ב-2021 השתתפה בפרויקט "הוצאו מהקשרם – שרים רוטבליט", פרויקט ביצועים מקיף לשירי המשורר יענקל'ה רוטבליט בניהולו המוזיקלי של קוואמי, בהוצאת נענע דיסק. אפק ביצעה את השיר "ואז כמי נחל" אותו הלחינה מחדש במיוחד עבור הפרויקט.
המגזין היוקרתי ‘World Cafe’ ייחד במדור התרבות שלו, כחלק מ-NPR ביצועים קאמריים מצולמים של שירים מתוך האלבום שזכו לשבחים רבים. הקטעים צולמו בסטודיו של אפק ביפו.
באוגוסט 2021 אפק הכריזה על סיבוב הופעות אירופי המיועד להתקיים בסתיו השנה אשר יכלול הופעות בבלגיה (המועדון היוקרתי Le Botanique)
, צרפת, גרמניה וצ'כיה.
באותו חודש הופיעה לצד פורטיסחרוף ואחרים בפסטיבל סנטרל פארק מגידו.
ב-2 בספטמבר, פרסם פסטיבל אינדיסיטי, ביצוע קאמרי של השיר "Show me your pretty side" בהשתתפות אבובנית וצ׳לנית. העיבודים המוזיקליים לצ׳לו, אבוב והגיטרה נעשו כולם על אפק.
אלבומים.
האלבום All bets are off.
בשנת 2021 יצא אלבום הבכורה המלא של תמר שאת שיריו הפיקה, כתבה והלחינה. האלבום קיבל ציון של 8/10 במגזין היוקרתי "Magazine Uncut" וקיבל 3 כוכבים מהמגזין הנחשב Mojo שם גלין בראון כתב עליו: “Her solo outing is like an avenging Wonder Woman kicking out the jams, by turns furious and touching”
שירה של תמר “Show me your pretty side” נבחר לשיר הטוב ביותר ב-28 בינואר בתחנת הרדיו KCRW
ביולי 2021 התראיינה אפק למגזין הגיטרות היוקרתי "Guitar World" במסגרתו הסבירה את הסוגה המאפיינת את האלבום המכונה על ידה Jazz’n’Roll. סוג זה מבוסס על שילוב של אלתור, סאונדים ספונטניים, מקצבים זוייתיים של גיטרה וביטים נמרצים.
קורדליה וילסון
קורדליה וילסון (באנגלית: Cordelia Wilson 28 בנובמבר 1873 - 7 ביוני 1953) הייתה ציירת שציירה בעיקר את נופי ניו מקסיקו ודרום מערב ארצות הברית.
ביוגרפיה.
קורדליה נולדה במחוז קליר קריק, קולורדו. היא הייתה בתם היחידה של תומאס ואמה קרי. הוריה התגרשו כשהייתה בת ארבע, והיא גדלה על ידי אמה יחד עם אחיה החורגים בוינפילד, קנזס וקולורדו.
קורדליה התחתנה עם וילארד וילקינסון בבולדר, קולורדו, בשנת 1897 וילדה את ילדתה היחידה, לואיז בשנה שלאחר מכן. עם זאת, לאחר תקופה של פרידה, התגרשו בני הזוג בשנת 1910. קורדליה הכירה את ג'ון הנרי וילסון והם התחתנו בוויקטוריה, קולומביה הבריטית בשנת 1911, וחזרו לקולורדו זמן קצר לאחר מכן.
לאחר מכן החלה קורדליה לפתח ברצינות את כישוריה כאמנית המונעת על ידי המגמות האחרונות בריאליזם האמריקאי בראשות רוברט אנרי. ההכשרה האקדמית שלה שמה דגש על פיתוח טכניקת הציור בחוץ, מה שעורר בה השראה לייצר עבודות אימפסטו נועזות במהירות. היא החלה לערוך נסיעות לניו מקסיקו והתיידדה עם ציירים בחברת האמנים טאוס ובמושבת האמנות של סנטה פה. רישומי שמן שלה וציורים מקומיים של נופים מחוספסים משכו את תשומת ליבם של סוחרי אמנות.
היא, בעלה ובתה התיישבו בדנוור, קולורדו, ליד גלריית ג'יי גיבסון סמית' שהציגה ומכרה את יצירותיה. רבים מציוריה הם במסגרות שגולפו בעבודת יד בסגנון אמנותי כפרי, ומוזהבים ביריעות של עלי זהב.
