כאשר הרולינג סטונז עלו לבמה נקטעה הופעתם פעמים רבות; כאשר נראה היה כי לקית' ריצ'רדס נמאס מהמתרחש באמרו "לעזאזל עם כל זה", תוך שהוא מוריד את הגיטרה מעליו ויורד מהבמה, כיוון חבר כנופיה בלתי מזוהה אקדח לרקתו של ריצ'רדס, ואמר לו לבחור בין "לנגן או למות". ריצ'רדס בחר באפשרות הראשונה. במהלך תגרה בין חברי הכנופיה לבין מרדית האנטר, צעיר שחום עור בן שמונה עשרה, שלף האנטר אקדח, ובתגובה נרצח בדקירות סכין בידי "המלאכים". הרוצח, אלן פסארו, נעצר והואשם ברצח, אך יצא זכאי מאחר שחבר המושבעים קבע כי פעל מתוך הגנה עצמית, מאחר שהאנטר נשא אקדח, שלף אותו וכיוון אותו אל כיוון הבמה. כמו כן, נאמר כי האנטר היה תחת השפעת סם המתאמפטמין.
הארגון הלקוי, ההתפרעויות, והרצח שהיווה את שיא השפל של האירוע, עיצבו את המוניטין שקיבל המופע בתור אירוע מכונן בהיסטוריה של הרוקנ'רול שלאחריו ירדה לפרק זמן מסוים הפופולריות של פסטיבלי הרוק, וכן בתור האירוע ש"הרג" את התמימות של שנות השישים.
סמלי הארגון.
סמלו הרשמי של הארגון, המכונה "ראש המוות", הוא גולגולת מכונפת. עיצובו מיוחס לראש סניף סן פרנסיסקו של הארגון בשנות ה-50, פרנק סדילק. בארגון נהוגה מערכת של עיטורים וסמלים, בדומה לעיטורים צבאיים, אשר מובנם נשמר בסוד בין חברי הארגון. כיתוב רשמי של הארגון הוא באותיות אדומות על רקע לבן, ומכאן אף כינויו הנפוץ של הארגון "האדום והלבן" (באנגלית: The Red and White). סמלי הארגון מעטרים בדרך כלל מעילי עור או ג'ינס.
בסמלים רבים מופיע אף המספר 81 באותיות אדומות על רקע לבן, המסמלות את הסדר שבו מופיעות האותיות H ו-A באלפבית הלטיני. אוהדי הארגון ותומכיו מציגים לרוב סמל זה, כיוון שהארגון אוסר על מי שאינו חבר בו לשאת את הכיתוב המלא: Hells Angels. סמל נוסף הנפוץ בין חברי הארגון הוא הכיתוב 1% (אחוז אחד) המעוטר בשוליים דמויי יהלום. עיטור זה מסמל את תגובת הארגון לאמירה שנשמעה מארגון האופנוענים האמריקאי לאחר מהומה המונית בשנת 1947 בהשתתפות כנופיית אופנוענים, ולפיה 99% מן האופנוענים הם אזרחים שומרי חוק, ורק אחוז בודד הם מפרי חוק.
רוב חברי הארגון נושאים על מעיליהם אף תג מרובע, ובו אותיות אדומות על רקע לבן, הנושא את שם הלשכה שבה הם חברים. חלק מחברי הארגון נושאים עיטורים המסמלים את מעמדם, או את תפקידם בארגון, ויש הנושאים עיטור ועליו האותיות AFFA, ראשי תיבות של האמירה: "מלאכים לנצח, לנצח מלאכים" (Angels Forever, Forever Angels).
חברות בארגון.
תנאי החברות בארגון Hells Angels הם: המועמד לחברות חייב להיות גבר, לבן, בעל רישיון נהיגה תקף, אופנוע תקין, ואין לו עבר פלילי בתחום מעשים מגונים בילדים, או שהגיש בעבר בקשה להיות שוטר או סוהר. לאחר תהליך ארוך ומרובה שלבים של בחינת המועמד מוזמן המועמד תחילה לחלק מן האירועים של המועדון במעמד של "מתרועע" (Hang Around). אם המועמד ממשיך להתעניין בפעילות הארגון הוא עשוי לעלות במעמדו לדרגת "עמית" (Associate), מעמד שבו ימשיך במשך כשנה או שנתיים. בתום תקופה זו הוא עולה לדרגת "עתודה" (Prospect), ומורשה להשתתף בחלק מפעילויות הארגון, אולם הוא עדיין חסר זכויות הצבעה, בעוד החברים שוקלים אם לצרפו כחבר מן המניין. הדרגה הגבוהה ביותר היא "חברות מן המניין" (Full Membership) המכונה "תג מלא" (Full-Patch), המתייחסת לעיטורים שהוא רשאי לשאת על מעילו.
