איומים מעשי ידי אדם הם רבים. השועל המעופף נחשב למעדן מקומי באיי מריאנה וניצוד במשך שנים רבות לבשרו על ידי הילידים המקומיים. בשנות ה-80 של המאה ה-20, רשויות השימור האמריקניות אסרו ציד עטלפים, אך ציד לא חוקי מתרחש עדיין לעיתים קרובות באיים המבודדים. הכנסת מינים פולשים דוגמת אייל פיליפיני, חזיר בר, עז הבית הובילה לירידה מתמשכת באיכות בית הגידול עקב רעיית יתר, בעוד שהכנסתו של הנחש הפולש בוגיה עצים חום הפכה לאיום משמעותי על הישרדות המין בשל תאבונו הגדול והיותו חסר טורפים טבעיים באיים. המין גם איבד שטחי בית גידול ניכרים לטובת בסיסים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
השועל המעופף המריאני מופיע בנספח א׳ של אמנת CITES האוסרת מסחר במין ובמוצריו. מכיוון שהאיים מהווים שטח חסות של ארצות הברית, המין מוגן תחת חוק שימור מינים בסכנת הכחדה מ-1973. שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית הקים תוכנית התאוששות עבור המין, והניהול שלה מתבצע בתוך בסיס חיל האוויר האמריקני אנדרסן באי גואם. ברחבי האיים נערכים מחקרים שוטפים על גודל האוכלוסייה, התפוצה, התזונה והנדידה. אומדן האוכלוסייה של שועל-מעופף מריאנה מוערך בסביבות 8,000-5,000 פרטים, ונתון לתנועות חדות בהתאם לאקלים.
תן-מעופף
תן-מעופף או עטלף התן (שם מדעי: "Thoopterus"), הוא סוג של עטלף בינוני במשפחת עטלפי הפירות, שכולל 2 או 3 מינים החיים במספר קבוצות איים סביב ים מולוקה בדרום-מזרח אסיה. הסוג הוקם בשנת 1890 על ידי הזואולוג הגרמני פאול מטשי על בסיס נוסחת שיניים שונה, ומשמעות שמו המדעי היא ״תן עם כנפיים״. במקור, התן המעופף נחשב לטקסון מונוטיפי עד פיצולו בשנת 2012 לשני מינים; הסיווג החדש מוכר על ידי הרשימה האדומה של IUCN, אך בטקסונומיות מסוימות הוא עדיין מופיע כמין יחיד בסוגו.
תיאור ואנטומיה.
לתן המעופף גוף קטן, ראש כלבי חרוטי ועיניים גדולות. האוזניים קצרות ומעוגלות. הלוע מחודד וקצר יחסית עם אף ריבועי. הזנב קצר במיוחד וניתן להרגיש בו רק באמצעות מגע. קרומי הכנף מחוברים לבוהן של האצבע השנייה. קרום הכנף האחורי קצר ודק ומשתרע לאורך החלק הפנימי של הרגליים.
אורך הראש והגוף של מיני התן המעופף 8–10 ס״מ, אורך הזרוע 7–8 ס״מ, אורך האוזן כ-2 ס״מ ואורך הזנב 0.6 ס״מ. משקלם 52–117 גרם. הזכרים גדולים במקצת מן הנקבות.
הפרווה החלקה של התן המעופף ארוכה יותר משל הכלב המעופף, ומשתרעת לאורך הקרסוליים עד לעצמות המסרק. צבעה הכללי חדגוני וכהה ונע בין חום אפרורי לחום שוקולד כהה, אפור כהה או שחור-כסוף מבריק. הראש והחזה אפלוליים, בעוד שהגחון וצדדי הגוף נוטים להיות חיוורים יותר בצבעם. סביב הסנטר והגרון יש צווארון חיוור. הכנפיים שחורות, והזרועות, הרגליים וחלק מהחרטום בצבע בורדו כהה. בין המינים יש הבדלים קלים בצבע.
תפוצה וביולוגיה.
מיני התן המעופף אנדמיים לאזור ים מולוקה באינדונזיה, ושניהם מצויים באי סולאווסי, באי וואווני ובאיי טלאוד. מלבד האיים הללו, כל אחד מהמינים מאכלס איים נוספים סביב סולאווסי שבהם המין השני אינו נמצא: איי סולה, איי סנג׳יה ובוטון. הסוג נעדר מאיי בנגאי, הלמהרה ומונה למרות נוכחות באיים הסמוכים להם.
