אולם, מאמר שהתפרסם במגזין Men's Journal קבע כי בדיקות מעבדה מעמיקות גילו כי לא היו שרידים של רעל במאגר האוכל של כריס. ד"ר תומאס קלאוסן, ראש המחלקה לכימיה וביוכימיה באוניברסיטת פיירבינקס באלסקה טען כי "הוא אכל בעצמו את הצמחים שנמצאו באספקת האוכל של כריס ולא נמצאו שם שום רעלים".
לאחר מכן, נעשה ניתוח מעמיק על הצמח "אפונה ריחנית" (צמח נוי מטפס ממשפחת הקטניות) והתברר כי מותו של כריס - כפי שהוצג בסרטו של שון פן - לא נגרם מהרעלה, ולא הוזכר ולו מקרה אחד בתולדות הספרות הרפואית שמישהו נפטר מהרעלה של אותו הצמח. אחד העיתונאים שסיקר את מותו של כריס טען בנחרצות : "הוא לא מצא דרך מילוט מהסביבה בה חי, לא הצליח ללקט מספיק מזון כדי לשרוד, ופשוט גווע למוות". אולם, הסבירות שמותו של כריס נגרם כתוצאה מעובש שגדל על הזרעים בעקבות הלחות שהתווצרה בתיקו של כריס היא ההסבר הכי מתאים לנסיבות מותו, כפי שציין באופן דומה ג'ון קראקאוור.
לאחר מותו, קישר האקדמאי רונלד המילטון את הסימפטומים שתוארו על ידי כריס לפני מותו לבין הרעלה מכוונת של אסירים יהודים במלחמת העולם השנייה ממחנה הריכוז ופניארקה באוקראינה. הוא הציע את האפשרות כי מותו של כריס נגרם בעקבות אכילת יתר של קטניות שהכילו את הרעלן ODAP. אפשרות זו לא הועלתה על ידי החוקרים מכיוון שהם התמקדו במציאת חומר אלקלי (חומר בסיסי שמכיל חנקן בצמח - אלקלואיד) במקום לחפש את החלבון הרעיל. לאחר בדיקות חוזרות, נמצא שהרעלן ODAP אכן היה מצוי בזרעים שכריס אכל.
ביקורת.
דמותו של כריסטופר מקנדלס הפכה למיתוס בקרב אנשים רבים, מטיילים והרפתקנים לאחר מותו. סיפורו התפרסם במאמר של ג'ון קרקאוואר בינואר 1993. בזמן שקרקאוור וקוראים רבים חשו הזדהות רבה עם סיפורו של כריס, אחרים – במיוחד תושבי אלסקה – הביעו את מורת רוחם על מותו של כריס ועל האנשים שחשבו כי מותו סימל אקט של גבורה.
ישנן ביקורות רבות על אופן ההתנהגות של כריס. אנשי אלסקה טוענים כי ההחלטה של כריס לא להצטייד בציוד הישרדות בסיסי בתנאי קור כה קיצוניים הייתה נטולת כל היגיון. בנוסף, כריס לא היה מודע להימצאותן של בקתות עם ציוד חירום במרחק של קילומטרים ספורים מהאוטובוס בו הוא שהה (אולם בדיעבד התברר כי בקתות אלה הושחתו ולא נותר בהן ציוד שהיה עשוי לסייע לו). יתר על כן, טיילים ואנשי מקצוע אחרים בתחום מוחים בתוקף כי כריס לא תכנן שום פרט חיוני בטיול ובעצם חרץ את גורלו מבעוד מועד ללא סיכוי אמיתי לשרוד.
אולם, חרף הביקורת הקשה שהוטחה, תושבי אלסקה ואנשים נוספים התרשמו מן האמונה שהייתה לכריס ושהוא בחר בדרך חיים לא קונבנציונלית והלך עם האידיאלים והערכים שלו עד הקצה. כריס נודע בזכות התפיסות הייחודיות שלו על החיים - הוא האמין כי עוצמתה של החוויה וההרפתקה מקבלת משמעות ועוצמה רבה יותר כאשר היא נעשית ללא תכנון מראש והכנה מוקדמת. יתרה מזאת, הרצון של כריס לבחון את עצמו אל מול הלא נודע ולנהוג בספונטניות מוחלטת דחפו אותו לטייל ללא כל עזרים מכניים וליהנות מהפשטות שבחיי הטבע.
