ויטון זכה לראשונה לפרסום רב כאשר שיחק בסרט "אני והחבר'ה" משנת 1986 בתפקיד גורדי לאצ'נס - עיבוד קולנועי לנובלה של סטיבן קינג בשם "הגופה". בשנת 1991, הוא גילם את דמותו של ג'ואי טרוטה בסרט חיילי צעצוע.
בין השנים 1987 עד 1990 היה ויטון בין השחקנים הקבועים בסדרת הטלוויזיה "" במהלך ארבע העונות הראשונות של הסדרה. לאחר מכן חזר להופעות אורח בפרקים ששימש בדמות מפתח בעונות שלאחר מכן (חמישית-שביעית).
בעקבות הפרסום הרב לו זכה בסדרה, לאורך נעוריו השתתף ויטון כאורח קבוע בכנסי מעריצים רבים של "מסע בין כוכבים" וצבר פופולריות רבה ככוכב נוער בעיתוני הנוער האמריקאים.
לאחר שעזב את "מסע בין כוכבים" עבר ויטון לטופיקה, קנזס, על מנת לעבוד בחברת התוכנה NewTek, שם הוא עבד במחלקת בקרת האיכות של תוכנת עריכת הווידאו בשם Video Toaster 4000. בהמשך הוא השתמש גם בפרסום הרב לו זכה כשחקן על מנת לפרסם את המוצר.
בסוף שנות התשעים ויטון הופיע במספר סרטים עצמאיים, בהם הסרט עטור הפרסים "The Good Things", בו ויטון מגלם עובד מתוסכל בכביש אגרה בקנזס. בשנת 2002 זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של מלבורן עבור התפקיד אותו גילם בסרט "Jane White is Sick and Twisted".
בשנים האחרונות ויטון השתתף ב-23 בנובמבר 2007 כשחקן אורח בפרק של סדרת הטלוויזיה "מספ7ים" וב-22 באוקטובר 2008 בפרק של סדרת הטלוויזיה "מחשבות פליליות", ויטון גם משתתף בתפקיד עצמו כשחקן אורח חוזר בסדרה המפץ הגדול, שם הוא אויבו המושבע של הדמות שלדון קופר.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 זכה ויטון לפופולריות רבה בזכות הבלוג האישי אותו הוא מנהל ובזכות הספרים אותם הוא פרסם אשר התבססו על החומר בבלוג.
לאורך השנים השתתף ויטון גם בדיבוב של סדרות טלוויזיה, סרטי אנימציה ומשחקי וידאו שונים בהם "הטיטאנים", "", "איש משפחה" "נארוטו שיפודן". ויטון קריין גם את הספר המוקלט שחקן מספר אחת.
חיים פרטיים.
בשנת 1999 נישא לאן פרינס. הוא מתגורר עם אשתו ושני בניו החורגים בפסדינה, קליפורניה.
וויל וויטון
לרכב על הלווייתן
לרכב על הלווייתן (באנגלית: Whale Rider) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה אשר מבוסס על נובלה בעלת שם דומה משנת 1987. הסרט הופק על ידי במאית הקולנוע הניו זילנדית ניקי קארו והוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-9 בספטמבר 2002.
הסרט זכה ב-29 פרסים. בין השאר בפרס חביב הקהל בשלושת הפסטיבלים החשובים של סאנדנס (Sundance Film Festival) בארצות הברית, ברוטרדם ובטורונטו והיה מועמד ל-28 פרסים נוספים. השחקנית קיישה קאסל-יוז הייתה בת 13 בעת צילומי הסרט ותפקידהּ בו זיכה אותה בפרסים רבים.
הפקת הסרט עלתה 6 מיליון דולר ניו זילנדי והפדיון שהתקבל ממנו היה 41 מיליון דולר.
עלילה.
"רוכב לווייתן" הוא כינויו של מנהיג קדמון שהגיע לכפר מאורי לחופי ניו זילנד על גבו של לווייתן במטרה להנהיג את תושבי הכפר. המנהיג היה אבי שושלת "רוכבי לווייתנים" שהנהיגה את הכפר במשך אלף שנים כאשר הילד הראשון ממין זכר מתמנה למנהיג הבא. אמא של גיבורת הסרט, פאיקיה נשאה תאומים בבטנה אך הבן שנועד להיות היורש וממשיך השושלת מת ותושבי הכפר נותרו עם אחותו התאומה פאיקיה אשר מנסה למלא את מקומו.
