בריאת האדם (באיטלקית: Creazione di Adamo) הוא קטע מהפרסקו שצייר מיכלאנג'לו על תקרת הקפלה הסיסטינית בין השנים 1512-1508. הפרסקו מתאר את בריאת אדם, האדם הראשון, בידי אלוהים, סיפור המובא בתנ"ך בספר בראשית. כרונולוגית היה זה החלק הרביעי בסדרת ציורי תקרת הקפלה הסיסטינית המתארים סצינות מספר בראשית, אך הוא היה אחד מהאחרונים מביניהם שעליהם סיים מיכלאנג'לו את עבודתו.
קומפוזיציה.
האלוהים מואנש בפרסקו ומוצג כאדם זקן בעל זקן לבן, עטוי בגלימה, בעוד שאדם, המופיע בחלק השמאלי התחתון, עירום לגמרי. היצירה מציגה את האל במלוא הדרו. הבד הסגול המתנופף ברוח חושף קבוצה גדולה של מלאכים המלווים אותו. במידה רבה דמותו היא האנושית ביותר - רגלו חשופה ובגדו הסגלגל והדק מתנופף ברוח ומדגיש את תווי גופו. ידו האחת נשענת על כתפו של אחד המלאכים וידו השנייה מושטת קדימה לעבר אדם, כדי למסור את ניצוץ החיים מאצבעו לאדם, ששוכב בהסבה, נשען על ידו האחת ומותח את ידו השנייה לעבר האל כבתמונת מראה לאלוהים. זוהי רמיזה לכך שהאדם נברא בצלמו של האל ובדמותו (בראשית א' 26). מיכלאנג'לו בחר להנציח את הרגע שלפני הנגיעה בין שתי הדמויות, ובכך יצר אפקט של מתח המזכיר יצירות מן האמנות הקלאסית כגון "זורק הדיסקוס". הדמות האנושית שעליה מגן האל תחת זרועו השמאלית היא כפי הנראה חוה, בשל חזותה הנשית והמבט שהיא מישירה כלפי אדם, אך הוצע גם כי זוהי מריה הבתולה, נפש האדם המואנשת, או מלאך בעל מבנה גוף נשי.
ייתכן כי המזמור "ויני קריאטור ספיריטוס" (Veni Creator Spiritus) מימי הביניים היווה מקור השראה למיכלאנג'לו ביצירתו זו, שכן המזמור מבקש ש"אצבע יד ימינו של האב" ("digitus paternae dexterae") תעניק למאמין את כישרון הדיבור.
תאוריות אנטומיות.
הסברים שונים הוצגו למשמעות הקומפוזיציה המקורית של "בריאת האדם", ורבים מהם נאחזו כנקודת פתיחה במומחיותו המתועדת-היטב של מיכלאנג'לו באנטומיה האנושית. בשנת 1990 הציע הרופא האמריקאי פרנק לין משברגר במאמר שפרסם כי הדמויות והצורות שברקע האל מהוות תיאור מדויק אנטומית של מבנה המוח האנושי, ומציגות את האונה המצחית, תצלובת הראייה, גזע המוח, בלוטת יותרת המוח והחריץ המרכזי של המוח הגדול. משברגר אף טען כי בסצנה אכן מתרחשת תקשורת ישירה בין האדם לאל למרות הפער שביניהם, בדומה לתקשורת בין תאי עצב שמעבירים האחד לשני אינפורמציה ביוכימית דרך המרווח הסינפטי.
ניתוח אנטומי אחר קישר את הסצנה עם אירוע הלידה. לפיו, הבד האדום שסביב האל הוא בצורה של רחם אנושי, והצעיף הירוק, המתנופף מתחתיו, יכול לייצג את חבל הטבור שנחתך זה עתה.
בתרבות הפופולרית.
היצירה "בריאת האדם" היא אחת מיצירות האמנות המפורסמות ביותר בכל הזמנים, וככזו היא זכתה לאזכורים רבים בתרבות הפופולרית והייתה מושא לפרודיות רבות. פעמים רבות, פרודיות אלו מחליפות ביצירה את אלוהים, את אדם או את שניהם בדמויות שונות.
