דוגמה: לאחר פתיחה של 1NT התערב שחקן יריב בהכרזת 2. אם למשיב יש חמישה קלפים בסדרת ה- אין לו אפשרות להכריז 2. קונבנציית Lebensohl מציעה דרך אחרת להראות חמישה קלפים בסדרת ה-.
לאחר אוברקול טבעי של יריב בגובה 2.
Lebensohl ביחד עם Jacoby Transfer.
לאחר פתיחה של 1NT אפשר לשלב בין קונבנציית Lebensohl לבין קונבנציית Jacoby Transfer. היתרון של שילוב שתי הקונבנציות הוא שהיד החזקה משחקת והיד החלשה היא הדומם.
אופן ההכרזה של המשיב (שותפו של הפותח) במקרה שמשלבים הוא:
למשל: לאחר פתיחה של 1NT התערב היריב בהכרזה טבעית של . הכרזת של המשיב מבטיחה 4 קלפים בסדרת ה- ומבקשת מהפותח להכריז אותה, אם גם לו יש 4 קלפים בסדרה.
לאחר אוברקול לא טבעי של יריב בגובה 2.
הכרזת אוברקול לא טבעי מציבה קשיים בפני המשיב והפותח. אין אפשרות להכפיל כשלא ידועה הסדרה של היריבים ואין אפשרות ל-Cue bid שפירושו קונבנציית סטיימן. יש מספר רב של קונבנציות התערבות בהכרזה לאחר פתיחה של 1NT, למשל: Landy או Cappelletti, שבהן שכיח השימוש בתחרויות ברידג' בישראל. הקונבנציות מתארות ידיים עם אורך בסדרה אחת או בשתי סדרות. אופן ההכרזה לאחר ההתערבות הלא טבעית תלוי בשאלה כמה מהסדרות של המתערב בהכרזה ידועות.
לאחר התערבות עם שתי סדרות ידועות.
המשיב מכריז:
לאחר התערבות עם שתי סדרות מייג'ור.
יש המשחקים באופן שונה כאשר ההתערבות היא בשתי סדרות המייג'ור. להלן כמה אפשרויות:
לאחר התערבות עם שתי סדרות כשרק סדרה אחת ידועה.
כל עקרונות Lebensohl תקפים. Cue bid על הסדרה הידועה מתאר יד המתאימה לקונבנציית סטיימן ומחפש התאמה של 4-4 באחד המייג'ורים.
לאחר פתיחת Weak two של יריב והכרזת כפל של השותף.
משמעויות ההכרזות דומות למשמעויות ההכרזות לאחר הכרזת אוברקול טבעית על ידי שחקן יריב לאחר פתיחה של 1NT, המפורטות בפסקה הקודמת.
שמואל אב&quot;ד וילנה
ג'ון שרימפטון
מייג'ור גנרל ג'ון שרימפטון (באנגלית: John Shrimpton) היה מושל גיברלטר מה-24 בדצמבר 1704 ועד ל-24 בדצמבר 1707.
שרימפטון מונה למייג'ור במשמר הגרנדירים. בשנת 1693, במהלך מלחמת תשע השנים, הוא נפצע בקרב לאנדן שהתרחש בפלנדריה.. בשנת 1701 נבחר לפרלמנט של אנגליה מטעם מחוז וויטצ'רץ'.
בשנת 1704, לאחר שגיברלטר נכבשה על ידי צי אנגלי-הולנדי במלחמת הירושה הספרדית, גבר האיום עליה מצד כוחות ספרדיים-צרפתיים שרצו לשוב ולשלוט בה. ב-9 באוקטובר 1704 הטיל כוח צרפתי-ספרדי מצור על גיברלטר; למעלה מ-7,000 חיילים ספרדים וצרפתים צרו על כ-2,000 מגינים בריטים והולנדים הנאמנים לקרל השישי. בדצמבר של אותה השנה פיקד שרימפטון על תגבורת של 2,200 חיילים בריטים והולנדים שנשלחו לגיברלטר בדרך הים, במטרה לתגבר את חיל המצב של גיברלטר בכח אדם, מזון ותחמושת. שרימפטון היה המושל בפועל של גיברלטר באותה התקופה, על אף שמונה רשמית לתפקיד רק ב-1705. ב-31 במרץ נכשלה המתקפה הצרפתית-ספרדית, והמרשל דה טסה הצרפתי נאלץ להפסיק את המצור על גיברלטר.
