מישהו צבע אדום") הוא שיר עברי שנכתב על ידי דידי מנוסי ב-1981, הולחן על ידי קובי אשרת והושר על ידי להקת הגבעטרון. מנוסי, יוצא קבוצת גבע, כתב את השיר לרגל מלאת שישים שנים להקמת הקבוצה. השיר, הפותח בתיאור פיוטי של תחילתו של יום חדש בגבע, הוא שיר הלל לקבוצה – שהיא ותיקה וצעירה, רבת ניסיון ומתחדשת גם יחד: "היא גם סבתא וגם אמא, / גם נכדה וגם נינה. / בקיצור, היא מתחדשת / כמו עונות שנה". הפזמון החוזר קובע: "כי אמיתית היא ולא סמל, / ולא דגל ולא אות. / העבר מאחוריה – / היא צופה אל הבאות".
השיר הושר על ידי להקת הגבעטרון, יוצאת הקבוצה. השיר, שהיה הראשון בתקליטה "מקול הלב" (התקליט חיפה, 1982), זכה להצלחה רבה והפך לאחד משיריה המוכרים ביותר של הלהקה.
השיר הושר בפי זמרים נוספים, בהם זהבה בן וגבי ברלין.
לימים הקליטו הגבעטרון והראפר סאבלימינל ביצוע משותף של השיר בעיבוד חדש, בו שולבו מילים חדשות שחיבר סאבלימינל. שיר זה נבחר לשיר הרשמי של חגיגות יום העצמאות השישים למדינת ישראל (2008) והגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ח.
מתתיהו הינדס
ד"ר מתתיהו (מתאוס) הינדס (יוני 1894 - 13 בפברואר 1957) היה עיתונאי, בנקאי, פעיל ציבור ושגריר ישראל באורוגוואי.
קורות חיים.
הינדס נולד לד"ר טוביה ורחל (בת יוסף גזונדהייט) הינדס בירושלים. אביו היה רופא שעלה לארץ ישראל מאוקראינה, ניסה להתיישב בטבריה ואחר כך בירושלים בבית החולים ביקור חולים, אך אחרי הולדת בנו, מתתיהו, החליט לחזור לאירופה.
הינדס למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטאות בוורשה, סנקט פטרבורג, היידלברג וברסלאו וקיבל תואר דוקטור למשפטים. היה מזכירם של נחום סוקולוב וליאו מוצקין בוועד המשלחות היהודיות לוועידת ורסאי. ב-1922 היה חבר המערכת של העיתון ראזסוויט שחזר לפעול בברלין עד להתפטרותו ביולי 1923 על רקע אי הסכמות עם דעותיו של ז'בוטינסקי, וב-1924 פרסם קובץ מאמרים "התגשמות" ברוסית. עבד כבנקאי בגרמניה ובפולין שם קודם להיות מנהל בנק בוורשה. הינדס היה ציר לקונגרס הציוני ה-16 ועד ה-24 (למעט אחד), חבר הוועד הפועל הציוני, יו"ר קרן היסוד בפולין, חבר "משלחת סוקולוב" לדרום אפריקה ב-1927, נציג הסוכנות היהודית במשא ומתן כספי עם ממשלת פולין ב-7–1936. בסוף שנות ה-30 נחשב כמועמד להתמנות למנכ"ל "לודז'קי בנק דפוזיטובי", בנק שהיה בבעלות אוצר התיישבות היהודים.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 עלה לארץ ישראל והשתקע בחיפה. הינדס מונה למנהל סניף אפ"ק בהדר הכרמל במקומו של מתתיהו לונץ שחזר לנהל את סניף הבנק בעיר התחתית. הינדס המשיך בתפקידו זה עד 1954 עת עבר לנהל את הבנק בירושלים.
בארץ ישראל המשיך את פעילותו הציבורית כיו"ר ועד הנאמנים של בית הספר הימי בחיפה, חבר הוועד הפועל של החבל הימי לישראל, חבר הוועד המנהל של הטכניון ועוד. כיו"ר המועדון הימי בחיפה עסק בהוצאתן של ספינות המעפילים מצי הצללים לשימוש מחודש.
אחרי קום מדינת ישראל מונה לשגריר ישראל באורוגוואי. הוא נפטר לאחר מחלה במונטווידאו, בעודו בתפקיד. ארונו הובא ארצה והוא נקבר בבית הקברות בנחלת יצחק לצד אמו.
השאיר אחריו בת יחידה, חנה. על שמו רחוב בחיפה.
קצר פה כל כך האביב
קצר פה כל כך האביב הוא שיר ישראלי שכתב דויד גרוסמן והלחין יהודה פוליקר, שאף מבצע את השיר.
