הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כחבר מועצה בעיר אויטה ב-1955, והחזיק בתפקיד במשך שלוש כהונות. תומכיו עודדו אותו להתמודד על מושב באספה המחוזית של אויטה ב-1963, וגם בתפקיד זה החזיק במשך שלוש כהונות. ב-1972 נבחר מוריאמה לבית הנבחרים של יפן.
מוריאמה נודע כאדם רגוע ובעל יכולות ניהול משא ומתן, וידע להגיע לפשרות. הוא התמנה ליושב ראש הוועדה לענייני הדיאט של מפלגתו ב-1991, אחד התפקידים הבכירים בפוליטיקה היפנית. לאחר הבחירות הכלליות של 1993 הצטרפה המפלגה הסוציאליסטית לקואליציה, עד 1994, ובאוקטובר של אותה שנה הוא נבחר להיות מנהיג המפלגה.
ראשות הממשלה.
מוריאמה התמנה לראשות ממשלת יפן ב-30 ביוני 1994. הממשלה התבססה על קואליציה בה היו חברות המפלגה הסוציאליסטית, המפלגה הליברלית-דמוקרטית ומפלגת סקיגאקה החדשה.
בשל גודל הקואליציה לא הייתה מנהיגותו חזקה. על אף התנגדות מפלגתו להסכם הביטחון בין יפן וארצות הברית טען מוריאמה שההסכם נחתם בהתאם לחוקה, ובכך אכזב רבים מתומכיו. ממשלתו ספגה ביקורת נוספת על כך שלא הגיבה במהירות מספקת לרעידת האדמה בקובה ב-1995. חודשיים לאחר מכן ארעה התקפת הסארין ברכבת התחתית של טוקיו על ידי הכת אום שינריקיו.
בזמן כהונתו כראש ממשלת יפן, התנצל מוריאמה על הפשעים שביצעה האימפריה היפנית במהלך המלחמה הפסיפית, ביום השנה החמישים לסיומה ב-15 באוגוסט 1995.
בבחירות הכלליות של 1996 איבדה מפלגתו מושבים רבים בבית הנבחרים. מוריאמה הביע רצון להתפטר מתפקידו, אך תומכיו התנגדו. הוא התפטר בכל זאת מספר חודשים מאוחר יותר, וריוטרו האשימוטו, מנהיג המפלגה הליברלית-דמוקרטית, החליפו.
ב-2000 פרש מוריאמה מהחיים הפוליטיים.
קלינקה
קלינקה (ברוסית: Калинка) הוא שיר שנכתב ב-1860 על ידי המלחין הרוסי איוואן לריאונוב. השיר בוצע לראשונה בסראטוב. פירוש המילה "קלינקה" היא פרי מורן קטן.
הקלטות והשפעה תרבותית.
השיר בוצע ב-1953 בסרט הלילה אנו שרים בביצוע זמר האופרה אציו פינצה שגילם את זמר הבס הרוסי פיודור שאליאפין. גרסה זו חשפה את השיר לציבור הרחב, הקנתה לו הצלחה רבה וחשפה אותו לתרבויות פופולריות של מדינות אירופה.
ב-1998 הוציאה הלהקה הסקנדינבית Infernal גרסת כיסוי לשיר.
קלינקה היה אחד משירי הרקע בגרסת הארקייד של אטארי לטטריס.
ב-2000, להקת הנשים הגרמנית "Yamboo" ביצעה גרסת טכנו\פופ של השיר בעת חגיגות הסילבסטר בברלין, גרמניה. הגרסה שלהן כללה אך ורק את פזמון השיר המקורי. שאר בתי השיר נכתבו על ידיהן, באנגלית.
ב-2003, קנה המיליארדר הרוסי-יהודי רומן אברמוביץ' את מועדון הכדורגל צ'לסי. מאז, היה השיר לשיר הנושא הלא רשמי של מועדון הכדורגל. השיר נוגן לפני או אחרי משחקים חשובים של מועדון כגון: משחק של המועדון מול מועדון הכדורגל ברצלונה במסגרת ליגת האלופות ובגמר גביע הפוטבול ליג.
חלקים מקלינקה אפשר למצוא בשיר "Love Me, Love Me" של Arsenium.
ניתן למצוא גרסת רמיקס נוספת של השיר במשחק הנינטנדו 64, הטטריס החדש.
בפסקול הסרט ההודי 7 Khoon Maaf, שיצא ב-2011, מבוצעת גרסת כיסוי של השיר בשם "Darling".
