בשנת 722 לפנה"ס כבש סרגון מלך אשור את העיר שומרון, בירת ממלכת ישראל. רוב תושבי הממלכה הוגלו למחוזות רחוקים באימפריה האשורית אותם מפרט הנביא ישעיהו בן אמוץ, בן התקופה בנבואת נחמה:
כאן מפרט ישעיהו מספר כיווני הגליה:
בנוסף מנבא ישעיהו על יהודים שחיו מעבר לנהרי כוש, משמע דרומית לכוש:
ישעיהו בפסוקים אלו מנבא ומתייחס בבירור למעבר לנהרי כוש, בתקופתו היו גבולות ממלכת כוש בין האשד השני לאשד הרביעי של הנילוס, אך כאן כוונתו הייתה לאזורים דרומיים יותר המצויים מעבר ליובלי הנילוס. בהחלט ניתן לזהות ארץ זו בסמוך לחבש או אף בחבש עצמה, על אותו אזור מנבא גם הנביא צפניה:
נראה שעל פי זה שבתקופם של ישעיהו וצפניה המאה ה-8 לפנה"ס והמאה ה-7 לפנה"ס התקיימה קהילה יהודית באזורים אלו.
סיעת שבנא.
בשנת 701 לפנה"ס התארגנה קוליאציה של מספר מדינות שבראשם עמד ככל הנראה חזקיהו מלך יהודה, מדינות אלו פתחו במרד כנגד האימפריה האשורית. המרד נכשל ומלך אשור החריב את הממלכות המורדות כבש את ערי יהודה וצר על ירושלים, במהלך המצור נשלחים שליחים לתוך העיר על מנת לבקש את כניעתו של חזקיהו. השליח העיקרי רבשקה פונה אל העם ואומר להם לא להקשיב למלכם ולהיכנע למרות התנגדות מלכם, ע"פ מדרש חז"ל נאומו זה הצליח וקמה סיעה שלא תמכה בעמדת חזקיהו ובראשה עמד שבנא שהייתה גם גדולה יותר 130,000 לעומת זו של חזקיהו 110,000 התוכנית האשורית הייתה להגלות את אנשים אלו והערים שנכבשו 150 במספר היו משבטי שמעון ויהודה אל עבר חלח וחבור אך התוכנית השתנתה כאשר הגיעו למלך ידיעות שמלך כוש תהרקה פלש למצרים שהייתה תחת שליטה אשורית סנחריב אסף את צבאו יחד עם השבויים מממלכת יהודה ונלחם כנגד כוש.
במדרש מוזכר שגולים אלו גלו ל"הרי החושך" אך ככל הנראה יהודים אלו הקימו קהילות במצרים, פתרוס וצפון כוש. האשורים שכעת מלכם הוא אסרחדון הצליחו לכבוש את מצרים התחתונה המליכו את פרעה נכו הראשון ודחפו את צבא כוש לאזור מצרים העליונה, כאשר צבא אשור נסג כוש ניצלה את ההזדמנות ופלשה שוב למצרים במקביל לכך מלך אשור מת ובנו אשורבניפל יורש אותו. אשור הצליחה שוב להסיג את כוש, תהרקה מת אך יורשו תנות אמון המשיך בלחימה וכבש את מצרים כמו כן פרעה נפטר ובנו פסמתיך הראשון על לשלטון ניצח את כוש ואיחד שוב את כל מצרים תחתיו. כפי הנראה בין שורות החיילים המצרים היו גם יהודים שנלחמו כנגד כוש באיגרת אריסטיאס נכתב כך על היהודים:
הנביא ישעיהו מנבא על היהודים שנלקחו עם צבאות אשור, נראה שלאחר שחרורם של שבויים אלו הם המשיכו לדבוק באמונתם וכן היא התפשטה וגדלה במצרים, פתרוס, צפון כוש ומעבר לנהרות כוש.
גדוד מצרי.
תאוריה זו גורסת כי הדיווח של ההיסטוריונים והגאוגרפים הרודוטוס, ארטוסתנס, תלמי, פליניוס הזקן וסטראבון על גדוד מצרי המכונה "אסמח", שמנה 240,000 חיילים והוצב ביב והוגלה או היגר בתקופת פרעה פסמתיך הראשון או פסמתיך השני הוא למעשה מוצאם של היהודים באתיופיה. התואר "אסמח" משמש עד היום באותה המשמעות המצרית ,"זה שיושב לשמאל המלך", גם באתיופיה. הגדוד היגר דרך הנילוס והתיישב באזור סנאר שבאי של מרואה ובארץ טניסיס המזוהה עם אזור אגם טאנה, אזורים שלפי מסורת ביתא ישראל והחבשים הנוצרים יושבו בידי יהודים בימי קדם. אנשי הגדוד כבשו את האזור בו הם התיישבו בתמיכת מלכי כוש וכונו בפני המקומיים בשם "סמבריטה" שמשמעותו זרים.
