בנוגע לתמיכה משוריינת, הדיוויזיה ה-35 תוגברה על ידי חטיבת הטנקים ה-1 (תחת ג'ורג' פטון) עם 127 טנקים קלים רנו FT-17 עם צוות אמריקאי ו-28 טנקים בינוניים של שניידר עם צוות צרפתי. חטיבת הטנקים האמריקנית ה-3 עם 250 טנקים בצוות צרפתי הייתה מעורבת גם בתמיכה עבור הקורפוס ה-5. הדיוויזיות ה-37 וה-79 תוגברו עם רגימנט טנקים צרפתי (רנו FT טנק קל) ו-2 קבוצות של טנקים בינוניים (St-Chamond). הדיוויזיה ה-91 תוגברה בכוח שווה ערך (רגימנט טנקים קלים ו-2 קבוצות טנקים בינוניים).
ככל שהקרב התקדם, גם האמריקאים וגם הצרפתים הביאו תגבורת. בסופו של דבר, 22 דיוויזיות אמריקאיות השתתפו בקרב בשלב זה או אחר, שייצגו שתי ארמיות שדה מלאות. כוחות צרפתיים נוספים שהיו מעורבים כללו את , בפיקודו של אנרי קלודל, אשר לחם גם הוא לצד ה-AEF בקרב סן-מייל מוקדם יותר בספטמבר 1918.
הכוחות היריבים כללו רק כוחות גרמניים. במהלך תקופה זו של המלחמה, דיוויזיות גרמניות כללו רק 50 אחוז או פחות מכוחן הראשוני. לדיוויזיה ה-117 הגרמנית, שהתנגדה לדיוויזיה ה-79 האמריקנית בשלב הראשון של ההתקפה, היו בשורותיה רק 3,300 איש. המורל השתנה בין היחידות הגרמניות. לדוגמה, דיוויזיות ששירתו בחזית המזרחית היו בעלות מורל גבוה, בעוד שלדיוויזיות ששירתו בחזית המערבית היה מורל ירוד. ההתנגדות גדלה לכ-200,000–450,000 חיילים גרמנים מהארמייה החמישית של קבוצת הארמיות גלוויץ בפיקודו של הגנרל גאורג פון דר מרוויץ. האמריקנים העריכו שהם התנגדו לחלקים מ-44 דיוויזיות גרמניות בסך הכל, אם כי הרבה פחות בכל זמן.
מטרת המתקפה.
המטרה של בעלות הברית הייתה לכידת מרכז הרכבת בסדאן מה שינתק את רשת הרכבות התומכת בצבא הגרמני בצרפת ובפלנדריה.
הקרב.
שלב ראשון (26 בספטמבר - 4 באוקטובר 1918).
"במהלך שלוש השעות שקדמו לשעת הש', בעלות הברית הוציאו יותר תחמושת ממה ששני הצדדים הצליחו לירות לאורך ארבע השנים של מלחמת האזרחים האמריקנית. מאוחר יותר חושב שהעלות הייתה 180 מיליון דולר, או מיליון דולר לדקה." המתקפה האמריקאית החלה בשעה 05:30 ב-26 בספטמבר עם תוצאות מעורבות. הקורפוסים ה-5 וה-3 עמדו ברוב מטרותיהם, אך הדיוויזיה ה-79 לא הצליחה לכבוש את מונפאוקון, המתקפה של דיוויזיית "אבן המפתח" ה-28 כמעט נעצרה עקב התנגדות גרמנית אדירה, ודיוויזיית "המערב הפרוע" ה-91 נאלצה. לפנות את הכפר אפינונוויל למרות שהתקדמה . דיוויזיית "באקיי" ה-37 חסרת הניסיון לא הצליחה לכבוש את מונפאוקון ד'ארגון.
למחרת, ב-27 בספטמבר רוב הארמייה הראשונה לא הצליחה להשיג הישגים. הדיוויזיה ה-79 כבשה לבסוף את מונפאוקון ודיוויזיית "סנטה פה" ה-35 כבשה את הכפר באולני, גבעה 218 וצ'רפנטרי, והציבה את הדיוויזיה קדימה של יחידות סמוכות. ב-29 בספטמבר נפרסו שש דיוויזיות גרמניות נוספות כדי להתנגד למתקפה האמריקנית, כאשר המשמר ה-5 והדיוויזיה ה-52 תקפו את הדיוויזיה ה-35, שנגמר לה מזון ותחמושת במהלך המתקפה. הגרמנים השיגו בתחילה הישגים משמעותיים, אך נהדפו לבסוף על ידי גדוד ההנדסה ה-110 של הדיוויזיה ה-35, גדוד המקלעים 128, וסוללת תותחי השדה ה-129 בפיקודו של הארי טרומן. במילותיו של פרשינג, "לא היינו עסוקים עוד בתמרון של לכידה מתוך מבלט, אלא היינו מחויבים בהכרח, באופן כללי, למתקפה חזיתית ישירה נגד עמדות חזקות ועוינות המאוישות במלואן על ידי אויב נחוש".
