בחלק המערבי של המחוז יש פחות קירטון וחרסית המאפיינים את דרום-מזרח אנגליה, ובמקומם ניתן למצוא חוואר וגרניט שמקורם בדבון. במשך שנים מקובל היה לחשוב כי פילסדון פן (277 מטרים) היא הגבעה הגבוהה ביותר בדורסט, אך בסקרים שנערכו בשנים האחרונות התברר כי הגבעה הגבוהה ביותר היא לואסדון היל, המתנשאת ל-279 מטרים.
בדורסט יש את האחוז הגבוה ביותר של אזורי שימור באנגליה, הכוללים את האזור של יופי טבעי יוצא דופן (44% משטח המחוז), אתר מורשת עולמית (155 קילומטרים), שני חופי מורשת (92 קילומטרים רבועים), ואתרים בעלי עניין מדעי מיוחד (199.45 קילומטרים רבועים). נתיב החוף הדרום מערבי, שהוא שביל לאומי, משתרע לאורך חוף דורסט בין הגבול עם דבון לקרבת פול.
אקלים.
האקלים של דורסט מאופיין בקיץ חם ובחורף מתון, כיוון שהוא המחוז השלישי באנגליה מכיוון דרום, אך איננו מערבי מספיק כך שיושפע מהרוחות האטלנטיות החזקות של קורנוול ודבון. דורסט, ביחד עם דרום-מערב אנגליה, מאופיין בטמפרטורות חורפיות גבוהות יותר (ממוצע של 4.5 עד 8.7 צלזיוס) בהשוואה לשאר הממלכה המאוחדת, וטמפרטורות קיץ גבוהות יותר בהשוואה לדבון ולקורנוול (ממוצע של 19.1 עד 22.2 צלזיוס). הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא בין 9.8 ל-12 צלזיוס, מלבד האזורים הגבוהים כגון דורסט דאונס. נדיר לחזות בירידת שלג באזורי החוף של דורסט.
מחוזות החוף הדרומיים דורסט, המפשייר, מערב סאסקס, מזרח סאסקס וקנט נהנים מיותר ימי שמש בהשוואה לכל הממלכה המאוחדת, והממוצע שלהם הוא 1541 - 1885 שעות אור. כמות המשקעים הממוצעת במחוז משתנה בהתאם למיקום: באזורי החוף הדרומיים והמזרחיים יורדים 741 מילימטרים של גשם לשנה, ובאילו בדורסט דאונס יורדים 1061 עד 1290 מילימטרים לשנה. כמות זו פחותה בהשוואה לדבון וקורנוול שבמערב, אך גבוהה יותר בהשוואה למחוזות שבמזרח.
היסטוריה.
ההתיישבות האנושית הראשונה הידועה בדורסט הייתה של ציידים מזוליתים בערך בתחילת האלף השמיני לפנה"ס. אוכלוסיות הציידים היו קטנות ומרוכזות לאורך החוף בקרבת האי פרבק, האי פורטלנד, ויימות' וצ'סיל ביץ', לאורך נהר סטור. האוכלוסיות הללו השתמשו בכלים ובאש על מנת לפנות חלק מיערות האלון הטבעיים שגדלו בהם. גבעות הקירטון הגבוהות של דורסט היו מקום משכנם של יישובים מוגנים במשך מילניום בקירוב, וישנם תילי קבורה מתקופת האבן החדשה ותקופת הברונזה ברוב גבעות הקירטון של המחוז, ומספר גבעות מבוצרות מתקופת הברזל, שהידועה מביניהן היא טירת מיידן שנבנתה בערך בשנת 600 לפנה"ס. בתקופת הברזל בוצע גם בירוא יערות של רוב גבעות הקירטון, על מנת לפנות מקום לחקלאות וגידול בעלי חיים.
בדורסט יש עתיקות רומיות רבות, הנמצאות בעיקר ליד העיר הרומית דורצ'סטר, שבה שכנה טירת מיידן שנכבשה מהקלטים הדורוטריגים על ידי לגיון רומי בפיקודו של אספסיאנוס בשנת 43, כחלק מתחילת הכיבוש הרומי של בריטניה. דרכים רומיות הובילו מדורצ'סטר ומגבעת המבצר בבדברי, לאורך רכסי הקירטון, אל הכפרים הרומיים הקטנים ששכנו ברחבי המחוז. הרומאים הגיעו גם לאי פורטלנד, וביצעו בו עבודות עפר למטרות ביצורים בגבעת ורנה. בתקופה הרומית החלה מגמה של מעבר היישובים מראשי הגבעות אל העמקים, ובמאה ה-4 ננטשו ראשי הגבעות סופית.
