הבניין הראשי של אוניברסיטת יון מינקו לאדריכלות ותכנון עירוני ממוקם בבוקרשט, ברחוב אקדמיה. הבניין הנוכחי הוא תוצאה של מספר שינויים בבניין המקורי, שהוקם בין השנים 1916–1927 בעקבות תכנון גריגור סרצ'ס ונרשם כאנדרטה היסטורית רשומה. תוספות הבניה נבנו בשנות ה -60 וה -70. מתחם הבניין (המשתרע על שטח בנוי של כ־27,068 מ"ר) מתפרס על כל הבלוק שבין רחובות אקדמי, אדגר קווינט וביזריקה בני. בניין זה כולל את משרדי הסגל הבכיר והסנאט, את רוב חללי ההוראה (כיתות, אולפנים, מעבדות), האולמות הראשיים, הספרייה, חדר הכושר, מעונות סטודנטים, משרדי הניהול ומשרדי סגל האקדמיה. הבניין המרכזי של האוניברסיטה מאכלס את הספרייה הוותיקה ביותר במדינה בתחום האדריכלות והיא נוסדה בשנת 1912 באמצעות תרומות של המרצים הראשונים לבית הספר. בקומת הקרקע, מול רחוב אקדמיה יש חלל תצוגה המאכלס תערוכות פרויקטים של סטודנטים, כמו גם תערוכות ארכיטקטורה ואומנות. הקומה התחתונה של בניין האוניברסיטה כוללת מספר פונקציות: קפיטריה, חנות למכשירי כתיבה, חנות ספרים, מרכז דפוס והעתקה. בית ההוצאה לאור האקדמי "יון מינקו", שנוסד בשנת 2001, מפרסם עבודות הקשורות ישירות לפעילות אקדמית (ספרי לימוד, סיכומי הרצאות, תיעוד), עבודות אדריכלות ועירוניות שנכתבו על ידי צוות ההוראה, עבודות שנכתבו על ידי סטודנטים (קטלוגים של פרויקטים, מחקר), וכן כתב העת "אנליזות באדריכלות". מוזיאון יון מינקו לאדריכלות ותכנון עירוני נוסד בשנת 1982, והוא כולל חפצים ומסמכים המייצגים חינוך אדריכלי רומני (תעודות של האדריכלים הרומנים הראשונים, מסמכים רשמיים הנוגעים לחינוך אדריכלי, מסמכים שונים של בית הספר הגבוה לארכיטקטורה, פרויקטים שתוכננו על ידי תלמידי בית הספר וכו'), כמו גם פריטים אחרים שקשורים להתפתחות האדריכלות: כדוגמת דגמים של אנדרטאות ומבנים מפורסמים. בבנין המרכזי ממוקמים, המרכז לייעוץ וקריירה ומחלקת התקשורת ויחסי הציבור.
מלבד הבניין הראשי, מחזיקה אוניברסיטת יון מינקו לאדריכלות ותכנון עירוני בבניין ברחוב מוקסה, שהוא גם מהווה אנדרטה היסטורית רשומה. אירועים מדעיים ותרבותיים שונים מתקיימים בבניין ובו ממוקם המזכיר ללימודי דוקטורט ורוב הפעילויות הנפוצות ללימודי דוקטורט מתקיימות בבנין זה. מטה מרכז המחקר ללימוד אדריכלות ועירוניות מתארח גם הוא בבניין מוקסה. קורס התואר הראשון "שימור אדריכלי ושיקום אדריכלי" מתארח בבניין היסטורי הממוקם באזור מרכז סיביו שבמחוז טרנסילבניה. בנוסף לכך, האוניברסיטבה משתמשת במתחם הכנסייה המבוצרת בדאולו פרומוס - שונברג (ליד סיביו, מחוז טרנסילבניה), מתחם בן המאה ה- XIII-XVII שנרשם כאנדרטה היסטורית, במתחם ממוקם מרכז המחקר לאדריכלות מרקמית ותקיימים בו אירועים אקדמיים, מקצועיים ותרבותיים שונים, כולל סדנאות בינלאומיות ומחנות סטודנטים.
ארגון אקדמי.
