יו"ר החברה לשעבר דוד שזר הורשע ונגזר עליו מאסר על תנאי של 12 חודשים ותשלום קנס בסך 800 אלף שקלים, בעוד בעלי החברה לשעבר שמואל דנקנר וכן חשב סופרגז לשעבר ישראל אנגל זוכו שניהם בפרשה.
גואטמלה (פירושונים)
סנטיאגו דה גואטמלה
ליגת העל הקוסובאית בכדורסל
קייבי פג'ה
פרס אוליבייה
פרס לורנס אוליבייה, המכונה בקיצור: פרס אוליבייה (באנגלית: Laurence Olivier Award או Olivier Award), הוא פרס המחולק מדי שנה על ידי אגודת התיאטרון בלונדון כדי להכיר במצוינות בתחום התיאטרון המקצועי. הפרס, על שמו של השחקן הבריטי הנודע לורנס אוליבייה, מוענק להצגות של הווסט אנד וכן הפקות אחרות אשר עולות על בימות התיאטרון של לונדון. פרסי אוליבייה מוכרים בכל העולם כאות הכבוד הגבוה ביותר של התיאטרון הבריטי ונחשב למקבילת תעשיית התיאטרון של פרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה; במונחים של תיאטרון, הם המקבילה הבריטית של פרס טוני האמריקאי (המוענק להצגות ברודוויי) ולפרס מולייר הצרפתי.
הפרסים חולקו לראשונה בדצמבר 1976. בשנת 1984 השחקן לורנס אוליבייה נתן את הסכמתו לכך שהפרס ייקרא על שמו. בשנת 1981 הטקס שודר לראשונה ב-BBC.
מאילינדה קלמנדי
מאילינדה קלמנדי (באלבנית: Majlinda Kelmendi; נולדה ב-9 במאי 1991) היא ג'ודוקא קוסובנית, המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 52 ק"ג. קלמנדי זכתה באליפות העולם בשנת 2013, והייתה לאדם הראשון בהיסטוריה שמייצג את קוסובו, וזוכה באליפות עולם, בכל ענף ספורט שהוא. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה גם לאלופה האולימפית הקוסובנית הראשונה בהיסטוריה.
קריירה.
קלמנדי נולדה בפץ', והחלה להתאמן בג'ודו בגיל 8. היא החלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות בשנת 2006. באותה העת, קוסובו טרם הכריזה על עצמאותה, וגם לאחר שהכריזה על עצמאותה בשנת 2008, לא כל מדינות העולם הכירו בה, ולא כל התאחדויות הספורט הכירו באיגודי הספורט שלה כאיגודים עצמאיים. על כן, התחרתה בתחילה מבלי לייצג אף מדינה.
בשנת 2009 זכתה הן באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בירוואן, והן באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בפריז. באליפות אירופה הבאה, שנערכה ב-2010 בסמוקוב שבבולגריה, שמרה על תוארה, אך איבדה את תואר אלופת העולם באליפות שנערכה באגאדיר שבמרוקו.
באפריל 2012 הכירה פדרציית הג'ודו הבינלאומית בהתאחדות הג'ודו של קוסובו, ומאותה העת החלה קלמנדי להתחרות תחת דגל קוסובו בתחרויות הבינלאומיות. עם זאת, מאחר שהוועד האולימפי הבינלאומי לא התיר לספורטאים קוסובנים לייצג את ארצם באולימפיאדת לונדון (2012), השתתפה קלמנדי במשחקים אלה כחלק מהמשלחת האלבנית. היא הודחה בסיבוב השני. באותה שנה זכתה במדליית הזהב באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בפראג.
בשנת 2013 רשמה קלמנדי את הישגה החשוב הראשון בתחרויות לבוגרות, כשזכתה במדליית הארד באליפות אירופה שנערכה בבודפשט. באליפות העולם שנערכה בריו דה ז'ניירו באותה שנה זכתה במדליית הזהב, והייתה לאלופת העולם הראשונה המייצגת את קוסובו, בכל ענף ספורט שהוא. בשנת 2014 היא זכתה במדליית הזהב באליפות אירופה שנערכה במונפלייה ושמרה על תוארה העולמי כשניצחה באליפות העולם בצ'ליאבינסק.
