לונג, דור רביעי למשפחה שהתיישבה במיזורי, נולד בספרינגפילד בשנת 1955. הוא למד באוניברסיטת מיזורי והיה חבר באחווה דלתא אפסילון, בטרם נשר מלימודיו הגבוהים. לאחר שלקח חופש בן שלוש שנים מלימודים כלשהם, החליט לונג להשתתף בתוכנית הכשרה בת תשעה ימים ללימוד מכירה פומבית בקנזס סיטי. לאחר מכן הוכשר באורח רשמי כמוכר פומבי בידי איגוד המכירות הפומביות הלאומי. בעקבות זאת התמקצע לונג בעולם המכירות הפומביות, ואף היה בעלים של חברה שפעלה בתחום. לצד זאת, לונג הנחה תוכנית רדיו בתחנה KWTO שבסיסה בספרינגפילד.
במהלך בחירות אמצע הכהונה ב-2010, הצטרף לונג אל הבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס השביעי של מיזורי בבית הנבחרים של ארצות הברית. זאת לאחר שנציג המחוז המכהן, רוי בלאנט, פרש מבית הנבחרים כדי להתמודד אל הסנאט של ארצות הברית במקומו של קיט בונד. ב-3 באוגוסט 2010 ניצח לונג שבעה מיריביו בבחירות המקדימות, שהיו התחרות האמיתית במעוז רפובליקני זה. בכך למעשה הבטיח את היבחרו לבית הנבחרים האמריקאי, וביום הבחירות הכלליות בנובמבר נבחר אל הקונגרס ה-112 של ארצות הברית וגרף 63.39% מקולות הבוחרים.
מאז 2011 לונג נתן חסותו ל-37 הצעות חוק, 103 החלטות ו-26 החלטות סימולטניות, והעניק את חסותו ל-1,258 חקיקות אחרות. נוסף על כך, לונג הציג את "חוק הוודאות החקלאית לדיווח על פליטות" ב-14 במרץ 2018, אשר שם לו למטרה יתקן את "חוק התגובה, האחריות והשיפוי הסביבתיים המקיף" משנת 1980. עם זאת, הצעת החוק לא עברה בבית הנבחרים להמשך דיונים בסנאט. לונג מתנגד להפלות, וקרא לבטל את פסק דין רו נגד וייד כמו גם את המימון הפדרלי לארגון "הורות מתוכננת". כמו כן, בינואר 2017 הביע תמיכה בצו נשיאותי 13769 עליו חתם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. לונג נמנה בין תומכיו הנאמנים של טראמפ, ולאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 בהן הביס ג'ו ביידן את הנשיא המכהן, טען לונג ללא ביסוס כי הייתה הונאת בחירות שהובילו להפסדו של טראמפ.
באוגוסט 2021 הכריז לונג על התמודדותו אל הסנאט של ארצות הברית מטעם מיזורי, בעקבות פרישתו של רוי בלאנט מהחיים הפוליטיים. במהלך הבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית גרף 5% בלבד מקולות הבוחרים, וסיים במקום הרביעי אחרי אריק שמיט, ויקי הרצלר ואריק גרייטנס. כהונתו בבית הנבחרים עתידה להסתיים עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בינואר 2023.
קרב רמאדי השני (1917)
קרב רמאדי השני התחולל במבואות העיר רמאדי, עיראק במהלך ספטמבר 1917 בין הצבא הבריטי לצבא האימפריה העות'מאנית במהלך המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה. הקרב התחולל לאחר הכישלון הבריטי לכבוש את רמאדי במהלך קרב רמאדי הראשון, והיה המשך המאמץ של הבריטים לסלק את הצבא הטורקי ממסופוטמיה. הקרב הסתיים בניצחון הבריטים, ובנפילה בשבי של רוב הכוח הטורקי שהגן על העיר.
רקע.
בשלהי 1916, לאחר כישלון מאמצי השחרור של הנצורים בעיר כות, מונה פרדריק סטנלי מוד כמפקד המערכה במסופוטמיה (כח D של חיל המשלוח ההודי). לאחר שחיזק משמעותית את כוחותיו יצא למערכה נוספת למיגור הטורקים באזור. בפברואר 1917 כבש הצבא הבריטי, בשנית, את העיר כות במהלך קרב כות השני ובמרץ אותה שנה נכבשה בגדאד. כדי להבטיח את אחיזתו בבגדאד ניהל מוד את המערכה על סמארה שהרחיבה את אחיזת הבריטים מצפון וממזרח לבגדאד.