בשנת 1917 זכתה קורדליה וילסון לכבוד בכך ששני ציורים שלה נבחרו לתערוכת הפתיחה של המוזיאון החדש לאמנות בניו מקסיקו בסנטה פה. בתערוכה הוצגו עבודות ציור של ג'ורג' בלווז, רוברט אנרי ואחרים, שעבדו באותה תקופה בדרום מערב. יחד עם חברים אחרים באגודת אמני טאוס. אחד מציוריה שהוצגו בתערוכה, "בית מקסיקני", שוחזר בגיליון ינואר -פברואר 1918 של כתב העת Art and Archaeology ובו מאמר על פתיחת המוזיאון.
בין הנופים הגדולים ביותר של קורדליה וילסון ניתן למצוא ציור גדול שנועד לתרומה לצבא במלחמת העולם הראשונה. הוא הוצג בסנטה פה בשנת 1917 עם ציורים של גוסטב באומן, ולטר אופר, לאון גספארד ואחרים. הם הוזמנו על ידי מועדון בניו יורק, שחבריו רצו לתרום תרומה מיוחדת למאמץ המלחמתי של אמריקה.
ג'ון וילסון, בעלה, לקה בשחפת בשנת 1921 בערך. בני הזוג עברו לסיאטל לצורך טיפול בבית מרפא, שם הוא נפטר בשנה שלאחר מכן. בשנת 1923 נישאה קורדליה בפעם השלישית לג'ון פאנשטוק, אך נישואים אלה הסתיימו בגירושין בשנת 1928. קורדליה המשיכה להתגורר בצפון מערב ארצות הברית, והפיקה ציורי טבע דומם, פרחים וסצינות של האזור. היא הציגה את עבדותיה בדרום מערב.
קורדליה וילסון מתה בגיל 79 והיא קבורה בחלקה המשפחתית של וילסון בבית הקברות לייק וויו בסיאטל.
בודה (הונגריה)
ולטר אופר
ולטר אופר (באנגלית:Walter Ufer ; 22 ביולי 1876 - 2 באוגוסט 1936) היה אמן אמריקאי מטאוס, ניו מקסיקו. יצירתיו הבולטות ביותר מתמקדות בסצינות החיים של האינדיאנים, במיוחד הפואבלו.
חיים וקריירה.
אופר נולד בגרמניה ועבר עם משפחתו ללואיוויל שבקנטקי בשנת 1880 שם גדל. לאחר התמחות כליתוגרף, הוא נסע לאירופה. כמו רבים מחבריו האמנים הקשורים לקהילה הגרמנית-אמריקאית של אינדיאנפוליס, הוא נסע לגרמניה ללמוד. הוא התאמן בהמבורג ובדרזדן. כשחזר לאמריקה, עבד כמדפיס בשיקגו ולימד בבית ספר, ולאחר מכן לקח שיעורים באמנות. הוא חזר למינכן בשנת 1911 להמשך לימודו כאמן. עם שובו לארצות הברית, נסע לטאוס בשנת 1914. שם הפך לאחד מעשרת אמני טאוס. בשנת 1917 חזר לשיקגו, לאקדמיה לאמנויות יפות.
בנוסף לאמנות שלו, אופר ידוע בפעילות החברתית שלו. הוא עזר לקורבנות מגפת השפעת בשנת 1918 שטופלה בבית הספר המקומי ואסף כסף עבור כורים בשביתה בניו מקסיקו. הוא היה גם חבר בארגון עובדי התעשייה וחסיד של לאון טרוצקי.
אופר מת מדלקת התוספתן. אפרו פוזר בנחל ליד ביתו בטאוס.
יצירה.
בשנות העשרים זכתה עבודתו של אופר להצלחה מסחרית. הוא הפך לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב.
ציוריו של אופר בניו מקסיקו מאופיינים בסצנות ז'אנר של החיים האינדיאנים ונופים. אחד הדוגמנים האהובים עליו ביותר היה אינדיאני בשם ג'ים מירבל.
מוזיאונים המחזיקים ביצירתו כוללים את המכון לאמנות בשיקגו, המוזיאון לאמנויות יפות, יוסטון, מוזיאון ניו מקסיקו לאמנות, מוזיאון טאוס לאמנות ומוזיאון אינדיאנפוליס לאמנות.
Friends (אלבום של צ'יק קוריאה)
Friends (בעברית: חברים) הוא האלבום ה-13 של פסנתרן הג'אז האמריקאי צ'יק קוריאה.