מר קלינקה.
דימיטרי אולג הוא זה שעיבד את השיר שמוכר בביצוע מקהלת הצבא האדום: הוא הפך שיר קליל לאריה אופראית. ויקטור איבנוביץ' ניקיטין, סולן מקהלת הצבא האדום לשעבר, קיבל לראשונה את התואר "מר קלינקה" לאחר ששר שלושה הדרנים לשיר בקונצרט השלום בברלין, 1948. התואר הוא לא רשמי: הוא מוענק לסולני מקהלת הצבא האדום בקונצרטים בהם זוכה השיר למספר הדרנים. לאחר ניקיטין, זכו כמה סולני להקת הצבא האדום בתואר, ביניהם: אוונג'י בליאב, ואדים פטרוביץ', ואסילי איבנוביץ' ועוד.
בישראל.
לגבעטרון גרסת כיסוי בעברית לשיר, הנקראת קלינקה. השיר בנוי על תרגום המילים ברוסית עם תוספות של הגבעטרון. גרסת הכיסוי של הגבעטרון נכתבה על ידי אביבה אורשלום. חברי הגבעטרון נהגו לשיר את השיר בהופעות בהן הוצגה המחרוזת השירים הרוסיים של הלהקה, קטיושקה. את השיר ביצעו חברי הגבעטרון בפסטיבל עין גב לשנת 2007 ששודר בערוץ הראשון.
לאחר הוצאת גרסת הכיסוי של הגבעטרון, הזמר הישראלי ליאור ייני בחר לבצע את השיר, בהצמדות למילות תרגומיה של אביבה אורשלום. ליאור ייני ואורשלום העלו הצגה בשם "קלינקה" שכל כולה שירים ברוסית, בתרגום אורשלום, בבימוי אוריאל זוהר, שרו ורקדו: ליאור ייני ודני כץ. ההצגה הופיעה בשנים 1976–1977 במשך כשנה וחצי בכל רחבי הארץ.
ב-2021 יצאה גרסה של השיר בעיבוד של הזמר עומר אדם והיוצר סקאזי, אשר שולבה בפרסומת למותג המשקפיים אופטיקינה.
חוני איצקוביץ'
קונקורדנציה חדשה
קונקורדנציה חדשה לתורה נביאים וכתובים היא קונקורדנציה שחיבר אברהם אבן-שושן. היא מכילה את כל המילים המוזכרות בתנ"ך; בשפות עברית וארמית.
כשמה, היא הקונקורדנציה החדשה, נערכה במתכונת חדשה מורחבת לעומת הקונקורדנציות שקדמו לה. הראשונה שבהן חוברה על ידי הנזיר הדומיניקני הוגו קארו, וראתה אור כנראה בשנת 1244; הקונקורדנציה העברית הראשונה חוברה על ידי יצחק נתן בן קלונימוס באמצע המאה ה-15. אברהם אבן-שושן סובר כי "גולת הכותרת של הקונקורדנציות העבריות בימינו היא בלי ספק הקונקורדנציה "היכל הקודש" של ד"ר שלמה מנדלקרן, שזכתה מאז הופעתה בשנת תרנ"ו 1896 לתפוצה רבה בעשרות מהדורות באירופה, בארצות הברית ובישראל. היא הייתה המקיפה ביותר בזמנה, והביאה את הפסוקים לפי סדרם בתנ"ך ולא על פי סדר הוולגאטה, כפי שהיה נהוג.
מהדורתה הראשונה של הקונקורדנציה החדשה ראתה אור בתשל"ז 1977.
היא כוללת את כל המילים בתנ"ך ואת כל המקומות המדויקים שבהן מילה מצויה, בספרי תורה, נביאים וכתובים. יתר על כן, היא מביאה את כל המקומות שמילה נזכרת, "בפסוקים השונים, על כל צירופיה והקשריה, צורותיה התקניות והחורגות, נטיותיה וכתיביה, ניקודה במחובר ובהפסק - הכל בתחום המסורה שבמקרא".
