הקבוצה נוסדה ב-1997 בנמפה, איידהו, כחברה בליגת ה-CBA, בה סיימה כסגנית בעונת 2003/04, כשהפסידה לדקוטה וויזארדס. בסיום עונת 2005/06 הודיעה הקבוצה שתעבור לשחק בליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונת 2007/08 סיימה הקבוצה במקום הראשון במערב, ניצחה את הלוס אנג'לס די-פנדרס 97-90 בחצי הגמר, בגמר גברה 2-1 בסדרה על אוסטין ספרס וזכתה באליפות הראשונה שלה. בעונה הבאה סיימו הסטמפיד במקום השני במערב אבל הפסידו בסיבוב הראשון לאותה אוסטין 119-116 בהארכה. מאז לא העפילה הקבוצה לפלייאוף במשך 9 עונות רצופות. ב-24 במרץ 2015 הודיעה קבוצת ה-NBA יוטה ג'אז כי היא רכשה את הזכויות על הסטמפיד, והפכה לקבוצת ה-NBA השמינית שבבעלותה קבוצת ליגת פיתוח, כשעד אז היו לה קשרים גם עם דנוור נאגטס, פורטלנד טרייל בלייזרס, סיאטל סופרסוניקס וטורונטו ראפטורס.
כסולט לייק סיטי סטארס.
הג'אז שינו את שם הקבוצה לסולט לייק סיטי סטארס. הקבוצה לא העפילה בשתי העונות הראשונות לפלייאוף, אך בעונת 2018/19 העפילה מהמקום השני בבית הדרום-מערבי והמקום ה-6 במערב. בסיבוב הראשון הפסידה הקבוצה לאוקלהומה סיטי בלו 118-113 והודחה. בעונת 2019/2020 סיימו הסטארס במקום הראשון במערב והשני בליגה כולה, אך העונה בוטלה בעקבות מגפת הקורונה בארצות הברית.
ג'מיל ח'ורי
ג'מיל ח'ורי (נולד ב-18 בדצמבר 1980) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ומלחין ערבי-ישראלי.
קורות חיים.
ג'מיל ח'ורי נולד בחיפה למשפחה ערבית נוצרית. נקרא על שם סבו, שהיה שופט, מורה לערבית ומשורר.
אביו הוא השחקן מכרם ח'ורי, אמו, דעה, היא מורה לאמנות; ואחיותיו הן השחקנית קלרה ח'ורי והאוצרת ומבקרת האמנות, רולא ח'ורי.
למד משחק בבית צבי (סיים ב-2003). ב-2004 התאסלם.
גרוש ואב לבן. נכון ל-2021, מתגורר בחיפה.
לוקסמבורג באירוויזיון 1961
לוקסמבורג באירוויזיון 1961 השתתפה עם השיר "Nous les amoureux", שבוצע על ידי ז'אן-קלוד פסקל. האירוויזיון של אותה שנה התקיים ב-18 במרץ, בקאן, צרפת. זוהי ההשתתפות החמישית של לוקסמבורג והניצחון הראשון שלה באירוויזיון.
השיר נבחר על ידי Télé Luxembourg באמצעות בחירה פנימית.
לפני האירוויזיון.
בחירה פנימית.
Télé Luxembourg, רשות השידור הלוקסמבורגית, בחרה את האמן ואת השיר שייצגו את לוקסמבורג באירוויזיון 1961 באופן פנימי. במהלך בחירה זו נבחרו הזמר הצרפתי ז'אן-קלוד פסקל והשיר Nous les amoureux.
באירוויזיון.
בליל הגמר, ז'אן קלוד פסקל שובץ ארבעה-עשר בסדר ההופעות, אחרי דנמרק ולפני יוגוסלביה.
הצבעה.
בכל מדינה היה צוות שופטים המונה עשרה אנשים. כל חבר מביניהם יכול היה לתת נקודה אחת לשיר האהוב עליו.
ליפוט קצ'קמטי
ליפוט קצ'קמטי (בהונגרית: Kecskeméti Lipót; קצ'קמט, 27 בפברואר 1865 – אוראדיה, ביוני 8 1936) היה רב הונגרי בעל ידע רב, היסטוריון של תולדות הספרות, חוקר מקרא, וכן אחיו של הרב הראשי של העיר מאקו, ארמין קצ'קמטי.
ביוגרפיה.
