באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בוולנסיה שבספרד במרץ 1998 סיים מרגלית במקום 9 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.22 מטר. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בקיץ באותה שנה הוא זכה במדליית זהב בפעם השמינית שלו, בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.27 מטר ובאליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט שבהונגריה בסוף אוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום 18 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.15 מטר.
פרשת האמרוץ.
בבדיקת שתן שנערכה בשנת 1999 נמצא אצל מרגלית סטרואיד אנאבולי, ננדרולון. הפיזיולוג שלו, מולי אפשטיין, טען כי במדובר בתוסף מזון מזוהם, ואחרי שנתיים של בדיקות מעבדה והליך ממושך, התברר שצדק והוא זוכה מכל אשמה..
חייו האישיים.
כיום, משמש מרגלית כמנכ"ל חברת סטארהום. חבר הנהלת הוועד האולימפי בישראל.
תחנת הרכבת בית שאן (הישנה)
תחנת הרכבת בית שאן או תחנת ביסאן (בית שאן) היא אחת משמונה תחנות הרכבת המקוריות של רכבת העמק ההיסטורית, והיא ממוקמת בכניסה הצפונית לבית שאן. המבנה הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
התחנה נקראה בתחילה "ביסאן", כשמו הערבי של המקום. בשנות ה-30 נכתב על שלט התחנה: "ביסן (בית שאן)".
בתחילת המאה ה-20 הייתה בית שאן עיירה ערבית קטנה ומוזנחת, והסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני החליט על הקמת התחנה במקום כדי לעודד התפתחות כלכלית שתביא לעליית תשלומי המיסים באזור זה. התחנה הוקמה ב-1904 על ידי העות'מאנים, בסיוע גרמניה, כחלק מרכבת העמק שחיברה בין חיפה למסילת הברזל החיג'אזית. אך תקוותיו של הסולטאן נתבדו, ורק עם תחילת ההתיישבות היהודית בבית שאן החל המקום מתפתח. בתחנה הוקמו מספר מבני אבן, ששרידיהם ניצבים במקום עד היום - תחנת נוסעים, מבנה הנהלה, מבנה למגורי העובדים, מגדל מים ועוד.
במהלך מבצע גדעון במלחמת העצמאות פעלה בתחנה עמדה צבאית של ההגנה, ממנה יצאו אנשי הארגון לכיבוש בית שאן.
התחנה פעלה עד פיצוץ גשרי הירדן ב-14 במאי 1948 והפסקת פעילותה של רכבת העמק. מאז מבני התחנה מוזנחים ונטושים.
בשנת 2014 הוחל בשיקום ושיחזור מבני התחנה והקמת פארק תיירותי במקום הכולל שביל אופניים. את עבודות השיקום מבצעת המועצה לשימור אתרים במימון של נתיבי ישראל. העבודה נעשית במקביל להקמת תחנת הרכבת בית שאן החדשה המוקמת כ-300 מטר ממערב לתחנה ההיסטורית. מסילת הרכבת החדשה עוברת בין המבנים ההיסטוריים ולמעשה מפרידה את מתחם התחנה הישן לשני חלקים שביניהם סוללה.
תחנת ביסאן
תחנת הרכבת בבית שאן
הירש אושרוביץ'
הירש אושרוביץ' (ביידיש: אָשעראָוויטש; ברוסית: Гирш Ошерович; בליטאית: Giršas Ošerovičius; 25 ביוני 1908, פוניבז' – 6 ביוני 1994, תל אביב) היה משורר וסופר יידי.
קורות חיים.
בזמן מלחמת העולם הראשונה גורשה משפחתו לדונבס, ובשנות ה-20 שבה לעיר הולדתו. ב-1928 סיים את לימודיו בגימנסיה יהודית, וב-1933 קיבל תואר במשפטים מטעם אוניברסיטת קובנה. עבד ביומון היידי הליטאי "די אידישע שטימע" ובעיתונים אחרים.
הוא החל לחבר בגיל צעיר וחיבוריו החלו להתפרסם מ-1934. עד 1944 גר באלמטי, לאחר מכן עבר לווילנה. ב-1949 הוא נשפט וקיבל 10 שנים במחנות עבודה בגין פעילות אנטי-סובייטית. הוא שוחרר ב-1956 וחזר לווילנה. הוא היה חבר מערכת "סאָוועטיש היימלאנד".
