הבניין הראשי נקרא הארמון או היכל העמודים הגדול. גודלו 36.6 על 6.4 מטרים ויש בו שישה עמודים של אבן געשית שתמכו פעם בגג. לאחר מעבר במסדרון קטן מגיעים לחצר המעוטרת בצורה מורכבת בציורי פסיפס ועיצובים גאומטריים. בבניינים הצפוניים והמזרחיים של הקבוצה יש קברים מורכבים שבהם נקברו כוהנים גדולים ושליטים זפוטקים. בחזית המדרגות של המבנה הצפוני נמצא קבר בצורת צלב עם חדר קדמי. בתקרה יש קורות גדולות מאבן, והקירות מעוטרים בלוחיות ובעבודות פסיפס. המבנה המזרחי מאופיין בעמוד אבן מונוליטי התומך בגג.
אפריזים.
המאפיין העיקרי המבחין של מיטלה הוא עבודת הפסיפס המורכבת והעיצובים הגאומטריים המעטרים בשפע את הקירות של קבוצות הכנסייה והעמודים כאחד. הדוגמאות הגאומטריות, הנקראות בספרדית grecas, עשויות מאלפי אבנים חתוכות ומלוטשות המוצמדות זו לזו ללא טיט. החלקים נקבעו על רקע טיח צבוע באדום. האבנים מוחזקות במקומן על ידי משקל האבנים המקיפות אותן. קירות, אפריזים וקברים מעוטרים בציורי פסיפס. במקרים מסוימים, כמו במשקופים, "אריחי" האבן הללו מוטבעים ישירות בקורת האבן. הפסיפסים המשוכללים נחשבים לסוג של עיצוב "בארוקי", שכן העיצובים משוכללים ומורכבים, ובמקרים מסוימים מכסים קירות שלמים. אף אחד מעיצובי הפסיפס אינו חוזר בדיוק בשום מקום במתחם. היצירה כאן היא ייחודית בכל מסו-אמריקה.
שימור האתר.
שני החששות העיקריים לאתר מיטלה הם השפעות הסחיפה של רוח, גשם וכו' וגרפיטי. האחרון, שרובו מצויר או חרוט על ידי מבקרים, מהווה בעיה רצינית לפחות מאז תחילת המאה ה-20. כדי להגן על ההריסות, במיוחד על עבודות הפסיפס, נבנו מקלטים מעל מספר החדרים של קבוצת הארמון או העמודים. מקלטים אלה הם גגות סכך דקלים הנתמכים על ידי קורות ועמודי עץ. הם נועדו להידמות לגגות שהיו נפוצים בתקופה המסו-אמריקאית. פרויקטי שיקום המתוכננים או בעיצומם כוללים, בנייה מחדש של קיר מהמאה ה-17 של חדר המשמש כמשכן כמרים בקבוצת הכנסייה, הנחת רצפות טיח בקבוצת העמודים, איטום בימות וקירות ביצורים וגינון ושיקום של מכל איסוף מי גשמים מהעידן הקולוניאלי. האחרון היה היחיד מסוגו שנבנה בעמק בתקופה הקולוניאלית.
מיטלה הוא אחד האתרים שייכללו בתוכנית מתוכננת בשם "המסדרון הארכאולוגי של עמק ואחאקה" (Corredor Arqueológico del Valle de Oaxaca). מטרות הממשלה הן לתחזק ולשחזר חורבות, וכן להנגיש את האתר למבקרים. בנוסף, ארכאולוגים כמו נלי רובלס (Nelly Robles) תמכו במאמצים להשיג הכרה באתר, במיוחד כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, בגלל חשיבותו. היא כבר רשומה ברשימת אתרי המורשת הלאומית של מקסיקו, הנקראת Lista Indicativa del Patromonio Nacional. חורבות מיטלה רשומות יחד עם העץ של טולה באזור, ומערות סמוכות שיש בהן ציורי סלע עתיקים ומציגות עדויות למגורי אדם במשך 8,000 שנה.
תיירות.