מתקופת בית שני.
בזמן זה הקהילות היהודיות במצרים ובדרום חצי האי ערב גדלו וההשפעה היהודית באזורים האלו התרחבה. היהודים מקהילות אלו החלו להמשיך לסחור עם קרן אפריקה, תימן ויהודיה היו תחת השפעה פוליטית וצבאית חזקה של האימפריה החבשית לא רק שדרום ערב הסעודית (אזור נג'רן והחוף) היה תחת שליטה חבשית ישירה אלא הממלכות בתימן היו כפופות למלך החבשי שיישב באקסום. בהמשך החבשים נלחמו מספר פעמים בעמי תימן, בפעם הראשונה היה זה התערבות קלה אך בפעם השנייה כל תימן סופחה לאקסום והפכה למלכות משנה בתוכה כך נוצרה למעשה תקופה בה יהדות תימן ויהודי חבש היו תחת שליטה של מדינה אחת.
ככל הנראה הגידול באוכלוסייה היהודית באקסום נוצר הודות למספר גורמים:
על פי הלכות ביתא ישראל ניתן לראות כי הם התנתקו משאר עם ישראל ויהודי ארץ ישראל ככל הנראה במאה ה-4 לפנה"ס כאשר נפלה ארץ ישראל בידי צבא אלכסנדר הגדול, מלך מוקדון. בספרי ההיסטוריה היווניים נטען כי אלכסנדר ויתר על כוונתו לכבוש את ממלכת כוש והסתפק בכיבוש מצרים מאחר שקנדקה מלכת כוש איימה על צבאו בראש צבא עצום. טענה זו שנויה במחלוקת היות שבאותה עת ירדה קרנה של כוש בלחץ צבאות ממלכת אקסום.
על פי אוהב גר לוצאטו הקהילה היהודית באתיופיה נוצרה לאחר גלות בבל אך לפני חורבן בית שני, ככל הנראה בתקופה זו. כך או כך, קיימת סמיכות היסטורית בין נפילת הממלכה האחמנית הפרסית לבין עליית ממלכת אקסום, עשרות שנים בלבד לפני הנהגת מניין השטרות.
המאה ה-6 עד ה-1 לפנה"ס.
מידיעה הכתובה במעשי השליחים אנו למדים על התפשטות והשפעותיה של היהדות בממלכת כוש, שם נכתב כי סריס מטעם מלכת כוש עלה להתפלל בירושלים:
המסורת האתיופית מוסיפה כי שמו של אותו סריס היה 'דרדה' והוא נשלח על ידי המלכה גרסימות קנדק הרביעית (48–58) על מנת לעלות לירושלים על פי חוקי התורה, דבר זה מתיישב עם הדיווחים של יוספוס ופליון על יהודים רבים בכוש.
שאשי קאפור
שאשי קאפור (בהינדי: शशि कपूर; נולד כבלביר ראג', 18 במרץ 1938 - 4 בדצמבר 2017) היה מפיק, במאי ואחד מהשחקנים הבולטים של בוליווד. עיקר פעילותו הייתה בשנות השישים, השבעים והשמונים של המאה העשרים.
שאשי קאפור הוא בן למשפחת קאפור, אחת המשפחות המשפיעות בבוליווד. בנם של רמסארני (ראמה) דווי ופרטהוויראג' קאפור (Prithviraj Kapoor), שהיה שחקן ידוע אף הוא ואחיהם הצעיר של ראג' קאפור ושאמי קאפור, שחקנים בוליוודיים מצליחים. ראג' קאפור, אחיו, נחשב לאחד מבכירי השחקנים, המפיקים והבמאים בבוליווד.
קאפור נישא לשחקנית האנגליה ג'ניפר קנדל (Jennifer Kendal) ב-1958 וממנה התאלמן ב-1984 עקב מחלת הסרטן בה לקתה. לשניים נולדו שלושה ילדים: קאראן, קונאל וסאנג'נה.
קריירה.
