ביולי 2013 הביע סילמן תמיכה בקיצוץ קצבאות ילדים בנימוק שיש אנשים, בפרט במגזר החרדי והבדואי, שמסתמכים על קצבאות הילדים . ביחס לביטחון התזונתי אמר כי .
הבנק המרכזי של מרוקו
הבנק המרכזי של מרוקו, אשר ידוע בערבית בשם بنك المغرب - בנק אל-מע'רב, הוא הסמכות המוניטרית העליונה, הבנק המרכזי ואחראי על מטבע דירהם מרוקאי במרוקו. הבנק נוסד בשנת 1959, ומטהו הראשי ממוקם בעיר רבאט.
בין יתר הנכסים שבאחזקת הבנק, קיימת ברשותו יתרת מטבע חוץ בסכום השווה ל-36 מיליארד דולר (במונחי 2008).
בנוסף על תפקידיו הכלכליים כבנק לאומי, הבנק משמש גם כמפקח על פעילותם של מספר בנקים מופרטים, המעניקים שירותים קמעוניים במדינה.
בנק אל-מע'רב
בנק אל-מגרב
הבנק הלאומי של מרוקו
טירת יורק
טירת יורק (באנגלית: York Castle) הוא מתחם מבוצר שכלל במהלך השנים טירה של השליט המקומי, בית סוהר, בתי משפט ומבני שלטון נוספים. מתחם הטירה ממוקם מדרום למרכז העיר יורק, בין נהר האוז ונהר הפוס באזור ההתפצלות שלהם.
הטירה התפרסמה בהיסטוריה היהודית כאשר המון מוסת התנפל על יהודי העיר בכוונה לבצע בהם שפטים. היהודים נמלטו והתבצרו בטירה. כשהגיעו הפורעים למקום העמידו בפניהם את הברירה של התנצרות או מוות, והלכודים העדיפו לא ליפול לידי המרצחים ושחטו אלה את אלה (ראו הטבח ביהודי יורק).
היסטוריה.
הטירה הוקמה לראשונה בשנת 1068 ולאחר שנהרסה על ידי מורדים וכוחות ויקינגים, הטירה הוקמה מחדש באופן מבוצר יותר עם חפירי מים. מאז הקמתה, הייתה הטירה מוקד כוח חשוב למלכי אנגליה והאצולה בצפון המדינה. במהלך המאה ה-13 שודרגו ביצורי הטירה על ידי הנרי השלישי ונבנתה המצודה כפי שהיא נראית כיום. במהלך המאה ה-14 שימשה הטירה בסיס צבאי ושלטוני חשוב של אנגליה במהלך המלחמות כנגד המרד הסקוטי. במאות ה-15 וה-16 הטירה החלה לאבד את חשיבותה הצבאית, אשר חודשה לפרק זמן קצר במהלך מלחמת האזרחים האנגלית כאשר היא שימשה את מגיני העיר המלוכניים.
בתקופה המודרנית, במהלך המאה ה-18 וה-19, שוקמו חלקים מהטירה בסגנון נאו-קלאסי עם הוספת מבנים אשר שימשו את האדמיניסטרציה של מחוז יורקשייר, בהמשך שימשו המבנים בטירה בתי כלא אזרחיים וצבאיים. במהלך המאה ה-20 הפכה המצודה "מגדל קליפורד" לאתר תיירות מוכר בעיר יורק, שני המבנים הנוספים אשר שרדו במתחם הטירה משמשים כיום בית משפט ומוזיאון טירת יורק.
ראיתי את השטן
ראיתי את השטן (악마를 보았다) הוא סרט משנת 2010 מאת הבמאי הקוריאני קים ג'י וון המשתף פעולה עם לי ביונג הון במותחן אלים.
עלילה.
ארוסתו של הסוכן הממשלתי קים נרצחת על ידי פסיכופת. הסוכן קים מתחקה אחר עקבותיו של הרוצח ומאתר אותו, אך לא מסגיר אותו, אלא מעלף אותו ושותל בגופו איתורית.
דמויות.
קים (Byung-hun Lee) - סוכן ממשלה שמאומן בקרבות מגע ולוחמה במבנים סגורים שמסור לעבודתו. כאשר ארוסתו נרצחת הוא יוצא למסע נקמה אישי עקוב מדם אחר הרוצח.
קיונג צ'ול (Min-sik Choi) - רוצח פסיכופת שאונס ורוצח את כל מי שנקלע לדרכו באדישות. סופג כאב ואף נהנה ממנו, מה שמקשה על קים להתיש אותו.
ק&quot;ש
ראשי תיבות:
הפיגוע ברחוב אלנבי (2002)
הפיגוע ברחוב אלנבי בשנת 2002 היה פיגוע התאבדות שהתרחש ב-19 בספטמבר 2002 באוטובוס של חברת דן, ברחוב אלנבי בתל אביב, אחד מרחובותיה המרכזיים של העיר. בפיגוע נהרגו שישה בני אדם וכשישים נפצעו.
הפיגוע.
ביום חמישי, ה-19 בספטמבר 2002, זמן קצר לפני השעה 13:00 בצהריים בתל אביב, מחבל מתאבד פלסטיני עלה על קו 4 של חברת דן, אשר במהלך מסלולו חוצה את העיר מצפון לדרום, ופוצץ עצמו בחלקו הקדמי של האוטובוס, אשר היה הומה אדם באותו זמן. הפיגוע עצמו התרחש בעת שהאוטובוס עבר דרך רחוב אלנבי, אחד מהרחובות הראשיים והמרכזיים בתל אביב, בקטע שמול בניין בית הכנסת הגדול. מהפיצוץ נהרגו חמישה בני אדם וכ-60 נפצעו, בהם עוברי אורח ששהו ברחוב באותה העת.
תגובות לפיגוע.
מיד לאחר הפיגוע ארגון החמא"ס נטל אחריות לביצועו.
לכל אורך תקופת האינתיפאדה השנייה, ממשלת ישראל האשימה את יאסר ערפאת, יו"ר הרשות הפלסטינית, וכן את חברי ההנהגה הפלסטינית באחריות לפעולות הטרור כנגד ישראלים בתקופת האינתיפאדה. בעקבות הפיגוע גורמים ישראליים רשמיים הצהירו, כי הפיגוע הבהיר מעל לכל ספק כי ההנהגה הפלסטינית לא מסוגלת, או לא מעוניינת, לבצע פעולות אשר ימנעו מארגונים פלסטינים קיצוניים מלתקוף מטרות ישראליות.
בניסיון להבהיר כי לא הייתה מעורבות של הרשות הפלסטינית בפיגוע, בכירים ברשות הפלסטיניות גינו את הפיגוע, וקראו לכל הארגונים הפלסטינים להוקיע אותו. עם זאת, דובר החמאס אסמאעיל אבו שנב הצהיר, כי הוא מצפה לחזות ב"שורה של פעולות כנגד האויב הציוני, כתוצאה מהפשעים האכזריים היומיומיים כנגד עמנו".
נציגי האיחוד האירופי קראו לישראל לגלות איפוק, בטענה כי תגובה ישראלית חריפה לפיגוע, אשר בוצע על ידי ארגון החמאס, יריבו הפוליטי של ערפאת, עשויה להרוס את המאמצים שנעשו להבטיח הפסקת אש בין ישראל והרשות.
נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש גינה בחריפות את הפיגוע, ואמר כי "כל הצדדים חייבים לעשות כל שביכולתם לשם הוקעת והפסקת האלימות".
בעקבות הפיגוע.
לאחר ישיבת חירום של הקבינט הביטחוני, שהתכנסה בעקבות הפיגוע, פתחה ישראל במבצע צבאי בגדה המערבית, במהלכו טנקים וכלי רכב משוריינים החלו במצור על מתחם המוקטעה ברמאללה, בו שהה יאסר ערפאת. ערפאת וחברים נוספים בהנהגה הפלסטינית היו תחת מצור זה למשך תקופת זמן של קרוב לשנתיים, עד ליציאתו של ערפאת לבית חולים בפאריס באוקטובר 2004. כמו כן, חלק גדול ממתחם המוקטעה נהרס על ידי צה"ל במהלך המצור.
הפיגוע ברחוב אלנבי
הפיגוע בקו 4
עבודה והגנה
"עבודה והגנה" היא אנדרטה שהוקמה בין השנים 1937-1929 על ידי הפסלת הישראלית בתיה לישנסקי ביער חולדה. הפסל הוקם על קברו של אפרים צ'יזיק, חלוץ וממגיני קיבוץ חולדה. לצד עובדת היותה אחת מאנדרטאות ההנצחה הראשונות בפיסול הישראלי, משקפת האנדרטה את השפעת המודרניזם האירופי על האמנות הישראלית.
היסטוריה.
היוזמה הראשונית להקמת האנדרטה הייתה של אריה גרשט, שלחם לצד צ'יזיק בקרב בחולדה. על ארגון העשייה היה מופקד הועד הפועל של ההסתדרות, שאנשיו עמדו בראש ועדה מיוחדת מטעם המוסדות הלאומיים, הקרן הקיימת והסתדרות העובדים.
בשנת 1929, לאחר שובה מצרפת, הוזמנה לישנסקי, בתמיכתו של יצחק בן-צבי, לעצב את האנדרטה. האדריכל פריץ קורנברג יצר הצעה לעיצוב האתר כמאוזוליאום מפואר, בצורה של חצי גורן, אולם הצעה זו לא מומשה לבסוף.
האבן נחצבה באזור בית צפאפה במשקל של כ-40 טונות. העברת האבן היוותה משימה חסרת תקדים בהיסטוריה של האמנות בארץ ישראל ולישנסקי נאלצה לנסר את האבן לשניים, לאחר שלא הצליחה לגרור את האבן בשלמותה בעזרת עגלות או טרקטורים.
בשנת 1930 או 1931 החלה לישנסקי לעצב את האנדרטה במקומה בחולדה. באותה עת התגוררה באוהל ביחד עם חברי קבוצת "גורדוניה". בשנת 1932 נערך בחולדה כינוס סביב הקבר והאנדרטה הלא גמורה. באותה עת הוטמנה בקבר גם "מגילת המצבה" המספרת את סיפור נפילתו של צ'יזיק ואף קושרת בין הקמת האנדרטה לאנדרטת "האריה השואג" בתל חי, שגם בה מונצחת שרה צ'יזיק, אחותו של אפרים. האנדרטה נחנכה בשנת 1937 בטקס שבו נאמו גם רחל ינאית ויצחק בן-צבי.
תיאור ופרשנות.
האנדרטה "עבודה והגנה" נחצבה בשני גושי אבן גיר בגובה של 3 מטרים ובה מופיעות שלוש דמויות. שתיים מן הדמויות הן האחים שרה צ'יזיק ואפרים צ'יזיק. קיימת מחלוקת בקשר לזיהויה של הדמות השלישית. נירית שלו-כליפא הציעה במאמרה על האנדרטה כי זו היא דמותו של בנימין מונטר.
סגנון הפיסול של האנדרטה משלב דימוי ריאליסטי עם אקספרסיביות בעיצוב הדמויות. הדמויות מגיחות מן הסלע ואינן מופרדות ממנו, בהשפעה של עבודתו של אוגוסט רודן. בעיצובה משקפת האנדרטה אוטופיה ציונית בשילוב שבין גאולת האדמה לבין הגנת המולדת.
לאן איירליינס
אל איי
מדרש שם
מדרש שם הוא הסבר למקורו או למשמעותו של שם פרטי של אדם או של מקום.
מדרשי שם בתנ"ך.
בתורה ניתנו מדרשי שם רבים, כהסבר לשמותיהם של גיבורי התורה.
"אדם - מן האדמה"
"קניתי איש את ה'"
"כי שת לי אלהים זרע אחר תחת הבל, כי הרגו קין"
"פלג כי בימיו נפלגה הארץ"
"ויקרא שמו נוח לאמר: זה ינחמו ממעשינו ומעצבון ידינו"
"וְלֹא יִקָּרֵא עוֹד אֶת שִׁמְךָ אַבְרָם וְהָיָה שִׁמְךָ אַבְרָהָם כִּי אַב הֲמוֹן גּוֹיִם נְתַתִּיךָ"
יצחק, כמבואר לקמן.
"וְאַחֲרֵי כֵן יָצָא אָחִיו וְיָדוֹ אֹחֶזֶת בַּעֲקֵב עֵשָׂו - וַיִּקְרָא שְׁמוֹ יַעֲקֹב"
"וַיְהִי לִתְקֻפוֹת הַיָּמִים וַתַּהַר חַנָּה וַתֵּלֶד בֵּן וַתִּקְרָא אֶת שְׁמוֹ שְׁמוּאֵל - כִּי מֵיְהוָה שְׁאִלְתִּיו".
לשמו של כל אחד מבני יעקב ניתן הסבר על ידי אמו. כך, למשל, מוסבר שמו של לוי:
לעיתים משקף מדרש השם אירוע שקרה טרם הולדתו או בראשית ימיו של בעל שם זה:
לעיתים תולה מדרש השם את אופיו של האדם בשמו:
לעיתים ניתנים לגיבורי הסיפור שמות המלמדים על אחריתם (ולכן כנראה אינם השמות שניתנו להם בעת היוולדם). בניהם של אלימלך ונעמי קרויים - שמות המלמדים על אחריתם. אף שמו של "הבל" מרמז על אחריתו המוקדמת.
פרשני המקרא משתמשים לעיתים במדרש שם למטרות פרשניות. כך, למשל, הפירוש לפיו המיילדות שפרה ופועה הן יוכבד ומרים, מסביר: "שפרה - זו יוכבד, ולמה נקרא שמה שפרה? שמשפרת את הולד. דבר אחר: שפרה - שפרו ורבו ישראל בימיה. פועה - זו מרים, ולמה נקרא שמה פועה? שהייתה פועה (ומוציאה את הולד). דבר אחר: פועה - שהייתה פועה ברוח הקודש, ואומרת: עתידה אמי שתלד בן שמושיע את ישראל".
גאוגרפיה של קמבודיה