בנוסף, נקבע שאין כל מניעה חוקית לאשר לבני זוג חד-מיניים או לאחד מהם לאמץ ילד שאינו ילדו של אחד מבני הזוג, וזאת בנסיבות שבהן נשקלת בקשה לאימוץ על ידי הורה יחיד, ובכפוף לשיקולי טובת הילד המאומץ כמקובל. מאז פס"ד ירוס-חקק התקבלו במשרד הרווחה כ-80 פניות דומות ל"אימוץ הדדי" בתוך המשפחה, וב-25 מההליכים שהסתיימו אכן ניתן צו אימוץ.
תרבות וקהילה.
חה"כ מרשה פרידמן, שיצאה מהארון רק לאחר סיום כהונתה בכנסת, נחשבת לנציגת הקהילה הראשונה בכנסת, בהיבחרה לכנסת השמינית שהושבעה ב-1974. בשנות ה-90 החלו לסביות והומואים מחוץ לארון להתמודד גם בבחירות מקומיות. מיכל עדן הייתה הלסבית הראשונה שנבחרה למועצת העיר תל אביב, וכיום מכהנת הטניסאית ציפי אובזילר כחברת מועצת העיר גבעתיים. הידועניות הלסביות המוכרות ביותר בישראל הן הזמרות קורין אלאל, אשר יצאה מהארון בשנת 2001, ויהודית רביץ, אשר עשתה כן בשנת 2009. סולנית להקת "המכשפות" ענבל פרלמוטר, אשר נהרגה בשנת 1997, נחשבת עד היום לאייקון לסבי רב-השפעה. זמרות לסביות נוספות המוּכרות בציבור הרחב הן רונה קינן, שרון בן-עזר (אליוט), יעל דקלבאום ושורטי. בקרב קהילת הלהט"ב בישראל מתקיים דיון ער בדבר הייצוג התקשורתי של לסביות בישראל והטענה העיקרית היא שייצוג זה לוקה בחסר, במיוחד בהשוואה לזה של גברים הומואים. המבקרים את טענה זו גורסים כי האשמה בכך תלויה בנשות-ציבור לסביות ישראליות אשר אינן יוצאות מהארון ובכך מדירות ניראות לסבית שיכולה הייתה לשפר את דעת הקהל בנושא זכויות להט"ב בישראל.
בשנת 1968 ייסד אמיר שרון את מועדון הלילה הראשון להומואים ולסביות, בדירה פרטית ברחוב יורדי הסירה בתל אביב. בישראל קיים היום פאב אחד בלבד המיועד אך ורק לקהל של לסביות, והוא "ברווז" הנמצא ברחוב המחוגה בשכונת פלורנטין. הוא נפתח לאחר סגירת קודמו - "בית השואבה" שבסמטת בית השואבה, סמוך לרחוב אלנבי שבתל אביב. הפאב היה גלגולו של הבר הוותיק "מינרווה", שהוקם על ידי גלית בן שמחון ודליה שלף בשנת 1993 ונסגר ב-2008, והיה בעל אוריינטציה זהה.
בשנת 2008 יזמו המפיקות ענת ניר ודנה זיו ערב קולנוע לסבי ישראלי בשם "לסבית קטלנית". הערב הפך לאירוע חד-שנתי המציג מדי שנה סרטי קולנוע וסרטים קצרים שנוצרו על ידי במאיות לסביות ישראליות, המתמקדים בזהות, אהבה, פוליטיקה, מגדר, יחסים ותרבות לסבית. בשנת 2009 אף יצא DVD המכיל את מקבצי הסרטים, בהוצאת האוזן השלישית.
ארגונים ופוליטיקה.
מיניות לסבית הועלתה לראשונה כנושא בכנס על מיניות האישה שנערך בקיבוץ גזר בשנת 1976. שנה לאחר מכן הוקם ארגון אל"ף (ארגון לסבי פמיניסטי) בכנס פמיניסטי ראשון מסוגו אשר נערך בבאר שבע. הארגון קל"ף (קהילה לסבית פמיניסטית) הוקם בשנת 1987. כיום פועלים בישראל שני ארגונים המגדירים עצמם "לסביים" ומיועדים ללסביות (ולא לכלל אוכלוסיית הלהט"ב), אולם ארגונים נוספים המגדירים עצמם "פמיניסטיים" נותנים גם הם מענה לאוכלוסייה הלסבית:
ספרות.