ליפוט קצ'קמטי הוא בנם של יעקב קצ'קמטי ושל רוזה וייס. כבר בצעירותו התעניין בקורותיהם ובשיריהם של משוררים יהודים מימי הביניים ואף תרגם כרך שלם משיריהם להונגרית ("משוררים יהודים", בודפשט, 1887). הוא כתב עליהם את עבודת הדוקטורט שלו בבודפשט (1888) וחלק ממנה פורסם בצורת ספר ("הגיהנום בשירה היהודית מימי הביניים". בודפשט, 1888). הוא תרגם כאמור משוררים יהודים מימי הביניים להונגרית וכתב מחקרי היסטוריה דתית יהודית. קצ'קמטי סיים את בית המדרש לרבנים בבודפשט וקיבל סמיכה לרבנות.
הוא נבחר לרב קהילת אוראדיה (1890); כרב ראשי הוא נודע כדרשן וכנואם מצוין, הוא היה אמן של השפה ההונגרית, לנאומיו הקשיב גם המשורר אנדרה אדי והוא הזכיר במאמר את הרצאתו בנושאי התנ"ך, אותה נשא בכנסייה האוניטרית בודפשט (1903). קצ'קמטי היה חבר באגודת סיגליגטי, אגודה ספרותית שרבים מחבריה היו יהודים. הוא התנגד לכל צורת של ניכור הדתי, ולא קיבל את הציונות. שתי יצירות היסטוריות ספרותיות על ספרי הנביאים ירמיהו וישעיה (בודפשט, 1932, אוראדיה, 1935) פורסמו בשיטת ביקורת המקרא. הנאומים שנישאו ביום הולדתו ה-70 נכללו בכרך חגיגי (אוראדיה, 1935).
לאחר כפיית חוזה טריאנון על הונגריה, הוא הקים בסתיו 1929 את הגימנסיה היהודית מתוך מורי ותלמידי הגימנסיה הריאלית הראשית ההונגרית, שנסגרה על ידי השלטונות הרומניים. הגימנסיה היהודית פעלה בהונגרית כשפת ההוראה במשך חמש שנים, לאחר מכן הם נאלצו להמיר את השפה לרומנית כשפת ההוראה ובזכות איסוף התרומות על ידי קצ'קמטי הבניין הוגדל בקומה אחת. לפיכך, ניתנה להם שוב הזכות להוראה בהונגרית. מאוחר יותר קיבלה הגימנסיה את שמו של מיטיבה: בית הספר התיכון ליפוט קצ'קמטי.
אף על פי שנבחר לרב הראשי של פשט, ליפוט קצ'קמטי נשאר באוראדיה. מתוך ההספד עליו ב"עיתון העצמאי" לאחר מותו מצוטט משפט שאמר לשר ממשלת רומניה שהאשים אותו בסולידריות עם ההונגרים : “הייתי לצד ההונגרים כשמצבם היה טוב. עכשיו, במצבם הרע, שלא אעמוד לצדם? אני מכיר במצב החדש (העברת טרנסילבניה לרומניה), אבל לו הייתי מחר מסרב לקהילה ההונגרית, הייתם שופטים אותי והייתם מאשימים אותי באופורטוניזם!"
עבודותיו.
בשפת המקור (הונגרית):
בתרגום לעברית בהתאמה:
לקריאה נוספת.
מתורגם.
בשפת המקור:
בתרגום לעברית בהתאמה:
זה לא אולפן שישי
זה לא אולפן שישי היא תוכנית בידור, המשודרת בקשת 12. שידור התכנית החל בשנת 2021, ומוגשת על ידי ארז טל, ישראל קטורזה ודליה מזור, אשר פרשה לאחר העונה הראשונה.
בעונה הראשונה של התוכנית דליה מזור סיכמה את העניינים החשובים שהיו במהלך השבוע, ולכך ארז טל וישראל קטורזה מגיבים באופן קומי.
ברוב פרקי התכנית (בעונה הראשונה) ישנה פינה, שבמסגרתה מותחים את ישראל קטורזה ומבהילים אותו. בסיומו של כל פרק (החל מאמצע העונה הראשונה) מוקרנים הפספוסים , שהתרחשו במהלך צילומי אותו פרק.
ב-4 בפברואר 2022 פורסם קדימון לעונה השנייה של התוכנית שעלתה ב-11 בפברואר 2022.
האנה קוהון
האנה קוהון (באנגלית:Hannah Cohoon : 1 בפברואר 1788 - 7 בינואר 1864) הייתה ציירת אמריקאית ילידת ויליאמסטאון, מסצ'וסטס. עבודותיה הפכו לאייקוניות עם הביטוי הדתי של כת השייקרים - קבוצה דתית נוצרית שהייתה שייכת אליהם.
