הם נחשבים ללהקת הרוק אלטרנטיבי הראשונה שהצליחה מסחרית ואחת הלהקות המשפיעות ביותר בשנות ה-90. הם פתחו את הדלת למיינסטרים להרבה להקות רוק שעד אז היו בשוליים. הם התפרקו ב-1991 אחרי סיבוב הופעות שנמשך 13 חודשים, בין היתר בעקבות התמכרותו של פרי להרואין.
הלהקה התאחדה למספר הופעות ב-1997. הלהקה התאחדה ב-2001 והוציאה את האלבום Strays ב-2003, אך התפרקה שוב ב-2004.
בשנת 2008 הלהקה התאחדה שוב, והוציאה את האלבום The Great Escape Artist. מידי כמה שנים הם יוצאים למסע הופעות ואף הגיעו לישראל ב-2011.
פורנו פור פירוס (1992–1998).
הלהקה הוציאה שני אלבומים. Porno for Pyros ב-1993 ו-Good God's Urge ב-1996. פרי בחר את שם הלהקה לאחר שראה פרסומת לזיקוקי דינור בעיתון פורנוגרפי.
קריירת סולו (1999–).
ב-1999 הוציא אלבום אוסף מלהקותיו הקודמות בנוסף לעוד שירים חדשים.
ב-2001 הוציא אלבום סולו ראשון בשם Song Yet to Be Sung כשמילות השירים מושפעות מהקבלה.
ב-2008 הוציא מספר שירים בודדים לאנטרנט עם אשתו אטי, אחד השירים הופיע בפסקול הסרט דמדומים.
ב-2019 הוציא את האלבום Kind Heaven.
סטלייט פארטי (2004–2008).
ב-2004 הקים עם אשתו אטי לאו פארל את הפרויקט Satellite Party. הלהקה הוציאה אלבום אחד ב-2007 בשם Ultra Payloaded, זהו אלבום קונספט שמספר סיפור על להקה בשם The Solutionists שמנסה לשנות העולם.
חיים אישיים.
לפרי נולד בן בשם יובל ב-1998 מחברתו לשעבר קריסטין קייגל. ב-2002 התחתן עם אטי לו פארל. היא רקדנית וזמרת שמלווה את להקת ג'יינז אדיקשן משנת 2007. לזוג שני בנים.
כלל לייבניץ
ג'יימי רסקין
ג'יימין בן "ג'יימי" רסקין (באנגלית: Jamin Ben "Jamie" Raskin; נולד ב-13 בדצמבר 1962) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת מרילנד, מאז 2017. רסקין חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג מחוז קונגרס השוכן במחוז מונטוגומרי, פרוור אמיד של וושינגטון הבירה, המשתרך דרך מחוז פרדריק הכפרי עד לגבול הצפוני של מרילנד עם פנסילבניה. טרם היבחרו לקונגרס היה פרופסור למשפט חוקתי בקולג' וושינגטון למשפטים של אמריקן יוניברסיטי.
ביוגרפיה.
רסקין נולד בוושינגטון הבירה בדצמבר 1962 למשפחה יהודית. הוא בנם של מרקוס רסקין; פעיל חברתי ולשעבר עוזרו של ג'ון פיצג'רלד קנדי במועצה לביטחון לאומי, — וברברה (לבית בלמן) רסקין, עיתונאית וסופרת. בשנת 1979 סיים את לימודיו התיכוניים, וב-1983 השלים בכבוד רב לימודי תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד. כעבור ארבע שנים, ב-1987, קיבל תואר שני מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד. כסטודנט למשפטים, היה עורך כתב העת המשפטי "Harvard Law Review". הוא שימש כפרקליט כללי ל"קואליציית הקשת הלאומית" של ג'סי ג'קסון בשנים 1989–1990 וייצג את רוס פרו במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996, כאשר פרו תבע כנגד מידורו מעימותי הבחירות, ורסקין כתב מאמר בעיתון וושינגטון פוסט בו גינה בתוקף את הוועדה לעימותים נשיאותיים (CPD) על שמידרו את פרו.
