התוכנית זכתה לרוב גדול בהצבעה בממשלה אך בין המתנגדים לה בלט דווקא השר לפיתוח הנגב והגליל אשר טען כי התוכנית לא מתייחסת לפריפריה הרחוקה מאוד כמו אילת וקריית שמונה וכי התוכנית שמה דגש בעיקר על חלקה הצפוני של המדינה ומזניחה את חלקה הדרומי.
מתנגדים נוספים היו השר לביטחון פנים אשר טען כי עדיף להשקיע חלק קטן מתקציבי העתק של התוכנית במלחמה בפשיעה ובשיפור הביטחון האישי של האזרחים. גם שרי החינוך והרווחה התנגדו לתוכנית בטענה כי עדיף להשקיע ברווחת וחינוך האזרחים קודם לתוכניות הפיתוח הגדולות. שר האוצר העדיף להימנע, בטענה כי התוכנית היא חיובית בעיקרה אך כוללת בתוכה גם השקעות יקרות ומיותרות כמו רכבת העמק אשר אינן כלכליות.
רשימת הפרויקטים הכלולים בתוכנית.
על פי החלטת הממשלה נחתם הסכם עם חברת כביש חוצה ישראל לתכנון, פיקוח ובקרה על כל מרכיבי התוכנית:
נטאפ
נטאפ בע"מ (באנגלית: Netapp, או באופן רשמי Network Appliance, Inc) היא חברת מחשבים אמריקאית, המתמחה בניהול אחסון ומאגרי נתונים. קובצי האחסון של נטאפ מחוברים לרשתות, ומאפשרים לקהל הלקוחות הארגוני לאחסן ולשתף נתונים בין העובדים. משרדי החברה הראשיים ממוקמים בסאניווייל, קליפורניה. החברה חברה בנאסד"ק-100, ודורגה כאחת מ־500 החברות ששוויין הגדול ביותר בפעם הראשונה ב-2012.
היסטוריה.
נטאפ נוסדה בשנת 1992 על ידי דוד היץ, ג'יימס לאו ומיכאל מלקולם. מלקולם, היץ ולאו התחילו במטרה לפשט את ענף אחסון הנתונים. השלישייה, הנתמכת על ידי מימון פרטי והון סיכון של 12.8 מיליון דולר, הפרידה בין רכיבי האחסון והניהול לבין שרת המחשבים המסורתי ופיתחה שרת נפרד שאינו ניתן לתכנות. ארכיטקטורת התוכנה הקניינית של נטאפ אפשרה לחברה להשתמש בחומרה סטנדרטית בתעשייה ולא בחומרה מיוחדת, וסיפקה ללקוחותיה - קהל לקוחות תאגידי - פתרון אוניברסלי ורב-תכליתי לאחסון ואחזור הנתונים שלהם. באותו זמן, המתחרה העיקרי של החברה הייתה חברת Auspex.
בשנת 1994 קיבלה נטאפ מימון הון סיכון מחברת סקויה קפיטל. בשנת 1995 החברה הונפקה לראשונה לציבור.
החברה פרחה בשנות בועת האינטרנט של השנים 1990 עד אמצע 2001, במהלכה גדלה ההכנסה השנתית של החברה לכמיליארד דולר.
לאחר התפוצצות הבועה, הכנסות החברה ירדו ל-800 מיליון דולר בשנת 2002. מאז, הכנסות החברה עלו בהתמדה. בשנת 2006 מכרה החברה את קו המוצרים NetCache לחברת Blue Coat. ב־19 באוגוסט 2009 פרש דן וורמנהובן מתפקיד המנכ"ל והוחלף על ידי טום ג'ורגנס.
נטאפ בישראל.
נטאפ ביצעה מספר רכישות בולטות של סטארטאפים ישראלים:
גליפטוטק
אנדרו ברייטברט
אנדרו ג'יימס ברייטברט (באנגלית: Andrew James Breitbart; 1 בפברואר 1969 – 1 במרץ 2012) היה מו"ל אמריקאי-יהודי, פרשן עבור "וושינגטון טיימס", מחבר, פרשן אורח בתוכניות ידיעות שונות. ברייטברט שימש גם כעורך של אתר האינטרנט "דו"ח דראדג'" וכעיתונאי חוקר עבור אריאנה הפינגטון. בנוסף, הוא עזר לה להקים את אתר "הפינגטון פוסט" ועזר בפרסום האתר.
