לאחר שבשלהי ספטמבר 2020 שודרה התוכנית בה הודחו מהמירוץ, החלו וובה ואלה להגיש פינה ששודרה לאחר שידור כל אחד מהפרקים, בה עסקו באירועי הפרק החולף.
בעונה זאת, לראשונה במירוץ, שני זוגות (שי ושני, אורי ובן) הגיעו באותו הזמן לשטיח בנקודת הסיום. לאחר בירור עם הפקת המירוץ הבין-לאומית לגבי הנהלים במקרה כזה, התברר כי הזוג ששני חבריו דרכו ראשונים על השטיח הוא זה שיחשב כמי שהגיע ראשון. במקרה זה, הזוג שהגיע שני היה האחרון להגיע באותו מקטע ולפיכך, דינו היה להיות מודח וכך, אחרי בדיקת צילומי ההגעה לשטיח, התקבלה החלטה לפיה אורי ובן נותרו במשחק.
מנחה: רון שחר
היעדים בעונה השמינית.
המדינות והערים אליהן הגיעו הצוותים במהלך המירוץ:
עונה תשיעית.
לאחר שרון שחר, מנחה התוכנית, נטל חלק ב"הזמר במסכה", המשודרת בשידורי קשת, הוא נשאל האם השתתפותו בתוכנית של חברה מתחרה פירושה כי לא תצולם עונה נוספת ל"מרוץ למיליון". שחר הסביר כי לאור העובדה שמשבר הקורונה יוצר קשיים להפקת "המירוץ למיליון" בשל הגבלות שונות הקשורות למגפה במדינות שונות, צילומי העונה הבאה יתקיימו, ככל הנראה, רק לאחר הגעה לפתרון בנושאים אלה.
קישורים חיצוניים.
מידע וכתבות:
ביקורות:
דיירון רובלס
אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן
אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן (בספרדית: Estadio Ramón Sánchez Pizjuán) הוא אצטדיון כדורגל במזרח העיר סביליה שבספרד המכיל 43,883 מושבים. הוא המגרש הביתי של סביליה. האצטדיון נפתח ב-1958, כ-20 שנה מאז רכישת הקרקע לבנייתו ב-1937. האצטדיון נוסד כתחליף לאסטדיו נרביון, ונקרא על שמו של נשיא המועדון במשך מספר רב של שנים. האצטדיון הוא התשיעי בגודלו בספרד.
לעיתים משחקת באצטדיון נבחרת ספרד. ב-22 משחקים באצטדיון, היא ניצחה ב-19 וסיימה בתיקו בשלושה נוספים, ומשום כך רמון סאנצ'ס פיחואן הוא האצטדיון היחיד בו הנבחרת משחקת בדרך קבע אך מעולם לא הפסידה בו.
היסטוריה.
נשיא מועדון הכדורגל סביליה דאז, רמון סאנצ'ס פיחואן, רכש את הקרקע לבניית האצטדיון ב-1937. הבנייה עצמה החלה ב-1954 בלבד. לבחירת עיצוב האצטדיון נערכה תחרות, שניצח בה מנואל מוניוס מונסטרי, האדריכל שהיה שותף גם בעיצוב אצטדיון סנטיאגו ברנבאו.
לאחר מותו של פיחואן, מחליפו כנשיא המועדון, רמון דה קרנסה, הניח את אבן היסוד ב-2 בדצמבר 1956. אף על פי שלא הושלמה בנייתו, נפתח האצטדיון ב-7 בספטמבר 1958 במשחק ידידות בין סביליה לריאל חאן, שהסתיים בתוצאה 3:3. העבודה על האצטדיון הסתיימה ב-1974 בלבד, ותכולת האצטדיון הגיעה לכמות שיא של 77,000 צופים.
ב-1982 אירח האצטדיון שני משחקים של גביע העולם בכדורגל. הראשון היה בשלב הבתים, בין נבחרת ברזיל ונבחרת ברית המועצות, והשני היה בחצי הגמר, בין נבחרת גרמניה ונבחרת צרפת. ארבע שנים מאוחר יותר, אירח את משחק גמר גביע אירופה לאלופות 1986 בין ברצלונה לסטיאווה בוקרשט.
מאז המונדיאל עבר האצטדיון מספר שיפוצים ושינויים, שעיקרם היה הקטנת התכולה של האצטדיון. תחילה ל-70,500 צופים ומאוחר יותר 66,000 בשנות ה-80, עד ל-45,500 צופים לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-20, בהתאם לחוקי פיפ"א האוסרים על מקומות צפייה בעמידה, ולפיכך מותקנים מושבים שמאפשרים כמות מצומצמת של צופים.