בנובמבר 2006 נבחר רסקין אל הסנאט המדינתי של מרילנד כנציג מחוז הבחירה ה-20. במהלך כהונתו פעל לקידום סדר-יום ליברלית, למשל ביטול עונש המוות במדינת מרילנד, מיסוד הכרה בנישואים של בני-זוג מאותו המין והכשרת שימוש במריחואנה רפואית כפעולה חוקית. ב-2012 מונה למצליף הסיעה הדמוקרטית בסנאט. בשנת 2014 הציג רסקין הצעת חוק ללגליזציה של מריחואנה רפואית, עליה חתם המושל מרטין אומאלי בינואר 2015. כחבר דירקטוריון לשעבר באגון "FairVote", רסקין הציג ונתן את חסותו לאמנת ההצבעה הבין-מדינתית הלאומית במרילנד.
ב-19 באפריל 2015 דיווחו העיתונים "בולטימור סאן" ו"וושינגטון פוסט" כי רסקין השיק מסע בחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השביעי של מרילנד. נציג המחוז המכהן, כריס ואן הולן, הודיע על פרישות מבית הנבחרים לשם התמודדותו לסנאט של ארצות הברית כדי להחליף את הסנאטורית הפורשת ברברה מיקולסקי. במהלך בחירות 2016 נבחר לבית הנבחרים אחרי שגבר על ששה יריבם בבחירות מקדימות, שהיוו את התחרות האמיתית במעוז הדמוקרטי המובהק.
בפעולתו הראשונה ב, רסקין ואחדים מעמיתיו לבית הנבחרים התנגדו לאשרור קולות חבר האלקטורים עבור דונלד טראמפ מהבחירות לנשיאות 2016, בשל התערבות רוסיה בבחירת וטענות לדיכוי בוחרים. סגן הנשיא ונשיא הסנאט ג'ו ביידן דחה את התנגדותו של רסקין ועמיתיו משום שהבקשה לדחיית הקולות לא נחתמה בידי סנאטור מכהן. בשלהי יוני 2017, היה רסקין נותן החסות הראשי לחקיקה שקראה להקמת ועדת "פיקוח" בקונגרס עם הסמכות להכריז על נבצרות נשיא ארצות הברית והדחתו מכוח התיקון ה-25 לחוקה. רסקין תומך באיסור אפליה על רקע זהות מגדרית ונטייה מינית. בשנת 2019 הוא הצביע בעד "חוק השוויון" וקרא לעמיתיו בקונגרס להצטרף אליו.
בעיצומה של פרשת טראמפ–אוקראינה, קיבל רסקין — חבר ועדת המשפט של בית הנבחרים — חבילת מסמכים מרודי ג'וליאני, עורך דינו האישי של טראמפ, דרך מזכיר המדינה מייק פומפאו ביוזמתו של סטיב ליניק. ב-12 בינואר 2021 מונה רסקין לראש מנהלי בית הנבחרים במהלך משפט ההדחה השני של דונלד טראמפ. הוא היה המחבר העיקרי של סעיף הליך ההדחה בבית הנבחרים, בו הואשם טראמפ בהסתה להתקוממות בכך שהסית את תומכיו להסתער על הקפיטול.
קהילת יהודי לינץ
בעיר לינץ (בגרמנית: Linz היא בירת מדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה, קיימת קהילה יהודית החל מהמאה ה-14.
לקהילת לינץ הייתה כפופה גם הקהילה היהודית הקטנה בעיר ולס הסמוכה, ובחלק מן המאה ה-19 גם קהילת יהודי זלצבורג.
תולדות הקהילה.
ימי הביניים והגירושים.
