בולדווין כתב והרצה והיה דובר פופולרי במיוחד בקרב לבנים ליברלים כדובר התנועה (באופן בלתי-רשמי). ב-17 במאי 1963 בחר הטיים מגזין להציג את דיוקנו על שער המגזין כסמל התנועה ודוברה. בעקבות אלימות משטרתית בעיר ברמינגהאם, ארגן בולדווין משלחת להתובע הכללי של ארצות הברית, רוברט קנדי בה השתתפו גם לנה הורן, הארי בלפונטה, לוריין הנסברי ופעילי זכויות אדם ואזרח אחרים במטרה להציג בפניו אירועי הפרת זכויות אדם באמצעות דוגמאות אישיות. באוגוסט אותה שנה השתתף בולדווין במצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות. באותה תקופה העלה את מחזהו -"בלוז למיסטר צ'ארלי", שעורר הדים רבים.
לאחר התפוצצות פצצה בכנסייה בברמינגהאם, כחודש לאחר המצעד, הטיף בולדווין במקביל להתקוממות אזרחית בלתי-אלימה ולפעולה פדרלית נחרצת נגד הגזענים בדרום. במסגרת זו תקף את הנשיא קנדי על אזלת-ידו באכיפת ביטול ההפרדה הגזעית לאור פסקי בית המשפט העליון של ארצות הברית ובאכיפת החוק על פורעים לבנים בדרום.
בתקופה זו כתב, בנוסף למאמרים ולמסות רבות שהתפרסמו בעיתונות (והחשובות בהן רוכזו בספר "No Name in the Street" שראה אור ב-1972), את הרומנים האוונגרדיים Another Country, 1962 ו-, Tell Me How Long the Train's Been Gone, 1968.
באותה תקופה היה בולדווין חבר החוג האינטלקטואלי השמאלי בניו יורק שכלל, בין היתר את מרגרט מיד, אלכס היילי, אלן גינסברג, ומאיה אנג'לו (שקראה לבולדיווין באוטוביוגרפיה שלה מ-1969, "I Know Why the Caged Bird Sings", "אח וחבר").
ב-1964 פרסם יחד עם חברו לספסל הלימודים ריצ'רד אבדון את הספר "Nothing Personal" - "ספר זעם", כפי שהוא מוגדר בכריכתו הפנימית, שכלל מסה במספר פרקים ותצלומים של אבדון, אשר רובם עורכים השוואה ויזואלית בין דיוקנאות של אישים בולטים משני צידי המתרס מארצות הברית של התקופה. הספר מסתיים בסדרת תמונות מזעזעות של מאושפזים בבית חולים לחולי נפש.
השיבה לצרפת ויצירתו הספרותית.
ב-1965 שב בולדווין להתגורר רוב הזמן בצרפת, נסע גם לשווייץ ולטורקיה והרבה לשהות בבית הנופש שלו בעיירה סן-פול-דה-ואנס.
לאחר הירצחו של המנהיג המתון מרטין לותר קינג הקצין בולדווין את עמדתו והתקרב יותר לפלג הלוחמני של התנועה לזכויות האזרח ולרעיונות הבדלניים של אמירי ברקה ותנועת הפנתרים השחורים האמריקאית.
ב-1971 פרסם יחד עם האנתרופולוגית מרגרט מיד את הספר "A Rap on Race" ובו דיונים על נושאי גזע, שעבוד, תרבות והיסטוריה מתוך זיקה אקטואלית. בין יתר המיעוטים המדוכאים הנכללים בספר מוזכרים גם יהודים ספרדים בישראל, עקב אירועי הפנתרים השחורים וזיקתם לתנועת הפנתרים השחורים האמריקאית.
ב-1972 הוציא לאור את הספר "One Day When I Was Lost", ביוגרפיה של מלקולם אקס שראשיתה בתסריט לסרט מלקולם אקס שהתבסס על הביוגרפיה שכתב אלכס היילי.
לאחר שני רומנים "סיפורו של רחוב ביל" ("If Beale Street Could Talk") ב-1974 ו-"Just Above My Head" ב-1979, פרסם ספר שירה - "Jimmy's Blues" ב-1983.
ב-1976 פרסם את הספר "The Devil Finds Work", הדן בביקורת ובמחשבות על סרטי קולנוע כ"נחש מי בא לסעוד", "מגרש השדים", "כחום הלילה", "הנועזים" ועוד.