מטרות קרב רמאדי.
עיקר המאמץ המלחמתי של הבריטים התנהל לאורך נהר החידקל אולם לפי תוכניתו של מוד נדרשה התקדמות גם לאורך הפרת כשהערים המרכזיות, בגזרה זו, היו פלוג'ה ורמאדי. כבר במרץ הדפו הבריטים את הטורקים מפלוג'ה (במסגרת המערכה על סאמארה) והיעד הבא שסומן הייתה העיר רמאדי. מטרות כיבוש עיר זו הותוו כבר לפני קרב רמאדי הראשון והיו כדלקמן:
לאחר כישלון הניסיון הראשון לכבוש את רמאדי, שנגרם מתנאי מזג אוויר קיצוניים, המתין הפיקוד הבריטי לסתיו ושקד על הכנת תוכנית משופרת לכיבוש העיר. תוכנית זו הושפעה גם מאילוץ חדש: התארגנותה של קבוצת ארמיות ילדרים הטורקית שיעדה הראשוני היה לכבוש בחזרה את בגדאד. כוח זה הורכב מהארמייה השישית (שכבר פעלה במסופוטמיה), הארמייה השביעית (ארמייה חדשה) וקורפוס אסיה (שהיה מורכב ברובו מחיילים גרמנים ואוסטרים) ומונה לפקד עליו אריך פון פאלקנהיין. תוכנית זו של הטורקים האיצה את לוח הזמנים מתוך כוונה לחסום את התקדמות הטורקים לאורך הפרת. בסופו של דבר החליט פאלקנהיין להפנות את כוחותיו לארץ ישראל.
תוכנית הקרב הבריטית.
בעוד שבקרב רמאדי הראשון תקפו הבריטים חזיתית מכוון מזרח כללה התוכנית לקרב השני מתקפה רגלית מכוון דרום ומשלוח כח חסימה מערבית לעיר.
כדי להטעות את הטורקים ביימו הבריטים שורה של פעולות הטעייה שהביאו את הטורקים למסקנה שהבריטים יתקפו שוב ממזרח לאורך נהר הפרת ולכן המשיכו להתבצר כשפניהם מזרחה.
כלקח מקרב רמאדי הראשון, בו היווה החום הקיצוני גורם מרכזי בתבוסה הבריטית, דאגו הבריטים לאספקה סדירה של מים ללוחמים בעזרת 350 משאיות להובלת מים.
מהלך הקרב.
ב-27 בספטמבר 1917 בערב החלו שתיים מבריגדות הרגלים (ה-12 וה-42) לצעוד לאזור שמדרום לרמאדי. במקביל עקפה בריגדת הפרשים את העיר מדרום והקימה מחסומים על כביש היציאה המערבי של העיר. הערכות הכוחות נמשכה עד שעות אחר הצהריים של ה-28 בספטמבר אז ניתן האות לפתיחת הקרב. הבריטים החלו בירי ארטילרי על עמדות הטורקים בזמן שחיילי הרגלים התקדמו צפונה לכוון העיר. ב-29 בספטמבר לפנות בוקר החלו הטורקים לסגת דרך גשר עזיזיה שממערב לעיר אולם נתקלו בכוח החסימה. לאחר כשעה וחצי של קרבות נסוגו הטורקים בחזרה לעיר ועם בוקר כבשו הבריטים את הגשר וחסמו לחלוטין את היציאה מהעיר. במקביל המשיכו הכוחות הרגליים להתקדם מדרום ולפני הצהריים הבינו הטורקים הנצורים שאפסה כל תקווה והחליטו להיכנע.
תוצאות הקרב.
נפגעים:
בנוסף לשבויים הרבים לכדו הבריטים בעיר ציוד רב, תחמושת ונשק (כולל 13 תותחים ו-12 מכונות ירייה).
הניצחון המוחץ שיכנע שבטים ערבים להעביר תמיכתם מהטורקים לבריטים וסייעו בכך למאמץ המלחמה של הבריטים.
הניצחון עודד את הבריטים להמשיך במסע הכיבוש שלהם כשהיעד הבא שלהם היה העיר הית במעלה הפרת.
