חברת קפה לנדוור היא חברה פרטית של בתי קפה בפריסה ארצית. "קפה לנדוור" היא יצרנית הקפה הראשונה בישראל, כיום מייצרת ומשווקת מוצרי קפה שחור וקפה אספרסו.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1919 על ידי משה לנדוור כבית קפה בברלין, אשר גם קלה וייצר את הקפה. בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה לנדוור לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. הוא הקים ברחוב אלנבי את בית הקלייה לקפה הראשון בישראל. בשנת 1964 הועבר בית הקלייה לאזור התעשייה בחולון וכיום הוא משתרע על פני שטח של כ-1,000 מ"ר.
ב-1983 מכר שמואל לנדוור, בנו של משה, את בית הקלייה לקבוצת "פדרמן ובניו (אחזקות) בע"מ" והיא נמצאת בבעלותה עד היום. בשנת 2004 הוקמה רשת בתי הקפה של לנדוור, תוך כדי שיתוף פעולה של החברה וארבעה יזמים צעירים. נכון ל-2017 לרשת בתי הקפה "לנדוור" 62 סניפים בפריסה ארצית, לרשת מספר סניפים כשרים וסניף כשר למהדרין בירושלים.
בנוסף גם פתחה הרשת 2 סניפים בטורונטו-רבתי שבקנדה (ועוד 2 שיפתחו בקרוב), ו-3 במסצ׳וסטס.
באוקטובר 2018 חנכה החברה את חנות המפעל החדשה, בסמוך לבית הקלייה בחולון.
בנובמבר 2018 חנכה החברה חנות נוספת במתחם הבורסה, רמת גן.
חברת קפה לנדוור היא יצרנית הקפה השחור השנייה בגודלה בישראל. החברה מייצרת קפה טורקי (שחור) וקפה אספרסו.
הקוואדריאנלה של פראג
הקוואדריאנלה של פראג (באנגלית: Prague Quadrennial), או בשמה המלא: הקוואדריאנלה של פראג להופעות העיצוב והמרחב (PragueQuadrennial of Performance Design and Space or Prague Quadrennial), הנערכת בפראג אחת לארבע שנים מאז 1967, היא האירוע הגדול מסוג בעולם באמנויות במה העוסק בכל מה שאינו קשור במשחק. זוהי תערוכה תחרותית המציגה עבודות מודרניות בסוגות של אמנויות במה שונות כגון: בתלבושות, עיצוב במה, עיצוב תאורה, הלחנה ועיבוד מוזיקלי ועיצוב תנועה; בתחומי המחול, אופרה, דרמה, מולטימדיה והמיצג.
היסטוריה.
במהלך הביאנלה לאמנות בסאו פאולו של 1959, נערכה תערוכה מיוחדת, אותה תכנן פרנטישק טרסטר (František Tröster), שהציגה את התפתחות עיצוב הבמה והתיאטרון הצ'כי והסלובקי בשנים 1959-1914. התוצאה של התערוכה הייתה מדליית זהב לצ'כוסלובקיה ובעקבות הצלחתה של צ'כיה בשלוש הביאנלות שאחריה הובילה להצעה שפראג תארח את התערוכה הבינלאומית של עיצוב הבמה באירופה. מאז חניכתה ב-1967, התערוכה הבינלאומית נערכה בקביעות מדי ארבע שנים ונודעה כקוואדריאנלה של פראג.
אומנים חשובים שהותירו את חותמם על עיצוב התיאטרון השתתפו והציגו בקוואדריאנלה של פראג, כמו סלבדור דאלי, יוזף סבובודה, אוסקר נימאייר, טדאוש קנטור ,גי-קלוד פרנסואה וראלף קולטאיi, כמו גם דמויות בתיאטרון בן-זמננו, כגון רוברט וילסון, היינר גבלס ורנצו פיאנו.
פרסים.
בתערוכה נוכח חבר שופטים בינלאומי, שמעניק למשתתפים בה את הפרסים הבאים:
מדליית זהב (Golden Triga) לתערוכה הטובה ביותר הוענקה ב-1967 לצרפת, ב-1971 לגרמניה המזרחית, ב-1975 לברית המועצות, ב-1979 לממלכה המאוחדת, ב-1983 לגרמניה המזרחית, ב-1987 לארצות הברית, ב-1991 לממלכה המאוחדת, ב-1995 לברזיל, ב-1999 לצ'כיה, ב-2003 לממלכה המאוחדת, ב-2007 לרוסיה וב-2011 לברזיל.
