מצעד הגאווה של טוקיו מתקיים מדי שנה מאז 2012, והנוכחות בו גוברת מדי שנה. סקר דעת קהל משנת 2015 מצא כי רוב היפנים תומכים בלגליזציה של נישואים חד מיניים. סקרי דעת קהל נוספים שנערכו בשנים שלאחר מכן מצאו רמות גבוהות של תמיכה בנישואים חד מיניים בקרב הציבור היפני (78%), בעיקר בקרב הדור הצעיר. בשיחה עם קיודו ניוז בשנת 2016, סגן נשיא סטונוול יפן לשעבר, וארון חנה, אמר כי, "יש לנו (אולי) ביקורות רבות על יפן, אך יפן עדיין נוטה להיות אחת המדינות החופשיות ביותר מבחינת מיניות בעולם, ובוודאי שהיא המדינה המקבלת ביותר בקרב אלה באסיה, המזרח התיכון ואפריקה". עם זאת, אחרים עשויים לחלוק על כך מאז שנישואים חד מיניים חוקיים בדרום אפריקה מאז 2006 ובטאיוואן מאז 2019.
גיל ההסכמה.
גיל ההסכמה ביפן עומד על 13 שנים. אף על פי כן, לכל אחד ממחוזות יפן יש חוקים מסוימים, כמו "החוק להגנת צעירים" של טוקיו, האוסר על קיום יחסי מין עם צעירים מתחת לגיל 17. אין איסור דתי מובהק כנגד הומוסקסואליות במסורת הדתית של יפן: שינטו, בודהיזם וקונפוציאניזם. חוק שהוציא מעשי סדום אל מחוץ לחוק נחקק ב-1873, בראשית ימי תקופת מייג'י, על מנת לקרב את יפן למערכות החוקים המערביות, אך שבע שנים לאחר מכן בוטל החוק, בהתאם לקוד נפוליאון. מאז אין ביפן חוקים כנגד הומוסקסואליות, ולכן יחסי מין בהסכמה בין שני בגירים, בפרטיות, נחשבים חוקיים, ללא התחשבות בנטיות המיניות או במינם של המשתתפים.
הגנה מפני אפליה.
נכון לשנת 2021, נטייה מינית וזהות מגדרית אינן מוגנות על ידי חוקי זכויות האזרח הלאומיים, מה שאומר שבפני להט"בים ישנם מקרים משפטיים איתם הם מתמודדים עם אפליה בתחומים כמו תעסוקה, חינוך, דיור, בריאות ובנקאות. על פי סקר מעבדת הגיוון של "Dentsu" בשנת 2018, יותר מ-65% מאנשי קהילת הלהט"ב שנשאלו אמרו כי הם לא יצאו לאף עבודה בציבור או בבית.
החוקה היפנית מבטיחה שוויון זכויות ומתפרשת על מנת לאסור אפליה על כל הסיבות. עם זאת, הומוסקסואלים וטרנסג'נדרים יכולים לחוות אלימות פיזית, מינית ופסיכולוגית בידי בני זוגם במינים האחרים או מאותו המין, ואינם מקבלים שום הגנה מפני החוק. בני זוג מאותו המין אינם נכללים בחוק למניעת אלימות בני זוג והגנה על קורבנות ובדרך כלל חסרים מקומות בטוחים בהם הם יכולים חפש עזרה ותמיכה.
בשנת 2013, יודוגאווה-קו, אוסקה, הפכה לאזור הממשל היפני הראשון שקיבל החלטה המשרתת תמיכה בהכללת להט"ב, כולל חובה על הכשרת רגישות להט"ב לצוותי המחלקה. העיר נהה הלכה בעקבותיו ביולי 2015.
באוקטובר 2018, האספה המטרופוליטית בטוקיו העבירה חוק האוסר על כל אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית. החוק, שנכנס לתוקף באפריל 2019, מחייב גם את ממשלת המטרופוליטן להעלות את המודעות לאנשי הלהט"ב ו-"לעשות צעדים הדרושים כדי לוודא שערכי זכויות האדם נעוצים בכל קצוות העיר". החוק מכליל ביטוי שנאה בפומבי. לפני כן, מחלקות שיבויה וסטגאיה העבירו הגנות מפורשות לאנשי להט"ב.