חבר מן המניין נבחר בקולותיהם של חברים מלאים אחרים באזור שבו הלשכה שאליה הוא מבקש להצטרף. לכן נהוג שהמועמד נוסע לכל אחת מן הלשכות באותו אזור גאוגרפי ומציג עצמו בפני כל חבר מן המניין באותו אזור. בחלק מן האזורים די בהתנגדות בודדת כדי לדחות את מועמדותו של חבר. קבלת חבר לארגון נעשית בטקס שבו משתתפים חברים אחרים ומוענק לו עיטור החברות המלא. העיטורים נותרים רכושו של הארגון, ואם חבר מוצא מן הארגון, עליו להחזיר את העיטורים שקיבל.
לשכות הארגון.
בארגון למעלה מ-100 לשכות מוכרות הנמצאות ב-29 מדינות. הלשכה הרשמית הראשונה מחוץ לתחומי ארצות הברית נפתחה בניו זילנד בשנת 1961. בשנת 1969 נפתחה לשכה ראשונה באירופה, זאת לאחר ששתי לשכות נפתחו בלונדון.
אתה חברה שלי (שיר)
אַתָּה חֲבֵרָה שֶׁלִּי הוא שיר מאת יונה וולך הנכלל בספר שיריה "מופע", שיצא לאור בשנת 1985 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
השיר.
השיר הוא מונולוג שמשמיעה אישה באוזניו של גבר. כרבים משיריה של וולך, גם שיר זה עוסק בגלוי במיניות. העובדה שאין זו מיניות הטרוסקסואלית נרמזת בשם השיר (שהוא גם השורה הראשונה שלו), החורג מכללי הדקדוק העברי, ונאמרת במפורש במילות השיר:
בספרה "מלאך האש: על שירת יונה וולך" מסבירה לילי רתוק את השיר כחלק משירתה המאוחרת של וולך, ה"קוראת תיגר על המוסכמות החברתיות, אשר מאשרות רק את מה שמקובל כגברי לחלוטין או כנשי לחלוטין". לדבריה, "השיר מציג את מצבם של אלה, שאינם מתאימים להבחנה בין גברי לנשי, אך מנסים להתכחש לכך ולהעמיד פנים של נורמליות על פי קנה המידה החברתי". הם נאלצים להתנכר לצורכיהם האותנטיים, והתוצאה של הזיוף היא ריקנות:
השיר נפתח בהגדרה שונה של הזהות המינית: "יֵשׁ לְךָ רֹאשׁ שֶׁל בַּחוּרָה"; כלומר בעוד הגדרת המין הקונבנציונלית מוכתבת על ידי איברי המין, מכריזה וולך כי הדבר הקובע אינו הביולוגיה אלא המנטליות:
השיר עוסק בחיפוש זהות וזהות מגדרית:
וולך מתארת בשיר את אלימות החברה כלפי אלה שהיא מגדירה כחריגים:
עוד מוסיפה לילי רתוק: "בשיר זה כמו בשירים אחרים, מדגישה וולך את החסר הלשוני בהגדרות של מיניות שונה, כדי להוקיע את עריצותה של תרבות שמנעה בדרך זו לגיטימציה מן האפשרויות המיניות להן התנגדה".
עיסוק במיניות מופיע גם בשירים נוספים של וולך ("משוררת ארוטית מאוד", תיאר אותה חוקר הספרות גבריאל מוקד).
הלחנה וביצוע.
השער הולחן על ידי ערן צור והושר בפיו במסגרת מופע מחווה לשיריה של יונה וולך שהעלה ב-1997. המופע (וכן אלבום שירי המופע) נקרא על שם השיר, והתארחו בו הזמרות רונה קינן, דנה אינטרנשיונל וקורין אלאל.
הפולמוס והסערות סביב השיר.
בדומה לשירים נוספים של וולך (וביניהם "תפילין"), גם שיר זה עורר פולמוס עקב תכניו הבוטים.
