פרנץ נופצ'ה (בהונגרית: Franz Nopcsa; 3 במאי 1877 – 25 באפריל 1933) היה אריסטוקרט הונגרי, הרפתקן, מלומד, גאולוג ופליאונטולוג. הוא נחשב כאחד ממייסדי הפליאוביולוגיה. הוא גם היה מומחה בלימודי אלבניה והשלים את המפה הגאולוגית הראשונה של צפון אלבניה.
ביוגרפיה.
נופצ'ה נולד ב-1877 בדווה, טרנסילבניה, ממלכת הונגריה (היום דווה, רומניה), למשפחת האצולה נופצ'ה ההונגרית ממוצא רומני. הוא היה בנו של Elek Nopcsa, חבר הפרלמנט ההונגרי. בשנת 1895, אחותה הצעירה אילונה, גילתה עצמות דינוזאורים באחוזה המשפחתית. הוא חלק את העצמות עם פרופסור אדוארד סואס, שעודד אותו לחקור אותן. בעקבות עצתו של הפרופסור, הוא החל ללמוד גאולוגיה באוניברסיטת וינה ב-1897, שם התקדם במהירות בלימודיו. הוא נשא את הרצאתו האקדמית הראשונה בשנת 1899 בגיל עשרים ושתיים. הוא השיג תואר דוקטור בגאולוגיה ב-1903 מהאוניברסיטה; הדוקטורט שלו התמקד במיפוי גאולוגי של האזור המקיף את האחוזה המשפחתית.
ב-20 בנובמבר 1906 פגש נופצ'ה את בג'אזיד דודה, אז בן השמונה-עשרה, בבוקרשט ושכר אותו כמזכירו. מאוחר יותר סיפר נופצ'ה על פגישה זו בספר הזיכרונות שלו.
בנוסף, נופצ'ה התעניין באלבניה, שהייתה מחוז של האימפריה העות'מאנית שהתמודדה על עצמאות באותה תקופה. הוא היה אחד הזרים הבודדים שהעזו להיכנס לאזורים ההרריים בצפון אלבניה. עד מהרה למד את הדיאלקטים והמנהגים האלבניים. בסופו של דבר, הם הסתדרו עם מנהיגי ההתנגדות הלאומנית האלבניה שנלחמו נגד הטורקים באזור. נופצ'ה נשא נאומים נלהבים והבריח נשק.
בשנת 1907, באחת ממסעותיו בהרי אלבניה, הוא הוחזק כבן ערובה על ידי השודד מוסטפא ליטה, יחד עם המלווה שלו בג'אזיד דודה. ליטה דרש עשרת אלפים לירות טורקיות עבור שחרורו. בזיכרונותיו תיאר נופצ'ה את תוכניתו להיחלץ ממצב זה. בסופו של דבר הוא ניצל על ידי אביו של דודה, שהביא "עשרה שומרים חמושים".
בשנת 1912 מדינות הבלקן איחדו כוחות כדי לגרש את הטורקים. עם זאת, לאחר מכן נכנסו המדינות החדשות הליברליות לסכסוכים פנימיים. במהלך מלחמות הבלקן הללו ריגל נופצ'ה עבור אוסטריה-הונגריה מתוך הסכסוכים הללו, אלבניה קמה כמדינה עצמאית, שהייתה זקוקה למלך. נופצ'ה התנדב, והציעה שהם ישתמשו בכסף שירוויחו מנישואיו עם בחורה אמריקאית עשירה כדי לממן את מאמצי המלחמה, אולם תוכניתו לא התקבלה.
מאוחר יותר, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נופצ'ה היה במשימה נוספת כמרגל עבור אוסטריה-הונגריה, ועבד בחשאי כרועה צאן בטרנסילבניה הוא גם הוביל קבוצה של מתנדבים אלבניים בזמן מלחמה. כמו כן הוא היה הראשון שחטף מטוס בהיסטוריה. המניע שלו לחטיפת מטוס היה לברוח מהרפובליקה הסובייטית ההונגרית המתהווה. עם תבוסתה של אוסטריה-הונגריה בתום המלחמה, טרנסילבניה מולדתו של נופצ'ה נמסרה לרומניה. כתוצאה מכך איבד הברון את אחוזותיו ורכושו ב-1920. הוא חיפש עבודה בשכר, ומצא תפקיד כראש המכון ההונגרי לגאולוגיה בשנת 1925.
