בת זוגה לחיים היא יונינה ליאוסדוטיר, סופרת ידועה באיסלנד, לה נישאה בטקס אזרחי בשנת 2002 ולהן שלושה ילדים בוגרים: שני ילדים ביולוגיים מנישואיה הקודמים של יוהנה עם בנקאי בשם טורבלדור יוהנסון, וילד שלישי שהוא בנה הביולוגי של בת זוגה.
איריס לוין
איריס לוין (1942 - 30 במאי 2013) הייתה פרופסור מן המניין בבית הספר לחינוך שבאוניברסיטת תל אביב, מומחית (ולשעבר ראש החוג) להיבטים התפתחותיים בחינוך. מחקריה עוסקים במשתנים חברתיים ותרבותיים המשפיעים על ומעצבים את האוריינות (יכולת הקריאה והכתיבה) אצל פעוטות בגיל הרך, בטרם השתלבותם במערכת החינוך הפורמלית.
ביוגרפיה.
לוין נולדה בשנת 1942 בתל אביב. אמה, פולה טבצ'ניק, עלתה ארצה מאוקראינה בשנת 1920 בהיותה בת שנתיים. אביה, ד"ר משה בורכוב, עלה ארצה מאסטוניה בשנת 1936 לאחר שסיים את לימודי הרפואה. אמה למדה רוקחות בלבנון, ובבעלות משפחתה היו בתי המרקחת המפורסמים בנווה צדק וברחוב המלך ג'ורג' בתל אביב. לוין גדלה בשכונת נווה צדק בתל אביב. למדה בילדותה בבית הספר העממי תל נורדאו וסיימה את לימודיה בתיכון עירוני ה' (תל אביב). לוין סיימה לימודי תואר ראשון, שני ודוקטורט בחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית. לצד מחקר אקדמי, לוין הייתה חברה בוועדות ציבוריות שונות שעסקו בקידום האוריינות בישראל.
לוין הייתה נשואה לשאול לוין ולהם שני בנים, יותם ודותן. היא נפטרה ממחלת סרטן הריאות במאי 2013.
מחקר.
את עבודת הדוקטורט בפסיכולוגיה סיימה לוין בתחילת שנות ה-70 באוניברסיטה העברית בירושלים. בהמשך החלה לעבוד בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, שם התקדמה לדרגת פרופסור מן המניין. במהלך שנות עבודתה באוניברסיטת תל אביב כיהנה כראש תוכנית הלימודים לייעוץ חינוכי בשנים 1976–1979, כראש התוכנית לייעוץ חינוכי בתואר שני בשנים 1979–1981 ובנוסף, כראש המחלקה להיבטים התפתחותיים בחינוך בשנים 1995–1997.
לוין עסקה בשני תחומים עיקריים: מתחילת עבודתה ועד אמצע שנות ה-90 היא חקרה את התפתחות ההבנה של מושגים פיזיקליים-מתמטיים אצל הילד. בנוסף, חקרה במשך שנים את הנושא של מושג הזמן: מהו זמן? איך אנשים תופסים את הזמן? ואת מושג הזמן עצמו.
מאמצע שנות ה-80 היא פיתחה תחום נוסף: התפתחות האוריינות וטיפוחה בגיל הרך. עד אז, סברו החוקרים כי מושגים פיזיקליים מופשטים כמו "זמן" נרכשים רק בגיל 11–12. לוין ערערה על כך ומצאה כי כבר בגיל הרך הילד מגלה הבנה בסיסית של מושגי הזמן והמהירות. היא ביססה את מחקריה הנוגעים לתפיסת זמן בקרב ילדים על פי גישתו של הפסיכולוג השווייצרי הנודע, ז'אן פיאז'ה. לאחר מכן עברה לחקור את תחום ניצני האוריינות. במהלך מחקריה ערכה מחקרים בינלאומיים, השוותה התפתחות של ילדים בישראל לילדים בארצות הברית ועסקה הרבה מאוד בידע אותיות בעברית והמשמעות של ידע אותיות, האופי של האותיות בעברית, ואיך ילדים לומדים את האותיות.
