הוא התגורר בצרפת עד שנת 1989 ועבד שם במסעדות אוליביה ואלר, לוראנס, ל'אוברז' די גארייה ופאוויון דופין ובבית הספר לה נוטר, בו השתלם אצל השף שארל בארייר. אחר כך חזר לישראל ועבד במשך שנה בתור שף מחלקה במלון דניאל בהרצליה. בהמשך שימש כשף הראשון של מסעדת "במבו דג" בראשון לציון, ובמשך שלוש שנים כשף הראשון של "דלידג" של משה כרובי. בהמשך שימש כשף הראשון במסעדת "206 דגים", בצומת קריית שאול, במשך שש שנים.
בדצמבר 2001 פתח ביחד עם דודי זיו את מסעדת קלואליס, השוכנת במתחם הבורסה ברמת-גן, ברחוב אבא הלל. המסעדה נקראה על שם שתי בנותיו, קלואה וליס, התמחתה בדגים ופירות ים ובין חומרי הגלם שכיכבו בה ניתן היה למצוא קוקי סן-ז'ק, לנגוסטינים מניו זילנד, דג דולפין ים וברווז מצרפת. כמו כן המסעדה הציעה בשר ומנות צמחיות ומטבחה הפתוח איפשר לסועדים לצפות בהכנת המנות. בחזית המטבח היה אקווריום ובו לובסטרים וכן ויטרינה שהציגה לראווה את הדגים אותם ייבא גלוגר מקצוות תבל.
גלוגר הרכיב במסעדה, בשיתוף פעולה עם דיאטנית, ארוחת גורמה דיאטטית ב-500–600 קלוריות, בהתבסס על תפישתו של השף הצרפתי, אבי הגורמה הדיאטטי, מישל גראר. הארוחה כוללת גם קינוחים ללא סוכר.
המסעדה זכתה לפרס על מצוינות בשנים 2008–2011 מטעם המגזין ויין ספקטייטור עבור מרתף היין שלה המכיל 7,000 בקבוקים מ-270 סוגים, שחלקם מאמירים למחירים של עשרות אלפי שקלים.
קלואליס דורגה דרך קבע ברשימת עשר המסעדות הטובות בישראל לפי המדריכים השונים.
בשנת 2015 נפתחה לקלואליס מסעדת אחות כשרה במלון הילטון בתל אביב.
בשנת 2017 החליט גלוגר לסגור את קלואליס ולפתוח במקומה את מסעדת הולה בראסרי בחלל ששימש עד אז את מסעדת רפאל של רפי כהן שנסגרה מוקדם יותר. בשנת 2019 עזב את המסעדה והפך למרצה בבית הספר לקולינריה דן.
פרימן דייסון
פרימן ג'ון דייסון (באנגלית: Freeman John Dyson; 15 בדצמבר 1923 – 28 בפברואר 2020) היה פיזיקאי ומתמטיקאי בריטי-אמריקאי, פרופסור במכון למחקר מתקדם בפרינסטון משנת 1953. התפרסם כפיזיקאי בזכות פעילותו בתורת השדות הקוונטית, פיזיקה של חומר מעובה והנדסה גרעינית, וכמתמטיקאי בזכות פעילותו בקומבינטוריקה ובתורת המספרים. זכה בפרסים יוקרתיים רבים, בהם פרס וולף לפיזיקה.
בתחום הרוח דייסון נודע כדמות אנטי-ממסדית, התנגד לניסויים גרעיניים, ובמאה ה-21 כמתנגד לעמדה המדעית הקובעת את ההתחממות העולמית ואת תפקיד האדם שבה, לדבריו מחוסר ראיות מספיקות.
דרכו המקצועית.
דייסון למד בשנים 1936–1941 (כולל בתקופת מלחמת העולם השנייה) בווינצ'סטר קולג' , פאבליק סקול באנגליה הידוע ברמתו האקדמית הגבוהה. כבר אז התבלט בכישרונו המתמטי מחד ובנטיות אנטי-ממסדיות מאידך (למשל לדבריו שיחר לקץ האימפריה הבריטית). מגיל 18 ועד לסיום המלחמה עבד בניתוח נתונים במפקדת ההפצצות של חיל האוויר המלכותי והיה בעבודתו אחד החלוצים של תחום חקר הביצועים. לאחר המלחמה למד לתואר במתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג', ובשנים 1946–1949 עבד כחוקר (fellow) באוניברסיטה. ב-1947 עבר לארצות הברית למשרה באוניברסיטת קורנל, אליה התקבל כפרופסור לפיזיקה בשנת 1951, זאת ללא לימודי דוקטורט. בשנת 1952 התקבל כחבר בחברה המלכותית. בשנת 1953 התקבל כפרופסור במכון למחקר מתקדם בפרינסטון, שם עבד עד למותו. דייסון הפך לאזרח ארצות הברית בשנת 1957.