היצירה.
דויד גרוסמן כתב את השיר הזה על בנו, סמ"ר , שנפל במלחמת לבנון השנייה. הוא פנה לזמר יהודה פוליקר בבקשה שילחין את השיר, וזה ראה אור ב-9 במרץ 2011.
גרוסמן אמר שבעיניו זהו שיר על מלאות החיים, על הצמיחה והלבלוב שבהם ועל האובדן. הוא פנה לפוליקר בבקשה להלחנת השיר, מכיוון שהרגיש שיש בפוליקר "שילוב חזק ונוגע ללב של כאב ושמחת חיים".
זהו השיר השני שנכתב לזכרו של אורי גרוסמן. ב-2010, נכתב השיר הראשון "הודעה נמסרה למשפחה" על ידי יואב גינאי, ידידה של משפחת גרוסמן. גם את השיר הזה הלחין פוליקר, וירדנה ארזי שרה אותו.
במהלך הקריירה שלו הלחין וביצע פוליקר שירים נוספים שיוחסו לבנים או לבנות שנפלו או הלכו לעולמם, ביניהם השירים "יורם" ו"פרח". שירו "כשתגדל" הפך לשיר המזוהה עם אבל על נפילת בן, גם אם לא לכך התכוון יעקב גלעד, שכתב אותו. השירים הנוספים שהלחין פוליקר כוללים גם שירים שנכתבו על השואה, ביניהם "אפר ואבק" ו"חלון לים התיכון".
"קצר פה כל כך האביב" סיים במקום ה-31 במצעד השירים השנתי של וואלה! ושל רשת ג' תשע"א. במצעד שירי העשור של וואלה! NEWS לשנים תש"ע - תשע"ט, הגיע השיר למקום הרביעי.
שלישיית המעפיל
שלישיית המעפיל הייתה להקת זמר עברי שהורכבה משלושה חברי קיבוץ המעפיל: עירית סנדנר, אהוד שחם ודן שרון. השלושה הופיעו יחדיו בין השנים 1965 ל-1990 והקליטו שלושה אלבומים.
היסטוריה.
ההרכב המקורי של השלישייה כלל את סנדנר, שחם וגדי אלון. השלושה נהגו לשיר ולהופיע בפני חברי הקיבוץ כתחביב. ב-1965 הקליטו השלושה תקליטון ראשון, בעיבודו של אריה לבנון, שכלל בין היתר גם שיר שכתבה בת הקיבוץ רונית אופיר. התקליטון לא זכה להצלחה. במקביל, הקליטה סנדנר תקליטון סולו, והשתתפה בהפקות שונות כזמרת עצמאית.
ב-1970 השתתפה השלישייה בפסטיבל הזמר והפזמון, בו ביצעה את השיר "שמלת כלולות", שאף שלא זכה בפסטיבל, זכה להצלחה בעקבותיו. כן השתתפו באותה שנה בפסטיבל הזמר החסידי עם השיר "ולירושלים עירך". ב-1971 וב-1974 נטלו חלק במופע "ניחוחי חציר", שכלל יצירות של בני ההתיישבות העובדת. ב-1971 ביצעו את השיר "ונזכה ונחיה" וב-1974 את השירים "בין אדם לאדם" שכתב והלחין שייקה פייקוב ו"ליל גליל".
בשנת 1975 יצא האלבום הראשון של השלישייה באורך מלא, "אהבת ערב", שכלל הן שירים חדשים כ"אהבת ערב" ו"אניטה" והן גרסאות כיסוי לשירים כ"אלעד ירד אל הירדן" שכתב והלחין אברהם זיגמן ו"חופים".
בשנת 1978 הקליטה את אלבומה השני "שירים לאורך הדרך", שאף הוא שילב בין שירים חדשים ביניהם "כשאומרים לי שמש" שכתבה רחל שפירא והלחין מוני אמריליו, "היה הייתה עלמה", "מותו של הקיץ" ועוד והן גרסאות כיסוי ("לפנות ערב", "שלג על עירי" ואחרים).
אופי דומה נשא האלבום השלישי, "הלילה הוא שירים" (1984), שכלל חידושים ל"הכניסיני תחת כנפך" ו"בית הערבה" לצד שירים חדשים כ"מזמור לדוד" ו"הנך יפה רעייתי".
ב-1990 התפרק ההרכב, וב-1998 יצא אלבום אוסף ממיטב שיריו, "שלישיית המעפיל - המבחר".