בשנת 2016 זכתה במדליית זהב אולימפית ראשונה, גם שלה וגם של מדינתה, קוסובו, במשחקים שנערכו בריו דה ז'ניירו. בקרב הראשון בשלב שמינית הגמר היא ניצחה את אוולין טצ'ופ השווייצרית, ברבע הגמר היא ניצחה את כריסטיאן לגנטיל ממאוריציוס ובחצי הגמר ניצחה בזכות עונשים את אלופת העולם המכהנת, מיסאטו נקאמורה היפנית. בגמר היא התמודדה מול אודט ג'ופרידה האיטלקייה ופחות משלושים שניות מפתיחת הקרב קיבלה יוקו לאחר שהצליחה להטיל את יריבתה, ניקוד היוקו הספיק לה לניצחון עם תום הקרב.
בנובמבר 2016, בריאיון לעיתון הארץ לאחר זכייתה בזהב האולימפי, נשאלה קלמנדי על הצלחתה והשיבה "אני אוהבת להיות בטופ, ועדיין מסוגלת ליותר ורוצה עוד ועוד תארים. רק פציעות יכולות לעצור אותי, אחרת אמשיך לעשות ג'ודו כי אני כל כך אוהבת את זה. זה לא עבור כסף או פופולריות, אני פשוט עושה את זה כי זה עושה אותי מאושרת. כאדם, הפכתי למי שאני בזכות הג'ודו".
בשנת 2017 היא זכתה באליפות אירופה שנערכה בוורשה לאחר שניצחה בגמר את אלסיה קוזנצובה הרוסייה. באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכתה קלמנדי בתואר האירופי בפעם הרביעית בקריירה. באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכתה קלמנדי במדליית הארד. היא הגיעה עד שלב חצי הגמר בו הפסידה באיפון לאוטה אבה היפנית לאחר ריתוק ונשרה לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה היא גברה בעונשים על ז'ואנה ראמוס הפורטוגלית.
באולימפיאדת טוקיו 2020, היא הודחה בסיבוב הראשון לאחר הפסד בווזארי לרקה פופ ההונגרית.
ספרו של פוסום הזקן על חתולים שימושיים
ספרו של פוסום הזקן על חתולים שימושיים (באנגלית: Old Possum's Book of Practical Cats) הוא אוסף של שירים מאת ת"ס אליוט, על פסיכולוגיה וסוציולוגיה של חתולים, שיצא לאור על ידי "Faber and Faber". ספר זה הוא הבסיס למחזמר "Cats".
השירים נכתבו במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי אליוט, תחת השם הבדוי שלו "פוסום הזקן", במכתבים ששלח לילדי הסנדקות שלו. המכתבים נאספו ופורסמו בשנת 1939, בצירוף איור על הכריכה מאת המחבר, ופורסמו מחדש שוב בשנת 1940, בצירוף איוריו של ניקולס בנטלי. הספר יצא לאור בגרסאות נוספות, עם איורים חדשים מאת אדוארד גורי (1982) ואקסל שפלר (2009).
נשף צדקה
רעמה
רעמה הוא מונח בזואולוגיה המתאר עודף שיער בעורף, מסביב לצוואר ומתחת לגרון.
סכר אושונסי
סכר אושונסי (באנגלית: O'Shaughnessy Dam) הוא סכר קשת-כבידה מבטון, בגובה 130 מטרים, שהוקם במחוז טואולומי במרכז מדינת קליפורניה בארצות הברית. הסכר סוכר את הנהר טואולומי בקצה התחתון של עמק הץ' הצ'י (Hetch Hetchy Valley) בתוך תחומי הפארק הלאומי יוסמיטי, כ-260 קילומטרים מזרחית לסן פרנסיסקו. הסכר והמאגר שמאחוריו משמשים כמקור מים עיקרי למיזם הץ' הצ'י, המספק מי שתייה לאזור מפרץ סן פרנסיסקו. בניית הסכר החלה ב-1919 והושלמה ב-1923, ומים מהמיזם סופקו לראשונה ב-1934. הסכר קרוי על שם מייקל אושונסי (Michael O'Shaughnessy; 1934-1864), מהנדס העיר סן פרנסיסקו, שתכנן את המיזם ופיקח על בנייתו.
