מסטרסון הוא בעלים של 11 מסעדות בלוס אנג'לס, חלקן בבעלות משותפת עם וילמר ולדראמה ואשטון קוצ'ר שהם גם חבריו הטובים. בנוסף, הוא הבעלים של מלון בוטיק בעיר ומספר חנויות בשמים. בנוסף בבעלותו לאונג' ובאר במדינת יוטה. כמו כן, הוא שחקן רשמי בנבחרת פוקר מקומית. לטענתו "הסכום הגבוה ביותר שהפסדתי בפוקר הוא אלפיים דולר, והסכום הגבוה ביותר שהרווחתי היה הרבה יותר גבוה".
חיים אישיים.
מסטרסון הוא סיינטולוג.
בשנת 2005 הכיר את השחקנית ביג'ו פיליפס, הם התארסו בשנת 2009, ונישאו ב-18 באוקטובר 2011. לשניים בת.
בשנת 2017 פורסמו טענות שלפיהן מסטרסון אנס מספר נשים. ביוני 2020 הוגש נגדו כתב אישום על אונס של שלוש נשים. ב-21 במאי 2021 קבע שופט בלוס אנג'לס שהראיות מצדיקות את העמדתו של מסטרסון לדין, והקראת כתב האישום התקיימה ב-7 ביוני 2021. משפטו של מסטרסון צפוי להתחיל בראשית חודש נובמבר 2021.
חיים אוירבך
הרב חיים אוירבך (? – י"ב באלול תקצ"ט, 1839) היה הרב של לונטשיץ שבפולין, מחבר הספר דברי משפט.
חייו.
נולד בליסא. אביו היה הרב יצחק איצק, מדייני העיר, בנו של רבי מנחם, רבה של פוזנה. הרב אוירבך נמנה עם קבוצת תלמידי החכמים המפורסמים בליסא, ובראשם רבי יעקב לורברבוים, בעל "נתיבות המשפט", רבי עקיבא איגר ורבי אברהם טיקטין, בעל "פתח הבית" ורבה של לונטשיץ, שעמו למד בחברותא.
לאחר שרבי אברהם טיקטין עבר לכהן כרב בעיר גלוגא, הוא המליץ לבחור תחתיו את רבי חיים אוירבך, שעבר מליסא ללונטשיץ וכיהן בה כרב במשך מספר שנים. בט' באלול תקצ"ט הלך לבית המשפט להמליץ על שחרור אסיר יהודי ובדרך לקה בשיתוק ונפל למשכב. בני משפחתו ובראשם רבי יצחק איציק אוירבך, שכיהן אז כרב בפלוצק, ונכדו הרב מאיר אוירבך, שכיהן אז כרב בקובל, הובהלו לעיר. כעבור שלושה ימים, בי"ב באלול תקצ"ט, נפטר.
מתלמידיו המובהקים הוא הרב נפתלי הרץ קלצקין (אביו של הרב אליהו קלצקין).
לפני פטירתו ציווה שעל כס הרבנות בלונטשיץ יישב בנו, רבי יצחק איצק, שכיהן אז כרב בפלוצק. הוא עזב את משרתו, שנחשבה משרה רבנית מכובדת, כדי למלא את מקום אביו כרבה של לונטשיץ.
בשנת תרט"ו (1855) נפטר בקאליש בגיל שלושים ושתיים צעיר בניו של הרב חיים אוירבך, הרב אליעזר. אחיינו, הרב מאיר אוירבך, בא לקאליש כדי להספידו. אנשי הקהילה שהתרשמו מאישיותו הציעו לו את משרת הרבנות שנחשבה אחת הנכבדות בפולין.
בן נוסף היה הרב מנחם, אב"ד אוסטרובה ומוציא הספר "דברי משפט". מתלמידיו: רבי אהרן יחיאל, אב"ד איז'ביצה.
מבנה עומק (תחביר)
מִבְנֵה עֹמֶק (ידוע גם כ"תחביר עומק". באנגלית: Deep structure), הוא מונח בבלשנות גנרטיבית המתאר את עומקם של מבנים תחביריים מעבר למִבְנָם השטחי.
מבנה העומק מסייע להבין ולפתור מספר בעיות תחביריות, להלן מספר דוגמאות:
יצחק איציק אוירבך
הרב יצחק איציק אוירבך (? – ו' באדר תר"ו, 1846) היה רבה של לונטשיץ בפולין.
