הבדלים אלה גרמו לקשיים כאשר התברר כי פרדריק השביעי יהיה חשוך ילדים והתבקש שינוי בסדר הירושה הן בכתר הדני והן בדוכסויות. משמעות הדבר הייתה שמלך דנמרק לא יוכל להיות הדוכס של שלזוויג ושל הולשטיין. כדי להבטיח שהדוכסויות תמשכנה להיות כפופות לכתר הדני הוגדר מחדש סדר הירושה שלהן בפרוטוקול לונדון משנת 1852, שייעד את הנסיך כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג כיורש בכוח לכתר, למרות שעל פי כללי העדפת הבן הבכור הוא לא היה זכאי לרשת לא את כס המלכות הדני ולא את הדוכסויות. מלכתחילה רצה ראש ממשלת דנמרק, כריסטיאן אלברכט בלום לשמור על סדרי ירושה נפרדים, אך בסופו של דבר החליט הממשלה להנהיג סדר ירושה אגנאטית, החלטה שאושרה על ידי הפרלמנט.
סדר ירושה זה נותר בתוקף במשך מאה שנים, ואז שונה ב-1953 החוק הסאלי לעקרון העדפת הבן הבכור, על פיו נשים יוכלו לרשת את הכתר רק במקרה ולא יהיו להם אחים זכרים. ב-2009 שונה שוב סדר הירושה והפעם לעקרון העדפת הילד הבכור, כלומר, אישה תירש את הכתר בכל מקרה בו היא הבת הבכורה, גם אם יש לה אחים צעירים ממנה.
זכויות ומגבלות.
בעקבות המעבר של דנמרק ב-1660, ממונרכיה נבחרת (למרות שהחל מ-1448 נבחר תמיד לכס המלכות בנו הבכור של המלך הקודם מבית אולדנבורג), למונרכיה העוברת בירושה, הוספה לתוארו של המונרך הדני הקידומת "בחסד האל". כל סעיפי החוק שחוקק אז בנוגע לסדר הירושה למעט סעיפים 21 ו-25 שונו מאז. סעיף 21 מציין כי "כל נסיך שבקשר דם לכס המלכות, שמתגורר בממלכה או בטריטוריות שלה, יבוא בברית הנישואין, או יעזוב את הממלכה, או ישרת תחת שלטון זר, רק ברשות מפורשת של המלך". על פי תנאי זה, נסיכי ונסיכות דנמרק, שהתגוררו באופן קבוע בממלכות זרות ברשות המלך (כולל חברי בתי המלוכה של יוון, נורווגיה ובריטניה), איבדו את זכותם לכתר הדני ומצד שני אין להם צורך לקבל מהמונרך הדני רשות לצאת מחוץ לגבולות ארצם או להינשא, למרות שהחל מ-1950, אלה שהם לא צאצאים של כריסטיאן התשיעי כבר לא נמצאים בסדר הירושה לכתר הדני. עם זאת, אלה מבין בני משפחת המלוכה שכן מתגוררים בדנמרק או בשטחי החסות שלה, נדרשים לקבל מהמונרך הסכמה מראש לצאת מחוץ לגבולות הממלכה או להינשא.
סעיף 25 לאותו חוק קובע, בנוגע לחברי משפחת המלוכה, כי: "הם לא כפופים לשום בית משפט, אך הערכאה הראשונה והאחרונה שהם ניצבים בפניה היא המלך או כל מי שהוא מאציל אליו את סמכותו".
מגורים.
עם הנהגתה של המונרכיה החוקתית בדנמרק ב-1849, הפכו הארמונות המלכותיים לרכוש המדינה. מאז, מספר משתנה של ארמונות אלו הועמדו לרשות משפחת המלוכה. הרכבם של ארמונות אלה מוסכם מחדש לאחר עלייתו לכס המלכות של מונרך חדש.
לרשותה של מלכת דנמרק עומדים ארבעה ארמונות באמליאנבורג ובקופנהגן כמקומות עבודה ומגורים. נכון להיום מתגוררת המלכה בארמון המלך כריסטיאן התשיעי ונסיך הכתר פרדריק מתגורר בארמון המלך פרדריק השמיני. בזה האחרון קיימות דירות גם לחברים אחרים של משפחת המלוכה ואילו ארמון המלך כריסטיאן השביעי משמש לעריכת אירועים רשמיים וכבית הארחה מלכותי. המעונות המלכותיים בארמון המלך כריסטיאן השמיני ובארמון המלך כריסטיאן השביעי פתוחים לביקורי הציבור במסגרת סיורים מודרכים.
