Virgin Killer הוא אלבום הסטודיו הרביעי שיצרה להקת הרוק הכבד הגרמנית הסקורפיונז. האלבום הושק בשנת 1976, והיה לאלבומם הראשון שמשך תשומת-לב מחוץ לתחומי אירופה. עטיפת האלבום המקורית, המציגה ילדה בטרום גיל ההתבגרות במערומיה, היוותה סלע מחלוקת בארצות הברית וביתר רחבי העולם; אי לכך, האלבום נמכר גם בעטיפות אחרות. העטיפה מתייחסת לזמן כרוצח התמימות.
בדומה ליתר אלבומי הסקורפיונז בהם לקח חלק הגיטריסט הראשון של הלהקה אולי ג'ון רות': הוא "כשל למשוך תשומת לב מיוחדת בארצות הברית" אך היה "פופולרי למדי ביפן" בה העפיל למקום ה-32 במצעדי הפזמונים.
האלבום היה צעד נוסף בדרכה של הלהקה ממוזיקה פסיכדלית אל הרוק הכבד. המבקר וינסנט ג'פריז מ-Allmusic העריך בדיעבד כי האלבום היה "הראשון מארבע השקות סטודיו שעיצבו את הסקורפיונז ואת הצליל המטאלי שלהם שהיה לימים בעל השפעה רבה." ג'פריז מוסיף ומצביע על הסינגל שעל שמו קרוי האלבום ועל "Pictured Life" ככאלה הנמנים עם "הסינגלים הבולטים ביותר של הסקורפיונז בכל הזמנים."
מספר שירים מהאלבום זכו לגרסאות כיסוי, ביניהם השיר "Yellow Raven" שזכה בשנת 2009 לגרסת כיסוי על ידי להקת המטאל המתקדם השוודית Pain of Salvation.
שירים.
צד אחד:
צד שני:
הלינץ' בשפרעם
פט ג'נינגס
פטריק אנתוני ג'נינגס (באנגלית: Patrick Anthony Jennings; נולד ב-12 ביוני 1945 בניורי, צפון אירלנד) הוא כדורגלן עבר צפון אירי ששיחק בעמדת השוער, והשתתף בלמעלה מ-1,000 משחקים בקריירה.
קריירה.
בתחילת הקריירה שלו שיחק ג'נינגס בקבוצה עד גיל 18 של שמרוק רוברס, אך לאחר זמן מה החל לעסוק בכדורגל גאלי עד גיל 16, אז הצטרף לניורי טאון מהעיר שבה גדל. ג'נינגס הפגין יכולת טובה, ובמאי 1963 הועבר לווטפורד האנגלית מהליגה השלישית. גם במדיה הוא המשיך להפגין את יכולתו הגבוהה, ושיחק בכל אחד ממשחקי המועדון בעונתו הראשונה, ובסופה הועבר לטוטנהאם הוטספר תמורת 27,000£.
ב-15 באפריל 1964, בגיל 18 ובעוד משחק עבור ווטפורד, ערך ג'נינגס את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת במשחק נגד נבחרת ויילס במסגרת אליפות הבית הבריטית. המשחק הסתיים בניצחון של אירלנד בתוצאה 3 - 2; שחקן נוסף שערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו במשחק זה היה ג'ורג' בסט.
ג'נינגס שיחק במשך 13 שנים בווייט הארט ליין, ובסך הכול הופיע במדי טוטנהאם ב-591 משחקים בכל המסגרות, מתוכם 472 בליגה. ב-1967 הוא זכה עם טוטנהאם בגביע ה-FA, בגביע הליגה ב-1971 ו-1973, ובגביע אופ"א ב-1972. במשחק מגן הצדקה נגד מנצ'סטר יונייטד שנערך ב-1967 הוא הצליח לכבוש את שערו היחיד בקריירה. ב-1973 הוא זכה בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות עיתונאי הכדורגל, ושלוש שנים מאוחר יותר בתואר כדורגל השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות שחקני הכדורגל.
