אבדות הבריטים היו 38 הרוגים, 102 פצועים ו-120 נעדרים. ה-RAF איבד שבעה מטוסים, וכן 12 הרוגים ו-3 פצועים. האיטלקים העריכו את אבדותיהם במספר דומה. יש לציין כי בשטח לחמו גם כוחות בלתי סדירים של סומלים ואתיופים, לצד שני הצבאות. אבדותיהם היו קשות יותר, והוערכו במספר אלפים.
צ'רצ'יל זעם על תוצאת הקרב, וסבר כי הניהול הטקטי של גודווין אוסטן לא היה משביע רצון, וכי התבוסה נתנה לצבא האיטלקי תנופה מורלית בנקודת זמן רגישה. ארצ'יבלד וייוול לימד זכות על גודווין אוסטן, וטען כי הקרבות היו קשים.
הפלישה לסומליה ולאתיופיה.
לאחר סיום פרשת סומלילנד הבריטית, הגיע גודווין אוסטן לקניה, וקיבל שם את הפיקוד על הדיוויזיה האפריקאית השנייה. דיוויזיה זו הייתה חלק מכוח בן שלוש דיוויזיות שעמד לפקודתו של הגנרל אלן קנינגהם ונועד לפלוש לאתיופיה ולסומליה מדרום, בעוד שכוח נוסף, בפיקודו של גנרל ויליאם פלאט פולש לאריתריאה מצפון, ומורדים אתיופים המכונים כוח גדעון מסייעים בפעולות בתוככי אתיופיה.
כוחותיו של גודווין אוסטן יצאו למתקפה מגבול קניה אל סומליה בכיוון הנמל קיסמאיו שעל נהר הג'ובה. הדיוויזיה ניהלה מסע מהיר ומוצלח. היא יצאה לדרכה ב-11 בפברואר, וב-22 בפברואר הצליחה בכיבוש העמדה האיטלקית המבוצרת והחשובה בגליב, שהייתה המכשול העיקרי במסע המלחמה בסומליה. למעלה משלושים אלף איטלקים נהרגו או נשבו. משם המשיך הכוח למוגדישו, ופנה במפתיע צפונה, מעבר למדבר אוגדן אל תוככי אתיופיה. גודווין אוסטן נכנס כמנצח אל הבירה אדיס אבבה ב-6 באפריל 1941. על הצטיינותו במערכה זו קיבל גודווין אוסטן את התואר אביר מסדר האמבט.
המערכה במדבר המערבי.
בספטמבר 1941, נשלח גודווין אוסטן לפקד על הקורפוס הבריטי ה-13 שהשתתף במערכה במדבר המערבי. תחת פיקודו נמצאו הדיוויזיה הניו זילנדית ה-2 בפיקודו של מייג'ר ג'נרל ברנרד פרייברג, הדיוויזיה ההודית ה-4 בפיקודו של מייג'ור ג'נרל פרנק מסרווי, ובריגדת הטנקים הראשונה של הארמייה (טנקי חי"ר).
בנובמבר 1941 יצאה הארמייה הבריטית השמינית במסגרתה לחם הקורפוס ה-13 למבצע צלבן שנועד להסיר את המצור על טוברוק ולגרש את כוחות הציר מקירנאיקה. מולם עמד קורפוס אפריקה בפיקודו של גנרל ארווין רומל.
בשלבים הראשונים של המבצע מילא הקורפוס את יעדיו, והתקדם אל היעדים שנקבעו לו. יחידותיו איגפו וכיתרו את העמדות המבוצרות של הציר בגבול מצרים-לוב והתקדמו מערבה לכיוון טוברוק. בשלב זה הפתיע רומל את הבריטים, והתקדם עם קורפוס אפריקה לאזור הגבול, תוך שהוא מאיים על עורפם של הכוחות הבריטיים, ומכתר חלק מיחידות הקורפוס. קנינגהם שקל להורות על נסיגה מלוב, אך מפקד פיקוד המזרח התיכון גנרל קלוד אוקינלק, שהגיע לזירת הלחימה, התנגד לכך. בהתייעצויות שנערכו במפקדת הארמייה השמינית, היה גודווין אוסטן איתן בדעתו שיש להמשיך בלחימה עד להשגת יעדי המתקפה הבריטית. קנינגהם הועבר מתפקידו, והוחלף בגנרל ניל ריצ'י. ההחלטה להמשיך במבצע ולא לסגת חזרה למצרים הוכחה כנכונה. למרות שיחידות הקורפוס ה-13 (במיוחד הניו זילנדים) ספגו אבדות כבדות במהלך ההתקפות נגד של כוחותיו של רומל, נאלץ האחרון להורות בסופו של דבר על נטישת המצור על טוברוק ונסיגה מבליטת קירנאיקה. הקורפוס ה-13 מילא תפקיד מרכזי בניצחון הבריטי במבצע צלבן.
