באוניברסיטה שש חטיבות אקדמיות עיקריות: עסקים, כלכלה ומשפטים, הנדסה, אדריכלות וטכנולוגיית מידע, מדעי הבריאות והתנהגות, מדעי הרוח והחברה, רפואה ומדעים ביו-רפואיים, ומדע. מתקני המחקר של האוניברסיטה כוללים את המכון לביולוגיה מולקולרית , מכון המוח של קווינסלנד והמכון האוסטרלי להנדסת ביוטכנולוגיה וננוטכנולוגיה .
לאוניברסיטה תוכנית אסטרטגית לתקופה של ארבע שנים 2018 - 2021.
קשרים בינלאומיים.
אוניברסיטת קווינסלנד נחשבת אחת המובילות בעולם בתחומי המחקר וההוראה והיא מבין מייסדיה של "קבוצת השמונה", גוף המאגד את שמונה האוניברסיטאות הטובות באוסטרליה, שמטרתו קידום ההשכלה האקדמית ביבשת והיא שותפה בחברה הפרטית "אסטרונומי אוסטרליה" שהיא מוסד ללא כוונת רווח שחבריה כוללים אוניברסיטאות אוסטרליות וארגוני מחקר עם יכולת מחקר משמעותית באסטרונומיה.
האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאס 21, חברה בארגון EdX וחברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט. האוניברסיטה חברה בארגון אוניברסיטאות אוסטרליה , חברה באיגוד מוסדות דרום מזרח אסיה להשכלה גבוהה שהוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1956 בבנגקוק, חברה ברשת אוניברסיטאות אוסטרליה אפריקה (באנגלית: Australia Africa Universities Network, בראשי תיבות: AAUN) המחברת בין חוקרים אנשי אקדמיה וסטודנטים משתי היבשות כדי להתמודד עם אתגרים משותפים וחברה בשותפות המשולבת מהאקדמיה והתעשייה, הנקרא UIDP (ראשי תיבות מאנגלית: University Industry Demonstration Partnership). הארגון הוא עמותה המורכבת מחברות מובילות חדשנות ואוניברסיטאות מחקר מוערכות מכל העולם הפועלים יחדיו להגדלת היתרונות משיתופי פעולה בין שני המגזרים. האוניברסיטה שייכת לקבוצה הלא רשמית בעלת הכינוי "אוניברסיטאות אבן החול'.
אליעזר פרנקל
אליעזר פרנקל (29 באוקטובר 1929 – 9 באפריל 2012) היה אדריכל, צייר ומחנך ישראלי.
ביוגרפיה.
פרנקל נולד בפריז, בנם של הציירים יצחק פרנל-פרנקל ומרים אניס (אניספלד)-פרנקל. גם אשתו, נורה פרנקל (1931–1996), הייתה ציירת. פרנקל למד בגימנסיה שלווה ובגימנסיה הרצליה, וכן למד אמנות בסדנתם של הוריו. במקביל פרסם שירה ופרוזה בכתבי עת ספרותיים.
פרנקל שירת במלחמת העצמאות, תחילה ככתב צבאי ולאחר מכן ביחידת מרגמות כבדות. לאחר שחרורו היה מראשוני הכתבים בסוכנות עתי"ם. משנת 1951 עסק בסיקור תערוכות עבור העיתונים "מעריב" ו"דבר".
בשנת 1953 נסע לאירופה ללימודים וב-1954 הגיע לארצות הברית ללמוד אדריכלות במכון פראט בניו יורק. עבודת הגמר שלו ב-1958 הייתה הצעה לבינוי כפר האמנים עין הוד.
תערוכתו הראשונה הייתה בגלריה קארוס במנהטן, ובה הציג תחת השם אליעזר שֶבֶת. בשנת 1960 שב ארצה ופתח משרד עצמאי בתל אביב. בארץ המשיך לצייר ולקיים תערוכות יחיד וכן תערוכות קבוצתיות עם קבוצת +10.