בדצמבר 2018, ארבע מפלגות פוליטיות, המפלגה הדמוקרטית החוקתית של יפן, המפלגה הדמוקרטית לעם, המפלגה הקומוניסטית היפנית והמפלגה הליברלית יחד עם תמיכתם של כמה עצמאיים, הציגו בפני בית הנבחרים הצעת חוק שכותרתה המוצעת חוק לקידום חיסול האפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית במדינה שכללה איסור אפליה, הטרדה ובריונות בבתי ספר על בסיס נטייה מינית.
במרץ 2019 הועברה חקיקה האוסרת אפליה נגד "מיעוטים מיניים" במחוז איבראקי.
הארגונים "Human Rights Watch", הברית היפנית לחקיקת להט"ב "J-ALL" וארגון הספורט "Athlete Ally" דחקו בראש הממשלה שינזו אבה לתמוך בחקיקה המגנה על אנשי להט"ב נגד אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית. ב־17 באפריל 2020 שלחו כ-96 ארגוני זכויות אדם וארגוני להט"ב מכתב לראש הממשלה בקריאה להעביר חוק אי-הפליה.
ב־20 באוקטובר 2020 כתב הארגון "Human Rights Watch" מכתב לממשלת יפן ולאוניברסיטה שלה לתמיכה בזכויות הנשים הטרנסג'נדריות. הקבוצה דחקה ברשויות לאפשר לנשים טרנסג'נדריות להירשם לכל אוניברסיטאות הנשים הציבוריות במדינה.
אפליה במקומות תעסוקה.
בעוד שחוק שוויון הזדמנויות בעבודה תוקן במהלך השנים מספר פעמים כדי לטפל באפליה מינית ובהטרדות במקום העבודה, הממשלה סירבה להרחיב את החוק לטיפול באפליות על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית. ממשלת מטרופולין טוקיו העבירה חקיקה האוסרת אפליה בעבודה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית.
חברות ביפן המורכבות מעשרה עובדים ומעלה נדרשות לקבוע תקנות עבודה. בינואר 2018 משרד הבריאות, העבודה והרווחה תיקן את כללי התעסוקה המודליים (モ デ 就業 就業 規則) המהווים "מסגרת לדוגמה לתקנות עבודה", כדי לאסור אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית. בסעיף 15 נכתב:
"בנוסף לקבוע בסעיף 12 לפסקה הקודמת, אסור לעובדים כל צורה אחרת של הטרדה במקום העבודה הפוגעת בסביבת העבודה של עובדים אחרים, כגון דרך דיבור או התנהגות הקשורים לנטייה מינית או זהות מגדרית".
אפליה בדיור.
בשנת 1990, האגודה היפנית לתנועה לסבית גאה (OCCUR) זכתה בתיק בית משפט נגד מדיניות ממשלתית בטוקיו שמנעה על בני נוער הומוסקסואליים ולסביות להשתמש ב-"בית המטרופוליטן לנוער". אומנם נראה כי פסיקת בית המשפט לא התרחבה לתחומים אחרים של אפליה בחסות הממשלה, אך בית המשפט מציין אותה כפרשת זכויות אזרח.
מאז סתיו 2003, הסוכנות העירונית לרנסאנס, הסוכנות הממשלתית המפעילה דיור ממשלתי, אפשרה לזוגות חד מיניים לשכור יחידות כמו זוגות הטרוסקסואלים בכל אחד מבין יותר מ-300 הנכסים שהיא מפעילה. פעולה זו פתחה את הדרך לכך שממשלת אוסקה בספטמבר 2005 פתחה את דלתות הדיור הממשלתי שלה לזוגות חד מיניים.
בפברואר 2018, משרד הבריאות, העבודה והרווחה יצר הוראות העוסקות באפליה בדיור וקבעו כי "יש לקחת בחשבון אי שלילת לינה על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית".
בריונות בבתי ספר.
ב-2017 הוסיף משרד החינוך נטייה מינית וזהות מגדרית למדיניות הבריונות הלאומית שלו. המדיניות מחייבת כי על בתי הספר למנוע בריונות של תלמידים על רקע נטייתם המינית או זהותם המגדרית על ידי "קידום הבנה נכונה של מורים בנושא... נטייה מינית / זהות מגדרית וכן על ידי הקפדה ליידע את הצעדים הנדרשים של ביתי הספר בעניין זה".
