פטירת בעלה לא עצרה את רצף פעילותה, ובמיוחד למען הנשים. מפעל חיים שלה היה בית החולים לחולי נפש "עזרת נשים" בירושלים, אשר בשנות האלפיים נושא את שמה, "בית חולים הרצוג". בין השאר דאגה הרצוג לפתיחת מחלקה מיוחדת לטיפול בנפגעי סמים בשנת 1975.
בשנת 1975 הוענקו לה תוארי ד"ר לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית ומאוניברסיטת בר-אילן.
על תפיסתה הדתית כתבה: .
תמכה בשירות לאומי לבנות. נהגה לערוך קידוש מדי בוקר שבת בביתה, גם לאחר פטירת בעלה. לצד פעילותה הציבורית הרחיבה אופקיה בספרות, בתיאטרון ובמוזיקה.
נפטרה במוצאי שבת פרשת ויחי, ט"ו בטבת תשל"ט. בניה הם חיים הרצוג שהיה נשיא מדינת ישראל ה-6, ויעקב הרצוג, שהיה מדינאי ושגריר ישראל בקנדה. בנו של חיים הרצוג הוא יצחק הרצוג נשיא מדינת ישראל.
שאול מזרחי (כדורגלן)
שאול מזרחי (14 באוגוסט 1936 - 2 באפריל 2018), אשר כונה גם שאול המלך, היה מגדולי שחקניה וסמליה של קבוצת בית"ר ירושלים. מזרחי שיחק ברוב שנות הקריירה שלו בעמדת הבלם. מסוף שנות החמישים ועד תחילת שנות השבעים של המאה ה-20 נחשב מזרחי על ידי אוהדיה כמנהיג והסמל של בית"ר ירושלים. כדמות התאפיין בצניעותו ורגישותו.
ביוגרפיה.
שחקן קבוצת הבוגרים של בית"ר ירושלים, עזרא מזרחי, הזמין את מזרחי, שנהג לשחק בילדותו כדורגל עם חבריו, להצטרף לקבוצת הבת "בית"ר יהודה". בהמשך, בעונת 1954/55, ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגת העל הישראלית, וזאת עוד לפני שהיה בן 18, כקיצוני ימני. במשחק בכורתו כבש צמד שערים מול בית"ר תל אביב ובמשך העונה כבש שערים נוספים. בתום אותה עונה ירדה בית"ר ירושלים לליגת המשנה.
למרות גילו הצעיר, היה מזרחי שחקן בולט בקבוצה ואת כינויו "שאול המלך" רכש במהרה. בחלוף שלוש עונות העביר המאמן ארנסט ורמש את מזרחי לתפקיד הבלם. את עונת השיא שלו רשם בשנת 1957. בתפקידו החדש שיחק עד סיום הקריירה שלו. מזרחי נחשב בתקופה הזאת לאחד מהבלמים הטובים בישראל. העובדה ששיחק בנעוריו כשחקן התקפה, השפיעה על סגנון משחקו. יחסית לבלם, הרבה מזרחי להצטרף להתקפת קבוצתו ולכבוש שערים. מזרחי מונה להיות קפטן הקבוצה לאחר פרישתו של שלום ציון. מזרחי היה קפטן הקבוצה במשך מספר שנים, עד שהעביר את התפקיד לחברו לקבוצה, אודי רובוביץ'.
מזרחי שיחק בבית"ר כ-15 עונות ברציפות (אחד משיאני ההופעות של המועדון בכל הזמנים), בהן כבש 40 שערי ליגה. מספר חולצתו היה 5. בסוף עונת 1969/1970 עזב לקבוצת בית"ר לוד ובתום העונה שאחריה פרש ממשחק פעיל והחל לאמן במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים.
מזרחי נפטר ב-2 באפריל 2018, בגיל 81.
טיכון סיומושקין
טיכון זכרוביץ' סיומושקין (ברוסית: Тихон Захарович Сёмушкин; 13 ביוני 1900 - 6 במאי 1970) - איש חינוך וסופר רוסי סובייטי. נודע בעיקר בזכות פעילותו לפיתוח חברתי של צ'וקוטקה והספרים שכתב על הנושא.
ביוגרפיה.
סיומושקין נולד בכפר סטאראיה קוטליה במחוז פנזה. בשנת 1916 סיים בית ספר נוצרי להכשרת מורים והתחיל ללמד. לאחר מהפכת אוקטובר למד עוד בבית ספר מקצועי והמשיך לעבוד כמורה.
