בן אחמד נולדה ב-7 בפברואר 1989 בתוניס, בירת תוניסיה. אביה היה טייס בחברת התעופה תוניסאייר, ולכן היא קיבלה טיסות בחינם וטיילה הרבה. בצעירותה, היא רקדה בקבוצת סיהם בלקהודג'ה ואחר מכן למדה אומנות גרפית ופרסום בבית ספר לאומנות בתוניס.
הקריירה שלה כשחקנית החלה בשנת 2010, כאשר השתתפה בסרט "סיפורים תוניסאיים" בבימוי נאדה אלמזני חפיד. שנה לאחר מכן, היא השתתפה בסרט הסורי "החבר האחרון שלי" בבימוי ג'וד סעיד. בשנת 2012, גילמה את נדיה, בסדרת הטלוויזיה "לעיני קתרין" והתפרסמה בתוניסיה. ב-2013 היא גילמה את זוהרה בסרט התוניסאי "ערב יום חמישי".
בן אחמד עברה למצרים בשנת 2015 כדי לשחק בסדרת הטלוויזיה "אלף לילה ולילה", אליה נבחרה במיוחד לגלם את התפקיד של חולת אמנזיה קאמר זאמן. ב-2016, בזכות הופעתה בסרט "נשמה יקרה", היא זכתה בפרס השחקנית הטובה בפסטיבל הסרטים של אל-חוכיימה במרוקו. היא גם הופיעה בסרט "זיזו" של פריד בוגדיר שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל קהיר. בשנת 2017, בן אחמד גילמה את נוהא בסרט "התא" של טארק אלעריאן.
רוק-טאהק
דאל ר'אל
זירו (מסע בין כוכבים)
גווין (מסע בין כוכבים)
מארף (מסע בין כוכבים)
ג'נקום פוג
פיטר ולץ'
פיטר פרנסיס ולץ' (באנגלית: Peter Francis Welch; נולד ב-2 במאי 1947) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הכללי של מדינת ורמונט, מאז 2007. ולץ', חבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן טרם היבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית כחבר הסנאט המדינתי של ורמונט. עורך דין במקצועו.
ביוגרפיה.
בשנת 1947 נולד ולץ' בסספרינגפילד שבמסצ'וסטס, שם למד בבתי ספר קתולים מקומיים. ב-1969 השלים בכבוד רב את לימודיו במכללת הצלב הקדוש שבווסטר, ובשנת 1973 קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במשך שלושים שנה היה שותף במשרד עורכי הדין "Welch, Graham &amp; Manby", שהתמחה בעבירות מסוג פגיעה אישית, ושפעל במדינת ורמונט. ב-1986 נישא לג'ואן סמית', שנפטרה ב-2004 ממחלת הסרטן אחרי 28 שנות נישואים. ב-2009 התחתן עם מרגרט צ'ייני, חברה לשעבר בבית הנבחרים של ורמונט.
ב-1980 נבחר ולץ' לסנאט של ורמונט כנציג מחוז וינדזור. בקדנציה השנייה נבחר ולץ' כמנהיג סיעת המיעוט, והפך לנשיא הזמני של הסנאט לאחר שהדמוקרטים נטלו את רוב מושבי הסנאט מידי המפלגה הרפובליקנית. ולץ' היה הדמוקרט הראשון שכיהן כנשיא הזמני של הסנאט בוורמונט, שכן ורמונט הייתה מעוז המפלגה הוויגית ולאחר מכן של הרפובליקנים במשך למעלה ממאה שנה, החל משנות ה-30 של המאה ה-19. בשנת 1988 עזב ולץ' את הסנאט אחרי שהתמודד – ללא הצלחה – אל מועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס הכללי של ורמונט בבית הנבחרים של ארצות הברית. כעבור שנתיים נבחר למועמד מפלגתו לתפקיד מושל ורמונט, אך בבחירות הכלליות בפסיד לריצ'רד סנלינג.
