את "Colors" קידמה הלסי במספר הופעות חיות, ביניהן "ג'ימי קימל לייב", פסטיבל Calling Music בוסטון וב 02 Academy Islington, לונדון. היא גם ביצעה את השיר באירוע הנשים בבילבורד במוזיקה 2016. בשנת 2017 היא ביצעה את השיר באירוע ההטבה של ACLU.
Sunshine Kitty Tour
בית הכנסת בסלונים
בית הכנסת בסלונים או בית הכנסת הגדול בסלונים (בבלארוסית: Слонімская сінагога) הוא בית כנסת לשעבר מן המאה ה-17 בסגנון הבארוק בעיר סלונים, בלארוס.
היסטוריה.
בית הכנסת היה הבניין הדתי המרכזי של הקהילה היהודית רבת-ההשפעה של סלונים שהייתה אז. הבניין הוקם בשנת 1642 והיה בתחילה חלק ממערכת הביצורים של העיר.
בשנת 1881 בית הכנסת נפגע קשות בשריפה.
במהלך מלחמת העולם השנייה כמעט כל האוכלוסייה היהודית של סלונים נרצחה על ידי הנאצים בשואה. הבניין לא נפגע על ידי הלופטוופה במהלך מלחמת העולם השנייה, אך לאחר מכן התדרדר מצבו. לאחר המלחמה השתמש הממשל הקומוניסטי בבניין כמחסן רהיטים.
בשנת 2001, לאחר שיקום עצמאותה של בלארוס, הוחזר הבניין לקהילה היהודית בבלארוס.
מצב נוכחי.
בית הכנסת עומד במצב רעוע. הבניין רשום על ידי הקרן הפרטית העולמית למונומנטים כאתר בעדיפויות גבוהה ביותר כאתר היסטורי יהודי במזרח אירופה הדורש שיקום. בשנת 2007 עיתונאית הטלוויזיה הבריטית נטשה קפלינסקי הייתה נושא לסדרה של תוכניות טלוויזיה של ה-BBC, "מי אתה חושב שאתה?", ביקרה עם צוות הסדרה במקום. זה היה מקום התפילה של סבא וסבתא רבתא שלה.
פרויקט שיקום.
ביוזמתה של קפלינסקי, הוקמה קבוצת היגוי בחסות הקרן למורשת יהודית כדי לשקם את בית הכנסת סלונים ולהפוך אותו למתקן "חינוך מרכזי, מקום מפגש חוצה תרבויות, אנדרטה, מקום תפילה ומרכז תרבותי. להבטיח שלבית הכנסת הגדול עתיד בר קיימא". קבוצת ההיגוי כוללת בריטים ואמריקאים עם קשר משפחתי לקהילה היהודית בסלונים והאדריכל צוואי סו .
יוסף אבן מגש
תסביך אלוהים
תסביך אלוהים הוא אמונה בלתי מעורערת, המאופיינת ברגשות מנופחים ועקביים של יכולת אישית יוצאת דופן, פריווילגיה, וחסינות מפני טעויות. אדם עם תסביך זה עשוי לסרב להודות באפשרות שהוא טעה או שנכשל, גם לנוכח ראיות שלא ניתן להפריך, בעיות בלתי הפיכות או משימות קשות ובלתי אפשריות. אדם עם תסביך זה הוא דוגמטי ביותר בהשקפותיו, כלומר האדם מדבר על דעותיו האישיות כאילו היו נכונות ללא עוררין. אדם עם תסביך זה עשוי לזלזל במוסכמות ודרישות החברה, ועשוי לבקש התחשבות או הרשאות מיוחדות.
תסביך אלוהים הוא לא מונח קליני, והוא אינו מופיע במדריכי האבחון השונים.
המונח המקצועי.
המונח הוצע לראשונה על ידי ארנסט ג'ונס, על מנת לתאר אדם שמאמין שהוא אלוהים. ארנסט ככל הנראה השתמש במונח כדי לתאר את מה שמוכר היום כהפרעת אישיות נרקיסיסטית. עם זאת, ההמשגות והתפיסות המקובלות לגבי נרקיסיזם פתולוגי השתנו מאוד במהלך השנים והמונח הפך לשגור בפסיכולוגיה הפופולרית. המשגות עכשוויות של נרקיסיזם פתולוגי מתארות קושי בסיסי בגיבוש הזהות האישית, ופנייה תכופה לאחרים לצורך וויסות הערכה עצמית.
וסטפולד וטלמרק
מפרצון זאפאלניה
מפרצון זפאלניה (באנגלית: Zapalnya Cove; בבולגרית: залив Запалня) הוא מפרצון בחוף הדרום-מזרחי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרצון 1.37 קילומטרים;
אורכו של המפרצון (עומק כניסתו אל תוך האי) 550 מטרים.
המפרצון נפתח אל מצר בוייד.
המפרצון ממוקם צפונית-מזרחית מנקודת רזדל; ודרומית-מערבית מנקודת מדובנה.
המפרצון ממוקם 10.9 קילומטרים דרומית-מערבית מכף סמית'.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי המפרצון.
המפרצון מופה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2009, ובשנת 2017.
מקור השם.
המפרצון נקרא על שם הכפר הקדום זאפאלניה שבדרום בולגריה.
מריאנה פון ורפקין
מריאנה פון ורפקין (בגרמנית: Marianne von Werefkin; 10 בספטמבר 1860 - 6 בפברואר 1938) הייתה ציירת אקספרסיוניסטית רוסית-גרמנית-שווייצרית.
חיים וקריירה.
נולדה בשם מריאנה ולדימירובנה ורבקינה בעיירה הרוסית טולה כבתו של מפקד גדוד יקטרינבורג. היו לה שיעורי רישום אקדמיים פרטיים ראשונים בגיל ארבע עשרה. בשנת 1880 היא הפכה לתלמידה של איליה רפין, הצייר החשוב ביותר של הריאליזם הרוסי. התקדמותה נסוגה בעקבות תאונת צייד בשנת 1888 בה ירתה בטעות בידה הימנית שנותרה נכה לאחר תקופת התאוששות ממושכת. על ידי תרגול מתמיד היא הצליחה להשתמש בכלי ציור וציור ביד ימין.
בשנת 1892 הכירה את אלכסיי פון יבלנסקי, שרצה להיות בן חסותה, ובשנת 1896 היא, יבלנסקי, ומשרתם עברו למינכן. ורפקין למד עם רוסים אחרים במינכן בבית ספר לאמנות בהנחיית אנטון אז'בה הסלובני. לצורך לימוד הציור של אלכסיי יבלנסקי, ורפקין עיכבה את קריירת הציורים שלה במשך כמעט עשר שנים.
היא החלה לצייר שוב בשנת 1906. בשנת 1907 יצרה את יצירותיה האקספרסיוניסטיות הראשונות; באלה היא עקבה אחר סגנון "ציור השטח" של פול גוגן, תוך שהיא מראה את השפעתו של אדוורד מונק. היא ויבלנסקי בילו בשנת 1908 מספר תקופות עבודה עם קנדינסקי וגבריאלה מינטר לאחר גילוים את העיירה הכפרית הציורית מורנאו ליד מינכן, שם היה לגבריאלה מינטר בית. ארבעת האמנים ציירו לעיתים קרובות יחד באוויר הפתוח במורנאו ובסביבתה.
בדירתה במינכן יזמה ורפקין סלון שהפך במהרה למרכז חילופים אמנותיים תוססים בין חברי האוונגרד הגרמני והרוסי שלימים ייסדו את Neue Künstlervereinigung München (התאחדות האמנים החדשה במינכן). ה-NKVM, שנוסד בשנת 1909, הפך לפורום של תערוכות, בין האמנים שהיו שייכים לקבוצה היו גם גאורג שולץ, גאורג שרימפף, ואלכסנדר קנולדט. בתערוכה הראשונה של NKVM הציגה ורפקין "נשים שוטפות" (1909) ואת "הסערה" (1907). הצורה הפשוטה והתוכן הפסיכולוגי של עבודותיה מתייחסות למקורות שורפקין העריצה בתקופה זו, כולל האמן פול גוגן, חיתוכי עץ יפניים ויצירות אקספרסיביות.