באוגוסט 1977 הועבר ג'נינגס למועדון הכדורגל ארסנל, היריב הידוע ביותר של טוטנהאם, כיוון שבטוטנהאם האמינו כי הוא על סף סיום הקריירה שלו. אולם, ג'נינגס שיחק בארסנל במשך שמונה עונות, בהן סייע למועדון להעפיל לשלושה משחקי גמר של גביע ה-FA (1978, 1979 ו-1980). אולם, רק המשחק השני, נגד מנצ'סטר יונייטד, הסתיים בניצחון של ארסנל. במשך שמונה השנים שבהן שיחק עבור ארסנל הוא השתתף ב-327 משחקים, מתוכם 237 בליגה. בזמן ששיחק בארסנל ג'נינגס היה חלק מסגל הנבחרת הצפון אירית שהעפילה לסיבוב השני במונדיאל 1982.
לאחר פרישתו מכדורגל קבוצתי ב-1985 הוא חזר לטוטנהאם, ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון על מנת שיהיה בכושר לקראת השתתפותה של נבחרת צפון אירלנד במונדיאל 1986. זמן קצר לאחר המונדיאל הוא חזר לשמרוק רוברס, והשתתף במשחק לזכרו של הבלם המרכזי שיי ברנן.
משחקו הבינלאומי האחרון של ג'נינגס נערך ביום הולדתו ה-41, ובאותה תקופה הוא היה השחקן המבוגר ביותר שמשתתף במונדיאל. המשחק היה האחרון בשלב הבתים של מונדיאל 1986, וצפון אירלנד הפסידה בו לנבחרת ברזיל בתוצאה 0 - 3. בסך הכול הופיע ג'נינגס 119 פעמים במדי הנבחרת, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה.
ג'נינגס החל לעבוד כמאמן שוערים לאחר פרישתו, ועסק בתפקיד זה בטוטנהאם עד 1993. בשנת 2003 צורף שמו של ג'נינגס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי כהוקרה על הכישורים שהפגין בליגה האנגלית.
בנו של ג'נינגס, פטריק ג'וניור, משחק גם כן כשוער.
דוד צירקין צפריר
דוד צירקין (1892 - נובמבר 1974) היה מומחה לגננות ושתלנות בארץ ישראל.
קורות חיים.
דוד צירקין נולד ב-1892 בעיירה ויטקה (מחוז מוהילב) שליד העיר הומל ברוסיה. בעיירה בת עשרות אלפי התושבים היו רחובות היהודים שונים מאלה של הנוצרים. שפע עצי הנוי והפרי ברחובות הנוצרים - שלא כמו ברחובות היהודיים - הרשים מאוד את הילד דוד צירקין, וגרם לו להתענין בבוטניקה, לקרוא ספרות בנושא, ולערוך ניסויים ראשונים בשתילה, ריבוי צמחים, איסוף פרחים, ייבושם והגדרתם.
בנעוריו נטה צירקין לסוציאליזם, ורק כשהכיר את צבי שץ וחבריו ברומניה - אליה עברה משפחתו - הצטרף לציונות ומיזג את שתי ההשקפות הללו.
בשנת 1911 התקיימה ברומניה ועידה של "קבוצות טרומפלדור" בה הוחלט שחלק מחבריה יעלה לארץ ישראל ויהווה שם גרעין להתיישבות קומונה חקלאית בגליל. באותה שנה עלה צירקין לארץ ישראל והצטרף לקומונה של טרומפלדור בחוות מגדל, בה היו כ-12 חברים אשר עבדו ביום בפלחה ובניסיונות חקלאיים שונים. הלילות הוקדשו, בהדרכת טרומפלדור, ללימוד דרכי פעולתן של הקומונות שקמו בעולם ובחיפוש דרכים להתאימן וליישמן בארץ ישראל.
בשנת 1912 התפרקה הקומונה במגדל. צירקין עבר עם שץ ורעייתו לבן שמן, שם נפגש עם יבניאלי, ברל כצנלסון ונח נפתולסקי. הוא עבד עמם ולמד מהם שתלנות.
לאחר התלבטויות רבות, התגייס ב-1917 לגדודים העבריים, שכן הגיוס הסיט אותו ממטרתו לעסוק בעבודת האדמה. לאחר המלחמה נמנה צירקין עם ועד פועלי הגליל וב-1920 התמנה לנציג פועלי הגליל בוועידת היסוד של ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל.