מלונות לשהייה קצרה.
באוקטובר 2020 דיווח עיתון התקשורת הבריטי הגרדיאן כי מלונות לשהייה קצרה ביפן עדיין מפלים גברים הומוסקסואליים עם שותפיהם - אף על פי שאפליה זו איננה חוקית על פי חוקי הלינה היפניים. יפן היא המדינה היחידה ב-"G7" שעדיין לא הכירה בזוגות חד מיניים בחוק.
נושאי אפליה אחרים.
בינואר 2018, לאחר תקרית בולטת בשנת 2015, שבה סטודנט הומוסקסואל באוניברסיטת היטוצובאשי התאבד לאחר שהוצא מהארון (אאוטינג) בניגוד לרצונו, העבירה העיר קוניטאצ'י פקודה "נגד אאוטינג" לקידום ההבנה של אנשי הלהט"ב. מחוז מיה העביר גם חוק נגד הסוגיה ביוני 2020.
ביוני 2019, לאחר 3 שנות התייעצויות, הודיעה ועדה מיוחדת של המפלגה הליברלית-דמוקרטית (LDP) על הצעת החוק להבנת והשבחת קהילת הלהט"ב, שמטרתה לשפר את ההבנה בסוגיות להט"ביות בדיאט. עם זאת, פעילי זכויות להט"ב מתחו ביקורת על הצעת החוק בגין נוכחותם בכך שלא הזכירו נישואים חד מיניים או הגנות נגד אפליה בה.
הורות ואימוץ.
זוגות חד מיניים אינם רשאים לאמץ באופן חוקי ביפן. עם זאת, יחידים רשאיים לאמץ ילד חורג. זוגות לסביות ורווקות אינן יכולות לגשת להפריה חוץ גופית ולהזרעה מלאכותית.
באפריל 2017, מחוז אוסקה הכיר רשמית בזוג גברים מאותו מין כהורים אומנים, מה שהופך אותו למקרה הראשון בנושא ביפן.
שירות צבאי.
כשנשאלו כוחות ההגנה של יפן, לגבי מדיניותם כלפי אנשים הומוסקסואליים או לסביות בעקבות הדיון בארצות הברית בתקופת נשיאות ביל קלינטון, ענו כי זה לא היה נושא מעולם, ויחידים בכוחות ציינו כי כל עוד אותו מין היחסים לא הובילו לקרבות או לבעיות אחרות, היו מעט מאוד חסמים, אם בכלל, לשילובם בשירותי הצבא.
תרומת דם.
גברים הומוסקסואליים ודו-מיניים רשאים לתרום דם ביפן לאחר תקופת דחייה של 6 חודשים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
סעיף 24 לחוקה היפנית קובע כי "הנישואין יתבססו רק על הסכמה הדדית של שני המינים והם יישמרו באמצעות שיתוף פעולה הדדי עם שוויון הזכויות של בעל ואישה כבסיס". כתוצאה מכך, המאמרים 731 עד 737 של הקוד האזרחי היפני מגבילים את הנישואים לזוגות ממין שונה. זוגות חד מיניים אינם מסוגלים להתחתן ואינם מקבלים זכויות הנגזרות מנישואים. כמו כן, נישואים חד מיניים הנערכים בחו"ל אינם מוכרים בחוק ביפן, וזוגות חד-מיניים דו-לאומיים אינם יכולים לקבל ויזה עבור השותף הזר על סמך מערכת היחסים שלהם, אף על פי שלמשרד המשפטים אכן קיים כלל כללי לתת שיקול דעת ל-"פעילויות ייעודיות" לבני זוג נשואים חד מיניים.
במרץ 2009 החלה יפן לאפשר לאזרחים יפנים להינשא לבני זוג חד מיניים במדינות בהן נישואים חד מיניים חוקיים. משרד המשפטים הורה לרשויות המקומיות להוציא אישורי מפתח, בהם נכתב כי חוקי לרווק בוגר להינשא בנישואים חד מיניים באזורים המאפשרים זאת.