המיזם נתקל בהתנגדות חריפה מהיום הראשון שהוצע, עקב הצפת עמק הץ' הצ'י, שהושווה ביפי נופיו לעמק יוסמיטי שבמרכז הפארק הלאומי. המחלוקת סביב הסכר נמשכת גם בימינו, כששוחרי איכות הסביבה דורשים את הריסתו ושחזור הנוף הטבעי, בעוד שאחרים טוענים שהחלטה על השארת הסכר תהיה טובה יותר כלכלית ותפגע פחות בסביבה.
רקע.
הגידול המהיר במספר התושבים של סן פרנסיסקו בשלהי המאה ה-19 גרם למצוקת מים בעיר, שהסתמכה עד אז על אספקת מים מפלגים ומעיינות עונתיים. פרנסי העיר חיפשו פתרון בהרי סיירה נבדה מזרחית לעיר, שהפשרת השלגים העונתית בהם הזינה רבים מהנהרות הגדולים ביותר של קליפורניה. ב-1890 הציע ג'יימס פילן (James D. Phelan; 1930-1861), ראש עיריית סן פרנסיסקו, לבנות סכר ואמת מים על נהר טואולומי, אחד הנהרות הגדולים ביותר שבדרום רכס סיירה נבדה, כאמצעי להגדיל את אספקת המים לעיר ולייצב אותה. דו"ח שפרסמה סוכנות הסקר הגאולוגי של ארצות הברית ב-1900 תיאר גם הוא את הנהר טואולומי כ"מקור המים הטוב והאמין ביותר עבור סן פרנסיסקו". ב-1901 הצליח פילן לקבל זיכיון לשאוב מים מהנהר טואולומי, אבל פניותיו לממשל הפדרלי לפיתוח עמק הץ' הצ'י נדחו. את השינוי חוללה רעידת האדמה בסן פרנסיסקו ב-1906, שהביאה לידיעת הציבור האמריקאי את מחסור המים החריף בעיר, שגרם לכך שלא ניתן היה להתמודד כיאות עם השריפות שפרצו בעקבות התבקעות צינורות הגז התת-קרקעיים, והן כילו את העיר.
מבין ארבעה עשר מקורות מים אפשריים שאותם בחנה העירייה, שכללו את אגם טאהו, הנהר איל (Eel River) והיובלים של הנהרות סקרמנטו וסן חואקין, נחשב אתר הץ' הצ'י כטוב ביותר על פי הקריטריונים של אתר סכר מעולה, שפע מים נקיים כמעט לחלוטין מסחף, עלות נמוכה ופוטנציאל להפקת חשמל מתחנת כוח הידרואלקטרית. באותה תקופה היה הץ' הצ'י עמק תת-אלפיני מבודד שמעטים ביקרו בו, בעיקר מחפשי זהב ורועי צאן. משוכה רצינית אחת עמדה בדרכם של המתכננים, מ-1890 היו עמק הץ' הצ'י והאדמות סביבו מוגנים כחלק מהפארק הלאומי יוסמיטי ומחוץ לתחום לפיתוח של שירותים ציבוריים כדוגמת תחנות כוח, לא כל שכן בקנה המידה הגדול שהוצע על ידי העיר. אף שהעמק לא היה מוכר בציבור הרחב, גופים של שומרי איכות הסביבה כדוגמת מועדון סיירה העריכו מאוד את האתר בזכות יופיו, שהושווה לעיתים קרובות לעמק יוסמיטי שבמרכז הפארק. בהנהגתו של חובב הטבע ומטפס ההרים ג'ון מיור ניהל מועדון סיירה מאבק חסר פשרות נגד עיריית סן פרנסיסקו, בעת שזו ניסתה לקבל אישור מהממשל הפדרלי לבנות סכר בעמק.