אדובי XD (או בשמה המלא: Adobe Experience Design) היא תוכנת גרפיקה וקטורית מבית אדובי המיועדת לעיצוב ממשק משתמש וחוויית משתמש עבור יישומי רשת ואפליקציות מובייל. התוכנה מופצת על ידי אדובי כחלק משירות הענן Creative Cloud וזמינה עבור חלונות ומקינטוש, כאשר זמינים גם כלי תצוגה מקדימה עבור iOS ואנדרואיד על מנת לסייע למעצבים לבדוק את תוצריהם במכשירים ניידים.
היסטוריה.
אדובי הכריזה לראשונה על פיתוח מוצר לעיצוב חוויית משתמש בכנס Adobe MAX שהתקיים באוקטובר 2015 כתשובה לעלייה בפופולריות תוכנת העיצוב Sketch, אף היא תוכנת גרפיקה וקטורית ייעודית ל-UI/UX, שיצאה לאור ב-2010 עבור פלטפורמת המקינטוש.
גרסת הבטא של התוכנה למשתמשי מקינטוש יצאה לאור ב-14 במרץ 2016 תחת השם "Adobe Experience Design CC" והייתה זמינה להורדה עבור כל מי שהחזיק באותה עת בחשבון Creative Cloud. מאוחר יותר השנה, ב-13 בדצמבר, יצאה גם גרסת בטא עבור משתמשי חלונות 10.
ב-18 באוקטובר 2017 הכריזה אדובי על יציאה משלב הבטא.
תכונות.
אדובי XD מאפשרת למעצב ליצור סקיצות של ממשקי משתמש עבור יישומי שולחן עבודה, יישומי רשת ואפליקציות מובייל בעזרת כלים לשרטוט מסכים ויצירת אבות-טיפוס. תכונות רבות שקיימות ב-XD לא היו קיימות לפני כן בתוכנות גרפיות "ותיקות" של אדובי כפוטושופ ואילוסטרייטור, או שהיו קיימות אך היה קשה להשתמש בהן.
בין תכונות התוכנה נמנות, בין היתר:
ישראל בריל
חיים קיצה
הרב חיים קיצה (בערך ה'תק"ל – א' בתמוז ה'תר"ט, יוני 1849) היה רב הונגרי, רבה של אירשה ומרבני וספרם.
ביוגרפיה.
נולד בערך בשנת ה'תק"ל באובודה שבהונגריה לרב יצחק, דיין בבית דינו של הרב משה מינץ. נקרא על שם סביו, הרב חיים קיצה (מרגליות), מצאצאי הרב מרדכי יפה (בעל הלבוש).
למד את רוב שנות לימודיו אצל אביו ואצל הרב משה מינץ, וכן למד בישיבתו של הרב בנימין וולף רפפורט, בעל "שמלת בנימין" ורבה של פאפה.
נשא לאישה את חיה שרה, בתו של הרב ישראל ברי"ל, רבה של וארפלוטה. לאחר נישואיו, התגורר שלוש שנים בבית חמיו ומשם עבר לעיר וספרם, ולאחר זמן קצר מונה לדיין ולפוסק בעיר. לאחר 16 שנים עזב את וספרם עקב המשכורת המצומצמת. קהילת איז'אק ביקשוהו לרב אך לאחר שראו את גודל משפחתו, שמנתה 13 ילדים, מינו רב אחר. במקום זאת, מונה לרבה של אירשה (נתאחד עם הכפר אלברטי, וכיום נקרא אלברטירשה).
חמש שנים לפני פטירתו נתאלם הרב קיצה.
נפטר בא' בתמוז ה'תר"ט, יוני 1849 בעירו אירשה, בגיל 77, ושם גם נקבר. בצוואתו הורה לבניו 4 הוראות: א. להקפיד ללכת לפי רוב הפוסקים. ב. לא לקרוא לילדם בשמות נוכרים. ג. להקפיד ללמד ילדם תורה מגיל צעיר. ד. לשדך ילדיהם בגיל צעיר.
משפחתו.
לרב היו 12 ילדים שנולדו לו בווספרם מאשתו, בתו של הרב ישראל ברי"ל. בנוסף, אימץ את הרב אברהם אהרן פרשהופר בילדותו, לימים רבה של פרוינקירכן.
אשתו נפטרה בחייו, בל' באב ה'תקפ"ז, אוגוסט 1827.
הוא היה בן יחיד, והייתה לו אחות אחת, שנישאה לבנו של הרב יעקב קעלין, בנו של הרב שמואל קעלין, בעל הספר "מחצית השקל".