בנוסף, חלקים מארמון כריסטיאנסבורג בקופנהגן עומדים לרשות המלכה. בארמון זה מתקיימים אירועים רשמיים כמו משתאות, ארוחות ערב רשמיות, טקסי הגשת כתבי האמנה מדיפלומטים זרים, מפגשים עם אזרחים, ישיבות מועצת המדינה, קבלות פנים, טקסי הטבלה מלכותיים וטקסים אחרים. החלקים המלכותיים של הארמון פתוחים לביקורי הציבור כאשר הם לא בשימוש.
בארמון פרדנסבורג שמצפון לקופנהגן נעשה שימוש בעיקר בסתיו ובאביב. הוא משמש לעיתים קרובות לאירוח ביקורים ממלכתיים ולטקסים של המשפחה המלכותית.
ביוטלנד עומד לרשותה של המלכה ארמון גראסטן. ארמון זה היה בשימוש כמעון קיץ של פרדריק התשיעי ושל רעייתו, המלכה אינגריד. מאז מותה של המלכה אינגריד ב-2000, משמש הארמון כמעון הקיץ של המלכה מרגרטה השנייה.
בנוסף קיימים ארמון ארמיטג' שמצפון לקופנהגן שמשמש למסעות ציד מלכותיים וארמון סורגנפרי שבעבר שימש כמקום מגוריהם של נסיכי משפחת המלוכה אך כיום לא נעשה בו כל שימוש רשמי. בנוסף לכל הארמונות הללו שהם רכוש המדינה, קיים ארמון מרסליסבורג שבאורהוס, שהוא רכושה הפרטי של המלכה. ארמון זה משמש כמעון קיץ עבור המלכה וכן במהלך חג הפסחא וחג המולד.
המשפחה המלכותית.
בממלכת דנמרק, כל חברי השושלת שמחזיקים בתואר נסיך או נסיכה הם חברי משפחת המלוכה הדנית. כמו בבתי מלוכה אירופאים אחרים, ההבחנה בחברי משפחת המלוכה קשה עקב חוסר בהגדרות משפטיות או פורמליות ברורות. המלכה ואחיותיה משתייכות לבית גליקסבורג, ענף של בית אולדנבורג. ילדיה של המלכה משתייכים לבית דה לאבורד דה מונפזאט, על שמו של אביהם.
חברי משפחת המלוכה העיקריים.
משפחת המלוכה הדנית כוללת את:
על משפחת המלוכה המורחבת נכללים בן זוגה, ילדיה, בני ובנות זוגם וילדיהם של הנסיכה בנדיקט. בנוסף, רוב חברי משפחת המלוכה היוונית, כצאצאיו של כריסטיאן התשיעי, הם גם חלק ממשפחת המלוכה הדנית ונושאים את התואר נסיך או נסיכת יוון ודנמרק.
תואר המלכה.
עד עלייתה של מרגרטה השנייה לכס המלוכה כלל תוארו של מלך דנמרק את שמות כל הטריטוריות והעמים שעליהם הם מלכו (מלך דנמרק ואיסלנד, הוונדים והגותים,
דוכס שלזוויג, הולשטיין, סטורמארן, דיטמארשן ואולדנבורג.)
מרגרטה השנייה ויתרה על כל התארים האלה ותוארה הוא פשוט, "בחסד האל, מלכת דנמרק".
רשימת מלכי דנמרק.
רשימת מלכי דנמרק כוללת את המלכים והמלכות ששלטו בממלכה בתקופות הבאות:
בין השנים 1448 – 1863 החזיק בכתר הדני בית אולדנבורג ולאחר מכן הועבר הכתר לבית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, ענף משנה של אותו בית שמתייחס לכריסטיאן השלישי, מלך דנמרק. דנמרק הייתה מונרכיה נבחרת עד 1660, אף על פי שבדרך כלל נבחר לתפקיד בנו הבכור או אחיו הבכור של המלך הקודם, ולאחר מכן היא הפכה להיות מונרכיה העוברת בירושה אבסולוטית. עד 1864 הייתה דנמרק גם באיחוד פרסונלי עם הדוכסויות של שלזוויג והולשטיין.
החל מראשית המאה השישית לספירה ועד לאמצע המאה העשירית, מאוזכרים המלכים האגדתיים למחצה של דנמרק. אלה הם קודמיו של גורם הזקן (מלך בשנים 936–958 לערך), שקיומם הוא היסטורי למחצה ואגדתי למחצה. הדיווחים על מלכים אלה הם מבולבלים ומלאי סתירות.
