בשנת 1887 הקים משה ריגלר בנק מקומי מצליח.
רבנים וישיבות.
פעמים רבות רבה של לקנבך הסמוכה שימש כרבה של קוברסדורף.
ישיבה הוקמה בקוברסדורף על ידי הרב דוד אייבניץ (אלט), והוסיפה להתקיים בימי ממשיכו הרב אברהם שאג צוובנר. לאחר עלייתו לארץ ישראל חדלה הישיבה מלפעול.
בית הכנסת.
בית הכנסת בקוברסדורף נבנה בשנת 1860 (ה'תר"ך) בעידודו ובדחיפתו של הרב אברהם שאג-צוובנר. המבנה נבנה בסגנון נאו-רומנסקי.
בית הכנסת נבזז וחולל בליל הבדולח והיה מיועד להריסה, אך הריסתו לא יצאה לפועל משום שמי שהיה אמון על הריסתו סירב לבצע אותה בשל העובדה שבאותו היום נהרגה ילדה בדויטשקרויץ הסמוכה בעת פיצוץ בית הכנסת. משכך, בית הכנסת בקוברסדורף הוא בית הכנסת היחיד בבורגנלנד ששרד את השואה. עד שנת 1945 שימש המבנה כגימנסיה, ולאחר מכן עמד נטוש ורעוע עד 1976, אז הוחל בשיקומו. המבנה נרכש בשנות ה-90 מהקהילה היהודית בווינה (המייצגת את הקהילות הקטנות באוסטריה כולה) כדי לשמש מקום תרבות על ידי עמותה מיוחדת שהוקמה לשם כך, אך מחסור באמצעים מנע ממנה לבצע פעולות ממשיות מעבר לפעולות הצלה הכרחיות.
ב-2019 רכשו שלטונות בורגנלנד את המבנה והוא עתיד לשמש למרכז תרבות שיתמקד בעיקר בתרבות היהודית המקומית.
בית הקברות.
בית הקברות היהודי בקוברסדורף הוקם ביער הסמוך לעיירה עם בוא היהודים במאה ה-16. שטחו הכולל הוא 5,690 מ"ר, וקבורים בו על פי ההערכות כ-1,200 איש. בנוסף, מצויה בו מערת גניזה, הקדומה ביותר באוסטריה, ובה טמונים 13 ספרי תורה.
הר שייפלס
הר שייפלס (באנגלית: Shapeless Mountain) הוא הר באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם ממערב לראשו של הר בולהאם.
גובהו של ההר 2,740 מטרים מעל פני הים; הר שייפלס הוא ההר ה-394 בגובהו באנטארקטיה.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1957 על ידי מחלקת הסקר הצפונית הניו זילנדית (the New Zealand Northern Survey Party) של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
שמו של ההר הוא תיאורי.
מחלק הסקר הקימה תחנת סקר בראשו של ההר ב-27 בדצמבר 1957.
להר אין צורה ברורה (היינו הוא אינו מעגלי, או פרימידלי). באנגלית "שייפלס" משמעו "חסר צורה".
לקריאה נוספת.
• Damien Gildea, Transantarctic Mountains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
• R.J. Korsch (1984), The structure of Shapeless Mountain, Antarctica, and its relation to Jurassic igneous activity, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 27:4, 487-504, DOI: 10.1080/00288306.1984.10422268
• HOWARD BRADY, BARRIE McKELVEY, SOME ASPECTS OF THE CENOZOIC GLACIATION OF SOUTHERN VICTORIA LAND, ANTARCTICA, Journal of Glaciology. Vol. 29. No. 102. 1983
• Retallack, Gregory &amp; JAHREN, A.H. &amp; Chakrabarti, Ramananda &amp; Metzger, Christine &amp; Smith, Roger. (2005), The Permian–Triassic boundary in Antarctica - Stratigraphical section of Shapeless Mountain, Antarctic Science. 17. 241 - 258. 10.1017/S0954102005002658
דוקטור ת'ורן
דוקטור ת'ורן (באנגלית: Doctor Thorne) הוא הרומן השלישי שכתב אנתוני טרולופ בסדרת הרומנים "דברי ימי ברסטשייר". את הרעיון לעלילת הספר קיבל טרולופ מאחיו תומאס.
