בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה קהילת העיר 616 נפשות. ב-9 במרץ 1943 נחתמו צווי גירוש ל-6,365 יהודים מ"בולגריה הישנה", כדי להשלים את מכסת 20,000 המגורשים עליה סיכמו הבולגרים עם הגרמנים. ברישומי משרד הפנים הבולגרי נכללו 53 יהודים משומן במכסה ראשונית זו. תוכננו גירושים נוספים. ב-10 במרץ לפנות בוקר נערכה אקציה בעיר במהלכה נאסרו עשרות רבות של יהודים. צו הגירוש בוטל ובצהרי היום שוחררו התושבים לביתם.
ב-25 במאי נקלטו בעיר 1,262 יהודים שגורשו מסופיה והורשו לחזור בתחילת אוקטובר לעירם. בסיום המלחמה מנתה הקהילה היהודית 1,000 נפשות. לאחר המלחמה חודשה הפעילות הציונות ובשומן פעל תא של תנועת החלוץ הצעיר שנציגיו השתתפו בכינוסי הארגון שהתקיימו בסניף האזורי ברוסה ופעלו להכשרת בני הקהילה לקראת עלייה לישראל. מרבית יהודי העיר עלו לישראל בין 1948 ל-1949. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובשומן נמנו 84 יהודים. בראשית המאה ה-21 התגוררו בשומן 40 יהודים.
רינגו (סרט)
רינגוּ (מיפנית リング, מילולית: טבעת) הוא סרט אימה יפני משנת 1998 המבוסס על רומן מ-1991 בעל אותו שם. הסרט גרף ביפן כ-12 מיליארד ין (כ-1.045 מיליון דולר), ובכך היה לאחד מסרטי האימה הרווחיים ביותר ביפן באותה שנה. בשנת 2002 הופקה גרסה אמריקאית של הסרט בשם "הצלצול".
עלילה.
נערה נמצאת קפואה ומרוטשת, והגורם למותה לא ידוע. זמן קצר לאחר מכן כתבת צעירה וגרושה מטוקיו, בשם אסאקאווה, שהיא דודתה של הנערה, מוצאת קלטת וידאו מקוללת בצימר בו שהתה הנערה וצופה בה. הכתבת, שבעבודתה חקרה אגדה אורבנית על קלטת זו, מבינה שבעוד שבוע תמות.
אסאקאווה מבקשת עזרה מהגרוש שלה (הורוקו סאקי) לגלות את מוצא הקלטת ולעצור את הקללה. בתחילה הוא מסרב להאמין שהנערה מתה בגלל קללה, אך לבסוף משתכנע ועוזר לה.
כמה ימים לאחר מכן הכתבת מוצאת את בנה צופה בקלטת, ומבינה שנשארו לה רק מספר ימים כדי לעצור את הקללה ולהציל אותה ואת בנה. היא מצליחה לגלות מה התחיל את הקללה, מותה של נערה בשם סאדאקו ימאמורה שנרצחה בידי אביה המאמץ והושלכה אל באר סמוך לביתה, מה שגרם לרוחה של הנערה לנקום בכל מי שצפה בקלטת המקוללת כהבעת זעם על אדישות העולם לסבל שלה. הכתבת חשבה שהיא הצליחה לעצור אותה לתמיד כשהיא מצאה את שרידי גופתה של הנערה ודאגה שישלחו לקבורה הולמת (מכיוון שלא נהרגה לאחר שבוע), אך הגרוש שלה, שגם צפה בקלטת, מת זמן קצר לאחר מכן באותה דרך שבה מתה הנערה.
אסאקאווה מבינה שלא עצרה את הקללה, אלא רק הסירה אותה מעצמה. היא מבינה שעשתה זאת על ידי יצירת עותק מהקלטת ונתינתו לגרוש שלה שיצפה בה. בסוף הסרט אסאקאווה נוסעת לבית אביה עם עותק של הקלטת ומכשיר וידאו, על מנת להסיר את הקללה מבנה.
המשכים ורימייקים.
הצלחתו של הסרט הביאה ליצירת 2 סרטי המשך, פריקוול אחד ומספר רימייקים (גרסאות מחודשות לסרט).
המשכים
רימייקים
אחר
יוהן וולפגנג גיתה
היאלוקלאסטיט
היאָלוקְלאסְטיט (מיוונית: היאלו – זכוכי, קלאסט – שבר) הוא סלע געשי, ברקציה געשית – סלע המורכב משברים של סלעים געשיים, במקרה זה של זכוכית געשית. הסלע נוצר בהתפרצויות פריאטו-מגמטיות – בעיקר תת-ימיות ותת-קרחוניות, או בגופי מים מעל פני השטח.