קורותיו.
בנו של הרב חיים אוירבך, בעל "דברי משפט", שכיהן כרבה של לונטשיץ. נישא להענא, בת זאב וולף מזאלשין. בשנת תקע"ה נולד בנו הבכור הרב מאיר אוירבך. כעבור זמן קצר נפטרה אשתו והוא נישא בשנית. כיהן כרב בעיירה דוברי שבמחוז קאליש ולאחר מכן כרב ואב"ד בפלוצק.
בט' באלול תקצ"ט חלה אביו והוא הובהל מפלוצק ללונטשיץ כדי לשהות במחיצת אביו הנוטה למות. כעבור שלושה ימים, בי"ב באלול תקצ"ט, נפטר. הרב יצחק איציק היה ראשון הסופדים ואחריו בנו הרב מאיר אוירבך.
לפני מותו ציווה הרב חיים אוירבך שעל כס הרבנות בלונטשיץ יישב בנו. אף על פי שרבי יצחק איציק כיהן כרב בפלוצק, שנחשבה משרה רבנית מכובדת, הוא עזב את רבנותו בפלוצק כדי למלא את מקום אביו כרבה של לונטשיץ. הוא הקים בה ישיבה שמנתה מאות תלמידים. בין התלמידים רבי חנוך הניך הכהן לוין.
חיבר ספר בירורי הלכה על סדר ארבעת חלקי השולחן ערוך והנציח בו את שם אביו - "דברי חיים".
משפחתו.
השאיר אחריו ארבעה בנים ובת. בנו הבכור הוא הרב מאיר אוירבך. על פי מצוות הרב חיים אוירבך שצאצאיו ימשיכו את שושלת הרבנות בלונטשיץ, לאחר מותו של רבי יצחק איציק פנו ראשי הקהילה לבנו רבי מאיר בהצעה לרשת את משרת אביו, אך סמוך לאותו זמן התמנה כרבה של קולו (Koło). רבי מאיר אוירבך, שהתייתם בינקותו ולא הכיר את אמו, הנציח בשם ספרו, "אמרי בינה", את זכר הוריו: "בינה" ראשי תיבות בן יצחק הענא.
מבנה עומק
פולירזין
פולירזין הוא תרכובת שרף המשמשת בדרך כלל לייצור פסלים, מיניאטורות ופריטי ריהוט מעוצבים. זהו חומר קשיח הניתן ליציקה מורכבת, תוך שהוא מאפשר רמת פירוט גבוהה תוך שמירה על מרקם אחיד.
תוספים המוכנסים לתרכובת מאפשרים את שינוי מראהּ, חיזוק כוחהּ, הפחתת משקלהּ, הגברת עמידותהּ לחום, ועוד. פולרייזן גם תואם טווח רחב של גימורים שונים, לרבות צבעים וציפויים מתכתיים, ולכן נפוץ בתעשיית חפצי הנוי.
תאזזה סנבת
תְאְזַזֵה סנְבֶת (געז: ትእዛዘ ሰንበት, "מצוות השבת") הוא ספר הלכה שנכתב לפי המסורת במאה החמש עשרה, על ידי הנזיר אבא צברה, מפוסקי ומחדשי ההלכה הגדולים של קהילת ביתא ישראל, כחלק מפועלו לשימור יהדותה של קהילת ביתא ישראל ואחדותה בתקופה בה הייתה נתונה תחת לחץ הנצרות. עיקר הספר עוסק במסירות לשבת, ומפרט את איסורי השבת ומציג את כוח הגאולה שבשמירתה, תוך שימוש בחומר אגדי על הבריאה, על גן העדן ועל חיי אברהם.