במשך כמאתיים שנים עיכב חפיר הגנתי גדול בשם בוקרלי דייק את ניסיונות הסקסונים לכבוש את דורסט מכיוון צפון מזרח. הרומנו-בריטים נותרו בדורסט במשך מאתיים השנים שלאחר נסיגת הלגיונות הרומים. קו החוף הקשה מנע אפשרות של פלישה ימית. לאחר שיקום הדרך הרומית לאורך קרנבורן צ'ייס במאה ה-6 הצליחו הסקסונים להתקדם לתוך דורסט. הרומנו-בריטים נסוגו, ובנו ביצורים נוספים שקרסו בתוך מאה שנים. הסקסונים הצליחו לכבוש את מזרח דורסט בערך באמצע המאה ה-7, ואת מערב דורסט זמן קצר לאחר מכן. לאחר מכן היה דורסט לחלק מממלכת וסקס הסקסונית.
בספר יום הדין מתועדים יישובים סקסוניים רבים המתאימים למיקום של עיירות וכפרים מודרניים, רובם בעמקים. במאות השנים שלאחר מכן יצרו המתיישבים דפוס יישוב של חוות חקלאית, שהיה הדומיננטי ביותר במאה ה-19. מנזרים רבים הוקמו במשך השנים, והם היו בעלי קרקעות ומרכזי כוח חשובים.
במהלך האנרכיה של המאה ה-12 התרחשו בדורסט מספר אירועים בעלי אופי צבאי, וכתוצאה מהם בוצר המחוז באמצעות בניית טירות בקורפה קאסל, פאוורסטוק, וורהאם ושאפטסברי, וחוזקו המנזרים השונים. ב-1348 החלה מגפת המוות השחור באנגליה, ככל הנראה לאחר שנשאי המחלה הגיעו לנמלי החוף הדרומי, כולל ויימות' שהייתה אחת העיירות הראשונות שנפגעו. במאה ה-14 ובמאה ה-15 החלה מגמה של העברת היישובים מראשי הגבעות לעמקים. לאורך כל ימי הביניים שימש האזור את האצולה, כולל חלק ממלכי אנגליה, כאתר לאחוזות ציד.
במלחמת האזרחים האנגלית של המאה ה-17 היו במחוז מספר מעוזים מלוכניים, שחלקם נהרסו על ידי תומכי הפרלמנט. בין תקופת בית טיודור לתקופה הג'ורג'יאנית החל תהליך התמקצעות של החוות וגדילת המנזרים, דבר שהוביל לגידול באוכלוסייה ובשטח היישובים.
המהפכה התעשייתית כמעט ולא השפיעה על דורסט, שנותר ברובו אזור כפרי, אולם כלכלת החוות גרמה לאחד האירועים שהביאו להקמת תנועת האיגודים המקצועיים. בשנות ה-20 של המאה ה-19 הקימה קבוצת עובדי חווה את אחד האיגודים הראשונים. ב-1832 הוצאו האיגודים מחוץ לחוק, ושישה אנשים הוגלו. מסילות הרכבת שנבנו במאה ה-19 הגדילו את יכולת הניידות והתקשורת של תושבי דורסט.
במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה היה דורסט יעד חשוב של הצי המלכותי, הודות למקומו על גדות תעלת למאנש. נמל פורטלנד, שנבנה במאה ה-19 והוגן על ידי מבצר נות' ומצודת ורנה, היה במשך שנים רבות אחד מבסיסי הצי הגדולים ביותר. ספינות בריטיות, אמריקניות וקנדיות עגנו בנמל ובמפרץ ויימות' הסמוך לפני הפלישה לנורמנדי. האימונים לקראת ההגעה לנורמנדי נערכו גם כן בדורסט, בקטע החוף שליד סטאדלנד. נמל פורטלנד שימש כבסיס אימונים עבור הצי המלכותי וכוחות נאט"ו עד שנות ה-90. כיום הוא נמל אזרחי ואזור נופש, ואירח את תחרויות השיט של אולימפיאדת לונדון ב-2012.
במאה ה-19 הגיע המלך ג'ורג' השלישי לוויימות' על מנת לנפוש לאחר מחלתו, ומאז חל גידול בתעשיית התיירות של האזור. עם הגדילה בנפח התיירות היא החלה להוות תחרות לחקלאות כמקור הפרנסה העיקרי של האי.