האוניברסיטה מחולקת לשלוש פקולטות, שמונה מחלקות, שלושה מרכזי מחקר ושש מעבדות. בפקולטה לארכיטקטורה שתי תוכניות לימודים; תוכנית לארכיטקטורה, תוכנית שימור ושיקום אדריכלי ומוצעת תוכנית לימודים בארכיטקטורה בשפה האנגלית. בפקולטה לתכנון עירוני / תכנון עירוני מוצעות חמש תוכניות לימוד; תוכנית לתכנון ועיצוב עירוני, תוכנית לתכנון ועיצוב נוף, תוכנית לתכנון אורבני, תוכנית לניהול עירוני לערים תחרותיות ותוכנית לנוף וטריטוריה. בפקולטה לאדריכלות פנים מוצעות שתי תוכניות לימודים; תוכנית אדריכלות פנים ותוכנית עיצוב תעשייתי.האוניברסיטה מנוהלת על ידי הוועד המנהל הבכיר והסנאט.
פקולטות.
מחלקות.
באוניברסיטה שמונה מחלקות :
מרכזי מחקר.
באוניברסיטה שלושה מרכזי מחקר :
קשרים בינלאומיים.
לאוניברסיטה שיתוף פעולה בינלאומי באמצעות קשרים הדוקים עם בתי ספר שונים לאדריכלות, עמותות, פורומים ואנשי מקצוע ברמה העליונה ברחבי העולם וחברה באגודות בינלאומיות. לאוניברסיטה תוכניות חילופי סטודנטים עם מוסדות שונים בעולם; תוכנית טמפוס, ותוכנית ארסמוס. ל- UAUIM קשרים עם יותר מ-80 בתי ספר לאדריכלות באירופה, אסיה, דרום אמריקה וארצות הברית. בכל שנה נהנה מספר גדול של סטודנטים מניידות בינלאומית ללימוד והכשרה מעשית במשרדי תכנון, במדינות רבות של אירופה, אסיה, אפריקה, צפון ודרום אמריקה. האוניברסיטה מארחת אדריכלים פעילים ומפורסמים כמרצים בקמפוס ומדי שנה מוערכים פרויקטי גמר של הבוגרים על ידי חבר השופטים הבינלאומיים הכולל אנשי מקצוע ופרופסורים ממדינות ויבשות שונות.
UAUIM חבר באגודות הבינלאומיות הבאות:
האיגוד האירופי לחינוך אדריכלי , איגוד בתי הספר האירופיים לתכנון , האיגוד הבינלאומי לחילופי סטודנטים להתנסות טכנית (IAESTE), התאחדות האוניברסיטה האירופית , ארגון האוניברסיטאות העולמי, איגוד הסטודנטים האירופית לאדריכלות נוף , הליגה האירופית למכונים לאמנויות והסוכנות האוניברסיטאית של לה פרנקופוני במרכז ומזרח אירופה .
המכון המלכותי לאדריכלים בריטים (RIBA) אישר באופן עקבי משנת 1998, את התעודה האקדמית שהוענקה על ידי בית הספר לאדריכלות של אוניברסיטת יון מינקו לאדריכלות ותכנון עירוני. החל משנת 2006 נהוגה באוניברסיטבה השיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי
והתואר השני לאדריכלות שהאוניברסיטה מעניקה מוכר משנת 2008 לניידות חופשית ופרקטיקה מקצועית במדינות החברות באיחוד האירופי.
כחלק ממערכת היחסים הבינלאומית, ארגון בוגרי האוניברסיטה מפרסם באתר הרשמי של האוניברסיטה, פרויקטים שתוכננו ברחבי העולם, על ידי בוגריה.
אברהם הטל
אברהם (רוֹבֶּר) הטל (בצרפתית: Robert Attal; 1927 פריז – 25 בפברואר 2011 ירושלים) היה ביבליוגרף, ספרן ואספן של ספרות יהודי תוניסיה.
ביוגרפיה.
הטל נולד בפריז, אבל את שנות ילדותו ונעוריו עשה בתוניסיה. בשנים 1947–1956 היה חבר בהנהגת "תורה ועבודה" ושל בני עקיבא ונשלח מטעמה לאלג'יריה ולצרפת. בשנים אלו עבד כהידרולוג במשרד ממשלתי. משנת 1953 אסף בעידודו של יצחק בן-צבי את כל מה שמצא מן החומר היהודי שהתפרסם בתוניסיה מ-1861 עד עלייתו לישראל ב-1956. במשך שנה תמימה עבר מכפר לכפר ומבית לבית בתוניסיה וביקש שיתנו לו כתבי עת, חוברות, ספרים, דפים בודדים וכל חומר כתוב אחר, משום שהעריך שיהיה קשה לשמור על החומר הזה בתוניסיה והוא עלול ללכת לאיבוד. את כל החומר שהביא איתו הפקיד במכון בן צבי.