בינואר 1942 שב רומל ותקף את הכוחות הבריטיים שהחזיקו בבליטת קירנאיקה. גודווין אוסטן חשש מכיתור הדיוויזיה ההודית הרביעית על ידי קורפוס אפריקה הגרמני. לאחר התייעצות עם גנרל ריצ'י הוא הורה לדיוויזיה לסגת, אך ריצ'י שלח במקביל פקודה סותרת וציווה על הדיוויזיה להחזיק בעמדותיה. גודווין אוסטן, שזעם על הפכפכותו של ריצ'י ועל הדרך המבולבלת בה ניהל את הקרב, הגיש את התפטרותו, והוחלף על ידי ריצ'י.
לאחר ההתפטרות.
לאחר ההתפטרות לא קיבל גודווין אוסטן פיקוד קרבי נוסף. זמן מה שהה ללא תפקיד, כפי הנראה עקב התנגדותו של צ'רצ'יל להעניק לו תפקיד צבאי. בנובמבר 1942 מונה לתפקיד מנהל היחידה הטקטית במשרד המלחמה. בסופו של דבר מונה לסגן האחראי על האפסנאות במשרד המלחמה, לאחר מכן לאחראי על האפסנאות, ובסופו של דבר לאחר סיום המלחמה, לאחראי על השלישות בפיקוד הודו, תחת פיקודו של אוקינלק. בשנת 1946 קיבל תואר "סיר", ובשנת 1947 פרש בדרגת גנרל.
גודווין אוסטן עוטר בעיטורים רבים, ביניהם מסדר כוכב הודו, מסדר האמבט, ואביר האימפריה הבריטית.
בשנת 1963 מת.
אלפרד ריד גודווין-אוסטן
האן-מונדן
הגל החדש בקולנוע הצרפתי
המפלגה העצמאית האמריקאית
המפלגה העצמאית (Independent Party) או בשמה השני אמריקה העצמאית היא מפלגה אמריקנית, שנוסדה ב-1968 על ידי ג'ורג' וולאס שרץ יחד עם קרטיס לה מיי במרוץ לנשיאות ארצות הברית נגד המפלגה הדמוקרטית והמפלגה הרפובליקנית.
המפלגה העצמאית זכתה בקולותיהם של 9,906,473 מצביעים אמריקנים בבחירות 1968 (שהיוו 13.5% מהמצביעים), כאשר עיקר התמיכה לה זכה הגיעה ממדינות בדרומה של ארצות הברית. אולם מצביעיו היו מפוזרים במדינות רבות ולכן המפלגה לא זכתה לאלקטורים רבים על פי שיטת הבחירות האמריקנית. מטרתו של וולאס במערכת בחירות זו הייתה להוות לשון מאזניים למועמדים האחרים - אולם מטרה זו נכשלה ולנשיאות נבחר המועמד הרפובליקני ריצ'רד ניקסון, כאשר וולאס עצמו גורף לא מעט קולות מהמפלגה הדמוקרטית - דבר שתרם לעלייתה של המפלגה הרפובליקנית לשלטון.
מאז התמודדות המפלגה העצמאית ב-1968, לא היה עוד מתמודד עצמאי שהצליח לגרוף קולות אלקטורים במערכת בחירות אמריקנית. בשנת 1976 חל פיצול במפלגה. המפלגה האמריקאית התפלגה לשתי קבוצות. המפלגה האמריקאית המתונה יותר מינתה את תומאס ג'. אנדרסון לנשיא ורופוס שקפלפור לסגן הנשיא. המפלגה האמריקאית העצמאית הקיצונית יותר מינתה את מושל ג'ורג'יה לשעבר לסטר מדוקס לנשיא וויליאם ד. דייק, ראש עיריית מדיסון לשעבר, ויסקונסין, לסגן הנשיא. לשתי המפלגות היו מועמדים לנשיאות מאז, אבל אף אחד לא זכה להצלחה רבה.
החל מהבחירות שהתקיימו בשנת 1992, המפלגה אינה מריצה מועמדים לנשיאות משלה, אלא תומכת במועמדים אחרים.
נכון לשנת 2016, המפלגה היא השלישית בגודלה (מבחינת חברים רשומים) במדינת קליפורניה, כאשר 3% מבעלי זכות ההצבעה חברים במפלגה. אמנם המפלגה היא השלישית בגודלה, אך ישנו הבדל ניכר בינה לבין המפלגות הגדולות (במפלגה הדמוקרטית נרשמו כ-43%, ובמפלגה הרפובליקנית, נרשמו כ-28%)
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, המפלגה הכריזה לראשונה על תמיכה במועמד ממפלגה גדולה- דונלד טראמפ מהמפלגה הרפובליקנית, שזכה לבסוף.
