במקביל למרד האיכרים בארץ ישראל ובעבר הירדן (מדרום לאיילט דמשק) כבשו המורדים מבסיסי הגליל את צפת וטבריה שבגליל המזרחי. אזור החורן גם השתתף במרד.
האירועים החמורים ביותר התרחשו בגליל, והגיעו לשיאם עם ביזה של צפת בשנת 1834 שהייתה ברובה התקפה נגד הקהילה היהודית בעיר, שהחלה ביום ראשון 15 ביוני 1834, ונמשכה במשך 33 הימים הבאים. מושל צפת ושלוש עשרה מנהיגים נלקחו בשבי, והוכו למוות. מושל המחוז ניסה לדכא את ההתפרצות האלימה, אך לא הצליח בכך ונמלט.
עם הגעתו של מוחמד עלי לאיילט דמשק, הוא ביקש סיוע צבאי מהאמיר בשיר שיהאב השני מהר הלבנון, באמצעות שליח, בנו של אמיר שיהאב אמין. הגעת הכוחות הדרוזים של באשיר באה בעקבות התערבותם של קונסולים זרים. בסוף יולי 1834 הוביל אמיר בשיר את כוחותיו לעבר הגליל, אך לפני שהתקדם דרומה, הוא שלח מספר הודעות המייעצות למורדי צפת להיכנע. הנהגת המורדים בצפת הסכימה לנהל משא ומתן ושלחה את השייח' סאלח א-תרשיחי כשליח לבשיר כדי לארגן פגישה. באשיר הזמין את מנהיגי צפת לכפר בינת ג'בייל שם הסכימו להיכנע ולהיכנע לרשות המצרית. לאחר מכן, באשיר הגיע לצפת, שם סידר כי מנהיגי המורדים מאזורים סמוכים ייכנעו גם הם. כוחותיו הדרוזים של באשיר בפיקודו של בנו אמין, נכנסו לצפת ללא התנגדות ב-18 ביולי 1834, ופינו מקום לתושבים העקורים מהרובע היהודי בעיר לחזור. המסיתים נעצרו ולאחר מכן הוצאו להורג בעכו.
בשנת 1835 קמו כמה חמולות דרוזיות מהר הלבנון במרד נוסף.
המרכז הרפואי ע&quot;ש שיבא
מחמוד ע'נאים
השרפה בקייפטאון
השרפה בקייפטאון (נקראת גם: השרפה בהר השולחן; באנגלית: Table Mountain Fire) היא שרפה גדולה שהחלה ב-18 באפריל 2021 בפארק הלאומי הר השולחן שבקייפטאון שבדרום אפריקה. האתרים שנפגעו כללו את אנדרטת רודוס, שם נשרפה מסעדה, את הקמפוס העליון של אוניברסיטת קייפטאון. בנוסף, נפגעה ספריית האוספים המיוחדים וטחנת מוסטרט, טחנת רוח היסטורית שנשרפה. בנוסף, אושפזו חמישה לוחמי אש.
השרפה.
השרפה החלה בבוקר 18 באפריל 2021 ליד אנדרטת רודוס שבפארק הלאומי הר השולחן. כבאיות הוזעקו למקום בשעה 08:45 על פי השעון המקומי. על פי הדיווחים, האש החלה על ידי אחד מחסרי הבית במקום החלה לשרוף עצי אורן ופסולת באזור וההפשטה לכיוון האוניברסיטה. באותו היום, הייתה התראה על סכנת שרפה קיצונית, עקב טמפרטורה גבוהה ולחות נמוכה.
בתחילה, עשן ורוחות הנגרמות שנגרמו כתוצאה מהשרפה מנעו הורדת צוותים מהאוויר. מאוחר יותר, למעלה מ-250 לוחמי אש היו מעורבים בכיבוי השרפה וארבעה מסוקים שימשו להפלת מים על האש.
בשעה 14:10 החלו לפנות את הסטודנטים מאוניברסיטת קייפטאון. אזהרות רשמיות פורסמו גם למטיילים באזור יער ניולנדס שבפארק הלאומי הר השולחן והמטיילים בוקשו להתפנות מהפארק. בשעה 16:05, הודיעו כי המסעדה באנדרטת רודוס נהרסה בשרפה. גם כביש M3 שבאוזר נסגר, כשהאש החלה להתפשט עליו.
ב-8:00 ב-19 באפריל החלו לפנות את התושבים מהשכונות מסביב.
נפגעים ונזקים.
חמישה לוחמי אש אושפזו, לפחות ארבעה מהם בגלל כוויות.
