ייתכן כי מקור סמכותו הוא האימפריום הפרו-קונסולארי, באמצעותו שלט הלכה למעשה בצבא. אמנם מושג זה אינו קיים במקורות הרומאיים.
כאמור לעיל, החל בשנת 27 לפנה"ס התגבשה בהדרגה חלוקת הפרובינקיות בין הסנאט והפרינקפס, אשר ביסודה עמד שיקול ביטחוני – פרובינקיות שלוות שלהן אין סכנה מבחוץ נמסרו לסנאט, ואילו פרובינקיות קרובות לגבולות האימפריה ניתנו לפיקוח הפרינקפס. בפרובינקיות אלה מדרך הטבע חנו רוב הלגיונות של הצבא הרומי. לפיכך, המפקד העליון של רוב רובו של הצבא הרומי היה הפרינקפס, ואת מלאכת הפיקוד בשטח עשו שליחים (legati) מטעמו.
כדי להסדיר מצב זה קיבל אוגוסטוס בשנת 23 לפנה"ס פיקוד הצבאי עליון, אשר זכה במחקר המודרני לכינוי Imperium proconsulare maius (פיקוד צבאי, על תקן קונסול, יותר גדול). סמכות זו הניחה לאוגוסטוס להתערב גם בפרובינקיות אשר עליהן הוצבו נציבים עליונים (פרוקונסולים ופרופראיטורים), ולמעשה הכפיפה לו גם את הצבאות שחנו בפרובינקיות הסנאטוריאליות. כיון שכבעל פיקוד צבאי לא יכול היה אוגוסטוס להיכנס לתחום העירוני המקודש , נקבע בחוק שהפיקוד הצבאי העליון יפוג עם כל כניסה של אוגוסטוס לעיר, ויתחדש אוטומטית עם צאתו.
סמכויות נוספות.
הקיסרות בעת מותו של אוגוסטוס בשנת 14 הייתה שונה מאוד מזו של שנת 23 לפנה"ס. לאורך השנים המשיך אוגוסטוס לצבור עוד ועוד סמכויות – בשנת 22 לפנה"ס קיבל את הפיקוח על התבואה. בשנת 20 לפנה"ס קיבל את הדאגה לדרכים. בשנת 19 לפנה"ס קיבל את הסמכות הקונסולרית מבלי שהיה קונסול. לאחר מות לפידוס נבחר אוגוסטוס במקומו לפונטיפקס מקסימוס ומאוחר יותר הוענק לו התואר "אבי המולדת".
לאחר מות אוגוסטוס.
מותו של קיסר הביא לתקופה קריטית של חוסר ודאות ואף לאווירת משבר. בתאוריה הייתה לסנאט הזכות לבחור את הקיסר החדש, אך רוב הקיסרים בחרו בעצמם את יורשיהם, בדרך כלל חבר משפחה קרוב. הקיסר החדש היה חייב למצוא תמיכה גורפת למעמדו ולסמכותו כדי לייצב את המפה הפוליטית. אף קיסר לא היה יכול לקוות לשרוד, יתרה מכך לשלוט, ללא שבועת אמונים של המשמר הפרטוריאני ושל לגיונות הצבא. כדי להבטיח את נאמנותם, שילמו חלק מהקיסרים תשורות כספיות למשמר הפרטוריאני ואף ללגיונות.
המבנה השלטוני של האימפריה שיסודותיו הונחו על ידי אוגוסטוס השתנה במהלך כ-300 השנים עד לשלטונו של הקיסר דיוקלטיאנוס אך המסגרות והמערכות השלטוניות נותרו על כנן.
קיסרי רומא היו בפועל רודנים הנשענים על כוח צבאי הרבה לפני זמנו של דיוקלטיאנוס. עם זאת ראו לנכון להסוות את רודנותם על ידי עשיית שימוש בתארים ומוסדות רפובליקניים עתיקים אשר שיוו אופי לגיטימי יותר לשלטון.
החל מספטימיוס סוורוס ואילך הרשו הקיסרים לעצמם יותר ויותר להתנער אף ממראית העין של המוסדות החוקתיים הישנים ולהתנהג כרודנים צבאיים לכל דבר ועניין.
דיוקלטיאנוס (וגם קונסטנטינוס) יזם רפורמות שנועדו להתמודד עם בעיות שהופיעו במהלך משבר המאה השלישית. הן כללו מעבר לשיטה אוטוקרטית בלא מראית עין אפילו של רפובליקה. החלה תקופת הדומינט.
