ערב המבצע, בליל 21–22 ביולי, שינו חלק מכוחות צה"ל בגזרה את עמדותיהם כדי לפגוע בכוחות הסוריים מעמדות לא מוכרות, ובכך להפחית את היקף הנפגעים מהאש הסורית, בייחוד מאש נגד-סוללות. מוצבי צה"ל בבקאע דוללו מכוחות לא קרביים, ונערכה הכנה לוגיסטית לקראת המבצע, שכללה צבירת תחמושת, דלק, פריסת מערך פינוי נפגעים, חסימות צירים והעלאת כשירות וכוננות של כלל הכוחות הלוחמים. בין הכוחות השונים נערכו תיאום וחלוקת מטרות מקדימה עד לרמת הטנק הבודד, לקראת הפעלה מתוזמנת של כל הכוחות במקביל, על מנת להגביר את יעילות האש.
שעת פתיחת האש של כוחות הקרקע נקבעה לשעה 16:00, על מנת שהשמש תהיה בעורף הכוחות הישראלים, ומאידך תסנוור את הכוחות הסוריים. כחצי שעה לפני כן החלו מטוסי חיל האוויר לפגוע במטרות סוריות במרחב וחילופי האש נמשכו כשעתיים עד השעה 18:00. הסורים ירו טילי נ"ט רבים, אולם הכוחות הישראלים שיתקו אותם בעיקר באמצעות פגזי מעיך, זרחן, ירי ארטילרי ואש מרגמות 81 מ"מ. אבדות הכוחות הסוריים כללו כ־40 פצועים והרוגים, 16 טנקים, 23 נגמ"שים, וכן תומ"תים, תותחי נ"מ, משאיות, טרקטורים ועמדות לחימה, ובנוסף פגיעה במוצבים ובריכוזי תחמושת. ההפתעה השיגה את מטרתה, והסורים לא הצליחו להתארגן ולהגיב ביעילות והסבו רק נזק מועט לכוחות הישראלים, אשר ספגו שני הרוגים, מ"פ וקשר מחטיבה 97, חמישה פצועים ושלושה טנקים שנפגעו מירי טנקים וטילי סאגר סוריים. בעקבות המבצע ריסנו הסורים את המחבלים, והשתדלו לשמור על השקט בגזרה.
אי-יציבות פליטו ריילי
תורת מי
סוקה (פירושונים)
יֵרִיי היא אות באלפבית הקירילי אשר היא למעשה ליגטורה של שתי אותיות נפרדות: סימן הריכוך Ь, אשר משמש כאות המופיעה אחריה בסדר האלפבית והאות І, אשר אינה חלק מהאלפבית הקירילי הסטנדרטי. זוהי האות היחידה באלפבית הקירילי אשר מורכבת משתי צורות פרודות זו מזו.
באלפבית הקירילי המוקדם, צורתה הייתה מעט שונה: במקום צורת האות Ь, האות היוותה במקום את צורת סימן ההקשחה Ъ, אשר משמש כאות המופיעה לפניה בסדר האלפבית (Ꙑ).
האות מייצגת תנועה מרכזית, סגורה, בלתי-מעוגלת (ɨ), אשר הגייתה מעין חיריק עמוקה או תנועה המשלבת בין חיריק לקובוץ.
כתב עת חמסני
זולטאן קרמנדי
זולטאן קרמנדי (במקור פרים-Frim, בהונגרית: Körmendi Zoltán; בודפשט, 10 ביוני 1898 – גונסקירכן, תת-מחנה של מאוטהאוזן 1945) היה משורר, סופר, פובליציסט יהודי-הונגרי שניספה בשואת יהודי הונגריה. קרמנדי היה איש מיוחד במינו שעסק, בנוסף לכתיבה, בסוציולוגיה תיאורית - ענף בסוציולוגיה שעוסק בסקירת חיי החברה ביישובים ובאֵזורים שונים וביחסים שבין יחידות חברתיות שונות. הוא היה מחברי חוג גלילאו.
ביוגרפיה.
זולטאן פרים נולד במשפחה יהודית בבודפשט כבנם של דיולה פרים (1860–1940) פקיד רכבת ושל פרנציסקה שנטאג (Schöntag). סבו וסבתו מצד אביו היו פרנץ פרים, בורסקאי ורוזה קוהן (כהן), סבו וסבתו מצד אמו היו שלמה שנטאג, בעלים של קרונות תובלה וקרונות נוסעים להשכרה, ורוזליה פרנקל. זולטאן נרשם לבית הספר למשפטים של האוניברסיטה, אך לא היה יכול לסיים. הוא השתתף באירועי הרפובליקה הסובייטית ההונגרית כעובד של הקומיסריאט העממי לחינוך ציבורי ולאחר מכן עם לחם גם עם נשק. לכן נעצר מאוחר יותר עם נפילת הרפובליקה ונאסר עליו ללמוד באוניברסיטאות בממלכת הונגריה. הוא הפך לפקיד, תוך כדי כתיבת שירה, פרוזה וסוציוגרפיה, ולקח חלק בתנועת הפועלים, לרבות בפעילות "הסיוע האדום" הבלתי חוקי.
