פסק הדין בבג"ץ ניתן על ידי השופטים אהרן ברק ודליה דורנר כנגד דעת המיעוט של השופט יעקב קדמי, ובו נדחתה עתירתה של אל על.
בנימוקיו ציין המשנה לנשיא ברק:
השופטת דורנר הסכימה עם התוצאה שאליה הגיע המשנה לנשיא ברק, וציינה:
השופט קדמי, בדעת מיעוט, פסק שיש לקבל את העתירה. אף שגם עליו מקובל עקרון השוויון, הוא ציין:
בעקבות פסק הדין.
מאז פסק דין זה פסיקת בתי המשפט בישראל מכירה דה-פקטו בזוגות הומוסקסואלים, בעיקר במסגרת עקרון "ידועים בציבור", המסדיר בעיקר את ענייניהם של זוגות הטרוסקסואלים שלא נישאו באופן רשמי. הסדר זה מעניק לזוגות הומוסקסואלים מעמד טוב יותר מהמקובל במדינות רבות בעולם המערבי. אף על פי כן, מעמדם החוקי של ההומוסקסואלים בישראל מוסדר רק באופן חלקי. בנושאים כגון דיני ירושה, אימוץ, אזרחות, ביטוח לאומי, משכנתאות, מיסוי מקרקעין ועוד, לא קיימת בחקיקה התייחסות להומוסקסואלים, ועקב כך נדרשת פנייה לבתי משפט במקרים רבים. בבתי המשפט ובבג"ץ תלויים ועומדים מספר הליכים בנוגע לנושאים אלו, וההכרעות מתקבלות טיפין-טיפין, ללא דיון מקיף בנושא.
מרטין לותר קינג הבן
לב ויגודסקי
אלכסנדר ריבאק
אלכסנדר ריבאק (בבלארוסית: Алякса́ндр І́гаравіч Рыба́к, בנורווגית: Alexander Rybak; נולד ב-13 במאי 1986) הוא זמר, כנר, שחקן ומלחין בלארוסי-נורווגי.
ריבאק ייצג את נורווגיה באירוויזיון פעמיים; באירוויזיון 2009 עם השיר "אגדה" (Fairytale) וזכה במקום הראשון, ובאירוויזיון 2018 עם השיר "That's How You 'Write a Song" וסיים במקום ה-15 בגמר.
ביוגרפיה.
אלכסנדר ריבאק נולד בבלארוס (בעת שהייתה חלק מברית המועצות). כשהיה בן ארבע עבר עם משפחתו לנורווגיה, שם חי את רוב חייו. ריבאק החל לנגן מגיל 5, וכיום הוא מנגן בכינור ובפסנתר. אמו, נטליה ולנטינובנה, היא פסנתרנית מפורסמת, ואביו, איגור אלכסנדרוביץ' ריבאק, הוא כנר מפורסם בנורווגיה.
ריבאק זכה בפרס "Anders Jahres Culture Prize" בשנת 2004. הוא השתתף בגרסה הנורווגית ל"כוכב נולד" שם הצליח להגיע לשלושת הפיינליסטים, וב-2006 זכה בתחרות הכישרונות Kjempesjansen, המקבילה הנורווגית ל"הדבר הגדול הבא".
ב-2007 גילם ריבאק את הכנר מאוסלו בסרט "כנר על הגג". בזכות תפקידו זה, זכה בפרס האדפריסן. ריבאק כיכב גם בסרט "יוהאן" של הבמאי גרטאה סלומונסן, לצד הדוגמנית איילר לי.
אירוויזיון 2009.
ריבאק זכה בתחרות נורווגית מקומית ונשלח לייצג את נורווגיה באירוויזיון 2009 עם השיר "אגדה" (Fairytale), שזכה ב-71.3% מקולות הבוחרים, אותו כתב והלחין בעצמו. את ההשראה לשיר קיבל ממוזיקת הפולק הרוסית-נורווגית. את השיר ליווה ריקוד עם טקסי אקרובטי מסוג האלינג (halling), לפי מסורת עתיקת יומין של נורווגיה. את הריקוד ביצעו חברי הלהקה המפורסמת "פריקאר". בנורווגיה זכה השיר לביקורות טובות והמגזין דאגבלאדט העניק לו את הציון "6 מתוך 6".
