מקדש שְׂיָאנְגְשָׁאן הוא אחד המקדשים המוקדמים בעשרת המקדשים בלונגמן. הוא שוכן בקטע האמצעי של המצוק המזרחי. השם "שְׂיָאנְגְשָׁאן" נגזר משם צמח התבלין " שְׂיָאנְגְגֶה" המצוי בשפע על מורדות הרכס הקרוי באותו שם. המקדש שוחזר ב-1707, בתקופת שלטונה של שושלת צ'ינג כשהוא מתבסס על מקדש ישן שהיה קיים שם קודם. מנהל מערות לונגמן הרחיב את המקדש ב-2002, והוסיף את "מגדל פעמון, מגדל תוף, חדר אגף, היכל מאהאווירה והיכל תשעת האנשים ושמונה עשרה הארהטים והחווילה של צ'יאנג קאי שק וסונג מיילינג". תוספות חדשות כוללות שבילי הליכה מוגבהים מעץ, חומה מסביב למתחם ושער חדש בקצה הדרומי של המקדש.
גן בָּאיְיְוֵּאן.
גן בָּאיְיְוֵּאן שוכן על פסגת פִּיפָּה בצפון הרכס המזרחי, רכס הרי שְׂיָאנְגְשָׁאן. הגן, המשמש כמאוזוליאום נבנה מחדש ב-1709 על ידי טָאנְג יוּאוּדְזֶנְג בתקופת שושלת צ'ינג. הגן ובו פינות תצפית רבות מוקף בצמחייה עבותה של אורנים וברושים.
קברו של בָּאי ג'וּ'יִי (白居易; 846-772), אחד המשוררים המפורסמים ביותר בתולדות סין, שוכן בגן על שמו ברכס המזרחי. בָּאי ג'וּ'יִי שחי בתקופת שושלת טאנג, התגורר בלוו-יאנג בשנותיו האחרונות. קברו שוכן על פסגת ההר, וניתן להגיע אליו מגשר המקשר את הגדה המערבית של הנהר יי לגדה המזרחית. הקבר הוא תל עפר עגול, גובהו 4 מטרים והיקפו 52 מטרים. לפני התל מצבה בגובה 2.8 מטרים ובו חקוקה הכתובת "הקבר של בָּאי ג'וּ'יִי".
שימור ושחזור.
ההכרה של ארגון אונסק"ו במערות לונגמן כאתר מורשת עולמית מחייבת את ממשלת סין לנקוט בצעדים הנדרשים לשמר את המונומנטים של אתר המורשת על פי הקווים המנחים שמתפרסמים מפעם לפעם לאחר בדיקה שנערכת באתר לעיתים קרובות.
מאז שנת 1951 עברו מערות לונגמן מאמצים מסודרים של זיהוי, סימון, תכנון ויישום של עבודות שיקום. בתור התחלה הוקמה סמוך למערות תחנת ניטור מזג האוויר על מנת להעריך את תנאי הסביבה באזור על מנת לתכנן את אמצעי השיקום המתאימים. לאחר מכן בוצעו עבודות שיקום נרחבות, תחילה בחיזוק בסיס הסלעים על מנת למנוע חלחול מים מהגג ומצדי המערות. נוקתה צמחייה עבותה שלה שורשים עמוקים. הותקנו אמצעים להגיע למערות שכללו מעקות, שבילים ומדרגות. האחריות על שיקום ושימור האתר הוטלה על שלושה גופים ממשלתיים: המכון להגנה על שרידים תרבות של סין שהיה אחראי לצד המדעי של המיזם, האוניברסיטה למדעי כדור הארץ של סין וסוכנות הפיקוח על השרידים התרבותיים של לונגמן. המימון למחקר ועבודות השיקום ניתן במסגרת תוכנית החומש והתוכנית לעשר שנים של עיריית לוו-יאנג ב-1999.
ג'ק לורד
ג'ון ג'וזף פטריק ריאן (באנגלית: John Joseph Patrick Ryan), המכונה בשם הבמה ג'ק לורד (באנגלית: Jack Lord; 30 בדצמבר 1920 - 21 בינואר 1998) היה שחקן קולנוע, תיאטרון, וטלוויזיה אמריקאי.
ב-1958 השתתף בסרט "איש המערב" לצדו של גרי קופר.