הרומן עוסק בעיקר בקשיים שיש למרי ת'ורן, אחייניתו של ד"ר תומאס ת'ורן (בן לענף זוטר במשפחתו של מר וילפרד ת'ורן, המופיע בספר "מגדלי ברצ'סטר"), ברומן שלה עם פרנק גרשם, בנו היחיד של אדון האחוזה בגרשמסברי. עם זאת, טרולופ, כמספר יודע כל, מבטיח לקורא בתחילת הסיפור שגיבור הרומן הוא בעצם הרופא.
הנושאים בספר כוללים את הבושה הנגרמת מהיותה של מרי בת בלתי חוקית, ההשפעות הנוראות שגורם האלכוהוליזם, הקושי של קשר רומנטי בין מעמדות חברתיים שונים. הרומן כולל תמונה חיה של בחירות במחוז, והתחבולות שנלוות אליהם. רוב העלילה מתרחשת בכפר בברסטשייר, ובבית האחוזה שבסמוך.
תקציר עלילה.
אחרי מות אביהם, ד"ר תומאס ת'ורן ואחיו הצעיר הנרי נשארו להסתדר בעצמם. תומאס מתחיל לעבוד כרופא. הנרי מפתה את מרי סקצ'רד, אחותו של בנאי בשם רוג'ר סקצ'רד. כשרוג'ר מגלה שמרי נכנסה להיריון, הוא מתעמת עם הנרי והורג אותו.
בזמן שאחיה יושב בכלא, מרי יולדת בת. מחזר אחר שלה מציע לה נישואים והגירה לאמריקה, בתנאי שהיא תוותר על התינוקת שלה. ד"ר ת'ורן משכנע את מרי לקבל את הצעת הנישואין, ומבטיח לה לגדל את אחייניתו. הוא נותן לה את השם מרי ת'ורן, אבל הוא מעוניין לשמור בסוד את היותה ילדה בלתי חוקית, ואת הקשר שלה לרוג'ר סקצ'רד. מרי סקצ'רד אומרת לאחיה שהתינוקת מתה.
אחרי שסקצ'רד משתחרר מהכלא הוא מתחיל להתקדם בעולם, ומתעשר מאוד. כשהוא מסיים פרויקט גדול של מסילות רכבת, הוא מקבל תואר ברונט על מאמציו. כל חייו סקצ'רד מפקיד את ענייניו הכספיים בידי ד"ר ת'ורן. בהיותו של ד"ר ת'ורן הרופא של משפחת גרשם, הוא משכנע את סקצ'רד להלוות סכומי כסף גדולים לאדון האחוזה. לבסוף חלק גדול מהאחוזה של משפחת גרשם ממושכנת לרוג'ר סקצ'רד.
בינתיים, מרי ת'ורן גדלה יחד עם ילדי משפחת גרשם, והופכת לחביבה על כל בני המשפחה.
מרי ופרנק גרשם מתאהבים. אבל הוריו דורשים שהוא יתחתן רק עם אישה עשירה, כדי להציל את המשפחה ממצוקה כלכלית. מכיוון שמרי היא חסרת פרוטה וממעמד חברתי נמוך יחסית, נישואיה לפרנק לא מתקבלים על דעתם של משפחת גרשם וקרובי המשפחה האצילים בני דה קורסי. הם מקווים שפרנק יישא לאישה את מרתה דאנסטבל, יורשת עשירה בת שלושים. פרנק מבקר באי רצון בטירת קורסי, נפגש עם מיס דאנסטבל, והם הופכים לידידים.