ב-1985 פרסם את הספר "The Evidence of Things Not Seen" ("הוכחת דברים שאינם נראים", לפי האיגרת אל העברים י"א, א') על רציחות הילדים שאירעו באטלנטה בשנים 1979-1981.
ב–1986 הוענק לו עיטור אביר לגיון הכבוד הצרפתי.
הרומן האחרון פרי עטו, "Harlem Quartet", ראה אור זמן קצר לפני מותו.
בולדווין נפטר מסרטן הקיבה ב-1 בדצמבר 1987 בביתו בסן-פול-דה-ואנס. הוא היה בעיצומה של כתיבת ביוגרפיה על מרטין לותר קינג.
מזבח יהושע
#הפניה מזבח הר עיבל
Konami
חברת Konami אחזקות (ביפנית: コナミ株式会社) היא חברה יפנית העוסקת בפיתוח ושיווק צעצועים, קלפים להחלפה, סדרות וסרטי אנימה, מכונות מזל, מכונות ארקייד ומשחקי וידאו.
החברה ידועה במיוחד בשל מספר סדרות משחקי וידאו פופולריות שפיתחה לאורך השנים בהן Castlevania, Contra, Dance Dance Revolution, Gradius, Frogger, מטאל גיר, Pro Evolution Soccer, Silent Hill, Bloody Roar ויו-גי-הו!.
החברה נוסדה בשנת 1969 באוסקה שביפן על ידי קאגמאסה קוזוקי (Kagemasa Kōzuki), אשר עודנו היו"ר הנוכחי של החברה, בתור חברה להשכרה ותיקון מכונות ג'וקבוקס.
בשנת 2018 החברה חתמה על הסכם עם קבוצת הכדורגל מילאן
מטה החברה ממוקם בטוקיו.
סויוז 26
סויוז 26 (ברוסית: Союз-26) היא חללית סויוז שהמריאה ב-10 בדצמבר 1977 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשעל סיפונה זוג קוסמונאוטים: יורי רומננקו, גאורגי גרצ'קו.
החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת קבועה הראשונה. העגינה בוצעה ב-11 בדצמבר לתא העגינה האחורי. זאת מכיוון שלאחר ניסיון לא מוצלח של צוות סויוז 25 היו ספקות בתקינות תא עגינה קדמי. לאחר העגינה הצוות עבר לתחנת החלל. עד ל-13 בדצמבר הושלמו כל הסידורים בתחנת החלל ובמהלך היום נערך סיור טלוויזיוני במתחם. ב-20 בדצמבר הקוסמונאוטים יצאו לחלל לבדיקת תא עגינה קדמי. הסיור נמשך שעה ו-28 דקות ובמהלכו נבדק תא עגינה קדמי. לאחר הסיור סוכם שתא עגינה תקין, זה איפשר להמשיך בתוכנית ולבצע עגינה של חללית סויוז 27. לאחר התחברות החללית סויוז 27 הקומפלס כלל 3 חלליות מחוברות ובו היה צוות של 4 אנשים.
ב-16 בינואר הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית סויוז 27 (ולדימיר דז'ניבקוב ואולג מקארוב) נכנסו לתא חללית סויוז 26, התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ.
הקוסמונאוטים יורי רומננקו, גאורגי גרצ'קו חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז 27 ב-16 במרץ 1978 לאחר שהייה של 96 יממות בחלל.
סנאטוס פופולווסקה רומאנוס
אלכס היילי
אלכסנדר מארי פאלמר היילי (באנגלית: Alexander Murray Palmer Haley; 11 באוגוסט 1921 - 10 בפברואר 1992) היה סופר אפרו-אמריקאי. ידוע במיוחד בשל סדרת הספרים "שורשים: סאגה של משפחה אמריקאית", על פיה נוצרה סדרת הטלוויזיה רבת ההשפעה "שורשים", ו"האוטוביוגרפיה של מלקולם אקס" , אותה פרסם לאחר הרצחו, על סמך ראיונות עומק רבים עם האיש.
שנים ראשונות ושירות צבאי.
