מצר מנטאוואי (באינדונזית: Selat Mentawai) הוא מצר ים אינדונזי באוקיינוס ההודי, הממוקם בין האי סומטרה ממזרח לבין איי מנטאוואי ממערב.
רוחבו של המצר נע בין 100 ל-150 ק"מ, אורכו – 430 ק"מ.
העיר העיקרית לחופי מצר מנטאוואי היא בירת מחוז מערב סומטרה, פדאנג (Padang), המונה כמיליון תושבים (נכון ל-2014).
שיקום מקצועי בבריאות הנפש
שיקום מקצועי בבריאות הנפש מתייחס לשילובם של אנשים עם מגבלות פסיכיאטריות שונות בשוק העבודה. מטרת השיקום המקצועי היא לאפשר עבודה בתנאים המתאימים לאדם על מנת להשתלב במעגל העבודה באופן העצמאי ביותר תוך חוויה של מיצוי יכולותיו בתחום זה. השתלבות האדם בשוק העבודה נתפסת כקריטריון עיקרי בשיקום וכמדד להצלחה בתהליך השיקום הכולל.
היסטוריה.
ניסיונות ראשונים לשלב אנשים עם נכויות בעבודה החלו באמצע שנות ה-40 של המאה ה-20. נקודת המוצא היא שכל אדם מסוגל לתפקד ולעבוד, לכל אחד כישורים ויכולות משלו. כאשר יאותרו הכוחות הללו, יתאפשר לאדם להגיע למקסימום מיצוי היכולת. מיצוי עצמי מוביל לתחושת כוח והצלחה, שתתרום גם לתהליך של פיתוח מיומנויות אישיות ובינאישיות במקום העבודה ומחוצה לה.
במאה ה-20 התפתחה התפיסה לגבי עבודה בכלל, שמלבד השכר ממקום העבודה, זהו גם המקום שבו האדם מבטא את יכולותיו ויוצר קשרים בינאישיים. השיקום התעסוקתי של נפגעי הנפש קיבל משמעות שונה מאז השינויים שהתרחשו בתפיסות החברתיות וערכי היסוד של החברה. השיקום מושפע באופן דינמי מתנועות חברתיות הפועלות לטובת זכויות הפרט, שוויון וחובת החברה כלפי אזרחיה והחלשים בתוכה בפרט.
זכויות וחקיקה בישראל.
על פי חוק המוסד לביטוח לאומי זכאי להגיש תביעה לשיקום מקצועי כל אדם עם מוגבלות גופנית או נפשית אשר נקבעו עבורו לפחות 20% נכות רפואית לצמיתות ואינו בגיל פרישה ללא תלות בקביעת דרגת אי כושר או בזכאות לקצבת נכות. תנאים נוספים לזכאות הם: קושי לחזור לעבודה עקב הליקוי שנגרם לו, צורך בליווי מקצועי על מנת לחזור לעבודה וכן מסוגלותו להשתלב בתוכנית מקצועית.
בשנת 1997 הוקמו ועדות שבדקו את צורכיהם של נפגעי הנפש בישראל מה שיצר תשתית להכנת חוק שיקום נכי נפש בקהילה התש"ס 2000, אותו יזמה והובילה ח"כ תמר גוז'נסקי בשיתוף עם משפחות, צרכנים ואנשי מקצוע מתחום בריאות הנפש. החוק מאפשר לאוכלוסייה של נפגעי הנפש בישראל ליהנות מתוכניות שיקום שונות. הזכאות לסל השירותים המוגדרים בחוק היא עבור אנשים עם 40% נכות נפשית מטעם הביטוח הלאומי. בחוק מפורטים גם הוועדות העוסקות בנושא ואחריותן, עקרון הסודיות ושמירת זכויות הפרט, תקצוב ודרך הסיוע בתהליך השיקום.
בנוסף, בחוק שיויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, 1998, בסעיף 9 המתייחס לייצוג הולם של אנשים עם מוגבלות בשוק העבודה, מוסדות ממשלתיים ופרטיים כאחד. לסעיף זה בחוק יצא בספטמבר 2014 צו הרחבה המגדיר כי ייצוג הולם הוא של 3% אנשים עם מוגבלות לכל מעסיק שלו 100 עובדים ומעלה.
מסגרות שיקום.
