בשנת 1966 יצא לאור הספר "The Forty-ninth Magician" אותו כתב בן זוגה סמואל באביט. זהו הספר הראשון אותו איירה נטלי באביט והוא היווה את תחילת הקריירה שלה בתוך מאיירת וסופרת. בשנת 1971 זכתה בפרס הראשון שלה על ספר הילדים "Knee-Knock Rise"אשר קיבל את אות ההערכה של ניוברי .ספרה הבולט ביותר "מעיין הנצח" ( באנגלית: Tuck Everlasting ) יצא לאור בשנת 1975. כבר בשנת 1981 יצא לאקרנים עיבוד של הספר שנעשה על ידי סטודיו One Pass Media. עיבוד נוסף לסרט יצא לאור בשנת 2002 הפעם בהוצאתם של אולפני דיסני בנוסף, בשנת 2013 הספר עובד למחזמר אשר הוצג בברודוויי ב-2016 אך בוטל לאחר חודשים בודדים.
נטלי באביט נפטרה ב-31 באוקטובר 2016, בגיל 84 לאחר מאבק במחלת הסרטן. היא נפטרה בביתה שבקונטיקט והותירה אחריה בעל, שלושה ילדים ושלושה נכדים צעירים.
פעילותה המקצועית
במשך השנים נטלי באביט איירה וכתבה סיפורים רבים לילדים ולנוער ורק רומן אחד שיועד למבוגרים ((Herbert Rowbarge. באביט העידה על עצמה כי בתור ילדה לא אהבה לכתוב בכלל אבל תמיד חלמה להיות מאיירת ואומנית. האהבה שלה לכתיבה הגיעה מבן זוגה, שכן היא הייתה מאיירת את הספרים שהוא היה כותב וכאשר נהיה עסוק מידי בשביל לכתוב החלה לעשות זאת בעצמה.
השקפת עולמה.
כל ספריה של באביט עוסקים ברעיונות גדולים כמו חיים, מוות ופחדים. נושאים אלו נחשבים כבדים ולא נכתבים עליהם כמעט ספרים לילדים. בראיון לאתר הוצאת Scholastic"" אמרה באביט כי היא אוהבת לכתוב את הנושאים האלו לילדים מפני שהיא מאמינה שהם מהירי תפיסה וחכמים הרבה יותר ממה שהספרות האמריקאית נותנת להם עליו קרדיט. היא מאמינה שיש להם יכולת לעסוק בנושאים האלו והייתה רוצה לפתח אצלם את היצירתיות והחשיבה בעזרת סיפורי הפנטזיה מלאי הדמיון שהיא כתבה. לעומת הרצון שלה לפתח בילדים תכונות רבות, לבאביט מעולם לא היה רצון להעביר להם שום מסר או שיעור.
בישראל.
רק שתיים מיצירותיה של נטלי באביט תורגמו לשפה העברית והן "מעיין הנצח" וספר הילדים "משהו". מעיין הנצח תורגם לעברית לראשונה בשנת 2003, ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשם: "טאק לנצח". בשנת 2015 תורגם שוב ויצא במהדורה מחודשת בהוצאת מודן בשם "מעיין הנצח". העיבוד הקולנועי לספר זה לא הגיע לקולנוע בישראל, אך כן יצא לשירותי הלווין השונים.
לה בורגני ג'נטילהום
שמורת נחל כפירה
שמורת נחל כפירה היא שמורת טבע באזור פרוזדור ירושלים הכוללת את נחל כפירה היורד מירושלים לכיוון עמק איילון והשפלה. הנחל העובר בשמורה מהווה אחד מהיבולים של נחל איילון. באזור שמורה נמצאים המעיינות עין כפירה ועין נטף. השמורה נמצאים במפה מספר 9 של הוועדה לשבילי ישראל, ושטחה עומד על כ-9,354 דונם. האתר הוכרז כשמורה בדצמבר 2014. במאי 2020 הוצע להרחיב את השמורה בכ-560 דונמים נוספים. רוב שטח השמורה מוגדר כשטח אש של צה"ל.
בנובמבר 2016 פגעה בשמורה שרפה, ועברו כמספר שנים עד שהשתקמה. מבין בעלי החיים הנמצאים בשמורה ניתן למנות צבאים, צבועים, תנים, חזירי בר ושועלים. בשמורה נמצאים גם מספר אתרי עתיקות, ובהם חורבות הכפר הערבי נטאף, חורבת חורש (יישוב מהתקופה הרומית והביזנטית) וח'ירבת מג'נונה (יישוב מהתקופה הביזנטית והערבית הקדומה).
