אמיל סקריה (; 18 בספטמבר 1838 – 23 ביולי 1886) היה זמר בס-בריטון אוסטרי. סקריה נולד בעיר גראץ, ולמד בקונסרבטוריון בווינה. בשנת 1860, הופיע לראשונה בעיר ההונגרית פשט, שם שיחק את דמותו של סנט בריס באופרה "ההוגנוטים". על פי מבקרי המוזיקה, הופעתו הייתה כישלון. בעקבות הביקורות, נטש את קריירת המוזיקה והחל ללמוד אצל מנואל גארסיה השני. על אף שחזר לשיר בדסאו, הוא לא התפרסם עד שהופיע בארמון הבדולח בשנת 1862. בשנת 1863, ביצע את האופרה "לייפציג", ובשנת 1864, עבר לעבוד בדרזדן. בשנת 1882, ניהל אומנותית את האופרה "פרסיפל", משל ריכרד וגנר. סקריה נפטר בגרמניה בשנת 1886.
להט&quot;ב ותחרות האירוויזיון
תחרות הזמר של האירוויזיון ידועה בקשר שלה עם הקהילה הגאה, ולה קהל מעריצים ותיק מתוכה. מארגני האירוויזיון פעלו לשילוב מעריצים אלה בתחרות מאז שנות התשעים.
משתתפים להט"בים בתחרות.
פול אוסקר היה הזמר ההומוסקסואל המוצהר הראשון שהשתתף בתחרות, כאשר ייצג את איסלנד באירוויזיון 1997, ודנה אינטרנשיונל הישראלית, הזמרת הטרנסג'נדרית הראשונה שהשתתפה בתחרות, הייתה לזמרת הלהט"בית הראשונה שזכתה בתחרות, בשנת 1998. מאז, זמרים להט"בים נוספים התמודדו וזכו בתחרות: מריה שריפוביץ', שזכתה באירוויזיון 2007 כשייצגה את סרביה, יצאה מהארון כלסבית בשנת 2013, קונצ'יטה וורסט, דמות הדראג המגולמת על ידי תומאס נויווירת ההומוסקסואל המוצהר, זכתה באירוויזיון 2014 כאשר ייצגה את אוסטריה; הזמר הביסקסואל המוצהר, דאנקן לורנס, היה הזוכה בתחרות 2019 עבור הולנד. לורן, זוכת אירוויזיון 2012 בו ייצגה את שוודיה, יצאה מהארון כביסקסואלית בשנת 2017. ויקטוריה דה אנג'ליס, חברת להקת הרוק האיטלקית מונסקין, שזכתה באירוויזיון 2021, היא ביסקסואלית, וגם עמיתה ללהקה אית'ן טורקיו מגדיר את עצמו כ"חופשי מינית".
באירוויזיון 2011 ייצגה את הממלכה המאוחדת להקת הבנים בלו, בה חברים דאנקן ג'יימס ההומוסקסואל ולי ראיין הביסקסואל.
באירוויזיון 2016 ייצג את ישראל הזמר ההומוסקסואל חובי סטאר. דווה בוב, אשר ייצג את הולנד, הוא ביסקסואל.
באירוויזיון 2017 ייצג את מונטנגרו הזמר סלבקו קלזיץ', הומוסקסואל מוצהר.
שרה אלטו, שייצגה את פינלנד באירוויזיון 2018, היא לסבית. מלובין, אשר ייצג את אוקראינה באותה שנה, יצא מהארון כביסקסואל בשנת 2021.
בילאל חסאני, שייצג את צרפת באירוויזיון 2019, מזדהה כקוויר. טום הוגו, אשר ייצג את נורווגיה כחלק מלהקת קיינו, הוא הומוסקסואל מוצהר.
בין משתתפי אירוויזיון 2021 המזדהים כלהט"בים נכללים מונטיין שייצגה את אוסטרליה, אשר מזדהה כביסקסואלית, לזלי רוי שייצגה את אירלנד, אשר מזדהה כלסבית, וסיל גרוונלייב אשר ייצג את מקדוניה הצפונית, ז'אנגו מקרוי אשר ייצג את הולנד וינדריק זיגוורט שייצג את גרמניה, המזדהים כהומוסקסואלים, ורוקסן שייצגה את רומניה, אשר מזדהה כג'נדרקוויר. הולדה קריסטין קולברונארדוטיר, אשר ייצגה את איסלנד כחלק מלהקת הליווי של דאדי פרייר, Gagnamagnið, מזדהה כפאנסקסואלית.