התאזזה סנבת הוא יצירה ייחודית ליהודי אתיופיה, הן מבחינת מקוריותה והן בשל ערכה כיצירה ספרותית, ומהווה את אחד הספרים העתיקים המעטים המעלים על הכתב את התורה שבע"פ שהדריכה את קהילת ביתא ישראל בגלות. ל"תְאְזַזֵה סנבת" נודעת חשיבות רבה ביותר והשפעה גדולה על אורח חייהם של יהודי אתיופיה בגלות. כמרבית ספרי הקודש של קהילת ביתא ישראל כתוב גם התאזזה סנבת בשפת געז. שניים מתוך שלושת העותקים, שהם המקורות העתיקים היחידים בעולם של ספר זה, נמצאים כיום (2019) באוסף הספרים הנדירים בספרייה המרכזית ע"ש סוראסקי באוניברסיטת תל אביב (בעבר היו שייכים ליעקב פייטלוביץ'). בשנת 2019 עברו שני כתבי-היד דיגיטציה וקוטלגו והיום הם זמינים אונליין למשתמשי אוניברסיטת תל אביב. העותק השלישי נמצא בפאריס. הספר תורגם לצרפתית על ידי יוסף הלוי. עבודתו של הלוי תורגמה גם לאנגלית תחת הכותרת "Taazaze Sanbat, Ethiopic text and translation". בנוסף נחקר הספר על ידי מרדכי וורמברנד ונכתבה על הספר עבודת דוקטורט על ידי יוסי זיו.
תוכן.
הספר נפתח במשפט יִתְבַרֶכּ אְגְזִיאַבִיהֵר אַמְלַכֶּ יִשְׂרַאֵל" ("יתברך האל, אלוהי ישראל"), האופייני לספרות הקודש של הקהילה. לאחריו באים הקדמה ופירוט איסורי השבת.
בהקדמה לספר מובא סיכום מעשה בריאת העולם בידי האלוקים, כאשר זה מתמקד בבריאת האדם, ומרחיב על הדברים המובאים בספר בראשית ובספרות חז"ל; ההקדמה מספרת כיצד שלח האל את מלאכיו אל הארץ כדי ליטול ממנה עפר לבריאת האדם וכיצד נחרדו כל מלאכיו מן המעשה ושבו אליו בידיים ריקות, למעט האחרון הוא שַׂטנַאֵל. שטנאל שב אל האל עם העפר בידיו אך על כך שלא נחרד למשמע קריאת האדמה בשם האל הוענש בשליחתו אל עומק הבור שקרע בארץ מקום שהפך מושבם של החוטאים, הוא הגיהנום. בסוף סיפור ההקדמה מציין התאזזה סנבת כי מייסורי התופת של הגיהנום נגאלים החוטאים רק על ידי שמירת השבת, כי רק בכוחה של השבת המתוארת כרוח חיה לבקש מן האל לחוס על שומריה בחיים מלהישלח לגיהנום.
לאחר ההקדמה מונה הספר את איסורי השבת. איסורי השבת נועדו לייחדה ולקדשה מימות החול. האיסור על מלאכה ועל הוצאה מרשות לרשות הם שני איסורי המלאכה היחידים המופיעים גם בתורה. יתר האיסורים הם תוספות דרבנן, אך דינם אינו חמור פחות כפי ההלכה ביהדות הרבנית המקובלת, אלא הם שווי מעמד למצוות התורה, וחילולם נחשב לחילול מלא של השבת ועונשם גזר דין מוות. בין איסורים אלו מצויים לדוגמה האיסור על רכיבה על בהמה בשבת, איסור על הפלגה או על שיט בים, או איסור על צום בשבת.
התאזזה סנבת מציג גישה מחמירה כלפי שמירת השבת, ולפיו אין דבר אשר דוחה שבת, ובכללו גם פיקוח נפש, ואף מאות נפשות מישראל. כך גם ברית מילה נדחה או מוקדם בשל שבת וצום יום הכיפורים נשבר מפאת שבת, בשונה מפסיקת היהדות הרבנית. כמו כן, אין לקיים יחסי אישות ביום השבת, שכן אלו נתפסים כדבר שיש בו מטעם הטומאה לא רק העונג, ושיש להיטהר ממנו לקראת השבת.
קידוש היום מיתר הימים מיוצג גם על ידי איסורים שונים הנוגעים לנוהגו של אדם ביום זה - כגון, איסור ישיבה תחת השמש הקופחת, חרחור ריב, קללה או הרמת קול.
על חילול כל אחד מאיסורי השבת, ללא יוצא דופן, מוטל גזר דין מוות.
בנוסף לאיסורי השבת קורא התאזזה סנבת למאמינים לקיים בשבת מצוות צדקה - דבר נוסף שאינו אופייני להלכה הרבנית שקבעה איסור על נשיאת כסף בשבת מפאת החשש מקיום מסחר בשבת .
השפעה.