אאוסטרפטוספונדילוס
אֵאוּסְטְרֶפְּטוֹסְפּוֹנְדִילוּס (שם מדעי: "Eustreptospondylus") הוא סוג דינוזאור טורף ממשפחת המגלוזאוריים, אשר חי בדרום אנגליה, על יד ים טתיס, בסופו של תור היורה, לפני 162 מיליון שנה מהיום. דינוזאור זה קרוי על שם דינוזאור קרוב לו - הסטריפטוספונדילוס. משמעות השם היא: "סטריפטוספונדילוס אמיתי" (נגזרת של המילה היוונית εὖ, טוב).
אורכו של אאוסטרפטוספונדילוס בוגר היה כששה מטרים ומשקלו עלה על רבע טון. המאובנים שלו נמצאו סמוך לחופים ובאייים קטנים, כך שמעריכים שהוא חי לאורך החופים. הוא ניזון, כפי הנראה, מטרף של דינוזאורים אחרים או פטרוזאורים וגם מנבלות של יצורי ים כמו דגים, וזוחלי ים כמו איכתיוזאורים ופלזיוזאורים גדולים שהוחפו או נסחפו לחוף.
גילוי והענקת השם.
בשנת 1870, עובדים בעיירת הקיץ סאמרטאון, צפונית לאוקספורד, באנגליה, מצאו את השלד של התרופוד. השרידים נרכשו על ידי מוכר הספרים המקומי ג'יימס פרקר, שהביא אותם לידיעתו של פרופסור ג'ון פיליפס מאוקספורד. פיליפס מיפה את העצמות בשנת 1871, אך לא שיים אותן. באותה עת, השרידים היוו את השלד השלם ביותר של תרופוד גדול שנמא. אאוסטרפטוספונדילוס הוא עדיין השלם ביותר מכלל הממצאים של תרופוד אירופאי גדול מתקופת היורה. בשנת 1890 נרכש השלד על ידי אוניברסיטת אוקספורד, וארתור סמית 'וודוורד בחן ושייך אותו לתת-מין של מגלוזאורוס. ב־1905 וב־1906 שייך הברון פרנץ נופצ'ה את השלד מחדש למין "Streptospondylus cuvieri", שתואר לראשונה על ידי ריצ'רד אוון בשנת 1842, בהתבסס על חוליה שהייתה חסרה באחד משלבי היורה התיכון. הסיבה לקביעה זו הייתה, שתת-הסוג Streptospondylus altdorfensis מצרפת היה בעל מאפיינים דומים, ונופצ'ה החליט לכלול את כל התצורות הבריטיות מסוג זה תחת מין סטריפטוספונדילוס אחד. אולם, ההקצאה של ממצא כמעט שלם למין המבוסס על שרידים קודמים דלים מאוד, הייתה בעיתית. הצטרף לכך הפליאונטולוג הגרמני פרידריך פון הואנה, אשר פעמים שיים את הדגימה כ"Streptospondylus cuvieri" ופעמים אחרות ראה בה סוג של מגאלוזאורוס ("Megalosaurus cuvieri").
בשנת 1964 פישט אליק דונלד ווקר את העניינים על ידי שיום דגימת אוקספורד לסוג ומין חדש: "Eustreptospondylus" "oxoniensis". שם הסוג "Eustreptospondylus", ניתן במשמעות של ""סטרפטוספונדילוס" אמיתי" (נגזרת של המילה היוונית εὖ, טוב), סטרפטוספונדילוס פירושו "חוליה שהתהפכה", ומקורו במילים היווניות "סטרפטוס" (στρεπτος) שמשמעותה "הפוך", וספונדילוס (σπονδυλος) שמשמעותה "ציר", לנוכח מבנה חוליות הגב השונה מזה של תנינים. השם הספציפי "oxoniensis", מתייחס למקורו מאוקספורד.
תיאור.
הדגימה העיקרית של אאוסטרפטוספונדילוס היא של פרט שלא הגיע לגודלו המקסימלי, ועל פי הערכה של החוקר גרגורי סקוט פול בשנת 1988, אורכו היה כ-4.63 מטר, ומשקלו כ-218 קילוגרם. הערכות שונות מציעות כי אאוסטרפטוספונדילוס היה תרופוד "בגודל ממוצע", באורך של בוגר היפותטי של כ-6 מטר, ובמסה של 0.5 טון. לגולגולת האאוסטרפטוספונדילוס יש חוטם מחודד למדי במבט צדדי, עם נחיר אופקי גדול. ללא קיום של עצם דמעות. גג הגולגולת עבה יחסית. חריצים אלכסוניים במפרקי הלסת אפשרו את פעירת הפה על ידי פתיחת הלסת התחתונה. לא השתמרו שיניים בלסת העליונה או התחתונה, אך גודל ארובות השיניים מוכיח כי השן השלישית של הלסת התחתונה הייתה גדולה במיוחד. חוליות הגב הקדמיות היו עם בליטות בחלקן התחתון, כשם שנצפה אצל הסטריפטוספונדילוס.