השיקום המקצועי הכללי החל על ידי המוסד לביטוח לאומי, הכולל פונקציה של שיקום תעסוקתי- הוקמו מרכזי שיקום המהווים גם היום אפשרות שיקומית הפתוחה לבחירת המשתקם, כולל נפגעי הנפש- במרכזים אלה ניתן להסתייע באבחון הבודק מיומנויות, כישורים וכוחות במטרה להשתלב בתעסוקה הולמת. בכמה מרכזי שיקום כאלה אף הוקמו מסגרות מיוחדות לאבחון נפגעי נפש, כך שיתאים להם במיוחד. בנוסף, מציע המוסד לביטוח לאומי גיבוש קריירה תעסוקתית. רכישה ולמידת מקצוע במוסדות המוכרים וסיוע במציאת עבודה בסוף לימודים בשוק העבודה הפתוח.
כמו כן, בהתאם לחוק שיקום נכי נפש בקהילה, וכחלק מסל השיקום האישי של האדם, קיימות מסגרות המופעלות על ידי עמותות וחברות פרטיות הממומנות ומפוקחות על ידי משרד הבריאות. סוגי המסגרות הן:
מועדונים תעסוקתיים.
המועדון התעסוקתי נותן מענה למשתקמים בעלי יכולות מוגבלות או מיומנויות לא מפותחות וקולט באופן זמני אנשים במשבר ולאחריו. ההשתתפות במועדון התעסוקתי היא על בסיס יומי ושעות גמישות. מועדון תעסוקתי, בדרך כלל, מתמקד בעבודה חרושתית. יש מועדונים המושתתים על יצירה ואומנות ובחלק מהמועדונים מתקיימים חוגי העשרה בתחומים שונים כגון: תכשיטנות, בישול, היגיינה וכו'. מטרת המועדונים להקנות מושגים בסיסיים ביחסי עבודה, בשילוב האפשרות לקידום למסגרות תעסוקה מורכבות יותר. המועדונים אינם מזכים את המשתתף בשכר אלא בהשתתפות בדמי נסיעה ובדמי כיס בהתאם לנוכחות.
מפעל מוגן.
העבודה במפעל מוגן מלווה בכניסה הדרגתית. המשתקמים יכולים לעבוד בין חמישה לשישה ימים בשבוע, במשך ארבע עד שמונה שעות ליום, בהתאם ליכולת ולמוטיבציה. השכר הוא דיפרנציאלי לפי המפעל, ההתמדה, התפוקה וטיב העבודה. מסגרות אלה אינן מקיימות יחסי עובד מעביד וכל המשתמע מכך. דוגמה למפעל מוגן הוא ״סיפור חוזר״ המהווה רשת חנויות ספרים חברתית ומרכז הכשרה תעסוקתי בכל הארץ.
תעסוקה נתמכת.
שירות המסייע להשתלבות המשתקם בתעסוקה שיקומית מוגנת ומלווה אותו בשוק החופשי. המושג הצלחה, בתעסוקה נתמכת, מוגדר כמוכנות לעבודה בשוק החופשי. המונח כולל: דייקנות, נוכחות עקבית, יכולת עבודה רציפה של מספר שעות, יכולת לקבל הדרכה ולעקוב אחר ההנחיות, הופעה הולמת, גילוי עניין בעבודה, יכולת תקשורתית עם הסביבה ברמות הנדרשות. השכר הוא דיפרנציאלי ויכול להגיע מעל גובה הקצבה. תעסוקה נתמכת היא השאיפה למיצוי יכולת המשתקם בתהליך השיקום המקצועי.
יוזף בראון
משפחת קרויזר
משפחת קרויזר היא משפחה יהודית שמוצאה מליטא. ענף של המשפחה עלה לארץ ישראל. חלק מבני המשפחה נודעו כרבנים.
היסטוריה.
מוצא המשפחה מהעיירה קרוז שבמחוז הורודנה. הרב זליג ראובן בנגיס סיפר לרב יעקב יוסף הרמן שהכיר את המשפחה מליטא, והם הצטיינו בכישרון, התמדה ועמל התורה ומאידך בצניעות וענווה.
אבי המשפחה בארץ ישראל היה הרב יעקב זונדל קרויזר, שכונה "ר' יעקב זונדל פרוש" על שם פרישותו. למעשה אביו הרב יוסף בן הרב אליעזר עלה לארץ ישראל בשנות העמידה שלו, בסביבות שנת תרמ"ח (1888), יחד עם רעייתו טייבא לאה בת הרב יהושע. בירושלים נולד לו בן נוסף בשם אברהם שמואל, שכנראה היגר לארצות הברית עקב העוני ששרר אז ביישוב הישן.
