אדם ששבת בשטח פתוח בכניסת שבת, ובאמצע השבת הוקף האזור במחיצה על ידי גויים, אף על פי שהמחיצה מועילה כדי להחשיב את השטח התחום כרשות היחיד שבו מותר לטלטל חפצים ללא הגבלה, היא אינה מועילה על מנת שתחום השבת ימדד מלאחריה, היות שנעשתה באמצע השבת, היות שהזמן הקובע לתחום שבת הוא זמן כניסת שבת.
פייטרו אורסאולו הראשון
פייטרו אורסאולו הראשון (באיטלקית: Pietro I Orseolo, בלטינית: Peter Urseolus - פטרוס אורסאולוס; 928–978) היה הדוכס ה-23 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 976–978. לאחר מותו הוכרז כקדוש נוצרי על ידי הכנסייה הקתולית.
קורות חיים.
פייטרו נולד ליד אודין שבאיטליה לאחת ממשפחות האצולה של ונציה. בהיותו בן 20 מונה לתפקיד מפקד הצי של לה סרניסימה, והצטיין בתפקידו ובמאבקו בשודדי הים מאזור דלמטיה אשר פגעו בסחר הוונציאני.
בשנת 976 מרדו תושבי ונציה כנגד הדוג'ה פייטרו קאנדיאנו הרביעי והציתו את ארמונו בעודו בתוכו, וזאת בשל חששם מהפכת רפובליקת ונציה למונרכיה. על פי דבריו של פטרוד דאמיאני, פייטרו אורסאולו עצמו עמד בראש המורדים בדוג'ה.
לאחר ההפיכה נבחר פייטרו לתפקיד הדוג'ה. בהיותו דוג'ה שיקם פייטרו את העיר שנפגעה בשריפה, החזיר את הסדר לעיר, והפגין נדיבות רבה כלפי אלמנתו של קנאדיאנו. כמו כן פייטרו בנה בתי חולים, בתי יתומים, משכן לאלמנות ומבנים לעולי רגל.
פייטרו אורסאולו השתמש בכספו שלו לשקם את ארמון הדוג'ה ואת בזיליקת מרקוס הקדוש שנהרסו בשריפה.
שנתיים לאחר מינויו, ב-1 בספטמבר 978, עזב פייטרו אורסאולו במפתיע את העיר (מבלי אפילו לעדכן את אשתו וילדיו) על מנת להצטרף למנזר הבנדיקטיני בסן-מישל-דה קושה בפראדה שבדרום צרפת.
בהיותו במנזר חיי פייטרו אורסאולו חיי צניעות, והתנתק מכל מגע עם החברה הוונציאנית. לאחר מספר שנים במנזר, עזב גם אותו והחל לגור כנזיר בודד ביערות בקרבת המנזר, שם נפטר כשבע שנים לאחר מכן. הוא נקבר במנזר בפראדה.
הקדשתו.
למעלה מארבעים שנה לאחר מותו הכריז הגמון מקומי על היות פייטרו אורסאולו מבורך. בשנת 1731 הוא הוכרז כקדוש רשמית על ידי הכנסייה הקתולית, והאפיפיור גרגוריוס ה-12 קבע את יום חגו ב-14 בינואר. בועידת ותיקן השנייה הועבר יום חגו ל-10 בינואר - יום פטירתו.
רבי אפס
רבי אפס היה אמורא ארץ ישראלי מהדור הראשון של האמוראים (בסביבות שנת 225).
רבי אפס היה מבית דינו של רבי יהודה הנשיא. במדרש מובא כי רבי מינה אותו לכתוב מכתב לאנטונינוס, והרב היימן מסיק מכך שהוא היה סופרו של רבי יהודה הנשיא. גר בדרום הארץ והוא מכונה בתלמוד הירושלמי "רבותינו שבדרום". רבי יהודה הנשיא ציווה לפני מיתתו שימנו את רבי חנינא בר חמא כממלא מקומו בראשות הישיבה, אך הוא סירב ליטול את המשרה כל עוד היה רבי אפס בחיים מכיוון שרבי אפס היה גדול ממנו שתי שנים ומחצה, לכן הוכתר רבי אפס כראש הישיבה לאחר רבי. בתפקיד זה שימש לפחות עשרים שנה, עד פטירתו, ורק אחריו מונה רבי חנינא בר חמא. רבי אושעיא מזכירו פעמים רבות. מתלמידיו היה לוי בר סיסי.
