ב-11 בספטמבר 1979 החל קנן אוורן להכין את שותפיו בצבא לקראת הפיכה אפשרית. ב-21 בדצמבר התכנסו מספר גנרלים בכירים כדי לדון באפשרות להפיכה. בתחילה, ההפיכה תוכננה ליולי, אך היא נדחתה בעקבות מתן אפשרות לממשל לטפל בעצמו במהומות ברחבי המדינה. ב-26 באוגוסט הוחלט על תאריך – 12 בספטמבר.
מהלך ההפיכה.
ב-12 בספטמבר הכריזה המועצה לביטחון לאומי על הפיכה בתקשורת הממלכתית. באותו היום הוכרז על פיזור הממשלה והפרלמנט האזרחיים, השעיית החוקה והוצאה לחוק של כל המפלגות הפוליטיות והאיגודים המקצועיים. מנהיגי ההפיכה דיברו על רעיון ששת החיצים, והציגו עצמם כמאחדי האומה כנגד הקומוניזם, הפשיזם, הבדלנות והקיצוניות הדתית.
לאחר ההפיכה.
לאחר ההפיכה כמות ההרוגים בטורקיה ירדה משמעותית, על ידי הוצאות להורג של עשרות אנשים וכליאתם של מאות אלפים נוספים. מתוך 650,000 איש שנעצרו, הועמדו לדין כ-230,000. על כ-517 איש נגזר גזר דין מוות, מתוכם כ-50 אכן הוצאו להורג בסופו של דבר. עשרות אלפי אנשי פוטרו מעבודתם (ובהם 3,854 מורים, 120 מרצים ו-47 שופטים), ונשללה האזרחות ל-14,000 תושבים. 30,000 טורקים נאלצו לצאת לגלות ונעצרה פעולתן של כ-23,000 עמותות. הוטלה צנזורה על 1,000 סרטים, שנחשדו כמנוגדים לרוח השלטון.
בנובמבר 1982 אושרה חוקה חדשה לטורקיה שהרחיבה את סמכויות הנשיא וצמצמה בחירויות הפרט. ביולי 1983 אוורן פרש מהנהגת המטות המשולבים אך נשאר הנשיא עד שנת 1989. בנובמבר 1983 נערכו בחירות, ורק כשלוש מפלגות הורשו להשתתף בהן – מפלגת העם הרפובליקאית, מפלגת המולדת ומפלגת הדרך הנכונה. בכך למעשה הסתיימה תקופת השלטון הצבאי בטורקיה.
סימין בהבהאני
סימין בהבהאני (בפרסית: سیمین بهبهانی; 20 ביולי 1927 – 19 באוגוסט 2014) הייתה משוררת, תמלילנית ופעילת זכויות אדם איראנית. הייתה ידועה בשיריה בסגנון הע'זל, סגנון שירה פרסי קלאסי בעל כללי חריזה ומשקל מובחנים. היא הייתה אייקון של שירה פרסית מודרנית, שכונתה "הלביאה האיראנית" והייתה ידועה בשירתה כמו גם בפעילותה לזכויות האדם והאישה. היא הייתה מועמדת פעמיים לפרס נובל לספרות.
ביוגרפיה.
נולדה בשם סימין חלילי, אביה עבאס חלילי, היה משורר, סופר ועורך עיתון. אימה הייתה משוררת ומורה לצרפתית. עבאס חלילי (1893–1971) כתב שירה בפרסית ובערבית ותרגם לערבית כ-1,100 פסוקים מהשאהנאמה של פירדוסי. אמה, פחר עזמא ארע'ון (1898–1966), הייתה פעילה פוליטית ופמניסטית. בעת שהוכשרה כמיילדת, היא הואשמה שכתבה מאמר נגד בית הספר וביקרה אותו. עקב האשמה כוזבת זו, היא הודחה מבית הספר והפכה לחברה במפלגה הקומוניסטית האיראנית. בנוסף לחברותה בהתאחדות הנשים של איראן, היא הייתה בשנת 1932 עורכת העיתון "יונדה-איר איראן" (עתיד איראן). ואחר כך לימדה צרפתית בבתי הספר תיכוניים בטהראן.