האב פורוראנגי אינו משלים עם העובדה כי אין לו יורש זכר. הוא עוזב את האי ונוסע לגרמניה למשך 12 שנה. לפרנסתו הוא מכין עבודות עץ מאוריות ומציג אותן בתערוכות ואף מוכר אותן. תוך כדי כך הוא הופך לאמן בינלאומי. בתו, פאיקיאה, או בכינוי החיבה שלה - "פאי", נשארת בחזקת הסבתא - פלאוור, האוהבת אותה, והסבא קורו, שגם הוא אינו משלים עם העדר בן זכר אשר ימשיך את השושלת המשפחתית.
הנערה נוחלת הצלחה בהופעות פולקלור בקרב תושבי הכפר ומגלה הבנה בנושאים טכניים. כאשר אביה שב מגרמניה, הסב סבור כי עתה יהיה ניתן לנסות ולהמשיך את השושלת והוא מוצא עבורו כלה מאורית. לאחר זמן מה מסתבר כי פורוראנגי השאיר בגרמניה נערה בהריון והוא מתכנן את שובו חזרה. הסב מגיע למסקנה כי בנו מנותק פיזית ונפשית מהאי.
כאשר פאי שומעת את הסבא קורו אומר: "היא לא מביאה לי תועלת!" היא מחליטה לעזוב את בית הסבתא והסבא ומבקשת לשוב לאביה. האב נוסע איתה לאורך חופי האי, המרהיבים ביופיים. בנסיעה היא מדמה לעצמה שהיא רואה באוקיינוס לווייתנים ומתרפקת על מסורות השבט. היא מחליטה לשוב לבית הסבא, כאשר מסקנתה היא שרק בבית הסב תוכל להיות קשורה לשורשים הקדומים של אבות אבותיה.
בינתיים נוקט הסב יוזמה לשיקום התושבים. הוא מגיע למסקנה כי מצבם של תושבי הכפר - השבט - הורע בשל העדר מנהיג ממין זכר. הוא מקים בית ספר למנהיגים ומזמין את ילדי הכפר הזכרים ללמוד בו. הבנים לומדים אמנות לחימה מסורתית, דרכי התנהגות בעת מלחמה, מסורת ושירה. פאי עוקבת אחריהם ורוצה לקחת חלק בפעילויות, אך הסב מרחיק אותה שכן היא אישה ולא תוכל להיות מנהיגה. הסבתא מציעה לה לגשת לדודה, אחי אביה, המומחה לתכסיסי מלחמה, והוא מלמד אותה את שהבנים תרגלו בבית הספר למנהיגים. כאשר פאי פוגשת את אחד התלמידים במקרה, היא מכריעה אותו בקרב חניתות. הסב צופה בהם ומסלק את הבן מבית הספר משום שמי שיכול להיות מנוצח על ידי אישה לא יכול להיות מנהיג.
בעת סיום הלימודים, מודיע הסב לתלמידים שרק אחד מהם יזכה בתפקיד המיוחל ולשם כך הוא בוחן אותם. הוא לוקח אותם בסירה לים, זורק למים את שן הלווייתן המקושטת שעל צווארו ומכריז שמי שיביא לו את השן בחזרה ממעמקי הים יהיה מנהיג הכפר. אף אחד מהם לא מצליח, והשן היקרה אובדת בקרקעית הים. מאוכזב מבני טיפוחיו הוא חווה דיכאון, נופל למשכב ושושלת "רוכבי הלווייתנים" נקטעת.
כאשר פאי שומעת על כך, היא מתפללת לאלי השבט. פאי יוצאת לים יחד עם דודה ומוצאת את שן הלווייתן. עם חזרתה הכפר עורך חגיגה עממית, כאשר פאי מובילה את המחולות ואת הדקלומים המסורתיים. היא משאירה הזמנה אצל הסב לבוא להופעה. הסב אדיש, שוכב במיטה וטרם יודע כי היא מצאה את האבידה. לבסוף הוא נענה להזמנה ופונה לעבר אולם ההופעות. בדרך, על שפת הים הוא מגלה לווייתנים על החוף. הוא רואה בכך עדות לכך ש"יום הדין" הגיע - בא הסוף ל"שושלת רוכבי הלווייתנים".
הסיום.
תושבי הכפר נזעקים לחוף על מנת להציל את הלווייתנים. הם נעמדים בשרשרת ובעזרת טרקטור מנסים להשיב את הלווייתן המוביל לים הפתוח. ליתר ביטחון הם מרחיקים את פאי מהשטח. הם נכשלים, הלווייתן אינו זז. התושבים פונים לעבר כפרם בהרגשה שגורלם אבוד.