מוריס קוב דה מורוויל
אתלטיקה באולימפיאדת ברצלונה (1992)
אולימפיאדת ברצלונה (1992) נערכה בברצלונה, ספרד. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-31 ביולי לבין ה-8 באוגוסט 1992. נערכו 43 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו (19 לנשים ו-24 לגברים), בהשתתפות 1,741 משתתפים (630 נשים ו-1,111 גברים) מ-156 מדינות.
אירועים בולטים.
ארצות הברית () זכתה שוב במקום הראשון עם 12 מדליות זהב ו-30 מדליות בסך הכל. שלושה שיאי עולם לגברים ניקבעו בתחרות כולם על ידי אתלטי ארצות הברית. קווין יאנג () בריצת 400 מטר משוכות (שיא עולם הנוכחי, 2014) ובשתי ריצות שליחים 4x100 מטר ו-4x400 מטר.
האתלטיות הבולטות.
גוון טורנס () שזכתה ב-3 מדליות, שתי מדליות זהב ו-1 כסף. ג'קי ג'וינר קרסי () שזכתה ב-2 מדליות, מדליית זהב בקרב שבע פעם שנייה ברציפות ובמדליית ארד ואוולין אשפורד () שזכתה במדליה האולימפית הרביעית שלה בריצת שליחות 4x100 מטר, הישג שרק 4 אתלטיות קבעו.
האתלטים הבולטים.
מייקל מארש (), קווינסי ווטס () וקרל לואיס () שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב. לואיס זכה בפעם השלישית ברציפות בקפיצה לרוחק.
מתוך 39 אלופי עולם במקצועות אישיים, רק 3 זכו במדליית זהב, כולן נשים: מארי-ז'וזה פרק () בריצת 400 מטר, חסיבה בולמרכה (), בריצת 1500 מטר והייקה הנקל () בקפיצה לגובה. ארבעה אתלטים שהיו מועמדים לזכייה, לא הצליחו לממש את הציפיות מהם ולזכות במדליה בתחרויות: סרגיי בובקה ( המשלחת המאוחדת), האלוף האולימפי היוצא, אלוף העולם, ושיאן העולם לא הצליח לעבור את הגובה ההתחלתי שבו בחר בקפיצה במוט, נור א-דין מורסלי () אלוף עולם ושיאן העולם סיים במקום שביעי בריצת 1500 מטר, מייקל ג'ונסון () אלוף העולם בריצת 200 מטר סיים במקום 12 בגלל הרעלת מזון ודני אוורט () בעל התוצאה השנייה בריצת 400 מטר ניפצע בשלב חצי הגמר.
One X (תרגום חופשי:אחד X) הוא אלבומה השני של להקת הרוק מקנדה ת'רי דייז גרייס.
אלבום זה היווה צעד משמעותי בקריירה של הלהקה ונתן לה הצלחה רבה.
רקע.
בשנת 2005 אדם גונטיאר, סולן הלהקה, עבר גמילה מהתמכרות לאוקסיקונטין והצליח עד היום להישאר פיכח. הרבה שירים באלבום נכתבו על רקע זה.
לפני יציאת האלבום, הופיעה הלהקה עם שני שירים מתוכו: Animal I Have Become וNever Too Late.
ב-31 במרץ, כ-3 חודשים לפני יציאת האלבום, יצא הסינגל הראשון באלבום, "Animal I Have Become", שזכה להצלחה רבה באינטרנט והגיע למקום הראשון במצעד הרוק המודרני של ארצות הברית.
ב-16 ביוני שוחרר האלבום באופן רשמי ומכר בשבוע הראשון ליציאתו 78,000 עותקים. האלבום הגיע למקום השני בקנדה ולמקום החמישי במצעד האמריקאי.
הסינגל השני של האלבום, "Pain", הגיע למצעדי רוק מרכזיים בדצמבר 2006 ולמצעדי רוק מודרני בפברואר 2007.
הסינגל השלישי "Never Too Late" יצא באפריל 2007. השיר הפך ללהיט הגדול של הלהקה והאהוב ביותר על סולנה.
"Riot" הוא הסינגל הרביעי מתוך האלבום, שגם כן זכה להצלחה גדולה. כמו רוב השירים באלבום שנכתבו על רקע חוויות הגמילה של אדם, שיר זה מוחה נגד על הדברים השליליים בחיים.