ב-1919 נשא בבודפשט את יוליאנה, בתם של שלמה ז'יגמונד וייס ושל זלמה לוי. אשתו נפטרה ב-1921. ב-25 במרץ 1925 נשא לאישה את בורבלה (ברברה), בתם של יוז'ף פניה ושל גיזלה שייבר.
משורר וסוציוגרף.
בנוסף לפרוזה שלו כתב גם שירים. שירתו עוצבה על ידי המשיכה לתנועת העבודה-התרבותית שהתחוללה באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 ושגשגה במשך יותר מעשור. בנוסף ל"מקהלות השירה" שלו שנכתבו בסגנון האוונגרד, הוא ניסה גם את הז'אנרים הליריים האינטימיים יותר.
בשנות השלושים, על פי אחד ממאמריו הסוציוגרפיים, "ערך יותר מחמישה עשר אלף ביקורים משפחתיים והיה מעורב בחייהן של שלושת אלפים משפחות לפחות" (משפחות נזקקות שנפלטו מהמעגל החברתי והתדרדרו הן כלכלית והן מוסרית)
כתביו הופיעו בשופרי השמאל ב:
קרמנדי פרסם שלושה ספרים בחייו ואחד לאחר מותו:
בשואה.
הוא נלקח לשירות העבודה ב-1943 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ולאחר מכן, יחד עם עמיתיו לגורל, גורש למחנה הריכוז גונסקירכן, שנפתח באפריל 1945. בדרך כלל נלקחו לשם ברגל אסירים ממאוטהאוזן או ישירות ממחנות עבודת כפייה גרמניות על הגבול. זולטאן קרמנדי מת במחנה גונסקירכן או - על פי ספרו של סבולץ' סיטה - בבית החולים הצבאי הרשינג (Hörsching) הסמוך מייד לאחר שחרור המחנה (5-4 במאי 1945).
חלבלוב קוצני
חֲלַבְלוּב קוֹצָנִי ("Euphorbia milii") – שיח ירוק-עד בתרבות, רעיל, מרובה גבעולים קוצניים, מטפס במקצת, גובהו כדי מטר, מסוג חלבלוב במשפחת החלבלוביים. גבעוליו מעוצים, מעובים, זוויתיים, חומים ומכוסים בקוצים. עליו ופרחיו בראש הגבעולים. פריחתו נמשכת כל השנה.
"הפרח", הנראה לעין הוא למעשה תפרחת, שמכילה פרחים זכריים ופרח נקבה זעירים חסרי עלי כותרת ועלי גביע. העלים האדומים הם למעשה 2 חפים של התפרחת. לעיתים נראה שפרח צומח מתוך פרח ולמעשה מדובר בהסתעפות של התפרחות. לחלבלוב קוצני יש מוהל חלבי, רעיל ומסוכן, שעלול לגרום לדלקת בעור ולעיוורון.
תפוצה ובית גידול.
חלבלוב קוצני והוא שיח אנדמי במדגסקר. הוא צומח במגוון בתי גידול של שיחים ויערות, באזורים סובטרופיים וטרופיים לחים, אך תמיד על סלעים (בדרך כלל תצורות גרניט) בגובה של בין 20 ל-1,609 מ'. חלבלוב קוצני הוכנס זה מקרוב, בשנת 2019, לרשימה האדומה של IUCN ושייך לקטגוריה "ללא חשש" (LC). במילים אחרות לחלבלוב לא נשקפת כלל סכנת הכחדה ומצב שימורו יציב. הנימוקים הם: אומנם ישנה ירידה מתמשכת בכמות הפרטים הבוגרים עקב שיטות שריפה, כריתת עצים, מרעה, כרייה וחקלאות. עם זאת, המין כיום נמצא בתוך ארבעה אזורים מוגנים ואותרו 19 מקומות בסיכון. לפיכך, המין מוערך ללא חשש (LC).
חלבלוב קוצני נפוץ מאוד בגינות כצמח תרבות ופליט תרבות במקומות רבים בעולם ובכללם ישראל.
טקסונומיה.
לחלבלוב קוצני 3 וריאנטים וזני תרבות. שלושת הווריאנטים הם:
חלבלוב קוצני בישראל.