השערת המגע
השערת המגע היא תיאוריה פסיכולוגית המדגישה את חשיבות המגע הישיר בין קבוצות להפחתת עצימות העימותים ושינוי דעות קדומות. השערת המגע מניחה שהבאת שתי קבוצות הנמצאות בקונפליקט למרחב משותף שבו יכירו זו את זו תעורר תהליך חיובי של גילוי האנושיות וצמצום של העוינות ביניהן. בספרו "טבעה של דעה קדומה" משנת 1954 פרש הפסיכולוג החברתי גורדון אולפורט את התיאוריה, לאחר שאיחד ממצאי מחקרים קודמים בנושא. בספרו טען כי "ניתן להפחית דעה קדומה (אלא אם כן היא מושרשת עמוק במבנה האופי של היחיד) על ידי מגע שווה-סטטוס בין קבוצות הרוב והמיעוט המחפשות אחר מטרות משותפות. ההשפעה של המגע תוגבר אם תתלווה לה תמיכת מוסדות חברתיים (כמו- חוקים, מנהגים ואווירה ציבורית ולוקלית), ובהנחה שהמגע הוא מהסוג המוביל לתפישת עולם של אינטרסים משותפים ואנושיות משותפת בין חברי שתי הקבוצות".
היסטוריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה וביטול ההפרדה הגזעית בצבא ובמוסדות ציבוריים נוספים בארצות הברית, נוצרה סיטואציה חדשה בה התקיים מפגש ומגע יומיומי בין קבוצות מגזעים שונים. במשך כמאה שנים, המדיניות הרשמית התוותה יחס "נפרד אבל שווה" לשחורים, כלומר, הייתה הפרדה בכל חלקי החיים כמו: חינוך, תחבורה, שירותי רפואה ועוד. פסקי דין כמו פסק דין בראון נגד מועצת החינוך מ-1954, שביטל את ההפרדה במערכת החינוך האמריקאית, התוו מדיניות חדשה ולמעשה מציאות חדשה. עם זאת, שנים של הפרדה לא העלימו את הדעות הקדומות, הסטריאוטיפים, האיבה והפחד מפני השחורים. השערת המגע נבעה מהצורך של קובעי מדיניות חוקרים מתחום מדעי החברה למצוא דרכים להפחית האיבה והפחד.
תנאים למגע בין קבוצות.
אולפורט התווה ארבעה תנאים לכך שמגע בין קבוצות יפחית דעות קדומות:
ינדריק סיגוורט
מאי וייסנברג
מאי וייסנברג (השם החקוק על המצבה שלה הוא "מלכה מאי וייסנברג"; 15 באוקטובר 1913 – 2 באוגוסט 1939, י"ח באב תרצ"ט) הייתה קריינית ברדיו קול ירושלים. נהרגה בהתפוצצות פצצה באולפן הרדיו "קול ירושלים".
ביוגרפיה.
מאי נולדה בעיר יוהנסבורג בדרום אפריקה, ברובע Turffontein, לאמה ברטה, לבית גארב, ילידת ליטה ולנתן נחום מרימסקי, יליד רוסיה. מאי הייתה הבכורה מבין ארבעת ילדי המשפחה. שמות אחיה ואחותה: הרולד Harold, חנה Annie, וארנולד Arnold אשר עברת את שמו לאורי והיה בין מקימי קיבוץ מעגן מיכאל. שני האחים בחרו לשנות את שם המשפחה ממרימסקי למרי.
הוריה היו פעילים בחיי הקהילה היהודית. השפה העברית הייתה שגורה בביתם והם דאגו שילדיהם ילמדו עברית. אביה היה ציוני כללי בהשקפתו, גבאי בבית-כנסת אורתודוקסי וחבר המועצה המקומית באזור מגוריו.
בגיל 18 השתתפה בתחרות מלכת יופי שנערכה ביוהנסבורג והגיעה למקום השלישי מתוך מאות מועמדות. הצטיינה במשחק טניס, ניגנה בכינור, והייתה חברה בארגון ישראל הצעיר.
וייסנברג השתתפה בחוג דרמה יהודי בשם "Johannesburg Jewish Guild drama section", בתפקידים ראשיים. היא למדה בבתי ספר יוקרתיים בעירה וסיימה שם את לימודיה באוניברסיטת ויטווטרסראנד. הייתה בעלת תעודת הוראה בעברית ושימשה מורה לתורת הביטוי ולדרמה. בשנת 1931, זכתה לתואר F.T.C.L (Fellowship of the Trinity College of Music), מטעם "Trinity College of Music" על תורת הדיבור. היא הייתה השלישית מדרום אפריקה שזכתה בתואר זה.