התנים המעופפים חיים בעיקר ביער גשם טרופי ויער עננים; הם מגלים העדפה ליער ראשוני ללא הפרעה אנושית, אך עשויים להימצא מדי פעם גם ביערות משניים ומטעי קפה וקקאו. הם חיים בשפלות עד רכסים הרריים גבוהים ברום 2,400 מטר מעל פני הים. למרות ששני המינים חיים באותם איים, הם מאכלסים לרוב מפלסי גובה שונים (בדומה למיני האנואה).
התנים המעופפים פעילים בלילה, ומבלים את שעות היום בשינה בקבוצות קטנות במקלטים קבועים. הם ניזונים בעיקר ממיני תאנים. התנה המעופפת ממליטה גור יחיד לאחר היריון של מספר חודשים. מעבר לכך, אין מידע נוסף על האקולוגיה והביולוגיה של הסוג.
שני המינים בסוג מסווגים על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש, לאור טווח התפוצה הרחב יחסית, אוכלוסייה גדולה, וחוסר אינדיקציות לירידה משמעותית. התנים המעופפים ניצודים על ידי תושבי האיים עבור בשרם, אך לא ברמות גבוהות שעשויות להשפיע על מספרם.
מינים.
בסוג זה 2 מינים מוכרים:
אוזנן אוסטרלי
אוזנן אוסטרלי (שם מדעי: "Nyctophilus") הוא סוג של עטלף קטן-בינוני במשפחת הנשפוניים ובו 15 מינים שחיים ברובם ביבשת אוסטרליה. הסוג הוקם בשנת 1821 על ידי הזואולוג האנגלי ויליאם אלפורד ליץ׳ ומשמעות שמו המדעי ״אוהב לילה״. הסוג חולק קווי דמיון מסוימים עם הסוגים אוזנן, אוזנן אמריקני, אוזנן מפרשי ואוזנן אפריקני, אך מבחינה פילוגנטית הוא ממוקם בשבט נפרד במשפחת הנשפוניים וקרוב לטקסון המונוטיפי הנדיר אוזנן פפואני.
תיאור.
האוזנן האוסטרלי מתאפיין בגוף קומפקטי שעיר, ראש קצר וכנפיים קצרות, רחבות ומעוגלות. הגולגולת דומה מאוד לזו של אוזנן חיוור והאנטומיה של הגוף דומה לזה של הפרסף. החרטום הרחב מסתיים בתפוח דיסקתי בשרני שעליו ממוקמים הנחיריים. מאחורי התפוח, יש עיטור עלה אפי נפוח וזקוף שנחשב לחריג אצל משפחת הנשפוניים ובמרכזו יש חריץ בצורת Y; העיטור האפי משמש להפקת קריאות הד.
האוזניים גדולות, רחבות ועגולות, אך אינן ארוכות כמו אצל האוזננים האמיתיים; הן מתחברות במצח באמצעות קרום עור והצפירים שלהן קצרים ומחודדים. העיניים בולטות, הלוע קצר והשיניים קטנות וחדות. הזנב ארוך מאוד ומוקף בקרום תעופה רחב וגדול. אורך הראש והגוף של מיני האוזנן האוסטרלי 35–75 מ״מ, אורך הזרוע 30–49 מ״מ, אורך האוזן 14–30 מ״מ ואורך הזנב 31–54 מ״מ; משקלו 19-3.9 גרם ומוטת כנפיו כ-30 ס״מ.
הפרווה של האוזנן האוסטרלי קצרה, עבה ורכה. צבעה הכללי משתנה בהתאם למין ולאזור, ונע בין אוכרה לזהוב, חום בהיר, חום אפרורי, חום קפה עמוק, חום שוקולד כהה או אפור כהה. הגחון, החזה והסנטר בצבע צהבהב, שנהב, אפרפר חיוור או לבנבן. הפנים דלילות בשיער וצבעם כתמתם או ורדרד. האוזניים ורודות בחצי התחתון ושחרחרות-חומות בחצי העליון. הכנפיים שחורות והזרועות והשוקיים בצבע בורדו או ורוד מלוכלך.
תפוצה ואקולוגיה.
