עד היום מעטים יודעים את הפרטים המדויקים אודות פרשת האחיות ריא וסכינה. הפרשה הציתה את דמיונם של סופרים ובמאים רבים, בעיקר במצרים, שיצרו מחזות וסרטים שהיו מבוססים על הפרשה או שאבו ממנה השראה רבה. כך, אף על פי שחלפו כבר קרוב למאה שנה, סיפור מעשי הרצח והמשפט של האחיות עדיין מסופר ומוכר לרוב המצרים בני הדורות השונים. הפרשה הסעירה את החברה המצרית ועוררה שנאה יוקדת וחד משמעית לריא וסכינה בשל הסיבות הבאות:
העיתונות המצרית באותה תקופה סיקרה בהרחבה את פרשת ריא וסכינה, והשתמשה בדרכים שונות כדי לספק את סקרנותו של הקורא המצרי לגבי הפרשה. בעיתונים רבים הוקצב טור חדשות יומי לסיקור הפרשה במשך המשפט, אשר נמשך חודשיים. אולם, העיתונות לא פרסמה רק את העובדות ואת הנסיבות למעשיהן של ריא וסכינה, ובנוסף לכך פרסמה סילופים, סיפורים בדויים ונתונים חסרי ביסוס שנועדו לשרת גם אינטרסים אחרים שלא בהכרח היו קשורים לאחיות. אף על פי שריא וסכינה לא ביצעו לבד את הרציחות, ולא ברור כלל שהן היו המתכננות של מעשי הכנופיה, ההתמקדות התקשורתית והתרבותית נותרה עליהן, והסיקור העיתונאי הושפע מהרגשות העזים של הכותבים, אשר לרבים מהם הייתה תחושה של בושה ושנאה בעיקר כלפי האחיות ופחות כלפי הכנופיה. כמו התביעה, שבטענותיה דרשה שיוסר כל מנגנון הגנה מן האחיות אף על פי שהיה מדובר בנשים, התקשורת והציבור המצרי דרשו את דמן בכל מחיר. האחיות הפכו לדמויות המגלמות את השטן והרוע, תמונותיהן הופצו על גבי העותקים הרבים של העיתונים המצרים והחלו לחבר סביבן סיפורים ואגדות מחרידות, בהן:
מיכאל כהן (מוזיקאי)
מיכאל כהן (ידוע בעיקר בשם משפחתו כהן; נולד ב-5 באוקטובר 1986) הוא ראפר, די ג'יי ומפיק מוזיקלי ישראלי, שיוצר באופן עצמאי, וכן כחלק מהרכב ההיפ-הופ כהן@מושון. בחו"ל פועל תחת שם הבמה כהןביטס (CohenBeats).
ביוגרפיה.
כהן, בנם של במאי הקולנוע אבי כהן והשחקנית מירב גרי ונכדה של אשת התיאטרון פנינה גרי, נולד וגדל במרכז תל אביב ולמד במגמת הקולנוע של עירוני א'. בצבא שירת ביחידת ההסרטה של חיל החינוך. הוא החל את דרכו המוזיקלית בשיתוף פעולה עם מיכאל מושונוב, כאשר בימי שישי במקום לצאת היו יושבים בבית עם חברים ועושים שירים, תחילה נהג רק ליצור את הביטים והמלודיות ולאחר עצתו של מושון התחיל בעצמו לרפרפ. השניים הקימו את ההרכב כהן@מושון, ולאחר שהפיקו קליפים לשיריהם תפסו את התעניינות חברת התקליטים הד ארצי ששחררה את אלבומם הראשון "כושר גופני", בשנת 2008. לאחר 3 שנים הוציאו את אלבומם השני, "מחשב לכל ילד", אשר קיבל תשבחות רבות. לאחר מכן הוציאו מיקסטייפ מחתרתי ששמו היה "חרוימלה מכוכב משה". בו בזמן, הפיק כהן מספר רב של אלבומים וסינגלים לאמנים אחרים, לדוגמה את האלבום "משלוח מיוחד" של הצמד פלד ואורטגה.
לאחר שחרור האלבום השני החליט כהן לטוס לארצות הברית, בתחילה התגורר בניו יורק ולאחר מכן עבר לסצנת ההיפ הופ והביטים של לוס אנג'לס. שם פעל תחת שם הבמה CohenBeats, בעיקר כמפיק וכדי ג'יי. כהן בילה שם כ-3 שנים, במהלכן שחרר מספר רב של הפקות מקוריות יחד עם אמנים אמריקאיים וביניהם The Alchemist, כהן הופיע פעמיים באתר המוזיקה Boiler Room, פעם אחת בלוס אנג'לס ובפעם השנייה בתל אביב.
בשנת 2014 חזר כהן לישראל, ושחרר את המיני-אלבום הראשון שלו, "ראפ", בהשקה במועדון התדר בתל אביב.
בשנת 2016 הוציא יחד עם מיכאל מושונוב את האלבום השלישי של כהן@מושון, "ימים ארוכים"
בשנת 2021 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו בעברית, "מה שאפשר עם מה שנשאר".
שלמה ויתקין
שלמה ויתקין (24 בנובמבר 1923 – 12 באפריל 2009) היה צייר, מורה לציור ומנהל המדרשה לאמנות, מעצב במה ומשורר ישראלי.
ביוגרפיה.
שלמה ויתקין נולד בשנת 1923 בתל אביב. בשנת 1940 החל ללמוד אמנות בירושלים. אולם, בשנת 1942 התגייס לשירות כנוטר ואחר כך לצבא הבריטי. במסגרת שירותו נשלח לצפון אפריקה ולאיטליה. לאחר סיום המלחמה החל ללמוד אמנות ב"בצלאל". עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס לגדוד "מוריה" ולחם בחזית ירושלים. בשנת 1949 עיצב את סמל הנח"ל. בשנת 1951 החל ללמד ב"בצלאל", ובשנת 1968 החל ללמד בבית המדרש הממלכתי למורים לציור (לימים "המדרשה לאמנות"). בשנת 1966 נסע להשתלמות לימודים בלונדון. בשנת 1980 החליף את רן שחורי בתפקיד מנהל המדרשה. בתקופת כהונתו אוחד בית הספר עם מכללת בית-ברל. בשנת 1980 ראה אור בהוצאת מסדה ספרו "סריגרפיה" על אודות טכניקת הדפס הרשת האמנותי.
יצירתו.
יצירתו הציורית של ויתקין מאופיינת בהדגשת הממד הצבעוני. עבודותיו המוקדמות מתאפיינות בקרבה לסגנון לאמנות הסוציאליסטית בבחירת הנושאים. בשנות ה-60 החל לעסוק בציור מופשט בטכניקה של שמן ואקוורל. בנוסף יצר תפאורות להצגות, בהן "ילדי הצל" (הבימה, 1962), "נפוליון - חי או מת!" (בימות, 1970) ו"אדי קינג" (הבימה, 1975).
לצד יצירתו באמנות הפלסטית, ויתקין שלח ידו בשירה ופרסם כמה קובצי שירים.
צוק איתן
איש ההרס
איש ההרס (באנגלית: Demolition Man) הוא סרט פעולה-מדע בדיוני אמריקני בכיכובם של סילבסטר סטאלון ווסלי סנייפס. הסרט מספר את קורותיו של שוטר ממשטרת לוס אנג'לס שהוקפא הקפאה קריוגנית למשך שנים רבות והופשר בעתיד כדי לתפוס רוצח המונים.
עלילת הסרט.
בשנת 1996 בלוס אנג'לס, סמל המשטרה ג'ון ספרטן (סילבסטר סטאלון) המכונה "איש ההרס" מנהל מצוד אחר הארכי-פושע סיימון פיניקס (וסלי סנייפס) שחטף עשרות בני ערובה. לאחר שווידא באמצעים תרמיים כי בני הערובה אינם ליד פיניקס, לוכד ועוצר ספרטן את פיניקס המסומם שכישורי הלחימה שלו אינם משתווים לאלו של ספרטן, אך זה מצליח לפוצץ מספר חביות נפץ. הפיצוץ האדיר מחריב את הבניין בו התבצר פיניקס, וספרטן מצדיק את הכינוי שלו פעם נוספת. לאחר חקירת זירת האירוע מתגלות הגופות של בני הערובה וספרטן מואשם ומורשע בהריגתם. פיניקס וספרטן נידונים למאסרים ממושכים בכלא קריוני שם יטופלו בשיטות של שיקום תת-הכרתי תוך כדי שנתם הקפואה.
בשנת 2032, כ-10 שנים לאחר רעידת האדמה הגדולה, מוזגו הערים לוס אנג'לס, סנטה ברברה וסן דייגו לעיר פסאודו-אוטופית בשם "סן אנג'לס". ראש העיר של סן אנג'לס הוא דוקטור ריימונד קוקטו. קוקטו ביער התנהגויות שאינן ראויות בעיניו ואסר על: אחזקת כלי נשק, יחסי מין, אלכוהול, ניבולי פה, קפאין, מלח ועוד. אופנים רבים בטבע האדם שלא נאסרו, עברו רגולציה. כלל האוכלוסייה עברה השתלת שבב זיהוי ואיתור ביולוגי והעיר כולה נתונה תחת מעקב ממוחשב וקפדני. פועלו של קוקטו כמעט והכחיד את הפשע מן העיר והאתגר האחרון שלו הוא אדגר פרנדלי - לוחם חופש שפרש מן האוטופיה של קוקטו וחי עם מנודי החברה בביבים. פרנדלי וחבורתו עולים לפני האדמה רק כדי לגנוב אוכל.
בינתיים, סיימון פיניקס זוכה לשימוע לפני שחרור. בשימועו סיימון אומר את מילת הקוד "דובי" המשחררת אותו מכבליו. הוא הורג את הסוהר והשומרים החמושים ומפגין כישורי לחימה עילאיים ונדמה שהוא ניחן בכוח רב ובמהירות. פיניקס עוקר את עינו של הסוהר ומשתמש בה כדי לפתוח את הדלת ולהימלט. פיניקס משולח רסן, מפגין ידע עמוק בטכנולוגיה מתקדמת בהרבה ממה שהכיר בחייו, אך לא מבין כיצד קיבל את כישוריו והידע החדש שלו ואף לא כיצד ידע את מילת הקוד לפתיחת כבליו. על הצגים בתחנת המשטרה מופיע הקוד 187 והשוטרים הנבוכים אינם יודעים מה פירושו. בדיקה במחשב מעלה כי זהו הקוד ל-"רצח\מוות\הריגה". השוטר הוותיק זאכרי לאמב מזהה את שמו של פיניקס ברשימת המועמדים לשחרור ומבין כי הוא זה שאחראי לרצח. השוטרים מנסים לאתר את פיניקס, אך בגופו לא הושתל שבב זיהוי ואיתור. זאכרי לאמב מסביר להם כי ספרטן היה היחידי שהצליח לעצור את פיניקס בעבר ומפקד המשטרה מעיר את ספרטן משנתו הקפואה ומציע לו שחרור מוקדם בעבור לכידתו של פיניקס. הוא ממנה את סגן לנינה האקסלי - קצינה מצטיינת עם אהבה להיסטוריה מאוחרת ורצון עז לאקשן כדי לסייע לו להסתגל למציאות החדשה.
ספרטן ממהר לרדוף אחרי פיניקס שממשיך לזרוע הרס בעיר. פיניקס מאתר את המידע על אדגר פרנדלי ומחליט להורגו. הוא הולך להתחמש במוזיאון, רק שם ניתן למצוא אקדחים וכלי הרג. ספרטן מנחש בחכמה את מהלכיו של פיניקס ויוצא אל המוזיאון אף הוא. לאחר קרב עיקש פיניקס מצליח להימלט. בדרכו הוא פוגש בדוקטור קוקטו ומחליט להורגו כלאחר יד, אך מבין כי הוא אינו מסוגל ללחוץ על ההדק. קוקטו אינו מופתע ומזכיר לפיניקס כי יש לו משימה לבצע ומישהו להרוג, ופיניקס ממשיך בדרכו.
ספרטן והאקסלי פוגשים בקוקוטו שמתעקש להזמין אותם לארוחת ערב בפיצה האט. בתום הארוחה מתרחשת פשיטה של פורעי חוק וספרטן נכנס לפעולה כדי להילחם בהם ולהשיב את הסדר על כנו, עד שהוא מבין שהם רק גונבים אוכל ומאפשר להם להימלט. לאחר הארוחה קוקטו חוזר למשרדו ומגלה את פיניקס מחכה לו שם. קוקטו שוטח בפניו את משנתו ליצירת חברה מושלמת כאשר המפתח לכך הוא הרג אדגר פרנדלי. פיניקס מסכים אך דורש שישוחררו אסירים נוספים כדי לסייע בידו, וקוקטו מסכים.