לאונוב היה פעיל בתחום הציבורי. הוא היה חבר בסובייט העליון החל משנת 1946 ועד לשנת 1970. בשנת 1972 נבחר לאונוב לאקדמיה הסובייטית למדעים.
בשנת 1990, לאחר תחילת הפרסטרויקה, לאונוב חתם על עצומה נגד התהליך.
הסופר נפטר בשנת 1995 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
הרב משה לוי
עולמיום (טרילוגיה)
עולמיום היא טרילוגיית ספרי מדע בדיוני שנכתבו על ידי פיליפ חוזה פארמר. הם מתרחשים בעתיד דיסוטופי בו לאנשים מותר לחיות רק ביום אחד בשבוע. בשאר ששת הימים הם 'מאובנים', בסוג של חיות מושעית. זאת על מנת להימנע מפיצוץ אוכלוסין, שכן אם חיים במנהטן 2,100,000 אנשים, בכל יום יחיו רק 300,000. הספרים מתרכזים באדם, ג'ף קאיירד, אשר נכנס תחת הכותרת 'פורציום': אדם שחי ביותר מיום אחד בשבוע. ככל שהסדרה ממשיכה, נראה כי הדמות סובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית. הספרים המרכיבים את הטרילוגיה הם:
רקע לעלילה.
ג'ף קאיירד הוא אזרח עולם-יום שלישי ע.ח. (עולם חדש) 1330. הספר מתחיל ב- י5-ש1 (יום-חמישה, שבוע-אחד) בחודש השני של ע.ח. 1330. (לכל יום בשבוע יש את אותו מספר יום, כך שבאותו השבוע, ראשון-שבת עדיין יהיו י5-ש1). הספר מתרחש על פני שבוע שלם, מעולם-יום שלישי י5-ש1 עד עולם-יום שלישי י6-ש1. מקצועו של ג'ף קאיירד הוא 'אורגני' (שוטר). בכל עולם-יום שונה, יש לאורגנים תלבושת אחרת. כמו כן, לכל עולם-יום יש אופנה שונה, תוכניות טלוויזיה, חדשות, וכו' משלה, כאשר רוב אנשים יודעים רק על אלו שבעולם היום שלהם. אולם, ג'ף קאיירד הוא פורציום, ולא רק זה, הוא אימר. האימרים הם קבוצת אנשים החיים ומתנהלים מתחת לאפם של הממשל. מטרת האימרים היא לאט ובחשאיות להפוך את הממשל לטוב יותר. ישנם אימרים בכל היבט חברתי ובכל עולם-יום. ג'ף קאיירד מיוחד בזה שהוא פורציום, בבקשת האימרים, ולכן רגיל לעבור מיום ליום. כפורציום, קאיירד יצר לעצמו זהויות שונות לכל עולם-יום נפרד, עבודות שונות, חברים שונים, ומערכות יחסים שונות.
מאבנים.
מאבן הוא מכשיר המפעיל את מצב ה'חיות מושעית', שכל אזרח עולם-יום חייב, לפי החוק, להיות במאבן עד 23:30. ב-23:35 (בתיאום עם תקופת חסד חמש הדקות) המאבנים נדלקים, ומאכלסם קופא בזמן, בדומה לפסל אבן. ב00:15, בעולם-יום שאחרי, אזרחי אותו עולם-יום מפסיקים להיות מאובנים. המאבן בצורת גליל, עם חלון עגול במרכז הדלת.
בקשה
בקשה היא פנייה מילולית לאחר, על מנת שזה יבצע פעולה או ייתן מידע למבקש, מתוך בחירה חופשית, כלומר לא מתוך פחד או אשמה, ובאופן שמאפשר לו לסרב ללא השלכות מאיימות לגביו.
בקשה היא אחד מכללי הנימוס החברתיים, ולפיכך נחשבת הדרך המנומסת לקבל דבר-מה מהזולת.
לפי גישת התקשורת הלא אלימה, ככל שבקשה ברורה וספציפית יותר, קונקרטית ומעשית יותר, מנוסחת בחיוב ("עשה" לעומת "אל-תעשה"), ויותר בזמן הווה (לעומת עתיד), וככל שהיא מגיעה מתוך "חיבור" (הבנה הדדית של הצרכים והרגשות של שני הצדדים) עמוק יותר - כך גובר הסיכוי שהיא תישמע כבקשה על ידי האחר (ולא כדרישה או איום, למשל), ולפיכך גובר הסיכוי שהוא ימלא אותה.