ספה
ספה היא פריט ריהוט שנועד לישיבה של יותר מאדם אחד, תוך מתן תמיכה בגב ובזרועות. בדרך כלל כוללת הספה משענת מכל צד.
בבתי מגורים ספות נמצאות בדרך כלל בחדר המשפחה, בסלון, בחדר העבודה או בטרקלין.
המסגרת של ספות סטנדרטיות מורכבת מעץ או מתכת שעליה מונח ריפוד מכוסה במגוון רחב של בדים או עור (טבעי או סינתטי) ולפעמים שילוב של שניהם. ניתן למצוא ספות גם בבתי מלון ובחלק מהמשרדים, חדרי המתנה ועוד.
סוגים.
הסוגים הנפוצים ביותר של ספות הם ספה דו-מושבית או ספת שני מושבים בריטית, וספות עם יותר משני מושבים. ספה מודולרית נוצרת ממקטעים מרובים (בדרך כלל בין שניים לארבעה חלקים) ולעיתים כוללת לפחות שני חלקים שמתחברים בזווית של 90 מעלות או מעט יותר. נוהגים להשתמש בספות אלו כדי למלא פינות בחדרים. ספה זו מכונה גם ספה פינתית בבריטניה. ספה המיועדת לאדם אחד נקראת כורסה.
גרסאות אחרות לספה כוללות את ה"דיוואן" (ספה נמוכה חסרת רגליים), ספת ה"התעלפות" (חסרת משענת גב או משענת נמוכה יותר), "שז לונג" (ארוכה עם משענת יד אחת), "קנפה" (ספה מקושטת עם שלושה מושבים), ו"הספה העות'מאנית" (שנחשבת בדרך כלל לסוג של הדום). כדי לחסוך מקום, מספר ספות כפולות הן מיטות, דייבדס, או פוטונים.
ישנן גם ספות ששמן, הרשום כסימן המסחרי, ידוע כשם גנרי, כמו "דבנפורט" או "צ'סטרפילד". בבריטניה צ'סטרפילד היא ספה עמוקה עם כפתורים ומשענות לזרועות ולגב באותו גובה, העשויה לרוב מעור מצ'סטרפילד. המונח באנגלית בריטית מוחל רק על סוג זה של ספת צ'סטרפילד. בקנדה, המונח "צ'סטרפילד" הוא מילה נרדפת לספה, והוא נפוץ בקרב קנדים מבוגרים; על פי סקר שנעשה באזור "Golden Horseshoe" באונטריו ב-1992, מונח זה הולך ונעלם במהירות מהאנגלית הקנדית. צפון קליפורניה הוא המקום היחיד, מלבד קנדה, שבו המונח "צ'סטרפילד" הוא שם נרדף לספה; גם שם הדבר נפוץ בעיקר בקרב התושבים המבוגרים יותר.
המונח "ספת שלושה חלקים" משמש לתיאור סט רהיטים המורכב מספה עם שניים או שלושה מושבים ועוד שתי כורסאות.
החבובות בחלל
החבובות בחלל (באנגלית: Muppets from Space, "חבובות מהחלל") הוא סרט קולנוע בדיוני וקומדי, הסרט השישי בכיכוב החבובות, והראשון ממותו של יוצר החבובות, ג'ים הנסון. הסרט בבימויו של טים היל, ומיוצר על ידי חברת ג'ים הנסון, ושוחרר ב-14 ביולי 1999 לבתי הקולנוע על ידי סרטי קולומביה.
עלילת הסרט.
גונזו הגדול מאז ומתמיד היה מסווג כ"יצור כלשהו", אבל כאשר הוא מתחיל לחוות סיוטי לילה על נטישה, הוא מתחיל להבין עד כמה הוא בודד בעולם. אחד הסיוטים שלו הוא שלילת הכניסה שלו לתיבת נח (המגולם על ידי פ. מארי אברהם). למחרת בבוקר, גונזו הגדול אמר לקרמיט הצפרדע שנמאס לו להיקרא יצור כלשהו. לאחר שנראה שגזע חייזרים מנסה לשלוח לו הודעות דרך קערות דגנים, גונזו מבין שהוא לא יכול להיות כל כך אחרי הכל, ועולה לגג ביתו ומתחיל לצפות לשמיים. באמצעות ברק, גונזו מתקשר עם זוג דגים באמצעות קרינה קוסמית, שמגלים לו שהוא חייזר מן החלל החיצון.
