לוסי חוזרת אל בעלה לאחר שזה מכה אותה עד כדי צורך באשפוזה. פפי ובום באות לבקרה בבית החולים, שם ניצב בעלה לידה, ומנסות לשכנע אותה לחזור אל בום. לוסי מעדיפה את בעלה ומסבירה: "הוא שונא אותי בכל נשמתו, ואינו יכול לסלוח לי על מה שעשיתי לו בחודשים האחרונים. יהיה זה טירוף להחמיץ הזדמנות שכזו."
פפי מזמינה את בום לעבור להתגורר בדירתה, ומנחמת אותה: "התעודדי, חיים חדשים נפתחים בפניך".
פסקול.
בפסקול הסרט, בדומה לפסקול בסרטים נוספים של אלמודובר, שזורים קטעים מיצירות שונות, ובהן קטע של להקת הפאנק Little Nell, קפריצ'יו ספרדי של רימסקי-קורסקוב, שירת סרסואלה וקטע מהפסקול של "פסיכו".
פרשנות.
שם הסרט.
שמו המקוצר של הסרט, "פפי, לוּסי, בוֹם", הוא כמובן כשמן של שלוש הגיבורות שלו. במהלך הסרט צצה משמעות נוספת לשם, כאשר פפי מחליטה לנסות כוחה בכתיבה, ומתחילה להדפיס במכונת כתיבה דף שכותרתו "פפי, לוּסי, בוֹם", אך מתייאשת מיד לאחר הדפסת הכותרת. התייחסות עצמית מתקיימת לא רק בשם הסרט - במהלכו עוסקת פפי בתיקון תסריט לסצנת "זקפות כלליות", ומציעה לחברותיה לוסי ובום לצלם סרט על עצמן.
שם הסרט מתורגם לעיתים כ"פפי, לוסי בום ובחורות אחרות מהערימה", כאשר "מהערימה" הוא התרגום המילולי של הביטוי הספרדי del montón. עם זאת, לביטוי זה משמעות נוספת, ובהקשר של בני-אדם משמעותו היא בדרך כלל רגיל, המוני או לא-מיוחד.
הסרט כמשקף את המשך יצירתו של אלמודובר.
בסרט זה, שהוא סרטו המסחרי הראשון של אלמודובר, עולים נושאים שיעסיקו את אלמודובר בהמשך יצירתו הקולנועית: חיי עקרת הבית, ידידות בין נשים, מיניות, סמים, התייחסות עצמית ועוד. אזכור לסרטים אחרים עולה אף הוא לראשונה בסרט זה (בדמות ציטוט מהפסקול של "פסיכו").
כרמן מאורה, המופיעה בתפקיד הראשי, הופיעה בעוד רבים מסרטיו של אלמודובר. בתפקידים משניים הופיעו ססיליה רות וחולייטה סראנו, שהמשיכו אף הן להופיע בסרטים נוספים של אלמודובר.
איכותו הטכנית הירודה של הסרט אינה משקפת את המשך יצירתו הקולנועית, והיא נובעת מהתקציב הנמוך שעמד לרשות אלמודובר בסרטו הראשון.
ספרד שלאחר פרנקו.
בסרט, שנוצר חמש שנים לאחר מות פרנקו, יש התייחסות מפורשת לשינוי שעוברת ספרד. השוטר אומר: "במדינה זו, עם כל כך הרבה דמוקרטיה, אינני יודע לאן נגיע", אמירה המשקפת את המתח בספרד, בין תומכי הדמוקרטיה למתנגדיה. בסצנות אחרות בסרט משתקפת בהקצנה המשמעות של "חופש" לדורו של אלמודובר.
הסרט נחשב כמשקף את תנועת לה מובידה מדרילניה, תנועה תרבותית-חברתית נהנתנית שפרחה במדריד לאחר מות פרנקו.
Ernesto Acevedo-Muñoz, בספרו "Pedro Almodóvar", רואה את סצנות האלימות שבסרט כמשקפות את שלטונו האלים של פרנקו. את הסצנה המוצגת לקראת סוף הסרט, שבה השוטר הסדיסט מכה את לוסי, אשתו המזוכיסטית, ובעקבות זאת היא מתפייסת איתו וחוזרת אליו, מפרש Acevedo-Muñoz בשתי דרכים: כמציגה את יחסי פרנקו-ספרד כיחסים סאדו-מזוכיסטיים, וכמשל לכך שהמעבר של ספרד מדיקטטורה לדמוקרטיה טרם הושלם, ועדיין קיימת הסכנה של חזרה לדיקטטורה.