בשנת 1920 הצטרף לגדוד ע"ש יוסף טרומפלדור. והיה בין חברי קבוצת "רושמיה" שעסקה בייעור הכרמל. בשנת 1921 הצטרף כחבר לקיבוץ עין חרוד והקים בו משתלה לשתילי אורן. לימים התרחבה המשתלה למשתלת עצי יער, עצי אורן, גפנים וצמחי נוי. ב-1924 השתלם צירקין בגננות בגרמניה וגם היה שם פעיל ב"החלוץ". ב-1929 השתלם בשתלנות בצרפת, בגרמניה ובאיטליה. כך הכיר שיחים בפריחתם ורכש ידע בניהול ענף הגננות ומגוון פניו.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקם ארגון "משתלות הקיבוץ המאוחד" וצירקין שימש בו כמדריך מקצועי לכל המשתלות, וגם דאג לתוכנית נוי ייחודית בכל קיבוץ. בעין חרוד הקים מכון לריבוי צמחים וערך מחקרים עם הפרופסורים קוניס ומיכאל אבן ארי מהאוניברסיטה העברית.
בשנת 1943 עם הקמת שלושת המצפים בנגב (בית אשל, רביבים, גבולות) ערך בהם צירקין ניסיונות בייעור השטחים המדבריים המגוונים בסביבתם. ב-1947 הביא לעבודה במכון בעין חרוד את האגרונום אליה ווגה כדי לבנות את ענף השתלנות באופן יותר מדעי ושיטתי.
עם קום המדינה, מונה צירקין למנהל המדור לשתלנות וגננות במשרד החקלאות. מיוזמותיו כמנהל המדור:
צירקין היה חבר בקיבוץ עין חרוד. שם הקים משפחה ענפה: 4 בנות מנישואיו הראשונים לשרה נוימן. ובן, צבי, ע"ש ידיד נעוריו צבי ש"ץ, מנישואיו השניים למילכה זיידמן. צירקין נפטר בשנת 1974 ונקבר בקיבוצו.
האידאולוגיה תמיד הייתה חשובה בעיניו. בשנותיו הראשונות בארץ התכתב עם א.ד. גורדון, ברל כצנלסון, דוד בן-גוריון ולוי אשכול. עד יומו האחרון נהג להגיב בכתב למאמרים שקרא בעיתונים.
הקדיש את חייו לייעור הארץ, ולמלאה בצבעי פרחים, שיחים ועצים.
עבודתו בתחום הספרות המקצועית.
במשך כל השנים דאג להוצאת ספרות מקצועית כאשר בכל מקצוע דאג לשתף את המומחה בתחום בארץ. פרסם מאמרים מקצועיים ב"השדה לגן ולנוף".
פטריק ג'נינגס
פאט ג'נינגס
פיזור ראמן
אצטדיון מסטאייה
אצטדיון מסטאייה (בספרדית: Estadio de Mestalla), ובקיצור מסטאייה (בספרדית: Mestalla), הוא אצטדיון כדורגל הנמצא בעיר ולנסיה שבספרד. מסטאייה הוא ביתה של קבוצת ולנסיה. האצטדיון מכיל 48,600 מקומות, והוא האצטדיון השמיני בגודלו בספרד.
היסטוריה.
ב-20 במאי 1923 נחנך האצטדיון במשחק ידידות בין שתי הקבוצות של העיר, ולנסיה ולבאנטה. חנוכת האצטדיון משמעותה עבור האוהדים גם פרידה מאצטדיון הקבוצה הקודם, אלגירוס, שהיה ביתה הראשון. עם פתיחתו, כשולנסיה טרם השתייכה לליגה הבכירה, האצטדיון הכיל 17,000 מקומות. הצלחתה של ולנסיה באותה תקופה הובילה להרחבתו הראשונה ב-1927, לאחריה הכיל 25,000 מקומות, לפני שניזוק קשות במלחמת האזרחים, במהלכה שימש האצטדיון כמחנה ריכוז וכמגרש גרוטאות.
לאחר שהאצטדיון שופץ מנזקי המלחמה, הצליחה ולנסיה לזכות בתארה הראשון, גביע המלך הספרדי, ב-1941. עשור מוצלח שכלל שלוש אליפויות ושני גביעים עודד את מנהלי הקבוצה להשקיע באצטדיון ולהרחיבו. בשנות ה-50 עבר האצטדיון שינוי משמעותי כשהורחב לכמות של 45,500 מקומות, אך האצטדיון ניזוק פעם נוספת בעקבות השיטפון בוולנסיה באוקטובר 1957, שנגרם בעקבות ההצפה של נהר הטוריה. בעקבות ההצפה, האצטדיון שוחזר ואף שופר באמצעים רבים (כגון תאורה מלאכותית), שנחנכו במהלך חג מקומי ב-1959.