על פי מקליט הקול בתא הטייס, הקברניט קם ממקומו ופנה לשירותים, 30 שניות לאחר מכן טייס המשנה אמר בערבית מצרית: "אני מסתמך על אלוהים (אללה)". דקה לאחר מכן הטייס האוטומטי נותק ומיד לאחר מכן שוב אמר טייס המשנה: "אני מסתמך על אלוהים". 3 שניות לאחר מכן, שני המנועים עברו למצב סרק והגה הגובה כיוון את המטוס כך שפנה 30 מעלות כלפי מטה. טייס המשנה חזר על המשפט "אני מסתמך על אלוהים" עוד 7 פעמים, לפני שהקברניט התפרץ במפתיע ושאל "מה קורה? מה קורה?". על פי נתוני הקופסה השחורה, בשלב זה הגה הגובה עבר למצב מפוצל, כאשר הצד השמאלי היה כלפי מעלה והימני כלפי מטה. מצב זה מתרחש כאשר על שני מוטות השליטה מופעל לחץ מנוגד של 23 ק"ג לפחות. בשלב זה שני המנועים כובו, הקברניט שאל: "מה זה? מה זה? אתה כיבית את המנועים?" לאחר מכן הקברניט אמר: "עזוב את המנועים". טייס המשנה ענה "הם סגורים". המילים האחרונות שהוקלטו הן של הקברניט שאמר "משוך (למעלה) איתי", אך נתוני המקליט מצביעים על כך שהגה הגובה נותר במצב מפוצל עד להפסקת ההקלטה. לא היו כלי טיס אחרים באזור, לא היה סימן לפיצוץ על המטוס, המנועים פעלו בצורה תקינה במשך כל הטיסה עד שכובו.
החקירה.
לפי תקנות הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית, הסמכות לחקירת תאונה אווירת שהתרחשה במים בינלאומיים נתוני בידי המדינה שבה רשום כלי הטיס. לבקשת ממשלת מצרים, ה-NTSB הובילו את החקירה בשיתוף רשויות התעופה המצריות. החקירה נתמכה על ידי רשות התעופה הפדרלית, ה-FBI, משמר החופים של ארצות הברית, מחלקת ההגנה של ארצות הברית, מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי, חברת בואינג, איג'יפטאייר ומהנדסים של חברת פראט אנד ויטני.
שבועיים לאחר תחילת החקירה, ה-NTSB הציע להכריז על אירוע פשע בטיסה ולהעביר את החקירה לידי ה-FBI. מצרים התנגדה בתוקף, ועומר סולימאן, ראש המודיעין המצרי, טס לארצות הברית על מנת להשתתף בחקירה.
העריקה של חמדי חנפי טהא.
בפברואר 2000, קברניט חמדי חנפי טהא, שהיה טייס בואינג 767 באיג'יפטאייר, ביקש מקלט מדיני לאחר שנחת בלונדון. בהצהרתו לרשויות בריטניה, הוא טען שיש לו מידע לגבי הנסיבות שהביאו להתרסקות טיסה 990. דווח שהוא אמר שצריך "לעצור את כל השקרים בקשר לאסון", והטיל את מרבית האשמה על הנהלת איג'יפטאייר.
ה-NTSB וה-FBI הגיעו ללונדון על מנת לראיין אותו. על פי טהא, מספר שעות לפני הטיסה, הורד בדרגה טייס המשנה אל-באטוטי על ידי מנהל איג'יפטאייר שהיה על סיפון המטוס.
יועצו של חוסני מוברק, אוסאמה אל-באז אמר: "הטייס לא יכול לדעת שום דבר על המטוס, הסיכוי שיש לו מידע כלשהו הוא קלוש מאוד". גם בכירי איג'יפטאייר הכחישו את טענותיו של טהא. נעשה שימוש מועט במידע שמסר טהא לצורך החקירה ובקשתו למקלט מדיני נדחתה.
חקירת ה-NTSB והמסקנות.