אליעזר פרנקל נודע בזכות עבודות השיקום של יפו העתיקה, הרובע היהודי בירושלים ובית הסראייה בצפת. בנוסף נודע כאדריכל מתחם ישיבת הכותל על שם וואהל. פרנקל החל בתכנון ישיבת הכותל כבר בסוף שנות ה-60, לאחר שיועד אתר לבניין הישיבה. תכנון מתחם הישיבה נתקל בקשיים בראשית חפירת יסודות הבניין, בגלל חשיפת אתר ארכאולוגי בעל חשיבות גדולה. הנהלת הישיבה נאלצה להפסיק את מלאכת הבנייה עד שיושלמו החפירות הארכאולוגיות. במקביל שינה פרנקל את תוכניות העמדת יסודות הבניין. עיכוב זה הביא לכך שחנוכת בניין הישיבה נערכה רק באמצע שנות ה-80.
ב-1981 ייסד פרנקל וניהל את "מכללת הסביבה – סדנא לעיצוב ואדריכלות". בשנת 1999 זכתה המכללה להכרה של המועצה להשכלה גבוהה. היא נסגרה ב-2003. בין בוגרי הסדנה, אלי גולדשטיין, נגה פאוסט, עמוס רימון, מיכאל יניב, ארנסטו חבין, איציק אלחדיף, מוטי כהן, רינת דקל קינן, רונית עדן, רועי שפירא, טליה תורג'מן, אריק שיבי, עופר סיאקי, יחיעם קרוא ומירה משקיט.
אליעזר פרנקל נפטר בשנת 2012, בן 82 במותו. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
הותיר שתי בנות, תמי שכנר ומירי עשת, ונכדים.
ארכיונו המקצועי של פרנקל הופקד לאחר פטירתו בארכיון אדריכלות ישראל.
גזבר (בית המקדש)
הגזבר היה הממונה על האוצר בבית המקדש. הוא יכול להיות כהן, לוי או ישראל, אך לפי דיני ערכין יש משמעות לכך שהגזבר יהיה כהן. הגזבר היה כפוף לאמרכל.
רמזים במקרא לתפקיד הגזבר.
פרש רד"ק: שהבדיל את אסף הימן וידותון להיות משוררים, את האחרים להיות שוערים, ואת האחרים להיות גזברים על אוצרות בית ה'.
ומפרש מצודת דוד: ויפקדו - היו ממנים גזברים על הלשכות העשויות לאוצרות על התרומות ועל הראשית והיא החלה ועל המעשרות.
כנסיית הנחת הגלימה
כנסיית הנחת הגלימה או כנסיית הורדת הגלימה (ברוסית: Церковь Ризоположения) היא כנסייה הניצבת בכיכר הקתדרלות במרכז הקרמלין במוסקבה בירת רוסיה. בניית הכנסייה החלה בשנת 1484 והסתיימה שנה אחר כך, על ידי בנאים שהגיעו מפסקוב. ככל הנראה מדובר באותם בנאים אשר תכננו ובנו את קתדרלת העלייה לשמים הסמוכה.
היסטוריה.
הכנסייה נבנתה באתר בו נצבה כנסייה קדומה יותר, אשר נבנתה בשנת 1451 על ידי יונה ממוסקבה. כנסייה קדומה זו הוקמה על מנת לציין את שחרורה של העיר מוסקבה מכיבוש הטטרים (שחרור שאירע ביום חג הגלימה). בחג הגלימה אירע נס, והטטרים נסוגו מהעיר ללא כל סיבה כשהם משאירים אחריהם את נשקיהם והרכוש שבזזו. שמה של הכנסייה מתייחס לחג נוצרי המציין, על פי האמונה הנוצרית, את הבאת גלימתה של מרים, אם ישו מירושלים לקונסטנטינופוליס במאה החמישית, במטרה להגן על העיר מפני אויבים. מסורת זו מספרת כי במלחמה בין האימפריה הביזנטית לבין הרוסים בשנת 860 הטביל פוטיוס, הפטריארך של קונסטנטינופול, את הגלימה בים, וזו יצרה סופה אשר הטביעה את הספינות של הפולשים. בעקבות שרפה שפגעה בכנסיית העץ שבנה יונה, נבנתה כנסיית אבן.
בכנסייה איקונוסטזיס בן ארבע רמות, שנוצר על ידי נאזארי איסטומין סאבין בשנת 1627 וכן ציורי קיר רבים מעשה ידי איוואן בוריסוב, סידור פוספיב וסימיון אברמוב, משנת 1644.
הכנסייה בנויה בסגנון רוסי ביזנטי, ולה כיפת בצל אחת, בסגנון זה.
