בדור הרנסאנס, עם עליית קרנן של הלשונות הקלאסיות וההתעסקות המחודשת בחקר הדקדוק, אנו מוצאים כבר התעסקות מפורטת למקורותיו של הכתב העברי והתחקות אחר צורתו. במאה השש עשרה מתאר רבי משה באסולה (1480–1560) בחיבורו "ספר מסעות" את צורת אותיות האלפבית השומרוני (ראו תמונה 1). את דבריו מביא גם רבי עזריה מן האדומים (1513–1578) במאמרו "על האותיות של כתב עבר הנהר ועל שקל הקודש", שם הוא מצרף תעתיק של צורת האותיות (ראו תמונה 2). בנוסף הוא מתאר כי הוא ראה אף מטבע כמו זה שמתאר הרמב"ן עם כתובת בכתב עברי עתיק והוא מצרף תרשים של המטבע עם הכתובת ותיקון לקריאה שקרא הרמב"ן (ראו תמונה 3).
בעת החדשה.
הדים לכתב העברי הקדום נשתמרו במסורות העת העתיקה בדברי הירונימוס וחז"ל, והכתב השומרוני שהיה ידוע לתושבי ארץ ישראל שבימי הביניים ולעולי הרגל שתרו בה – זוהה עם הכתב העברי הקדום, (על אף שהוא פיתוח מאוחר שלו, ואינו זהה לו למעשה). הדים משובשים שלו הגיעו לשמע האירופאים בשלהי ימי הביניים, אולם רק בראשית המאה ה-17, כשהגיעו לראשונה כתבי יד שומרוניים לאירופה, ניתן היה לחוקרים לעמוד על צורתו לראשונה בצורה ראויה.
כמו כן בראשית העת החדשה עלה העיסוק בנומיסמטיקה, ודבר קיומם של מטבעות עם כתובות עבריות עתיקות כמו גם פיניקיות הופץ ונחקר, (אם כי מטבעות עם כתובות עבריות היו ידועות כבר בימי הביניים). באותה התקופה התוודעו החוקרים גם לכתב הפיניקי באמצעות כתובות פלאוגרפיות שנחקקו על גבי מצבות ואבנים, ומאוחר יותר, בשלהי המאה התשע עשרה, עם התגברות החקר הארכאולוגי בארץ ישראל, התוודעו החוקרים גם לכתובות פלאוגרפיות עבריות כמו מצבת מישע (1868), כתובת השילוח (1880), לוח גזר (1908) ועוד רבים אחרים.
לקריאה נוספת.
ספרות ארכאית
דגל נורווגיה
דגל נורווגיה (בנורווגית: Norges flagg ובנורווגית חדשה: Det norske flagget) הוא דגלה הלאומי של נורווגיה. עיצובו הוא צלב נורדי המורכב מצלב כחול מוקף בתוך צלב לבן, על רקע אדום. החלק האנכי של הצלב מקביל לצד התורן בסגנון הדנבּרוֹוּ, דגל דנמרק. יחס החלקים בדגל הלאומי הם ברוחב: 6-1-2-1-12 ובגובה: 6-1-2-1-6.
יחס החלקים בדגל המדינה, המשמש כדגל הצי הנורווגי, הוא: 6-1-2-1-6-11 אופקית ו-6-1-2-1-6 אנכית.
היסטוריה.
מהמאה ה-16 ועד 1814 השתמשה נורווגיה באותו דגל כמו דנמרק, שכן המדינות היו מאוחדות. בשנת 1814 אימצה נורווגיה העצמאית את הדגל הדני שבו היה ממוקם אריה נורווגי סמוך לתורן. דגל זה היה בשימוש עד 1821. ב-1814 אוחדה נורווגיה עם שוודיה, ובשנת 1815 הוצג דגל משותף לשתי המדינות - דגל שוודיה המסורתי, עם צלב לבן על רקע אדום בפינה השמאלית העליונה (הקנטון). עיצוב זה היה בשימוש דגלים ממשלתיים ודגל אוניות צי הסוחר שעברו את כף פיניסטר. דגל נורווגי ייחודי עוצב בשנת 1821 על ידי פרדריק מלצר, חבר הסטורטינג (הפרלמנט הנורווגי).