מיטלה הוא האתר הארכאולוגי השני המתוייר ביותר במדינת ואחאקה, אחרי מונטה אלבאן. אתר מיטלה חשוב מאוד לעיירה המודרנית סן פבלו וייה דה מיטלה, שכן פעילויות הקשורות לתיירות תומכות ברוב הכלכלה. תושבים רבים חשים כי לא האתר או העיירה מקודמים מספיק על ידי הממשלה. הרשויות המנהלות את האתר אומרות שהתיירות מתגברת. רוב המבקרים הם מקסיקנים המבקרים בסופי שבוע ממדינות וראקרוס ופואבלה. מבקרים זרים הם בעיקר אירופאים. בממוצע 500 אנשים ביום מבקרים באתר.
אתר המורשת העולמית.
ב-2010 הוכרזו אתרים ארכאולוגים באזור יאגול ומיטלה אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. אתר המורשת כולל ארבעה מרכיבים:
פאול צאפּ
פאול יוהנס צאפ (בגרמנית: Paul Johannes Zapp; 18 באפריל 1904 - 4 בפברואר 1999) היה אובר-שטורמבאנפיהרר, מפקד זונדרקומנדו 11A, שהיה חלק מאיינזצגרופן D, חבר באס אס ואחראי לרצח המונים של יהודים בשטחי ברית המועצות (מולדובה, אוקראינה וחצי האי קרים) במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
צאפ נולד בהספלד (הסה) כבן ליצרן. הוא בילה את נעוריו בקאסל. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, סיים התמחות בדויטשה בנק ולאחר מכן עבד בעבודה מסחרית עבור חברות שונות. לפני שמצא עצמו מובטל ב-1931, עבד כסגן ראש המחלקה במזכירות א. בורוויג לוקומוטיבנוורקה בברלין. בתקופת ההבטלה למד פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת ברלין במשך כמה סמסטרים. בקיץ 1933, כשהיה מזכירו הפרטי של יעקב וילהלם האואר, לקח על עצמו את ניהול תנועת האמונה הגרמנית בטיבינגן, שנוסדה על ידי האואר. ב-1934, בהשפעתו של האואר, צאפ עזב את הכנסייה והצטרף לאס.אס ולאס.די. בשנת 1937 הצטרף ל-SD בברנאו שליד ברלין, צאפ שימש כמדריך והיה מעורב בהכשרה אידאולוגית של אנשי SD עד תחילת המלחמה.
עם תחילת המלחמה נגד ברית המועצות, צאפ השתלט על ההנהגה של זונדרקומנדו 11א בתוך איינזצגרופה D. מאפריל 1944 צאפ היה המנהיג האחרון של ה-SD בדרזדן.
אוטו אולנדורף, מפקד איינזצגרופה D, הורה לפאול צאפ להוציא להורג את ראשי היהודים בגטו. ב-1 באוגוסט 1941 בא למפקדת הגטו פאול צאפ, ותבע לקבל תוך שעות ספורות 250 גברים ו-200 נשים לצורכי עבודה. החיילים הרומנים אספו כאלפיים המועמדים שמוינו על ידי צאפ, כשהגרמני מעדיף גברים אינטלקטואליים ונשים יפות ולבסוף יצאו בליווי שלושה חיילים. צאפ הבטיח ליהודים, שהם נחוצים לעבודה. היהודים הסעו במשאיות למקום, שנבחר על ידי צאפ ובו כבר נחפרו מראש שני בורות עגולים ועמוקים. ההוצאות להורג בוצעו על ידי ארבע כיתות ובכל כיתה שישה עד שמונה חיילים - אחת הכיתות הייתה מורכבת מרומנים. לפי בקשתו של צאפ, על ההוצאות להורג פיקד סגן ברנהרד.
בערבו של אותו יום שבו 39 מהמבוגרים יותר מבין הגברים וסיפרו שכל היתר נורו ליד ויסטרניצ'ן, הוטלו לתוך תעלה נגד טנקים של הסובייטים והם כיסו אותם באדמה ונשלחו להודיע על כך. למחרת הגיע גם הסגן ואישר זאת. נשיא הקהילה עם עשרים יהודים יצאו למקום, שם כיסו היטב את הגופות באדמה. באירוע זה נרצח גם הרומני יון כרמן, שהגיע לגטו בליווי רעייתו היהודייה.
מידע זה התגלה במהלך משפטם של מפקדי האינזצקומנדו 11A פאול צאפ, לאו קרל אאוגן, הרוזן פון דר רקה, נואה קרל היינריך ומוהלמאייר גאורג הרמן במינכן, בפברואר 1970.
