsk Mc-Kinney Møller על שם המייסד של קווי מארסק.
APM Terminals.
מטה חברת APM Terminals, בבעלות מלאה של קבוצת מארסק, נמצא בהאג, הולנד. החברה אחראית להפעלת מסופי מכולות ב-56 נמלים בעולם, הפזורים ב-36 מדינות על פני חמש יבשות וכן 155 יחידות עסקיות הנותנות שירותי מכולות יבשתיים ב-47 מדינות. בין הנמלים ומסופי המכולות שמפעילה החברה נמצאים:
מכליות, אסדות ופעילות ספנות אחרת.
מכליות, אסדות ופעילות ספנות אחרת היוו 8.8% ממחזור העסקים של הקבוצה בשנת 2008 ו-25% מן הרווח של הקבוצה לאותה שנה. חטיבה זו מפעילה את חברת מארסק מכליות (Maersk Tankers), מארסק שרותי אספקה, קידוחי מארסק וחברות נוספות. חברת מכליות מארסק הפעילה בשנת 2009 140 מכליות לשינוע נפט וגז טבעי, בהן מכליות נפט גולמי, מכליות מוצרי נפט, ומכליות גז טבעי. כל המכליות בשרות מארסק בנויות בשיטת דופן כפולה להגברת הבטיחות ולמניעת נזקים סביבתיים. מאז שנת 2009 יישמה החברה שיטות להפחתת זיהום האוויר הנגרם מאוניותיה, בדרך של הפחתת מהירות האוניות.
חברת קידוחי מארסק פועלת בקידוחי נפט וגז ברחבי תבל ומספקת שירותים לחברות חיפושי נפט וגז שונות. לחברה אסדות קידוח ודוברות קידוח. מארסק שירותי אספקה מפעילה אוניות אספקה וגוררות לצורך הפעלת אסדות קידוח.
פעילות נפט וגז.
חברת Maersk Oil נוסדה בשנת 1962 כאשר מארסק זכתה בזיכיון לחיפושי נפט וגז ולהפקתם בשטחיה הכלכליים של דנמרק בים הצפוני. מאז התפתחה החברה והיא עוסקת בחיפושי נפט וגז באזורים שונים בעולם ומפיקה למעלה מ-600 אלף חביות נפט מדי יום ולמעלה מ-28 מיליון מ"ק גז טבעי מדי יום. רוב תפוקת הנפט והגז של החברה מרוכזת בים הצפוני, באזורים בשליטת דנמרק ובריטניה, אולם החברה מפיקה גם בקאטר, אלג'יריה וקזחסטן. בשנת 2008 תרמו ההכנסות מפעילות נפט וגז 68% מכלל רווחי הקבוצה.
פעילות קמעונאית.
מארסק מפעילה חברה להכשרת בעלי מקצוע לתעשיות שונות, כך למשל, בתעשיית קידוחי הנפט והגז, טורבינות רוח ועוד. לחברה מרכזי הכשרה בסבנדבורג ואסברג בדנמרק, באברדין וניוקאסל בבריטניה, סטוונגר בנורווגיה, צ'נאי בהודו, פורט הרקורט בניגריה, ובחריין. בחטיבה זו אף חברת תעופה, Star Air, המפעילה מטוסי מטען וכן מטוס מנהלים וכן חברת רכבות מטען (). בין השנים הפעילה הקבוצה את חברת מארסק אייר (Maersk Air), חברת התעופה דנית. החברה נמכרה בשנת 2005 לחברת השקעות איסלנדית ומוזגה לתוך חברת Sterling Airlines.
שביתת הכורים בעמק הז'יו (1977)
ב-1 באוגוסט 1977, בעמק הז'יו פרצה שביתת כורים, שנמשכה עד 3 באוגוסט. השביתה הייתה מאירועי המחאה הגדולים ביותר שהתרחשו ברומניה הקומוניסטית. השביתה הסתיימה עם קבלת חלק מדרישות הכורים, אך מאוחר יותר נרדפו הכורים שזוהו כמוביליה.
הרקע.
כורי הפחם בעמק הז'יו עבדו עבודה קשה ומסוכנת בתנאים קשים. תאונות במכרות גבו קורבנות ולדוגמה, ב-2 בנובמבר 1972, במכרה אוריקן, נהרגו 43 כורים בעקבות פיצוץ. שנת 1977 הייתה קשה במיוחד עבור כלכלת רומניה כתוצאה ממשבר האנרגיה שהתחיל בשנים 1973-74, אך תוצאותיו הורגשו במיוחד ב-1977. ב-4 במרץ 1977 הייתה ברומניה רעידת אדמה קשה, מלווה בהרס ובקורבנות, שהוסיפה לקשיי הכלכלה.
ב-30 ביוני 1977 התקבל חוק מספר 3 בנושא הגמלאות והביטוח הלאומי, חוק שאסר תשלום בו זמני של קצבת נכות ומשכורת. היו כורים שנקבעה להם נכות, אך המשיכו לעבוד וחוק זה פגע בהם. החוק גם שינה את גיל היציאה לגמלאות של הכורים מ-50 ל-53 ומשמרת העבודה הוגדלה משש שעות עבודה לשמונה שעות עבודה.