לרב היו שני גיסים מצד אשתו, הרב עמרם רוזנבוים וישראל קאהוט, אביו של חנוך יהודה קאהוט.
חיבוריו.
הרב קיצה כתב כ-70 ספרים. נכון ל-2022 רק חלק מספריו יצאו לאור.
בנוסף, חלק מחידושיו נכתבו בקונטרס תורת אבות יחד עם חידושי 3 רבנים אחרים.
אנטון ליב
אנטון ליב (בגרמנית: Anton Leeb; 8 בפברואר 1913 - 5 באפריל 2008) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) של אוסטריה, בין השנים 1971–1977.
ביוגרפיה.
ליב נולד בווינה ב-8 בפברואר 1913. ב-20 במרץ 1933 הוא התגייס לצבא אוסטריה והוצב ברגימנט הרגלים הרביעי של וינה. בהמשך אותה שנה הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית התרזיאנית. ב-1937 הוא החל לשמש כקצין הוראה באקדמיה. לאחר האנשלוס, הצטרף ליב לוורמאכט הגרמני והוצב ברגימנט ההררי ה-98 של הדיוויזיה ההררית ה-1. עם רגימנט זה הוא השתתף במערכה בפולין, מערכה על צרפת, הפלישה ליוגוסלביה ומבצע ברברוסה. ב-1 בדצמבר 1941 הועלה לדרגת האופטמן. הוא למד באקדמיית המלחמה בברלין, וב-1 בדצמבר 1943 הועלה לדרגת מיור ועד סוף המלחמה מילא תפקידי מנהל ומטה שונים. לקראת סוף המלחמה נפל בשבי צבא ארצות הברית. לאחר שחרורו ב-1946 החל לעבוד בתפקידי ניהול עבור ממשלת אוסטריה תחתית.
ב-13 במרץ 1956 הוא החל לעבוד בלשכת ההגנה הלאומית אשר בהמשך הפכה למשרד ההגנה הפדרלי. זמן קצר לאחר מכן הוא מונה לראש מחלקת הגבולות. ב-1960 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-30 בנובמבר 1971 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) והחזיק בתפקיד עד 31 בדצמבר 1977. תקופת כהונתו התאפיינה בשקט יחסי ובביצור תפקידיו של הצבא האוסטרי. לאחר פרישתו התגורר בווינה עד 5 באפריל 2008.
הוברט וינגלבאואר
הוברט וינגלבאואר (בגרמנית: Hubert Wingelbauer; 25 במרץ 1915 - 9 בדצמבר 1987) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) של אוסטריה, בין השנים 1977–1980.
ביוגרפיה.
וינגלבאואר נולד בווינה ב-25 במרץ 1915. ב-1934 הוא התגייס לצבא אוסטריה ועד 1937 למד באקדמיה הצבאית התרזיאנית. בעקבות האנשלוס הוא עבר לוורמאכט ונשלח לברלין לצורך השלמת השכלתו הצבאית. הוא הועלה לדרגת לוטננט ומונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-12 במנינגן. ב-1939 הוא נאלץ לעזוב את הצבא לאחר שהתגלה שהוא אינו עומד בחוקי הגזע של נירנברג. הוא חזר לאוסטריה והצטרף למחתרת האוסטרית שלחמה בשלטון הגרמני. ב-1940 הוא נלכד בידי הגרמנים ובמשך 31 חודשים הועבר בין מחנות ריכוז שונים. באפריל 1943 הוא שוחרר והועבר למעקב משטרתי, נעצר שוב בנובמבר 1944 ונידון לשנתיים מאסר על ידי בית הדין העממי. באפריל 1945 הוא הצליח להימלט ממחנה מעצר בשטיריה.
מיד עם סיום המלחמה נרתם וינגלבאואר לסייע בהקמה מחדש של כוחות הביטחון האוסטריים. ב-1954 הוא הצטרף לז'נדרמריה B - כוח הביטחון האוסטרי הראשון שהוקם אחרי המלחמה. לאחר שהושגה עצמאותה המלאה של אוסטריה ב-1955, הפכה הז'נדרמריה לצבא הפדרלי האוסטרי ווינגלבאואר התגייס אליו. ב-1 בינואר 1957 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ונשלח להשלים את הכשרתו הצבאית באקול מיליטר בפריז. לאחר שנתיים של לימודים חזר לאוסטריה ומונה לראש מטה הבריגדה ה-2. באותה תקופה הוא הפך לבן חסותו של הגנרל ארווין פוסנגר. בתחילת 1966 הוא חזר לפריז לשמש כנספח צבאי. לאחר ארבע שנים בתפקיד חזר לאוסטריה ומילא תפקידי ניהול ומטה. ב-1971 הוא נשלח לשמש כנספח הצבאי בלונדון. ב-1976 הוא חזר לאוסטריה ומונה למפקח חיל הרגלים. ב-31 בדצמבר 1977 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל). הוא פרש מהצבא ב-31 בדצמבר 1980.