תנין אורינוקו
תנין האורינוקו (שם מדעי: "Crocodylus intermedius") הוא מין תנין גדול השרוי בסכנת הכחדה חמורה המצוי במים מתוקים בצפון אמריקה הדרומית, במיוחד בנהר האורינוקו.
ממדים.
אורך הבוגרים הוא . משקל הנקבות הוא כ-200 ק"ג ומשקל הזכרים הוא כ-. בעבר דווח על הפרט הגדול ביותר שנורה בשנת 1800 ואורכו היה , כאורכו של זכר בוגר של תנין הים, אף על פי שזה לא אושר ותניני אורינוקו בדרך-כלל לא מגיעים לאורך של יותר מ-. תנין האורינוקו מזוהה על ידי חוטמו הארוך יחסית ועור צהבהב עם פסים חומים כהים.
תפוצה.
תפוצתו מוגבלת לאגן הניקוז של נהר האורינוקו ובאגן הניקוז של נהר המטה בקולומביה ובוונצואלה. הוא נצפה מספר פעמים באי טרינידד, אך זה לא אושר וכנראה בלבלו בינו ובין התנין האמריקני.
תזונה.
כמו כל התנינאים, התזונה של תנין האורינוקו מורכבת בעיקר מדגים, אבל בתור טורף-על אופרטוניסט, גם כמעט כל בעל חיים הנמצאת בתחום תפוצתו, היכולה להוות טרף פוטנציאלי (כגון קפיבארה, חיות מבויתות, ולפעמים גם טורפים גדולים, אם המזון דל). ישנם דיווחים על תנינים שתקפו בני-אדם, אבל זה מאוד לא סביר, בהתחשב באוכלוסייה הקטנה והבידוד היחסי מיישובי אדם (קראקס היא העיר הגדולה הקרובה ביותר והיא נמצאת מחוץ לטווח תפוצתו).
רבייה.
תנין האורינוקו מזדווג בזמן העונה היבשה והנקבות חופרות קן לצאצאים 14 שבועות לאחר ההפריה. הוא חופר את הקן בשביל ביציו ובדרך כלל בונה את הקן על גדת נהר חולית. דגירת הביצים נמשכת 3 חודשים. הם בוקעים מהביצה במהלך הלילה וקוראים לאמם שמרימה אותם מהקן ונושאת אותם למים. הצעירים מוגנים על ידי אמם למשך שנה אחת. תניני אורינוקו צעירים מאוימים על ידי אורובו שחור, לטאות טגו, אנקונדות, קיימנים וטורפים אחרים.
מצב שימור.
תנין האורינוקו מצוי בסכנת הכחדה חמורה כתוצאה מציד ממושך בשל עורו. בין שנות ה-40 לשנות ה-60 של המאה ה-20, 1,000 מהתנינים האלו נשחטו בנהר האורינוקו ובביצות לוס יאנוס, והמין התקרב מאוד להכחדה. תנין האורינוקו הפך לחיה מוגנת בשנות ה-70. כיום הוא מוגן גם בוונצואלה וגם בקולומביה, ונכלל בנספח ראשון ב-CITES. בנוסף לציד בשל עורו, בין האיומים האחרים נכללים גם איסוף תנינים צעירים למכירה כחיות אקזוטיות והצעה לבניית סכר באזור העליון של נהר האורינוקו.
לא ברור כמה פרטים נותרו בטבע אבל מעריכים שהמספר נע בין 250 ל-1,500. האוכלוסייה בקולומביה היא קטנה מאוד, עם תת-האוכלוסייה הגדולה ביותר בוונצואלה שנמצאת במדינת קוחדס ובאזור סרארה במדינת לרה, עם פחות מ-500 פרטים בוגרים. מספר תת-אוכלוסיות קטנות יותר גם קיימות.
בנובמבר 2007, נרשמו 50 פרטים בגני החיות על ידי מערכת המודיעין הבינלאומית למינים (ISIS), והאוכלוסייה הגדולה ביותר נמצאת באקווריום העולמי בדאלאס, טקסס. כתוספת, מספר של פרטים מוחזקים בשבי במרכזי רבייה בוונצואלה. מאז שנות ה-90 המוקדמות, תנינים צעירים שוחררו גם בחוות פרטיות וגם בפארקים לאומיים בוונצואלה. תנינים רבים מתים לפני שהם מגיעים לבגרות, 360 פרטים גזעיים שוחררו רק לאחר שהגיעו לאורך של 2 מטר.
מרקלין
מרקלין (Märklin) הוא קיצור שמה של חברת צעצועים גרמנית גדולה הידועה בעיקר בשל דגמי רכבות וצעצועים טכניים. החברה ממוקמת בעיר גפינגן ושמה המלא, שאינו מופיע על המוצרים, הוא Gebr. Märklin &amp; Cie. GmbH.