ב-1974 שונו גבולותיו של המחוז, וסופחו אליו אזורים קטנים מדרום מערב המפשייר, הכוללים את הערים בורנמות' וכרייסטצ'רץ'. ב-1996 הופרדו בורנמות' ופול ליישובים עצמאיים מהמחוז.
חינוך ותרבות.
שלושה גופים אחראים על תחום החינוך בדורסט: הרשויות היוניטריות של בורנמות' ופול ומועצת מחוז דורסט, המטפלת בשאר המחוז. מערכת החינוך בדורסט מורכבת מבתי ספר ציבוריים. המעבר בין בית הספר היסודי לחטיבת הביניים מתבצע בגיל 9, ומחטיבת הביניים לתיכון בגיל 13. מערכת זו אפשרה למחוז, הכפרי במהותו, לבזר את מקומות הלימוד של שנות הלימוד הראשונות, ולהקטין את דרישות התחבורה עבור תלמידים מבוגרים יותר. אולם, לאור הירידה במספר התלמידים בחלקים מהמחוז החליטה המועצה לעבור למערכת של בית ספר יסודי ובית ספר על-יסודי, עם מעבר בגיל 11, בעיקר באזורים העירוניים כגון בלנדפורד. בדורסט יש בסך הכל 27 בתי ספר על-יסודיים, 19 מתוכם של המדינה ו-8 עצמאיים.
בבורנמות' יש מערכת סלקטיבית, המורכבת מ-12 בתי ספר על-יסודיים (10 מדינתיים ו-2 עצמאיים), שהמעבר אליהם מתבצע גם כן בגיל 11. מערכת דומה פועלת גם בפול, עם 8 בתי ספר על-יסודיים מדינתיים ו-2 עצמאיים, אך היא מבוססת בעיקר על מערכת הכוללת חטיבת ביניים, שבה לומדים מגיל 8 עד 12. בשתי הרשויות יש שני בתי ספר יסודיים (grammar schools) שבהם יש הפרדה בין בנים לבנות. מעבר לכך יש בדורסט מכללות בבורנמות' ופול, ובדורצ'סטר וויימות'. אוניברסיטת בורנמות' היא האוניברסיטה היחידה במחוז, ובנוסף לה יש במחוז מספר בתי ספר פרטיים.
כיוון שדורסט הוא מחוז כפרי במהותו, יש בו פחות מוסדות תרבות בהשוואה לאזורים גדולים או מאוכלסים יותר. המבנים העיקריים שבהם נערכים קונצרטים והצגות תיאטרון הם הלייטהאוס, המרכז הבינלאומי בורנמות' ותיאטרון הפביליון, תיאטרון טיבולי שבווימבורן, ותיאטרון הפביליון שבוויימות'. אחד ממוסדות התרבות המפורסמים ביותר של דורסט הוא התזמורת הסימפונית של בורנמות', שהוקמה ב-1893.
לדורסט אין נציגות בולטת בספורט. שני מועדוני הכדורגל הבכירים במחוז הם בורנמות' (פוטבול ליג 2), דורצ'סטר טאון וויימות' (קונפרנס סאות'). מועדון הקריקט המקומי, דורסט CCC, משחק בליגת הקריקט הלאומית של אנגליה. ברחבי המחוז מתקיימים משחקי רוגבי יוניון, והגוף המארגן אותם הוא איגוד הרוגבי פוטבול של דורסט ווילטשייר. אולם, למחוז יש מוניטין בספורט מים, הודות למים המוגנים של מפרץ ויימות' ונמל פורטלנד, מפרץ פול ונמל פול.
פרסומו של דורסט בספרות נובע בין השאר מהיותו מקום הולדתו של הסופר והמשורר תומאס הרדי, שרבים מהמקומות המתוארים ברומנים שלו הנמצאים במחוז וסקס הבדיוני הם למעשה בדורסט, שאותו הוא מכנה דרום וסקס. הקרן הלאומית מחזיקה בבית הולדתו של הרדי, קוטג' השוכן ביער הנמצא מזרחית לדורצ'סטר, ובמקס גייט, הבית שבנה לעצמו בדורצ'סטר, ובו חי עד מותו. לדורסט יש קשר עם סופרים נוספים כגון דאגלס אדמס (כתביו הראשונים התפרסמו לאחר שעבר ללמוד בבית ספר מקומי), ג'ון לה קארה (נולד וגדל בפול), ג'ון קאופר פואיס (חלק מעלילות הספרים שלו מתרחשות בדורסט ובסאמרסט), ורוברט לואיס סטיבנסון שכתב את "המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד" בעת שהתגורר בבורנמות'.