לאחר שחרורו ממחנה העבודה באסיה התיכונה נסע ברכבת עד שהגיע לעיר הנמל אודסה, ומשם הפליג לארץ ישראל, שבור בגופו אך איתן ברוחו. עם בואו לארץ לא יכול היה להחליט אם ללכת לכפר, לקיבוץ או לעיר, ולכן החל לשוטט ברחבי המדינה במטרה לבחון את הנושא. לאחר שובו ממסעותיו ארז את חפציו והתיישב בגבעת השלושה. התאהב בדינה ביק שגם היא עלתה מאוקראינה עם בנה יוסף ב 1935 לישראל ודינה נולדו שני ילדים אילנה ועמירם. עמירם נהרג בשנות ה-80 בתאונת דרכים. יוסף (יוסקה אלון) נפטר ב 2014 ואילנה מתגוררת בקיבוץ עינת. עבד בענפי המשק השונים, עד למותו מנגיחת פר משתולל בראשית שנת 1939, בגיל 41. לאחר מותו נמצא בחדרו מכתב קצר שהיה ממוען לאחיו ברוסיה, שאותו עדיין לא הספיק לשלוח ובו נאמר: ״יש לי ספוק רב בחיי כאן, מובן שיש לי צרות שונות, אבל אני
מרגיש שהנני חי – וזה העיקר״.
לאחר מותו שינו אלמנתו וילדיו את שם משפחתם לאלון, על שם אחד משיריו של חצקביץ "אני אלון".
עבודתו הספרותית.
את כתיבתו החל עוד באוקראינה. חבריו סיפרו שתמיד הייתה עמו מחברת שבה כתב את חוויותיו, אולם לפרסם החל רק בארץ. שיריו הופיעו במסגרת המוסף הספרותי של "דבר". הוא מדגיש את הרעיון של ״גזירת נצח החיים״. בייחוד חזק רעיון זה בשירו ״דבר היום״. דב שטוק (סדן), בהספד שפורסם בקובץ משל חצקביץ', שראה אור לאחר מותו, "אלון במולדת", מספר כי הוא דרש מאוד לזרז את פרסום השיר ולחץ עליו בשיחות ומכתבים. הנושא העיקרי שבשיריו הוא הרעיון של הכות שורשים רבים ככל האפשר בארץ. תרגם גם משירי לרמונטוב ולורד ביירון.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
וואדג'ת
ווַאדְגֶ'ת הייתה אלה מצרית בצורת קוברה. הייתה אלת העיר בוטו, יותר מאוחר הייתה לאלה של הפפירוסים, פרעונים ושל כל מצרים התחתונה. הוצגה בתור קוברה הכרוכה סביב צמח פפירוס. על פי המיתוס וואדג'ת עזרה לאיזיס להציל את בנה הורוס מדודו סת כשאיזיס הסתתרה בדלתא של הנילוס. דמיון בין מיתוס זה למיתוס של לטו ואפולו הוביל לכך שבתקופה הלניסטית קישרו בין וואדג'ת ללטו.
וואדג'ת הייתה אחת משתי גבירות שייצגו את מצרים העילית והתחתית. לכל חלק של הממלכה המצרית היה כתר שייצג אותה, לבן לעילית ואדום לתחתית ושניהם ייצגו את הממלכה המאוחדת. נחבת בצורת נשר ייצגה את מצרים העילית וואדג'ת בצורת קוברה ייצגה את מצרים התחתית.
המבנים המסורתיים של האשנטי
המבנים המסורתיים של האשנטי הם סדרת מבנים שהוכרזו בשנת 1980 כאתר מורשת עולמית מטעם ארגון אונסק"ו. מבנים אלה מפוזרים בעשרה אתרים באזור ההתיישבות ההיסטורי של עם האשנטי, צפונית-מזרחית ודרומית לעיר קומאסי שבגאנה, והם מהווים את השריד החומרי האחרון לתרבותם, שהגיעה לשיאה במאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19.
מרבית כפרי האשנטי חרבו במהלך המלחמות שהתחוללו בינם לבין הבריטים, בין השנים 1806 ו-1901; וכיום שרד מספר מועט של מבנים מסורתיים, רובם בני לא יותר ממאה שנים, החבים את קיומם לעובדה ששימשו כמקדשים. בעבר שימשו בתים דומים גם למגורים וכמחסנים. עשרת האתרים שוכנים בכפרים אבירים (Abirim), אסאוואסה (Asawase), אסנמאסו (Asenemaso), בודוואסה (Bodwease), אג'יסו בסאסה (Ejisu Besease), אדארקו ג'אצ'ייה (Adarko Jachie), אדוונאסה (Edwenase), קנטינקרונו (Kentinkrono), פטאקרו (Patakro) וסאמאן (Saaman).
