מה שהסלובקים עשו בסלובקיה, עשו גם האוקראינים בזקרפטיה, ואחרי שסלובקיה הכריזה עצמאות, הכריזו על החבל כעל מדינה עצמאית חדשה עם השם "זאקארפאטסקיה אוקראאִינה", ולעיר בירתה הוכרזה העיר חוסט. הצבא הצ'כי נאלץ לעזוב במהירות את זקרפטיה, מאחר שסלובקיה הפרידה בינה לצ'כיה, והוא היה מוצא את עצמו מוקף. אך המדינה החדשה לא החזיקה מעמד יותר מימים ספורים, וצבא הונגריה פלש לחלקים של זקרפטיה שעוד לא סופחו אליה. בשעה 6 בבוקר ה-15 במרץ, בדיוק באותה שעה שהגרמנים נכנסו לצ'כיה ממערב, נכנסה הונגריה לזקרפטיה בדרום-מזרח, וכבשה את השאריות של זקרפטיה. האוקראינים המעטים שההתנגדו לצבא ההונגרי, חוסלו במהירות. גם פנייה שהאוקראינים שיגרו להיטלר, להגנה מפני הונגריה, לא נענתה כלל. הצבא ההונגרי השתמש בכלים פרימיטיביים ביותר, בהתחשב בעובדה שלא היה מי שיתנגד לו. לולא היו מנהיגי גרמניה, צרפת, בריטניה ואיטליה, כופים את מסירת זקרפטיה וסלובקיה להונגריה קודם לכן, הונגריה לא הייתה מסוגלת להתמודד עם הצבא הצ'כוסלובקי שהיה חזק, מאומן ומצויד פי כמה מצבא הונגריה.
לאחר מכן.
הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה נותר תחת שליטה גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה, ואילו הרפובליקה הסלובקית הייתה חלק ממדינות הציר עד לכיבושה במהלך המרד הסלובקי בשנת 1944. הקרב האחרון שהתרחש ב במהלך המלחמה היה הקרב על פראג במאי 1945.
לאחר המלחמה הוקמה הרפובליקה הצ'כוסלובקית השלישית, שכללה כמעט את כל שטחי צ'כוסלובקיה מלפני המלחמה, למעט זקרפטיה וחלקים קטנים מסלובקיה שנמסרו לפולין. בפברואר 1948 התרחשה במדינה הפיכה קומוניסטית, והמדינה הפכה להיות מדינה גרורה של ברית המועצות.
הרב הראשי לבריטניה
מחלף בייט
מחלף בייט הוא מחלף ירושלים, בסמוך לרמת בית הכרם ולבית החולים שערי צדק. המחלף קרוי על שם הנס בייט ומחבר את בית הכרם, ציר הרצוג וכביש בגין לכביש 16.
בניית המחלף, נועדה למנוע את הפקקים בכניסה זו לעיר באמצעות עידוד תחבורה ציבורית. התוכניות להקמת המחלף אושרו בינואר 2018 והעבודות החלו ביולי 2019. המחלף עתיד להיפתח בשנת 2023.
במסגרת הבנייה קמו מנהרה באורך של כ־900 מטרים ושני גשרי הולכי רגל (באורך 50 מטרים כל אחד). בנוסף על כך, המחלף מכיל חניון "חנה וסע" וחיבור לרכבת הקלה. העבודות מתבצעות על ידי החברות שפיר ופיצרוטי.
ביוני 2021 קרס חלק מחניון בבית החולים שערי צדק. לאחר הקריסה נחשד כי החפירות להקמת המחלף הן אלו שגרמו לקריסה.
באוגוסט 2022 נפתח המחלף עם פתיחת כביש 16.
מועדון הספורט אורחובו
מועדון הספורט אורחובו (ברוסית: Клуб спорта «Орехово», נודעה בכינוי "מורוזובצי"), בקיצור KSO הייתה קבוצת כדורגל רוסית שהוקמה בעיר אורחובו בפלך מוסקבה בשנת 1909 על ידי שני אחים מאנגליה, קלמנט והארי צ'ארנוק. הקבוצה התמודדה באליפות מוסקבה והייתה אחד המועדונים הראשונים שהוקמו באימפריה הרוסית. מקבוצה זו התפתחה בהמשך קבוצת זנאמיה טרודה.