המסעדה באנדרטת רודוס והקפלה הצמודה לה נשרפו. יותר משישה מבנים בקמפוס של אוניברסיטת קייפטאון ניזוקו. כמו כן, נפגעה ספריית האוספים המיוחדת של האוניברסיטה.
אף על פי שמערכת גילוי אש מנעה מהאש להגיע לשאר הספרייה הראשית, חדר הקריאה של ספריית ג'אגר נלקח מהלהבות וחלק מהאוספים הנדירים בספריית האוספים המיוחדים, שהחזיקה למעלה מ-1,300 אוספים ומעל 85,000 ספרים אבדו.
השרפה גרמה לנזקים משמעותיים גם למבני ההנהלה ולמגורי הסטודנטים של הקמפוס העליון. מספר בניינים נוספים סבלו מנזק קל.
השרפה הרסה גם את טחנת מוסטרט, טחנת הרוח העתיקה ביותר בדרום אפריקה, שנבנתה בשנת 1796.
הממשלה דיווחה, כי מעון שרים לא מאוכלס בבעלות המחלקה לעבודות ציבוריות ומשרדו של שר העבודה במקום נשרפו כליל.
לאחר השרפה.
ב-19 באפריל, נאמר כי התלמידים יכולים לחזור למגורים שלהם בתוך 72 שעות, למעט אלה שגרו באולם סמוטס או באולם פולר.
ב-18 באפריל בשעה 20:10, נעצר גבר כבן 35 בחשד שגרם לשרפה. לאחר מכן דווח על שלושה אנשים שהלכו בתוך שיח וכשיצאו ממנו, החלה לבעור שם אש.
הבפטיסטריום של פדובה
הבפטיסטריום של פדובה (באיטלקית: Battistero di Padova) הוא בניין היסטורי בעיר פדובה בצפון-מזרח איטליה. המבנה, המוקדש ליוחנן המטביל, הוא מבנה דתי השוכן בכיכר הקתדרלה של פדובה (Piazza del Duomo), צמוד לקתדרלה של העיר. בתוך המבנה נשמר אחד ממחזורי הפרסקו החשובים ביותר מהמאה ה-14, יצירת מופת מאת הצייר . ביולי 2021 נכלל המבנה על ידי אונסק"ו בין אתרי המורשת העולמית כחלק מהאתר מחזורי הפרסקו של פדובה מהמאה ה-14.
היסטוריה.
בניית הבפטיסטריום החלה במאה ה-12, כנראה על גבי מבנה קיים; הוא עבר שיפוצים ושיפורים שונים במאה שלאחר מכן, והוקדש על ידי גווידו, הפטריארך של , בשנת 1281. בין השנים 1370 - 1379 הוא שופץ והותאם לתפקד כמאוזוליאום של הנסיך , שליט העיר פדובה ואשתו, פינה בוצאקריני (Fina Buzzaccarini). בוצאקריני מימנה ופיקחה על עבודות האמנות, והפקידה אותן בידיו של ג'וסטו דה מנאבואי (שנקבר מאוחר יותר מחוץ לבניין). עם נפילת בית דה קרארה בשנת 1405, הרסו חיילים ונציאנים את אנדרטאות הקבורה הגדולות וכיסו את סמליו הרבים של פרנצ'סקו איל וקיו בצבע ירוק. לאחר שחזורים חלקיים שונים במאה ה 20, העבודה ממתינה כעת לשיקום מלא.
תיאור.
מחזור ציורי הפרסקו המקשטים את הקירות, שצוירו בשנים 1375–1376, והמכונה "היסטוריה של ישועת האדם" על ידי ג'וסטו דה מנאבואי, נחשב ליצירת מופת. נראה שהוא הושפע מהנוקשות של האמנות הרומנסקית והביזנטית, כפי שניתן לראות בסצנת גן העדן בכיפה של הבפטיסטריום: הסצנה מאורגנת סביב דמותו של ישו פנטוקראטור, שמסביבו מסתובב גלגל מהפנט בעל חישורים מרובי שכבות. עשוי מלאכים וקדושים, אשר נראה כי הילות הזהב שלהן כפי שהן נראות מלמטה הן יצירתו של צורף מוכשר. במרכז גן העדן נמצאת גם אם האלוהים. הציורים המכסים את הקירות מציגים סצנות מחייהם של יוחנן המטביל (משמאל לכניסה), מרים וישו.
על הקירות הסמוכים למזבח מיוצגים הצליבה וירידת רוח הקודש (ציורי קיר על כיפת המזבח), ו גדול, גם הוא של ג'וסטו דה מנאבואי, על המזבח עצמו. על הקירות המקיפים את המזבח, באפסיס, מצוירות דמויות מפלצתיות ותמונות מחזון יוחנן.