הספר העברי הראשון שעסק בלסביות ובהומואים, "הדווקאים", יצא לאור בישראל בשנת 1960 ופורסם תחת שם העט שר"ב, שמשמעו שרה רינה בן מנחם. שנה לאחר מכן פורסם תחת אותו השם הרומן הלסבי העברי הראשון, "הצלע". כיום קיימת בישראל ספרות לסביות מגוונת. החל מספרים המיועדים לבנות-נוער, כגון "נעמת לי מאד" של עמי גדליה המספר על נערה אשר מתוודעת לזהותה המינית, ועד ספרי עיון כמו "מעבר למיניות" מאת יאיר קדר, עמליה זיו ואורן קנר המאגד מאמרים בתחום הלימודים ההומו-לסביים והתאוריה הקווירית. הסיפורת מגוונת גם היא, והספרים העברים הבולטים בעלי תמה לסבית הם "תאנים, אהובתי" מאת דנה ג. פלג המספר על אישה לסבית צעירה במציאות החברתית החדשה של ישראל בסוף שנות ה-90, "רציתי לנשק לך בשדה החרציות" מאת אביבה אברון המספר על רומן לסבי אשר נרקם בין שתי חברות טובות, "רואה את הקולות" מאת לילך גליל אל-עמי המספר על מסע לגילוי מאוחר של זהות מינית, "מזון מלכות" מאת נגה אשד המאגד סיפורים על נשים לסביות, הרומן האוטוביוגרפי "להחזיר את הפיות לארץ ישראל" מאת שז ו"הנה אני מתחילה" של יהודית קציר, המתאר רומן של נערה עם מורתה בתיכון.
סיטקום (סרט)
סיטקום (בצרפתית: Sitcom) הוא סרט צרפתי סוריאליסטי וסאטירי שיצא בשנת 1998. הסרט נכתב ובוים על ידי פרנסואה אוזון אשר זהו סרטו הראשון באורך מלא. הסרט זכה בשלושה פרסים והיה מועמד לשלושה נוספים, ביניהם בפסטיבל הסרטים בסטוקהולם.
עלילת הסרט נסובה סביב הידרדרותה המוסרית של משפחה בורגנית החיה בפרבר צרפתי. הידרדרות שמתחילה עם הכנסתו של עכבר לבן לבית המשפחה.
שמו של הסרט הוא התייחסות לסוגה הטלוויזיונית סיטקום (קומדיית מצבים), ובעיקר לקומדיות המצבים האמריקאית, בהן נפוצה ההתמקדות בחיי המשפחה ובערכיה.
עלילה.
בבית משפחה נורמלית למראה, חוזר יום אחד אב המשפחה מהעבודה, ומביא עמו עכבר לבן קטן. לאחר זמן קצר מתחילה החיה בעלת החזות התמימה להשפיע על אשתו ועל ילדיו, ומעוררת בהם את תשוקותיהם הנסתרות ביותר.
הבן מכריז בפני המשפחה על היותו הומוסקסואל ומתחיל להשתתף באורגיות. הבת מסכנת את חייה בכוונה תחילה למען הריגוש ומתנסה בפעילות סאדו-מאזוכיסטית עם בן הזוג שלה (סטפן רידו) ואילו האם מפתה את בנה בטענה שהיא יכולה "לרפא" אותו מנטייתו המינית. לאחר שהאב שוחט ואוכל את העכבר, הוא הופך בעצמו לעכבר ענקי. כשהמשפחה מגלה זאת, הם מתאגדים יחדיו ושוחטים אותו בברוטאליות.
השפעות על הסרט.
בסרטו הידוע של ג'ון שלזינגר "קאובוי של חצות", מתגלה התסכול המיני העמוק של אם ובנה כאשר היא יוצרת דמות עכבר לבן מגומי.
סרט נוסף שככל הנראה השפיע על "סיטקום" הוא תיאורמה, סרטו של פייר פאולו פזוליני המבוסס על רומן שכתב. עלילת הסרט מתמקדת בחדירתו של זר מסתורי לביתה של משפחה איטלקית מהמעמד העליון. הזר מפתה כל אחד מבני המשפחה – האב, האם, הבת והבן. בעקבות ההיענות לזר המפתה נהפכת האם לנימפומנית, הבת נכנסת למצב קטטוני והבן מבין לראשונה שהוא הומוסקסואל והופך לאמן.