היילי נולד באית'קה שבמדינת ניו יורק. אביו היה פרופסור באוניברסיטה החקלאית-מכנית של אלבמה והמשפחה חיה בשנות ילדותו בטנסי. בגיל 15 נכנס היילי ללימודים באוניברסיטת אלקורן (Alcorn State University) במיסיסיפי, אך פרש מלימודים לפני שמלאו לו 18. בעידוד אביו התגייס ב-1939 למשמר החופים האמריקני ושירת באוקיינוס השקט במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה, ולאחר שהחל לגלות כישרון רב בכתיבת סיפורים, המשיך לשרת במשמר בתפקיד עיתונאי בדרגת מש"ק. הוא השתחרר משירות ב-1959, לאחר ששירת גם במלחמת קוריאה והיה בתפקידו האחרון העיתונאי הראשי של משמר החופים.
כעיתונאי.
תפקידו העיקרי של היילי מיד לאחר שחרורו היה העורך הכללי של הרידרס דייג'סט.
אחד מהישגיו העיתונאיים הראשונים של היילי לאחר שחרורו היה ריאיון רחב יריעה עם נגן הג'אז מיילס דייוויס שפורסם בירחון "פלייבוי" בספטמבר 1962. הריאיון הנרחב עם אישיות ציבורית הפך מאז לתו היכר של הירחון והיילי אירח במסגרתו בהמשך את מרטין לותר קינג (הריאיון הארוך ביותר שהעניק קינג לעיתונאי כלשהו), את ג'ורג' לינקולן רוקוול, מנהיג המפלגה הנאצית האמריקאית, את המתאגרף מוחמד עלי שסיפר על החלפת שמו מקסיוס קליי לעלי, את מלווין ביילי, סנגורו של ג'ק רובי וכן את סמי דייוויס ג'וניור, קווינסי ג'ונס, ג'וני קרסון ועוד.
ה"אוטוביוגרפיה של מלקולם אקס".
בפברואר 1965, סמוך להרצחו של מלקולם אקס השלים היילי כתיבת ממואר אודותיו, שהתבסס על כחמישים ראיונות עומק. לאחר הרצח השלים היילי את הפרק האחרון המספר על שעותיו האחרונות של מלקולם אקס. השניים נפגשו לראשונה ב-1960, כאשר הכין היילי כתבה ל"רידרס דייג'סט" אודות אומת האסלאם.
ה"אוטוביוגרפיה של מלקולם אקס" היה לרב מכר. מאז פרסום האוטוביוגרפיה ב-1965 ועד 1977 נמכרו שישה מיליון עותקים מהספר והוא היווה את הבסיס לכתיבת התסריט לסרט מלקולם אקס ולספרו של ג'יימס בולדווין, "One Day When I Was Lost". בשנת 1966 הוענק פרס אניספילד-וולף להיילי ולמלקולם אקס (לאחר מותו).
ב-1998 כלל הטיים מגזין את הספר ברשימת עשרת הספרים המשפיעים של המאה ה-20.
שורשים.
ב-1976 פרסם היילי את הספר "שורשים: סאגה של משפחה אמריקאית", רומן המבוסס על ההיסטוריה של משפחתו מתקופת העבדות. הספר מתחיל בסיפורו של עבד בשם קונטה קינטה , לוחם מנדינקה אפריקאי, שנולד בגמביה ב-1750, נחטף ב-1767 על ידי סוחרי עבדים ונלקח בספינה לפרובינציית מרילנד באמריקה, שם נמכר לעבדות לבעל מטעים.
היילי טען כי הוא צאצא מדור שביעי לקונטה קינטה ועבודתו על הרומן ארכה 12 שנים של מחקר. הוא נסע לגמביה וביקר בכפר ג'ופורה , שם גדל קינטה, ושמע מ"גריוט" - מספר אפריקאי של ההיסטוריה בעל פה, את סיפור תפיסתו של קינטה. היילי אף מצא את יומן ספינת העבדים "Lord Ligonier" , בה הפליג קינטה לעולם החדש.
היילי אמר כי הרגע המרגש בחייו היה ב-29 בספטמבר 1967 כאשר עמד בנקודת רדתו של קינטה לחוף באנאפוליס, מרילנד בדיוק במלאת 200 שנה לאירוע. במרכז אנאפוליס הוקמה אנדרטה בה נראה היילי מספר את סיפורו ההיסטורי של העבד לילדי המקום הנאספים לרגליו.