בחלק הישר שעליו בנויה הכיפה מופיעות סצנות מתוך ספר בראשית, בעוד שנביאים ואוונגליסטים מביטים מטה מפנדנטיבות. וציורים אלו מושפעים פחות מהנוקשות הביזנטית, ומציגים דמויות שהוכנסו למרחבים המתוארים באופן אשלייתי. גם בסיפורי ישו ויוחנן המטביל, המצוירים על הקירות, מופיעים ייצוגים ארכיטקטוניים מחושבים בדקדקנות שלתוכם הכניס הצייר את דימוייו הסטטיים החגיגיים. הדמויות המיוצגות בסצנות הסובבות, לעומת זאת, מופיעות חופשיות יותר, למשל בחגיגה של החתונה בקנה, שם קבוצת משרתים נעה בטבעיות בחדר בניגוד לסועדים הסטטיים. מניתוח הבחירות הסגנוניות הללו ברור כי השימוש באפקטים של רטרו היה עבור ג'וסטו מרכיב מדויק שנבחר מתוך רצון להביא לסיום אקספרסיבי וסימבולי: הוא היה אולי הצייר היחיד מהמאה ה-14 עם מחשבה לבצע בחירות מודעות בין השפות הציוריות השונות הללו.
בסצנה של בריאת העולם מראה גלגל המזלות את תפקידו של ישו כאדון הזמן הקוסמי. אלוהים האב יכול לקטוע את מהלך אירועי הטבע כדי להביע את רצונו בפני האנושות: שהתרחש בשלוש שעות החושך שליוו את ייסוריו ומותו של ישו. באמצעות המלאכים שלו, המיוצגים כאן, אלוהים שולט ומנטרל את השפעת השדים כאן בעולם שמתחת לירח.
וולפול
החיים הם תקופה קשה
החיים הם תקופה קשה הוא ספר אוטוביוגרפיה של הקומיקאי והפובליציסט חנוך דאום. הספר, בעריכתו של מורן שריר, יצא לאור ביולי 2020 על ידי הוצאה עצמית של דאום ורעייתו אפרת, באמצעות שיווק אינטרנטי ברשתות החברתיות "אינסטגרם" ו-"פייסבוק". אורכו של הספר 232 עמודים ברוטו ו-225 נטו, והוא מחולק ל-19 פרקים המהווים אנקדוטות שונות בחייו של דאום. שם הספר, "החיים הם תקופה קשה", נלקח ממופע הסטנד-אפ של דאום בעל אותו השם.
אופיו של הספר הומוריסטי ומבודח בעיקרו, אך בחלקים מסוימים ישנן גם התייחסויות רציניות לדיכאון, התקפי חרדה, הפרעה טורדנית-כפייתית, הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות, שכול, יתמות ואבל. כמו כן, דאום משתף במעט בהשקפות העולם האידאולוגיות שלו. נוסף על כך, דאום גם מתייחס אל עצמו בביקורת על ספרו האוטוביוגרפי הקודם, "אלוהים לא מרשה".
כמעין "אנדרדוג" שיצא לאור באופן עצמאי לגמרי ולא בדרך המסורתית, הספר לא זכה לסיקור נרחב בעיתונות הישראלית (פרט לעיתון "ידיעות אחרונות" – מעסיקו של דאום כבעל טור). עם זאת, שתי ביקורות התפרסמו במדורי הספרות של "הארץ" ו"מקור ראשון" והן היו חיוביות בעיקרן. כמו כן, הספר הפך לטרנדי ברשתות החברתיות ובקרב אושיות הרשת. מכירת הספרים הייתה מוצלחת גם היא, ועל פי ההערכות נמכרו כ-70,000 עותקים של הספר. ב-2022, פורסם כי המכירות הסתכמו בכ-100,000 עותקים בסך הכל.
בעקבות ההצלחה של דאום, העיתונאי עמית סגל פרסם את ספר העיון הפוליטי "סיפורה של הפוליטיקה הישראלית" בהוצאה עצמית גם כן, יחד עם רעייתו רעות. סדרת טלוויזיה ביוגרפית על חייו של דאום, בהתבסס על הספר, נמצאת בהפקה אצל ערוץ "קשת 12". לאור הפופולריות לה הספר זכה, דאום הכריז כשנה אחר כך, ביוני 2021, כי המשכון נמצא בשלבי כתיבה. "החיים הם רק תקופה", ההמשך, יצא באוגוסט 2022.
אנקנטו
אסמאעיל חאן