אנדרו ברייטברט הקים את האתרים Breitbart.com, Breitbart.tv, Big Hollywood, Big Government, Big Journalism ו-Big Peace. הוא שיחק תפקיד מפתח בשערוריית הסקסטינג של אנתוני ויינר, בשערוריית התפטרותה של שירלי שרוד וכן חשף סדרת סרטונים בפרשת ACORN. כמו כן, אנדרו ברייטברט לקח חלק פעיל בתנועת מסיבת התה.
אנדרו ברייטברט ייסד את האתר חדשות ברייטברט.
תחילת חייו.
ברייטברט נולד בלוס אנג'לס שבארצות הברית למשפחה ממוצא אירי. הוא אומץ כתינוק בן שלושה שבועות על ידי הזוג ג'רלד וארלין ברייטברט, בעל מסעדה ובנקאית. הוא גדל בברנטווד, לוס אנג'לס. ברייטברט חונך כיהודי (אמו המאמצת התגיירה כשהתחתנה עם אביו המאמץ שהגיע ממשפחה יהודית), הוא למד בבית ספר עברי, ואף חגג בר מצווה. ברייטברט הסביר כי תעודת הלידה שלו מציינת כי אביו הביולוגי היה זמר פולק. אחותו של ברייטברט, גם היא מאומצת, היא ממוצא היספני.
כשהיה בבית הספר התיכון, היה ברייטברט שליח פיצה, ולפעמים אף פגש סלבריטאים כגון ג'אדג' ריינהולד. הוא למד לתואר ראשון בלימודים אמריקאים מאוניברסיטת טוליין בשנת 1991, וסיים עם "שום מושג על העתיד שלו בכלל". עבודותיו הראשונות לאחר סיום לימודיו כללו שירות בערוץ הבידור בכבלים E!, עבודה במגזין המקוון של החברה ועבודה בהפקת סרט.
ברייטברט, שהיה בעל דעות שמאלניות לשעבר, שינה את דעותיו הפוליטיות לאחר שחווה "התגלות" במהלך 1991 בשימועים המאוחרים לשופט בית המשפט העליון קלרנס תומאס, שהואשם בהטרדה מינית. מאוחר יותר, תיאר ברייטברט את עצמו כ"שמרן רייגני" עם אהדה לדעות ליברלית.
האזנה לשדרני רדיו שונים כמו ראש לימבו עזרה לברייטברט לחדד את עמדותיו הפוליטיות והפילוסופיות, והציתה עניין בלמידה שהוא הדחיק עקב חוסר האמון שלו ב"הרהורים הניהיליסטיים של תאורטיקנים קריטיים מתים" ששלטו בלימודיו בטוליין. באותו הזמן, קרא ברייטברט גם את ספרה של קמיל פאליה, Sexual Personae, שכלל סקר מסיבי של אמנות מערבית, ספרות ותרבות ממצרים העתיקה ועד המאה ה-20. ברייטברט כתב כי הספר "גרם לי להבין כמה מעט באמת למדתי במכללה".
חייו הציבוריים.
כתיבה, מחקר ודיווח עיתונאי.
בשנת 1995 ראה ברייטברט את דו"ח דראדג' והתרשם עד כדי כך ששלח מייל למאט דראדג'. הוא אמר, "חשבתי שמה שהוא עושה הוא הדבר הכי מגניב באינטרנט, ואני עדיין חושב כך". מאוחר יותר הפגיש דראדג' את ברייטברט עם אריאנה הפינגטון (בתקופה שהיא הייתה עדיין רפובליקנית) וכתוצאה מכך עזר לה ברייטברט בהקמת אתר האינטרנט ההפינגטון פוסט.
עבודתו של ברייטברט פורסמה בוול סטריט ז'ורנל ובאתרים נוספים, כמו כן, הוא כתב טור שבועי עבור הוושינגטון טיימס. ברייטברט גם כתב את הספר Hollywood, Interrupted, ביחד עם מרק אבנר. הספר מותח ביקורת על תרבות הסלבריטאים בארצות הברית. ב-19 בינואר 2011, הכריזה התנועה הגאה השמרנית GOProud כי ברייטברט הצטרף למועצה המייעצת שלה.
באפריל 2011 הוציא ברייטברט את ספרו Righteous Indignation: Excuse Me While I Save the Wo, בו הוא דן בהתפתחותו הפוליטית ובחלק שהוא לוקח בעליית המדיה החדשה, בעיקר בדו"ח דראג' ובהפינגטון פוסט.
