באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1998 היה קלים השחיין המצטיין בתחרות עם 7 מדליות, מהן 4 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא תחרות חדש של 52.25 שניות, לפני לארס פרולאנדר משוודיה (52.79 שניות) וג'ף היוגיל בן ארצו (52.90 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.41 דקות, לפני מאסימיליאנו רוסולינו מאיטליה (1:48.30 דקות) ופיטר ואן דן הוחנבאנד מהולנד (1:48.65 דקות), במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 7:12.48 דקות, לפני הולנד (7:16.77 דקות) ובריטניה (7:17.33 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:37.98 דקות, לפני ארצות הברית (3:38.56 דקות) והונגריה (3:39.53 דקות). מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.20 שניות, אחרי אלכסנדר פופוב מרוסיה שקע שיא תחרות חדש (48.93 שניות) ופרולאנדר (49.53 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:16.97 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא תחרות חדש (3:16.69 דקות) ורוסיה (3:18.45 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.47 שניות בצוותא עם ריקארדו בוסקט מפוארטו ריקו, אחרי ביל פילקצ'וק מארצות הברית (22.29 שניות) ופופוב (22.43 שניות).
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת סידני (2000) זכה קלים ב-4 מדליות, מהן 2 זהב ו-2 כסף. במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי הוא זינק ראשון וקבע שיא עולם חדש 48.18 שניות ובנוסף סייע לקבוצתו לנצח ולזכות במדליית זהב בשיא עולם חדש נוסף בתוצאה של 3:13.67 דקות, לפני ארצות הברית (3:13.86 דקות) וברזיל (3:17.40 דקות). שלושה ימים לאחר מכן הוא סייע לנבחרתו לזכות במדליית זהב שנייה, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש שלישי, בפער ניכר של 5.59 שניות, לפני ארצות הברית (7:12.64 דקות) והולנד (7:12.70 דקות). התוצאה שקבע במשחה ל-200 מטר חופשי בזינוק שליחים היה 1:46.40 דקות. למחרת, הוא הגיע למשחה 100 מטר חופשי כשיאן עולם טרי, אך כוחותיו לא עמדו לו והוא סיים רק במקום הרביעי בתוצאה של 48.74 שניות, אחרי המנצח ואן דן הוחנבאנד (48.30 שניות). העייפות המשיכה לתת את אותותיה והוא זכה במדליית כסף במשחה החזק שלו 100 מטר פרפר, שבו החזיק בשיא העולם, כשקבע תוצאה של 52.18 שניות, אחרי פרולאנדר (52.00 שניות) ולפני היוגיל (52.22 שניות) שקבע בשלב חצי הגמר שיא אולימפי חדש (51.96 שניות). הוא זכה במדליית כסף נוספת במשחה שליחים, שנעל את התחרות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:35.24 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (3:33.78 דקות) ולפני גרמניה (3:35.88 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 זכה קלים בשתי מדליות זהב. במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 3:14.10 דקות, לפני הולנד (3:14.56 דקות) וגרמניה (3:17.52 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 7:04.66 דקות, לפני איטליה 7:10.86 דקות וארצות הברית (7:13.69 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום ה-7 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.91 שניות, המנצח במשחה היה פרולאנדר (52.10 שניות), בשלב חצי הגמר הוא קבע את התוצאה השנייה בטיבה בשלב זה (52.50 שניות), וכן במקום ה-11 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.07 שניות.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה קלים במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:07.46 דקות, אחרי ארצות הברית (7:07.33 דקות) ולפני איטליה (7:11.83 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום ה-6 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:15.77 דקות, אחרי המנצחת מדרום אפריקה שקבעה שיא עולם חדש (3:13.17 דקות) ובמקום ה-9 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:39.14 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 זכה קלים במדליית ארד משחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:17.56 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא תחרות חדש (3:13.77 דקות) וקנדה (3:16.44 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום ה-6 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.13 דקות, במקום ה-11 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.32 שניות ובמקום ה-26 במשחה ל-50 מטר חפשי בתוצאה של 22.90 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכה קלים במדליית זהב אחת, כששחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ובשלב הגמר הרביעייה האוסטרלית זכתה במקום ראשון. בנוסף, הוא סיים במקום החמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי עם קבוצתו בתוצאה של 3:15.89 דקות.
חייו האישיים.
באפריל 2006, התחתן קלים עם לינדי רמה, דוגמנית לשעבר ובעלת חברת אופנה. רמה היא נסיכה מבאלי, אחיינית של מלך דנפסאר, בירת באלי, אינדונזיה. לזוג שני ילדים.
בשנת 2007 השתתף בגרסה האוסטרלית ל"רוקדים עם כוכבים", והיה ראשון המודחים.
ג. עיטור
ג. עיטור היה שם העט של עיטור גֶלבֶּץ (נכתב גם: גלביץ) (1932 – מאי 1993), כתב הבידור הראשון בישראל, אשר כתב בעיתונים והמגזינים "עולם הקולנוע", "להיטון", "העולם הזה" ו"חדשות" וסיקר את הקולנוע הבינלאומי ואת חיי הבוהמה של תל אביב.
ביוגרפיה.