בתחילה השתמשו בעיצוב החדש רק במימי הים הצפוני, שכן לנורווגיה לא היה הסכם עם שודדי ים של צפון אפריקה. בשנת 1844 הוחלף הצלב הלבן בקנטון של שני דגלי המדינות עם סמל האיחוד השוודי-נורווגי, סמל המשלב את הצבעים השוודים והנורווגים. הסמל כונה בפי רבים ה"סילדסלאטן", בשל העובדה שהוא דומה לסלט מליח. עם אובדן התמיכה באיחוד עם שוודיה בקרב העם הנורווגי, הסיר הפרלמנט הנורווגי את סמל האיחוד מהדגל הלאומי ודגלי ספינות צי הסוחר בשנת 1898. עם פירוק האיחוד בשנת 1905 הוסר הסמל גם מדגל המדינה. שוודיה שמרה את הסמל בדגלה עד 1906.
סמליות.
פרדריק מלצר חש שהדגל צריך לכלול צלב נוצרי בתוכו, כמו שאר דגלי מדינות סקנדינביה (שוודיה ודנמרק). מדינות דמוקרטיות רבות כגון ארצות הברית, הולנד, וצרפת השתמשו בצבעים אדום, לבן וכחול, ולכן, כחלק מרצונו של מלצר לסמל את בחירתה של נרווגיה בחופש, השתמש בצבעים אלה בדגל. מלצר בנה את העיצוב שלו על בסיס הדגל הדני, שהיה גם דגל נורווגיה עד 1814. הצלב הכחול הוא התייחסות לצבע הכחול של הדגל השוודי.
Extreme Programming
Extreme Programming (או בקיצור XP) היא מתודולוגיית פיתוח תוכנה שנהגתה על ידי קנט בק. המתודולוגיה תוארה לראשונה בשנת 2000 בספרו של בק eXtreme Programming Explained, אך קדמו לו פרסומים לא רשמיים ודיונים רבים בחוגי פיתוח תוכנה זריז והנדסת תוכנה.
שמה של המתודולוגיה ניתן לה בשל העובדה שהשיטות המשמשות אותה הן מחמירות מאוד, ובעת פרסומה נחשבו כקיצוניות יחסית לשיטות הקיימות בתעשייה. המתודולוגיה, כפי שרומז שמה, מפרטת שורה של טכניקות בתחום התכנות ופחות בתחומים אחרים של הנדסת תוכנה. מערכות המפותחות לפיה גמישות מאוד לשינויים, וניתן להרחיבן בקלות ובאופן בטוח. כדי להשיג גמישות זו, XP משתמשת בשיטת פיתוח מונחה-בדיקות שעיקריה הם כתיבת דרישות המערכת כסט של בדיקות הניתנות להרצה, ופיתוח הבדיקות קודם לפיתוח הפונקציונליות. שיטה זו דורשת הבנה טובה של עקרונות תכנות מונחה-עצמים ומשמעת עצמית גבוהה.
יסודות ומונחים.
ערכי היסוד של XP הם:
XP משתמשת במספר מונחים:
עקרונות.
מהיסודות שלעיל, יצרה XP תריסר מנהגים / עקרונות (practices), המסודרים בשלושה מעגלים:
אימוץ.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 חל גידול מהיר בהתעניינות ב-XP ויותר פרויקטים ובתי תוכנה בחרו בה כדרך פיתוח. כיוון ש-XP היא שיטה כמעט טוטאלית בדרישותיה, רוב בתי התוכנה שבחרו בה יצרו לעצמם מתודולוגיות פיתוח עצמאית, המבוססת על שילוב בין עקרונות XP לעקרונות שיטות פיתוח קלאסיות. חברות תוכנה רבות נרתעו מהפעילויות הקיצוניות של XP, ובפועל רוב מיישמי השיטה עשו זאת באופן חלקי.
עובדיה
עובדיה הוא ספר בתנ"ך, המתאר את נבואתו של הנביא עובדיה. הספר הוא הקצר ביותר מבין ספרי התנ"ך והוא כולל פרק אחד ובו 21 פסוקים. זהו הספר הרביעי בתרי עשר, אחרי הושע, יואל ועמוס ולפני ספר יונה. ככל הנראה הספר סודר במקום זה כיוון שנבואתו, העוסקת באדום, משלימה את נבואתו האחרונה של עמוס, בסדר הכרונולוגי לפי חז"ל נבואת עובדיה קודמת ליונה ובנוסף לכך מופיעה בו נבואה לגויים בדומה לנבואת יונה אשר הוקדשה כולה לגויים. ספר עובדיה נקרא בהפטרה של פרשת וישלח.
הרקע לנבואה.