לעיתים קרובות, התבטאויות שאינן בקשות, מנוסחות כבקשה. למשל: איומים, תביעות, דרישות, ביקורת וכדומה.
F-16 נץ 107
F-16 נץ 107 הוא מטוס קרב F-16 פייטינג פלקון מדגם F-16A בלוק 10 בעל מספר זנב 107 אשר שירת בחיל האוויר הישראלי בשנים 1980–2014. למטוס זה רקורד קרבי עשיר במיוחד: המטוס השתתף במבצע אופרה, הפצצת הכור העיראקי "אוסיראק", ולזכות טייסיו נרשמו 6.5 הפלות מטוסי אויב. זהו מטוס ה-F-16 בעל מספר ההפלות הגבוה ביותר לסוג זה של מטוסים בעולם.
שירות מבצעי.
מטוסי ה-F-16 הראשונים מדגמי F-16A ו-F-16B הגיעו לישראל בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 והוצבו בטייסת 117 (טייסת הסילון הראשונה). מטוס F-16 נץ 107 היה הראשון שנחת בבסיס רמת דוד ב-2 ביולי 1980. ב-1981 השתתף נץ 107 במבצע אופרה שבו השמיד חיל האוויר הישראלי כור גרעיני שנבנה בעיראק ובכך מנע מסדאם חוסיין להשיג נשק גרעיני. את המטוס הטיס עמוס ידלין והוא היה השני להפציץ את הכור אחרי מוביל המבנה, זאב רז.
את הפלת הבכורה שלו רשם המטוס ב-21 באפריל 1982 כשהטייס זאב רז הפיל מטוס מיג-23 של חיל האוויר הסורי. את שאר ההפלות רשם המטוס במבצע שלום הגליל. ב-9 ביוני 1982 הפיל אליעזר שקדי שני מטוסי מיג-23 בעת שהטיס את המטוס. מאחר שאחת ההפלות נעשתה ביחד עם מטוס קרב אחר, היא נספרה רק כחצי הפלה. בצהרי יום שישי 11 ביוני 1982 רשם המטוס 4 הפלות, כולן בוצעו על ידי הטייס איתן סטיבה.
מאוחר יותר הועבר F-16 נץ 107, יחד עם שאר מטוסי ה-F-16A וה-F-16B, לטייסת 253 (טייסת הנגב).
בסוף שנת 2014 הוחלט על הוצאתו של נץ 107 משירות, ובפברואר 2015 הועבר המטוס לתצוגה במוזיאון חיל האוויר בבסיס חצרים.
ג'ון סמית' (פוליטיקאי)
ג'ון סמית' (אנגלית: John Smith; 13 בספטמבר 1938 - 12 במאי 1994) היה פוליטיקאי בריטי, שכיהן כמנהיג מפלגת הלייבור משנת 1992 ועד למותו.
ביוגרפיה.
סמית' נולד וגדל בסקוטלנד. למד באוניברסיטת גלאזגו כלכלה ומשפטים ועסק בעריכת דין. ב-1983 הוענק לו תואר פרקליט הכתר (Queen's Counsel).
ב-1956 הצטרף סמית' למפלגת הלייבור. בשנת 1970 נבחר לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז בחירה בסקוטלנד, וכיהן בו עד סוף חייו. ב-1971 הצביע בפרלמנט בעד הצטרפות בריטניה לאיחוד האירופי, תוך הפרת המשמעת הסיעתית בעניין זה. הוא כיהן כסגן שר בשנים 1974 עד 1978, ואז מונה כשר המסחר בממשלתו של ג'יימס קלהאן - השר הצעיר ביותר בה. הוא כיהן בתפקיד עד בחירות 1979, שבהן הפסיד הלייבור למפלגה השמרנית.
מראשית שנות השמונים ועד 1987 שימש סמית' בממשלות הצללים של הלייבור כשר האנרגיה, שר התעסוקה ושר המסחר והתעשייה. לאחר הפסדו של הלייבור בבחירות 1987 היה לשר האוצר בממשלת הצללים של ניל קינוק. בשנים שלאחר מכן נבחר פעמיים לאיש השנה בפרלמנטריזם הבריטי.
מנהיג הלייבור והאופוזיציה.
ב-1992 התפטר ניל קינוק מראשות מפלגת הלייבור, בעקבות ההפסד לשמרנים בבחירות הכלליות באותה שנה. סמית' נבחר תחתיו למנהיג המפלגה והאופוזיציה. הוא הספיק לכהן בתפקיד 21 חדשים בלבד. במהלך כהונתו הקצרה הביא למתן זכות הצבעה לכל חברי המפלגה בבחירת מנהיגה והתחייב שממשלת לייבור עתידית תביא להקמת פרלמנט לסקוטלנד (דבר שהוגשם על ידי ממשיכיו). מפלגתו צברה בימי מנהיגותו תמיכה ציבורית ולסמית' היה סיכוי של ממש להפוך לראש הממשלה לאחר הבחירות הבאות - דבר שיורשו טוני בלייר זכה לו.