לאחר שעלה משלב חצי-הגמר לשלב הגמר של תחרות האירוויזיון, זכה ריבאק במקום הראשון עם 387 נקודות. בעת חלוקת הנקודות, אף מדינה לא פסחה על נורווגיה והיא קיבלה נקודות מכולן. בכך שבר את שיאה של לורדי באירוויזיון 2006 בשיא הנקודות של כל הזמנים. נוסף על כך, ההפרש שבין ריבאק לבין יוהאנה, אשר הגיעה למקום השני, עמד על 169 נקודות, ובכך שבר ריבאק גם את שיאה של קתרינה והגלים באירוויזיון 1997, בהפרש הגדול ביותר בין המקום הראשון לשני. בנוסף לזכייתו באירוויזיון, זכה ריבאק גם ב"פרס התקשורת ע"ש מרסל בזנסון" עבור השיר שביצע בתחרות, הודות לבחירה בו על ידי אמצעי התקשורת הרשמיים שסיקרו את תחרות האירוויזיון באותה שנה.
לאחר האירוויזיון.
ב-29 במאי 2009, ימים ספורים לאחר שובו של ריבאק לארצו מתחרות האירוויזיון בה זכה, החל להימכר אלבום הבכורה שלו "Fairytales".
באוקטובר 2012 סיפר ריבאק, במהלך הופעה בקישינב, כי זה שלוש שנים מטרידה אותו ללא הפסק נערה מישראל, אשר חוזרת ומטלפנת אליו כמעט מדי יום, גם לאחר שהחליף מספר טלפון. הנערה אף הגיעה לנורווגיה במטרה למצוא אותו. לאור הטרדה מאיימת זו, חיבר ריבאק את השיר "עזבי אותי" (Leave Me Alone).
בשנת 2015 ניסה ריבאק לחזור לאירוויזיון ככותב. במולדתו בלארוס הוקדשה לו תוכנית ריאליטי, שבמהלכה חיפש בנות ללהקה בשם "מילקי". ללהקה זאת הוא כתב שיר עבור קדם-האירוויזיון הבלארוסי. השיר, "Accent", הגיע בקדם האירוויזיון למקום הרביעי בלבד.
בשנת 2018 נבחר ריבאק בשנית לייצג את נורווגיה באירוויזיון, עם השיר "That's How You 'Write a Song". ב-10 במאי הופיע ריבאק בחצי-הגמר השני של האירוויזיון, ובסופו העפיל עם שירו לשלב הגמר, אך סיים את התחרות במקום ה-15.
בשנת 2020 הופיע בהופעת קמאו בסרט הקומי "" בכיכובו של ויל פרל.
נציב שירות בתי הסוהר
אלכסנדר ריבק
שר שירותי המודיעין
השר לשיתוף פעולה אזורי
פרס מוסקוביץ לציונות
נגישות מחשבים
יונתן דנילוביץ
אורית אדטו
אורית אדאטו (נולדה ב-1955) היא אשת צבא ומנהלת ישראלית. שימשה קצינת ח"ן ראשית ולאחר מכן, נציבת בתי הסוהר – האישה הראשונה בתפקיד זה.
ביוגרפיה.
אורית אדטו נולדה בקריית טבעון ב-1955 בשם אורית אליעז. התגייסה לצה"ל ב-1973. שירתה בבה"ד 12 כמפקדת כיתה, ולאחר שסיימה קורס קצינות שירתה כמפקדת מחלקה. שלוש שנים לאחר שהשתחררה מצה"ל שבה לשרת בו, בחיל הנשים. ב-1982 מונתה לקצינת ח"ן אוגדתית של עוצבת געש בפיקודו של אביגדור קהלני, ובהמשך שימשה כמפקדת יחידת המורות בפיקוד צפון, ראש מדור תורה והדרכה במפקדת קצינת ח"ן ומפקדת ענף ח"ן במחנה 80. ב-1990 מונתה לקצינת ח"ן של פיקוד הנח"ל. בעקבות גל העלייה מברית המועצות לשעבר שהחל באותה העת, הוטל על הנח"ל לסייע בקליטת העולים, ואדטו מונתה לעסוק בנושא. עם סיום תפקידה למדה שנה במכללה לביטחון לאומי, וב-1995 מונתה למפקדת בה"ד 12.