אפידקסיפטריקס
אפידקסיפטריקס (שם מדעי: "Epidexipteryx") הוא סוג נכחד של דינוזאור זעיר ממשפחת הסקנסוריופטריגיים, שחי בתור היורה, כ-160 מיליון שנה לפני זמננו.
אפידקסיפטריקס היה דינוזאור מנוצה שייתכן כי קדם לארכאופטריקס באבולוציה של הדינוזאורים לעופות. הוא מוכר ממאובן יחיד ממונגוליה הפנימית המראה רישומי ארבע נוצות קישוט ארוכות מאוד בזנבו.
גילוי.
מאובן אפידקסיפטריקס יחיד, שסימונו הקטלוגי IVPP V 15471 התגלה בשנת 2008 במונגוליה הפנימית, על ידי צוות מן המכון הפלאונטולוגי של בייג'ינג.
תיארוך.
מאובן אפידקסיפטריקס התגלה בשכבות דָאוחוּגוֹאוּ (Daohugou Beds), שהתיארוך המדויק שלה שנוי במחלוקת בקרב הגאולוגים עקב חוסר אחידותה: יש המתארכים אותה לתור היורה העליון ואחרים לקרטיקון התחתון. מגלי אפידקסיפטריקס תארכו את השכבה בה התגלה ליורה העליון, כ-168 עד 152 מיליון שנה לפני זמננו באמצעות תיארוך רדיומטרי בשיטת אורניום-עופרת.
במאובנים משכבות דָאוחוּגוֹאוּ התגלה עולם חי עשיר, שכלל דינוזאורים ממינים שונים, פטרוזאורים, יונקים קדומים (כמו קסטרוקאודה), סלמנדרות וחרקים. התגלו שם גם מאובני עצים וצמחים מחטניים, ציקסיים ושרכים. ממצאים אלו מראים כי האזור התאפיין בבית גידול של חופי אגמים והיה מיוער ברובו.
אנטומיה ומורפולוגיה.
אפידקסיפטריקס טוען לתואר הדינוזאור הקטן ביותר שהתגלה אי פעם. הוא היה בגודל של יונה קטנה. משקלו מוערך ב-164 גרם, ואורכו הכולל 45 סנטימטרים, מתוך זה כ-20 סנטימטרים אורכו של הזנב. אמנם התגלו כמה מאובני דינוזאורים זעירים אף יותר, אך נראה שהם היו פרטים צעירים.
שלד הזנב של אפידקסיפטריקס היה קצר בהרבה מזנבם של מרבית הדינוזאורים התרופודים, ומזכיר את הפיגוסטיל - הזנב הקצר בעל חוליות מאוחות האופייני לכל העופות בני-ימינו. מזנב זה צמחו ארבע נוצות זנב "דמויות סרט", כלומר דקות וארוכות מאוד, הנראות במאובן כמסודרות בשני זוגות. ייתכן שהן אף היו ארוכות מ-20 סנטימטרים, שכן הן קטועות במאובן ואין רואים את הקצה שלהן. הסברה הרווחת היא שנוצות אלו שימשו כנוצות קישוט לתצוגות חיזור או תוקפנות, בדומה לנוצות זנב הטווס, כיוון שקשה לשער תפקיד אחר שלהן.
המאובן גם מראה רישומי נוצות חוטיות, בדומה למעטה נוצות פלומה בעופות בני-ימינו, באזור הכתפיים והזנב, שכנראה שימשו לבידוד תרמי. אך לא נראים סימני נוצות תעופה כמו בארכאופטריקס וכמה דינוזאורים מנוצים אחרים.
אבולוציה.
לאפידקסיפטריקס חשיבות רבה בפענוח האבולוציה של העופות מן הדינוזאורים. במידה והתיארוך שלו אכן מדויק הוא הדינוזאור המנוצה הקדום ביותר הידוע למדע, ככל הנראה קדום אף מן הארכאופטריקס, הנחשב לעיתים לעוף הראשון ומתוארך לגיל של 147 מיליון שנה לפני זמננו. לכן גילויו מעיד לראשונה באופן ישיר שהנוצות קדמו לארכאופטריקס, ושימשו לבידוד תרמי וכנוצות קישוט עוד לפני שהותאמו לתעופה. לעומת זאת, מרבית הדינוזאורים המנוצים האחרים שהתגלו עד היום מאוחרים מארכאופטריקס, ולכן יכולים להעיד על התפתחות העופות רק באופן עקיף.
תלמי החמישה עשר
ארסינואי
ארסינואי – ביוונית עתיקה: Ἀρσινόη, מבוטא גם אָרסינואֵה, מקורו של השם ממקדוניה.
ארסינואה
טאטיה טופא