חלבלוב קוצני מתאים לגידול בגינות בישראל. הוא משויך לקבוצת הצמחים הנמוכים ובני הקיימא לאחר שלב ההתבססות. הוא ישרוד בתנאי יובש וחוסר תחזוקה, וייתן מופע מרשים בתנאים אלה ולאורך שנים.
הוא צמח אור מלא, רגיש לקרה, עמיד בשרב ובגיר גדל בקרקעות קלות בשפלה ובבקעה. אומנם הוא ממשיך לפרוח רוב השנה, אבל בעונת החורף פריחתו בולטת במיוחד. ריבוי באמצעות ייחורים בחורף, וגם על ידי זרעים.
מאפיינים מורפולוגיים.
חלבלוב קוצני הוא שיח חד-ביתי, מרובה גבעולים קוצניים, שמתנשא על פי רוב לגובה של מטר, השיח מטפס במקצת ואז גובהו יכול לעלות מעל מטר אחד. המוהל החלבי (latex) צבעו לבן (אחד מסימני ההיכר).
השורשים הם מסוג ציצת שורשים (מערכת שורשים סיביים).
הגבעולים מעובים ואינם בשרניים, מעוצים, וצבעם חום ולא ירוק ומכוסים בקוצים עבים שאורכם בין 1 ל-2.5 ס"מ. הגבעולים זוויתיים, עם 3 עד 5 פאות.
העלים מסורגים, לוליינים, דקים ומספרם מועט, והם מקובצים בראש הענפים, בעיקר על הענפים הצעירים.
הלוואים משתיירים ויוצרים קוצים באורך 1 עד 1.3 ס"מ לעיתים רחוקות 2.5 ס"מ.
הפטוטרות חסרות או קטנות מאוד וללא בלוטות.
הטרפים מוארכים או דמוי ביצה הפוכה או דמויי מרית, ואורכם 1.5 ס"מ עד 6.5 ס"מ ורוחבו 0.8 ס"מ עד 1.8 ס"מ. בסיסם הולך וצר, שפתם תמימה וראשם מתעגל. העירוק (סידור העורקים) מנוצה, ולרוב רק העורק האמצעי בולט.
התפרחות דמויות פרח בודד (pseudanthium) כמעט בראש הגבעול והן דו-מיניות. התפרחת מוקפת במעטפת של חפים מאוחים, היוצרים עטיף בצורת כוס בעלת מספר אונות מצויצות, שביניהם בלוטות צוף. המבנה המיוחד מכונה כוסית (cyathium). הכוסית הדו-מינית של החלבלוב הקוצני מכילה פרחים זכריים ופרח נקבי אחד. שני סוגי המינים חסרים על פי רוב עטיף. הכוסית אופיינית לכל המינים מסוג חלבלוב, ושונה במעט בין מין למין, ולעיתים קרובות ההבדלה ביניהם מתבססת על השוני בבלוטות הצוף.
התפרחות נישאות על עוקץ, שאורכו 4 עד 7 ס"מ, כמעט בקצות הגבעולים. התפרחות הן מסוג תִּפְרַחַת מְסֻיֶּמֶת עם צורת הסתעפות דו-בדית, דהיינו: התפרחת מסיימת את הציר הראשי וזוג סעיפים צדדיים ממשיכים לצמוח.
עלי התפרחת (החפים), שמספרם 2, דמוי כליה-מעוגלים, אורכם 8 עד 10 מ"מ ורוחבם 12 עד 14 מ"מ, וקודקודם מעוגל. על פי רוב צבעם אדום מבריק ובפרחים מתורבתים צבעם אדום, ורוד, לבן או צהוב.
המעטפת של התפרחת דמוית פעמון ואורכן 3 עד 4 ורוחבם 3.5 עד 4 מ"מ, עם 5 אונות אזמליות.
בלוטות הצוף, שצבעם צהוב-אדום, מספרם 5. הן דמוי כליה-מעוגלים, אורכם 1 ס"מ ורוחבם 2 ס"מ.
הפרחים הזכריים מרובים ומפורדים ב-5 קבוצות על ידי חפיות ישרות מצויצות שקודקודן שעיר. הפרחים הזכריים בעלי אבקן בודד, שהזיר שלו בעל מפרק. הם חסרי עלי גביע, עלי כותרת, צופנים וגם שרידים של איבר רבייה נקבי עקר.
הפרח הנקבי נישא על עוקץ ארוך שיוצא ממרכז הכוסית. הוא בעל שחלה חלקה וקירחת, עטופה בדרך כלל במעטפת.
השחלה מורכבת מ-3 עלי שחלה מאוחים, 3 מגורות עם ביצית אחת תלויה בכל מגורה, ו-3 עמודי עלי מאוחים מהבסיס עד מתחת לאמצע. הצלקות עם 2 אונות. הביציות מסודרות בחלק העליון של השחלה ולכן הן תלויות.