רבי מרדכי וייצל רוזנבלט (תקצ"ז, 1836 - י"ב באדר א' תרע"ו, 1916) ידוע כרבי מרדכי מאושמינה על שם העיר אושמינה הסמוכה לוילנה שבה כיהן כרב.
ביוגרפיה.
הרב רוזנבלט נולד באנטופול (אז בפולין והיום ברוסיה הלבנה). היה מתלמידי הרב פנחס מיכאל גרויסלייט, רבה של אנטופול. למד בישיבה בפינסק שהקימו רבי שמואל אביגדור תוספאה ורבה של פינסק, המקובל רבי מרדכי זקהיים.
היה ידוע כמקובל וכבעל מופת. יהודים ושאינם יהודים באו לקבל את ברכתו. תמונתו התנוססה בבתים רבים ברחבי ליטא. בקרב הליטאים זלזלו בתופעת המופתים המוכרת מחוגי תנועת החסידות, משום כך, הדמות של בעל המופתים הליטאי, ר' מרדכי מאושמינה, היא תופעה מיוחדת במינה.
רבנות.
בעת כהונתו באושמינה, התקבל בקהילתו הרב אברהם יצחק הכהן קוק, במסעותיו להפצת ספרו "חבש פאר". בשש שנותיו האחרונות באנטופול כיהן כדיין. לאחר מכן כיהן במשרת הרבנות הראשונה שלו בעיירה בוטן משנת תר"ל. משם עבר בתרמ"ז לשמש כרב של קורליץ. באושמינה, שעל שמה התפרסם, החל לכהן כרב בתרנ"א. בשנותיו האחרונות בתרס"ה היה הרב של סלונים.
חלק מפסקיו וחידושי ההלכה שלו נדפסו בשנת תרנ"ט על ידי תלמידו, הרב יהודה אידל ציזלינג מאושמינה, בספר הדרת מרדכי - חילוקים ופלפולים שדרש בסיומי משניות ומסכתות בתלמוד.
על קברו נכתב: "פה נטמן ארון הקודש הרב האמיתי שר התורה ואוצר היראה מרן ומאורן של ישראל...".
משפחתו.
לרוזנבלט היו שני בנים ושלוש בנות משתי נשותיו:
"איגרת החלום".
ר' מרדכי שלח בכ"ח בשבט תרמ"א, כשהיה רב בבוטן, מכתב לרב פנחס מיכאל גרויסלייט על סדרת חלומות ובהם נגלה אליו מהר"י בן לב ואומר לו שהוא מצאצאיו של האדם שסטר לו ברחוב לעיני כל על שיצא חייב בדין לפניו, ועליו לתקן את נשמתו של אותו אחד בלימוד ושינון של הספר שו"ת מהר"י בן לב עד שידע אותו על בוריו. וכן הוסיף מהר"י בן לב לומר שאת הספר הוא חייב לקנות רק מהרב של אנטופול (ר' פנחס מיכאל) כי יש עליו תביעה בשמים מדוע לא הוציא לאור את פירושיו על מסכתות מעילה ותמורה שהחל להכין לדפוס, ובכסף שיקבל עבור 'שו"ת מהר"י בן לב' ידפיס אותם, והוא זכה להיות השליח להודיע לרב של אנטופול כי שימשו בצעירותו. בסוף המכתב ר' מרדכי מבקש בתחינה מר' פנחס מיכאל לשלוח לו בדחיפות את 'שו"ת מהר"י בן לב' כי זוגתו חלתה ונמצאת בסכנה ומהר"י בן לב אמר לו בשבוע שעבר בחלום האחרון שזה בגלל שלא הזדרז לקנות את הספר.
כארבע שנים לאחר המכתב הדפיס ר' פנחס מיכאל את פירושיו למסכתות אלו בשם "לקט הקוצרים" מסביב לדברי התלמוד שבא להשלים את פירוש רש"י עד כמה שאפשר, כפי שהוציא לאור למסכת נזיר בתרכ"ז.
איגרת החלום הודפסה כנספח בספר 'דרשות הרפ"ם' של ר' פנחס מיכאל (ראו בערכו ב"לקריאה נוספת" ו"חיבוריו" וכן ראו שם בקישורים החיצוניים לגבי "איגרת החלום").
מקסים
אהרן (רוני) קלדרון
ירון ברוק
ירון ברוק (נולד ב-23 במאי 1961) הוא פילוסוף יהודי אמריקאי - ישראלי. מכהן כנשיא מכון איין ראנד האמריקאי, המקדם את תפיסת העולם הפילוסופית-חברתית של איין ראנד, אובייקטיביזם. היה מרצה בכיר למימון באוניברסיטת סנטה-קלרה בקליפורניה.
ביוגרפיה.
ברוק נולד בישראל להורים שעלו אליה מדרום אפריקה. בגיל 16 קרא לראשונה את ספרה של איין ראנד, מרד הנפילים, אשר ממנו הושפע לאמץ את קו המחשבה האובייקטיביסטי. הוא שירת בצה"ל בחיל המודיעין, ולמד בטכניון לתואר ראשון בהנדסה אזרחית, אותו קיבל בשנת 1986.
ברוק המשיך ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת טקסס וקיבל את התואר ב-1989. ב-1994 השלים דוקטורט במימון והחל ללמד באוניברסיטת סנטה קלרה שבקליפורניה, בדרגת מרצה בכיר. ב-2000 מונה ברוק לנשיא מכון איין ראנד ועזב את משרת ההוראה. ב-2003 קיבל אזרחות אמריקנית.
ברוק מעביר פודקסט העוסק באובייקטיביזם וקפיטליזם ברשת TheBlaze האמריקאית. הוא גם מופיע ומתראיין ברשתות אחרות במגוון נושאים, בראשם כלכלה, בערוצי תקשורת מובילים, ביניהם ערוץ Fox News, שם הוא מופיע מדי שבוע בערוץ הכלכלה וערוץ CNBC. הוא פרסם שורה של מאמרים במגזינים פורבס, Wall Street Journal ו-USA Today.
מרתה נוסבאום
מרתה נוסבאום (באנגלית: Martha Nussbaum; נולדה ב-6 במאי 1947) היא פילוסופית יהודיה אמריקאית, שעוסקת בעיקר בפילוסופיה יוונית, בפילוסופיה רומית, בפילוסופיה פוליטית ובפילוסופיה של המוסר.
אף על פי שנוסבאום אינה עורכת דין היא משמשת כפרופסור מן המניין על שם ארנסט פרוינד (Ernst Freund) וכפרופסור מחקר למשפט ולאתיקה באוניברסיטת שיקגו, קתדרה שמעניקה מינויים במחלקה לפילוסופיה, בבית הספר למשפטים ובבית הספר ללימודי הדת. היא מלמדת במחלקות ללימודים קלאסיים ולמדע המדינה, חברת הוועדה ללימודי דרום אסיה, וחברת הנהלה בתוכנית לזכויות אדם. היא הורתה בעבר באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת בראון, שם היא החזיקה בדרגת פרופסור מן המניין. זוכת הרצאת ג'פרסון ל-2017.
קורות חיים.
נוסבאום נולדה בניו יורק, בתו של ג'ורג' קרייבן, עורך דין פילדלפי ובטי וורן, מעצבת פנים, במהלך שנות נעוריה למדה נוסבאום בבית ספר בולדוין בברין מור שבפנסילבניה. היא תיארה את סביבתה וגידולה כ"אליטת ואספ של החוף המזרחי... מאוד סטרילית, עסוקה בכסף ומעמד."
מאוחר יותר היא תסביר את קוצר רוחה כלפי "הפילוסופים המנדרינים" ב"דחייה מדרך גידולי האריסטוקרטית. איני אוהבת דבר שמציב עצמו מלמעלה או אליטה, בין אם זה קבוצת בלומסברי או ז'אק דרידה.
היא למדה תיאטרון ולימודים קלאסיים באוניברסיטת ניו יורק והשיגה תואר ראשון ב-1969, בהדרגה היא עברה להתמחות בפילוסופיה עת למדה באוניברסיטת הרווארד, שם היא קיבלה תואר שני ב-1972 ודוקטורט ב-1975, בהדרכתו של גוילין אליס ליין אוון. בתקופה זו גם נישאה לאלן נוסבאום (הם התגרשו ב-1987), התגיירה וילדה את בתה רחל. היא ממשיכה להתעניין ביהדות וב-16 באוגוסט 2008 היא ערכה בת מצווה בקהילת ישעיה ישראל בהייד פארק בשיקגו, קראה מפרשת ואתחנן ומהפטרת 'נחמו' ונשאה דרשה על הקשר בין הנחמה הכנה, האמיתית והלא-נרקיסיסטית לבין השאיפה להשיג צדק עולמי.