לורד ידוע בייחוד בתפקיד "סטיב מקגארט", גיבור סדרת הטלוויזיה "הוואי חמש-אפס" ששודרה בין 1968 ל-1980. הסדרה תיארה יחידת משטרה בהוואי, וזכתה לפופולריות רבה בעת שידורה, לא מעט בשל משחקו של לורד. בטרם כיכב בסדרה שיחק במספר רב של סרטי קולנוע וטלוויזיה. בין תפקידיו הידועים, תפקיד סוכן ה-CIA "פליקס לייטר" דמות חוזרת בסדרת סרטי ג'יימס בונד, אותה שיחק לורד בסרט "ד"ר נו".
א. א. ואן ווגט
כורזים (פירושונים)
נטלי דורמר
נטלי דורמר (באנגלית: Natalie Dormer; נולדה ב-11 בפברואר 1982) היא שחקנית אנגלייה, אשר מוכרת בעיקר בשל תפקידה בתור אן בולין בסדרת הדרמה ההיסטורית "שושלת טיודור" של רשת שואוטיים, ובשל דמותה בתור מרג'רי טיירל בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של רשת HBO. בקולנוע גילמה את לוריין בסרט "קפטן אמריקה" ואת קרסידה בסרטי "משחקי הרעב".
ביוגרפיה.
נטלי דורמר נולדה ברידינג, ברקשייר, אנגליה שממלכה המאוחדת, למשפחה נוצרית ממוצא אנגלי, ולשי, ונורווגי. בתם של גארי דורמר ורעייתו קלייר ריצ'רדס. היא למדה בתיכון צ'ילטרן אנד, ולאחר מכן בבית הספר המעיל הכחול ברידינג (Reading Blue Coat School). היא גדלה עם אימהּ, אביה החורג, אחותה סמנתה ואחיה מארק. בבית הספר הייתה מדריכה ומצטיינת, סגנית-קפטן של נבחרת הנטבול, וכן בקבוצת דיון. בזמן לימודיה בתיכון, למדה גם בבית ספר לריקוד. היא הייתה מועמדת ללימודי היסטוריה באוניברסיטת קיימברידג', אך ציוניה לא הספיקו. תחת זאת, החלה ללמוד באקדמיית ובר דגלאס לאמנויות הדרמטיות בלונדון.
קריירה.
שישה חודשים לאחר סיום לימודיה, דורמר ביצעה אודישן וזכתה בתפקיד ויקטוריה בסרט קזנובה עם הית' לדג'ר. הסרט, שהיה הראשון בו השתתפה, יצא לאקרנים בשנת 2005. במאי הסרט, לאסה הלסטרם, התרשם עמוקות מכישוריה הקומיים של דורמר, והרחיב את תפקידה בסרט. ב-2006, הופיעה בפרק בסדרה הסקוטית, Rebus. בין השנים 2007–2008, גילמה את דמותה של אן בולין בשתי העונות הראשונות של הסדרה שושלת טיודור. על תפקידה זה זכתה לביקורות אוהדות רבות. דורמר היא צאצאית של ג'יין דורמר מן המאה השש עשרה, שהייתה יועצת למרי הראשונה, מלכת אנגליה, בתו של הנרי השמיני, בעלה של אן בולין אותה גילמה דורמר.
בשנת 2008, שיחקה בסרט של מיס מארפל ובמספר סרטים נוספים. בשנת 2010 החלה להופיע בתיאטרון בהצגות Sweet Nothings בתיאטרון ויק בלונדון במשך שישה חודשים. לאחר מכן שיחקה את דמותה של אליזבת, המלכה האם בסרט ".W.E" ואת הבלשית לוריין בסרט קפטן אמריקה.
בשנת 2010 חזרה לגלם את אן בולין בעונתה הרביעית של שושלת טיודור. ביוני 2011 לוהקה לתפקיד מרג'רי טיירל בסדרת הפנטזיה של HBO, משחקי הכס. במרץ 2012 חזרה לשחק בתיאטרון Young Vic בהצגה After Mis Julie בתפקיד הראשי. גם על הופעתה זו קיבלה ביקורות מהללות. בשנת 2013 הופיעה בסרטים נוספים כמו Rush ו-Rubicon.