ספר עובדיה מתרכז בעיקרו בחזון נבואי המתאר את נפילת מלכות אדום, השוכנת בהרים. מלכות אדום השתרעה על שטחים נרחבים בארץ ישראל המקראית והיוותה חלק מרכזי בדרך המקשרת בן בבל המקראית למצרים. צדה המערבי של אדום הוא כל מדבר הנגב עד אילת, ואילו צידה מהמזרחי כולל חלקים נרחבים ממדינת ירדן המודרנית. רוב האדומים גרו על מצוקים בהרי ים המלח, ועל כן רבים התיאורים המתייחסים לאזור טופוגרפי זה כדוגמת: שֹׁכְנִי בְחַגְוֵי-סֶלַע מְרוֹם שִׁבְתּוֹ וכו', וכן: אִם-תַּגְבִּיהַּ כַּנֶּשֶׁר, וְאִם-בֵּין כּוֹכָבִים שִׂים קִנֶּךָ--מִשָּׁם אוֹרִידְךָ וגו'.
יחסי אדום וישראל היו מורכבים מאז ומתמיד. אבי אדום מיוחס על פי המקרא לעשו אחי יעקב, ועל בסיס קרבה משפחתית זו מאשים הנביא עובדיה את אדום כי עמדה מנגד ולא עזרה לישראל בשעת מפלתם באומר: "יוֹם עֲמָדְךָ מִנֶּגֶד בְּיוֹם שְׁבוֹת זָרִים חֵילוֹ וְנָכְרִים בָּאוּ [שְׁעָרָיו] וְעַל יְרוּשָׁלַ‍ִם יַדּוּ גוֹרָל גַּם אַתָּה כְּאַחַד מֵהֶם". מפלה שניתן לשייך לכיבוש ירושלים בשנת 597 לפנ"הס על ידי נבוכדנאצר השני שנתמכה על ידי אדום. לאורך רוב ההיסטוריה של מלכות יהודה אדום הייתה עוינת לישראל, אך מנגד ישנם ציווים רבים על ישראל לשמור על יחס ייחודי לאדום כמו "לֹא תְתַעֵב אֲדֹמִי כִּי אָחִיךָ הוּא" וכיוצא בזה.
זהות הנביא עובדיה ותקופתו.
בכל ספר עובדיה, מלבד שמו לא נזכרו פרטים נוספים על הנביא כמו ייחוסו המשפחתי או קורות חייו. בעקבות כך התקשו החוקרים לזהות באיזה תקופה פעל הנביא, שכן הזיהוי יכול היה להתבסס אך ורק על הנבואה ולכן זיהוי התקופה בה פעל הנביא נהייתה למלאכה מורכבת, הנשענת על דקויות בסגנון הטקסט המאפיין תקופות מסוימות, על אירועים היסטוריים המתבטאים בנבואה ויכולים להימצא כגורמים לה ועל זהות לדמויות מקראיות נוספות העונות לשם עובדיה. אחדים טענו כי בשל חוסר הפרטים לא ניתן לדעת בוודאות באיזה דור מתנבא עובדיה וכל מה שיגידו יהיה בגדר השערות רעועות. אחרים טענו כי ניתן לצמצם את הזיהוי לתקופות עיקריות כיוון שהנבואה באה בעקבות התעלמות אדום מכיבוש ירושלים והטבח ביהודים, ובזמן התנ"ך ניתן לראות שתי תקופות עיקריות העונות לתיאור זה. התקופה הראשונה היא פלישת הערבים ופלשתים למלכות יהודה בשנים 853 – 841 לפניה"ס כפי שניתן לראות ב וב. בתקופה זו התנבא אליהו, ומצינו כי התייחס לאדם בשם עובדיה ב. התקופה השנייה היא בין השנים 607 – 586 לפניה"ס בה נבוכדנצאר השני, מלך בבל, הגלה את ישראל המתוארת בתהילים קל"ז. בתקופה זו התנבא ירמיהו ומפרשים רבים מוצאים הקבלות רבות בין שני הנביאים (עיין לעיל), הן בסגנון והן בתוכן הנבואות ואף ניתן לראות פסוקים כמעט זהים בין שניהם (עיין למטה) מה שהביא חלק מהחוקרים לטעון כי שניהם מושתתים על מקור קדום. לדעת התלמוד הבבלי, הנביא עובדיה הוא 'עובדיהו אשר על הבית', אשר התנבא בימי אחאב, כאפשרות הראשונה. בנוסף לכך התלמוד מדגיש כי עובדיה היה גר אדומי ועל כן נבחר הוא לנבא על אדום ומפלתה מבין כל הנביאים, והזוהר מרחיב על חשיבות הדבר.
ספר עובדיה.
ספר עובדיה הוא מקטע אחד שלם המתחלק לשש חטיבות המהוות יחדיו את נבואת עובדיה:
1) הצגת החזון וקריאת הגויים למלחמה 2) תיאור חוצפת אדום ותעוזתם 3) קינה על השלל 4) המפלה 5) עשו ביום ירושלים 6) יום ה' על אדום והגויים וגאולת ישראל.