את תואר אלוף העולם באגרוף במשקל כבד החזיק עד 1967, אז סירב עלי להתגייס לכוחות המזוינים של ארצות הברית, שהיו מעורבים אז במלחמת וייטנאם. בעת הסירוב הפומבי אמר שהוא מסרב להתגייס מטעמי מצפון וכי דת האסלאם אוסרת עליו להילחם. בעקבות זאת הורשע בהתחמקות משירות צבאי ונידון לחמש שנות מאסר וקנס של עשרת אלפים דולר. בעקבות הרשעתו רישיון האגרוף שלו בוטל, ונשלל ממנו תואר אלוף העולם. עלי ניהל מאבק ממושך עם מערכת המשפט עד שב-1971 זיכה אותו בית המשפט העליון של ארצות הברית פה אחד כיון שמועצת הגיוס לא נמקה את סרובה להכיר בו כסרבן מצפון. לכן בסופו של דבר עלי לא ריצה את עונשו. כמחאה על מאבק הממסד נגדו, הכריז עלי כי זרק את מדליית הזהב בה זכה במשחקים האולימפיים לנהר. שנים אחר-כך, הודה כי למעשה סיפור השלכת המדליה אינו נכון, וזו אבדה לו.
ב-8 במרץ 1971 נפגש עלי במדיסון סקוור גרדן עם ג'ו פרייז'ר בקרב שנודע כ"קרב המאה", כיון ששני המתאגרפים היו בלתי מנוצחים בקריירה המקצוענית שלהם. הקרב עורר עניין ציבורי רב שחרג מקהל חובבי האגרוף. בקרב זה הנחיל פרייזר לעלי את הפסדו הראשון בקריירה המקצועית שלו. במרץ 1973 נלחם עלי נגד קן נורטון והפסיד, כשהוא סובל מלסת שבורה. בקרב חוזר ניצח עלי את נורטון ואחר כך גם את פרייזר (אשר הפסיד קודם לכן את האליפות לג'ורג' פורמן).
ב-30 באוקטובר 1974 ניצח עלי את ג'ורג' פורמן והשיב לעצמו את התואר לאחר שבע שנים. הקרב זכה לשם "המהומה בג'ונגל", בשל מיקומו בקינשסה, זאיר (היום קונגו). כשישים אלף צופים חזו בעלי מתיש את פורמן לאורך 8 סיבובים עד שהכניע אותו בנוק אאוט. בראיון שהעניק מיד לאחר הקרב הופיע כמעט ללא שריטה, שאל "האם זה היה קרב צמוד?", פנה ישירות למצלמה ואמר:
ובתשובה לשאלה כיצד ניצח את פורמן בקרב חזר על אחת האמירות המפורסמות ביותר שלו והוסיף:
ב-1 באוקטובר 1975 ניצח עלי את פרייזר בפיליפינים בקרב שנודע כ-Thrilla in Manila וניצב בראש רשימות רבות של "קרבות האיגרוף הגדולים בהיסטוריה".
עלי הגן על התואר 10 פעמים עד שנת 1978, כשאז, ב-15 בפברואר, הפסיד את התואר ללאון ספינקס בלאס וגאס, אך השיב אותו לעצמו בקרב חוזר שנערך שבעה חודשים מאוחר יותר וזכה בתואר בפעם השלישית. בשנת 1981 פרש סופית מאיגרוף מקצועני.
במהלך הקריירה שלו נודע עלי כאדם המשמיע דעות פרובוקטיביות ולעיתים אף שנויות במחלוקת, כמו גם בחרוזים שחיבר והשמיע לתקשורת. פרט לחידודי הלשון הידועים המתקשרים ליכולותיו כספורטאי, שהתווספו לסגנון "הריקוד" הקליל והמאוד לא אופייני למתאגרף במשקל שלו, עלי עשה שימוש בהצלחותיו בזירת האגרוף ובאישיותו כדי להעלות למודעות את אפליית השחורים בארצות הברית ובעולם, ואת חוסר השוויון בין בני האדם בכלל. בנוסף היה פעיל בקרב קהילות השחורים והרבה לסייע לנוער שחור במצוקה. בשל פעילות זו הפכה עלי להיות יעד בפרויקט הריגול האמריקאי "פרויקט מינרט".
חיים אישיים.
לאחר הפרישה בשנת 1984, אובחן כלוקה במחלת פרקינסון.