חיים אישיים.
מאז 2018, דורמר נמצאת במערכת יחסים עם השחקן דייוויד אוקס, אותו פגשה בזמן שהופיעו במחזה "ונוס בפרווה". היא ילדה את בתם הבכורה בינואר 2021.
היא מעידה על עצמה כאוהבת פוקר, והשתתפה בטורניר פוקר עולמי לנשים בשנת 2008 שנערך בלונדון במקצה למפורסמים והגיעה למקום השני אחרי אמה קנדי. היא מעידה כי השחקנית קייט בלאנשט מהווה לה השראה. כשנשאלה על אמונות בעל טבעי, אמרה: "אני בעלת ראש פתוח. אני אתאיסטית, אבל לא אתנגד אם תבקר אותי רוח רפאים". דורמר חברה באקדמית הסיף של לונדון.
דורמר מזהה את עצמה כפמינסטית, ואמרה בעבר, "מעציב אותי שהדור הצעיר של הנשים מחשיב את המילה 'פמינסטית' כמילה מלוכלכת. פמיניזם משמעותו חירות ושוויון."
האנזי
פרידה ליכטבלאו
פרידה ליכטבלאו, לשעבר פרידה ברסון (ברזון) (16 במרץ 1914 – 25 ביוני 2003), הייתה אתלטית יהודיה שייצגה את פולין וישראל בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל. אלופת פולין, אלופת המכביה הראשונה (1932), אלופת המכביה השלישית (1950). זכתה ב-17 תוארי אליפות ישראל, 10 פעמים אלופת ישראל בזריקת דיסקוס, 6 פעמים אלופת ישראל בהדיפת כדור ברזל ופעם אחת אלופת ישראל בהטלת כידון.
ביוגרפיה.
פרידה ברסון נולדה וגדלה בוורשה למשפחה יהודית אורתודוקסית הילדה הצעירה במשפחה בת 9 ילדים.
באולימפיאדת החן (Olympics of Grace), משחקי אירופה לנשים שנערכו בפירנצה, איטליה בסוף מאי 1931 זכתה ליכטבלאו במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.38 מטר.
במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכתה ליכטבלאו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 31.45 מטר ומדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 8.57 מטר, אחרי חנה לוי מגרמניה (8.79 מטר).
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 היא זכתה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 32.35 מטר, אחרי ליליאן קופלנד מארצות הברית האלופה האולימפית המכהנת מלוס אנג'לס 1932 (37.38 מטר) ומרתה יעקב מגרמניה (34.90 מטר). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.02 מטר.
באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1940 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 9.42 מטר, לפני עליזה צ'מפין ממכבי ירושלים (8.84 מטר) ורות מנדלה ממכבי חיפה (8.07 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 33.80 מטר, לפני עליזה צ'מפין (24.10 מטר) ורות מנדלה (23.11 מטר).
באליפות ארץ ישראל שנערכה במאי 1942 היא זכתה ב-3 מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 9.48 מטר, לפני רות מנדלה (9.43 מטר) ולאה פלטשר ממכבי תל אביב (7.13 מטר), בזריקת דיסקוס בתוצאה של 35.38 מטר, לפני רות מנדלה (25.22 מטר) וריטה פסטנברג ממכבי תל אביב (20.63 מטר) ובהטלת כידון בתוצאה של 21.55 מטר, לפני לאה פלטשר (20.76 מטר) ורות מנדלה (20.75 מטר).
באליפות ארץ ישראל שנערכה בתחילת מאי 1948 בתל אביב זכתה ליכטבלאו במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 31.40 מטר, לפני סוניה לוין מהפועל תל אביב (27.65 מטר).
ליכטבלאו ורעיה ברונשטיין היו הספורטאיות היחידות שנבחרו לייצג את ישראל באולימפיאדת לונדון (1948), אך הוועד האולימפי הבינלאומי דחה את הבקשה בנימוק שפלסתינה הפסיקה להיות ישות קיימת עם סיום המנדט ולכן איננה רשאית להשתתף במשחקים.
במכביה השלישית היא זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 33.28 מטר, לפני עטרה פולונסקי (32.68 מטר) ומרים גולדפיין (28.52 מטר), שתיהן מישראל.
חייה האישיים.