ב-18 במאי 2022 נערך באצטדיון משחק הגמר בין איינטרכט פרנקפורט לבין גלאזגו ריינג'רס במסגרת הליגה האירופית.
רמון סאנצ'ס פיחואן
רמון סאנצ'ז פיחואן
רמון סנצ'ז פיחואן
רמון סנצ'ס פיחואן
ראמון סאנצ'ס פיחואן
ראמון סאנצ'ז פיחואן
ראמון סנצ'ז פיחואן
אצטדיון רמון סאנצ'ז פיחואן
אסטדיו ראמון סאנצ'ס פיז'חואן
קרב מכמש
אסטדיו רמון סאנצ'ס פיחואן
אסטדיו רמון סאנצ'ז פיחואן
סאנצ'ס פיחואן
סאנצ'ז פיחואן
סנצ'ז פיחואן
מרקו ון בסטן
בועז וכטל
בועז וכטל (נולד בשנת 1958) יזם ישראלי בתחום החקלאות והקנאביס הרפואי, אקטיביסט למען לגליזציה של סמים קלים וקנאביס רפואי, מייסד מפלגת עלה ירוק והיו״ר הראשון שלה. ממייסדי חברת "רוטס טכנולוגיות חקלאיות" ובעבר גם מנכ"ל חברת "MMJ PhytoTech". מייסד ויו"ר חברת קרסופארמה - חברת קנאביס רפואי הנסחרת בבורסה האוסטרלית ומייצרת תוספי מזון מבוססי CBD לשוק ההומני ולחיות.
ביוגרפיה.
עם סיום שירותו הצבאי עבר בשנת 1980 לבוסטון בה סיים תואר ראשון בחינוך בהיברו קולג'. בשנת 1982 שב לישראל. לאחר מלחמת לבנון הראשונה החל לעבוד בנספחות צה"ל בשגרירות ישראל בוושינגטון. במקביל סיים תואר שני בניהול ושיווק באוניברסיטת מרילנד.
בשנת 1988 עבר לניו יורק והחל לפעול בתחום הגמילה מסמים. הוא טיפל במאה מכורים לסמים קשים באמצעות איבוגאין - צמח אפריקאי בעל חשיבות תרבותית ורפואית גדולה במערב אפריקה. ביחד עם ממציא השיטה הוא כתב מדריך טיפולי המשמש בסיס לטיפולי גמילה.
וכטל בוגר קורס לניהול ניסויים קליניים ובוגר קורס יועצים לתוכניות מו"פ של האיחוד האירופאי המשותף.
בשנת 1994 שב לישראל, והקים יחד עם שלומי סנדק את עמותת עלה ירוק. בשנת 1999 הקים את מפלגת עלה ירוק ביחד עם שלומי סנדק. וכטל עמד בראשה עד ל-3 במאי 2006.
בשנת 2012 יסד עם ד"ר שרון דביר את חברת "רוטס טכנולוגיות חקלאיות", לאחר מכן החל לשמש לתקופה קצרה כמנכ"ל חברת "MMJ PhytoTech" האוסטרלית שעושה שימוש בטכנולוגיה רשומה של האוניברסיטה העברית מתחום הקנאביס הרפואי. ב-2016 הקים את חברת cresopharma הנסחרת בבורסה האוסטרלית. הוא משמש כדירטור ויו"ר החברה מאז, מרצה ויועץ ברחבי העולם בנושא קנאביס רפואי.
וכטל נשוי ואב לשלושה ילדים.
סאנצ'ז פיזחואן
סאנצ'ס פיזחואן
רמון סאנצ'ס פיזחואן
ראמון סאנצ'ס פיזחואן
רמון סאנצ'ז פיזחואן
נהר זברוץ'
Xtra HOT
אבה
אַבָּה (באנגלית: Aba) היא העיר הגדולה ביותר במדינת אביה שבדרום-מזרח ניגריה, נכון לשנת 2021 מתגוררים בעיר 1,114,388 תושבים, העיר שוכנת לגדות נהר אבה כ-464 ק"מ דרום מזרחית ללאגוס. זוהי עיר מסחרית בעלת מוניטין של תעשיות קטנות.
היסטוריה.
בתחילה היה האזור מיושב על ידי שבט נגווה (Ngwa), הקשור לבני האיגבו, עם של ילידים שחומי עור, שרובם שוכנים בדרום-מזרח ניגריה. המקום שעליו נבנתה העיר הועבר לשליטת הממלכה הבריטית על ידי קהילת אזיוקו-אבה (Eziukwu-Aba), והפך למרכז המנהלי של הממשלה הקולוניאלית הבריטית.