הטל היה ספרן בספריית המכון והוא טיפח והגדיל אותה. הוא פיתח, גם, שיטת קטלוג ייחודית שהקלה על המשתמש בספרייה
בנוסף לכך פיתח אוסף פרטי של ספרות ערבית יהודית ושל עיתונות יהודית בתוניסיה. האוסף הזה הכיל 1,400 יצירות בערבית יהודית שלא ניתן, ברוב המקרים למצוא אותן במקום אחר. האוסף נמכר, לפני מותו לספרייה הלאומית. הוא כולל חיבורים ותרגומים. התרגומים כוללים תרגומי מקרא, ספרות חז"ל, הגדות לפסח וכן סיפורים כמו אלף לילה ולילה, ספרות ההשכלה – אברהם מאפו, ספרות אירופית ועוד.
עבודתו המחקרית.
בדצמבר 1954 פרסם את מאמרו הראשון, "Note succinte sur la démographiede juifs de Tunisie" (רשימה תמציתית על הדמוגרפיה של יהודי תוניסיה). ב-1979 פרסם יחד עם קלוד סיטבון ספר מקיף על תולדות יהודי תוניסיה: "Regards sur les Juifs de Tunisie" (מבט על יהודי תוניסיה). ב-1986 ארגן יחד עם סיטבון תערוכה בשם "מקרתגו לירושלים". גם על יהודי אלג'יריה הוציא ספר מקיף: "Regards sur les juifs d'Algérie" (מבט על יהודי אלג'יריה), 1996.
הטל התרכז במחקריו בספרות הערבית-היהודית ובמיוחד זו שיצאה לאור בתוניסיה. הוא היה אחד המומחים הגדולים ביותר לספרות זו. בקיאותו התבטאה בביבליוגרפיות הרבות שחיבר בנושא הזה.
הביבליוגרפיה הראשונה שחיבר יצאה ב-1973. היא עסקה בנושא יהדות צפון אפריקה והיו בה 5,700 ערכים. ב-1993 הוא פרסם מהדורה שנייה של הביבליוגרפיה ובה הוכפל מספר הערכים ("Les juifs d'Afrique du nord: bibliographie").
הוא פרסם גם ביבליוגרפיות של חוקרי קהילות המזרח. ביניהם: שלמה דב גויטיין, דוד צבי בנעט, חיים זאב הירשברג ואחרים.
כמו כן עסק בהיסטוריה של יהודי צפון אפריקה אבל לא רק שלהם. מאמרו הראשון שהתפרסם בירחון האלג'יראי "Information Juive", עסק בדמוגרפיה של יהודי תוניסיה. הוא כתב גם כמה מחקרים על המהפכה הצרפתית. כמו כן כתב ביבליוגרפיה על יהדות יוון מגירוש ספרד עד ימינו, תשנ"ו.
מחקר חשוב שלו הוא כתובות מצפון-אפריקה בירושלים במכון בן-צבי, בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי ובמוזיאון ישראל שיצא ב-1984.
הוא אסף עיתונות יהודית הכתובה בערבית יהודית והאוסף שלו הוא אחד הגדולים בעולם של ספרות ועיתונות יהודית ערבית. כך אחד המאמרים שלו הוא על העיתון היהודי הראשון במגרב-אדזירי, בכתב העת פעמים, תשמ"ד 1983.
תחומי העניין שלו היו נרחבים בתוך תחום המחקר שבחר לו. כך הוא פרסם מחקר על הדפוס העברי במגרב, 1980 ובנושא אחר לקסיקון של הערבית-היהודית התוניסאית הכתובה, תשנ"ט.
הטל פרסם גם יצירות לא מחקריות: ספר שירה סיפורים וספר זיכרונות קצר על תקופת שלטון הנאצים בתוניסיה.
נאור גילאון
נאור גילאון (נולד ב-17 בפברואר 1964) הוא דיפלומט ישראלי המכהן כשגריר ישראל בהודו, בסרי לנקה ובבהוטן.
ביוגרפיה.