הפקה.
האלבום הוקלט בביצוע רביעיית (קוורטט) הג'אז של קוריאה, שכללה אותו על הפסנתר, את ג'ו פארל על הסקסופון, אדי גומז על הקונטרבס וסטיב גאד על התופים. האלבום שוחרר על ידי פולידור רקורדס בשנת 1978, עם עטיפה עליה הופיעו דמויות דרדסים שהיו פופולריים באותה תקופה.
בשנת 1979 זכה הקוורטט בפרס גראמי על האלבום, בקטגוריית "אלבום הג'אז הטוב ביותר כקבוצה". האלבום הגיע למקום 86 במצעד הבילבורד 200, ולמקום ה-4 במצעד אלבומי הג'אז של בילבורד.
טיסוושווארי
טיסוושווארי (בהונגרית: Tiszavasvári) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית.
האזור היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-14, בשנת 1941 התאחדו הכפרים בידסנטמיהאי (Bűdszentmihály) וטיסביד (Tiszabűd) והחל משנת 1952 נקראים טיסוושווארי. בשנת 1986 הפך הכפר לעיר רשמית.
יהודי טיסוושווארי.
בבידסנטמיהאי, אחד הכפרים המרכיבים את טיסוושווארי חיו יהודים בתקופות זמן שונות עד להשמדתם בשואת יהודי הונגריה.
יהודי בידסנטמיהאי.
היישוב היהודי בבידסנטמיהאי (נכתב לעיתים גם כבודסנטמיהאי) החל להתפתח במחצית השנייה של המאה ה-19. רוב היהודים עסקו במסחר, בעיקר בשיווק דגן ומיעוטם היו בעלי משקים וחוכרי קרקעות. במקום היו חברה קדישא, בית ספר, מוסדות חינוך ואגודת נשים.
בשנת 1942 נשלחו רוב הצעירים היהודים מהכפר לעבודות כפייה בחזית אוקראינה, שם נספו רובם.
באביב 1944, לאחר כניסת הגרמנים להונגריה, אספו את כל היהודים בבית הספר המקומי. כעבור יומיים, הוסעו לגטו נירג'האזה, שם רוכזו כל יהודי המחוז. מנירג'האזה שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לעיירה כ-50 יהודים, מהם כ-20 מעבודות הכפייה. הם ניסו לחדש את חיי הקהילה, שיפצו את בניין בית הכנסת והקימו גלעד לזכר הניספים בשואה. בסוף שנות הארבעים החלו לעזוב את המקום ואחרוני היהודים עזבו את בידסנטמיהאי בשנת 1956, בעקבות מרד ההונגרים במשטר הקומוניסטי.
במפקד קהילות הונגריה שנערך בשנת 1944 נכתב בדף קהילת מאנדוק שבקהילה יש 500–600 חברים, מנהיג הקהל הוא שמואל כהן ורב הקהילה הוא לזר רוטנברג.
בולגריה תחת השלטון העות'מאני
ממלכת הונגריה (1301–1526)
בימי הביניים המאוחרים ממלכת הונגריה חוותה תקופה של אינטרגנום בתחילת המאה ה-14. השלטון המלכותי הוחזר בתקופת קארוי הראשון, מלך הונגריה (1308–1342), נצר לבית אנז'ו. מכרות זהב וכסף שנפתחו בתקופת שלטונו הפיקו כשליש מסך הייצור בעולם עד 1490. הממלכה הגיעה לשיא כוחה תחת לאיוש הגדול (1342–1382) שהוביל מסעות צבאיים נגד ליטא, דרום איטליה ושטחים רחוקים אחרים.
התרחבות האימפריה העות'מאנית הגיעה לממלכה תחת שלטונו של ז'יגמונד מבית לוקסמבורג (1387–1437). בעשורים הבאים, מפקד צבאי מוכשר, יאנוש הוניאדי, ניהל את המאבק נגד העות'מאנים, וזכה בניצחון במהלך המצור על בלגרד בשנת 1456. לאחר מכן התייצבו הגבולות הדרומיים במשך יותר מחצי מאה. המלך הראשון של הונגריה ללא מוצא שושלתי היה מתיאש הראשון, מלך הונגריה (1458–1490), שעמד בראש כמה מסעות צבאיים מוצלחים וגם הפך למלך בוהמיה ולדוכס אוסטריה. תחת חסותו הפכה הונגריה למדינה הראשונה שאימצה את הרנסאנס מאיטליה.