ב-1901 הקימה בריטניה מוצב צבאי בעיר, וב-1915 נבנתה מסילת רכבת שחיברה אותה לעיר פורט הארקור, בירת מדינת ריבר-סטייט שבניגריה. ברכבת העבירו מוצרי חקלאות כגון שמן דקלים. ב-1929 פרצה בעיר התקוממות של נשים שכונתה "מהומות נשות אבה" ("The Aba Women Riot") במחאה על המיסים הקולוניאליים.
ב-1967 הקימו בני האיגבו הנוצרים מדינה עצמאית בדרום-מזרח ניגריה בשם ביאפרה, שאבה נכללה בתחומה. אבה אף שימשה לזמן מה בירת ביאפרה, לאחר נפילתה של הבירה המקורית, אנוגו, לידי כוחות ניגריה, ועד שנכבשה בעצמה בספטמבר 1968. ב-1970 הסתיימה המלחמה בתבוסתה של ביאפרה ושילובה מחדש בניגריה.
באזורים סביב העיר חיים כארבעה מיליון אנשים, רובם עובדי אדמה קשי יום שנזנחו על ידי ממשלתם. באזור בארות נפט רבות המשתרעות עד לעיר פורט הארקורט, מרחק של כ-30 קילומטר. צינור באורך 30 קילומטר, מוביל לעיר גז טבעי ממאגר "Imo River" ומספק לעיר אנרגיה לתפעול תחנות הכוח המקומיות.
פוליטיקה.
תושבי אבה סבלו רבות מאי צדק חברתי ומדחיקה לשוליים על ידי הממשלה. אוקפאבי אסיקה (Ukpabi Asika), שהיה מושל בובה של מזרח ניגריה, התעלם מן העיר, ומושלים שבאו אחריו שיפרו אך במעט את מצבה של העיר מבחינה מדינית-חברתית. בשנות ה-80 חל שיפור במצב כאשר שופרו התשתיות בעיר והוקמו בתי ספר וכבישים. העיר מחולקת לשני אזורי שלטון מקומי, המכונים "אבה צפון" ו"אבה דרום". המרכז של אזור "אבה צפון" נמצא ב-Eziukwu-Aba, והמרכז של "אבה דרום" נמצא ב-Aba Town Hall.
כלכלה.
אבה היא עיר מסחרית בעלת מוניטין של תעשיות קטנות וכמה שווקים גדולים, בהם שוק אריאריה (Ariaria market) המפורסם. בעיר, המאוכלסת בצפיפות, מספר רב של אמנים ובעלי מלאכה. המקומיים מכנים את עירם כ"טאיוואן של אפריקה". התעשיות הקטנות, שאינן נתמכות על ידי הממשלה מייצרות בעיקר נעליים, ביגוד, נייר, מוצרי ריהוט, חומרי בניין, משקאות ומוצרי מתכת.
נצרות.
הפעילות המיסיונרית הבריטית, שנוהלה על ידי האגודה המיסיונרית הנוצרית (Church Missionary Society; בקיצור CMS), הביאה איתה את הזרם האוונגליסטי לדרום ניגריה וגם לעיר אבה. הכנסייה הראשונה הוקמה בעיר ב-1920 ונקראת St. Michael's Cathedral Anglican Church. הכנסייה מפעילה בתי ספר ברחבי העיר.
יש בעיר גם נוכחות של הכנסייה הקתולית. St. Joseph Cathedral הייתה כנסייה שנחשבה במשך זמן רב ככנסייה הגדולה בעיר. הכנסייה הקתולית מפעילה בתי ספר ברחבי העיר.
מקדש אבה ניגריה (Aba Nigeria Temple) הוא המקדש היחידי בניגריה הנמצא בחסות כנסיית המורמונים.
אסלאם.
באבה יש קהילת מוסלמים, והמסגד הגדול ביותר בעיר הוא מסגד Hospital Road.
חינוך.
בעיר למעלה מ-90 בתי ספר יסודיים, רובם פועלים בשתי משמרות.
כמו כן פועלות בה מספר אוניברסיטאות:
בריאות.
בעיר מספר בתי חולים, שהחשובים בהם הם Abia State University Teaching Hospital, Wimpole Clinic, Horstman Hospital וכמה בתי חולים פרטיים.
תחבורה.
העיר מחוברת לרשת הרכבות הניגרית ומשמשת גשר תחבורתי לערים השכנות. היא גם מקושרת היטב ברשת כבישים לערים פורט הארקורט, איקוט אקפנה (Ikot Ekpene), אוורי (Owerri) ואומואהיה (Umuahia).
ספורט.