ברישומים של השלטון העות'מאני מופיע על הרב מרדכי יהושע השם "גרודזינסקי", כנראה על שם מוצאם ממחוז גרודנה. כמו כן מופיעים על בני המשפחה השמות וולפה (על שם עיירת מוצאם) ושפירא.
בארט MRAD
בארט MRAD (באנגלית: Barrett MRAD, ראשי תיבות של Multi-Role Adaptive Design) הוא רובה צלפים מודולרי רב-תכליתי המיועד למספר מטרות בהן צליפה כללית, צליפה לטווח רחוק, חדירת שריון גוף וצליפת לוט"ר. ה-MRAD תומך במספר קליברים הניתנים להחלפה בפשטות ובתנאי שדה, החל ב-7.62x51 מ"מ נאט"ו ועד 0.338 לפואה מגנום, איתו הוא יכול לפגוע ביעילות במטרת דמות בטווחים של עד , ו-0.338 נורמה מגנום, איתו הטווח היעיל עולה ל-. הבארט MRAD הוא רובה מדויק ביותר: הוא מקבץ בדיוק של 0.5–0.35 דקת קשת (סטייה מרבית של 1.1 ס"מ מהמטרה בירי לטווח 100 מטר). הביצועים והאיכויות שלו - מבחינת דיוק, טווח ירי, נוחות האחזקה, הארגונומיה וההתאמה ליורה - מציבים את הבארט MRAD בשורה הראשונה של רובי הצלפים בעולם. הרובה פותח ומיוצר על ידי חברת הנשק בארט מארצות הברית.
ה-MRAD תוכנן במקור עבור מכרז Precision Sniper Rifle של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, ומבוסס על הבארט M98B שתכנן כריס בארט. ה-MRAD לא זכה במכרז אך קצר שבחים רבים, בהם פרס "רובה השנה של איגוד הרובאים הלאומי של ארצות הברית" לשנת 2012, וחוות דעת חיובית מאוד מהימ"מ, היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של ישראל, שרכשה את הרובה עבור צלפיה. הרובה משרת בימ"מ ובצה"ל, וב-2019 נבחר לשרת גם בפיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (בשם Mk 22 ASR). מתחריו העיקריים הם הרמינגטון MSR (רובה צלפים מודולרי שמשרת בצבא ארצות הברית והועדף על הבארט במכרז PSR), המקמילן TAC-338 (רובה צלפים ארוך טווח המשרת באריות הים ובצה"ל), רובי הארקטיק וורפר הבריטיים ובפרט ה-AWM והאקורסי אינטרנשיונל AX338, ורובי ה-PGM הצרפתיים מדגמי PGM Ultima Ratio ו-PGM-338.
מבנה והנדסה.
הבארט MRAD הוא רובה בריחי (bolt action rifle), כלומר: הוא מופעל על ידי בריח ידני ואחרי כל ירייה יש לדרוך מחדש את הנשק (באמצעות ידית הבריח). שימוש במכלול בריחי משפר את דיוק הרובה, טווח הירי ואמינות הפעולה שכן יש הרבה פחות חלקים נעים במכלול וכל אנרגיית אבק השריפה שבתרמיל הכדור מנוצלת רק לדחיפת הקליע במעלה הקנה. חסרונה העיקרי של הפעולה הבריחית הוא קצב אש נמוך, אך חיסרון זה פחות משמעותי עבור ירי צליפה. בניגוד לרובי צלפים בריחיים ישנים, הבארט MRAD מוזן על ידי מחסנית חיצונית נתיקה בת 10 כדורים.
הרובה בנוי בצורה מודולרית כדי לאפשר תחזוקה נוחה והחלפה מהירה של המכלול (מנגנון הירי, action) והקנה גם ללא עזרת נָשָק מומחה (armorer). הרובה גם מאפשר החלפה מהירה של קליברים בתנאי שדה באמצעות מפתח אלן: פתיחת המעצה נעשית על ידי שחרור שני ברגים ואז ניתן בקלות להחליף קנה ומכלול (כולל הבריח).
נכון ל-2020 הבארט MRAD תומך בקליברים הבאים: