בשנים שבאו אחר כך חתמה ממשלת איטליה הסכמים דומים עם ארגוני דת נוספים. ארגון הקהילות היהודיות באיטליה הצטרף להסכם ב-1996, ונכון לשנת 2009 זכאים שישה ארגוני דת ליהנות מהסכם זה. ממשלת איטליה מנהלת מגעים עם ארגוני דת נוספים, ובהם בודהיסטים הינדואיסטים ומורמונים, לשם צירופם להסדר זה.
מצב נוכחי.
ההצהרה הרשמית של משרד האוצר האיטלקי לשנת 2004 מפרטת שבעה מוטבים שזכו לקבל כסף על פי חוק זה:
בשנת 2008 הסכום ששולם בצורה זו היה יותר ממיליארד אירו.
חלוקה מנהלית של פורטוגל
עד לשנת 2003 פורטוגל הייתה מחולקת למחוזות (distritos, דישטריטוש), מועצות עירוניות (municípios, מוּנִיסִיפִיוש) ומועצות מקומיות (Freguesias, פרֶגֶזִיאָש). למחוזות לא היה מעמד פוליטי כלשהו אך בראש כל מחוז עמד מושל ולידו משרד המושל. בשנת 1998 הוחלט לחלק את המדינה למרחבים (regiões, רז'יאוֹינש. בצורת יחיד - região, רז'יאו) ולתת להם מעמד פוליטי. החלטה זו לא מומשה במלואה אבל המונח "מחוז" כיחידה מנהלית הלך ונעלם. בשנת 2009 כל הפונקציות של משרד המושל עברו לגופים ממשלתיים אחרים. במקביל החל הליך הדרגתי של הקמת "אזורים מטרופולינים" ו-"מועצות בין-קהילתיות". הליך זה הסתיים בשנת 2013 כאשר הסתיים הליך הקמת 21 מועצות בין-קהילתיות. בנוסף לכך המשיכו להתקיים 2 אזורים מטרופולינים ו-2 אזורים אוטונומיים שהם מחוץ לפורטוגל היבשתית.
מרחבים.
לצרכים סטטיסטיים בלבד קיימת חלוקה למרחבים
שטח E-1
אנדמן
קריטריון קושי
מרדכי קידר (מזרחן)
ד"ר מרדכי (מוטי) קידר (נולד בז' בכסלו ה'תשי"ג, 25 בנובמבר 1952) הוא מזרחן, מרצה (בגמלאות) במחלקה לערבית באוניברסיטת בר-אילן ועמית מחקר במרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים באוניברסיטת בר-אילן. התמחה בין היתר בחקר ממשל חאפז אל-אסד בסוריה. קידר הוא סגן נשיא NEWSRAEL, ובעבר שימש יו"ר חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי.
הוגה תוכנית האמירויות הפלסטיניות כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני.
ביוגרפיה.
קידר נולד בתל אביב, להורים ממוצא פולני ממשפחת קופרשמיט, שעלו לארץ ישראל בשנות ה-30 וכל משפחתם נרצחה בשואה. בשנת 1970 התגייס לצה"ל, הוא שירת באמ"ן וסיים את שירותו, לאחר 25 שנה, בדרגת סגן-אלוף.
לאחר שחרורו מצה"ל היה חבר בתנועת השמאל נתיבות שלום.
בשנים 1974–1982 היה זמר טנור לירי במקהלה הפילהרמונית תל אביב, במקהלה הכיר את אשתו שהייתה זמרת באותה תקופה.
את כל לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 1981–1983 למד לתואר ראשון במחלקה לערבית ובמחלקה למדע המדינה, ובשנים 1991–1997 סיים דוקטורט במחלקה לערבית. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "הלשון הפוליטית הפומבית של משטר אסד בסוריה: מסרים ודרכי הבעתם". בשנת 2000 מונה למרצה באוניברסיטת בר-אילן.
קידר מתמחה בתקשורת ההמונים של העולם הערבי ומתראיין לערוצים ערביים דוגמת "אל-ג'זירה", חלק מהעימותים שלו בערוצים הערבים עם אישי דת ותרבות עוררו סנסציה בעולם הערבי. הוא משמש גם כפרשן של העיתון "מקור ראשון", ומכהן כיו"ר "מוניטור האקדמיה הישראלית", גוף העוקב אחר מרצים המוגדרים על ידיו פוסט-ציוניים, במטרה לפרסם את פרסומיהם והצהרותיהם.