סר רוג'ר סקצ'רד הוא שתיין כרוני, וד"ר ת'ורן מנסה לשווא לרסן אותו. בצוואה שהוא כותב, סקצ'רד מוריש את רוב רכושו לבנו היחיד לואי פיליפ. ד"ר ת'ורן הוא המוציא לפועל של הצוואה, והוא שולט בכל הכספים עד שלואי יגיע לגיל 25. עוד נכתב בצוואה, שאם לואי ימות לפני כן, היורש של כל הרכוש יהיה הילד הבכור של מרי. ת'ורן שמבין שסקצ'רד חושב על ילדיה של מרי שנולדו באמריקה, נאלץ לספר לו את תולדותיה של אחייניתו מרי.
רוג'ר סקצ'רד מת בשל ההתמכרות לאלכוהול. גם בנו לואי הוא אלכוהוליסט כמו אביו, אבל הוא אינו חסון כמוהו, וסופו מגיע לפני שהוא מגיע לגיל 25. ד"ר ת'ורן מתייעץ עם עורכי דין ומוודא שאחייניתו מרי היא היורשת. כעת היא עשירה יותר גם ממיס דאנסטבל.
פרנק שלא יודע דבר על כך, עדיין נחוש בדעתו לשאת את מרי לאישה, ומצליח לשכנע את אביו לתמוך בו. כשמתברר לבסוף שמרי יורשת הון עתק, כל בני משפחתו מברכים אותו מקרב לב.
עיבודים.
ב-6 במרץ 2016 עלתה לשידור ברשת ITV מיני-סדרה "דוקטור ת'ורן" המבוססת על הרומן. את התסריט כתב ג'וליאן פלוז, יוצר ותסריטאי של הסדרה "אחוזת דאונטון" ושל סרט הקולנוע "פארק גוספורד".
פול פושה
פול-אנרי פושה (בצרפתית: Paul-Henri Foucher; 21 באפריל 1810 - 24 בינואר 1875) היה מחזאי, מבקר תיאטרון ומוזיקה, עיתונאי פוליטי וסופר צרפתי.
ביוגרפיה.
ראשית הקריירה.
פושה נולד בפריז והחל את הקריירה שלו כשכיר במשרד המלחמה. בביקור אצל המשורר אלכסנדר סומה שאל אותו זה, אם קרא את המחזה של גיסו, "אמי רובסאר". (אחותו הבכורה של פושה, אדל, נישאה לויקטור הוגו בשנת 1822). "אם לא קראת אותו, יש שם כמה סצנות משובחות". פושה שאל את הוגו, אם יוכל לקרוא את המחזה, והוגו, ששקל להעלותו באש, בחר למסור אותו לפושה והרשה לו להכניס בו תיקונים. הוגו כתב את שלוש המערכות בעצמו בגיל תשע-עשרה. אז הראה אעותו לסומה, שסלד ממנו, ועל כן נתן הוגו את הסכמתו לסומה לשנות את המחזה ולסיים אותו. במחזה משולבות קומדיה וטרגדיה, ופושה, בהשפעת ההצלחה הכבירה שנחל שייקספיר כשהוצג לאחרונה בפריז, הכניס בו שינויים נוספים והפיק אותו בשמו הוא בשנת 1829, אבל המחזה נחל כישלון צורב כל כך, שהוגו "יצא בהכרזה על חלקו בהפקה וקיבל אחריות לכישלון." על אף הכישלון, כל הפרשה זיכתה בכל זאת את פושה הצעיר במידה של פרסום. המחזה לא התפרסם מעולם, אם כי הוגו נתן את כתב היד לאלכסנדר דיומא האב, שהחזיק בו במשך זמן רב.
קריירה כמחזאי.
עד מהרה השיג פושה עבודה כעיתונאי והחל לכתוב מחזה חדש, "Yseul Raimbaud", שהוצג לראשונה בתיאטרון האודיאון ב-17 בנובמבר 1830. ה"קלאסיקאים" (כפי שנקראו אז יריבי הרומנטיקה תקפו את המחזה, "אך כולם הסכימו, שיש בו כישרון ועוצמה. מנקודה זו ואילך הייתה הצלחת המחבר מובטחת."