בהבאני התחילה לכתוב שירה בגיל שתים עשרה ופרסמה את שירה הראשון בגיל ארבע עשרה. היא השתמשה בסגנון "צ'אר פארה" של נימה יושיג 'ופנתה לאחר מכן לסגנון הע'זל. בהבאהני תרמה להתפתחות היסטורית על ידי הוספת נושאים תאטרליים, אירועים ושיחות יומיומיות לשירה תוך שימוש בסגנון שירת ע'זל. היא הרחיבה את מגוון צורות השירה הפרסית המסורתית וייצרה כמה מהיצירות המשמעותיות ביותר של הספרות הפרסית במאה ה-20.
בתחילת מרץ 2010 היא לא יכלה לעזוב את איראן, כשעמדה לעלות על מטוס לפריז, המשטרה עיכבה אותה וחקרה אותה כל הלילה. היא שוחררה אך ללא דרכונה. המתרגם שלה לאנגלית (פרזנה מילאני) הביע הפתעה מהמעצר כמעצר מכיוון שבהבאני הייתה אז בת 82 וכמעט עיוורת.
חיים אישיים.
היא נישאה פעמיים, בפעם הראשונה עם חסן בהבהאני שממנו התגרשה. נולדו לה שלושה ילדים מנישואיה הראשונים, בת אחת ושני בנים. נישואיה השניים היו למנוצ'ר קושיאר והסתיימו כשמת ב-1984.
הצהרת זכויות הילד
הצהרת זכויות הילד (באנגלית: Declaration of the Rights of the Child, מכונה לעיתים "הצהרת זכויות הילד בז'נבה") היא מסמך בינלאומי משנת 1923 המקדם את זכויותיהם של ילדים. ההצהרה אומצה על ידי חבר הלאומים ומאוחר יותר על ידי האומות המאוחדות.
המסמך.
עם כחמישה סעיפים:
היסטוריה.
ההצהרה פורסמה לראשונה בפברואר 1923. ההצהרה אומצה על ידי חבר הלאומים ב-26 בנובמבר 1924 (ושנית בשנת 1934) ובצורה מורחבת על ידי האומות המאוחדות בשנת 1959. בהצהרת האומות המאוחדות נוסחו כעשרה עקרונות על בסיס החמישה המקוריים. ביום שבו האומות המאוחדות אימצו את ההצהרה, נקבע יום הילד הבינלאומי.
על בסיס ההצהרה נוסחה בשנת 1989 אמנת זכויות הילד שאומצה אף היא באומות המאוחדות.
ההכרזה האמריקאית בדבר זכויות האדם וחובותיו
ההכרזה האמריקאית בדבר זכויות האדם וחובותיו (הידועה גם בקיצור הצהרת בוגוטה) הייתה המסמך הבינלאומי הראשון שנגע לזכויות האדם באופן כללי, שפורסמה מעט לפני ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. ההכרזה אומצה על ידי מדינות היבשת אמריקה ב-2 במאי 1948.
אמנם ההכרזה אינה אמנה המחייבת מבחינה משפטית, בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם מתייחס אליה ככזו ביחס למדינות החברות בארגון מדינות אמריקה. בהמשך ההכרזה הוחלפה במידה מסוימת על ידי האמנה האמריקאית לזכויות אדם.
מבנה.
הפרק הראשון מציג שורת זכויות מהן אמורים ליהנות אזרחי המדינות החותמות, בהן זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות. הפרק השני של ההכרזה מכיל רשימה של חובות תואמות. כמוסבר בהקדמה: "מילוי החובה על ידי כל אדם הוא תנאי מוקדם לזכויות כולן. זכויות וחובות קשורות זו בזו בכל פעילות חברתית ופוליטית של האדם. בעוד שזכויות מעלות את חירות הפרט, החובות מבטאות את כבוד החירות ההיא."