בשנת 2011 סטרה מור אלטשולר למזכ"ל "שלום עכשיו" יריב אופנהיימר, בחדר האיפור של ערוץ 1, בטרם צילומי התוכנית "פוליטיקה" שבה היו אמורים השניים להשתתף. בעקבות הסטירה שלח קידר מכתב לאלטשולר ולאופנהיימר, שבו גינה בחריפות את אופנהיימר; הוא אף התבטא כי "במדינה אחרת יריב אופנהיימר היה מועמד אל הקיר", אך הבהיר לאחר מכן כי מדובר ב"מטאפורה".
ביולי 2012 שובץ קידר כמגיש שותף מתחלף להגשת התוכנית "סדר יום", המשודרת ברשת ב', כחלק מהחלטה של הנהלת רשות השידור לאזן את המגישה הקבועה קרן נויבך. לאחר התנגדות העובדים למהלך, אמר שהוא הוזמן כפרשן והודיע שיסכים להיות מראיין אורח רק בהסכמת שני הצדדים.
מסוף יוני 2015 כותב קידר טור קבוע באתר "מידה". כמו כן הוא בעל טור שבועי בעיתון החרדי "יום ליום".
באוקטובר 2019 נאם קידר בהפגנות התמיכה בבנימין נתניהו בפתח תקווה, ואמר שייתכן שלא היה זה יגאל עמיר שרצח את יצחק רבין, אלא "אדם שראשי התיבות של שמו זה י.ר., לא יצחק רבין", וכן קרא להסיר את הסיווג "סודי ביותר" מעל תיקי החקירה. אוניברסיטת בר-אילן גינתה את דברי קידר, השעתה אותו מייצוגה בכנסים מחוץ לישראל וזימנה אותו לוועדת משמעת. בהמשך אמר שהוא חדל מהעיסוק בנושא, אף שהוא עומד בתוקף מאחורי הדברים שכבר אמר.
בפברואר 2021 החל קידר לשמש סגן נשיא חברת הלייב פיד הפרו-ישראלי - NEWSRAEL.
עמדותיו.
קידר טוען כי ישראל תוכל להתקיים במרחב הערבי רק בעזרת צבירת כוח מתמיד: ביטחונית, כלכלית וטכנולוגית. זאת משום שבתפיסה המוסלמית היהודים אינם "עם" והיהדות היא דת בטלה, ולאחר שארץ ישראל כבר נכבשה והייתה בשליטה מוסלמית אסור לה להיות תחת שלטון אחר. עמדה זו מונעת אפשרות של הכרה מוסלמית במדינה יהודית בשטחי ארץ ישראל, אולם אומה מוסלמית אינה מחויבת לאבד את עצמה בלוחמה מול אויב עדיף. לכן שלומה של ישראל תלוי בעדיפותה על אויביה.
קידר היה חבר בצעירותו בתנועת השמאל "נתיבות שלום", ובמסגרת פעילותו פגש יחד עם אחרים את ערפאת, במוקטעה שבעזה, לאחר רצח יצחק רבין.
לדברי קידר, המודל של ערפאת בחתימת הסכמי אוסלו הוא "הסכם חודיבייה", אז חתם מוחמד על הסכם שלום לתקופה של עשר שנים והפר אותו - לטענת קידר - כעבור שנתיים בלבד, כשצבאו היה ערוך למלחמה. כך הסכמי אוסלו היו חלק מתוכניתם של הפלסטינים להפסקת אש ארעית שתופר כאשר ישראל תיחלש. האינתיפאדה השנייה שהוביל ערפאת החלה לאחר הנסיגה מלבנון, שנתפשה ברחוב הערבי ככניעה ישראלית.
בראשית המאה ה-21 העלה קידר את תוכנית האמירויות הפלסטיניות שהיא לדעתו הפתרון היחיד לבעיה הפלסטינית. עיקרו של רעיון זה הוא פירוק הרשות הפלסטינית והקמת שמונה אמירויות בערים הגדולות ביהודה, שומרון ועזה, על בסיס המשפחות המקומיות. על פי תוכניתו, ישראל חייבת להישאר בשטח הכפרי של יהודה ושומרון כדי למנוע הקמת מדינה ערבית עם רצף טריטוריאלי שתהפוך למדינת טרור.
בשנת 2010 היה ממייסדי תנועת הריבונות שמטרתה סיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל.
חיים אישיים.