ולץ' היה מחוץ לחיים הפוליטיים במשך יותר מעשור, עד שבשנת 2001 מינה אותו המושל האוורד דין למלא מקום מושב פנוי בסנאט של ורמונט במחוז וינדזור. הוא נבחר כהלכה למושב זה בבחירות 2002 ונבחר מחדש ב-2004, ואף שב לתפקידו כנשיא הזמני של הסנאט. כאשר ברני סנדרס, נציגה של ורמונט בבית הנבחרים, התמודד ונבחר אל הסנאט של ארצות הברית בבחירות אמצע הכהונה של 2006, בחר ולץ' להתמודד על מושבו הריק שהותיר אחריו סנדרס. בבחירות הכלליות גבר על מועמדת המפלגה הרפובליקנית מרתה ריינוויל עם 53% מקולות הבוחרים. ולץ' היה לדמוקרט הראשון שייצג את ורמונט בבית הנבחרים מאז 1961, והשני בלבד מאז 1853.
ולץ' הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2007. הוא עבד לצד מנהיג סיעת הרוב לשעבר אריק קנטור על הצעת חוק להגדלת המימון עבור המכונים הלאומיים לבריאות ועם חבר הקונגרס הרפובליקני פול ראיין במטרה לבטל תקנות שאסרו את השימוש במדפי עץ ליישון גלגלי גבינה. במהלך הליך ההדחה הראשון של דונלד טראמפ, זימן ולץ' את הנשיא טראמפ להעיד בפני ועדת המודיעין של בית הנבחרים של ארצות הברית כתגובה לביקורת של ג'ים ג'ורדן על ההדחה, ואמר: חרף עמדותיו הפרוגרסיביות בסוגיות חברתיות ודירוגים נמוכים מקבוצות אינטרס שמרניות, אימץ ולץ' עמדה שמרנית בנושא הזכות לשאת נשק. הוא תמך בהצעת חוק המאפשרת נשיאת אקדחים טעונים בפארקים הלאומיים של ארצות הברית וכן בהצעת חוק לביטול חלק מהאיסור על כלי נשק בוושינגטון הבירה. הוא קיבל דירג "A" מאיגוד הרובאים הלאומי, בעוד שהארגון "פעולת בריידי למניעת אלימות בכלי נשק" העניק לו דירוג בן 0%. בשלהי 2019 הצביע בעד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ. בינואר 2021, לאחר ההסתערות על הקפיטול, הצביע ביחד עם כל סיעתו ועם עשרה רפובליקנים נוספים בעד הליך הדחתו השני של טראמפ.
לאחר שפטריק לייהי, אחד משני נציגיה של ורמונט בסנאט של ארצות הברית מזה 48 שנה, הכריז על פרישתו מהחיים הפוליטיים – הודיע ולץ' על כוונתו להתמודד אל הסנאט האמריקאי מטעם המפלגה הדמוקרטית.
Own It
Own It הוא שיר של הראפר האנגלי סטורמזי, בהשתתפות הזמר-יוצר האנגלי אד שירן והזמר הניגרי בורנה בוי. השיר יצא לאור ב-22 בנובמבר 2019, על ידי חברות התקליטים ואטלנטיק רקורדס, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השני של סטורמזי, "Heavy Is the Head". זהו שיתוף הפעולה השני של סטורמזי ואד שירן בשנת 2019, לאחר "Take Me Back to London". בינואר 2020, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, והפכה לשיר השלישי של סטורמזי שהגיע לראש מצעד זה, והשני כאמן מוביל.
רקע וכתיבה.
במגזין "American Songwriter" תואר "Own It" כ"עוד רצועה חלקלקה ביותר" של סטורמזי, ונכתב כי "הזרימה הדרום-לונדונית שלה הופכת להפקה בעלת גוונים של דאנסהול".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי פורסם ב-22 בנובמבר 2019, יום יציאתו של הסינגל. הקליפ בוים על ידי נתן ג'יימס טטי, וצולם במקומות שונים ברחבי לונדון.
Cross Me
Cross Me (בעברית: חצה אותי) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, בהשתתפות הראפרים האמריקאים צ'אנס הראפר ו-PnB Rock. השיר יצא לאור ב-24 במאי 2019, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן הרביעי של שירן, "No.6 Collaborations Project", שבועיים לאחר יציאתו של הסינגל המוביל מתוך האלבום, "I Don't Care", בהשתתפות הזמר הקנדי ג'סטין ביבר.