בשנת 1967 נעצר צאפ – שחי בעבר תחת השם פרידריך בוהם בעיירה בברה, נשפט ונידון למאסר עולם על ידי בית המשפט המחוזי של מינכן ב-26 בפברואר 1970. בבית המשפט הסביר צאפ כי דאגתו הייתה להקל ככל האפשר על הקורבנות – שכן הם יצטרכו למות. "לרגל הוצאה להורג גדולה בניקולייב, הוא ניסה לירות ביהודי שקפץ לבור ללא השפעה, אבל זה לא היה מתוך שנאה גזענית, אלא מתוך רחמים. הוא רצה לחוס על האדם שנחנק בצורה אומללה מתחת להרי הגופות."
פאול צאפ שוחרר מהכלא ב-27 בינואר 1986 וחי בעיירה בברה עד מותה של אשתו השנייה, מריאן בראון, בשנת 1988. עד מותו בשנת 1999 הוא חי בבאד ארולזן ורודן, הוא נקבר בנידרולה.
יחסי אל סלוודור–ארגנטינה
יחסי אל סלוודור–ארגנטינה הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת אֶל סַלְוָדוֹר לבין הרפובליקה הארגנטינאית. לאל סלוודור שגרירות בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה, ואילו לארגנטינה שגרירות בסן סלוודור, בירת אל סלוודור.
היסטוריה.
אל סלוודור וארגנטינה חולקות שתיהן היסטוריה משותפת, בהיותן מדינות שקיבלו עצמאות מהאימפריה הספרדית במאה ה-19. במהלך התקופה הקולוניאלית הספרדית, ארגנטינה הייתה חלק ממלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, שבירתה הייתה בבואנוס איירס במשך רוב תקופת קיומה, ולעומתה אל סלוודור הייתה חלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה. בשנת 1816 הכריזה ארגנטינה על עצמאותה מספרד, ובשנת 1824 הכריזו הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה על עצמאות כשאל סלוודור חלק מהן, וב-1841 גם זו הכריזה על עצמאות מלאה. ב-1940 ארגנטינה ואל סלוודור כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן.
באמצע שנות ה-70, בתקופת המלחמה המלוכלכת והמשטר הצבאי בארגנטינה, ארגנטינה התעניינה במרכז אמריקה, ויזמה בה את מבצע צ'רלי, בו לפי הנטען, ארגנטינה סייעה בחשאי לארגוני ימין-קיצוני במדינות מרכז אמריקה. במסגרת המבצע ארגנטינה סייעה לפי החשד לממשלת אל סלוודור שנאבקה במורדים מהשמאל, באמצעות כסף, אימונים צבאיים ונשק. בנוסף, התקיימו פגישות בדרג גבוה לתיאום תוכניות צבאיות במהלך מלחמת האזרחים באל סלוודור שפרצה ב-1979, וסיוע זה נמשך עד 1982, זמן קצר לפני נפילת המשטר הצבאי בארגנטינה. שנים מאוחר יותר, אחרי סיום מלחמת האזרחים, צוות פורנזי מארגנטינה סייע בקבורת שרידי קורבנות מלחמת האזרחים באל סלוודור.
באפריל 1982 פרצה מלחמת פוקלנד בין ארגנטינה ובריטניה, אחרי שארגנטינה כבשה את האיים שבשליטת הבריטים. ממשלת אל סלוודור הכירה בריבונות ארגנטינה על האיים וממשיכה לעשות כן גם היום. בשנת 1986 קיבלה ארגנטינה 400 משפחות מאל סלוודור שנעקרו מבתיהן והן יושבו מחדש בצפון ארגנטינה.
מאז שנגמרו המלחמות בשתי המדינות היחסים נותרו חזקים. לאורך השנים נערכו גם כמה פגישות רמות דרג. בשנת 2017 הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-50 מיליון דולרים. היו גם מספר ביקורים של אנשי עסקים ארגנטינאים באל סלוודור כדי לחזק את יחסי המסחר בין המדינות.
עורך קוד מקור
עורך קוד מקור הוא עורך טקסט שתוכנן במיוחד לעריכת קוד מקור של תוכניות מחשב. הוא יכול להיות תוכנה עצמאית, או יכולת המובנית בסביבת פיתוח משולבת (IDE) או בדפדפן. כתיבה ועריכת קוד הן בסיס עבודת המתכנת, ולפיכך עורך קוד מקור נחשב לכלי תכנות בסיסי.
תכונות.