ב-1971 עלה מברית המועצות לישראל, ובארץ המשיך לפרסם שירה. בשנת 1972 זכה בפרס פיכמן. בשנת 1977 הוענק לו פרס איציק מאנגר. בשנת 1983, במלאת לו 75, זכה בפרס ראש הממשלה ליצירה ספרותית ביידיש.
ספריו.
בתרגום.
בתרגום לליטאית:
בתרגום לעברית:
ישראלים זוכי פרס נובל
משנת 1966 ואילך חולקו שבעה פרסי נובל לשלושה עשר אזרחים ישראלים: פרס נובל לספרות בשנת 1966, שני פרסי נובל לשלום בשנים 1978 ו-1994 וארבעה פרסי נובל לכימיה בשנים 2004–2013. בנוסף חולקו לשלושה ישראלים שלושה פרסי בנק שוודיה לכלכלה לזכרו של אלפרד נובל (המכונה "פרס נובל לכלכלה"), בשנים 2002, 2005 ו-2021.
רשימת הזוכים.
חלוקת הזוכים לפי נושאים (מאז 1948):
רשימת הזוכים לפי תאריכים:
שימי אטיאס
שימי אטיאס (נולד ב-17 באוגוסט 1977) הוא אמן חושים ובידור ומנטליסט ישראלי.
ביוגרפיה.
שימי אטיאס נולד וגדל בקריית אתא. בגיל 25 עבר להתגורר בתל אביב. הוא נשוי ואב לשני בנים ובת.
ב-2017 ערך מופע טלפתיה ייחודי בהיכל הקרח בחולון.
טלוויזיה.
אטיאס התארח בפינות קבועות בתוכנית הבוקר של קשת, תוכנית הבוקר של רשת, "פותחים שבוע" עם יענקלה ואירית בערוץ 1, "שורדות בבית" בערוץ 10, "שישי על הגג" רשת ערוץ 2.
ב-2002 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "שמש".
החשיפה הטלוויזיונית הראשונה שלו בפריים טיים הייתה בשנת 2007 בתוכנית הריאליטי "אורי גלר מחפש את היורש", ששודרה בערוץ 2. קטע שביצע, שבמהלכו עצר את הדופק, גרר אחריו דיון בכנסת והצליח לעורר סערה ציבורית לאחר שמספר ילדים ניסו לחקות אותו ונפגעו.
שנה לאחר מכן, בשנת 2008, שיתף פעולה עם אמן החושים נמרוד הראל בתוכנית "המופע הבלתי נתפס" בערוץ 10, ואף היה שותף לכתיבת התוכנית.
בשנת 2012 השתתף בתוכנית "מי יפיל את המאסטר" ברשת, ערוץ 2, על פי הפורמט הבריטי fool us של צמד הקוסמים המפורסמים פן וטלר. אטיאס שימש כמנטור של המתמודדים המתחרים ושל הידוענים שהופיעו בתוכנית.
בדצמבר 2013 השתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר 2" בהוט, ונבחר לשחקן העונה, ועל כך הוענק לו גביע בסוף העונה.
ב-2014 הופיע בתפקיד עצמו בסדרת הילדים "הקלמרים".
מיוני 2018 כיכב בתוכנית "הזוי" בערוץ זום לילדים. הוא ביצע בה קסמי רחוב לילדים.
באוגוסט 2019 הופיע במופע "על חושי" בספארי רמת גן.
אפליקציות.
בשנת 2008 הוציא שימי אטיאס עם חברת תפוז סדרת קטעים של קריאת מחשבות בעזרת הטלפון לקהל הרחב בשם "הטלפון הטלפתי".
בשנת 2009 הוציא אפליקציית מובייל "Imindbender" לאייפון.
הוא עורך באופן קבוע מופעי סטנד-אפ על-חושי ברחבי ישראל.
אורנה שמעוני
אורנה שמעוני (נולדה ב-1941) היא פעילה חברתית ישראלית. הייתה פעילה מרכזית בתנועת המחאה "ארבע אמהות", יוזמת האנדרטה באי השלום, לאחר הטבח בנהריים. יוזמת בית איל.
ביוגרפיה.