אלחנדרו מלדונאדו אגירה
אלחנדרו מלדונאדו אגירה (בספרדית: Alejandro Maldonado Aguirre; נולד ב-6 בינואר 1936) הוא פוליטיקאי גואטמלי וסגן נשיא גואטמלה. הוא היה ממלא מקום נשיא גואטמלה לאחר קבלת התפטרותו של הנשיא הקודם אוטו פרס מולינה שהוגשה לקונגרס ב-2 בספטמבר 2015. באוקטובר 2015 נבחר ג'ימי מוראלס לנשיא.
מלדונאדו נבחר כסגן נשיא בידי הקונגרס ב-14 במאי 2015, לאחר התפטרות קודמתו רוקסנה בלדטי בשל פרשת שחיתות. לפני מינויו כסגן הנשיא שירת מלדונאדו בשורה של תפקידים במגזר הציבורי: שופט חוקתי, שר החינוך ושגריר באו"ם. הוא היה מועמד לנשיאות ב-1982 ונכשל.
במאי 2013 היה מלדונאדו חלק מהרכב בית המשפט שביטל את פסק הדין המרשיע כנגד נשיא גואטמלה לשעבר אפראין ריוס מונט, ועורר מחאה מצד המתנגדים למהלך זה.
רוקסנה בלדטי
אינגריד רוקסנה בלדטי אליאס (בספרדית: Ingrid Roxana Baldetti Elías; נולדה ב-13 במאי 1962) היא פוליטיקאית גואטמלית, האישה הראשונה שכיהנה במשרת סגן נשיא גואטמלה, משנת 2012 עד להתפטרותה על רקע שערוריית שחיתות בשנת 2015.
ביוגרפיה.
בלדטי, בת למשפחה קתולית שמרנית מגואטמלה סיטי, סיימה לימודי תואר ראשון בעיתונאות באוניברסיטת סן קרלוס בגואטמלה , ועבדה במספר גופי תקשורת. במקביל הייתה אשת עסקים ויזמית, והקימה חברה למוצרי טיפוח ורשת סלוני שיער.
היא נכנסה לפוליטיקה הגואטמלית ב-1990 בפעילויות שונות, ונבחרה לקונגרס ב-2004. באוגוסט 2011 התפטרה מהקונגרס לקראת התמודדותה לתפקיד סגן הנשיא לצד המועמד לנשיאות אוטו פרס מולינה, ולאחר ניצחונו בבחירות החלה בכהונתה כאישה הראשונה במשרת סגן נשיא המדינה.
ב-2013 פרסם עיתון גואטמלי תחקיר ממנו עלה כי בלדטי רכשה בתים ומוצרי יוקרה אחרים המעידים על עושר רב ובלתי מוסבר, התחקיר מצא כי בלדטי מחזיקה בחמישה נכסים בשווי כולל של מעל 13 מיליון דולר, סכום שאותו לא יכלה לחסוך משכרה ומשכרו של בעלה. בתגובה לחקירה שנפתחה נגדה, הפתחה חקירה גם נגד עורך העיתון שפרסם את התחקיר, פעולה שזכתה לגינוי של ארגוני עיתונאים כצנזורה וסתימת פיות.
במאי 2015 התפטרה בלדטי מתפקידה ונעצרה, היא עומדת למשפט בגין פרשיית השחיתות שבה נכרך שמה.
אריק גורדון
אריק אמברוז גורדון הבן (באנגלית: .Eric Ambrose Gordon, Jr; נולד ב-25 בדצמבר 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת טורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA. גובהו של גורדון 1.91 מטרים, והוא משחק בעמדת הקלע. גורדון ידוע כשחקן בעל יכולת קליעה מצוינת מכל הטווחים, וכן כשחקן מועד לפציעות שמרבה להחמיץ משחקים.
תיכונים ומכללות.
גורדון נולד וגדל בעיר אינדיאנפוליס, ובנעוריו נהג לשחק במגרשי הכדורסל של מתחם ה-JCC המקומי. נבחרת הכדורסל של התיכון בו למד, "נורת' סנטרל", הגיעה בשנת 2007 עד גמר טורניר התיכונים של אינדיאנה, בו הפסידה למרות יכולת מצוינת של גורדון. באותה עונה, האחרונה של גורדון בתיכון, העמיד השחקן ממוצעים של 29 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק. בסיום העונה הוכרז גורדון כ"שחקן התיכונים המצטיין של אינדיאנה" (Indiana's Mr. Basketball) וכן זומן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.