פאי ניגשת ללווייתן, מתפללת ועולה לרכב עליו. הלווייתן נעור, מתחיל לנשוף ולנוע ושניהם יוצאים לים הפתוח כאשר תושבי הכפר ממשיכים בהליכה. הסבתא מושיטה לסב את שן הלווייתן שזרק לים והוא שואל: מי מצא אותה. הסבתא מפנה את מבטה לים, כאומרת ראה שם. פאי נעלמת בים. למחרת, הסב מתבשר כי פאי נמשתה מהים וניצלה.
תושבי הכפר משלימים את בניית סירת הפאר של המנהיג, אשר בנייתה הופסקה 12 שנים קודם. במחול מסורתי סוער (האקה), בתלבושות ססגונית ובשירה מסורתית הם עולים לסירה המלכותית יחד עם הסב והנכדה. פאי מסיימת במונולוג:
פרנסואה קופה
פרנסואה קופה (בצרפתית: François Coppée; 26 בינואר 1842 - 23 במאי 1905) היה משורר, מחזאי וסופר צרפתי.
ביוגרפיה.
פרנסואה אדוארד ז'ואקן קופה נולד בפריז לאב שהיה עובד מדינה. אחרי שלמד בבית הספר התיכון סנט-לואי עבד כפקיד במשרד המלחמה הצרפתי. הוא החל להתפרסם כמשורר שהשתייך לאסכולת הפארנאס בשירה הצרפתית. חרוזיו הראשונים נכתבו ב-1864 ומחזהו הראשון ב-1869. מחזה זה בשם "עובר אורח" שהוצג לראשונה בתיאטרון אודיאון בפריז, הביא לשחקנית שרה ברנאר את אחת מהצלחותיה הראשונות.
מאוחר יותר כתב את המחזות "עשה את חובתך" (1871) ו-"תכשיטי הגאולה" (1872). מחזות אלה שנכתבו בהשפעת מלחמת צרפת–פרוסיה זכו להצלחה בציבור. אחרי ששימש כספרן בספריית הסנאט הצרפתי, נבחר ב-1878 לתפקיד מנהל הארכיב של להקת קומדי פראנסז - תפקיד שבו שימש עד 1884 כאשר נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית.
החרוזים והפרוזה של פרנסואה קופה מבטאים רגשות פטריוטיים, שמחת אוהבים צעירים וחמלה על העניים. הוא כתב אוטוביוגרפיה המשקפת את תקופת נעוריו כאשר חלם להפוך למשורר ולסופר. בספרו "הייסורים הטובים" (1898) הוא מתאר את מחלתו שכמעט גרמה למותו - מה שגרם לו להיכנס בבריתה של הכנסייה הקתולית. מבחינה פוליטית הוא השתייך לחלק הקיצוני של התנועה הלאומית הצרפתית ובז לדמוקרטיה. במשפט דרייפוס היה מראשי המצדדים בהרשעתו בדין כבוגד.
בהקדמה להוצאה הראשונה של לקט שיריו "מחברת אדומה" פרנסואה קופה מגדיר את תפקידיו של המשורר: "מטרתנו המשוררים, איננה לעסוק במה שכבר הושג, אלא במה שעתיד לבוא. על המשורר לחלום על כתיבת חרוזים מושלמים, ואחרי שמסר את החומר להדפסה עליו להיות משוחרר מכל דאגה, כמו עלים מתים של הסתיו שעבר."
פרנסואה קופה מת בפריז ב-1905.
הוא כתב 12 קובצי שירה, 15 מחזות ו- 14 סיפורים, רומנים ונובלות. הייתה לו הצלחה רבה בקרב הציבור של תקופתו, אך אחרי מותו יצירתו נשכחה.
דאר אל יהוד
אהרן מטלון
אהרן מטלון הוא מחדש היישוב היהודי ביפו בתחילת המאה ה-19.
אהרון מטלון היה סוחר בבדים ובצבעים של בדים בעיראק. בסוף המאה ה-18 היה בקשר מסחר עם משפחת ששון בבומביי.
לאחר שנפטרה אשתו יצא לדרך לארץ ישראל ב-1815 עם שני בנים ושלוש בנות, ועם שיירה שמנתה מאה גמלים ושישים פרדות. בדרכם הגיעו לביירות וישבו שם. בנו יחזקאל התחתן וגם בנותיו מצאו שידוך בביירות. באותה תקופה פרצו בלבנון מאורעות, הדרוזים נלחמו נגד הנוצרים. היהודים נסו עם הנוצרים. בתו הצעירה נהרגה ולכן מיד לאחר השבעה קם ועלה לארץ ישראל.