עבודתו המקצועית המפורסמת ביותר היא בתחום אלקטרודינמיקה קוונטית. בשנת 1949 הראה את השקילות בניסוחים השונים של התורה שהיו קיימים באותה עת - הניסוח באמצעות אינטגרלי מסלול שהוביל פיינמן והניסוחים של שווינגר וטומונגה. שלושתם זכו במשותף בפרס נובל בשנת 1965. תוצאה נוספת של עבודה זו הייתה סדרת דייסון בתורת הפיזור, שהובילה את ווארד לפיתוח זהות ווארד שהיא משפט יסודי בתורת השדות הקוונטית.
בשנים 1957–1961 עבד בפרויקט אוריון, ששאף לייצר חללית המונעת בהנעת פולס גרעיני, שהיא מנוע הפועל באמצעות פיצוץ סדרתי של פצצות גרעיניות. הפרויקט אולי היה מגיע למימוש אלמלא הופסק, בעקבות האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, בה דייסון עצמו תמך.
בשנת 1958 הוביל את התכנון של TRIGA, כור גרעיני קטן ובטוח במיוחד המשמש למחקר באוניברסיטאות ובבתי חולים.
ב-1966, יחד עם אנדרו לנרד (Andrew Lenard), הוכיח שעיקרון האיסור של פאולי הוא האחראי ליציבות החומר בתורת הקוונטים, כלומר לעובדה שכוחות המשיכה החשמליים בין אלקטרונים לפרוטונים לא גורמים לאטום להתכווץ, ולכוח נורמלי בין חומרים.
ההסבר בקצרה: עקרון האיסור קובע שחלקיקים מסוג פרמיונים (למשל אלקטרונים ופרוטונים) לא יכולים להיות באותו מצב קוונטי (מיקום למשל). דייסון ולנרד הוכיחו שעיקרון זה גורם לאנרגיה מינימלית של המערכת הגורמת לכוח דחייה בין החלקיקים, ולכן הם אינם יכולים לקרוס, ותופסים נפח במרחב.
השקפות.
עתידנות.
דייסון כתב מספר מאמרי מדע פופולרי, שבהם הציג רעיונות שנקשרו בשמו. הוא הציע את כדור דייסון, שהוא מעטפת לכוכב שלם הקולטת את כל האנרגיה שמפיק הכוכב, כך שמגיעים לניצול אנרגיה מקסימלי. הוא טען שיש לחפש בחלל כוכבים כאלו, שלא יאירו באור נראה (כי הם עטופים) אבל יאירו באור תת-אדום שהוא קרינת החום העודף הנפלטת.
עבור חיים בחלל דייסון הציע לרוקן כוכבי שביט לקליפות המכילות אוויר ולחיות בתוכם, ולתכנן עץ מיוחד (עץ דייסון) שיוכל לגדול שם.
בשנת 1978 חישב שאם מסע לחלל יעלה פחות מ-40 אלף דולר התיישבות מאסיבית בחלל תהיה אפשרית.
דייסון האמין שהטכנולוגיה יכולה להביא לשגשוג עולמי, ולדה-אורבניזציה בעקבות ההתקדמויות בתקשורת ובאנרגיה ירוקה.
דייסון הציע את רעיון האינטליגנציה התמידית, שעל פיו ביקום פתוח, כלומר מתפשט ומתקרר באופן תמידי, תרבות של יצורים אינטליגנטיים עדיין תוכל להתקיים לנצח. הזמן הסובייקטיבי שלהם יואט כל הזמן, עקב ריכוז האנרגיה הנמוך יותר שעומד לרשותם, אך גם במצב כזה היצורים יוכלו לבצע מספר אינסופי של פעולות בהינתן זמן אינסופי.
התחממות עולמית.