כאשר קרמיט וחבריו מסרבים להאמין לו, גונזו נמשך לציפורניו של ק. אדגר סינגר, מנהל ארגון "C.O.V.N.E.T" (ארגון ממשלתי המוסווה כמפעל מלט), שגם ידוע כמי שנתן חלק בניסיונות הקשר עם החייזרים והחושב שגונזו הוא המפתח לשכנע את הממונים לו שהחייזרים אכן למעשה קיימים. גונזו, יחד עם ריזו העכברוש, נעצרו על ידי הצבא. תעלוליו של ריזו גורמים לו ליפול לידיו של סינגר. בסופו של דבר, הוא נאלץ לעבור הכשרה עכברושית על ידי ד"ר טאקר לצד עכברושים אחרים כמו באבא עכברוש, עכברוש הנענוע, אדי המהיר ואיש ציפור. קרמיט והחבורה פועלים כדי להציל את גונזו ואת ריזו, באמצעות המצאות שד"ר בונסון וביקר יצרו, כגון הדלת בצנצנת, תרסיס ברווז גומי בלתי נראה, וספריי שליטת מוח.
סנדביץ' מדבר שואל את גונזו איפה ספינת החייזרים יכולה לנחות, וגונזו עונה בקייפ האבדון. בינתיים, החברה מגיעים לבסיס הצבאי כדי להציל את ריזו ואת גונזו. תוך כדי חילוצם, כל אחד משתמש בתרסיס הבלתי נראה, אבל הם נחשפים בסופו של דבר כאשר פוזי הדוב רוחץ את ידיו כאשר יוצא מהשירותים. כאשר סינגר שומע על הבריחה, הוא מפעיל את הסוכן המוכשר שלו, הסוכן רנטרו שמשתמש בחייזרים וראשיהם למכוניתו. כאשר מודיעים לסוכן רנטרו שמכוניתו הוחרמה בגלל דוחות חנייה, בסופו של דבר, סינגר והסוכן רנטרו משתמשים במשאית מלט.
החבובות הולכות לקייפ האבדון לאחר הצלת גונזו וריזו, יחד עם קהל צופים של חייזרים מאושרים, המחכים לבואם. הספינה מגיעה לכדור הארץ והחייזרים אשר כולם דומים מאוד לגונזו, מסבירים כי לפני שנים רבות הם איבדו אותו, אבל עכשיו הם באים לקחת אותו חזרה. לפתע, סינגר מופיע ומנסה להרוג את החייזרים, אבל בגלל הסוכן רנטרו, הוא לא מצליח. גונזו שוקל לנסוע לחלל עם החייזרים שנראים כמו גונזו, אבל הוא מבין שביתו האמיתי הוא על פני כדור הארץ עם חבריו, וסינגר הולך עם החייזרים כשגריר כדור הארץ. לפני שסינגר והחייזרים עוזבים, הם מבקשים מגונזו לבנות ג'קוזי.
הסרט מסתיים כאשר החבובות צופים בכוכבים על הגג. גונזו אומר לקרמיט שהוא תוהה מדוע משפחתו ביקשו ממנו לבנות ג'קוזי. פפה צוחק עם ריזו, כי שניהם התחזו לחייזרים ועשו את הסיפור.
הפקה.
כתיבה.
הטיוטה הראשונה של הסרט נוצרה על ידי הבמאי קירק תאצ'ר ונקראה "החבובות בחלל", כמו שם הסרט. בתסריט, חייזרים חוטפים את קרמיט, משום שהם מאמינים שהוא צריך להיות מנהיגם, מה שמוביל את שאר החבובות להציל אותו. לאחר מכן, שונה הסרט למצבו הנוכחי.
מוזיקה.
זהו היה סרט החבובות הראשון שלא היה סרט מוזיקלי עם מוזיקה מסורתית ומקורית, בחירת המוזיקה לסרט הייתה פסקול, בעיקר מוזיקה קלאסית ולפעמית רצועות פאנק. שירים אחדים נוצרו מחדש על ידי אמנים, כמו "כוכוב זוהר" של האחים דאסט, ו"דאז" של G. Love and Special Sauce. רסה של השיר "אור פלאש" של להקת הפרלמנט עודכנה על ידי ג'ורג' קלינטון והפכה לדואט של פפה מלך החסילונים בשם "אור-כוכב".
שחרור.
לדברי בריאן הנסון, הסרט תוכנן על ידי חברת הנסון, להשתחרר לבתי הקולנוע בחורף, בסביבות פברואר 2000, אבל סרטי קולומביה רצו שהסרט יהיה אחד מהסרטים הגדולים שלהם ששוחררו בקיץ, מה שזרז את ייצור הסרט וגרם לו לפחות פרסום. כמו כן, תהליך הייצור של הסרט הואץ בגלל עניין התחרות עם הסרטים טרזן והמפקח גאדג'ט.
קופסת הכנסות.