ידיעה ראשונה לחיים יהודיים בלינץ ישנה משנת 1304, אך לפי מקורות אחרים ישבו יהודים בעיר כבר מ-1156. קהילת לינץ נפגעה בגל הפרעות ב-1338. בשנים שלאחר מכן גרו בלינץ כ-13 משפחות יהודיות. עיקר פרנסתם של יהודי לינץ באותה העת היה הלוואה בריבית, בעיקר לעירוניים ולאנשי אצולה זוטרה, ומסחר. ב-1371 נאסרו היהודים ורכושם הוחרם, והושב רק לאחר ששולם עבורם כופר גדול. ב-1396 נאסר על היהודים לסחור עם המעמד הבינוני ולעסוק במלאכה. בשלב מאוחר יותר נאסר עליהם גם להחזיק כמות גדולה של סחורה. ב-1420 גורשו יהודי לינץ, ונאסר על יהודים להתגורר בכל שטחי אוסטריה עילית.
עם זאת, בעת ששימשה לינץ כבירת האימפריה בשלהי המאה ה-15, חי בה הרופא היהודי יעקב בן יחיאל לואנס , רופאו האישי של הקיסר פרידריך השלישי. לואנס היה מורהו של יוהאנס רויכלין לעברית וקבלה.
ב-1494 התיר הקיסר מקסימיליאן ליהודים לבוא ללינץ לצורך היריד, ונראה שקבוצת יהודים השתקעה שוב בעיר, שכן שנתיים לאחר מכן הוצא צו גירוש חדש. נראה שהיו יהודים ששבו להתגורר בלינץ, משום שצו גירוש נוסף ניתן ב-1672, אולם הותרה להם כניסה ללינץ לצורך מסחר (בשל החשיבות הכלכלית של המסחר היהודי באותה העת), ולכן יהודים התגוררו בלינץ למשך מספר שבועות בשנה, בעת היריד. ב-1745 בוטל ההיתר על ידי מריה תרזה, ורק עשרים שנה מאוחר יותר שבו היהודים לירידים.
התחדשות הקהילה.
בראשית המאה ה-19 יהדות לינץ גדלה, בעיקר עקב הגירות במוראביה ובוהמיה. באופן רשמי, בוטל האיסור על יהודים להתגורר בלינץ רק ב-1848. היהודים ייסדו מוסדות קהילתיים, על אף שהקהילה הוכרה רשמית על ידי השלטונות רק ב-1870. מרבית יהודי לינץ נטו להתערות בחברה הסובבת, שלחו את ילדיהם לבתי-ספר ציבוריים והתרחקו אט אט משמירת מצוות. עם זאת, נותרה קבוצה קטנה של שומרי מצוות בלינץ, והקהילה דאגה להם למקווה ולשחיטה כשרה.
רבים מיהודי לינץ שרתו בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה. בזמן המלחמה, חיילים יהודים ממקומות שונים באימפריה חנו בלינץ, והם הביאו עמם את הרעיון הציוני ללינץ. הציונות קנתה לה אהדה רבה בקרב הצעירים. במקביל, זרם לאוסטריה כולה וגם ללינץ זרם של פליטים יהודים ממזרח אירופה. יהודים אלו, שנחשבו בעיני היהודים המקומיים ל"אוסטיודן", היוו גם מעמסה כלכלית והומניטרית על הקהילה, שהשתדלה למרות זאת לדאוג להם עד כמה שניתן. רבים מהם בחרו להשתקע בלינץ, והשפיעו באופן דרמטי על הרכבה.
בשנת 1889 התיישב בלינץ הרופא היהודי אדוארד בלוך ופתח בה מרפאה פרטית ב-1901. הוא טיפל בין השאר בהוריו של אדולף היטלר, ובשל מצבה הכלכלי הקשה של המשפחה גבה מהם תעריף מוזל עבור הטיפול. אדולף היטלר, שהיה אז עלם צעיר, חב לו מאז הכרת תודה. אפילו בשנת 1937, בעיצומה של רדיפת היהודים תחת המשטר הנאצי, שאל היטלר לשלומו של בלוך, שאותו כינה "יהודי אציל". היטלר איפשר לבלוך להימלט מאוסטריה לאחר שסופחה לגרמניה.
בשואה.
במרץ 1938 הייתה בלינץ, כמו בערים אוסטריות נוספות, תסיסה רבה בעקבות ההצעות אחד את אוסטריה עם גרמניה