שיר נוסף שזכה להצלחה הוא "Time Of Dying", זאת למרות שלא שוחרר כסינגל או קליפ.
הצלחת האלבום.
האלבום זכה להצלחה רבה וגדולה בהרבה יותר מהאלבום הראשון.
באוגוסט 2007 קיבל אלבום פלטינה על מכירת יותר ממיליון עותקים.
האלבום מכר 1,750,000 עותקים בארצות הברית בלבד.
השירים "Animal I Have Become" ו-"Riot" השתתפו במשחק "WWE SmackDown vs. Raw 2007".
רשימת שירים.
האלבום מכיל 13 רצועות:
מצעדים.
בילבורד Hot 200- מקום 5
המצעד הקנדי- מקום 2
אלכסנדר פיין
קונסטנטין אלכסנד פיין (באנגלית: Constantine Alexander Payne; נולד ב-10 בפברואר 1961) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי אמריקאי. זוכה שני פרס אוסקר, שני פרסי גלובוס הזהב ופרס באפט"א. זכה להערכה רבה על סרטיו "בחירות או לא להיות", "דרכים צדדיות", "היורשים", "נברסקה" ו"אודות שמידט".
ביוגרפיה.
פיין נולד באומהה, נברסקה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא יווני וגרמני. הוריו הם פגי וג'ורג' פיין, בעלי מסעדה. הוא הצעיר מבין שלושה אחים. במקור היה שם משפחתו "פאפאדופולוס". למד היסטוריה וספרדית באוניברסיטת סטנפורד, לצורך התואר שלו בספרדית למד פיין גם באוניברסיטת סלמנקה שבספרד.
סיים בהצטיינות את לימודיו בבית ספר לקולנוע ותיאטרון של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
קריירה קולנועית.
בזמן שעבד בעבודות מזדמנות הכיר פיין את שותפו המקצועי התסריטאי ג'ים טיילור. בשנת 1996 ביים וכתב ביחד עם טיילור את הדרמה הקומית העצמאית "החברות של רות", סרט אשר זכה לחשיפה והערכה רבה בפסטיבל סאנדנס. שלוש שנים מאוחר יותר, הוציא לאקרנים את סרטו השני, הקומדיה הפוליטית "בחירות או לא להיות" בה פרצה זוכת האוסקר ריס וית'רספון.
פיין זכה על עבודתו בשני פרסי אינדפנדנט ספיריט לבמאי הטוב ביותר ולתסריט הטוב ביותר ביחד עם ג'ים טיילור. בטקס האוסקר בשנת 2000 הועמד ביחד עם טיילור לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
בשנת 2001 כתבו פיין וטיילור ביחד עם פיטר בוכמן את התסריט לשובר הקופות "פארק היורה 3". ב-2003 זכה פיין ביחד עם טיילור בפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר על סרטו "אודות שמידט", את פרס הבמאי הטוב ביותר לו היה מועמד הפסיד פיין למרטין סקורסזה. הסרט הועמד לפרס דקל הזהב ולשני פרסי אוסקר לשחקנים ג'ק ניקולסון וקתי בייטס.
בשנת 2004 ביים פיין את הדרמה העצמאית מועמדת 5 פרסי האוסקר "דרכים צדדיות" שמתארת את מסעם של שני חברים, בגילומם של פול ג'יאמטי ותומאס היידן צ'רץ', למחוז יין בקליפורניה.
פיין זכה על תסריט הסרט ביחד עם ג'ים טיילור בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר ובפרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר.
בנוסף הועמד פיין לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ולפרס הבמאי הטוב ביותר של גלובוס הזהב. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי. והועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
באותה השנה היה פיין גם שותף להפקת הדרמה "מלכודת לנשיא" לצידם של אלפונסו קוארון ולאונרדו דיקפריו.
לאחר ההצלחה לה זכה נכשל פיין בהוצאה לפועל של פרויקטים נוספים בשל בעיות מימון.
פיין הוציא לאקרנים את סרטו החמישי "היורשים" ב-2011 שבע שנים לאחר הצלחתו עם "דרכים צדדיות".
הסרט זכה להצלחה רבה בהוליווד עם זכייה פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה ובפרס האוסקר השני של פיין לתסריט המעובד הטוב ביותר אותו חלק עם השחקנים נט פקסון וג'ים ראש.