בחלק מהאתרים, כמו העי או יריחו, לא התגלו ממצאים לחורבנה של עיר כנענית – על אף שממצאים כאלו היו צפויים להשאיר עדויות ארכאולוגיות ברורות, אם כי שרידי העיר המאוחרים לתקופת הברונזה הקדומה נסתחפו ברובם. דוגמה נוספת הן לכיש וחצור הכנעניות שאמנם כן חרבו בתקופה זו, אולם על פי התיארוכים המקובלים במחקר יש הפרש של כמאה שנים בין החורבנות, מצב שאינו מתאים לתיאור של מסע כיבוש אחד באותו דור.
ביצורים בתקופת ההתנחלות.
בתקופת ההתנחלות לא הייתה תופעה של ביצורים.
למעשה, האתר היחיד שניתן לומר עליו באופן וודאי שהיה מבוצר באותה תקופה, הוא אתר שנחפר בגילה. אתרים אחרים, כמו בית אל, היו בהם אמנם ביצורים אולם הם נותרו מהתיישבויות קדומות בתקופת הברונזה, ואין עדות לכך שהם שימשו לביצור בתקופת ההתנחלות. ואילו בשאר האתרים לא נתגלה כל ביצור. באתרים תל באר שבע (שכבה VII), העי ותל א-נצבה הוצמדו הקירות החיצוניים של הבתים זה לזה, וייצרו מעין קיר היקף. ואילו באתרים אחרים כמו: תל ערד, תל בית מירסים, חרבת רדנה, תל אל פול, תל חצור, תל דן, תל חרשים, סאסא וחורבת עבות לא נמצא אף קיר היקף כלשהו.
מסוף תקופת ההתנחלות, שלהי המאה ה-11 לפנה"ס התגלו ביצורים של ממש באתר חרבת א-דורה.
הכלכלה ואורח החיים של יישובי ההתנחלות.
היישובים היהודיים בתקופת ההתנחלות היו בעלי מאפיינים ארכאולוגיים שונים באופן מובהק מהיישובים הכנעניים. לרוב היישובים היהודיים היו קטנים באופן ניכר מהיישובים הכנעניים (גודלם היה בין חמישה לשישה דונם לכל היותר), ולרוב הם גם היו פחות מבוצרים. מבני ציבור היו לרוב מעטים, ובתי המגורים היו בדרך כלל בתי עמודים. כלכלת יישובי ההתנחלות, התבססה בעיקר על חקלאות. גידולי דגנים ועצי פרי כגון זיתים וגפנים היו נפוצים מאוד בקרב המתנחלים. כלכלתם התבססה גם על משק חי, בעיקר עיזים, כבשים ובקר.
אלסנדרו ואלינאנו
טול כרם
מכון כדורי בטול כרם
תחנת הרכבת טול כרם
Ripping
מסתערב
1983 בישראל
1983 (ה'תשמ"ג - ה'תשמ"ד) הייתה השנה בה חגגה ישראל 35 שנה מיום היווסדה. במוקד האירועים במדינה עמדו פרסום מסקנות ועדת כהן בנושא הטבח בסברה ושתילה ומשבר מניות הבנקים.
פוליטיקה.
האירוע הפוליטי המשמעותי של שנת 1983 היה התפרקות ממשלת ישראל ה-19 בראשות מנחם בגין, ועליית ממשלת ישראל ה-20 בראשות יצחק שמיר. להלן עיקרי אירועי השנה:
עיטור אנדריי הקדוש
עיטור אנדריי השליח הקדוש הקרוי ראשון (ברוסית: Орден Святого апостола Андрея Первозванного) הוא העיטור הגבוה ביותר של האימפריה הרוסית ושל רוסיה המודרנית. נוסד בסוף ימי רוסיה הצארית בידי פיוטר הגדול.
היסטוריה.
העיטור נוסד על ידי פיוטר הגדול והוענק לראשונה בשנת 1699 לדיפלומט הרוסי פיודור גולובין. עד ליסוד עיטור זה, היה הצאר מעניק לאצילי המדינה פרסים כספיים או אחוזות. בנסיעתו לאירופה ראה פיוטר שהענקת העיטורים שהייתה מקובלת באירופה מתקבלת בכבוד על ידי מקבלי העיטור וזולה יותר למדינה מאשר השיטה שהייתה מקובלת ברוסיה הצארית לפניו.