קוהון הצטרפה לכת בכפר הנקוק של השייקרים ועשתה "רישומי מתנה" - ציורים שסיפרו על גילויים רוחניים אצל השייקרים באמצע המאה ה-19. באופן נדיר מאמנים אחרים של הכת, היא חתמה על רישומיה, כך שהעבודות שלה מיוחסות לה. לקוהון היה סגנון ייחודי שהיה מופשט יותר, פשוט ואישי. היא השתמשה בטכניקות יצירתיות כדי ליצור טקסטורה בתוך הציורים.
ראשית חייה.
האנה הריסון הייתה אחת משלוש בנות שנולדו לנוח הריסון (1759–1789) ולהולדה בייקון הריסון (1763–1809). היא נולדה בויליאסטאון, מסצ'וסטס ב-1 בפברואר 1788. נח הריסון היה נער מתופף בן 18 במהלך מלחמת העצמאות ביוני וביולי 1777.
הוא נפטר שנה לאחר שנולדה האנה.
אחיותיה של חנה היו לויס ופולי, שנולדו בהתאמה ב-1784 וב - 1785.
להאנה נולד בן בשם הריסון ובת בשם מריה. היא הפכה לחברה בקהילת הנקוק של השייקרים ב־15 במרץ 1817 כשהייתה בת 29, הריסון היה בן 5 ומריה הייתה בת שלוש. היא חתמה על הברית שם בשנת 1823. בשנת 1843 היא חתמה על הגליל הקדוש. שם משפחתה ביצירות האמנות שלה באמצע המאה ה-19 היה קוהון.
יצירה.
תקופה שנקראה אצל השייקרים "תקופת ההתגלות" בין 1837 לשנות ה-50 של המאה ה-19 ייצגה מהפך רוחני גדול בקרב קהילת השייקרים, בה המאמינים נחשפו באופן קבוע לחזיונות רוחניים שהתגלו בשירה, ציורים וריקודים. האנשים שקיבלו את החזיונות נקראו "מכשירים".
מייסדי כת השייקרים ומנהיגים מוקדמים הטיפו לעיתים קרובות על מציאות של "אוצרות שמימיים". אולם מעולם לא העיזו לדמיין את האוצרות השמימיים האלה. מעולם לא ראו המאמינים בעיניהם את הדמיון הפורמלי ההדוק בין דברי הנצח לדברים של ההווה. הציור עם תוכן החזיונות הרגיע והפך את האמנות הקיצונית הזו למועילה באמונת הכת.
מתוך כ-200 ציורי מתנה ששרדו, רובם נעשו על ידי נשים שהתגוררו בכפר הנקוק, מסצ'וסטס או בלבנון, ניו יורק. העבודות נקראו "ציורי מתנה", והתבססו על מסרים שקיבלו במהלך טקסים רוחניים. הם יוצרו בעזרת צבעי מים או דיו. בדרך כלל הם כללו סמלים קטנים רבים, כמו ארגזי אוצר, מראות גן עדן, מרכבות זהב, פרחים ופירות. וכללו מסרים כתובים של ידידות או יראת כבוד, עם שילובים קליגרפיים, הדומות לעבודות תחרה משובחות. בדרך כלל, היצירות לא היו חתומות על ידי האמן.
אמנים מרכזיים מכת השייקרים היו קוהון, פולי קולינס וג'וזף וויקר. עידן הביטויים המסורתיים הסתיים כאשר חברי כת השייקרים התפקחו והתביישו מההגזמות הרגשיים והביטויים המיסטיים של תקופה זו.
עבודות ידועות.
קוהון החלה ליצור את רישומיה ואמנותה בשנת 1845. היא אימצה גישה ייחודית לרישומיה בהשוואה לעבודות אחרות של השייקרים. היא השתמשה בשכבת צבע עבה ובצבעים ראשוניים או משניים שיצרו מרקם אימפסטו, תוך שימוש במשיחות מכחול אקספרסיביות. הקומפוזיציות שלה הוקדשו לאובייקט או סצנה אחת עם תבניות גאומטריות. במקום למסרים המיועדים לאחרים, היא כתבה ישירות על חוויות החזון, וחתמה על עבודותיה.
קוהון ידועה בעיקר בזכות ציורי העצים - עץ החיים.