אבל כהונתו של נופצ'ה במכון הגאולוגי הייתה קצרת מועד, עד מהרה השתעמם מהעבודה המשרדית. הוא נסע לאירופה על אופנוע יחד עם מזכירו ואהובו האלבני הוותיק בג'אזיד אלמז דודה כדי לחקור מאובנים מאוחר יותר חזר לווינה שם נקלע שוב לקשיים כלכליים. כדי לכסות את חובותיו, הוא מכר את אוסף המאובנים שלו למוזיאון הטבע בלונדון.
עד מהרה נכנסה נופצ'ה לדיכאון. לבסוף, בשנת 1933, הוא ירה למוות בבן זוגו, באיאזיד אלמאס דודה, לאחר מכן התאבד בעצמו. במכתב התאבדות, הוא מציין את הסיבה למעשיו בהתמוטטות עצבים.
הוא נקבר בווינה, ואפרו נקבר שם.
כתבים.
נופצ'ה השאיר כמות ניכרת של פרסומים מדעיים ויומנים פרטיים. היומנים מציירים תמונה של אדם מורכב בעל אינטואיציה רבה, אך ללא יכולת להבין את המניעים של אחרים. מסירותו למען האלבנים הייתה בניגוד לחוסר הרגישות הסוציופתית שלו. ביומניו כתב על הצעתו להיות מלך אלבניה: "כשאהיה מונרך אירופאי שולט, לא יהיה לי שום קושי להשיג את הכספים הנוספים הדרושים על ידי נישואים עם יורשת אמריקאית עשירה השואפת למלוכה, צעד שבנסיבות אחרות הייתי מתעב לעשות".
במהלך חייו כתב נופצ'ה ספר זיכרונות המבוסס על יומנים ורשימות משנת 1897 עד 1917. אף שסיים את ספר הזיכרונות בסביבות 1929, הוא מעולם לא פורסם במהלך חייו. רק ב-2001 הוא פורסם בגרמנית ותורגם מאוחר יותר לאנגלית ב-2014.
תרומות מדעיות.
תרומתו העיקרית של נופצ'ה לפליאונטולוגיה - ומכאן לפליאוביולוגיה - הייתה שהוא היה אחד החוקרים הראשונים שניסו "לשים בשר על עצמות". בתקופה שבה פליאונטולוגים התעניינו בעיקר בהרכבת העצמות, וניסו להסיק על הפיזיולוגיה וההתנהגות של הדינוזאורים. נופצ'ה היה הראשון שהציעה שהארכוזאורים האלה דאגו לצעירים שלהם והפגינו התנהגות חברתית מורכבת, רעיון שלא נאמר עד שנות ה-80. אבל מכיוון שהיה אחד האנשים הראשונים שחקרו את הביולוגיה של הדינוזאורים, הוא ידוע בתור 'אבי הפליאוביולוגיה', אף על פי שהוא עצמו טבע את המונח "פלאופיזיולוגיה" לחקר האבולוציה של הפיזיולוגיה והביולוגיה.
תיאוריה נוספת של נופצ'ה שהקדימה את זמנה הייתה שציפורים התפתחו מדינוזאורים השוכנים על הקרקע, שהיא התיאוריה למקור לתעופה. הוא העלה תיאוריה שהקשקשים על אמות הגפיים התפתחו לנוצות כדי לסייע בתעופה. תיאוריה זו התקבלה בשנות ה-60 ומאוחר יותר זכתה להסכמה רחבה, אם כי ממצאים מאובנים מאוחרים יותר של דינוזאורים מראים שהתפתחות התעופה הייתה מורכבת יותר ממה שדמיין נופצ'ה. בנוסף, המסקנה של נופצ'ה שלפחות חלק מהזוחלים מתקופת המזוזואיקון היו בעלי דם חם, משותפת כעת לחלק גדול מהקהילה המדעית.
מספר רב יחסי של מיני מאובנים נקראים על שמו.
נופצ'ה חקר דינוזאורים טרנסילבניים באופן אינטנסיבי, אף על פי שהם היו קטנים יותר מ"בני דודיהם" במקומות אחרים בעולם. לדוגמה, הוא חשף זאורופודים באורך שישה מטרים, קבוצה של דינוזאורים שבמקומות אחרים הגיעו לגודל של 30 מטרים או יותר. נופצ'ה הסיק שהאזור שבו נמצאו השרידים היה אי, בתקופת המזוזואיקון. הוא העלה את התאוריה של "משאבים מוגבלים" המצויים באיים ושיש לכך בדרך כלל השפעה של "הקטנת גודלם של בעלי חיים" לאורך הדורות, מה שיוצר צורה מקומית של גמדות. התיאוריה של נופצ'ה לגבי גמדות בעלי החיים, מקובלת בהווה.