העיטור כלל: (1) סמל בצורת צלב שעליו מתואר אנדריי הקדוש (2) כוכב עם שמונה קודקודים והמילים "עבור אמונה ונאמנות". את האות היו עונדים על סרט כחול, ואת הכוכב היו עונדים על החזה בצד שמאל. במהלך קיומו עד לשנת 1917 קיבלו כ-1000 אנשים את העיטור. על פי רשימת מקבלי האות ניתן האות עבור גבורה בשדה הקרב כמו גם עבור שירות אזרחי.
בו-זמנית לא היו יותר מ-12 אזרחי רוסיה בין מקבלי האות וביחד עם אזרחי חוץ המספר לא היה יכול לעלות על 24. בהתאם לנוהג, החל מפאבל הראשון כל נסיך גדול היה מקבל את האות בלידה ונסיך ממשפחת הקיסר עם קבלת הבגרות. בשנת 1855 סוכם שמקבלי האות עבור גבורה בשדה הקרב יקבלו גם תוספת של זוג חרבות שמוקמו מעל הכוכב.
בשנת 1917 הממשלה החדשה ביטלה את העיטור. נציגי משפחת רומנוב בגולה שמרו על העיטור כאות של השושלת אך כמעט ולא היו הענקות העיטור.
בהתאם לצו נשיאותי של בוריס ילצין מ-1 ביולי 1998 חודשה הענקת העיטור והוא מהווה עתה העיטור הגבוה של רוסיה. החל מ-1998 רק 16 אנשים קיבלו את העיטור, מהם רק 5 בחיים נכון לדצמבר 2016. הסופר אלכסנדר סולז'ניצין היה צריך לקבל את אות מס' 4 אך סירב.
העיטור הנוכחי כולל סמל, כוכב, שרשרת והסרט. על סמל העיטור הוצבו אותיות S», «А», «Р», «R» - Sanctus Andreas Patronus Russiae - אנדריי הקדוש, נותן חסות לרוסיה.
מקבלי העיטור אנדריי הקדוש של הפדרציה הרוסית.
נפוליאון בונפרטה, דמיטרי ליכצ'וב, מיכאיל קלשניקוב, נורסולטן נזרבייב, אלכסנדר סולז'ניצין, אלכסיי השני, ולרי שומקוב , אלייבה פאזו , היידר אלייב, בוריס פטרובסקי , רסול גמזטוב, ליודמילה זיקינה, אירינה ארכיפובה, סרגיי מיכאלקוב, דניל גרנין , מיכאיל גורבצ'וב, סרגיי שויגו, יורי גריגורוביץ', שי ג'ינפינג, ולנטינה מטוויינקו, נרנדרה מודי, אלכסנדרה פחמוטובה, גרברט יפרמוב, קיריל הראשון של מוסקבה, מינטימר שמייב .
באב א-שרקי
בַּאב אַ-שַּרְקִי (בערבית: الباب الشرقي, תעתיק מדויק: אלבאב אלשרקי; מילולית: (שכונת) השער המזרחי) היא שכונה ישנה במזרח העיר העתיקה בבגדאד, על הגדה המערבית של נהר החידקל. כיום השכונה ממוקמת במרכז העיר המודרנית, ושווקיה מהווים את אחד המעוזים החשובים ביותר של צבא המהדי, המיליציה השיעית הגדולה בעיראק. למן הכיבוש האמריקאי של עיראק, היה לאחד מהאתרים המרכזיים של פיגועי ההתאבדות בעיר.
פיגועי ה-22 בינואר 2007.
ב-22 בינואר 2007, ביום השני של חודש מוחרם שראשיתו מקודשת בשיעה לציון רצח האמאם חוסיין בכרבלא, שתי מכוניות התפוצצו ברחובות שוק באב א-שרקי וגרמו למותם של 88 אנשים ולפציעתם של 160 אחרים. פיגוע זה היה אחד הפיגועים העקובים ביותר בדם מאז הפלישה האמריקאית לעיראק במרץ 2003.
הפיגועים תוזמנו במטרה לגרום לנזק מקסימלי והתרחשו בצהרי היום, הזמן העמוס ביותר בשווקים. כל אחת ממכוניות התופת נשאה כ-100 ק"ג של חומרי נפץ, והדי הפיגועים נשמעו בצידה השני של העיר מעבר לחידקל. לאחר הפיצוצים מספר גדול של גופות נערמו אחת על השנייה בארגזי עץ והועמסו על רכבי פינוי, בעוד שאחרות הושחתו ונקרעו לחתיכות קטנות מההדף. בעקבות הפיצוצים התלקחו לא פחות מתריסר מכוניות שחנו בקרבת מקום. ענני העשן הסמיכים נסחפו לתוך "האזור הירוק" של בגדאד, מרחק של כמעט קילומטר.