בשנת 1924 צורף בתפקיד איש חינוך על ידי שלטונות ברית המועצות למשלחת לסיום הנוכחות של חברת מפרץ הדסון בצ'וקוטקה. סיומושקין התאהב באזור הצפוני הייחודי והמבודד על אף האקלים הקשה והתיידד עם התושבים המקומיים. סיומושקין היה שותף למשלחת סטטיסטית-כלכלית ולמשלחת אנתרופולוגית שחקרו את אזור צ'וקוטקה וייסד במקום מוסדות תרבות ובית ספר ראשון. יחד עם ולדימיר טן-בוגורז השתתף בפיתוח הכתב לשפה הצ'וקצ'ית, שהייתה חסרת כתב לפני כן, ובחיבור ספר לימוד קריאה ראשון בשפה זו.
בשנת 1936 סיומושקין פרסם בעקבות המלצת מקסים גורקי את הנובלה ארץ הצ'וקצ'ים ("צ'וקוטקה" ברוסית) באלמנך לכבוד השנה ה-19 למהפכת אוקטובר. בנובלה תיאר את חוויותיו מעבודתו בביסוס השלטון הסובייטי באזור. בשנת 1949 פרסם את הספר "אליטט פורש להרים", בו הציג את השינויים החיוביים שעברו על העם הצ'וקצ'י בעקבות התפתחות שהביא השלטון הסובייטי. על ספר זה סיומושקין זכה בפרס סטלין.
סיומושקין מת בשנת 1970. על שמו נקרא בית ספר בכפר הולדתו.
Wikimapia
WikiMapia היא יישום רשת המשלב מפות ותצלומי לוויין מגוגל מפות ומערכת ויקי המאפשר למשתמשים להוסיף מידע בצורה של הערות לכל נקודה בכדור הארץ. WikiMapia פותחה על ידי אלכסנדר קוריקין ויבגני סלבייב, והושקה ב-24 במאי 2006 מתוך שאיפה "לתאר את כל העולם".
נכון ליוני 2011, האתר כולל למעלה מ-16 מיליון אתרים מתויגים, ורשומים בו יותר מ-1,200,000 משתמשים, אף שרישום לאתר איננו הכרחי לשם עריכה והוספת תיוגים.
האתר מאפשר להוסיף תיוג למקום באמצעות הגדרת פוליגון סביב האתר, הגדרת שפת ברירת מחדל, כותרת, תיאור וקטגוריות. ניתן לשייך למקום גם תמונות וסרטונים מ-YouTube. בשונה מוויקיפדיה, התוכן הנכתב על ידי המשתמשים נזקף לזכות WikiMapia ולא לזכותם, והתוכן הנתרם אינו תחת רישיון חופשי כך שלשם שימוש במידע באתר יש לקבל אישור מ-Wikimapia.
האתר כולל ממשק בכ-90 שפות שונות, ותמיכה חלקית בעברית.
האתר ממומן בחלקו באמצעות פרסומות Google ads.
איש הברזל (פיתוח גוף)
תחרות איש הברזל (באנגלית: Ironman Pro Invitational) היא תחרות פיתוח גוף שנערכת כל שנה על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). היא נערכה לראשונה בשנת 1990 והיא נחשבת לאחת מתחרויות פיתוח הגוף הטובות ביותר בה שלושת הפיינליסטים מוכשרים אוטומטית לתחרות מר אולימפיה. האתלט שמחזיק במספר הרב ביותר של זכיות הוא פלקס ווילר עם חמישה תארים, מיד אחריו נמצא כריס קורמייר עם ארבעה תארים.
ג'אבליה
יישום תוכנית ההתנתקות
פיגר אולימפיה
פיגר אולימפיה (באנגלית: Figure Olympia) היא תחרות תזונה לנשים הנערכת כל שנה כחלק מתחרות מר אולימפיה על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). התחרות נערכה לראשונה בשנת 2003. דוואנה מדינה זכתה במרבית התארים עם 3, אחריה לני לין עם 2. מדינה ולין הן למעשה 2 הזוכות היחידות בתחרות זו.
פיטנס אולימפיה
פיטנס אולימפיה (באנגלית: Fitness Olympia) היא תחרות גזרה לנשים הנערכת כל שנה, במסגרת שבוע אולימפיה, על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB), ארגון בינלאומי של פיתוח גוף. התחרות נערכה לראשונה בשנת 1995. סוזי קורי, מתמודדת הגזרה הטובה בעולם, זכתה במרבית התארים (ארבעה). מיד אחריה אדלה גרסיה (שלושה).