ברומברג (פירושונים)
פארק תעשיות קדמת גליל
פארק תעשיות קדמת גליל הוא פארק תעשייה הממוקם בגליל התחתון, בסמוך לכביש 77. את הפארק מנהלות עיריית טבריה, המועצה המקומית טורעאן ומועצה אזורית הגליל התחתון. מנהל הפארק הוא איציק נחום. שטח הפארק עומד על כ-618 דונם, ועובדים בו כ-500 איש. בפארק ישנן מפעלי אחזקות, ייצור מזון וציוד וכן מפעל של חברת ויסוצקי.
באוגוסט 2012 הושקע בקדמת גליל כ-12 מיליון ש"ח ממשרדי האוצר והכלכלה. במרץ 2017 הוכרז על השקעה נוספת של כ-300 מיליון שקלים חדשים בפארק, והקמת כ-20 מפעלים חדשים שצפויים להעניק תעסוקה למאות אנשים.
אדמירל שייטת
אדמירל שייטת היא דרגת הדגל הנמוכה ביותר, דרגה מעל קפטן, בצי המודרני של בלגיה, בולגריה, דנמרק, פינלנד, גרמניה ושוודיה. הדרגה שוות ערך לדרגות קומודור או אדמירל אחורי מדרג נמוך בצי ארצות הברית, בריטניה ומדינות אחרות.
גרמניה.
פלוטילנאדמירל (בקצרה: FltlAdm ברשימות FADM) היא דרגת קצין דגל הנמוכה ביותר של הצי הגרמני, הדרגה שוות ערך לאדמירל אחורי מדרג נמוך של הצי האמריקני או קומודור של הצי המלכותי. כמו כן הדרגה שוות ערך לבריגדה-גנרל בבונדסוור.
סימני הדרגה שלו, שנלבשים על השרוולים והכתפיים, הם כוכב אחד עם חמש נקודות מעל פס זהב גדול (ללא הכוכב כאשר לולאות דרגה נלבשות). זו דרגה B6 בכללי השכר של משרד ההגנה הפדרלי.
רצף הדרגות (מלמעלה למטה) הוא כדלקמן:
טיילר דרדן
פלוטילנאדמירל
קפיטן צור זי
ניקיטה קולדונוב
ניקיטה אולגוביץ' קולדונוב (ברוסית: Никита Олегович Колдунов; נולד ב-19 באפריל 2000, סנקט פטרבורג) הוא כדורגלן רוסי, קשר מועדון זניט-2 סנקט פטרבורג, קבוצת המילואים של זניט סנקט פטרבורג.
קריירה.
נוער.
מגיל שש שיחק כדורגל. הוא שיחק בקבוצת ילדים גדולים ממנו. בגיל 12 עבר ממועדון "מוצב מוסקבה" לאקדמיה של מועדון הכדורגל זניט. בשנת 2014 הוא סיים במקום השלישי בהרכב נבחרת הערים הרוסיות בפורום הבינלאומי "כדורגל לידידות". הוא נכלל לא פעם ברשימת השחקנים הטובים ביותר בעיר סנקט פטרבורג. בשנת 2015, כחלק מסגל אקדמיית זניט זכה במקום השני בטורניר לזכרו של יורי מורוזוב, בתור הקשר הטוב ביותר בתחרות. במחצית השנייה של 2016 הוא הפך לאלוף העיר סנקט פטרבורג לשחקני כדורגל עד גיל 21 עם שחקני האקדמיה של זניט שנולדו משנת 1999. ב-1 באוקטובר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו באליפות הנוער של רוסיה, במשחק הביתי מול ספרטק (3:0), כשיצא בדקה ה-88. במשך שלוש עונות (2016/17 עד 2018/19) שיחק 48 משחקים, כבש שני שערים.
בוגרים.
בתחילת ספטמבר 2019 עבר למועדון ליגת העל הרוסית סוצ'י. בחלק הסתיו של האליפות הוא שיחק 8 משחקים באליפות הנוער במדי קבוצת הנוער של סוצ'י, כבש שלושה שערים. את הופעת הבכורה שלו באליפות המדינה הוא ערך ב-8 בדצמבר, במשחק הבייתי מול רובין קאזאן (1:1) כשנכנס כמחליף בדקה ה-62 וקיבל כרטיס צהוב כעבור דקה.