בנובמבר 1990 נסע כחלק ממשלחת אמריקנית לעיראק, במטרה להפגש עם סאדם חוסיין, כדי לפעול לשחרורם של אזרחים אמריקאים שנפלו בשבי עם פלישת עיראק לכווית. עלי שהגיע לבגדד ערך סדרת ביקורים בקרב הציבור העיראקי, ביקר בבתי ספר ואף התפלל במסגד מקומי. על אף התנגדות הבית הלבן, הצליח עלי להפגש עם חוסיין, ובעקבות כך הצליח להביא לשחרורם של 15 השבויים. אף על פי כן, נתקל עלי בתגובות ביקורתיות בעיתונות האמריקנית בטענה כי מטרתו במסע הייתה פרסום אישי.
באולימפיאדת אטלנטה ב-1996 ריגש עלי מיליוני צופים בעולם כאשר התבקש להחזיק את הלפיד האולימפי, ובמאמץ רב הדליק את המשואה כשידו וכל גופו רועד ממחלת הפרקינסון. באותו מעמד גם קיבל מדליית זהב כתחליף לזו שאיבד.
ב-2005 הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית. בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לונדון (2012) ניתן לו הכבוד להשתתף כאחד מנושאי הדגל האולימפי.
עלי היה חבר בארגון אומת האסלאם עד שנת 1975, אז נפטר אלייז'ה מוחמד שהיה מייסד הארגון ומי שהעניק לעלי את שמו. עלי היה למוסלמי סוני עד שאימץ את כתבי האסלאם הסופי בשנת 2005.
מוחמד עלי נישא 4 פעמים ונולדו לו שני בנים ו-7 בנות, ובהם לילה עלי שאף היא הייתה מתאגרפת.
הוא נפטר ב-3 ביוני 2016 בבית החולים בסקוטסדייל שבאריזונה בגיל 74, כתוצאה מהלם זיהומי (Septic shock).
קריסטל קוקס
קריסטל קוקס (באנגלית: Crystal Cox; נולדה ב-28 במרץ 1979 בווירג'יניה שבארצות הברית) היא אצנית אמריקאית.
קריירה.
קוקס זכתה במדליית הזהב עם נבחרת ארצות הברית בריצת 4X400 מטר נשים באולימפיאדת אתונה 2004, היא השתתפה במקצה המוקדם אך לא הייתה חברה ברביעייה שהגיעה למקום הראשון בגמר. באותה שנה הייתה קוקס אלופת ארצות הברית בריצת 200 מטר נשים באולמות.
קוקס השתתפה בתוכנית הריאליטי הישרדות ששודרה בארצות הברית בסתיו 2008. בפרק ששודר ב-11 בדצמבר 2008 חברי השבט הצביעו נגדה והיא הפכה לחברה החמישית בחבר המושבעים והמודחת ה-13 לעונה זו.
בשנת 2010 הודתה קוקס כי השתמשה באימרוץ בין השנים 2001–2004 ובעקבות כך IAAF ביטלה את כל הישגיה שנקבעו בתקופה זו והיא הורחקה מהשתתפות בתחרויות למשך 4 שנים. מדליית הזהב האולימפית שבה זכתה נלקחה ממנה. בשנת 2013 הוחלט על ידי IAAF והוועד האולימפי הבינלאומי שמדליית הזהב, לא תילקח מיתר האתלטיות מארצות הברית שהשתתפו בריצת השליחות, מאחר שהיא השתתפה רק בשלב המוקדמות.
פרבריט
יובנריט
ליאו ויסמן
ליאו ויסמן (15 בנובמבר 1905 - 6 בפברואר 1989) היה תעשיין ישראלי, מחלוצי הנגרים בירושלים בעת החדשה.
קורות חיים.
ויסמן נולד בקונצלסאו (Künzelsau) בגרמניה, שם למד בבית ספר ריאלי. בגיל 14, כשהחלה האנטישמיות באירופה, החליט ללמוד מלאכה ולעלות לארץ ישראל. תחילה למד נגרות בנגריית וינקלר שליד כנסיית יוהנס. בהמשך למד בבתי מלאכה שונים בפרנקפורט, גיסן, ברלין ופירט, וב-1927 עבר לנירנברג. ב-1931 עבר בנירנברג מבחן הכשרה כנגר מוסמך. שם הכיר את יהודית, לה נישא ב-1932, אז עלו בני הזוג לארץ ישראל.
תחילה עבד בירושלים העתיקה בקושי רב במקצוע הנגרות. במלחמת העצמאות התנדב לצה"ל ונפל בשבי הירדני. כשהוחזר לישראל עבד עשרות שנים בנגרות ובניית ריהוט עבור בתי חולים, בתי כנסת, האוניברסיטה העברית, ספריות ומלונות יוקרה. בנוסף ריהט בתים פרטיים בהתאם לשרטוטים שהכין בעצמו. מפעל תעשיות העץ שהקים, רכש בהמשך את רשת הרהיטים ועיצוב הבית "שמרת הזורע" מהקיבוצים שמרת והזורע.