ב-1705 מינה קרל השישי רשמית את שרימפטון, בעצתה של אן, מלכת בריטניה, למושל גיברלטר. שרימפטון נותר בתפקיד עד ה-24 בדצמבר 1707, אז הוחלף על ידי מייג'ור גנרל רוג'ר אליוט.
סלומון בן שבת
הרב ד"ר סלומון (שלמה) בן שבת (בספרדית: Salomón Bensabat; 17 באוקטובר 1927-?) היה משפטן והיסטוריון יהודי-מרוקאי ששימש כאב בית הדין לערעורים ברבאט ויועץ לבית המשפט העליון של מרוקו. לאחר מכן כיהן בתור הרב הראשי של העיר ברצלונה שבספרד.
קורות חיים.
סלומון בן שבת נולד בלראש שבמרוקו בשנת 1914. בילדותו למד בבתי ספר צרפתיים במרוקו והשלים את תעודת הבגרות הצרפתית ("Baccalauréat"). לאחר מכן החל בלימודיו בבית המדרש לרבנים בטנג'יר ובשנת 1930 השלים את לימודיו והוסמך כרב. הוא שלט היטב בשפות צרפתית, ספרדית, עברית, ערבית ואנגלית, ומשרותיו הראשונות היו בלימוד שפות. הוא החל ללמד ספרדית וצרפתית בבתי ספר שונים בצפון מרוקו, ובשנת 1936 נסע לספרד ושימש כמורה לצרפתית במדריד.
בתחילת שנות ה-40 הוא נסע ללימודי משפטים בגרנובל שבצרפת, ובשנת 1943 הוסמך כעורך דין. לאחר מכן שב למרוקו, ועסק בעריכת דין בתטואן. בשנת 1944 נבחר לנשיא קהילת יהודי לראש והחזיק בתפקיד שלוש שנים. הוא השלים תואר ראשון נוסף בלימודים ערביים בתטואן בשנת 1949. לאחר מכן נסע ללימודים בספרד ובשנת 1953 השלים תואר ד"ר למשפטים באוניברסיטת מדריד. לאחר השלמת לימודיו שב לתטואן לעבודתו כעורך דין, וכמו כן פתח את "מכון הרמב"ם" בתטואן, שעסק במחקר ספרותי של היהדות ובפרט של יהדות ספרד של ימי הביניים. כחלק מפעילות המרכז הוא פרסם מאמרים וספרונים קצרים בספרדית על חיי הרמב"ם, רבי יהודה הלוי, על ההיסטוריה ודרך ההתעצבות של התלמוד ועוד.
הוא היה אוהד לישראל, ובכמה מקרים עבד בשיתוף פעולה עם ה"מסגרת", השלוחה של המוסד שפעלה במרוקו. הוא פעל כדי לשחרר מהכלא שליחים מטעם ישראל שנכלאו על ידי הרשויות המרוקאיות, ופעל לשם שיחרורם של 250 יהודים שנכלאו בתטואן בגין כוונתם לעזוב לישראל.
במקביל, בשנות ה-50 הוא מונה לחבר "האספה הלאומית המייעצת" של מרוקו בתור מומחה לסוגיות יהודיות. כחלק מפעילותו זאת הוא הגיש ב-8 במאי 1955 מסמך שיועד למלך מרוקו, מוחמד החמישי, בעניין זכויותיהם של היהודים. בשנת 1960 השלים תואר נוסף במשפט בינלאומי ב"אקדמיית האג למשפט בינלאומי" ("Académie de droit international de La Haye" ). באותה שנה חזר למרוקו ומונה לאב בית הדין לערעורים ברבאט הבירה. בשנת 1963 מונה ליועץ (conseiller) לבית המשפט העליון של מרוקו. הוא כיהן לתקופה קצרה בלבד, ובנסיבות לא ידועות עזב לספרד לאחר פחות משנתיים במשרה.