נכון להיום (2019) אין למפלגה שום כוח מעשי- לא במישור הארצי ולא במישור המדיני.
Soleus
תמר פרימור
תמרה פורמנסקי, הידועה בשם העט שלה תמר פרימור (נולדה ב-17 ביוני 1936 כתמר ליטובסקי), היא פזמונאית ישראלית, חברה באקו"ם משנת 1997. בין היתר כתבה את מילות השיר "שובב עם לב זהב", שזכה במקום הראשון בפסטיבל שירי הילדים ב-1974, ואת מילות השיר "שיר פשוט" שהולחן על ידי יאיר מילר, ומושר באופן קבוע בטקסי הסיום של קורס טיס.
בנוסף להיותה משוררת, עוסקת תמר פרימור כמרפאה בתיקשור ברוח הקבלה.
ביוגרפיה.
תמר ליטובסקי לציפורה ואברהם ליטובסקי, בחיפה. שנות ילדותה ונעוריה עברו עליה בנשר שליד חיפה.
בשנת 1942 החלה תמר פרימור ללמוד בבית הספר לילדי עובדים בנשר. בשנת 1950, בהיותה נערה בת 14, עברה תמר פרימור ללמוד בבית הספר הריאלי העברי, בחיפה, ובקיץ 1954 סיימה את לימודיה, והתגייסה לשירות צבאי בצה"ל בחטיבת הנח"ל, ושירתה כפקידת מ"פ וכמורה לעברית של פלוגת מש"קים בקיבוץ יגור. במהלך שירותה הצבאי, למדה לימודי ערב בבית מדרש למורים במסגרת מכללת גורדון שבחיפה. עם שחרורה מהשירות הצבאי בשנת 1956, החלה תמר פרימור ללמוד לימודי היסטוריה ותנ"ך במסגרת בית ארדשטיין שבחיפה, אותם סיימה בשנת 1959.
במהלך לימודיה, החלה תמר פרימור לעבוד כמורה בבית הספר הממלכתי "רכסים" שבכפר חסידים. בשנת 1960, זמן קצר לאחר סיום לימודיה, הצטרפה פרימור לצוות המורים בבית הספר הממלכתי "קישון", בשכונת נווה שאנן בחיפה, ועבדה כמורה במשך שנה.
בין השנים 1968 ועד 1973 הנחתה פרימור ערבי ספרות במחלקה לתרבות בעיריית חיפה, וקורסים בכתיבה יוצרת בספריות ילדים. בשנות השבעים המאוחרות ובתחילת שנות השמונים הנחתה פרימור חוגים בכתיבה יוצרת לילדים מחוננים במחלקה לנוער שוחר מדע בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל.
במהלך רוב תקופת חייה, עסקה פרימור בפעילות ספרותית ענפה, שכללה כתיבת עשרות שירים, ושני ספרים, עריכת ספרים, פרסומים ספרותיים, וטור קבוע בעיתון. פרימור אף זכתה בפרסים ספרותיים על כתיבתה.
בשנת 2002, החלה פרימור ללמוד במסגרת רפואה אלטרנטיבית - ביואורגונומי, קורס למרפאים הוליסטים, ומאז היא עוסקת בריפוי בתיקשור ברוח הקבלה.
תמר פרימור נישאה ב-25 מרץ 1958 לאבישי פורמנסקי, אותו פגשה בחיפה, בקומונה של תנועת הצופים לאחר שסיים קורס קצינים. לבני הזוג שלושה ילדים - עומר פורמנסקי, שירלי פורמנסקי, וברק פורמנסקי, ואחד עשר נכדים. תמר פרימור מתגוררת עד היום בעיר חיפה בישראל.
פעילות ספרותית.
מאוסף שיריה שהולחנו.
מקבץ מאוסף שיריה יצא בתקליטור "שיר השירים" בשנת 1996.
תקשורת טווח אפס
תקשורת טווח אפס (מאנגלית: Near Field Communication, ובראשי תיבות NFC) הוא תקן המכיל קבוצה של פרוטוקולי תקשורת לקשר רדיו, המשמשים בעיקר טלפונים חכמים וכרטיסי אשראי בעת שאלו נמצאים בטווח נגיעה (או סנטימטרים ספורים). כיום התקן משמש לביצוע תשלומים, העברת נתונים (כגון קבצים, אנשי קשר, ותיאום הגדרות טכניות) בין מכשירים קרובים.