בינואר 2010 התעוררה סערה נוספת: השמעת השיר בביצועו של צור במסגרת שיעור בתיכון רבין בכפר סבא, הובילה, בעקבות תלונה של הורים, לתגובתו של משרד החינוך, שהנחה את מנהלת בית הספר שלא ללמד שיר זה. מנהל אגף כוח אדם בהוראה במשרד החינוך, ציון שבת, ציין: "קראתי בעיון לא רב את 'יצירת הפאר' אותה מלמדת המורה לספרות. בלשון המעטה אומר שלא שמחתי לראות את הטקסט. אינני יודע האם המעשה שנעשה כאן על ידי המורה אכן חוקי או לא, הוא בוודאי חסר טעם ויש בו סטייה מהחומרים המקובלים מהמערכת". ראש עיריית כפר סבא יהודה בן חמו, מנהלת בית הספר ורבים מתלמידיו, וכן גורמים נוספים, יצאו להגנת המורה שהשמיעה את השיר.
עדנה רש, המורה שבכיתתה הושמע השיר, אמרה: "השיר 'אתה חברה שלי' של יונה וולך הוא לא שיר מיני. אנחנו משתמשים בו כדי לדבר עם התלמידים על רגשות, על זהות מינית וכאב. להוציא מהשיר רק את המלים הבוטות ולהתייחס אליו כאל טקסט גס ופרוורטי, זו טעות. זה גם מגוחך לטעון ש'הטרדתי מינית' בגלל השימוש בשיר. רק כאשר מלמדים את היצירות בלי פחד, מתוך חיבור עמוק אליהן ולעולם התלמידים, הן ייכנסו ללבבות התלמידים. אז יתרחש הקסם של הספרות".
מוזיקה דתית
מוזיקת דתית היא מוזיקה הנכתבת ומבוצעת מטעמים דתיים.
יצירות מוזיקליות רבות הולחנו לצרכים דתיים ומלחינים רבים קבלו השראה מאמונתם הדתית. במקרים רבים יצירות עממיות אומצו לצרכים דתיים או שהתפתחו מיצירות מוזיקליות דתיות. לנצרות היסטוריה ארוכה של מוזיקה כנסייתית. יוהאן סבסטיאן באך לדוגמה, כתב את רוב יצירותיו עבור הכנסייה הלותרנית. מוזיקה דתית משתנה לעיתים קרובות כדי להתאים לתקופה. מוזיקה נוצרית מודרנית וגם מוזיקת גוספל, מלבישות מילים המבטאות מסרים נוצריים על מוזיקה פופולרית.
גם ביהדות יש מסורת מוזיקלית עתיקה וחזקה, למעשה טעמי המקרא הם מהעדויות הראשונות לכתיבת תווים.
גם במסורות המזרח כדוגמת הינדואיזם יש מקום חשוב עבור המוזיקה, כמו גם לדתות מאפריקה.
מצפה עופר
מצפה עופר הוא מצפה יערנים של קק"ל, השוכן ביער חוף הכרמל, על מורדותיו המערביים של הכרמל, בין היישובים כרם מהר"ל ממזרח וצרופה ממערב. המקום קרוי על שמו של מושב עופר הסמוך.
במקום שכן בעבר הכפר הפלסטיני ג'בע (כרמל), שהיה אחד משלושת יישובי המשולש הקטן אשר הטרידו את התחבורה היהודית לאורך מישור החוף. במהלך מבצע שוטר ב-24 ביולי 1948 וביום המחרת, נכבש האתר בידי חטיבות אלכסנדרוני וכרמלי. בשנותיה הראשונות של המדינה ניטע במקום יער עצי אורן, בין היתר, כדי לספק תעסוקה לתושבי האזור. בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוקם בלב היער מגדל תצפית מכספי תרומות של יהודי אוסטרליה, ניו זילנד והונג קונג. כאשר גבהו אמירי העצים סביב המגדל שנועד לאתר שריפות, הוספה לו קומה נוספת, וכיום הוא מתנשא לגובה של ארבע קומות. מראש המגדל נשקף נוף פנורמי על רכס הכרמל ואל מישור חוף הכרמל. במקום הוכשר חניון ואתרים לעריכת פיקניקים, חלקם נגישים לבעלי מוגבלות פיזית, שבילי הליכה ורכיבה על אופני הרים. בנוסף חולף שביל ישראל בסמוך למצפה.
מלחמת רוסיה-פרס (1722 - 1723)
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1878-1877)
המלחמה העות'מנית-רוסית (1829-1828)
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1774-1768)
דיאגרמת ניקוויסט
המלחמה העות'מנית-רוסית (1792-1787)
פארק יער שהם