אצטדיון הקבוצה.
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון זנאמיה טרודה הרב-תכליתי המכיל 2,500 מושבים. זהו אחד מאצטדיוני הכדורגל הוותיקים ברוסיה, בנייתו הושלמה בשנת 1912 והוא נחנך ב-7 באפריל 1914 במשחק שנערך בין קבוצת אורחובו לנבחרת אוניברסיטת לונדון.
הרכבת התחתית של מינכן
הרכבת התחתית במינכן (בגרמנית: U-Bahn München, או-באן מינכן) היא מערכת הסעת המונים חשמלית בעיר מינכן, בוואריה שבגרמניה.
המונח או-באן הוא קיצור של "אונטרגרונדבאן" - "רכבת תחתית" בגרמנית.
המערכת נפתחה בשנת 1971 וכיום היא כוללת 100 תחנות בשמונה קווים שונים שאורכם הכולל הוא 103 ק"מ.
את המערכת מפעילה ומתחזקת חברת מונשנר ורקהרסגלסלשאפט (Münchner Verkehrsgesellschaft או בקיצור MVG).
יקיר העיר
בישראל, יקיר העיר הוא אות הוקרה עירוני, המוענק על ידי עירייה לתושבים ותיקים, שבלטו בעשייה הציבורית ובתרומה לקהילה. הענקת התואר מביעה את הערכת העיר, תושביה והעומדים בראשה לאנשים, אשר השקיעו מאמץ והשפיעו בעשייתם על התפתחות העיר וחיי הקהילה בה. אותות מקבילים קיימים במדינות אחרות, כגון הענקת מפתח לעיר או "Freedom of the City" בארצות דוברות האנגלית.
קריטריונים.
האות יוענק לתושבים המתגוררים בעיר, על פעילות ראויה לציון וייחודית שעיקרה בעיר, או לטובת העיר ותושביה או לכבודם.
כל תושב, ארגון או חבר מועצת העיר רשאי להגיש לעירייה המלצה למועמדות, כאשר לרוב מועמדים זכאים הם מעל גיל 65, שעיקר פעילותם הציבורית הייתה בעיר או למענה.
את מקבלי האות בוחרת ועדה שרוב חבריה הם חברי מועצת העיר בראשות ראש העירייה.
מרבית העיריות קובעות בתקנון תנאי סף לקבלת האות:
עם זאת, יש לכך יוצאים מן הכלל, כגון האות שהוענק למרים בן-פורת ב-1982 והכרה בחסידי אומות העולם המתגוררים בעיר כיקיריה.
הענקת האות.
האות מוענק בטקס חגיגי במעמד ראש העיר, לרוב ביום סמלי, כגון יום העצמאות, יום ירושלים וכדומה. האות המוענק הוא תעודת כבוד מטעם העירייה ואותות נוספים כגון סיכת זהב. קיימים אותים נוספים: עיריית באר שבע למשל מעניקה מגילת קלף בה מפורטת עילת הענקת העיטור ומדליון בצורת סמל העיר. בנוסף, מוזמנים יקירי העיר לכל אירוע חגיגי פומבי, שמם נרשם בספר יקירי העיר והם מקבלים תו לחניה חינם.
האות עשוי להינתן באחד מתחומים הבאים כגון תעשייה, אדריכלות, חינוך, תרבות, אמנות וכו'.
אם זוכה האות נפטר לפני הענקת האות, יוענק האות לקרוב משפחתו.
רמת מרקהאם
רמת מרקהאם או מישור מרקהאם (באנגלית: Markham Plateau) היא רמה מישורית ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הרמה משתרעת דרומה מהר מרקהאם.
אורכה של הרמה 19 קילומטרים.
הרמה קטנה בשטחה, אולם נישאת מעל סביבתה. גובהה של הרמה 3,558 מטרים מעל פני הים; רמת מרקהאם היא האתר ה-113 בגובהו באנטארקטיקה.
הרמה מפרידה בין הקרחונים הזורמים לכיוון מזרח - לבין הקרחונים הזורמים לכיוון מערב, שבחלק הצפוני של רכס המלכה אליזבת.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הרמה.