ביוני 2011 פרסם אתרו של ברייטברט לראשונה כי חבר הקונגרס אנתוני ווינר שלח לנשים תמונות חושפניות של עצמו.
חדשות ברייטברט.
ברייטברט השיק את האתר הראשון שלו כאתר חדשות. האתר קושר לא פעם לדו"ח דראדג' ולאתרים אחרים. האתר מכיל סיפורים חדשותיים של סוכנות ידיעות AP, רויטרס, סוכנות ידיעות צרפתיות, פוקס ניוז, PR Newswire, וNewswire ארצות הברית, כמו גם קישורים ישירים למספר עיתונים גדולים בעולם. קישורי הבלוג של האתר ושל ה"רשת" נוטים לימין בקשת הפוליטית האמריקאית (למשל, הסקירה הלאומית וTownhall.com). באתר יש גם מנוע חיפוש מופעל על ידי Lingospot וערוץ מימון מופעל על ידי FinancialContent. בשנת 2007 השיק ברייטברט בלוג וידאו, בשם Breitbart.tv.
פרשן.
ברייטברט הופיע כפרשן בתוכנית זמן אמת עם ביל מאהר, ביחד עם דניס מילר. בשנת 2004 הוא היה פרשן אורח בתוכנית הבוקר של ערוץ פוקס ניוז ולעיתים קרובות הופיע כאורח בפנל תוכנית הלילה המאוחרת של הרשת, עיניים אדומות עם גרג גוטפלד. ברייטברט הופיע גם כפרשן ב-2004 בסרט התיעודי מייקל מור שונא את אמריקה.
ב-22 באוקטובר 2009 הופיע ברייטברט בתוכנית C-SPAN של הוושינגטון ג'ורנל. הוא הביע את דעתו בנוגע לזרם המרכזי של התקשורת, הוליווד, ממשל אובמה ודיבר על דעותיו הפוליטיות האישיות, כאשר התלהט הדיון עם מספר מתקשרים לתוכנית.
בפברואר 2010 קיבל ברייטברט את פרס דיוק ריד אירווין למדיה במהלך הכנס הפוליטי השמרני בוושינגטון. במהלך נאום קבלת הפרס הגיב ברייטברט ישירות להאשמות של כתבת הניו יורק טיימס קייט זרנייק, שטענה כי ג'ייסון מאטרה, אקטיביסט שמרני צעיר, השתמש ב"טונים רדיקליים" ברמזים לנשיא ברק אובמה. מעל הפודיום קרא בריטברט לזנייק "אדם נתעב" על כך שהעלתה טענות שכאלו על המבטא הניו יורקי של מאטרה. באותה הוועידה, ברייטברט גם צולם אומר לעיתונאי מקס בלומנטל שהוא "אידיוט" ו"אדם נתעב" עקב בלוג שפורסם על ידי בלומנטל.
אקטיביזם.
ברייטברט הופיע פעמים רבות כדובר באירועים של תנועת מסיבת התה בכל רחבי ארצות הברית. לדוגמה, ב-6 בפברואר 2011 היה ברייטברט הנואם המרכזי בכנס הלאומי הראשון של תנועת מסיבת התה במלון גיילורד אופרילנד בנשוויל. ברייטברט גם עירב את עצמו במחלוקת על ההאשמות בקללות הומופוביות וגזעניות שהוטחו ב-20 במרץ 2010, במהלך עצרת של תנועת מסיבת התה בוושינגטון הבירה. ברייטברט טען כי הקללות וההשמצות מעולם לא הוטחו, וכי "זה היה תרגיל" של ננסי פלוסי והמפלגה הדמוקרטית. ברייטברט הציע לתרום $100,000 לקרן האפרו אמריקאית המאוחדת "על כל אודיו/וידאו של שימוש במילה 'Nigger' [במהלך העצרת]". ברייטברט טען כי מספר חברי קונגרס, שטענו כי המילה הוטחה לעברם מספר פעמים במהלך העצרת, משקרים. ברייטברט התעקש כי חבר הקונגרס ג'ון לואיס ועדים אחרים הוכרחו לקשר, והסיק כי "ננסי פלוסי עושה שירות רע מאוד לסמל זכויות האזרח על ידי דחיפתו לבצע מהלך מלוכלך שכזה. המוניטין של לואיס נמצא כעת על הקו כתוצאה מהייאוש שלה להפיל את תנועת מסיבת התה".