המבנים עשויים מאדמה, עץ וקש, והם רגישים לפגעי הזמן ומזג האוויר. הם ערוכים סביב חצר מרכזית, ובנויים מסדרה של עמודי עץ, חיפוי מחזרן וגגות קש מחודדים הנחים על קונסטרוקציית עמודים. רצפתם עשויה מעיסת חרסית, וחזיתם הקדמית צבועה בלבן ומחופה בתבליטים עשירים מבוץ המודבקים על יריעות העץ. העיטורים כוללים צורות גאומטריות דוגמת ספירלות וערבסקות, עיטורים מעולם הצומח, ודמויות אדם ובעלי חיים. העיטורים קשורים אל סמלי האדינקרה (Adinkra) המסורתיים, שלהם נודעת משמעות דתית ומסורתית, והם הועברו מדור לדור. בחזית המבנה קבוע מעקה ולעיתים גם חלון שבו סורג מסוגנן.
הגשמים והלחות האופייניים לאקלים הטרופי, כמו גם פגיעת הטרמיטים מקשים על שימור המבנים; וברובם הוחלף גג הקש בגג מתכת, ואחרים השתמרו באופן חלקי. ועד המוזיאונים ומונומנטים של גאנה (The Ghana Museums and Monument Board) מתחזק את האתרים.
אנטון שינדלר
אנטון פליקס שינדלר (בגרמנית:
Anton Felix Schindler; 13 ביוני 1795 - 16 בינואר 1864) היה חבר, מזכיר וביוגרף מוקדם של לודוויג ואן בטהובן. שינדלר נולד במדלוב שבמוראביה ומת בפרנקפורט.
היווצרות חוסר אמון.
אף כי כבר בשנות ה-50' של המאה ה-19 היוו הסתירות בדין וחשבון של שינדלר בולטות דיין להניע את אלכסנדר וילוק תאייר להתחיל במחקר לכתיבת הביוגרפיה החלוצית שלו עצמו, הייתה זו סדרה של מאמרים מוזיקולוגיים שהתפרסמו מאז שנות ה-70' של המאה ה-20 שחיסלה מן היסוד את המוניטין של שינדלר כמקור מוסמך ומהימן. הוכח, ששינדלר זייף פסקאות ב"ספרי השיחה" של בטהובן (שלתוכן הכניס הרבה פסקאות בדויות לאחר מותו של בטהובן) וכי הגזים באורך היכרותו הקרובה עם המלחין ("11 או 12" השנים שלהן טען היו ככל הנראה לא יותר מחמש או שש). כמו כן סבורים, ששינדלר השמיד יותר ממחצית ספרי השיחה. "בטהובן התמציתי" (The Beethoven Compendium) (קופר 1991, עמ' 52) מרחיק לכת עד לאמירה, שהנטייה של שינדלר לאי-דיוק והמצאות חסרות-יסוד הגיעה לממדים כאלה, שאין כל אפשרות לסמוך על משהו מרשומותיו כל עוד אין לו סימוכין בראיות אחרות. במועד מאוחר יותר בחן תאודור אלברכט מחדש את שאלת אמינותו של שינדלר, ובאשר להשמדה לכאורה של מספר עצום מספרי השיחה, הגיע למסקנה, שלא ייתכן שהאמונה הנפוצה הזאת הייתה נכונה.
יו רוס, ברון סטרת'נירן הראשון
יו הנרי רוס, ברון סטנת'נירן הראשון (באנגלית: Hugh Henry Rose, 1st Baron Strathnairn; 6 באפריל 1801 - 16 באוקטובר 1885) היה פילדמרשל, אשר שירת בצבא הבריטי במהלך המאה ה-19. בין היתר שירת רוס במלחמת קרים ומוכר במיוחד עבור פיקודו על הכוח הבריטי במהלך המערכה במרכז הודו במרד ההודי הגדול. בהמשך שירותו בצבא, היה רוס למפקד העליון על צבא הודו הבריטית והכוחות הבריטים באירלנד.
קריירה צבאית.