שאשי קאפור החל לשחק בסרטים מגיל צעיר, כבר בשנות ה-40 של המאה ה-20. הסרטים המוקדמים בהם שיחק, בהם Aag (שפירושו "אש") מ-1948 בתפקיד קבאל הצעיר והנווד מ-1951 בו שיחק כראג' הצעיר היו סרטים שביים אחיו הבכור, ראג' קאפור. אך בהמשך דרכו שיחק במגוון רחב מאוד של סרטים, בחלקם לצד אמיטב באצ'אן, שאף הוא נחשב לאחד השחקנים המצליחים בהודו. קאפור שיחק ביותר מ-100 סרטים. בין הבולטים שבהם היו Dharmputra בו שיחק בתפקיד דיליפ ראי, שסימן את הדרך להפיכתו לשחקן מוביל בעל תפקיד ראשי בסרטים, Waqt מ-1965, Aa Gale Lag Jaa (שתורגם לעיתים בעברית ל"חבק אותי, בני") מ-1973, Deewaar מ-1975, Kabhi Kabhie מ-1976, Satyam Shivam Sundaram מ-1978, Shaan מ-1982 ו-Namak Halaal מ-1982.
קאפור הוא שחקן בינלאומי מוכר ולא רק בשל סרטיו הבוליוודיים. הוא שיחק במספר הפקות של מרצ'נט אייבורי כמו Shakespeare Wallah מ-1965, Bombay Talkie מ-1970 ו-Heat and Dust מ-1983 (בעברית הסרט תורגם לחום ואבק או אבק לוהט). בשלוש הפקות אלו הופיעה גם ג'ניפר קנדל, אשתו של קאפור. בנוסף, הוא הופיע בסרטים נוספים בשפה האנגלית, ביניהם: "Pretty Polly" מ-1967, "סידהרתא" מ-1972, בסרטו של הבמאי הבריטי סטיבן פרירס "סמי ורוזי עושים את זה" מ-1987, בסרט "מסתרי הודו" משנת 1988 לצד פירס ברוסנן,
בשנת 1980 ייסד שאשי קאפור חברת הפקות משלו, Film Valas, אשר הפיקה 5 סרטים: Junoon ב-1978, Kalyug ו-36 Chowringhee Lane ב-1981, Vijeta ב-1982 ו-Utsav ב-1984. ב-1991, קאפור ביים את הסרט Ajooba בו השתתפו אמיטב באצ'אן עמו שיחק בסרטים רבים ורישי קאפור, אחיינו של שאשי קאפור, בנו של ראג' קאפור ושחקן מצליח בזכות עצמו.
הסרט האחרון שבו הופיע קאפור הוא הסרט האמריקאי "רחובות צדדיים" מ-1998. בסרט Jinnah ("ג'ינה"), שעסק במי שנחשב לאבי האומה בפקיסטן, מוחמד עלי ג'ינה, אף הוא מ-1998, השתתף קאפור כמספר.
במהלך הקריירה שלו זכה קאפור במספר פרסים על הישגיו הקולנועיים. בין השאר הוא זכה בפרס ה-Filmfare, אחד מטקסי הפרסים הוותיקים של תעשיית הקולנוע ההודית, לשחקן המשנה הטוב ביותר ב-1976 עבור הסרט Deewaar. הוא זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ב-1980 וב-1982 עבור הסרטים Junoon ו-Kalyug שהופקו דרך חברת ההפקות שלו, Film Valas. ב-1986 קאפור זכה בפרס לוטוס הכסף לשחקן הטוב ביותר עבור הסרט New Delhi Times בטקס פרסי הקולנוע ההודי (National Film Awards). קאפור זכה פעמים בפרס BFJA (Bengal Film Journalists' Association Awards) עבור השחקן הטוב ביותר. לראשונה הוא זכה ב-1966 עבור הסרט Jab Jab Phool Khile ובפעם השנייה ב-1989 עבור New Delhi Times.
ב-2009 זכה קאפור, לצד המה מליני, בפרס על מפעל חיים (Lifetime Achievement Award) בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של פונה. ב-2010, זכה בפרס מפעל חיים (Filmfare Lifetime Achievement Award) בטקס פרסי Filmfare, אחד מטקסי הפרסים הוותיקים של תעשיית הקולנוע ההודי.
ששי קאפור
קאפור
קאפור (בפנג'בי: ਕਪੂਰ‌, בהינדי: कपूर‌) הוא שמה של קאסטה ממעמד קשטרייה. בין חברי הקאסטה יש סיקהים והינדים. בבוליווד יש חמישה דורות של שחקנים ושאר מקצועות הקולנוע ממשפחת קאפור ומשתייכים לקאסטה.
מוטי כץ
מרדכי (מוטי) כץ (נולד ב-26 בדצמבר 1956 בירושלים) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה וקומיקאי ישראלי. ידוע רבות בשל גילומו את בני קנובלר בסיטקום "החיים זה לא הכל".
ביוגרפיה.