גם כמה ממנחי האירוויזיון לאורך השנים היו להט"בים, וביניהם אסי עזר, שהנחה את אירוויזיון 2019 בישראל, וניקי דה יאחר, שהשתתפה במשדר והנחתה את אירוויזיון 2021. דה יאחר הייתה המנחה הטרנסג'נדרית הראשונה של התחרות.
נושאי להט"ב בשירי התחרות.
לאורך תחרות האירוויזיון, חלק מהשירים ומההופעות כללו התייחסויות ורמיזות למערכות יחסים חד-מיניות. הזמר ז'אן-קלוד פסקל, שביצע את השיר "Nous les amoureux", איתו זכתה לוקסמבורג באירוויזיון 1961, אישר כי השיר מכיל אזכורים למערכת יחסים הומוסקסואלית ולקשיים שניצבו בפני הזוג, דבר שנחשב שנוי במחלוקת בתחילת שנות השישים, כאשר ברבות ממדינות אירופה יחסים הומוסקסואליים עדיין היו אסורים בחוק. ההופעה של הזמרת הפינית קריסטה סיגפרידס באירוויזיון 2013 עם השיר "Marry Me" כללה נשיקה חד-מינית של הזמרת עם אחת מרקדניות הליווי שלה, ובהופעה של הזמר האירי ראיין או'שונסי עם השיר "Together" באירוויזיון 2018 הופיעו שני רקדנים גברים שהציגו מערכת יחסים חד-מינית. חלק מהופעות האירוויזיון לאורך השנים כללו מופעי דראג, ביניהן הופעותיהן של דמויות הדראג קונצ'יטה וורסט האוסטרית באירוויזיון 2014, ורקה סרדוצ'קה האוקראינית, DQ הדנית באירוויזיון 2007, ובמופע דראג ססטרה הסלובני באירוויזיון 2002; הבחירה בססטרה לתחרות עוררה מחאות ודיונים על זכויות הלהט"ב בסלובניה באותה תקופה והביאה לחששות שהועלו בפרלמנט האירופי לקראת הצטרפותה הקרובה של סלובניה לאיחוד האירופי.
ביקורת על הנראות הלהט"בית של התחרות.
הבחירה בדנה אינטרנשיונל לאירוויזיון 1998 בברמינגהאם גררה התנגדויות ואיומי מוות מצד הציבור הדתי והחרדי בישראל, ובתחרות, על פי הדיווחים, היא לנה במלון היחיד בברמינגהאם עם חלונות חסיני-כדורים.
בשנים האחרונות אידאולוגיות מסוימות ברחבי אירופה היוו מקור לעימותים במסגרת האירוויזיון, במיוחד בנוגע לזכויות הלהט"ב. טורקיה, שהייתה בעבר משתתפת קבועה בתחרות ואף זכתה בה פעם אחת, פרשה מהתחרות לראשונה בשנת 2013, בטענה שהם אינם מרוצים מחוקי ההצבעה; כשנשאלו ב-2018 לגבי אפשרות של חזרה לתחרות, רשות השידור הטורקית TRT ציינה את ההופעות של זמרים להט"בים כסיבה נוספת לחרם הממושך שלהם. לאחר שתכננה בתחילה לשדר את התחרות ב-2013, לבסוף TRT ביטלה את שידור האירוע בתגובה לנשיקה החד-מינית של קריסטה סיגפרידס. ב-2014, ולקן בוסקיר, חבר באספה הלאומית הגדולה של טורקיה מטעם מפלגת הצדק והפיתוח, אמר במסיבת עיתונאים כי טורקיה לא תיטול חלק בתחרות בשל ניצחונה של קונצ'יטה וורסט. עוד דווח כי הנראות הלהט"בית בתחרות היוותה גורם מכריע גם כאשר הונגריה בחרה לא להשתתף באירוויזיון 2020 על רקע התחזקות הסנטימנט האנטי-להט"בי בממשלתו של ויקטור אורבן, אם כי לא נמסרה סיבה רשמית להיעדרותה של המדינה מטעם רשות השידור ההונגרית MTVA.
עימותים בנוגע לנראות הלהט"בית של התחרות התרחשו גם במדינות שאינן מתחרות בתחרות. במשך מספר שנים תחרות האירוויזיון שודרה בסין, אולם בשנת 2018 זכויות השידור שהוחזקו על ידי Mango TV הוסרו במהלך התחרות. בשידור החי של חצי הגמר הראשון ב-Mango TV צונזרה הופעתו של הזמר האירי ראיין או'שונסי, שכפי שנמסר הייתה מנוגדת להנחיות הסיניות האוסרות על "מערכות יחסים והתנהגויות מיניות לא-תקינות" בשל הריקוד החד-מיני שנכלל בה, וכמו כן צונזרה הופעתו של אאוגנט בושפפה האלבני בשל תצוגה חשופה של קעקועים, שהפרה את ההנחיות סביב מה שמכונה "תת-תרבויות" ו"תרבויות נואשות". כתוצאה מהסרת זכויות השידור, רשת השידור הסינית לא יכלה לשדר את חצי הגמר השני או את הגמר הגדול של אירוויזיון 2018, וגם לא תשדר תחרויות עתידיות.