רוב מיני האוזנן האוסטרלי חיים ביבשת אוסטרליה, להוציא שני מינים שחיים בדרום מלנזיה ובקצה דרום-מזרח אסיה; טווח התפוצה של הסוג כולל את אוסטרליה, טסמניה, גינאה החדשה (פפואה ואינדונזיה), ארכיפלג ביסמרק, קלדוניה החדשה, אי הלורד האו והאי למבטה הסמוך לטימור. בית הגידול של הסוג מגוון וכולל את מדבריות האאוטבק האוסטרלי, בתה חופית, סוואנות טרופיות או צחיחות, חורש ים-תיכוני, יער גשם טרופי, יער מנגרובים ויער עננים עד רום 2,000 מטר מעל פני הים.
האוזננים האוסטרלים פעילים בלילה ומבלים את היום בנקיקים, סלעים, קיני ציפורים נטושים, קליפות וחללי עצים ומבנים נטושים. הם חיים בבדידות, בקבוצות קטנות או במושבות של עד 300 פרטים, ומפגינים נאמנות גבוהה לאתרי הלינה. האוזנן יוצא לפעילות לפני השקיעה, ומבצע גיחות ציד לאורך הלילה עד הזריחה. הטיסה שלו איטית עם יכולת תמרון טובה והוא מסוגל לפתוח בטיסה לא רק ממצב תלוי אלא גם ממצב של שכיבה על משטח אופקי. התזונה מורכבת בעיקר מפרפראים וחגבאים שאותם הוא מאתר בסמוך לאדמה באמצעות איכון-הד עם תדרים לטווח קצר, אך גם מחיפושיות, זבובים, עכבישאים ותיקנאים. בנוסף, הוא מסוגל לאתר חרקים המפיקים צלילים (צרצריים למשל) באמצעות חוש השמיעה לבדו. האוזנן האוסטרלי נוהג לאכול את טרפו תוך כדי טיסה, והוא מסוגל לשהות באוויר זמן רב.
בתקופות קרות רמת הפעילות מינימלית והאוזנן עשוי להיכנס לנמנום זמני או תרדמת ממושכת כדי למנוע בזבוז אנרגיה. האוזנניות מתקבצות במושבות גדולות במהלך ההיריון וההנקה. הרבייה מתרחשת אחת לשנה והאוזננית ממליטה בדרך כלל תאומים. הגורים נגמלים בתום כ-6 שבועות ולאחר מכן מתחילים לעוף ולצוד עם אימם; זמן קצר לאחר מכן הם הופכים לעצמאיים.
מינים.
בסוג זה כ-15 מינים מוכרים:
קיימים ככל הנראה מינים נוספים שטרם תוארו מדעית.
אוזנן אלן
אוזנן אלן (שם מדעי: "Idionycteris phyllotis") הוא מין של עטלף קטן במשפחת הנשפוניים שחי באמריקה הצפונית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1916 על ידי הזואולוג האמריקני גלובר מוריל אלן וקרוי על שמו. במקור נחשב למין בסוג אוזנן או אוזנן אמריקני, עד שבשנת 1923 הוגדר כטקסון מונוטיפי. מין זה הוא אוכל-חרקים בעל אוזני ענק, חי ביערות מחטניים ומצוי בארצות הברית ומקסיקו. יש לו 2 תת-מינים והוא חופף בתפוצה עם קרובו הססגוני - האוזנן המנומר.
תיאור ואנטומיה.
אוזנן אלן מתאפיין בגוף גוצי, ראש קטן ועגול וכנפיים ארוכות ורחבות. פניו קומפקטיות וחינניות, חוטמו קצר ורחב, עיניו בולטות ונחיריו קטנטנים. הלוע קטן ומעוגל עם טורי שיניים קצרים וחדים. אוזנן אלן הוא עטלף קטן למדי: אורך ראשו וגופו 50–70 מ״מ, אורך הזרוע 42–49 מ״מ, אורך האוזן 34–43 מ״מ ואורך הזנב 44–55 מ״מ; משקלו 8–16 גרם ומוטת כנפיו 30–34 ס״מ. הנקבות גדולות במקצת מן הזכרים.
לאוזנן אלן אוזניים ענקיות ורחבות דמויות מפרש שמתעקלות לאחור בצורת קרני איל ואורכן מתקרב לאורך גופו. הן מתאפיינות בכ-13 רכסים רוחביים בולטים ובצפירים ארוכים. באזור החיבור בין האוזניים במרכז המצח, יש עיטור עור קטן דמוי עלה-תלתן או לב שייחודי למין זה ומהווה למעשה חלק מהאפרכסת על אף שהוא נראה נפרד ממנה. כנף הזנב של האוזנן גדולה ורחבה כמפרש, והיא עוטפת את הזנב הדקיק לחלוטין.