הרמה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי טלורומטר, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960– 1962.
מקור השם.
שמה של הרמה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
שמה של הרמה ניתן לה, בעת שניתן שמו של הר מרקהאם הסמוך לרמה.
הר מרקהאם נקרא על שמו של סר קלמנס מרקהאם, אשר, בהיותו נשיא החברה הגאוגרפית המלכותית, יזם ותכנן את משלחת דיסקברי, ובחר את רוברט פלקון סקוט כמפקד המשלחת.
לקריאה נוספת.
• M. G. Laird, G. D. Mansergh &amp; J. M. A. Chappell (1971), Geology of the Central Nimrod Glacier area, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 14:3, 427-468, DOI: 10.1080/00288306.1971.10421939
אלברטו דה קוסטה פריירה
אלברטו דה קוסטה פריירה (בפורטוגזית: Alberto Da Costa Pereira; 9 בנובמבר 1930 – 10 בדצמבר 2000) היה כדורגלן ומאמן פורטוגזי, ששיחק בעמדת השוער.
קריירה.
קוסטה פריירה נולד למשפחה אפריקאית-לבנה, בנקאלה מהמושבה הפורטוגזית מוזמביק, והמועדון בנפיקה הבחין בו כאשר שיחק בספורטינג לורנסו מרקס. ב-1954 חתם בבנפיקה ותפס את מקומו מיד, ערך 26 הופעות בעונתו הראשונה ב-1954/55 וזכה בה בליגה הפורטוגלית, אחת מתוך השמונה שזכה בהמשך הקריירה.
מחוץ לפורטוגל, קוסטה פריירה זכה פעמיים ברצף עם בנפיקה בגביע אירופה לאלופות בשנים 1961 ו-1962, והפסיד שני גמרים בשנים 1963 ו-1965. האחרון מביניהם היה נגד אינטר מילאנו בסן סירו, בו קבוצתו הפסידה 1–0 משער של שחקן היריבה ז'איר דה קוסטה. טעות של קוסטה פריירה הובילה לשער כאשר ז'איר בעט כדור שטוח לפינה הקרובה, תוך כדי שהוא מחליק על הדשא. קוסטה פריירה הגיע לכדור והיה צריך לקלוט אותו, אך הכדור חמק מתחת לידיו וחדר לרשת. סיכוייה של בנפיקה לחזור למשחק היו נמוכים ונפגעו עוד יותר במהלך המחצית השנייה, כשקוסטה פריירה נפצע ונאלץ לנטוש את השער. בהיעדר חילופים באותה התקופה, נאלץ בלם הקבוצה ז'רמאנו דה פיגיירדו להיכנס במקומו לשער. למשך יותר מ-30 דקות בנפיקה נאלצה לשחק עם עשרה שחקנים.
קוסטה פריירה פרש ממשחק ביוני 1967 כשהוא כמעט בן 38, הספיק לערוך במהלך הקריירה 358 הופעות רשמיות עבור בנפיקה. הוא נפטר בליסבון ב-25 באוקטובר 1990, בגיל 60.
נבחרת פורטוגל.
קוסטה פריירה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פורטוגל ב-22 במאי 1955 בניצחון 1–3 על אנגליה בפורטו. הוא עמד בשער במסע המוקדמות המוצלח למונדיאל 1966, אך במונדיאל עצמו התעלם ממנו המאמן הברזילאי אוטו גלוריה, מאמן בנפיקה שלו לשעבר, עקב יכולת חלשה שהציג קוסטה פריירה והנבחרת סיימה בלעדיו במקום השלישי.
הרפובליקה הסלובקית (1939–1945)
כבודו (סדרת טלוויזיה רוסית)
כבודו (ברוסית: Ваша честь) היא סדרת טלוויזיה רוסית בת 8 פרקים בכיכובו של אולג מנשיקוב, של רשת REN TV. הסדרה מהווה עיבוד רוסי לסדרת הטלוויזיה הישראלית בשם זה (2017-2019), שנוצרה על ידי רון ניניו ושלמה משיח. הסדרה הופקה עבור ספק שירותי הזרמת מדיה more.tv וערוץ REN TV הרוסי. פרק הבכורה שודר ב-2 בדצמבר 2021.