סולקה
סולקה (ברומנית: Solca, בגרמנית: Solka) היא עיירה במחוז סוצ'אבה בדרום בוקובינה, ברומניה. במפקד משנת 2019 מספר תושביה היה 2632. סולקה היא היישוב העירוני הקטן ביותר במחוז סוצ'אבה. בין ערי רומניה תופסת את המקום הלפני האחרון לפי מספר האוכלוסייה.
השם.
שם העיירה בא משם הנחל החוצה אותה וששמו הוא נגזרת מהמילה הסלאבית "סול" שמשמעותה "מלח". השם רומז למעיינות מלוחים שבאזור.
סולקה ידועה בגלל האוויר הצח שלה ובעבר התפרסמה כאתר מרחצאות ובגלל המבשלה שלה.
היסטוריה.
הנסיכות מולדובה.
הכפר סולקה מוזכר לראשונה בתעודה מ-15 בינואר 1418 מימי השליט אלכסנדרו הטוב של נסיכות מולדובה. ב-7 במרץ 1502 הבויאר הבכיר לוקה ארבורה רכש את הכפר מנכדיהם של קרסטיה הורייץ ושאנדרו גרמן. מאוחר יותר המיטרופוליט גאורגה מובילה העניק את היישוב למנזר סוצ'ביצה. בתחילת המאה ה-17 הקים במקום השליט שטפאן טומשה השני (1615-1611 ו-1621–1623) את מנזר סולקה, המוקדש לקדושים פטרוס ופאולוס - ברומנית, "המנזר פטרו ופאבל". המנזר הרחיב את אחוזתו הודות לתרומות של שליטי מולדובה. על אדמות המנזר עבדו צמיתים רומנים (מולדובנים) וכן עבדים צוענים. במאות הבאות הפכה סולקה לעיר שוק ידועה באזור.
השלטון ההבסבורגי.
אחרי 1775, בעקבות הסכם שנחתם בפלמוטקה שעל נהר הדניסטר ונכלל בהסכם השלום בשישטוב (1791), בוקובינה סופחה על ידי ההבסבורגים כנחלת כתר אוסטריה. בהמשך יושמו בה הרפורמות של הקיסר יוזף השני ולפיהן הופקעו בשנת 1785 אדמות המנזר והוענקו לכנסיית הכפר. כמו כן בוטלה העבדות.
בימי השלטון האוסטרי התיישבו ביישוב משפחות גרמניות רבות, וגם פולנים, יהודים, סלובקים, רוסינים וכו'.
החל משנת 1784 התחיל לפעול בסולקה מכרה מלח. ב-1796 הוקמה בעיירה מבשלה, ב-1801 - בית חרושת לאשלג וב-1802 בית חרושת ללבנים. סולקה הפכה עם הזמן לאתר קיט ידוע שהמשיך להתפתח בימי האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בשנים 1848–1860 חי בסולקה יאקוב שליה (1866-1787), איכר פולני ממוצא רוסיני, שכונה "מלך האיכרים". הוא עמד בראש מרד איכרים בגליציה בשנת 1846 נגד בעלי האחוזות הפולנים. אשתו סלומיאה קבורה בסולקה. מקום קבורתו אינו ידוע.
בשנים 1850–1851 הוגלה לסולקה גם מנהיג ההיידוקים ההוצולים לוקיאן קוביליצה.
ביוזמת הרופאים אדוארד בייליך (1845) ואחר כך ב-1876 הרמן פוראס, הוקם בסולקה בית הבראה שנועד בהתחלה בעיקר למחלות ראות. כמו כן הוקם על יד בית ההבראה פארק קיץ. מאמצים אלה הפכו את סולקה לאחד מאתרי המרחצאות הידועים באימפריה האוסטרו-הונגרית ולאתר בעל פוטנציאל תיירותי.
בימי מלחמת העולם הראשונה הייתה סולקה והסביבה זירת קרבות בין צבאות אוסטרו-הונגריה והאימפריה הרוסית.
ב-1869 הוכר ליישוב המעמד של "יריד" או עיירת שוק.
השלטון הרומני.