עיטור גלבץ נולד ב-1932 בעפולה, הצעיר משני בניהם של וירה לבית ברדיצ'בסקי ושמעון גלבץ (גלביץ), זוג רופאים שעלו לארץ ישראל מרוסיה והתגוררו בקיבוץ תל יוסף. אביו, פעיל ציוני ומראשי תנועת החלוץ ברוסיה, נאסר בשל פעילותו הציונית וב-1924 הומר מאסרו בגירוש. בארץ היה פעיל במפא"י וחבר הוועד הפועל של ההסתדרות הכללית, והיה יוזם הקמתו של הקיבוץ העירוני אפעל. בילדותו עברה משפחתו להתגורר בתל אביב, שם שימש אביו כרופא ראשי של קופת חולים כללית. הוא נפטר כשגלבץ היה כבן 13. בתיכון למד בגימנסיה הרצליה יחד עם אילנה רובינא, שהייתה חברתו הטובה.
עם סיום לימודיו ושירותו הצבאי יצא ללמוד יחסים בין-לאומיים בסורבון שבפריז. כהכנסה צדדית שלח כתבות עיתונאיות על חיי כוכבי הקולנוע ואנשי הבוהמה של פריז ל"עולם הקולנוע", שעליהן חתם בשם "ג. עיטור", שנראה אלגנטי ומסתורי. הוא בילה במסיבות ואירועים שונים והכיר אישית חלק מהכוכבים שעליהם כתב. הראיון הראשון שערך היה עם ויוויאן לי, כוכבת הסרט "חלף עם הרוח", הוא התגלה ככשרון, התאהב במקצוע והמשיך בכך גם בישראל.
באמצע שנות ה-50 חזר לישראל, מבלי שסיים את לימודיו, אך לאחר שקשר קשרים בתעשיית הבידור באירופה. הוא קיבל שני טורים בעיתון "עולם הקולנוע": "מה נשמע בתל אביב", שהיה בעיקרו מדור רכילותי, אך כלל גם ידיעות הקשורות בהפקות סרטים וליהוק; ו"רומא-פריז-לונדון", שכלל ידיעות מן העולם שהתבססו על חומרים שהתפרסמו במגזינים ועל קשריו האישיים של ג. עיטור. הוא נסע לפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם וצולם עם רבים מכוכבי התקופה בהם ג'ינה לולובריג'ידה, ז'אן-פול בלמונדו, אלן דלון, אינגריד ברגמן, איב מונטן, מייק ברנט, בריז'יט ברדו ועוד. הוא היה מעיתונאי הבידור הבולטים בארץ באותה תקופה, וטוריו היה בכוחם להכתיר נערת זוהר.
בשנת 1957 תרגם מצרפתית את המחזה "שלושה על אי אחד" של אנדרה רוסן, שביים מנחם גולן. אחר כך היה מיודד עם גולן ובן דודו יורם גלובוס והוא סייע לשנים לפרוץ לתעשיית הסרטים של הוליווד באמצעות קשריו.
ב-1969 נוסד המגזין "להיטון", שבספטמבר 1976 התמזג עם "עולם הקולנוע". בשבועון הממוזג התפרסמו כתבותיו של ג. עיטור, והוא פרסם מדי שבוע את תצלומיו עם מושאי הכתבות שלו, שנשאו את הכותרת "ג. עיטור מראיין". במקביל החל לשמש גם ככתב המגזין האמריקאי "הוליווד ריפורטר" בישראל. עיטור קיבל במשך השנים הצעות לעבור לעבוד בעיתונים אחרים, אך הוא נשאר נאמן ל"להיטון", עד דצמבר 1989 שהמגזין נסגר. אחר כך הוזמן על ידי גל אוחובסקי, שהיה עורך מדור התרבות של העיתון "חדשות", להמשיך לכתוב את הטור שלו, שב"חדשות" קיבל את השם "הטור של ג.עיטור".
ג.עיטור נפטר ב-12 במאי 1993 מדום לב, שעות אחדות לפני שעמד לטוס לפסטיבל קאן, ולסקר אותו בפעם ה-30 ברציפות. הוא נקבר בבית העלמין ירקון.
לדברי מכריו כג'וזי כץ, תמר גלבץ (אחייניתו), ארייה רייכמן (שהיה עורך "להיטון") ולביאה הון, עד להגיעו של עיטור לארץ לא עסקו העיתונים כמעט בתעשיית הקולנוע בעולם או בישראל והוא היה זה שהקים תחום עיתונאי זה. סיקורו היה אמפתי ומעריץ והוא לא העביר דברי ביקורת על מושאי כתבותיו או התייחס אליהם באופן ציני. תכונות אלה גרמו לכך שלא מצא את מקומו בתקשורת הצינית והביקורתית של שנות ה-80 ואילך.
ממאי
מַמָאי (1335–1380) היה מפקד צבאי ושליט בפועל של החלק המערבי של אורדת הזהב.
תחילת הקריירה.
ממאי היה בן משפחת אצולה ממוצא מונגולי או קומני, התחתן עם אחת מבנותיו של ברדיבק שהיה חאן אורדת הזהב. החל משנות ה-50 של המאה ה-14 היה שליט קרים והחוף הצפוני של הים השחור מטעם אורדת הזהב. בשנת 1357 התמנה לתפקיד גבוה בחצר החאן. באחריותו היו ענייני צבא, משפטים וענייני חוץ.
מאבקי שליטה.