רקע וכתיבה.
שירן חשף את שם השיר ב-20 במאי 2019, תוך שמחק את שמות האמנים המשתתפים בשיר, ואתגר את המעריצים לנחש מי הם. הוא רמז על זהותם כאשר חבש כובע של צ'אנס הראפר ותיק של PnB Rock. בנוסף, הוא רמז על תאריך יציאת הסינגל כאשר קבע שיהיו "עוד דברים חדשים" בקרוב.
שירתו של PnB Rock נכללת דרך סימפול של שירו "Pressure", מתוך האלבום "Catch These Vibes".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-21 ביוני 2019, והוא מכיל אפקטים סגולים מיוחדים.
קרדיטים.
הקרדיטים שלהלן לקוחים מטיידל.
Take Me Back to London
Take Me Back to London (בעברית: קח אותי בחזרה ללונדון) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, בהשתתפות הראפר הבריטי סטורמזי. השיר יצא כסינגל השמיני והאחרון מתוך אלבום האולפן הרביעי של שירן, "No.6 Collaborations Project". השיר נכתב על ידי שירן, יחד עם שלבאק, מקס מרטין, פרד אגיין וסטורמזי, ווהופק על ידי סקרילקס, קני ביטס ופרד. לאחר שפורסמה גרסת הרמיקס שלו, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה.
שירן וסטורמזי כבר שיתפו פעולה בעבר, כאשר הופיעו יחד בטקס פרסי המוזיקה הבריטית 2017. "Take Me Back to London" הוא שיר גריים , תת-ז'אנר מסוגת המוזיקה האלקטרונית שהתפתח בבריטניה.
ביקורות.
רייסה ברונר ממגזין טיים כתבה כי הביט ב"Take Me Back to London" מקבל את "הטאצ' המלודי של שירן, כשסטורמזי שר מההתחלה כדי להגביר את האנרגיה בעזרת החותם החיוני שלו". ג'ון קרמניקה מהניו יורק טיימס כתב שסטורמזי "עושה עבודה ראויה להערצה של לשיר ראפ באכזריות אך בנימוס כדי לא לעקוף את האמן המוביל".
הצלחה מסחרית.
השיר זכה להצלחה בבריטניה, כאשר נכנס לראשונה למצעד הסינגלים הבריטי במקום השלישי, ובהמשך טיפס עד למקום הראשון, והפך לסינגל השלישי מ-"No.6 Collaborations Project" שהגיע לפסגת המצעד. זה היה השיר השמיני של שירן, והשני של סטורמזי שהגיע לראש המצעד הבריטי.
רמיקס.
Take Me Back to London (Sir Spyro Remix), בהשתתפות סטורמזי, האמן האנגלי Jaykae, והראפר האנגלי Aitch פורסם כסינגל ב-23 באוגוסט 2019.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של הרמיקס צולם במנצ'סטר, ברמינגהאם ולונדון על ידי הבמאי KC לוק. הוא נפתח בצילומים של שירן וסטורמזי כאשר הם נוסעים האזור הכפרי ברולס רויס קולינן, כשהם לובשות חליפות תואמות ונמדדים לחליפות בהתאמה אישית. בהמשך מצטרפים אליהם Jaykae ו-Aitch כאשר הם רוכבים על אופנועים, ועושים פעילויות שונות המזוהות עם בריטים, כגון שתיית תה ומשקאות חריפים בריטיים, וחגיגה בפאב בשעות הלילה.
חולופניצ'י
חולופניצ'י (בבלארוסית: Халопенічы, חלופניצ'י; ברוסית: Холо́пеничи; ביידיש: חאלאפעניץ) היא עיר במחוז המשנה קרופקי שבמחוז מינסק, בבלארוס.
מיקום גאוגרפי.
היישוב ממוקם כ-27 ק"מ צפונית לעיירה קרופקי. 22 ק"מ דרומית-מערבית לעיר נובולוקומל, ו-129 ק"מ צפונית-מזרחית לבירת המדינה מינסק.
היסטוריה.
הדוכסות הגדולה של ליטא.