התקפת הנגד הגרמנית פגעה בצורה קשה בדיוויזיה ה-35 - דיוויזיה שהובלה בצורה גרועה, שרוב מפקדיה המרכזיים הוחלפו זמן קצר לפני המתקפה, שהורכבה מיחידות המשמר הלאומי ממיזורי וקנזס - שהיה צריך להחליף אותה יותר מוקדם, אם כי שרידי הדיוויזיה נכנסו לאחר מכן שוב לקרב. חלק מהמתקפה הצרפתית הסמוכה נתקל בבלבול זמני כשאחד הגנרלים שלה נהרג. למרות זאת, היא הצליחה להתקדם , וחדרה עמוק לתוך הקווים הגרמניים, במיוחד סביב Somme-Py ומצפון-מערב לריימס. ההתקדמות הראשונית של הכוחות הצרפתיים הייתה אפוא מהירה יותר בין 3 ל-8 ק"מ יותר ממה שהושג על ידי היחידות האמריקאיות הסמוכות, אם כי היחידות הצרפתיות נלחמו בשטח פתוח יותר, שהוא שטח קל יותר לתקוף ממנו.
שלב שני (4–28 באוקטובר 1918).
השלב השני החל ב-4 באוקטובר, כאשר דיוויזיות התקיפה הראשונות (ה-91, ה-79, ה-37 וה-35) הוחלפו בדיוויזיות ה-32, ה-3 וה-1. הדיוויזיה ה-1 יצרה פער בקווים כאשר התקדמה נגד הדיוויזיות הגרמניות ה-37, ה-52 והמשמר ה-5. בשלב זה התרחשה פרשת הגדוד האבוד. הגדוד חולץ בהתקפה של דיוויזיות 28 ו-82 (הדיוויזיה ה-82 התקיפה זמן קצר לאחר שנכנסה לעמדות בפער שבין הדיוויזיה ה-28 לדיוויזיה ה-1) ב-7 באוקטובר. האמריקנים פתחו בסדרה של התקפות חזיתיות יקרות שפרצו לבסוף את ההגנות הראשיות של גרמניה (ה-Krimhilde Stellung של קו הינדנבורג) בין 14–17 באוקטובר. במהלך קרב מונפאקון, יחידות המשמר הלאומי של מיזורי וקנזס היו החיילים האמריקאים הראשונים שניסו לפרוץ את מעוז קו הינדנבורג בקוט דה שאטיון אך הם נהדפו עקב מנהיגות לקויה. לאחר מכן, הדיוויזיה ה-1 ניסתה ונכשלה לאחר שספגה אבדות קטסטרופליות. דיוויזיית "הקשת" ה-42 בפיקודו של בריגדיר גנרל דאגלס מקארתור הצליחה סוף סוף לכבוש את קוט דה שאטיון לאחר שחשפה פער בהגנות הגרמניות שהתגלה על ידי חייליו של מקארתור. הניצחון הזה בקוט דה שאטיון נחשב לנקודת המפנה המכריעה של כל מתקפת מז-ארגון. עד סוף אוקטובר, חיילי הצבא האמריקאי התקדמו 16 ק"מ וטיהרו את יער ארגון. משמאלם התקדמו הצרפתים 32 ק"מ, והגיעו לנהר האן. במהלך פתיחת המבצע הזה, ב-8 באוקטובר, התרחש האירוע שבו רב"ט (לימים סמל) אלווין יורק לכד 132 אסירים גרמנים ליד קורניי.
שלב שלישי (28 באוקטובר - 11 בנובמבר 1918).