הוא התיישב בברצלונה ושם קיבל בשנת 1965 את משרת הרב הראשי של העיר. הקהילה היהודית בספרד הייתה קהילה מתחדשת שצמחה מחדש מסוף המאה ה-19, לאחר מאות שנים שבהם נמנע קיום יהודי גלוי במדינה. כחלק מתפקידו הוא לקח חלק במספר אירועים סמליים, כך למשל בשנת 1969 הוא ערך במיורקה את מה שנחשב לטקס הבר מצווה הראשון בעיר מאז גירוש ספרד. בשנת 1972 הוא הוציא רישיון לעיסוק בעריכת דין בספרד והצטרף ללשכת עורכי הדין הספרדית, ונחשב ליהודי הראשון שעשה זאת בעת המודרנית.
עוד בשנותיו במרוקו הוא הוציא לאור בתטואן ספר סידור בתרגום לספרדית תחת השם "Libro de rezos diarios: rito sefardíta" (1951), וכן הוציא לאור את ההגדה של פסח בתרגום לספרדית. הוא חיבר ופרסם מספר מאמרים בכתבי עת, בהם מאמר על ההיסטוריה של יהדות מרוקו ("Los judios en marruecos", 1954).
לאורך חייו הוא זכה להכרה ולמספר פרסים, בהם אות "מסדר סן רימונדו" ("Orden de San Raimundo de Peñafort") של ממשלת ספרד.
שרון הייז
שרון רות הֶייז (באנגלית Sharon Ruth Hays; נולדה ב-1956) היא סוציולוגית פמיניסטית אמריקאית. היא משמשת כפרופסור בחוג לסוציולוגיה ובתוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת דרום קליפורניה (USC) ועוסקת בתחומים של סוציולוגיה תרבותית, סוציולוגיה של אי שוויון, לימודי מגדר ותאוריה סוציאלית.
בעבודותיה היא מרבה לעסוק בתופעות חברתיות, כלכליות ופוליטיות בארצות הברית ובהשלכותיהן על האתגרים הלא מדוברים ולא מטופלים העומדים בפני האימהות האמריקאיות.
ביוגרפיה.
שרון רות הייז נולדה ב-1956. אמה, דוריס הייז סודקמפ (2004-1921), גידלה אותה ואת ארבע אחיותיה והתחתנה בשנית עם דונלד סודקמפ (Donald Sudkamp). ב-1988 נישאה הייז לתומס ג'ורג' אלרס (Ehlers), ונכון לשנת 2014 הם מתגוררים בלוס אנג'לס. את ספרה הראשון The Cultural Contradiction of Motherhood היא הקדישה לאמה. את ספרה השני Flat Broke with Children: Women in Age of Welfare Reform היא הקדישה לבעלה ולזכרה של אמו ג'סיקה מרקס (1930-2000) שגידלה אותו בילדותו יחד עם שלוש אחיותיו כאם חד הורית בקצבת סעד.
קריירה אקדמית.
הייז סיימה לימודיה לתואר ראשון בסוציולוגיה בשנת 1977 באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז. היא סיימה את לימודי המוסמך בסוציולוגיה בשנת 1989 והשלימה תואר דוקטור לסוציולוגיה בשנת 1993; שניהם באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
משנת 1993 ועד שנת 2005 היא חקרה ולימדה באוניברסיטת וירג'יניה ומאז 2005 ועד היום היא פרופסור לסוציולוגיה ולנשים ומגדר באוניברסיטת דרום קליפורניה (USC).
הייז משמשת כעורכת במספר הוצאות ביניהן ההוצאה לאור של אוניברסיטת אוקספורד (Oxford University Press), ההוצאה לאור של אוניברסיטת שיקגו (University of Chicago Press) ו-Routledge. וכן בכתבי עת שונים, ביניהם כתב העת האמריקאי לסוציולוגיה (American Journal of Sociology) ובכתב העת מגדר וחברה (Gender and Society).
עבודותיה.
אמהות אינטנסיבית (Intensive Motherhood).