לאחר הקמתה שימשה הכנסייה את הפטריארך של מוסקבה אולם באמצע המאה ה-17 הפכה לכנסייה הפרטית של משפחת המלוכה, עד מעבר בירת המדינה ממוסקבה לסנקט פטרבורג. בשנת 1737 ניזוקה הכנסייה בשרפה, אולם שוקמה זמן קצר לאחר מכן, ונבנתה מחדש כשלה חדרי מבוא פתוחים משלושה אגפים.
הכנסייה נפגעה קשות מאש תותחים בשנת 1918, במהלך מהפכת אוקטובר, ולאחר ששוקמה הפכה למוזיאון. כיום משמשת הכנסייה כמוזיאון לחפצי דת מהמאות ה-14 עד ה-19.
כנסיית הורדת הגלימה
קתדרלת העלייה לשמים
קתדרלת העלייה לשמים או קתדרלת התרדמה (ברוסית: Успенский собор) היא החשובה בקתדרלות מוסקבה ו"הכנסייה האם" של הכנסייה הרוסית. הקתדרלה ממוקמת בכיכר הקתדרלות שבמרכז הקרמלין במוסקבה, בירת רוסיה.
היסטוריה.
במאה ה-14 שכנע ראש הכנסייה הרוסית הארכיבישוף המטרופוליטני פיוטר את הצאר איוואן הראשון (איוואן קאליטה) כי עליו לבנות קתדרלה עבור הבתולה מרים במוסקבה, בדומה לקתדרלת העלייה לשמים שבוולדימיר (בירת נסיכות ולדימיר באותה עת). הקמת הקתדרלה החלה ב-4 באוגוסט 1326 והסתיימה ב-4 באוגוסט 1327 - מועד חנוכת הקתדרלה והקדשתה. באותה עת הפכה מוסקבה לבירת הנסיכות.
בשלהי המאה ה-15, הוחלט על בניית הקתדרלה מחדש, בשל מצבה הרעוע ובשנת 1472 החלה הקמתה המחודשת של הקתדרלה בתכנונם של האדריכלים קריווצוב ומישקין. לאחר שנתיים, כאשר עבודות הבנייה עמדו בפני סיום, התמוטט הבניין בעקבות רעידת אדמה. הצאר איוואן השלישי הזמין את האדריכל האיטלקי אריסטוטלה פיוראוואנטי מבולוניה שבאיטליה לתכנן מחדש את הקתדרלה, אולם דרש כי הבנייה תהיה בסגנון ביזנטי-רוסי, כאשר הקתדרלה בוולדימיר תשמש כהשראה לקתדרלה במוסקבה. פיוראוואנטי נסע לוולדימיר על מנת ללמוד את סגנון הבנייה המסורתי ותכנן כנסייה בסגנון הרנסאנס (כנסייה רחבת ידיים) שמראה החיצוני הוא בסגנון רוסי ביזנטי מסורתי.
יסודות הקתדרלה החדשה הונחו בשנת 1475 והיא נחנכה בשנת 1479 בנוכחות גרונטיוס, מטרופוליטן מוסקבה. פנים הכנסייה עוטר בפרסקאות רבים ובאיקונות, בהם התאוטוקוס מולדימיר והבלאכרניטיסה.
ב-16 בינואר 1547 נערך בקתדרלה טקס ההכתרה של הצאר איוואן האיום.
מאז שנת 1721 הייתה הקתדרלה מקום הכתרת כל צארי רוסיה, כמו גם טקסי משיחת הפטריארכים של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית, עד ביטול הפטריארכיה על ידי הצאר פיוטר הגדול.
הפטריארכיה חודשה לאחר מהפכת פברואר בשנת 1917 וב-2 בנובמבר באותה שנה נמשח טיכון כפטריארך מוסקבה ורוס כולה.
בעקבות המהפכה הבולשביקית והפיכת מוסקבה לבירה הבולשביקית, נאסרו טקסים דתיים בקתדרלה, למעט טקס פסחא שנערך בהרשאה מיוחדת של ולדימיר לנין בשנת 1918.
מאז 1918 הכנסייה שימשה כמוזיאון עד נפילתה של ברית המועצות. בשנת 1990 הושבה הקתדרלה לידי הכנסייה הרוסית, וכיום, על אף היותה מוזיאון, נערכים בה הטקסים הדתיים.
אזכורים תרבותיים.
הכיכר והקתדרלה הם מקום התרחשות סצנת ההכתרה באופרה מאת מודסט מוסורגסקי "בוריס גודונוב".
ג'ורג' מ. קוהאן