המונח היאלוקלאסטיט מתייחס בעיקר לסלע המורכב משברי סלעים זכוכיתיים. בהרחבה הוא כולל שברים זכוכיתיים הנוצרים בהתפרצויות הקשורות במים. שימוש נוסף מרחיב עוד את המונח לשברים זכוכיתיים הנוצרים בהתפרצויות לא מתפוצצות, הקשורים להתקררות של לבה. במובן זה, היאלוקלאסטיט הוא תת-מערכת של סלעים הידרוקלאסטיים, הכוללים את כל הסלעים הקלאסטיים הנוצרים משברי לבה הקשורים בנוכחות מים.
היווצרות.
היאלוקלאסטיט נוצר מלבה שהתפרצה במגוון סביבות – החל מהרי געש תת-אוויריים ועד הרי געש תת-ימיים המצויים באזור התהומות. היאלוקלאסטיט וסלעים הידרוקלאסטיים אחרים ידועים כמי שנוצרו בהתפרצויות תת-קרחוניות, בתנאי ים רדוד, בהתרוממות איים, בים עמוק, בקשתות איים, ברכסים מרכז אוקייניים ובהרים תת-ימיים.
הסלע נוצר מתערובת של שברי סלעים וזכוכית געשיים. מקורם של השברים בהתפרצות געשית מתחת למים או מתחת לקרח, או בהתפרקות פריאטו-מגמטית (phreatomagmatic fragmentation). השברים נוצרים כתוצאה מהלם תרמי בתגובה להפרשי הטמפרטורות במגע הלבה החמה עם מים.
בתחילה מהווה הסלע משקע רופף, אך כתוצאה מתהליכי דיאגנזה הוא הופך קשה יותר. התקשות זו מתרחשת בעקבות פלגוניזציה – הפיכה של סידרומלן (לבה בזלתית רוויה) לפלגוניט.
במנגנון זה חל בזכוכית הגעשית מיום מינרלי, המאט כאשר הרוויה מפחיתה את הנקבוביוּת ואת חדירוּת הסלע למים. כאשר המשקע רופף מאוד, התקשות הסלע עשויה להתרחש במהירות גבוהה יחסית – במהלך שנים אחדות. סוגים רופפים של היאלוקלאסטיט נפוצים יותר מאשר קשים, מאחר שאלה מצויים לרוב מתחת לפלגוניט הקשה יותר, שאינו מאפשר חדירת מים והמשך ההתקשות.
שברים של לבת כרים מופיעים לעיתים קרובות ביחד עם היאלוקלאסטיט, וצירוף זה נקרא "ברקציית כרים".
מאפיינים.
הרכבו הכימי והמינרלוגי של היאלוקלאסטיט מגוון, ומייצג כל הרכב מגמטי. הסלע מורכב משברי סוגים רבים של זכוכית געשית, דוגמת אובסידיאן, טקיליט, סידרומלן ופלגוניט.
הסלע מתאפיין במבנה חלקיקי, המורכב מכמות גדולה של שברי זכוכית געשית. מרבית השברים הם בגודל שבין לפילי לאפר געשי. השברים הזכוכיתיים מוקפים בשכבות צהובות שעוותיות של פלגוניט. המשקע עשוי להיות מסיבי או משוכב, וההיאלוקלאסטיט עשוי ליצור מסת אם המקיפה לבת כרים או ברקציית כרים. שכבות היאלוקלאסטיט עשויות להכיל מאפיינים גדולים כשיכוב צולב ומבנים דמויי תעלות. היאלוקלאסטיט הנוצר בהתפרצויות פריאטו-מגמטיות עשוי, במקרים אחדים, להיבדל מזה הנוצר בשבירה בהתקררות – באמצעות הצטברות של לפילי או פצצות געשיות ששקעו לתוכו.
תפוצה.
היאלוקלאסטיט נפוץ בהרים תת-ימיים לא פעילים בים עמוק (1,500–2,000 מטרים) ונדיר יותר ברכסים מרכז אוקייניים פעילים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 נחקרו היאלוקלאסטיטים מהרים תת-ימיים עמוקים הסמוכים לרכס המזרח פסיפי. בשנת 1995 נערך מחקר ממוקד על המשקעים בהר תת-ימי הנקרא "הר תת-ימי מס' 6". ממחקר זה מתברר כי היאלוקלאסטיטים דקים – שעוביים פחות ממטר אחד – הם תוצאה של גרנולציה (התפרקות לגרגרים) הנובעת מהלם תרמי ומהתפצלות של זרמי לבה דקים. מסקנה זו נובעת מכך שהרכבם הכימי של מרבית שברי הזכוכית בהיאלוקלאסטיט ממיקום זה זהה להרכב זרמי הלבה הזכוכית המצויים מתחת להם.