היינץ שארף
היינץ שארף (בגרמנית: Heinz Scharff; 17 בדצמבר 1920 - 24 בנובמבר 2014) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות של אוסטריה, בין השנים 1981–1986.
ביוגרפיה.
שארף נולד בלאובן ב-17 בדצמבר 1920. הוא למד בתיכון גראץ, וב-1935 התגייס לצבא אוסטריה. לאחר האנשלוס פרש מהצבא האוסטרי והצטרף לשירות העבודה של הרייך. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא התגייס לוורמאכט ונפצע קשה במהלך המערכה על צרפת. כעבור שישה חודשים בבית חולים הוא עבר ללמוד בבית ספר לקצינים בפוטסדאם, הפך ללויטננט והשתתף במבצע ברברוסה כמפקד פלוגה. הוא נפצע שלוש פעמים ועוטר בצלב האבירים של צלב הברזל. בפברואר 1943 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט. הוא המשיך להילחם בחזית המזרחית עד סוף המלחמה והגיע לדרגת האופטמן. ב-1945 הוא נפל בשבי הצבא האדום ושחרר רק כעבור שמונה שנים. עם שחרורו הוא חזר לאוסטריה והתגייס לז'נדרמריה B - כוח ההגנה האוסטרי הראשון שהוקם לאחר המלחמה. לאחר הקמתה מחדש של האקדמיה הצבאית התרזיאנית ב-1957, שארף מונה למפקד הראשון שלה. לאחר מכן הועבר לפקד על בית הספר לשריון. ב-1960 מונה לראש מחלק ההדרכה במשרד ההגנה הפדרלי. בין 1963–1966 שימש כסגן ראש אגף המבצעים של הצבא, ולאחר מכן הועבר למטה הכללי והפך לבן חסותו של הגנרל ארווין פוסנגר. הוא נטל חלק חשוב בהקמת של כוחות הסיוע ששלחה אוסטריה למשימות שמירת השלום של האו"ם. ב-1970 הוא הועלה לדרגת בריגדיר. ב-31 בדצמבר 1980 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד פרישתו ב-31 בדצמבר 1986.
הטבח בסניף המקדונלד'ס בסן איסידרו
הטבח בסניף המקדונלד'ס בסן איסידרו (באנגלית: San Ysidro McDonald's Massacre) היה טבח המוני שהתרחש בסניף מקדונלד'ס ב, סן דייגו, קליפורניה, ב-18 ביולי 1984. המפגע, ג'יימס הוברטי בן ה-41, ירה למוות בעשרים ואחד בני אדם ופצע תשעה עשר אחרים לפני שנורה למוות בידי צלף משטרתי, יותר משעה לאחר שפתח באש. באותה העת הפך הטבח לאירוע הירי הקטלני ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, עד ל.
רקע.
המפגע, ג'יימס הוברטי, איש משפחה מסן איסידרו, אשר היה נתון תחת קשיים כלכליים קודם לטבח, אמר לאשתו ב-15 ביולי 1984 כי האמין שסבל מהפרעה נפשית. כעבור יומיים התקשר למוסד פסיכיאטרי בסן דייגו וביקש לקבוע פגישה. לאחר שהשאיר את פרטיו ונאמר לו שיקבל שיחה חוזרת בקרוב, התיישב הוברטי לצד מכשיר הטלפון במשך מספר שעות בהמתנה לשיחה המובטחת, בטרם עזב את ביתו בפתאומיות ונסע ליעד לא ידוע על האופנוע שלו.
פקידת הקבלה בבית החולים טעתה ורשמה את שמו באופן שגוי כשוברטי. כמו כן, טון דיבורו לא שידר כל סימנים מזעיקים, והוא אף אמר כי מעולם לא אושפז בשל בעיות נפשיות כלשהן בעברו. לפיכך תויגה שיחתו כלא דחופה, והייתה אמורה לקבל מענה תוך ארבעים ושמונה שעות.