דבר מבקרי הקולנוע.
ג'נט מסלין, מבקרת הקולנוע של "הניו יורק טיימס" עסקה בסרט רק בשנת 1992, כאשר הגיע להקרנה בארצות הברית. היא תיארה אותו כסרט שנודע בהומור הביבים שלו, ואת האהדה המסוימת שזכה לה בקרב מבקרי קולנוע ספרדיים ייחסה להופעתו במדינה שתרבותה סובלת מטאבואים בצורה קיצונית. למחמאות מפיה זכתה רק כרמן מאורה, המגלמת את פפי.
אדזארד ארנסט
אדזארד ארנסט (Edzard Ernst; 30 בינואר 1948) הוא רופא גרמני שהיה לפרופסור הראשון לרפואה משלימה בבריטניה. ארנסט, שעסק ברפואה וברפואה משלימה, לרבות הומאופתיה, פעיל בבחינה מדעית של תאוריות שונות ברפואה משלימה, וביחד עם סיימון סינג חיבר ספר בשם "ריפוי או פיתוי" הבוחן את הרפואה המשלימה בכלים מדעיים.
סיינה (פירושונים)
קרב שאלון
סמואל ג'ורג' מורטון
סמואל ג'ורג' מורטון (באנגלית: Samuel George Morton; 1799–1851) היה רופא ומדען אמריקאי, שנודע במחקריו בנוגע להבדלים בנפח הגולגולת בין בני אדם בני גזעים שונים. המחקרים, שהתבססו על אוסף גדול של גולגולות אנשים בני גזעים שונים, שימשו לעיתים כבסיס מדעי להצדקת העבדות בארצות הברית.
חייו.
מורטון נולד בעיר פילדלפיה, בפנסילבניה. הוא נולד למשפחה קוויקרית אבל מאוחר יותר הצטרף לזרם האפיסקופלי. הוא למד רפואה באוניברסיטת פנסילבניה ואחרי כן באוניברסיטת אדינבורו בסקוטלנד. הוא עסק ברפואה משנת 1824, ובשנים 1839-1843 היה פרופסור לאנטומיה באוניברסיטת פנסילבניה.
מורטון נחשב לאבי "האסכולה האמריקאית" באתנוגרפיה. קבוצה זו האמינה שגזעים שונים של בני אדם משתייכים למינים ביולוגיים שונים. חלק מתלמידיו של מורטון האמינו בפוליגניזם, כלומר בבריאה נפרדת של הגזעים השונים של בני האדם, בניגוד להבנה המילולית של סיפור הבריאה בספר בראשית. מורטון עצמו, שהיה נוצרי אדוק, מעולם לא התבטא מפורשות בעניין.
מורטון האמין שמנפח הגולגולת של אדם אפשר להסיק על היכולת החשיבתית שלו: גולגולת גדולה יותר, משמעה מוח גדול יותר ולפיכך יכולת אינטלקטואלית גבוהה יותר. באמצעות אוסף של מאות גולגולות מחלקים שונים של העולם, כולל כ-100 גולגולות עתיקות ממצרים, הוא חקר את ההבדלים בנפח הגולגולת של בני גזעים שונים, ומצא שנפח הגולגולת של הלבנים גדול מזה של האמריקאים הילידים (האינדיאנים), וששניהם גם יחד גדולים מנפח הגולגולת של השחורים. הוא פרסם את תוצאות מחקריו בשני ספרים מרכזיים בשנים 1839 ו-1844.
כיום מדענים מאמינים שנפח המוח של בני אדם קשור בעיקר לממדי הגוף, ולא ליכולות אינטלקטואליות.