ב-1997 התמנתה לקצינת ח"ן ראשית והועלתה לדרגת תת-אלוף. במהלך כהונתה המשיכה במדיניות שהובילה קודמתה, ישראלה אורון לפיה עניינים שבשגרה ובטיפול בפרט יעברו מקצינות הח"ן למפקדיהן של החיילות, מתוך התפיסה שבמקרים שבהם אין שוני רלוונטי בין חיילים לחיילות, לא צריך להיות הבדל בטיפול בהם. כך, למשל, הועבר השיפוט המשמעתי של החיילות מקצינות הח"ן למפקדים. כמו כן, הועברה יחידת המורות לחיל החינוך.
לאחר שחרורה מצה"ל בשנת 2000 מינה אותה השר לביטחון הפנים לנציבת בתי הסוהר, והיא הייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה. על המינוי נמתחה ביקורת בשירות בתי הסוהר, בשל היעדר ניסיונה בתחומים בהם עוסק השירות, וכן משום שנתפרש כהבעת אי אמון בפיקוד הבכיר של השירות. הישגה הגדול בתקופת כהונתה בשירות בתי הסוהר הוא פתיחתו של בית סוהר אופק, מתקן כליאה המיועד לבני נוער. עד אז נכלאו בני נוער באגף נפרד בכלא השרון. בזמן שירותה כנציב התמודדה עם העלייה הדרסטית במספר האסירים הביטחוניים עקב האינתיפאדה השנייה, ועם אסירים ידועים כגון השר לשעבר אריה דרעי ואחרים. עם זאת, לא חל שיפור בתנאי הכליאה ובצפיפות בבתי הסוהר במהלך כהונתה.
בשנת 2003 סיימה את תפקידה כנציב בתי הסוהר. מאז, שימשה יועצת לחברות שפעלו להפעלת בית סוהר פרטי.
בשנים 2001 עד 2010 כיהנה כסגנית-נשיא התאחדות בתי הסוהר הבינלאומית (ICPA).
אדאטו חברה במועצה לשלום ולביטחון, יושבת ראש עמותת "גשר", בליגה לידידות אמריקה-ישראל ובהנהלת אלו"ט. בנוסף, מכהנת כנשיאת סניף "פורום הנשים הבינלאומי בישראל" (IWF).
לאדאטו תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. היא גרושה ואם לשלושה.
אורית אדאטו
הפליה פסולה
אנגלה פוסטמה
אנגלה פּוֹסְטְמָה (בהולנדית: Angela Postma; נולדה ב-6 באוגוסט 1971 באדה) היא שחיינית עבר הולנדית. אלופת אירופה (בריכת 25 מטר) (סטוונגר 1994) במשחה ל-50 מטר פרפר.
קריירה.
אלופת אירופה (בריכת 25 מטר).
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בסטוונגר, נורווגיה בשנת 1994 זכתה פוסטמה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.48 שניות, לפני מרטינה מורבצובה מסלובקיה (27.84 שניות), מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.52 שניות, אחרי סנדרה וולקר מגרמניה (25.29 שניות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4X50 מטר חופשי, אחרי גרמניה ושוודיה.
סגנית אלופת עולם (בריכת 25 מטר).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בשנת 1995 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי. בתוצאה של 25.10 שניות, אחרי לי ג'ינגהי מסין (24.62 שניות) ולפני סנדרה וולקר (25.21 שניות).
באליפות אירופה שנערכה בווינה באותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.86 שניות, אחרי לינדה אולפסון משוודיה (25.76 שניות) ופרנציסקה ואן אלמסיק גרמניה (25.80 שניות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.82 שניות.
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1998 היא סיימה פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.67 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.64 שניות, כשחיינית שנייה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 56.85 שניות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:11.73 דקות, לאחר ששחתה את סגנון הגב בתוצאה של 1:05.18 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשפילד, אנגליה בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4X50 מטר חופשי.
שערי תשובה (אורח חיים)
שערי תשובה על שולחן ערוך אורח חיים, הוא ספר תורני הלכתי שחובר על ידי הרב חיים מרדכי מרגליות מדובנו, ונדפס בדפוס שלו בדובנו בתחילת שנת תק"פ.
מהות הספר.