בשלהי 2009 הצטרף וומאק אל המירוץ הרפובליקני לייצוג מחוז הקונגרס השלישי של ארקנסו בבית הנבחרים של ארצות הברית, לארח שנציג המחוז המכהן ג'ון בוזמן פרש כדי להתמודד אל הסנאט האמריקאי. מחוז הקונגרס השלישי הוא אחד המחוזות הרפובליקניים ביותר בדרום ארצות הברית ובארצות הברית בכלל (מאז 1967 איישו הרפובליקנים מושב זה), לכן הזוכה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית צפוי היה להיבחר בקלות לנציג הבא של המחוז בקונגרס. בבחירות המקדימות הגיע למקום הראשון מתוך שבעה מועמדים עם 31% מהקולות, אך משלא חצה את רף 50 האחוזים נכפה עליו סיבוב שני. בסיבוב זה גבר על יריבו ברוב של 52% מקולות הבוחרים. בבחירות הכלליות ניצח, כצפוי, את מועמד המפלגה הדמוקרטית עם כ-72% מכלל הקולות.
בראשית ינואר 2011 וומאק הושבע לתפקידו. באותה השנה הגיש וומאק תיקון להצעת חוק בנושא הקצבות שקראה לקטוע את המימון הפדרלי לטלפרומטר של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. ב-2013 נתן וומאק את חסותו ל"חוק הגינות השוק", שאפשרה למדינות ארצות הברית לגבות מס מכירה על רכישות מהאינטרנט. בדצמבר 2017 הצביע בעד רפורמת המיסים של הנשיא דונלד טראמפ.
מועדון חצות
מועדון חצות (באנגלית: The Midnight Club) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת מותחן-אימה, שנוצרה על ידי היוצר מייק פלנגאן עבור נטפליקס, ומהווה עיבוד לרומן האימה למתבגרים של הסופר כריסטופר פייק, "מועדון חצות" (1994), אם כי עלילתה עתידה לשלב גם קווי עלילה מרומנים אחרים של פייק.
הסדרה עתידה לעלות לשידור ב-7 באוקטובר 2022.
תקציר העלילה.
קבוצה של שבעה צעירים החולים באופן סופני ומתגוררים בהוספיס "רוטרדם" המנוהל על ידי רופאה אניגמטית, נפגשים בחצות כל לילה במטרה לספר זה לזה סיפורים מפחידים. לילה אחד, הקבוצה מחליטה לכרות ברית לפיה הראשון שנכנע למחלתם ומת, ישוב וייצור איתם קשר לאחר המוות. לאחר שאחד מהם אכן מת, שאר חברי הקבוצה מתחילים לחוות על בשרם התרחשויות מוזרות.
הפקה.
פיתוח.
במאי 2020, החלו לצוץ שמועות על פיתוח עיבוד טלוויזיוני עבור רומן האימה למתבגרים של הסופר כריסטופר פייק, "מועדון חצות" (1994), אך השמועות לא אושרו עד לפברואר 2021.
ליהוק.
בפברואר 2021, פלנגאן אישר את צוות השחקנים באמצעות סדרת ציוצים בטוויטר: אדיה, איגבי ריגני, רות קוד, איה פורוקאווה, אנארה שפרד, ויליאם כריס סאמפטר, סאוריאן סאפקוטה בתפקידים ראשיים, לצדה של הת'ר לנגנקאמפ שעתידה לגלם את הרופאה שמנהלת את ההוספיס בו מאושפזים קבוצת החברים החולים. בנוסף, אושר שזאק גילפורד, מאט ביידל וסמנתה סלויאן יופיעו בתפקידים משניים.
אוכף דוגווץ'
אוכף דוגווץ' (באנגלית: Dogwatch Saddle; מילולית: אוכף משמרת הכלב) הוא אוכף המכוסה שלג, בהרי הנסיך אלברט, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
האוכף ממוקם בין הר ברוגר והר מוריסון.
גובהו של האוכף 1,212 מטרים מעל פני הים; האוכף הוא האתר ה-3,586 בגובהו באנטארקטיקה.
האוכף מפריד בין קרחון בנסון וקרחון קליבלנד.
היסטוריה.
מקור השם.
בינואר 1990 (הקיץ האנטארקטי של שנת 1989–1990), בשעת לילה מאוחרת חנתה משלחת סקר של תוכנית החקר האנטארקטית של ניו זילנד, חנייה זמנית במקום.
האוכף נקרא על שם זמן העצירה - משמרת הכלב.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (1993)
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם העשירית ב-2 בנובמבר 1993.
בחירות אלו היו הראשונות שבהן התמודדו המפלגות הארציות מרצ ויהדות התורה שנוסדו בשנתיים טרם הבחירות.
הבחירות ברשויות השונות.
בירושלים טדי קולק כיהן כראש עיר כ-28 שנים. בתחילה קולק החליט שלא להתמודד בשל גילו המתקדם. לאחר לחצים פוליטיים החליט קולק לשוב ולהתחרות בחבר הכנסת ושר הבריאות לשעבר אהוד אולמרט. לקראת הבחירות פרש המועמד החרדי הבולט מאיר פרוש שקרא לתמוך באולמרט. ביום הבחירות עצמו אחוז ההצבעה בקרב האוכלוסייה החרדית היה גבוה, בניגוד לערביי העיר ולחילונים שמיאנו להגיע לקלפי. מצב זה הוביל לבחירתו של אולמרט שקיבל כ-59% מהקולות, לעומת 35% שהצביעו לקולק. למרות זאת, המצב במועצת העיר היה אחרת: הסיעה הגדולה ביותר הייתה יהדות התורה (מצב הנשמר עד היום) עם כ-7 מושבים ולאחר מכן סיעת "ירושלים אחת" של קולק (6), "ירושלים המלוכדת" של אולמרט (5), מרצ-הירוקים והמפד"ל (4), ש"ס וצומת (2) ורשימתו של יהורם גאון שקיבלה מושב אחד. לאחר הבחירות הקים אולמרט קואליציה עם הסיעות הדתיות וצומת.
בתל אביב-יפו ניצח מועמד "לב" רוני מילוא את מועמד העבודה אביגדור קהלני. בדומה לירושלים, גם בתל אביב המצב במועצת העיר היה שונה לגמרי- סיעת העבודה הייתה הגדולה ביותר (10 מנדטים), הליכוד (6), "לב" (5), מרצ והחזית הדתית (3), רשימת "אכפת לי" (2), ורשימות "למען יפו" ורשימתו של אליהו אמינות קיבלו מנדט אחד. לאחר הבחירות חבר קהלני למילוא וכיהן כסגנו.
בחיפה ניצח מועמד מפלגת העבודה עמרם מצנע עם כ-56% מהקולות. מושבי מועצת העיר התחלקו בין העבודה (13), רשימת הליכוד (5), סיעת הצעירים (4), מרצ (3), רשימת השלום והסיעה הדתית (2), החזית התורנית וצומת (1).
בבאר שבע ניצח ראש העיר המכהן יצחק רגר. מועצת העיר התחלקה בין סיעות רבות, ובהן "בירת הנגב" בהנהגת רגר (5), הליכוד (4), "באר שבע שלנו" (4), מפלגת העבודה (3), ש"ס ויהדות התורה (2), "נתיב הדרום" (2), "אשל" (2). רשימות "עלה", המפד"ל ומרצ קיבלו מנדט אחד. מפלגת צומת לא עברה את אחוז החסימה.
בראשון לציון ניצח ראש העיר המכהן מטעם מפלגת העבודה מאיר ניצן. באותן הבחירות התמודד גם דוד ביטן מטעם מפלגת הליכוד, אך קיבל פחות מ-7% מהקולות. המושבים במועצת העיר התחלקו בין העבודה (8), הליכוד (6), ש"ס, "לב" והחזית הדתית (2), צומת, תנועת המעירים וראשון אחת (1).
ברמת גן ניצח ראש העיר המכהן צבי בר. רשימתו "רמת גן בראש" קיבלה כשמונה מושבים. הסיעות האחרות היו העבודה (6), הליכוד (4), המפד"ל ומרצ (2), הרשימה הדתית, התנועה למען העיר וצומת (1).
בחולון חל מהפך כאשר מועמד העבודה מוטי ששון ניצח את ראש העיר המכהן מטעם הליכוד משה רום בהפרש של כ-4% בלבד. מועצת העיר התחלקה בין העבודה (11), הליכוד (6), ש"ס וצומת (2). המפלגות מרצ, "זהבי", הרשימה הדתית ו"אלמוג" קיבלו כמושב אחד.
בלוד ניצח המועמד מקסים לוי וסיעתו "לוד אחת" קיבלה כשבעה מושבים. שאר הסיעות היו "אחדות" (3), נאמני לוד, הסיעה הערבית ו"יחדיו" (2), ואילו רשימת ש"ס-מפד"ל קיבלה כמושב אחד.
ברמלה ניצח מועמד הליכוד יואל לביא. עיר אחרת בה ניצח הליכוד היא מגדל העמק עם ראש העיר המכהן שאול עמור. בעפולה ניצח הליכוד עם ראש העיר המכהן צדוק נאווי.
בקריית ביאליק ניצח ראש העיר המכהן דני ז'ק עם כמחצית מהקולות.
בקריית שמונה נצח ראש העיר פרוספר אזרן.
בערד ניצח ראש המועצה מטעם מפלגת העבודה בצלאל טביב. סיעתו איישה כשמונה מתוך 15 מושבי המועצה. הליכוד קיבל כארבעה מושבים. סיעת "יחד" קיבלה כשני מנדטים ואילו מרצ קיבלה כמושב אחד.
בגדרה ניצח מועמד הליכוד אליהו רדיע בסבב השני. הליכוד ניצח גם בשלומי עם המועמד ישראל אוקרט.
באופקים ניצח המועמד מיכאל הרמן שהתמודד מטעם רשימה מקומית את יאיר אשרף שהתמודד ברשימת הליכוד-מפד"ל.
במצפה רמון ניצח מועמד העבודה-מרצ שמואל שושן בסבב השני. רשימתו קיבלה כארבעה מושבים, ואילו רשימת "המצפאים" קיבלה ארבעה מושבים אף היא והליכוד קיבל כשלושה מנדטים.
במכבים-רעות התקיימו בפעם הראשונה בחירות למועצת היישוב שבהן זכה משה ספקטור. ספקטור זכה בכ-57% וסיעתו קיבלה כ-5 מתוך 11 המושבים.
בכפר שמריהו ניצח המועמד שרגא מילשטיין שהיה מועמד יחיד.
באזור ניצח ראש המועצה המכהן אמנון זך, שהתמודד ברשימת העבודה-מרצ.
בעומר ניצח ראש המועצה המכהן פיני בדש.
ביישוב בועיינה-נוג'ידאת ניצח מועמד מפלגת העבודה.
ביישוב ע'ג'ר היה מועמד יחיד לראשות המועצה ורשימה אחת למועצת היישוב, ולכן לא התקיימו בחירות. תרחיש דומה קרה ברמות השבים. בעספיא היו כמספר רשימות, אך מועמד מפלגת העבודה היה המועמד היחיד ולכן נבחר באופן אוטומטי.
קישורים חיצוניים.
ב רמלה, אופקים, אזור, ג'לג'וליה, יפיע וכפר ברע)
ג (באר יעקב, בית שאן, זכרון יעקב, יסוד המעלה, כפר קאסם, מגאר, מזכרת בתיה, נווה אפרים, עומר, ערד, פרדסיה, תל שבע ותל מונד)
ד (אליכין, בת ים, בנימינה, גבעתיים, גבעת עדה, גן יבנה, דימונה, זמר, מגדל, סביון, עתלית, עילבון, קלנסוה, קריית מלאכי, קריית עקרון וראש העין)
ה (אור יהודה, אילת, אכסאל, אום אל-פחם, אשדוד, אשקלון, בני עי"ש, גבעת שמואל, הוד השרון, חרפיש, טמרה, טורעאן, טובא-זנגרייה, יבנה ויקנעם עילית)
ו (כאוכב אבו אל-היג'א, כנרת (מושבה), כפר תבור, כוכב יאיר, מטולה, משהד, נתניה, נהריה, נס ציונה, עפולה, קריית ים, קריית שמונה, ראשון לציון, רכסים, רמת השרון, רמת גן, שפרעם ותל אביב - יפו)
ז (בית שמש, חצור הגלילית, כפר יונה, מעלות תרשיחא, נשר, סח'נין, פרדס-חנה - כרכור, פקיעין (בקיעה), פתח-תקווה, קדימה, קריית טבעון, קצרין, רהט, רעננה ושדרות)
ח (אעבלין, באר שבע, בועיינה-נוג'ידאת, ג'דידה-מכר, דיר חנא, חולון, חיפה, טירה, יהוד, כפר קרע, לוד, מגדל העמק, מכבים-רעות, מג'ד אל-כרום, עג'ר, עספיא, עראבה, קריית אונו, ראש פינה, רמות השבים וראמה)
ט (אור עקיבא, ג'ת, ג'ולס, דלית אל-כרמל, הרצליה, ירכא, כפר מנדא, כפר סבא, מעיליא, עין מאהל, פסוטה ופרידיס)