קידר נשוי לריינה, מוזיקאית בתזמורת הפילהרמונית, ולהם שלושה בנים ושתי בנות. הם גרים ברעננה.
אילון סולן
אילון סולן (נולד ב-1969) הוא מתמטיקאי ישראלי פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב וסופר מדע בדיוני. תחומי עיסוקיו העיקריים הם תורת המשחקים, תהליכים סטוכסטיים ותורת המידה. מחקריו מתמקדים במשחקים חוזרים.
ביוגרפיה.
סולן החל את לימודיו לתואר הראשון בשנת 1989 באוניברסיטה העברית בירושלים, במתמטיקה ומדעי המחשב.
לאחר מכן, עבר לאוניברסיטת תל אביב, שם קיבל את התואר השני שלו (M.Sc) במתמטיקה.
נושא התזה שלו היה - "Discounted Stochastic Games".
את תואר הדוקטור קיבל מהאוניברסיטה העברית, בתחום המחקרי של תהליכים סטוכסטיים.
כיום הוא מנהל את תוכנית ״בנו ארבל״ של אוניברסיטת תל אביב.
עבודתו האקדמית.
סולן פרסם כמעט 40 מאמרים ב-10 השנים האחרונות, השתתף בכתיבת ספרים, כגון הספר "תורת המשחקים/ משלר זמיר סולן", בהוצאת מאגנס, יחד עם שמואל זמיר ומיכאל משלר.
קווסאקי (עיר)
קווסאקי (ביפנית: 川崎市) היא עיר השוכנת במחוז קנאגאווה, קאנטו שביפן. העיר ממוקמת בין יוקוהמה לטוקיו, שתי הערים הגדולות ביותר ביפן. קווסאקי מחזיקה ברצועת אדמה של כ-30 ק"מ דרומית לנהר הטאמא, שמתפצל לטוקיו.
קווסאקי מחולקת ל-7 חלקים שכל אחד מהם נקרא "קו".
ה"קו" של העיר הם:
דמוגרפיה.
ב-1 ביולי 2021 אוכלוסיית העיר היא 1,541,772 איש והצפיפות בה היא 10,781 לקילומטר מרובע, נתון שמעמיד אותה כשנייה בגודלה במחוז קנאגאווה, ובמקום השביעי בין ערי יפן. אוכלוסיית העיר גדלה רבות במאה ה-20. בשנת 1920 הייתה העיר מדורגת במקום ה-46 מבחינת אוכלוסייה והיו בה 21,391 תושבים. בשנת 1930 דורגה העיר במקום ה-19 עם כ-104,000 תושבים ובשנת 1970 היו בעיר 973,000. שטח העיר הוא 144.35 קמ"ר שכוללים את האיים המלאכותיים שבבנייה במפרץ טוקיו ומיועדים למגורים.
בנשי
בֶּנְשִׂי (בסינית: 本溪; בפין-יין: Běnxī) היא נציבות עירונית במזרח מחוז ליאונינג שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. היא גובלת עם בירת המחוז שניאנג ופושון מצפון, ליאויאנג ממערב, דאנדונג מדרום ומחוז ג'ילין ממזרח. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 1,326,018 תושבים, מתוכם 865,215 בשטח האורבני.
העיר נחנכה כמרכז תעשיית ברזל בשנת 1915. חברת הברזל והפלדה של בנשי ("בנגנג") היא המעסיקה הגדולה ביותר בעיר והרביעית בגודלה בכל סין. המעסיק השני בגודלו בעיר היא התעשייה לכריית פחם. בעבר הייתה קיימת בעיר בעיית זיהום חמורה בעקבות ייצור מתכת וכריית פחם, עם ההאטה בשנים האחרונות בתעשיית המתכת והפחם בעיית הזיהום החלה לפחות בהדרגה.
בכפיפות לעיר יש ארבעה רבעים מנהליים ושני מחוזות אוטונומיים. כמו כן כפופים לעיר 25 מחוזות, 40 כפרים ועיירות, 229 מועצות מקומיות ו-289 מועצות כפריות.
פעילות תיירותית.
הפארק הלאומי השוכן בעיר, "מנהרת המים", היא תעלת המים התת-קרקעית הארוכה ביותר באסיה. התעלה החלה להיווצר לפני חמישה מיליון שנים, בתעלה יכולים המבקרים לשוט בסירות ולחקור את התעלה. התעלה כל כך גדולה שיש בה מזח ונמל מתחת לאדמה. בתעלה יש נטיפים, זקיפים וסלעים יוצאי דופן.