ויסמן עסק גם בהכשרת עובדים בנגרות, שחלקם פתחו בתי מלאכה משלהם. כאיש ציבור השקיע ויסמן בפעילות במסגרת התאחדות המלאכה והתעשייה בישראל וכן בהקמת הבנק למלאכה עבור בעלי מלאכה ועולים חדשים ממרכז אירופה.
בעבור תרומתו לירושלים וחלקו בהקמת התעשייה בעיר, קיבל לאו ויסמן את אות "יקיר ירושלים". רחוב הנושא את שמו בשכונת בית וגן בירושלים מנציח את זכרו.
בשנת 1962 נסע ויסמן לנסיעה ראשונה מני רבות לגרמניה. בנסיעותיו עסק בשימור זיכרון היהודים שנרצחו בשואה, ופעל להקמת אתר הנצחה גם בעיר הולדתו קונצלסאו, שנחנך ב-1986. הוא גם תרם ארון קודש לזכר הקהילה היהודית הגרמנית, לבית כנסת בירושלים.
לוזון (פירושונים)
לוזון הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהדות טריפולי ויהדות תוניסיה.
ז'ידוקומונה
מרטין גרופיוס באו
מרטין-גרופיוס-באו
מרטין-גרופיוס-באו (בגרמנית: Martin-Gropius-Bau) הוא מוזיאון הממוקם במרכז ברלין בירת גרמניה, המציג תערוכות מתחלפות. המוזיאון נחשב לאחד המוזיאונים הידועים והחשובים בגרמניה.
היסטוריה.
המוזיאון הוקם על פי תכנונם של האדריכלים מרטין גרופיוס (על שמו הוא קרוי) והיינו שמידן בסגנון הרנסאנס על מנת לשמש כמוזיאון לאמנות שימושית. המוזאון נפתח בשנת 1881 ושימש כמשכנו של המוזיאון לפרהיסטוריה של ברלין, וכן הציג אמנות ממזרח אסיה עד מלחמת העולם הראשונה.
הבניין ניזוק בצורה קשר בשבועות האחרונים של מלחמת העולם השנייה במהלך הקרב על ברלין (באפריל - מאי 1945). המבנה הוכרז בשנת 1966 כאתר היסטורי, ועבודות שיקומו נערכו בשנת 1978. מאז שיקומו משמש המבנה להצגת תערוכות מתחלפות ואוספים מרחבי העולם, ונחשב לאחד מהאתרי התצוגה היפים והחשובים בגרמניה.
בשנת 1992 התקיימה בו תערוכת יודאיקה מן הגדולות ביותר מסוגה שהתקיימו אי פעם בעולם. מישראל הוצגו בה שתים מן המגילות הגנוזות ממדבר יהודה, כתובות ופסיפסים מבתי כנסת עתיקים (מבית שאן, מרות, דבורה שבגולן).
אנטולי בישובץ
אנטולי פיודורוביץ' ביישובץ (ברוסית: Анатолий Фёдорович Бышовец; (נולד ב-23 באפריל 1946) שחקן עבר ומאמן כדורגל רוסי וסובייטי.
הוא החל לשחק כדורגל בבית הספר לכדורגל ליד דינמו קייב ושיחק בקבוצת הבוגרים של מועדון זה במשך 10 שנים (1963-1973). במהלך התקופה הקבוצה זכתה 4 פעמים באליפות ברית המועצות .
כמאמן ידוע בעיקר כמי שהוביל את הנבחרת האולימפית של ברית המועצות לזכייה במקום ראשון באולימפיאדת סיאול בשנת 1988. בישובץ היה גם מאמנה האחרון של נבחרת ברית המועצות ומאמנה היחידי של נבחרת חבר העמים, עמה השתתף ביורו 1992. בתחילת שנות ה-2000 היה מאמן של מספר קבוצות ברוסיה ואוקראינה. מאז 2007 לא מאמן אף קבוצת כדורגל, פעיל כשדרן ספורט.
אוטרכט (מחוז)
מחוז אוטרכט (בהולנדית: ) הוא מחוז הממוקם במרכז הולנד. המחוז גובל במזרח עם חלדרלנד, בדרום מערב עם דרום הולנד, בצפון מערב עם צפון הולנד ובצפון עם פלבולנד. בירת המחוז היא אוטרכט, העיר הרביעית בגודלה בהולנד.