דייסון גרס שקיימת התחממות עולמית וקיימת השפעה של האדם ופליטת פחמן דו-חמצני על ההתחממות. למרות זאת גרס כי הידע והמודלים המודרניים חסרים ואינם מתארים נכון את ההתחממות, וכי התחום סובל מחוסר ביקורת מספקת ורדיפת מבקרים. בנוסף טען שהמשאבים המופנים לטיפול בבעיה יכולים להיות מנוצלים לבעיות גלובליות דוחקות יותר.
מלחמה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת בצבא הבריטי, ותמך בהפצצות הגרעין על יפן. בתקופות מאוחרות יותר היה נגד מלחמת וייטנאם ומלחמת המפרץ, והוגדר על ידי הניו-יורק טיימס כליברל.
דייסון היה נוצרי מאמין, אם כי לא נצמד לכנסייה אחת. הוא טען שהדת משלימה את המדע ולהפך, כשני חלונות נפרדים דרכם אנו מתבוננים בעולם.
נפטר ב-28 בפברואר 2020 בפרינסטון, ניו ג'רזי.
אברהם הרופא פורטאליאוני
אברהם הרופא פורטאלאונה
השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי של רוסיה
השירות הפדרלי הרוסי לפיקוח פיננסי או רוספינמוניטורינג (ברוסית: Федеральная служба по финансовому мониторингу, Росфинмониторинг) הוא הארגון העיקרי ברוסיה שאחראי למאבק בהלבנות הון ומימון טרור. הוקם על פי צו נשיאותי של ולדימיר פוטין ב-1 בנובמבר 2001 בתור הוועדה לפיקוח פיננסי (КФМ России) והיא החלה לפעול ב-1 בפברואר 2002. הארגון ממונה למעשה על המודיעין הפיננסי ברוסיה ומחוצה לה.
השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי הוקם במטרה לשפר את מעמדה הבינלאומי של רוסיה, מאחר שבתחילת המאה ה-21 רוסיה נחשבה לאחד ממרכזי הלבנות ההון הגדולים בעולם.
מטה הארגון נמצא ברחוב מיאסניצקאיה, סמוך לתחנת הרכבת התחתית טורגנייב במוסקבה, רוסיה.
רקע.
עד ספטמבר 2007, השירות היה כפוף למשרד האוצר הרוסי. ב-9 במרץ 2004 הוועדה הפכה לשירות פדרלי ובשנת 2007 הוחלט להכפיף את הארגון ישירות לממשלת הפדרציה הרוסית.
מאז דצמבר 2002, הארגון נוהג לשגר דו"חות קבועים לבנק המרכזי של רוסיה ובהם הרשימה השחורה של הבנקים שמסתירים את הכנסותיהם ועשויים להיות מעורבים בהלבנות הון. החל מינואר 2003 הארגון עורך דו"חות על אנשים וארגונים החשודים בהלבנות הון והחל ממרץ 2003, הארגון מחזיק ברשותו את רשימת המדינות שבהן נפוצה הלבנת ההון. הארגון נחשב לנציג רוסיה ב-FATF: כוח המשימה הבינלאומי למאבק בהלבנות הון, ביחידות המודיעין הפיננסי "אגמונט" ובקבוצה האירו-אסייתית למאבק בהלבנות הון ומימון טרור.
ראם נאראיאן
רם נאראיין (נולד ב-25 בדצמבר 1927), המוכר גם תחת התואר פנדיט, הוא מוזיקאי הודי אשר הפך את השימוש בכלי הקשת ההודי סראנגי למוכר בעולם ככלי נגינה בהופעות סולו של מוזיקה הינדית קלאסית. נאראיין הוא נגן הסראנגי הראשון שזכה להצלחה בינלאומית.
נאראיין נולד ליד אודייפור ולמד לנגן בסראנגי כבר בגיל צעיר. הוא למד תחת נגני סראנגי וזמרים, וכנער עבד כמורה למוזיקה ונגן דרכים. תחנת All India Radio המבוססת בלאהור שכרה את נאראיין כנגן ליווי לזמרים ב-1944. הוא עבר לדלהי בעקבות חלוקת הודו ב-1947, אך תסכולו מהיותו נגן ליווי ורצונו להיות במרכז הבמה גרמו לו להעתיק את מגוריו למומבאי בשנת 1949, כדי להשתלב בתעשיית הקולנוע ההודית.