ברנרדו מיגלי
לואיס סווארז
ריקארדו סאמורה
מיסטר אולימפיה
ריקרדו סאמורה
סרג'י ברחואן
ג'וזף גווארדיולה
ג'וזף גווארדיאולה
ערים הקרויות על שמה של ירושלים
עמוס קלונר
עמוס קְלוֹנֶר (Kloner; 26 בפברואר 1940 – ט' באדר ב' תשע"ט, 15 במרץ 2019) היה פרופסור במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן וחתן פרס א.מ.ת במדעי החברה בשנת 2005.
ביוגרפיה.
עמוס קלונר נולד וגדל בגבעתיים בבית ציוני עם ערכי עבודה. הוא האמצעי בין שלושה ילדים, הוריו הם דינה ופסח קלונר, שעלו כחלוצים מפולין ורוסיה בשנות השלושים. אביו עבד שנים רבות כפועל בניין ורק במלאת לו חמישים נהיה מנהל חשבונות. עמוס קלונר היה חבר השומר הצעיר ומדריך בתנועה והיה פעיל מאוד בידיעת הארץ. למד בתיכון חדש בתל אביב שם בשיעורי תנ"ך החל להתעניין בהיסטוריה של העולם העתיק וארץ ישראל בכלל זה. בצבא שירת בנח"ל המוצנח. השתתף בפעולות מחקריות התנדבותיות וביניהן המשלחת למדבר יהודה ב-1961. למד את לימודיו האקדמיים מהתואר הראשון עד השלישי באוניברסיטה העברית. עשה תואר ראשון בארכאולוגיה וגאוגרפיה בשנים 1962–1965, תואר שני בארכאולוגיה בשנים 1969–1972 ודוקטורט בשנים 1975–1980. נושא עבודת הדוקטורט היה "קברים וקבורה בירושלים בימי הבית השני" והוא נערך בהדרכת הפרופסורים הארכאולוג אברהם נגב וההיסטוריון שמואל ספראי. במהלך לימודיו השתתף בחפירות רבות, בהן ערד, תל נגילה, עין גדי, תל חצור, מגדים וממשית.
במלחמת ששת הימים היה בין משחררי ירושלים ולחם במסגרת הסיירת הירושלמית בפיקודו של יוסי לנגוצקי. בשנים 1969–1971 ריכז וניהל קורסים למורי דרך בירושלים וכן כיהן כמזכיר האגודה לסקר ארכאולוגי של ישראל. כיהן כארכאולוג מחוז ירושלים ושפלת יהודה באגף העתיקות והמוזיאונים בשנים 1971–1989. לאחר מלחמת יום הכיפורים השתתף בסקר ארכאולוגי במובלעת הסורית. מ-1989 עד 2001 ניהל את החפירות של מרשה ובית גוברין. במקביל בשנים 1978–1980 חפר את בית הכנסת ברימון וכן ניהל חפירות רבות באתרים רבים בשפלת יהודה ובירושלים. לימד באוניברסיטת חיפה בשנים 1975–1978 וב-1980 הצטרף למחלקה ללימודי ארץ ישראל, שהפכה מאוחר יותר למחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. ב-1984 מונה למרצה בכיר, ב-1988 לפרופסור חבר, ב-2001 מונה לפרופסור מן המניין. אחרי צאתו לגמלאות, הוענקה לו ב-24 במרץ 2009 דרגת פרופסור אמריטוס.
בשבתונים שהה בעיקר באוקספורד. קלונר היה חבר במועצה לארכאולוגיה ובועדת השימור של המועצה, חבר במועצת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, במועצות המערכת של מספר כתבי-עת ארכאולוגיים ובגופים מקצועיים נוספים.
נפטר ב-15 במרץ 2019. הותיר אחריו אישה, חנה, וארבעה ילדים. התגורר במודיעין.
מחקריו.
עמוס קלונר היה ארכאולוג, אשר עיקר עיסוקו היה בתקופות ההלניסטית, הרומית והביזנטית.
מחקר עיר הקברים של ירושלים בימי הבית השני.
ספרו של קלונר (ביחד עם בועז זיסו) ראה אור בהוצאת יד יצחק בן-צבי והחברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה בשנת 2003. מהדורה באנגלית יצאה לאור ב-2007 והיא מורחבת ומעודכנת.