Assassin's Creed II
Assassin's Creed II הוא משחק וידאו מסוגת פעולה-הרפתקאות מגוף שלישי אשר פותח על ידי חברת יוביסופט מונטריאול והופץ עבור פלייסטיישן 3, עבור אקס בוקס 360 ועבור Microsoft Windows. המשחק מהווה המשך ישיר למשחק Assassin's Creed, ששוחרר בשנת 2007. ב-2016, יוביסופט הכריזה על חידוש לטריולוגיה של אציו, שכוללת גם את המשחק הזה שמהווה כראשון בטרילוגיה לפלייסטיישן 4 ו-Xbox One ב-15 בנובמבר 2016.
משחקיות.
Assassin's Creed 2 מתרחש בעולם פתוח, המאפשר לשחקן לטייל בחופשיות באזורים מסוימים של המאה ה-15, כגון: ונציה, פירנצה והאזור הכפרי של טוסקנה.
ב"אנימוס 2.0" קיים מסד נתונים, המספק לשחקן מידע אודות דמויות מהמשחק וכן אודות דמויות היסטוריות, מבנים מתקופת הרנסאנס ושירותים שהשחקן נתקל בהם. בדומה למשחק הראשון בסדרה, הזיכרון מחולק לרצפים, כאשר לכל רצף שם משלו ופרק זמן מוגדר בחיי הדמות שבזיכרונותיה מבצעים את החיפושים.
מערכת "נקודות החיים" נעשתה דינמית מבמשחק הראשון; השחקן יתרפא באופן אוטומטי מפגיעות קלות, אך כאשר מדובר בפגיעה קריטית יותר, יהיה על השחקן לבקר רופא או ליטול תרופה על-מנת להירפא.
ביכולתו של השחקן לשחות במים ולהשתמש ב"ראיית נץ" - היכולת לזהות אנשים וחפצים מסוימים - מזווית של גוף שלישי ותוך כדי תזוזה, פעולות שלא התאפשרו במשחק הראשון בסדרה. השחקן ינהג בכרכרה במשימה אחת בלבד. אולם הוא יוכל לטוס במכונת התעופה של לאונרדו דה וינצ'י (המכונה מבוססת על תכנונים שלאונרדו הכין במציאות), לשוט בגונדולות ולרכב על סוסים - בכל מקום בו הם זמינים.
למערכת הקרב נוספה האפשרות לקחת את נשקו של האויב כמתקפת נגד. לאונרדו דה וינצ'י מספק לשחקן מספר כלי נשק, הכוללים רעל, רובה מיניאטורי ולהב כפול. השחקן יוכל לקנות באמצעות כסף, במטבע הפלורין, שריון משופר, צבע חדש לבגדיו, נרתיקי אחסון חדשים ונשק כגון: חרבות, גרזנים, פטישים, חניתות ופגיונות. ככל שמשדרגים יותר את השריון ואת כלי הנשק, רמת החיים שלו תעלה,(כלומר אם היו 5 נקודות חיים, אחרי ששדרגת אתה תקבל 6 או 7, וכך הלאה).
במשחק קיימות מספר אפשרויות להתחמקות מעיני השומרים: השחקן יוכל לצלול מתחת למים, להיכנס לתוך ערימת קש, להיטמע בתוך קבוצת אנשים ועוד. המשחק כולל מד מוניטין; המוניטין של השחקן נקבע לפי מעשיו, לפי מיקומו ולפי המשימה הנוכחית. כאשר המוניטין של השחקן שלילי, השומרים יחשדו בו באופן אוטומטי כאשר הם מבחינים בו, ואילו כאשר השחקן במצב "עילום שם" (Incognito) השומרים יחשדו בו רק אם ייכנס למקומות אסורים או אם יבצע פעולות שליליות, כגון: כיוס או הריגה. על-מנת לעבור ממצב של מוניטין שלילי למצב של "עילום שם", על השחקן יהיה לקרוע כרזות המכילות את תמונתו, להתנקש בעובד-ציבור מושחת, לשחד את הכרוזים (Heralds) או ללבוש גלימה מיוחדת לעיר שבה הוא נמצא.
הווילה של משפחת אודיטורה משמשת כמפקדה של אציו, וביכולתו לשדרג את סביבתה. ככל שסביבת הווילה (העיר מונטריג'וני) מפותחת יותר, כך יבואו אליה יותר מבקרים וכתוצאה מכך, השחקן יקבל הכנסות קבועות לתיבת הווילה והוא רשאי לאסוף אותן בכל רגע.
במשחק ישנן כ-200 משימות, הכוללות משימות ראשיות של העלילה, משימות מחבילות ההרחבה (DLC) ומשימות צדדיות: ריצה חופשית, העברת מכתבים, משימות התנקשות, הכאת בעלים הבוגדים בנשותיהם, ביקור בקברי מתנקשים ועוד.