עד 31 באוקטובר, האמריקנים התקדמו ופינו את יער ארגון. משמאלם התקדמו הצרפתים , להגיע לנהר האן. הכוחות האמריקאים התארגנו מחדש לשתי ארמיות. הארמייה הראשונה, בראשות הגנרל ליגט, עבר למסילת הרכבת קריניאן-סדאן-מזירס. הארמייה השנייה, בראשות לוטננט גנרל רוברט בולארד, הופנתה לנוע מזרחה לכיוון מץ. שתי הארמיות התמודדו עם חלקים מ-31 דיוויזיות גרמניות בשלב זה. החיילים האמריקנים כבשו הגנות גרמניות בבוזנסי, ואיפשרו לחיילים צרפתיים לחצות את נהר האן, ומשם הם מיהרו קדימה וכבשו את לה-צ'סנה. בימים האחרונים, הכוחות הצרפתיים כבשו את היעד המיידי, סדאן ומרכז הרכבת הקריטי שלה, ב-6 בנובמבר וכוחות אמריקאים כבשו את הגבעות שמסביב. ב-11 בנובמבר, הידיעה על שביתת הנשק הגרמנית שמה קץ פתאומי ללחימה.
אדמון אבו
אדמון פרנסואה ולנטין אַבּוּ (בצרפתית: Edmond François Valentin About נהגה ; 14 בפברואר 1828 – 16 בינואר 1885) היה סופר, פובליציסט ועיתונאי צרפתי.
אבו נודע כסופר אנטי דתי, הוא היה פעיל פוליטית בעיקר בכתיבתו. כשנה לפני פטירתו נבחר כחבר האקדמיה הצרפתית אך מת לפני שמונה בפועל לתפקיד. הוא נקבר בבית הקברות פר לשז בפריז.
מתקפת מז–ארגון
זונא סנטרל (ריו דה ז'ניירו)
זונא סנטרל (בפורטוגזית: Zona Central) הוא אזור גאוגרפי בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל. זונא סנטרל הוא המרכז ההיסטורי, המנהלי, והפיננסי של ריו דה ז'ניירו. הוא הורחב ושופר באופן מהותי מאז שנות ה-90 של המאה ה-20.
אזור זונא סנטרל כולל את השכונות באיירו דה פטימה, קסטלו, סנטרו, קטומבי, סידאד נובה, אסטאקיו, גמבואה, לאפה, סנטה תרזה, סנטו כריסטו, וסאודה.
אזור זונא סנטרל מכיל כמה מהאתרים האייקונים ביותר של ריו דה ז'ניירו כמו אמת המים של קריוקה, הקתדרלה המטרופוליטנית של סן סבסטיאן, כנסיית קנדלריה, הסמבודרומו העירוני, והתיאטרון העירוני. מכיל את מרבית המוזיאונים הבולטים בעיר הכוללים בין היתר את המוזיאון הלאומי לאמנויות יפות, המוזיאון הצבאי קונדה דה לינהרס, המוזיאון הלאומי להיסטוריה, מוזיאון האסטרונומיה, מוזיאון המשטרה האזרחית, והמוזיאון לאמנות של ריו.
תחנת הרכבת המרכזית של העיר ממוקמת ברובע אסטסיו אשר בזונא סנטרל. באזור זונא סנטרל ממוקמת גם התחנה הסופית של מערכת קווי החשמלית. באזור זונא סנטרל ממוקם נמל התעופה סנטוס דומונט, שהוא אחד משני נמלי התעופה הגדולים באזור ריו דה ז'ניירו.
שרל
קרב בנוקברן
בדיקת סמני דנ&quot;א
בדיקת סמנים גנטיים
הדיוקן המשפחתי (וויאג'ר)
הדיוקן המשפחתי, (באנגלית: Family Portrait) או לפעמים דיוקן כוכבי הלכת, הוא תמונת פסיפס הכוללת את רוב כוכבי הלכת במערכת השמש, שצולמה על ידי הגשושית וויאג'ר 1 ב-14 בפברואר 1990 ממרחק של כ-6 מיליארד קילומטרים מכדור הארץ. הפסיפס מורכב מאוסף של צילומים בודדים של שישה כוכבי לכת ורקע חלקי המתעד את מיקומם היחסי. הפסיפס מורכב מ-60 תמונות שונות. התמונות ששימשו לחיבור הפסיפס היו התצלומים האחרונים שצולמו על ידי גשושיות וויאג'ר (שהמשיכו להעביר טלמטריה אחרת לאחר מכן), והיו גם המקור לתמונה המפורסמת של נקודה כחולה חיוורת של כדור הארץ. האסטרונום קרל סייגן, שהיה חלק מצוות המדע והצילום של וויאג'ר, פעל במשך שנים רבות כדי לאפשר הקצאת זמן ומשאבים לצילום התמונות.
תיאור.