בשנת 1981 פרסם המדען סטיבן ג'יי גולד את ספרו "אין מידה לאדם". הספר כלל עיבוד מחודש לתוצאות מחקרו של מורטון על נפח הגולגולת, וטען כי התוצאות המקוריות היו מבוססות על נטאי ומניפולציה, הן בבחירת המידע והן בהטייה של התוצאות עצמן. גולד טען כי משנלקחות בחשבון הטיות אלו, אין כל בסיס לדירוג שערך מורטון לנפח הגולגולת של הגזעים השונים. במחקר מדוקדק יותר שהתפרסם בשנת 2011 נמצאו הטיות דווקא בניתוח של גולד, בעוד שלא נמצאה הטיה במדידותיו של מורטון, או בצורה בה בחר לעבד את הנתונים שעמדו לרשותו. החוקרים שללו מכל וכל את הנחות המוצא הגזעניות של מורטון, והציעו כי ההבדלים בנפח הגולגולת קשורים דווקא להבדלים באקלים ולא בהבדלים ביכולת החשיבה, אולם לא מצאו פגם בשיטות החקר של מורטון.
בשנת 1988 התפרסם מאמר של החוקר ג'ון ס. מייקל, שבחן מחדש את עבודתו של מורטון לאור טענותיו של גולד בספר. המחקר מצא כי נתוניו של מורטון היו מדויקים יותר ממה שטען גולד, וכי על אף שעבודתו כוללת שגיאות והשמטות, היא מדויקת במידה סבירה ואין כל ראיה לכך ששיבש את הנתונים במכוון. עם זאת, על פי המאמר, בהיעדר הגדרה מדויקת ל"גזע", עבודתו של מורטון היא חסרת משמעות מבחינה סטטיסטית. על פי מייקל, עבודתו של מורטון היא פגומה, והסביבה התרבותית בה עבד הייתה גזענית, אך לא ניתן להראות קשר ברור בין שתי העובדות, כפי שניסה גולד להוכיח.
חטיבה 204
עיט סוואנות
עיט סוואנות (שם מדעי: "Aquila rapax") הוא מין עיט במשפחת הנציים. זהו עוף דורס גדול. הוא מגיע לגודל של 62-72 ס"מ, בעל מוטת כנפיים של 165-185 ס"מ ומשקלו 1.6-2.4 ק"ג. בעבר סווג כתת-מין של עיט ערבות, אך כיום הוא מוגדר כמין נפרד.
מין זה אינו נודד בניגוד לעיט הערבות והוא מתרבה באפריקה, צפונית ודרומית למדבר סהרה ובדרום מערב אסיה הטרופית עד להודו. הוא מקנן קבוע המטיל 1-3 ביצים בקן הנמצא על עצים או על האדמה.
בכל אזור תפוצתו הוא מעדיף אזורים יבשים ופתוחים כמו מדבריות או סוואנה.
עיט הסוואנה ניזון בעיקר מפגרים למיניהם, אך יצוד יונקים קטנים, זוחלים ועופות ואף יגנוב מזון מדורסי יום אחרים.
הקול שמשמיע עיט זה מזכיר את קריאת העורב, אך בעיקרון זהו עיט שקט שלא משמיע קול חוץ מבתצוגה.
מהאג'רון
עיט ערבות
עיט ערבות (שם מדעי: "Aquila nipalensis") הוא מין עיט במשפחת הנציים.
מאפיינים פיזיים.
בדומה לרוב מיני הסוג עיט, עיט הערבות הוא דורס גדול בעל כסות כהה. לעיט יש מקור חזק וגדול המגיע עד לקו קצה העין, עם נחיר דמוי ביצה. רוב המקור והדונגית צהובים, וקצהו שחור. כנפיו רבועות, ארוכות ורחבות. בעיט הבוגר, החלק התחתון של הכנפיים זהה בצבע לסוככות העליונות ולבטן או כהה יותר, עם פסים בולטים. על סוככות הזנב העליונות יש כתם לבן, ועל העורף יש כתם בצבע אוכרה, שגודלו משתנה בין פרטים שונים. הצעיר בהיר יותר ובצד התחתון של כנפיו יש פס לבן עבה, שהוא שולי הסוככות התחתונות הגדולות, דבר שמאפשר זיהוי מהיר של צעירים מבוגרים, ושל עיטי ערבות צעירים מעיטים אחרים בגודל זהה. קשתית העין של עיט הערבות חומה.
הנקבה גדולה מהזכר, אבל צבעיהם דומים. משקל הזכר: 2.2-4.6 ק"ג, משקל הנקבה: 3.5-5.5 ק"ג; אורך גוף הזכר: 65-77 ס"מ, אורך גוף הנקבה: 89-75 ס"מ; מוטת כנפי הזכר: 174-199 ס"מ, מוטת כנפי הנקבה: 192-262 ס"מ.