במהלך לימודיה המתקדמים בהרווארד, נתקלה נוסבאום ב"מידה עצומה של אפליה", בכלל זה "הטרדה מינית", וקושי בהשגת "השגחה לילד" עבור בתה.
כשנהפכה לאישה הראשונה שנהייתה חברת סגל זוטרה בהרווארד, קיבלה נוסבאום פתק איחולים מ"קלסיקאי בעל שם" שהציע שמאחר ש"חברת סגל" היה שם מגושם, יש לכנותה הטאירה, מאחר שביוון הקדומה היו הקורטיזנות המשכילות האלה הנשים היחידות שהורשו להשתתף בכנס פילוסופי.
היא הורתה פילוסופיה ולימודים קלאסיים בהרווארד בשנות השבעים ובראשית שנות השמונים, שם סירבו בשנת 1982 לתת לה קביעות.
לכן עברה לאוניברסיטת בראון, שם לימדה עד אמצע שנות התשעים. ספרה The Fragility of Goodness, משנת 1986, נסב על פילוסופית המוסר היוונית העתיקה והפך אותה לדמות ידועה בעולם מדעי הרוח. חלק מעבודותיה האחרונות (כגון Frontiers of Justice) הקנו לנוסבאום שם של תאורטיקנית בנושא צדק עולמי.
עבודתה של נוסבאום על 'היכולות' התמקדה לעיתים תכופות בחוסר שוויון לנשים מבחינת רמות החופש וההזדמנויות הפתוחות בפניהן והיא פיתחה סוג ייחודי של פמיניזם, השואב השראה מהמסורת הליברלית, אולם מדגיש שליברליזם במיטבו, כרוך בחשיבה מחדש מן היסוד של יחסי מגדר ושל יחסים בתוך המשפחה.
נוסבאום נבחרה לחברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 1988 ולחברה הפילוסופית האמריקאית. נבחרה כעמיתת חוץ של האקדמיה הבריטית ב-2008. היא המייסדת, ביחד עם אמרטיה סן והנשיאה לשעבר של Human Development and Capability Association והנשיאה לשעבר של היחידה המרכזית של האגודה הפילוסופית האמריקאית.
גישת היכולות.
במהלך שנות השמונים עבדה נוסבאום במשותף עם הכלכלן אמרטיה סן על סוגיות של התפתחות כלכלית ומוסר שתוצאתן בספרם The Quality of Life (איכות החיים), שפורסם ב-1993 בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד. בצוותא עם סן וקבוצת מלומדים צעירים יותר, ייסדה נוסבאום את the Human Development and Capability Association (העמותה לפיתוח וליכולות אנושיות) ב-2003. היא קידמה ביחד עם סן את "גישת היכולות" לפיתוח הכלכלי שראתה ביכולות ("חירויות ממשיות", כגון היכולת להאריך ימים עד לגיל הזיקנה, לעסוק בפעילות כלכלית, או להשתתף בפעילות פוליטית) כחלקים מהותיים של הפיתוח הכלכלי והם ראו בעוני כשלילת יכולות. גישה זו מנוגדת להשקפות תועלתניות מסורתיות שמתבוננות על פיתוח כלכלי רק במונחים של צמיחה כלכלית, ובעוני כהכנסה מועטה. השקפה זו היא גם אוניברסלית ומכאן מנוגדת לגישות היחסיות של פיתוח כלכלי. חלק ניכר מעבודתם מוצג מנקודת מבט אריסטוטלית.
גישת היכולות לא נותרה בגדר אסכולה פילוסופית גרידא, אלא הייתה בעלת השפעה מעשית על הכלכלה בהיותה מהגורמים המשפיעים על יצירתו של המדד לפיתוח אנושי של האו"ם UNDP - ולעיצוב מדיניות כלכלית בינלאומית, בכך שהיא הציגה מדד למדידת איכות חיים, שמהווה אלטרנטיבה למדד המקובל האומד את התל"ג - GNP.