מאפיינים אנטומיים מבחינים.
במאמרה משנת 2008, רוזלינד סאדלייר ביססה כמה תכונות המבדילות את האאוסטרפטוספונדילוס מקרוביו הישירים. בעצם הדמעות קיים שקע רדוד, שבו נקב קטן יותר. לחוליית הצוואר העשירית יש שקע ניכר בחלקה התחתון. חוליות הצוואר והגב אינן בתפנית בצדדיהן. בשנת 2012 מתיו קרנו הוסיף לרשימה זו. רוחבה של עצם הכסל שאליה מחוברת עצם החיק שווה לאורכה. הלהב האחורי של עצם הכסל בעל זווית אופקית, ובכך מתחבר ל"מדף הברויס" שמתפקד אצל דינוזאורים כאזור התקשרות לשריר הזנב, "Musculus caudofemoralis brevis".
פלאו-ביולוגיה.
דיאטה.
אאוסטרפטוספונדילוס, כמו תרופודים רבים אחרים, ניזון מדינוזאורים ופטרוזאורים קטנים יותר, מפגרי דגים ומזוחלים ימיים. נראה שהיה תר בקווי החוף אחר פגרים וחיות מים.
שחייה.
אאוסטרפטוספונדילוס זוהה ממאובנים שנמצאו במה שהיה אי, בתקופה בה אירופה כללה בעיקר ארכיפלגים. זה מצביע על כך שהוא כנראה הצליח לשחות מרחקים קצרים. אאוסטרפטוספונדילוס נחשב לשחיין טוב, חזק מספיק כדי לשחות מאי לאי כמו כוח ענק מודרני. לא כל הפליאונטולוגים מסכימים עם השערת השחייה. התיאוריות המנוגדות גורסות כי המאובן של האאוסטרפטוספונדילוס נסחף אל הים במהלך שיטפון לאחר שהחיה מתה בישבה, או שהיא נסחפה לאוקיינוס לאחר שמתה בנהר.
גמדות איים.
אוסטרפטוספונדילוס הוצג תחילה כמין שסבל מגמדות איים. בשנת 2000 דייוויד מרטיל ודארן נאיש הצביעו על כך שאבחנת החיה כמין גמדי שוכן-אי, נגרמה מכך שלא הבינו כי דגימת ההולוטיפ מייצגת תת-מבוגר.
סגן נשיא
סגן נשיא הוא תפקיד פוליטי במדינות שנהוג בהן משטר נשיאותי ובכמה מדינות שנהוג בהן משטר חצי-נשיאותי או משטר פרלמנטרי.
על-פי רוב ממלא סגן נשיא מדינה את מקומו של הנשיא כאשר הוא מתפטר, מודח או נפטר. כמו כן מחליף סגן הנשיא את הנשיא במילוי חובות טקסיות שונות הנדרשות מתפקידו כראש מדינה, שנבצר ממנו למלאן עקב עיסוקיו כראש הרשות המבצעת. ברוב המדינות שנהוג בהן משטר חצי-נשיאותי או שנהוג בהן משטר פרלמנטרי והנשיא משמש בהן כראש המדינה הסמלי, כמו ישראל, לא קיים תפקיד סגן נשיא. יוצאות דופן מכלל זה הן, מבין מדינות בעלות משטר פרלמנטרי ונשיא סמלי, נפאל, מאוריציוס, עיראק (התפקיד בוטל ואז שוחזר, עדיין לא נבחר סגן הנשיא), הודו ובולגריה, מבין מדינות בעלות משטר פרלמנטרי ונשיא ביצועי בוצואנה, דרום אפריקה, מיקרונזיה, סורינאם, וקיריבאטי (בקיריבאטי הנשיא נבחר בבחירות ישירות), מבין מדינות בעלות משטר חצי-נשיאותי טייואן, טנזניה, נמיביה, סוריה, סנגל, ופרו, ובעבר גם פיג'י (משטר פרלמנטרי ונשיא טקסי), מצרים (משטר חצי-נשיאותי), ורוסיה (משטר חצי-נשיאותי).