הפיגוע בבאב א-שרקי לא ייחודי, ומהווה דוגמה טיפוסית לפיגועי ההתאבדות שזעזעו את עיראק בשנים הראשונות לאחר הכיבוש האמריקאי. הפיגועים כוונו אל מטרות אזרחיות מתוך המאבק העדתי על השליטה בעיראק בין הסונים לשיעים. קרוב לוודאי שהפיגוע היווה מעשה נקם סוני בעקבות רציחתם של עשרות סונים בידי שיעים בשבועות הקודמים באזור זה של בגדאד.
קלפנה צ'אולה
קלפנה צ'אולה (בהינדי: कल्‍पना चावला, בפנג'אבי: ਕਲਪਨਾ ਚਾਵਲਾ, באנגלית: Kalpana Chawla; 17 במרץ 1962 - 1 בפברואר 2003) הייתה מדענית ואסטרונאוטית אמריקאית ילידת הודו. נספתה ב־1 בפברואר 2003, יחד עם כל צוות מעבורת החלל קולומביה, כשזו התפרקה עם חזרתה לאטמוספירה של כדור הארץ.
חייה.
צ'אולה נולדה בקארנל, בהריאנה שבהודו. האחות הצעירה לשתי אחיות ואח. בשנת 1983 נישאה לז'אן-פייר האריסון והיגרה לארצות הברית.
צ'אולה התעניינה בתעופה מילדותה. בשנת 1982 סיימה לימודי הנדסה אווירונאוטית באוניברסיטה ההנדסית של פנג'אב בצ'אנדיגאר. תואר שני בהנדסת חלל קיבלה מאוניברסיטת טקסס בארלינגטון (1984) ודוקטורט בהנדסת חלל מאוניברסיטת קולורדו בבולדר (1988).
עם קבלת הדוקטורט החלה לעבוד כחוקרת במרכז מחקר של נאס"א (NASA Ames Research Center). שם עסקה במחקרים בתחום הידרודינמיקה מיחשובית (Computational fluid dynamics). ב-1993 הצטרפה כסגן נשיא וחוקרת מדעית לחברת Overset Methods בלוס אלטוס, קליפורניה, שם עסקה בין השאר בפיתוח ויישום שיטות יעילות לאופטימיזציה אווירודינמית. עבודותיה התפרסמו בכתבי עת מדעיים ובסיכומי כנסים.
במרץ 1995 הצטרפה לצוות האסטרונאוטים של נאס"א. טיסת החלל הראשונה שלה הייתה במעבורת החלל קולומביה, במשימה STS-87 ששוגרה ב-17 בנובמבר 1997 לטיסה של 15 יום. בכך הייתה לאסטרונאוטית הראשונה ממוצא הודי.
טיסת החלל השנייה שלה הייתה גם היא במעבורת החלל קולומביה, במשימה STS-107 ששוגרה ב-16 בינואר 2003 והתרסקה ב-1 בפברואר 2003. בהתרסקות המכונה "אסון הקולומביה" נספו כל שבעת חברי הצוות וביניהם צ'אולה.
האזור הירוק
ה"אזור הירוק" (באנגלית: The Green Zone; בערבית: المنطقة الخضراء) הוא השם המקובל ל"אזור הבינלאומי של עיראק" ששטחו כ-10 קילומטרים רבועים במרכז בגדאד. אזור זה היה במקור המפקדה של כוחות הכיבוש האמריקאי הישיר (Coalition Provisional Authority) ונשאר כיום המרכז של המעורבות הזרה בעיר. השם הרשמי של האזור הוא "האזור הבינלאומי", אך המונח "האזור הירוק" נשאר השם הרווח בשימוש. המונח המנוגד "האזור האדום" משמש לציון החלקים של בגדאד הממוקמים בסמיכות מיידית ל"אזור הירוק", אך גם משמש לציון באופן כללי של כל האזורים הלא-מאובטחים בבגדאד, להוציא מוצבים צבאיים אחרים. שני המונחים החלו את דרכם כמונחים צבאיים.
לפני הפלישה.