לוין תרמה לחקר התפתחות השפה וניצני אוריינות של ילדים בישראל והובילה תוכניות התערבות בקרב ילדים ממיצב חברתי כלכלי נמוך. תפיסתה החברתית הניעה אותה להרחיב את עבודתה ולהחילה גם בגני ילדים ובבתי הספר של המגזר הערבי. היא השתתפה בוועדות מטעם הכנסת והמועצה להשכלה גבוהה להערכת תוכניות ללימוד קריאה ואף עמדה בראש הוועדה שחיברה את התוכנית לבניית תשתית לקראת קריאה וכתיבה בגן. במחקריה הראתה, כי יש חשיבות להיכרות מוקדמת של ילדים עם מערכת הכתב. היא עודדה פיתוח משחקים ופעילויות ברוח הגן המעודדים ילדים להכיר את האותיות ולכתוב.
מעבר לפעילות הממוסדת, על מנת לסייע לקידום החינוך בגיל הרך היא פעלה שנים להפצת הידע במתן הרצאות ברחבי המדינה לעובדי חינוך בגיל הרך, לאנשי מקצוע נוספים כגון קלינאי תקשורת, לאנשי משרד החינוך, למורים ולסטודנטים.
כפי שכתבה במאמרה "מה מפיקים ילדים בגיל הרך מידיעת שמות האותיות?",
שיווי משקל קליני
שיווי משקל קליני (באנגלית: clinical equipoise), הוא מושג מתחום האתיקה הרפואית המשמש בסיס להצדקה האתית של השימוש בטיפולים שונים במסגרת מחקר רפואי קליני. המושג נטבע לראשונה על ידי בנימין פרידמן בשנת 1987. מכיוון שבניסוי קליני הקבוצות השונות אינן מקבלות את אותו הטיפול, בעיות אתיות עלולות להתעורר כאשר נראה שאחד הטיפולים מוצלח יותר מהשאר. שיווי משקל קליני פירושו כי קיים ספק אמיתי בנוגע לשאלה איזה טיפול טוב יותר. לחוקר, בדרך כלל, יש השערה אודות טיב הטיפול הנחקר, אך מכיוון שאין הוכחה לכך, שיווי המשקל הקליני נשמר. ברגע שמצטברת כמות מספקת של הוכחות, המחקר בדרך כלל נפסק מאחר שהשווי המשקל הקליני הופר.
רוזמרטה
רוזמרטה (Rosmerta - מפרוטו קלטית: "הטובה" או "הגדולה" או "המספקת") היא אלת הפריון והשפע במיתולוגיה הקלטית. פולחנה היה נפוץ בגאליה (צרפת ודרום גרמניה של ימינו).
בגאליה, בעקבות המפגש עם תרבות האימפריה הרומית, נחשבה האלה לזוגתו של מרקוריוס מהמיתולוגיה הרומית.
תיאור האלה.
בתגליף אבן שהתגלה באוטון מתוארת האלה כאישה ישיבה, המחזיקה קרן שפע בשמאלה, ובימינה יושב בן זוגה - מרקוריוס האוחז בידו פאטרה.
תגליף שהתגלה באייזנברג מציג תיאור דומה של האלה ובן זוגה, אולם בתגליף זה אוחזת האלה בימינה ארנק ומשמאלה פאטרה.
בזוג פסלים שהתגלה בפריז (האחד של מרקוריוס והשני של רוזמרטה) אוחזת האלה בידה האחת קרן שפע ובידה השנייה סל של פירות.
קרן השפע, סל הפירות, הארנק והפאטרה מסמלים שפע והצלחה כלכלית.
בפסל האלה שהתגלה בפין ד'אננסי (Fins d'Annency), אין האלה מלווה בבן זוגה. בפסל זה אוחזת האלה היישובה בידה האחת ארנק. כנפי האל מרקוריוס מחוברות לראשה של האלה (ומסמלות את בן זוגה).
מקומות פולחן.
27 כתובות המוקדשות לאלה התגלו ברחבי צרפת, גרמניה ולוקסמבורג של ימינו (אזורי הפרובינקיות גאליה בלגיקה וגרמניה סופריור).
באנגליה נחשבה רוזמרטה לאלת המים ופולחנה התקיים בסמוך למעיינות חמים.
לקריאה נוספת.
Justine Davis Randers-Pehrson, Barbarians and Romans: The Birth Struggle of Europe, A.D. 400-700, Taylor &amp; Francis, 1983.
מאדאם רוזמרטה
כלכלת בריטניה
מוגונס
מוגונס (Mogons או Moguns -בקלטית: "עצום" או "גדול") הוא אל מלחמה מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ בבריטניה בתקופה הרומית ובגאליה (צרפת של ימינו).
ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו כוללים מזבחות שהוקדשו לאל על ידי חיילים רומיים, אולם מדובר באל קלטי ולא באל מהמיתולוגיה הרומית. ככל הנראה מקור בפולחנו מאזור גרמניה.
מרכזי פולחן.
מרכזי פולחן רבים התגלו ברחבי בריטניה, בין היתר באזור ריזינגהאם, הי רוצ'סטר, וצ'סטרהולם.
ייתכן כי שמה של העיר מיינץ שמקורו בשם הרומאי של המוצב שהיה במקום - קסטה מוגונטיאקום מקורה למעשה בשם האל, אשר היוותה אתר פולחני למוגנוס.
בשל המספר הרב של האנדרטאות שהתגלו בקאמבריה, סבורים החוקרים כי מוגנוס היה אל ההרים (ומכאן ההצעה לפרשנות שמו "הגבוה"). חוקרים אחרים מתנגדים לתאוריה זו מאחר שפולחנו היה נפוץ גם ביורקשייר הנמוכה יותר.
פירוק הגוש המזרחי
קריסת הגוש הקומוניסטי
ורביה
ורביה (Verbeia) הייתה אלה מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנה היה מקובל בבריטניה בתקופה הרומית.
מזבח המוקדש לאלה התגלה באילקליי, וככל הנראה היא הייתה האלה של הנהר ורפה. ככל הנראה, המקדש שהתגלה שימש את חיילי המצודה הרומית שניצבה באתר במהלך המאה השנייה.
בפסל האלה שנתגלה היא מתוארת כאישה ולה ראש הגדול באופן יחסי לגופה. היא לבושה גלימה ארוכה ואוחזת בכל יד נחש.
פסל אלה דומה התגלה ב-Mavilly-Mandelot שבצרפת, וייתכן שמדובר בפולחן אותה אלה.
דן גבתון
דן גבתון (25 במרץ 1960 – 30 בינואר 2022) היה פרופסור לחינוך, מומחה למדיניות ולמשפט של החינוך, ראש החוג למדיניות ומינהל בחינוך, בבית הספר לחינוך שבאוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
גבתון נולד וגדל ברחובות. למד לתואר, ראשון, שני ושלישי באוניברסיטת תל אביב בתחומי המשפטים, תכנון לימודים ומינהל ומדיניות החינוך.
תחומי המחקר העיקריים של גבתון היו מדיניות החינוך ומשפט החינוך (educational law) בגישה השוואתית וכן רפורמות חינוכיות בישראל ובריטניה.
בין השנים 2003 ל-2005, היה חבר מליאת כוח המשימה הלאומי במערכת החינוך (ועדת דברת) ויו"ר ועדת המשנה לחקיקה של הוועדה.
נפטר ב-30 בינואר 2022 והובא למנוחות בבית העלמין ירקון.
סוהא בשארה
סוהא פואז בשארה (ערבית: سهى فواز بشارة, תעתיק מדויק: סֻהא פואז בשארה; נולדה ב-1967) היא לבנונית שנודעה בעקבות ניסיון ההתנקשות שלה במפקד צד"ל השני, אנטואן לאחד, בשנת 1988, בשליחות המודיעין הסורי.
ביוגרפיה.
סוהא בשארה נולדה בשנת 1967 בביירות, בירת לבנון, למשפחה יוונית אורתודוקסית, וגדלה בכפר הנוצרי דיר מימאס שבדרום לבנון. אביה, פואז בשארה, היה חבר במפלגה הקומוניסטית הלבנונית, מפלגה אליה הצטרפה בשארה עצמה בשנת 1982. בתום לימודיה התיכוניים, עברה בשארה לביירות והחלה ללמוד לתואר אקדמי בהנדסה אזרחית, אך סיימה את השנה הראשונה בלבד. מאוחר יותר פנתה ללימודי מדעים אך עזבה את לימודיה בטרם סיימה את השנה השנייה. בצעירותה, היא נהגה לקרוא כתבים קומוניסטיים והעריצה את אנטון סעאדה, קומוניסט-פשיסט לבנוני, מייסד המפלגה הסורית הסוציאליסטית הלאומית (SSNP), מפלגה לבנונית הנשענת על לאומנות סורית ורעיון סוריה הגדולה, כמו גם על אידאולוגיות קומוניסטיות ופשיסטיות.