נופצ'ה גילה ונתן שמות לכמה מינים בחייו. בשנת 1899 הוא קרא למין Mochlodon robustus, שלאחר מכן שינה את שמו ל-Rhabdodon robustus בשנת 1915.הוא גם נתן את שמו של Struthiosaurus transylvanicus, אותו תיאר ב-1915. בשנת 1928 הוא נתן שם לטיינורוזאורוס.
נופצ'ה היה גם גאולוג חשוב ואחד החוקרים הראשונים את הגאולוגיה של מערב הבלקן, במיוחד צפון אלבניה.
מחקר אלבניה.
במהלך חייו פרסם נופצ'ה יותר מחמישים מחקרים מדעיים הנוגעים לאלבניה, המכסים מגוון רחב של נושאים כמו בלשנות, פולקלור, אתנולוגיה, היסטוריה ומשפט. הוא היה אחד המומחים המובילים של אלבניה בתקופתו. לאחר מותו של נופצ'ה, כמה מכתבי היד החשובים שלו לא פורסמו. הוא השתתף בעבודתו של הקונגרס האלבני של טריאסטה, פרסם את הערותיו על הקונגרס שהפכו לבעלי עניין היסטורי במיוחד.
העיזבון המדעי והארכיון של נופצ'ה הכוללים אלפי עמודים של הערות, סקיצות וטקסטים הוחרם על ידי המשטר הקומוניסטי של אנוור הוג'ה. בסופו של דבר, כתבי היד, הרישומים והכתבים השלמים שלו היוו את הליבה של החלק האלבני של הספרייה הלאומית של אלבניה.
צ'בסבדי
צ'בסבדי (בהונגרית: Csabaszabadi) הוא כפר קטן בנפת בקשצ'בה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. היישוב ממוקם דרומית-מערבית לבקשצ'בה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בצ'בסבדי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 454 תושבים ובשנת 2021 רק 246 תושבים.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-13, אבל רק בשנת 1993 לאחר חילופי משטר במחוז וביוזמת האוכלוסייה המקומית, תושבי המקום החליטו במשאל עם כי הם יוותרו על מעמד של פרבר עירוני גדול של בקשצ'בה וינסו לשפר את מצבם כישוב קטן עצמאי.
בכפר קיימת טירה שנבנתה על ידי משפחת בליצ'י בסביבות שנת 1870 בסגנון קלאסיסטי. הטירה הייתה חלק מאחוזה בשטח של 500 דונם עם אחוזה חיצונית. בסוף שנות ה-90 נעלמו אז הבתים האחרונים שעוד היו ראויים למגורים בשטח הטירה. מאחורי הטירה עדיין ניתן למצוא בריכת שחייה שפועלת עד היום.
הפקק הרירי
באנטומיה, הפקק הרירי (באנגלית: Cervical mucus plug) הוא פקק צמיגי שנמצא בתוך צוואר הרחם ונועד למנוע מעבר חיידקים וזיהומים מהנרתיק דרך צוואר הרחם אל הרחם בזמן שמתפתח בו העובר. הפקק עשוי מריר ומכיל מגוון חומרים אנטי-מיקרוביאליים, לרבות אימונוגלובולינים, ופפטידים אנטי-מיקרוביאליים דומים לאלה המצויים בריר האף. לקראת הלידה נפלט הפקק הרירי ומאפשר את המשך התפתחות הלידה ויציאת התינוק מצוואר הרחם.
תפקידו ושחרורו לקראת הלידה.
במצב תקין חסום הפתח החיצוני של צוואר הרחם על ידי ריר צמיגי שמונע מעבר של זיהומים אל חלל הרחם. צמיגותו של ריר זה יורדת כשהביצית מוכנה להפריה והוא הופך לנוזלי יותר, וזאת על מנת לאפשר לזרעונים לעבור דרך צוואר הרחם אל הרחם והחצוצרות.
לקראת הלידה הפקק הרירי משתחרר (show) כאשר צוואר הרחם מתחיל להתרחב, והוא עשוי לצאת כפקק, גוש, או כהפרשה מוגברת מהנרתיק במשך מספר ימים. הליחה עשויה להיות נגועה בדם חום, ורוד או אדום. יציאת הפקק הרירי אינה מעידה בהכרח על תחילת הלידה או אף על לידה קרובה. לקראת סוף ההריון, כאשר צוואר הרחם נעשה דק ועדין, לעיתים משתחרר מעט דם בצוואר הרחם והוא גורם לריר לקבל גוון אדום.