הצהרת הזכויות של אנשים עם מוגבלויות
הצהרת הזכויות של אנשים עם מוגבלויות (באנגלית: Declaration on the Rights of Disabled Persons, או כהחלטה 3447) היא הצהרה שאומצה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות ב-9 בדצמבר 1975 ועוסקת בזכויותיהם של אנשים בעלי מוגבלויות. כהחלטה של האספה, היא אינה מחייבת את המדינות החברות, אך היא מהווה מסגרת שעשויה לשמש לצורכי החוק הבינלאומי והפנימי. ההצהרה מורכבת מהקדמה ארוכה, ושלוש עשרה הכרזות, המקדמות באופן כללי את זכויותיהם של בעלי המוגבלות. על בסיס הצהרה זו נכתבה בשנת 2007 אמנת האו"ם בדבר זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות.
דינה רבינוביץ'
דינה רבינוביץ' (באנגלית: Dina Rabinovitch; 9 ביוני 1962 – 30 באוקטובר 2007)
הייתה עיתונאית בריטית, ילידת ארצות הברית, שכתבה טור בעיתון "הגרדיאן".
ראשית חייה.
רבינוביץ' נולדה בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית, בת חמישית מתוך שישה ילדים שנולדו לרב פרופסור נחום אליעזר רבינוביץ'. מאוחר יותר עברה המשפחה לטורונטו לתקופה קצרה, לפני שהתיישבה בלונדון. רבינוביץ' למדה בבית הספר התיכון "Hasmonean", ובבית הספר על שם הנרייטה ברנט . בשנת 1993 קיבלה רבינוביץ' תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים מבית הספר לכלכלה של לונדון, ובשנת 2000 סיימה לימודי תואר שני בכתיבה יוצרת באוניברסיטת מזרח אנגליה.
עבודתה.
לאחר סיום לימודי התואר הראשון, רבינוביץ' עבדה כעיתונאית פרילנסרית עבור העיתון "אינדפנדנט", ואחר כך הצטרפה למערכת העיתון. לאחר לידת בנה הבכור, חזרה לכתוב כפרילנסרית, בעיקר ראיונות. מאוחר יותר הצטרפה לעיתון "הגרדיאן" וכתבה בו טור קבוע.
חיים אישיים.
רבינוביץ' התגוררה בלונדון עם בעלה השני, עורך הדין אנתוני ג'וליוס שאיתו נולד לה בן אחד. מבעלה הראשון, הכלכלן גווידו ראוך, נולדו לה שלוש בנות.
רבינוביץ', שנפטרה מסרטן השד ב-30 באוקטובר 2007 בגיל 44, כתבה טורים קבועים ובהם תיארה את חוויות המחלה. הטורים האלו התפרסמו כספר בשם "Take Off Your Party Dress" במרץ 2007. מיליון לירות שטרלינג מתמלוגי מכירת הספר נתרמו לקרן לטיפול וחקר מחלת הסרטן (CTRT), לשם הקמת מרכז ניסויים ומחקר בבית החולים "מאונט ורנון" שבלונדון.
טכנולוגיה במסע בין כוכבים
יקום המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים" ידוע, בין השאר, בטכנולוגיה העתידנית שהוא מציג לצופיו.
טכנולוגיות אנרגיה.
במסע בין כוכבים מופיעות כמה צורות של ייצור אנרגיה והעברה שלה ברחבי המתקנים השונים.
ייצור אנרגיה.
תגובת חומר/אנטי חומר.
במרבית הספינות והמתקנים של התרבויות המפותחות משתמשים בהתאיינות חומר/אנטי-חומר מבוקרת לצורך ייצור אנרגיה. שני המגיבים מוזרקים כפלזמה לליבה, שם נקצרת האנרגיה מהתגובה בעזרת גבישי דייליתיום.
סינגולריות קוונטית.
במספר פרקים בסדרות השונות מופיעות ציוויליזציות אשר מניעות את ספינותיהן בעזרת סינגולריות כבידתית עירומה, כלומר נקודה בה החומר דחוס בצורה אינסופית כמו בחור שחור, אך היא קטנה מכדי ליצור חור שחור.
כדור דייסון (Dyson sphere).
ב נתקל צוות האנטרפרייז בכדור דייסון נטוש, שהושאר מאחור על ידי ציוויליזציה מתקדמת. מדובר במבנה ענק, הסוגר מערכת שמש שלמה בתוך מעטפת מלאכותית, המאפשרת לאגור את מלוא האנרגיה שמשחרר הכוכב שבמרכזה ולנצלה.
מולקולות אומגה (Omega molecules).