כריס נולד בבית בו שני הוריו חיו במרדף בלתי פוסק אל עבר העושר והחומרנות. הם כפו עליו חומריות גבוהה שבאה על חשבון נורמות בסיסיות אחרות כמו השקעה בחינוך, יחסי אנוש בין בני המשפחה ובין בני אדם בפרט, וכן ערכים נעלים. בין השאר, זאת אחת הסיבות המרכזיות שגרמו לכריס לסלידה מהחברה המודרנית ובסופו של דבר לעזוב את הבית ולברוח אל הטבע. אחד מהמאפיינים הבולטים בהתנהגותו של כריס הוא נון-קונפורמיזם (אנטי ממסדיות) – התנהגות שבה אדם מתאים את עצמו ואת עמדתו כלפיי מוסכמויות החברה, כלומר צורת התנהגות שבה אדם הולך נגד הזרם ולא נכנע ללחצים של החברה.
כריס היה בעל יכולת פסיכואנליטית גבוהה מאוד, ואבחנה חדה של המציאות הובילה אותו לנתח את החברה המודרנית ולהתנגד לסממניה. בעיני רבים, הבריחה אל הטבע מביאה עמה עיצוב אישיות, זמן חשיבה, שקט, ואפשרות להעריך את הפשטות בחיים ולברוח אל הפרא על פני החיים המודרניים.
ציטוטים נבחרים ופירושם.
כריס ניהל יומן מסע במהלך מסעו וציין את מכלול החוויות אשר עברו עליו מאז שעזב את הבית. הציטוטים הנבחרים מהיומן, שימשו בין היתר את שון פן, במאי הסרט שנעשה עליו, בהכנת התסריט מתוך רצון להמחיש לצופים את סיפורו של כריס לאותנטי ומעורר אמפתיה.
הגעגועים הכמהים לבית, לצד הבדידות וסיפוק מהמסע אשר עבר במשך שלוש שנים, גרמו לכריס להבין שעל מנת לחוות אושר אמיתי בחיים צריך לחוות אותו ביחד.
דני קרבחאל
דניאל (דני) קרבחאל ראמוס (בספרדית: Daniel Carvajal Ramos; נולד ב-11 בינואר 1992) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן הימני במועדון הכדורגל ריאל מדריד ובנבחרת ספרד.
קריירה.
קריירת מועדונים.
קרבחאל נולד בלגאנאס (פרבר של מדריד) שבספרד. הוא הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד בגיל עשר, המשיך להתקדם במועדון והגיע עד לריאל מדריד קסטיליה.
ב-11 ביולי 2012 עבר קרבחאל למועדון הגרמני באייר לברקוזן תמורת חמישה מיליון אירו וחתם לחמש עונות במועדון. בסיום עונת נבחר קרבחאל למגן הימני השלישי בטיבו בבונדסליגה אחרי פיליפ לאם מבאיירן מינכן ואטסוטו אוצ'ידה משאלקה 04.
לאחר שנה אחת בלבד במדי לברקוזן, בה הציג יכולת טובה, ריאל מדריד, מועדון נעוריו, הפעיל את סעיף החזרה בחוזהו והחזיר אותו למועדון תמורת 6.5 מיליון אירו. קרבחאל חתם במועדון למשך שש שנים. ב-5 ביולי 2013 הוצג קרבחאל בקבוצה.
ב-18 באוגוסט ערך קרבחאל את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 על ריאל בטיס. ב-29 במרץ כבש קרבחאל את שער הבכורה שלו בקבוצה במסגרת ניצחון 0–5 על ראיו ואיקנו. ב-16 באפריל היה שותף לזכייתה של הקבוצה בגביע המלך לאחר ניצחון 1–2 על ברצלונה. כמו כן, קרבחאל היה שותף לזכייתה של הקבוצה בליגת האלופות לאחר ניצחון במשחק הגמר בתוצאה 1–4 לאחר הארכה על אתלטיקו מדריד. קרבחאל היה שותף גם לשלוש הזכיות הרצופות ההיסטוריות של קבוצתו בליגת האלופות בעונות 2015/2016, 2016/2017 ו-2017/2018, וקבוצתו היא הראשונה אי פעם להגיע להישג זה.
ב-17 בספטמבר 2017 האריך קרבחאל את חוזהו בריאל מדריד עד שנת 2022.
ב-29 ביולי 2021 האריך שוב קרבחאל את חוזהו בריאל מדריד בשלוש שנים עד שנת 2025
קריירה בינלאומית.