רוס נולד וגדל בברלין שם נשא אביו במשרה דיפלומטית. לאחר שעבר הכשרה באקדמיה צבאית, התגייס רוס ביוני 1820 לרגימנט סאטרלנד היילנדרס ה-93 בדרגת קצונה ראשונה (אנסיין). במהלך השנים התקדם מהר ועבר מספר יחידות כך שבשנת 1826 קיבל את דרגת המייג'ור והיה למייג'ור רגימנטלי של רגימנט ההיילדס ה-92 בשנת 1829. ברוב שנותיו הראשונות בצבא הבריטי, שירת רוס באירלנד ולאחר מכן הועבר לגיברלטר בשנת 1833 ולמלטה בשנת 1836.
המזרח התיכון.
בשנת 1839 הועלה רוס לדרגת לוטננט קולונל ונבחר לצד קצינים נוספים לעזור לצבא הטורקי יחד עם הצי המלכותי הבריטי במערכה בסוריה. לאחר תקופה קצרה בתור שליח דיפלומטי בחצרו של אבראהים פאשא, שירת רוס כיועץ של עומאר פאשה בראש הצבא הטורקי, במהלך הפלישה לחופי יפו. על שירותו במהלך מלחמת סוריה, הוענק לרוס מסדר התהילה, מדליית המלחמה וחרב של כבוד, בנוסף הוענק לו ממלך פרוסיה מסדר יוהאן הקדוש. לאחר מכן קודם רוס לפיקוד הכוח הבריטי בסוריה, תפקיד בו שירת בהצטיינות במשך שבע שנים כשהוא תורם לשמירת היציבות באזור לבנון. על שרותו הצבאי והדיפלומטי הוענק לרוס דרגת "עמית" במסדר האמבט בנוסף להכרה ושבחים מצד הפרלמנט הבריטי.
מלחמת קרים והודו.
במהלך מלחמת קרים (1856 - 1858) שירת בהצטיינות במספר תפקידי מטה, הוא השתתף בקרבות העיקריים של המלחמה ואף נפצע במהלכה. לאחר המלחמה זכה רוס להערכה רבה מהממונים עליו, הוא עוטר בלגיון הכבוד הצרפתי, מדליית קרים (עם שלושה אבזמים) והוענקה לו דרגת "קצין מפקד" במסדר האמבט.
בספטמבר 1857 הגיע רוס להודו וקיבל פיקוד על 'דיוויזיית פּוֹנה' כחלק מהכוח הבריטי אשר נלחם כנגד המורדים במרד ההודי. בין ינואר ליוני 1858 פיקד רוס על 'כוח מרכז הודו' וניהל את המערכה במרכז הודו. במהלך מספר חודשים ניהל רוס מערכה מהירה ומוצלחת כנגד כיסי התנגדות וכוחות מורדים ברחבי מרכז הודו, לבסוף אחרי שחרור הערים הנצורות ומספר קרבות, הצליח הכוח האנגלו-הודי בפיקודו של רוס להביס את רני לאקשמיבאי וטאטיה טופא והכוחות המורדים תחת פיקודם.
שנים אחרונות.
לאחר סיום המרד ההודי הגדול, בפברואר 1860 קיבל רוס את תפקיד המפקד העליון של ארמיית בנגל. ביוני אותה השנה עם סיום תפקידו של קולין קמבל, מונה רוס למפקד העליון של צבא הודו הבריטית, תפקיד אותו מילא במהלך התקופה הסוערת שלאחר המרד כאשר נדרשו רפורמות ושינויים רבים כדי להחזיר את היציבות לצבא בהודו. על תרומתו לייצוב צבא הודו, הוענק לרוס דרגת "אביר מפקד גדול" במסדר כוכב הודו בשנת 1866, בשנה זו הוענקה לו גם הברונות סטרת'נירן (אזור במרכז הודו).
בין השנים 1865–1870 שירת רוס בתור מפקד הכוחות הבריטים באירלנד. בשנת 1867 הועלה לדרגת גנרל, שנתיים לאחר מכן קיבל את תפקיד הקולונל של משמר הסוסים המלכותי ובשנת 1877 הועלה לדרגת פילדמרשל. בשנות חייו האחרונות חי רוס בלונדון, הוא נפטר ב-16 באוקטובר 1885 בגיל 84, בפריז. מכיוון שלא היו לו ילדים, תואר הברונות שלו הופסק עם מותו.
ג'דזיה דקס
לוטננט-קומנדר ג'דזיה דקס (באנגלית: Jadzia Dax), בגילומה של השחקנית האמריקאית טרי פארל, היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", ואחת מהדמויות הראשיות והקבועות בשש העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה "".