כיום הספר מחולק לצוערים בסיום קורס הקצינים בבה"ד 1.
אירגון איל&quot;ן
דברי בינה
אצטדיון דינמו (קייב)
אצטדיון דינמו על שם לובנובסקי (באוקראינית: Стадіон «Динамо» ім. Валерія Лобановського) הוא אצטדיון כדורגל בעיר קייב, בירת אוקראינה, המשמש כמגרש ביתי של קבוצת דינמו קייב. האצטדיון ממוקם במריינסקי פארק שבמרכז העיר. באצטדיון כ־17,000 מקומות ישיבה. הוא נושא את שמו של ולרי לובנובסקי – מאמנה האגדי של דינמו קייב ושל נבחרת ברית המועצות.
היסטוריה.
האצטדיון נבנה בשנים 1932–1933 והיה לאצטדיון מרכזי של העיר. בהתחלה נשא האצטדיון את שמו של וסוולוד בליצקי, קצין בכיר בנ.ק.ו.ד., והחל משנת 1936 נקרא על שמו של ניקולאי יז'וב, ראש הנ.ק.ו.ד.. לאחר שהוא הוצא להורג בשנת 1939 הוסר שמו משם האצטדיון. מאז ועד לשנת 2002 נקרא האצטדיון – "אצטדיון דינמו".
בעת הכיבוש הנאצי על העיר, בשנים 1941–1943, נערכו באצטדיון משחקים בין יחידות שונות של הוורמאכט.
בנובמבר 1943, במהלך הקרבות לשחרור העיר, ניזוק האצטדיון מהפגזות. הוא שוקם רק בשנת 1946.
בשנת 1948 נחנך אצטדיון הרפובליקה, אשר הפך לאצטדיון מרכזי של קייב. משחקי הליגה הסובייטית הבכירה ומשחקים בינלאומיים נערכו רק בו. באצטדיון דינמו נערכו בעיקר משחקים של ליגות המשנה. כמו כן שימש אצטדיון כמגרש האימונים של דינמו קייב
בשנים 1977 - 1980 בוצעו באצטדיון מספר שינויים מבניים על מנת להתאימו לדרישות הוועד האולימפי לקראת אולימפיאדת 1980. למרות זאת במהלך האולימפיאדה לא נערכו באצטדיון משחקים רשמיים, אך כמה נבחרות התאמנו בו לקראת המשחקים.
בתחילת שנות ה-90 עבר אצטדיון "מתיחת פנים" נוספת, הפעם כדי לעמוד בדרישות אופ"א לאירוח משחקים של המפעלים האירופיים, כמו ליגת האלופות וגביע אופ"א.
החל משנת 1996 משחקיה הביתיים של דינמו קייב, הן בליגה האוקראינית והן במפעלים אירופיים שונים, נערכים באצטדיון זה. כמו כן בשטח האצטדיון ממוקמים משרדי הנהלת הקבוצה.
ב-3 במאי 2002, בטקס רשמי נחנך פסל לזכרו של ולרי לובנובסקי ליד הכניסה לאצטדיון ושמו הוסב ל"אצטדיון דינמו על שם לובנובסקי".
מפתח (קריפטוגרפיה)
בקריפטוגרפיה ואבטחת מידע, מפתח הצפנה הוא פיסת מידע או נתון סודי שפעולת אלגוריתם קריפטוגרפי נשלטת על ידו. במובן הבסיסי, מפתח בפונקציית הצפנה מגדיר טרנספורמציה ספציפית (אקראית) של הטקסט הקריא המוזן כקלט לפונקציה, לפלט המוצפן. מפתחות משמשים במגוון אלגוריתמים קריפטוגרפיים כמו חתימה דיגיטלית או קוד אימות.
היסטוריה.
ב-1917 הגה המהנדס גילברט סטנפורד ורנם (1890 - 1960) שיטה ממוכנת לביצוע הצפנה בטלגרף, בה המידע מוצפן תו אחר תו בעת שידורו, בניגוד לביצוע ההצפנה מראש ולאחר מכן שידור הטקסט המוצפן. בשיטה זו המפתח מוכן מראש על גבי סרט מנוקב ומחובר על ידי ממסר חשמלי אל מכונת הטלגרף. שיטת הצפנה זו ידועה בשם צופן ורנם, על שם ממציאה, והיוותה את הבסיס להצפנת פנקס חד-פעמי הבלתי-שבירה. אמנם מהיבט של תורת האינפורמציה פנקס חד-פעמי מהווה הצפנה מושלמת אך החסרון הגדול שלו שמפתח ההצפנה צריך להיות לפחות כאורך המידע המוצפן. עובדה זו היא הסיבה העיקרית מדוע פנקס חד-פעמי אינו בשימוש המוני כיום. כמות המידע המוצפן העובר ברשת האינטרנט כל כך גדולה שזה לא מעשי להגריל ולהעביר לצד השני באופן מאובטח מפתחות חד-פעמיים עבור כל הודעה, תמונה או וידאו. מצד שני ידוע שהצפנה קלאסית אינה בטוחה לשימוש, מכיוון שהיא פועלת על אותיות והמפתח מורכב מרצף קצר של אותיות. לכן, מכיוון שמספר האפשרויות מוגבל קל מאוד לנחשו במחשב בעזרת טכניקות סטטיסטיות כמו ניתוח תדירויות.
קריפטוגרפיה מודרנית מתמקדת בפיתוח אלגוריתמים שפועלים על בלוקים גדולים של מידע (באורך 16 בתים ויותר) ומקבלים מפתח קצר (32 או 64 בתים), איתם אפשר להצפין עם מפתח אחד, במצב הפעלה מתאים, עשרות טרה-בית של מידע. מכיוון שהמפתח ובלוק המידע גדולים לא ניתן יותר לפצח את הצופן באמצעות ניתוח ססטיסטי כי מספר האפשרויות אסטרונומי. מצד שני, ברגע שמשתמשים במפתח שהוא קצר משמעותית מהמידע המוצפן, ההצפנה אינה יכולה להיות מושלמת לעולם. תנאי מהותי בהוכחה המתמטית שפנקס חד-פעמי בלתי ניתן לשבירה הוא שהמפתח ששימש להצפנה כאורך המידע עצמו. לכן אלגוריתמים מודרניים אינם בטוחים מהיבט של תורת האינפורמציה אלא הביטחון שלהם חישובי, כלומר הוא נמדד במונחים של הזמן הדרוש למתחרה או מנתח הצופן לנחש את המפתח בשיטה הטובה ביותר הידועה. למרות זאת הם הרבה יותר פרקטיים מפנקס חד-פעמי והם מאוד יעילים. קיימים אלגוריתמים שלא ידוע על דרך קלה לשבירתם והערכה היא שהם אכן מהווים תמורה פסידו-אקראית חזקה.
עקרון קרקהופס.
לפי עקרון קרקהופס וכן לפי הגדרתו של שאנון, מניחים שפרטי אלגוריתם ההצפנה ידועים לאויב או המתחרה. העיקרון החשוב ביותר של קרקהופס הוא שהדבר הסודי היחידי במערכת הצפנה יהיה המפתח. או במילים אחרות "רק סודיות המפתח מספקת ביטחון". או כפי שהתנסח שאנון "האויב מכיר את המערכת". הסיבות לכך רבות, ההיסטוריה הוכיחה לא פעם, למרות ניסיונות לא מעטים, שמאוד קשה להסתיר פרטי אלגוריתם הצפנה במיוחד אלגוריתם כזה שנעשה בו שימוש מאסיבי על ידי משתמשים רבים. לכן אין להסתמך בשום אופן על סודיות האלגוריתם כדי להבטיח את סודיות המידע המוצפן. מפתח הצפנה שהוא בדרך כלל רק מספר תווים קל יותר לזכירה בעל פה או לשמירה במקום מוגן ובטוח. בקריפטוגרפיה מודרנית, כל מערכת הצפנה מסתמכת על ההנחה שקיים מפתח כלשהו שביטחון המערכת כולה נשען על סודיותו.
שמירת מפתח הצפנה.
שמירת מפתח ההצפנה בסוד היא משימה בפני עצמה והיא מתגלה לעיתים כקשה מאוד, במיוחד אם קיימים מספר עותקים של המפתח אצל מספר משתמשים. במערכות הצפנה מודרניות קיימים אלגוריתמים ייעודיים לניהול מפתחות. אחת הדרכים הפופולריות לשבור מערכת הצפנה היא לנסות להשיג את המפתח הסודי אם על ידי ניחוש, גנבה, שוחד, חטיפה או תקיפה. ברוב המקרים יותר קל לגנוב מפתח הצפנה מאשר למצוא פרצות באלגוריתם ההצפנה. מסיבה זו מערכות הצפנה פותחו באופן כזה שהמפתח יהיה מוגבל באופן השימוש בו וכן שיהיה זמין לתקופה קצרה ככל האפשר. תוכנות רבות כמו מסרים מיידיים נוקטות בגישה שבה מפתח ההצפנה נבחר באקראי עבור כל מסר המיועד להצפנה ונמחק מהזיכרון מיד בגמר השימוש בו.
הכנת מפתח הצפנה.
הכנת מפתחות הצפנה היא משימה שמתבררת כלא קלה כלל. ראשית, מפתח הצפנה אמור להיות לא רק אקראי אלא בעיקר קשה לניחוש. כדי להבין את ההבדל, נניח שהמצפין רכש רשימה של אלף מספרים אקראיים ובכל פעם שהוא מעוניין להצפין מסר אחד הוא מטיל מטבעות ובוחר לעצמו אחד מהם באופן אקראי כמפתח הצפנה. אפילו אם המפתחות נוצרו באופן אקראי אמיתי, אם המתקיף יודע שהמפתח נבחר מתוך רשימה זו ויש לו גישה אליה, קל מאוד לנסות את כל המפתחות ברשימה כדי לדעת עם איזה מפתח השתמש המצפין ואין צורך לנחש את הטלת המטבעות כלל. לכן בחירת מפתח הצפנה צריכה להיות בהתפלגות אחידה מעל טווח כל המפתחות האפשריים. באופן אידיאלי רצוי שהמפתח יהיה אקראי אמיתי אך היות שבדרך כלל מפתחות הצפנה מוכנים על ידי מחשב, הם לא יכולים להיות אקראיים אמיתיים אלא רק "פסידו-אקראיים", כלומר אקראיים באופן כזה שליריב בעל עוצמת מחשוב מוגבלת לא תהיה היכולת לנחש אותם בזמן פולינומי. ראה טיוטה של IETF. הכנת מפתחות הצפנה באופן בטוח מערבת שימוש במחוללים פסידו אקראיים קריפטוגרפיים אשר בין היתר מקבלים גרעין התחלתי אקראי (אמיתי) ממקורות שונים כמו ניצול אנטרופיה של מערכת ההפעלה וכדומה.
אורך מפתחות הצפנה.
למעט פנקס חד-פעמי, ממציא אלגוריתם הצפנה קובע את אורך המפתח בהתאם למספר פרמטרים חשובים, כמו הערכת היכולת הטכנולוגית הנוכחית, תנאי השימוש באלגוריתם ומגבלות כלשהן אם ישנן. מצד אחד השאיפה היא שהמפתח יהיה קצר ככל האפשר כדי שהאלגוריתם יהיה יעיל ומצד שני השאיפה היא שהאלגוריתם יהיה בטוח ביותר לשימוש. אילו אינטרסים מנוגדים לחלוטין והפתרון הוא תמיד היכן שהוא באמצע. מפתחי האלגוריתמים קריפטוגרפיים נאלצים לא פעם להתפשר מעט בביטחון האלגוריתם לטובת יעילותו. מקובל למדוד אורך מפתח הצפנה בסיביות. מפתח קצר מספק ביטחון חלש, לעומת זאת מפתח ארוך אינו בהכרח מעיד על ביטחון גבוה. אורך המפתח למעשה קובע את מרחב המפתח או מספר האפשרויות לבחירת מפתח. אם מפתח הוא באורך formula_1 סיביות המשמעות היא שטווח המפתח הוא formula_2 סיביות. ניחוש מפתח הצפנה מעל 40 סיביות (כחמש תווים) אינו בר ביצוע לבן אנוש, אך קל לביצוע במחשב. מחשבים מצטיינים בכוח גס, ניסוי כל האפשרויות עד למציאת הניחוש הנכון. מבחינה סטטיסטית, נדרשים בממוצע formula_3 ניסיונות לניחוש מפתח באורך formula_1 סיביות. אם מחשב מסוגל לבדוק כמיליארד מפתחות בשנייה ייקח לו 18 דקות בקירוב לנחש מפתח באורך 40 סיביות. בשנת 1999 פותח מחשב ייעודי הנקרא Deep Crack שהיה מסוגל לבדוק מעל 90 מיליארד מפתחות בשנייה ולקח לו 4.5 ימים לנחש מפתח של DES (באורך 56 סיביות). כדי להעריך מהו האורך המומלץ של מפתח הצפנה יש להתייחס לשני סוגי אלגוריתמים.
הרברט באלמט
קנוניאגדפנצר
האלקסר של סגוביה