קרבחאל זומן לסגל ספרד עד גיל 21 לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 שהתקיימה בישראל בו זכתה ספרד במקום הראשון.
לקראת מוקדמות יורו 2016 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת, וערך את הופעתו הבכורה ב-4 בספטמבר 2014 בהפסד 0–1 ל.
במונדיאל 2018, הודח יחד עם ספרד בשלב שמינית הגמר נגד נבחרת רוסיה בכדורגל בפנדלים.
אמות השקעות
אמות השקעות בע"מ היא חברת השקעות ישראלית העוסקת בהשכרה, ניהול וייזום מיזמי נדל"ן. החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב בשווי של למעלה מ-7 מיליארד ש"ח.
היסטוריה.
אמות השקעות נוסדה בשנת 1964 על ידי חברת העובדים לצורך השקעת כספי קרנות הפנסיה ההסתדרותיות.
את הקמת החברה הובילו יעקב לוינסון וראובן שנקר. בחברה היו שותפות חמש מתוך שבע קרנות הפנסיה ההסתדרותיות. בראשית שנות ה-70 היא הייתה חברת בת של בנק הפועלים.
בשנותיה הראשונות הקימה החברה, בין השאר, סופרמרקטים, בתי כל בו של המשביר לצרכן, תחנות מרכזיות בשותפות עם אגד בחברת "מפעלי תחנות" ושוק מרכזי באשדוד.
בשנת 2005 רכשה חברת "אלוני חץ נכסים והשקעות" כ-80% ממניות אמות השקעות. לאחר הרכישה נתן חץ מונה ליושב ראש דירקטוריון החברה. בשנת 2006 מונה אבי (אבשלום) מוסלר למנכ"ל החברה.
בשנת 2007 רכשה החברה את מגדל אמות השקעות. ביולי 2018 אמות רכשה מידי קבוצת אלייד החזקות כ-50% מהזכויות במגרש השוכן ברחוב הלח"י שבבני ברק, וזאת תמורת כ-100 מיליון שקל.
איסאפיירד'ור
איסאפיירד'ור (באיסלנדית: Ísafjörður) היא עיירה בצפון-מערב איסלנד, בירת מחוז וסטפירד'יר והעיירה הגדולה בו.
איסאפיירד'ור היא העיירה הגדולה בחצי האי ווסטפיורדס, נכון לשנת 2008 התגוררו בעיירה כ-2,600 תושבים.
היסטוריה.
איסאפיירד'ור נוסדה ב- והיא האחת העיירות העתיקות והראשונות באיסלנד. בעבר הנמל של העיירה שימש לצייד לווייתנים היום הוא משמש למסחר ולדיג. איסאפיירד'ור היא עיירה מרכזית בפיורדים המערביים והיא גם עיר בירה של הפיורדים המערביים.
איילססטאד'יר
איילססטאד'יר (באיסלנדית: Egilsstaðir) היא עיירה בצפון-מזרח איסלנד, בירת מחוז אוסטורלנד והעיירה הגדולה בו.
איילססטאד'יר שנוסדה בשנת 1947, היא כיום העיירה החשובה ביותר במזרח איסלנד. בעיירה קיים בית חולים, מכללה, ושדה תעופה.
בין השנים 2004–2008 התפתחה העיירה במהירות, זאת עקב בניית סכר קראוניוקאר (Kárahnjúkar) בסמוך לה.
יהודה בנארי
יהודה בנארי (לוינסון) (כסלו תרס"ט 24 בדצמבר 1908 – כ"ה באדר ב' תשמ"ד, 29 במרץ 1984) היה פעיל ציוני רוויזיונסטי, מראשי הצ"ח, משפטן, עיתונאי, מסאי והיסטוריון של התנועה הרוויזיוניסטית, ויושב ראש הנהלת מכון ז'בוטינסקי בישראל.
ביוגרפיה.
בנארי נולד ביקטרינוסלב, שבאימפריה הרוסית הרוסית בכסלו תרס"ט (24 בדצמבר 1908), לזלדה לבית קומאי ולראובן. בנארי הגיע לפריז בשנת 1925. למד באוניברסיטת פריס, והוענק לו על ידה תואר ד"ר למשפטים. באותן שנים עמד בתכתובת עם המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי.
בשנת 1933, נשא את סופיה לבית יוכלמן.