שני האמנים קנדינסקי ופרנץ מארק, נפגשו זה עם זה בבית ורפקין ויבלנסקי בערב ראש השנה בשנת 1911. אחרי כמה שנים וסילי קנדינסקי ופרנץ מארק התרחקו מ- NKVM והקימו את "דר בלוי רייטר" (הפרש הכחול). הקבוצה הוקמה על ידי מספר מהגרים רוסים, ביניהם ווסילי קנדינסקי, אלכסיי פון יבלנסקי ומספר אמנים גרמנים מקומיים, כמו פרנץ מארק, אוגוסט מאקה וגבריאלה מינטר. ורפקין החלה להציג יחד איתם בשנת 1913.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עברו ורפקין ויבלנסקי לשווייץ, ליד ז'נבה. מאוחר יותר הם עברו לציריך. בשנת 1918 הם נפרדו, ורפקין עברה לבדה לאסקונה, על לאגו מאג'ורה, שם היא ציירה נופים צבעוניים רבים בסגנון אקספרסיוניסטי. בשנת 1924 היא הקימה את קבוצת האמנים "Großer Bär" ("הדב הגדול").
בשנותיה המאוחרות היא ציירה כרזות, וחבריה הגנו עליה מפני עוני.
מריאנה פון ורפקין נפטרה באסקונה ב-6 בפברואר 1938. היא נקברה בבית הקברות הרוסי באסקונה.
המודל של פאסינגר לפיתוח זהות הומוסקסואלית ולסבית
המודל של פאסינגר לפיתוח זהות הומוסקסואלית ולסבית (באנגלית: Fassinger's model of gay and lesbian identity development) הוא ניסיון לפתח תיאוריה של מודל שמפתחת זהות הומוסקסואלית ולסבית, תוך התחשבות בהשפעות תרבותיות וקונטקסטואליות. המודל הוצג לראשונה על ידי רות אי. פאסינגר ב-1996, כמודל לפיתוח זהות לסבית. בשנה שלאחר מכן, המודל הותאם גם לגברים הומוסקסואלים.
מחקר.
ב-1991, סוזן ר. מקקרן, קולגה של פאסינגר, חקרה התפתחות זהות בקרב קבוצה של שלושים ושמונה לסביות, שאינן זהות מבחינת גיל, השכלה, גזע, אתניות ועיסוק. ניתוח תוצאות מחקר זה הוביל להקמת שני תהליכים וארבעה שלבים ב-1996. ב-1997, פאסינגר וברט א. מילר חקרו קבוצה מגוונת דומה של הומואים, והתאימו את התיאוריה גם להם.
התיאוריה.
פאסינגר הציעה שני תהליכים של פיתוח זהות: זהות מינית אינדיבידואלית המתייחסת למודעות פנימית וקבלת העצמי, וזהות חברתית בקבוצה הקשורה לתפקידו בקהילה הגאה.
שני התהליכים מורכבים מארבעה שלבים עוקבים, בהם אדם יכול להשתייך בשלב אחר לכל תהליך:
אנשים יכולים לחזור על שלבים אלו, כאשר מתרחשים השפעות סביבתיות חדשות, וההתפתחות בתהליך אחד יכולה להשפיע על ההתפתחות השנייה.
בתהליך הזהות של חברות בקהילה הגאה, פאסינגר הציעה סמנים ספציפיים להדגמה של כל שלב:
נקודת מדובנה
נקודת מדובנה (באנגלית: Medovene Point; בבולגרית: нос Медовене) היא לשון יבשה בחוף הדרום-מזרחי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מכוסה קרח.
נקודת מדובנה מהווה את הצד בצפון-מזרחי של הכניסה למפרצון זאפאלניה;
.הנקודה ממוקמת 10.34 קילומטרים דרומית-מערבית מכף סמית'; 6.63 קילומטקים צפונית-מזרחית מנקודת סרדץ; ו-4 קילומטרים דרומית-מזרחית מהר פסגה.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הנקודה.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009, ובשנת 2010.
מקור השם.
הנקודה נקראת על שם הכפר מדובנה שבצפון-מזרח בולגריה;
Loituma (להקה)
פן אי ואן
פן אי ואן (באנגלית: Pen y Fan, בוולשית: pɛnəˈvan) הוא הר בוויילס, שפסגתו בגובה 886 מטרים מעל גובה פני הים, ונמצא בתחום הפארק הלאומי ברקון ביקונס (Brecon Beacons). זהו ההר הגבוה ביותר באזור דרום ויילס, והוא מנוהל על ידי קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי.
שם ההר.