היווצרות מודרנית של רכס המורכב מהיאלוקלאסטיט נצפתה בשנת 1996, בהתפרצות תת-קרחונית של הר הגעש גְּיָאוּלְפְּ (Gjálp) המצוי בקרחון ואטניוקול באיסלנד. משקעי היאלוקלאסטיט זרמו מהר הגעש והצטברו בקלדרת גרימסווטן (Grímsvötn). רכס זה דומה לרכסים היאלוקלאסטיטיים באיסלנד שמקורם בפליסטוקן.
היאלוטוף.
היאלוטוף הוא מונח המשמש להגדיר סלעים הידרוקלאסטיים שנוצרו בהתפרקות מתפוצצת של זכוכית געשית במהלך התפרצות פריאטית או פריאטו-מגמטית. בניגוד להיאלוקלאסטיט מוגבלת היווצרותו של היאלוטוף למים רדודים. השברים נוצרים כתוצאה מ"הלם תרמי" (thermal shock) בתגובה להפרשי הטמפרטורות במגע הלבה החמה עם מים.
מאפיינים.
בדומה לטוף, להיאלוטוף טבע שכבתי הנובע ממחזורים בני כמה דקות של הרבדה ומִיּוּם. החלקיקים המרכיבים את הסלע הם בגודל שבין לפילי לאפר געשי.
בשכבות היאלוטוף ניתן למצוא לפילי מלוכד או משוריין – טיפות לפילי שנצמדו זו לזו בנוכחות מים.
אצת פלה.
אצת פלה (מהוואית: Limu O Pele, מאנגלית: Pele's seaweed) הוא מונח המשמש לתיאור פתיתים ויריעות דקות של היאלוקלאסטיט, הדומים בצורתם לאצות. יריעות אלה נוצרות כאשר מים חודרים ללבה ונכלאים בה. הלבה החמה גורמת לרתיחה של המים והפיכתם לאדים. אלה מתרחבים לבועות – סביבן נקרשת הלבה. הבועות נבקעות וקורעות את קירות הלבה הקרושה לפתיתים וליריעות דקות.
מאפיינים.
מרבצים של פתיתים ויריעות כאלה נמצאו בים בעומקים מגוונים, במיקומים חופיים ואף בעומק העולה על 3 ק"מ – שם גורם הלחץ הרב לעלייה בנקודת הרתיחה של המים. בלחץ אטמוספירי האופייני לגובה פני הים עשויות אצות פלה להגיע לקוטר של עשרות מטרים, לפני שהן נקרעות ליריעות.
אצות פלה הן צהובות עד חומות-ירוקות בדרגות שקיפות שונות.
רינגו
המערכת הגבישית המונוקלינית
בקריסטלוגרפיה המערכת הגבישית המונוקלינית או המערכת החד-נטייתית היא מערכת גבישית שהגבישים שבה הם בעלי יחידה בסיסית שאורכה, רוחבה ועובייה שונים זה מזה.
מערכת גבישית מוגדרת על ידי שלושה וקטורים או גם צירים (a, b ו-c) והזוויות ביניהם (α, β, ו-γ), כאשר כל זווית נמדדת במישור הניצב לציר והיא הזווית בין שני הצירים הנגדיים לאות, למשל α היא הזווית בין b ל-c. במערכת המונוקלינית כל שלושת הווקטורים הם באורך שונה (a ≠ b ≠ c), בדומה למערכת הגבישית האורתורומבית, אבל בשונה ממנה שתיים משלוש הזוויות שביניהם בלבד הן זוויות ישרות. (90° = β ≠ 90° α, γ). הפאון הנוצר במצב זה הוא מקבילון. זוהי המערכת הגבישית הנפוצה ביותר, שליש מכלל המינרלים שייך למערכת זו.
בסריג המונוקליני ייתכן ציר סימטריה אחד בזווית של 180° (שתי פעולות סיבוב על מנת לקבל אוריינטציה זהה), ומישור סימטריה (מישור המחלק את הגביש לשני חלקים שכל אחד הוא בבואת ראי של החלק השני) אחד. במערכת הגבישית המונוקלינית כלולים 13 חבורות סימטריות מרחביות, שני סריגי בראבה ושלוש חבורות סימטריות נקודתיות.