בפברואר 2021 הושאל למועדון זניט-2 סנקט פטרבורג.
ג'ק דוסון
פאבל דולגוב
פאבל ולדימירוביץ' דולגוב (ברוסית: Па́вел Влади́мирович Долго́в; נולד ב-16 באוגוסט 1996, ממונובו, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת החלוץ במועדון זניט-2, קבוצת המילואים של זניט.
קריירה.
הוא בוגר האקדמיה לכדורגל של זניט. בשנת 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו באליפות רוסיה לנוער בכדורגל במסגרת מועדון המילואים של זניט, כשנכנס כמחליף במשחק המחזור הראשון מול קרסנודאר. באוגוסט 2013 הוא הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצת המילואים זניט-2 ושיחק בליגה השנייה.
בשנת 2015, אנדרה וילאש-בואש לקח את דולגוב לקבוצה הראשית של זניט וב-1 באוגוסט במחזור השלישי באליפות ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרוסית במשחק מול טרק גרוזני הצ'צ'נית כשעלה לדשא כמחליף בדקה 81 במקום ארטיום דזיובה. ב-10 באוקטובר 2015 הוא שיחק את משחקו הראשון בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בדקה ה-62 במקום אלכסנדר ריאזנצב במשחק מול גנט.
בפברואר 2017 עבר למחצ'קלה למועדון אנז'י, לאחר שחתם על חוזה למשך 2.5 שנים. במרץ 2018, נשלח בהשאלה, למועדון הבלארוסי טורפדו ז'ודינו. לאחר מכן עבר למועדון יניסיי קרסנויארסק.
בפברואר 2021 חזר לסנקט פטרבורג, כשעבר לזניט-2. ערך את הופעת הבכורה בליגת האלופות כשעלה כמחליף בדקות האחרונות במשחק מול צ'לסי, ב־14 בספטמבר 2021, שהסתיים ב-1:0.
מוריס בלפורייה
ז'נרל של דיוויזיה מוריס בלפורייה (בצרפתית: Maurice Balfourier; 27 באפריל 1852 – 24 ביוני 1933) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
בלפורייה נולד ב-27 באפריל 1852 בפריז, ובשנת 1870 הוא התגייס לצבא צרפת ולחם בשורותיו במהלך מלחמת פרוסיה–צרפת. ב-27 בינואר 1871 הוא הוסמך כלוטננט משנה ברגימנט הרגלים ה-51, ובשנים לאחר מכן מילא תפקידי פיקוד ומטה ביחידות שונות. ב-9 ביולי 1893 הוא הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-131, וב-3 באפריל 1899 הועלה לדרגת לוטננט קולונל ובאותה שנה שירת כמפקד 3 רגימנטים שונים, ה-69, ה-19 וה-120. ב-30 בדצמבר 1903 הועלה לדרגת קולונל, וב-30 במרץ 1904 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-130. ב-25 באפריל 1906 הוא מונה לראש מטה האזור המבוצר פריז, וב-19 ביוני 1908 הועלה לדרגת ז'נרל של בריגדה. ב-15 ביולי הוא קיבל את הפיקוד על חטיבת הרגלים ה-21 וחטיבת המשנה של אזור ננסי. ב-21 באוקטובר 1911 הוא מונה למפקד האזור המבוצר של טול, וב-31 בינואר 1912 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-9. ב-26 ביוני אותה שנה הועלה לדרגת ז'נרל של דיוויזיה, וב-1 בנובמבר 1913 מונה למפקד הדיוויזיה ה-11.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ב-29 באוגוסט 1914 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-20, ופיקד עליו במהלך קרב לורן ובמהלך קרב ורדן והקרב על הסום. ב-17 בספטמבר 1916 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-36, ופיקד עליו עד ה-4 במרץ 1917 ולאחר מכן פרש מהצבא.
אחריתו.
בין השנים 1918–1933 הוא היה נשיא האגודה ולנטין אוי המספקת שירותים עולמיים ואנשי דת. בשנת 1927 אגודת des amis de Saint-Cyr et Coëtquidan הוקמה ביוזמתו כיוון שהיה אז נשיא האקדמיה הצבאית סן-סיר. ביולי 1931 הוא קיבל את עיטור הצלב הגדול של לגיון הכבוד, וב-24 ביוני 1933 הוא נפטר בפריז. לאחר מותו העיר פריז קראה שדרה לכבודו ברובע ה-16, שדרת דו ז'נרל-בלפורייה.
גיא TV