חוני איצקוביץ
Roger Ebert
קתדרלת פלרמו
קתדרלת פלרמו (באיטלקית: Cattedrale di Palermo), או בשמה המלא הקתדרלה העירונית של הבתולה מריה הקדושה שעלתה לשמים (basilica cattedrale metropolitana primaziale della Santa Vergine Maria Assunta) בפלרמו בירת האי סיציליה היא הקתדרלה של של הכנסייה הקתולית. היא שוכנת סמוך לפאלאצו דיי נורמני. הבניין הנוכחי נבנה בשנים 1184–1185 ב ועבר מספר שיפוצים במשך מאות שנים. בגלל תקופת הבנייה הראשונה שלו, הוא קרוי גם הדואומו הנורמני. זהו אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, בתוך האתרים הערביים-נורמניים בפלרמו והקתדרלות של צ'פלו ומונריאלה.
היסטוריה.
הקתדרלה הוקמה בתקופת האפיפיור גרגוריוס הראשון, באתר הבניין של ימינו כבר במאה השישית. הערבים הפכו את הקתדרלה הזו למסגד. "המסגד הגדול" הזה של פלרמו כלל לא רק את בית התפילה לתפילות יום שישי, אלא גם מכללה (מדרסה), ספריות, מרחצאות וכו'. לאחר כיבוש פלרמו על ידי רוג'רו הראשון מסיציליה, הפך המסגד שוב למקום מושבו של הארכיבישוף.
כאשר הקתדרלה הישנה נפגעה קשה ברעידת אדמה בשנת 1169, החליט ולטר אופהמיל (Walter Ophamil), הארכיבישוף האנגלי-נורמני של פלרמו, ובעבר הכומר של ויליאם השני, מלך אנגליה, להרוס אותה ולבנות אותה מחדש. הבניין החדש נבנה בשנים 1184–1185. לא רק הקתדרלה המקורית נהרסה עד היסוד, אלא גם בנייני החוץ שהיו שייכים למסגד הגדול.
המבנה עבר התרחבות מתמשכת במאות ה-14 עד ה-16. ארבעת המגדלים הפינתיים, שבמקור לא בלטו מעבר לספינה המרכזית, קיבלו מראה גותי. הכניסה הראשית הועברה מהחזית המערבית אל הצד הארוך הדרומי של הקתדרלה, ומולה נוצרה חצר קדמית גדולה. לשער הדרומי נוסף פורטיקו בסגנון גותי קטלוני מאוחר בסביבות 1465.
משנת 1781 עד 1801 שינה האדריכל האיטלקי באופן יסודי את המראה החיצוני והפנימי של הקתדרלה באמצעות שיפוץ נרחב. פוגה בנה כיפה נאו-קלאסית מעל ה, והחליף את גגות הספינות הצדדיות בסדרה של כיפות קטנות יותר שכעת מכסות את החזית החיצונית של הספינה המרכזית. פנים הקתדרלה שופץ גם הוא בסגנון הקלאסיציזם. העמודים, שעמדו בין הספינה המרכזית לספינות הצדדיות בקבוצות של ארבעה על בסיס ונשאו קשתות מחודדות גבוהות, הוחלפו בעמודים מסיביים וקשתות עגולות. כמו כן הוסרו הקישוטים הגדולים מאחורי המזבח שכללו 38 פסלי קדושים, יצירה של משפחת הפסלים גאג'יני מתחילת המאה ה-16. חלק מהפסלים הוחזרו לקתדרלה בשנת 1950 והונחו על העמודים.
השיפוץ הגדול האחרון של הקתדרלה התרחש במאה ה-19 כאשר מגדל ההגנה הישן מול חזית המערבית קיבל תוספת נאו-גותית.
מבחוץ.
בבסיסה הקתדרלה היא כנסייה נורמנית מבוצרת בצורת קובייה עם ספינה מרכזית, טרנספט ושתי ספינות צדדיות. מכיוון שהבנייה עם שני מגדלים צדדיים בצד המערבי הייתה שמורה לקתדרלות המלכותיות, בנה הבישוף ולטר מגדל גדול לפני החזית המערבית, המחובר לבניין הראשי באמצעות קשתות בלבד. בארבע פינות הכנסייה ישנם מגדלים פינתיים קטנים יותר.
ניתן לראות בבירור את ההשפעה הערבית על שלושת האפסיסים. קשתות עיוורות (קשתות המשמשות כקישוט) עם שיבוץ אבן דומות לאלה של קתדרלת מונריאלה, שנבנתה בערך באותה תקופה, אך בסגנון מחמיר יותר.
הכיפה הגדולה שבנה פרדיננדו פוגה היא מאפיין בולט של הקתדרלה מבחוץ. הכיפות הקטנות יותר מעל הספינות הצדדיות נוגדות את הרושם הכללי של הסגנון הערבי-הנורמני.