סמית סבל מהתקף לב בשנת 1988. למרות שאימץ לאחריו דיאטה חריפה ועיסוק בספורט לקה ב-12 במאי 1994 בהתקף לב שני וחריף ונפטר בגיל 55. הוא נקבר באי לונה בסקוטלנד. בטקס זיכרון שנערך לו ביולי 1994 במנזר וסטמינסטר השתתפו 2,000 איש. בית מטה מפלגת הלייבור נקרא על שמו.
סמית' היה נשוי ואב לשלוש בנות.
עמותת בית חם
עמותת בית חם היא עמותה ישראלית הפועלת למען רווחתם וזכויותיהם של אוכלוסיית נפגעי הנפש.
העמותה הוקמה בבני ברק בשנת 1997 על ידי שמואל מונק. בשנת 2004 מונה בנו, אריה מונק, למנכ"ל העמותה והרחיב את פעילותה. הוא משמש כמשקיף בוועדה לרפורמה בבריאות הנפש.
פעילות העמותה.
העמותה מפעילה כיום 7 מרפאות פסיכיאטריות בקהילה המספקות שרותי מרפאה בהם ניתנים טיפול פסיכיאטרי, טיפול פסיכולוגי, טיפולים פסיכו תרפויטיים וכן טיפולים בהבעה ויצירה. המרפאות פעילות בערים: ירושלים, בית שמש, מודיעין עילית, בני ברק, אלעד, אשדוד, וזכרון יעקב.
בתחום השיקום, צוות העמותה מלווה כ-1200 מתמודדים עם מחלה נפשית מדי יום וזאת במסלולי תעסוקה מגוונים כמו מועדון תעסוקתי, תעסוקה מעברית ותעסוקה נתמכת.
העמותה מפעילה מגוון תוכניות המסייעות למניעה, לטיפול ולשיקום ונותנות מענה לצרכים השונים של האוכלוסייה: "לב למשפחה" – הפעלת סדנאות ומתן הדרכה בנושא בריאות הנפש לקהל הרחב, בכללם: אנשי הוראה צוותי חינוך, הורים ובני משפחה של מתמודדים. ישנן מגוון תוכניות שיקומיות תעסוקתיות ברמות תפקוד משתנות לכלל המגזרים. עמותת בית חם מפעילים מרכזי הכשרה תעסוקתיים מוגנים, תעסוקה מעברית ותעסוקה נתמכת. תוכניות אלו מדורגות מבחינת רמת התפקוד לה נדרש האדם, מאפשרות לאנשים המתמודדים עם בעיה נפשית לחזור למעגל העבודה ולמעגל החיים בקהילה בכלל.
F-16 נץ מספר 107
דיאולואו וכפרים בקאיפינג
דְיָאולוֹאוּ וכפרים בקָאיְפִּינְג (בסינית: 開平碉樓, בפין-יין: kāipíngdiāolóu) הם אתר מורשת עולמית של אונסק"ו הכולל מגדלי שמירה רבי קומות, הבנויים בדרך כלל מבטון מזוין, וחווילות בכמה אתרים בנפה עירונית קאיפינג בדרום מחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין.
ארבע הנפות: קאיפינג, טאישאן, שִׂינְחְווֵי ואֶנְפִּינְג מכונות סְה יִי (四邑, בפין-יין Sì Yì, או גם בתעתיק Sze Yup, כלומר "4 נפות") וביחד הן הרכיבו את האזור ההיסטורי של הנציבות העירונית גְ'יָאנְגְמֶן: שבו דוברים דיאלקט מיוחד המכונה דיאלקט טאישאן, ושממנו הגרו עובדים רבים לאמריקה הצפונית, לאוסטרליה ולדרום-מזרח אסיה. עובדים אלו נהגו לשלוח כספים בחזרה למקום הולדתם וחלקם אף חזרו לכפרים שמהם היגרו כשהם בונים חווילות ומגדלי שמירה בסגנון ייחודי שעירב סגנונות ומוטיבים סיניים עם סגנונות ומוטיבים מערביים.
ב-2007 הכריז ארגון אונסק"ו על ארבעה מכלולים של מבנים מסוג זה בנפת קאיפינג כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.