מרקלין נוסדה בשנת 1859 ועסקה תחילה בייצור אביזרים לבתי בובות. לימים החלה לייצר דגמים מיניאטוריים שקשורים ברכבות המיועדים לתצוגה סטאטית או בעלת תנועה. בעבר דגמי הרכבות של החברה הונעו באופן מכני, על ידי קפיצים נמתחים וכדומה ועם הזמן החברה עברה לייצור דגמי רכבות המונעים בחשמל, כאשר המסילה יצרה מעגל חשמלי.
קני המידה.
החברה יצרה ומייצרת את דגמיה בגדלים שונים. כיום החברה מייצרת בעיקר בשלושה קני מידה:
ייצור ומכירה.
הייצור של מרקלין נעשה כולו בגרמניה, כדי להקל על בקרת האיכות. התעקשות החברה על אי שימוש בכוח עבודה זול הביא את החברה לסף פשיטת רגל אבל היא ניצלה בהתערבות המחוקק.
רכבות מרקלין נמכרות לרוב באתר החברה, בחנויות מורשות, באתרי יד שנייה ובמכירות פומביות של פריטי אספנות. חנויות כלבו לפעמים מוכרים סטים בודדים של מרקלין.
טובוס
קופת הולנד-דויטשלאנד
אלפרדו קראוס
אלפרדו קראוס (שם מלא: Alfredo Kraus Trujillo; נולד ב-24 בספטמבר 1927 - 10 בספטמבר 1999) היה טנור אופראי ספרדי ממוצא אוסטרי, שנודע בזכות האומנות בה שר תפקידי בל קנטו, ובזכות האינטרפרטציה של התפקיד ורתר באופרה הנושאת את הכותרת הזו מאת ז'יל מאסנה.
ילדות.
קראוס נולד בעיר לאס פאלמאס דה גראן קנריה באיים הקנריים. בגיל ארבע, החל ללמוד נגינה בפסנתר ובגיל 8 הצטרף למקהלת בית הספר. כאשר סיים את לימודיו, החל לעסוק בנדל"ן, אך החליט להשקיע בקריירת שירה. הוא נסע להשתלם בשירה בברצלונה וולנסיה. לראשונה הופיע על הבמה במדריד בזרזואלה (אופרטות ספרדיות), בשנת 1954. לאחר זכה במדליה בתחרות המוזיקה הבינלאומית בז'נבה פנה לקריירה אופראית רצינית.
קריירה.
בשנת 1956, את הופעתו הראשונה בתפקיד באופרה עשה קראוס בקהיר, בתפקיד הדוכס באופרה ריגולטו של ורדי. ב-1958 שר בליסבון את אלפרדו בלה טרוויאטה יחד עם מריה קאלאס. בתוך שנים ספורות הפך לאמן בינלאומי כאשר ב- 1959 הופיע לראשונה בקובנט גארדן, לונדון, בתפקיד אדגארדו בלוצ'יה די למרמור (מאת דוניצטי) וב-1960 הופיע לראשונה בלה סקאלה, בתפקיד אלווינו באופרה הסהרורית ("La sonnambula") מאת בליני. בארצות הברית הופיע לראשונה ב-1962, באופרה הלירית של שיקגו, וב-1966 הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק בריגולטו. הוא גם הופיע בכל רחבי דרום אמריקה, בבואנוס איירס, קראקס, סנטיאגו דה צ'ילה וריו דה ז'ניירו.
עם הזמן הרחיב קראוס את הרפרטואר שלו באופרות ידועות אך גם בכאלה פחות ידועות. למשל, לוקרציה בורג'ה, נערת הגדוד, לינדה די שאמוני, דון פסקואלה של דוניצטי. אופרות צרפתיות - סיפורי הופמן (ז'אק אופנבך), רומיאו ויוליה ופאוסט מאת גונו) ולאקמה מאת ליאו דליב. הוא אף הקליט אופרות כמו "La jolie fille de Perth" ודולי הפנינים מאת ביזה. בד בבד רכש מוניטין בתפקידים ליריים ידועים כמו ורתר, פאוסט, דון אוטביו, נומרינו, וארטורו בהפוריטנים של בליני.
קראוס אף הרבה לבצע מוזיקה יותר קלה, כמו זרזואלה ושירי עם ספרדיים. הוא אף הקליט והוציא אותם לאור בלייבל פרטי משלו בשם "Carillon".
טכניקה.