חקירת ה-NTSB התמקדה במהירות בפעולותיו של טייס המשנה אל-באטוטי והדבר עורר ביקורת קטנה יחסית מצד מצרים. ה-NTSB קבעה כי הדרך היחידה להשיג מצב מפוצל בהגה הגובה היה אם ההגה במושב שמאל (מושב הקברניט) מכוון את המטוס כלפי מעלה, וההגה במושב ימין (מושב טייס המשנה), מכוון את המטוס כלפי מטה. כל השערה לכשל מכני שהועלתה על ידי הרשויות המצריות, נבחנה על ידי ה-NTSB ולא נמצאו הוכחות תומכות. ה-NTSB הצביע על כך ששום כשל מכני שהם או שהרשויות המצריות העלו לא תאם לממצאים באתר ההתרסקות, ושגם אם היה קשר מכני בהגה הגובה, מטוסי בואינג 767 יכולים להתגבר על מצב זה.
הדוח הסופי של ה-NTSB הופץ אחרי שנתיים של חקירה, ב-22 במרץ 2002, ואלה היו מסקנותיו:המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה קובעת כי הסיבה הסבירה להתרסקות טיסה 990 של איג'יפטאייר היא יציאה של המטוס ממצב שיוט בגובה נורמלי ופגיעה במי האוקיינוס האטלנטי, כתוצאה מפעולות השליטה של טייס המשנה במטוס. הסיבה לפעולות טייס המשנה לא נקבעה.
חקירת ה-ECAA והמסקנות.
לאחר העברה רשמית של החקירה לידי ה-NTSB, הרשויות המצריות לא היו מרוצות מהכיוון שהחקירה לוקחת והחליטו לפתוח בחקירה משלהם. דוח ה-ECAA קבע: "טייס המשנה החלופי לא התרסק במכוון לאוקיינוס", ושכשל מכני הוא "גורם סביר שככל הנראה גרם לתאונה".
Infamy and the Breed
Infamy and the Breed הוא אלבום הבכורה של להקת הדת' מטאל המלודי השוודית זונריה. האלבום יצא לאור ב-3 בספטמבר 2007.
האגודה הבין-לאומית של רופאים למניעת מלחמה גרעינית
האגודה הבין-לאומית של רופאים למניעת מלחמה גרעינית (באנגלית: International Physicians for the Prevention of Nuclear War – IPPNW) הוא ארגון א-פוליטי המאגד אגודות רפואיות לאומיות ב-63 ארצות, המייצג רופאים, סטודנטים לרפואה, עובדי מקצועות רפואיים אחרים ואנשים השותפים למטרה של יצירת עולם שליו ובטוח החופשי מאיום של מלחמה גרעינית. מטה הארגון שוכן בסומרוויל, מסצ'וסטס, ארצות הברית. ב-1985 הוענק ל-IPPNW פרס נובל לשלום.
השותפים לפעילותו של IPPNW הם ארגונים רפואיים לאומיים עם מחויבות משותפת לפירוק הנשק הגרעיני ומניעת מלחמה גרעינית. הארגונים הלאומיים שונים בגודלם, החל מקומץ של רופאים וסטודנטים לרפואה המסורים לרעיון ועד לעשרות אלפי פעילים ותומכים. כפדרציה עולמית של ארגונים עצמאיים, הארגון מבצע מגוון של פעילויות הקשורות למלחמה, בריאות, צדק חברתי ופעילות סביבתית.
היסטוריה.
תקופת המלחמה הקרה.
האגודה הבין-לאומית של רופאים למניעת מלחמה גרעינית נוסדה ב-1980 על ידי רופאים מארצות הברית ומברית המועצות שחלקו מחויבות משותפת למניעתה של מלחמה גרעינית בין שתי הארצות. על פי העיקרון הראשון של מקצוע הרפואה – הרופא מחויב למנוע את מה שהוא לא יכול לטפל בו – התאגדה פדרציה עולמית של רופאים כדי להסביר לקובעי המדיניות ולציבור את העובדות הרפואיות והמדעיות בנוגע למלחמה גרעינית ולתמוך בפירוק נשק גרעיני ברמה עולמית.
שני יושבי הראש המייסדים של האגודה היו ברנרד לאון מארצות הברית וייבגני חזוב מברית המועצות. השניים החלו לפעול יחדיו בשיתוף עם מייסדים נוספים של הארגון, כולל ג'ים מולר ואריק צ'יביאן מארצות הברית ומיכאיל קוזין ולאוניד אילין מברית המועצות. הם הקימו צוות שינהל מחקר מדעי יסודי המבוסס על נתונים שנאספו על ידי רופאים יפנים שחקרו את ההשפעות של הפצצות האטומיות שהוטלו על הירושימה ועל נגסאקי ועל פי הידע שלהם על ההשפעות הרפואיות של הפציעות שנגרמו כתוצאה מכוויות, הדף וקרינה.