שמעוני נולדה בקיבוץ תל יוסף לשרה וראובן לוין. היא עברה עם משפחתה לקיבוץ בית השיטה בעקבות הפילוג בתנועה הקיבוצית ב-1951. היא שירתה בצבא כקצינה בבה"ד 12 וכעוזרת קצין אג"ם בחטיבה 80 של הצנחנים. אחיה הבכור, , טייס במילואים נהרג בשנת 1977 בתאונת אימונים. לאחר נישואיה לעוזי, עברה עמו להתגורר בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד. בעלה נפטר בשנת 1992.
הטבח בנהריים.
לאחר הסכם השלום עם ירדן, ביקשה שמעוני להקים ב"אי השלום" פארק לנוער ישראלי וירדני שוחר שלום, בשיתוף קק"ל. אולם במרץ 1997, השתנתה התוכנית, לאחר הטבח בנהריים שבו נהרגו שבע תלמידות מבית שמש מירי של חייל ירדני יזמה ויצרה שמעוני את הקמת אנדרטת ההנצחה. במקביל הפכה לאחת הפעילות המרכזיות בתנועת "ארבע אמהות" שהוקמה בעקבות אסון המסוקים שהתרחש בפברואר 1997.
בית איל.
בספטמבר 1997 נהרג בן הזקונים שלה, סגן ליד מוצב ריחן שבלבנון. לזכרו יזמה שמעוני את הקמת בית איל בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד, מרכז לשילוב בעלי צרכים מיוחדים עם כל רובדי הקהילה, בפעילות של- בריאות, חינוך, תרבות, ספורט והנצחה. במרכז תצוגת הנצחה לכ-1,570 חללי כל המלחמות בלבנון ונרצחי פעולות האיבה ממחבלים שחדרו מלבנון.
שמעוני הייתה פעילה גם במאבק למען החזרת גלעד שליט ועל רקע זה אף הותקפה.
בשנת 2013 בריאיון לפורום "רצועת הביטחון מלחמה ללא שם" הסבירה שמעוני מדוע מלחמת לבנון הראשונה הסתיימה בשנת 2000. שמעוני קראה למלחמה זאת "מלחמת לבנון הארוכה".
שמעוני היא אם לחמישה ילדים.
פרסים והישגים.
בשנת 2021 זכתה שמעוני בפרס אות הנשיא למתנדב.
עמודי החברה
עמודי החברה (בנורווגית: Samfundets støtter) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הנורווגי הנריק איבסן משנת 1877.
הכתיבה וההפקה.
איבסן נתקל בקשיים רבים בכותבו את המחזה, היה זה לפני שכתב סדרת יצירות מופת שהקנו לו את פרסומו ברחבי תבל. סיום המחזה היה בעייתי במיוחד, מכיוון שברניק מנסה לטהר את שמו באמצעות רצח. עם זאת, המחזה מתאר היטב את היותם של העשירים ובעלי הכוח אנוכיים ומושחתים לעיתים קרובות.
איבסן תכנן לכתוב מחזה מודרני בשלהי 1869 אולם התחיל את תהליך הכתיבה רק באוקטובר 1875 (במינכן), והשלים את המלאכה ב-1877. "עמודי החברה" ראה אור לראשונה ב-11 באוקטובר אותה שנה בקופנהגן. הצגת הבכורה שלו התקיימה ב-14 בנובמבר באודנס תיאטר וב-18 בנובמבר בתיאטרון הדני המלכותי בקופנהגן. הצגת הבכורה בנורווגיה נערכה בתיאטרון דן נשיונל סצ'ין בברגן ב-30 בנובמבר. עד למועד זה המחזה תורגם לגרמנית, וזכה לתשבחות. בדצמבר 1880, הוצג בלונדון. היה זה מחזהו הראשון של איבסן שהוצג בשפה האנגלית, תחת הכותר "חול טובעני" (Quicksands).
תקציר העלילה.
קרסטן ברניק הוא איש עסקים בולט בעיר חוף קטנה בנורווגיה, שעוסק בהובלה באוניות ובתיקון ספינות ולו חברה בעלת מסורת משפחתית ארוכה. כעת הוא מתכנן את הפרויקט השאפתני ביותר שלו - תמיכה במסילת ברזל שתחבר את העיר לקו הראשי והוא רוכש בחשאי קרקעות לאורך קו המסילה.