הרופאים השמיעו אזהרה רפואית לאנושות: מלחמה גרעינית תהיה המגפה הסופית, שלא יהיה לה ריפוי ולא מענה רפואי משמעותי. המסר שלהם הגיע לאוזניהם של מיליונים ברחבי העולם. ראש ממשלת ניו זילנד, דייוויד לאני אמר: "IPPNW הפך את המציאות הרפואית לחלק מהמציאות הפוליטית".
בחמש שנות פעילותו הראשונות, עבד הארגון בשיתוף פעולה צמוד עם הארגון האמריקאי המסונף לו "רופאים למען אחריות חברתית" (Physicians for Social Responsibility) ועם הארגון המסונף לו בברית המועצות, הדריך בעלי מקצועות רפואיים, מנהיגים פוליטיים ואת הציבור על ההשלכות הרפואיות והסביבתיות של לוחמה גרעינית. עבור מאמציו אלו, שאיחדו רופאים משני צדי המתרס במהלך המלחמה הקרה, הוענק ב-1984 לארגון "פרס החינוך לשלום של אונסק"ו וב-1985 הוענק לו פרס נובל לשלום. בהודעה שפרסמה ועדת פרס נובל לשלום, נאמר כי IPPNW "ביצעה שירות משמעותי לאנושות על ידי הפצת מידע מוסמך ועל ידי יצירת מודעות להשלכות הרות האסון של לוחמה אטומית".
לאחר המלחמה הקרה.
אף על פי שהמלחמה הקרה הסתיימה ב-1991 עם קריסתה של ברית המועצות, המשיכו ארצות הברית ורוסיה להחזיק אלפי כלי נשק גרעיניים שהיו ערוכים לשיגור בהתראה קצרה של דקות. הפצת הנשק הגרעיני והטרור הגרעיני הוסיפו לסכנה הגרעינית בעולם שלאחר המלחמה הקרה.
במהלך שנות התשעים, הקים הארגון ועדה בין-לאומית שתחקור את ההשפעות הבריאותיות והסביבתיות של ייצור כלי נשק גרעיניים והניסויים בהם ויחד עם "המכון למחקר האנרגיה והסביבה" (Institute for Energy and Environmental Research) תיעדה את ההשפעות הללו. הוועדה הוציאה לאור סדרה של ספרים כולל: "שמיים וארץ רדיואקטיביים", "פולוטוניום: זהב המוות של העידן הגרעיני" ו"שממה גרעינית", שהיה מחקר מקיף על ההשפעה הסביבתית של תעשיית ייצור הנשק הגרעיני.
באוקטובר 2007, הובילו ה-IPPNW ו"החברה המלכותית לרפואה" בבריטניה, בחסות משותפת, ועידה שהתקיימה בלונדון ושסקרה את המצב הנוכחי של הידע על השפעות הנשק הגרעיני. נתונים מדעיים על ההשפעות על האקלים העולמי של מלחמה גרעינית, שהוצגו לוועידה, נעשו הבסיס למיזם של ה-IPPNW על "רעב גרעיני".
בשנים האחרונות, משכו מחדש ה-IPPNW וסניפיו תשומת לב להשפעות הבריאותיות והסביבתיות של כריית ועיבוד אורניום, ניהלו סקרים בריאותיים בקהילות בהודו ואתגרו את תוכניותיה של אוסטרליה להרחיב את יצוא האורניום שלה. ב-2010, העבירה המועצה הבין-לאומית של הארגון החלטה הקוראת לאיסור עולמי על כריית אורניום בשל הסכנות שהיא יוצרת לבריאות הציבור ולסביבה.
IPPNW ערך גם מחקר על הסכנה הגרעינית בחצר האחורית של מקצוע הרפואה, השימוש בכורים של אורניום מועשר לייצור איזוטופים רפואיים, וניהל מסע תעמולה להסבתם של כורים פגיעים אלה לאורניום שלא ניתן להפכו לכלי נשק גרעיניים.
ב-2007 שיגר הארגון מסע תעמולה לפירוק הנשק הגרעיני (ICAN). כיום הוא מוביל מערכה רפואית חוץ ממשלתית למען אמנה בין-לאומית לאיסור ולחיסול הנשק הגרעיני, יחד עם יותר מ-200 ארגונים הומניטריים, סביבתיים, ארגוני זכויות אדם, שלום ופתוח ביותר מ-80 ארצות.