בסוף נטש פרנסן את הסדרה וויתר לטובת דופווי על זכויותיו בנוגע לדמויות גיבוריה פרט לדמות של מרסופילהמשיך עם זאת לייעץ ליורשו, ז'אן קלוד פורנייה, והסכים לצייר את מרסופילמי בהופעתו האחרונה בסדרה.
הכל עבור גסטון.
החל משנת 1968 פרנקן שעזב את הסדרה "ספירו ופנטזיו" הקדיש את כל זמנו ומרצו אך ורק לקומיקס שלו "גסטון" עם גאגים על דף אחד. בו זמנית הדמויות של ספירו ופנטזיו נעלמו מקומיקס זה. לפי תפחיסתו גבור של קומיקס אינו יכול להופיע בו זמנית בציורים מאת שני ציירים שונים. בשלב זה את מקומו של פנטזיו, עד סוף הסדרה, כבובת חבטות של גסטון נתפס על ידי לאון פרונל. בתקופה זו הפסיק שיתוף הפעולה בין פרנקן לז'ידהם.
כשהאחרון עסק מכאן ואילך בקומיקס שלו "סופי". כשחזר לעבוד לבד על "גסטון" כבר חלפו שנים מאז שדאג פרנקן לתפאורת הסדרה. בגלל עומס עבודתו נאלץ בעבר לפנות לעזרת עמיתיו, וההסתגלות למצב החדש לא הייתה קלה. הפעם עבורו הייתה התאפורה חלק מה"גאג" וכללה פרטים קטנים שהצחיקו את הקורא.
בתקופה זו נבנה עולמו הקבוע של גסטון. דמויות שהיו משניות לגמרי נעשו חשובות יותר, כמו למשל הצייר איב לבראק, השוטר לונטארן ובמיוחד העלמה ז'אן שאינה מסתירה יותר את רגשותיה כלפי גסטון. כעבור זמן קצר גם החתול המשוגע והשחף הצחקקן מצטרפים לעולמו של גסטון ולגן החיות הגדוש כבר של הסדרה.
ב-1972 גם חתימתו של פרנקן בתחתית הדף הפכה לחלק מהגאג. החל מהגיליון 658 יצר ממנה פרנקן גג נוסף הקשור לנושא הקומיקס. התרבות זו של הגאגים מצביע על חששו שמא לא יצחיק את הקורא. הוא הרגיש חייב להוסיף בדרך זו עוד פינוקים לרגע של קריאה חוזרת.
כך גאגים שעמדו קודם מאחור ברקע חזרו באופן סדיר בדפי הסדרה כמו למשך הכלכלב האובד, או שלטים או סמלים פייק ברחוב, הכתובים בצורת משחקי מילים.
פרויקטים חדשים 1983-1972.
פרנקן כתסריטאי.
ככותב מזמן רב את עלילות הקומיקסים, רק טבעי הדבר שפרנקן הפך לתסריטאי. ניסונו הראשון בתחום זה היה הקומיקס "איזבל". זו הייתה יצירה מ-1972 של המאייר ויל והתסריטאים איוואן דלפורט ורמון מאשרו (Raymond Macherot). פרנקן הצטרף אליהם ב-1975, אחרי עזיבתו של מאשרו שחלה במחלה קשה. השליישה התכנסה בביתו של ויל על מנת לשוחח, להחליף רעיונות ולהמציא סיפור חדש. בהמשך מסר פרנקן את רישומיו לאיוואן דלפורט שהתחייב לסדר את דברי הדמויות ולהוסיף משחקי לשון נופל על לשון. במקור הרפתקאותיה של איזבל התרחשו בעולם שירי, אולם עם הגעתו של פרנק שוחר הפנטסטיקה, הוא התחיל להתאכלס במפלצות ובמכשפות. פרנקן השתתף באלבומים 3 עד 7.
אחר כך מילא פרנקן שוב את תפקיד התסריטאי לצדו שך איוואן דלפורט ושל המאייר, אז מתחיל, פרדריק ז'אנן בקומיקס "מריבותיהם של ארנסט רנגאר ושל אוגראפי ("Les Démêlés d'Arnest Ringard et d'Augraphie) משנת 1978. זה היה פרויקט ישן שנשלף מהמגרה וסיפר על עלילותיו של גנן שניסה בכל האמצעים להיפטר מחפרפרת פולשנית. רעיון זה שהוא התכוון מזמן רב לנצלו נבע מימי ילדותו כשסבו נלחם בחפרפרות שפלשו לגענת הירק שלו. את שני גיבורי הקומיקס הזה יצר פרנקן עוד מזמן.
עם סיום הופעת המוסף Le Trombone illustré ("הטרומבון המאוייר" ) הסתער פרנקן יחד עם דלפורט וז'אנן הצעיר על הפרויקט. הפרק הראשון פורסם באפריל 1978. אחר באו עוד כמה פרקים שלמים ועוד אלבום בשנת 1981. הוצאתם בכירכה דקה העידה על כך שמחלקת ההמסחר של הוצאת דופווי לא האמינה בתוצר והחליטה שלא להמשיך בו.
ב-1990 הגיע למגזין "ספירו" עורך ראשי חדש שביטל את סדרתו של ז'אנן "ז'רמן ואנחנו" וחזר לסדרה הישנה - מריבותיהם של ארנסט רנגאר ושל אוגראפי באחריות אותה השלישייה בקאמבק קצר.
ההרפתקה של Le trombone illustré.
ב-1977 במרכז המגזין "ספירו" התחיל להופיע מוסף מסקרן בעל שמונה עמודים בשם "Le Trombone illustré" (הטרומבון המאוייר"). זה היה הרעיון של פרנקן שהתחיל להשתעמם אחרי שלושים שנות פעילות ב"ספירו" באותם הנושאים המוסכמים ובאותו סגנון גרפי. מתוך נאמנות לא רצה לעזוב את "ספירו" ובעזרת ידידו איוואן דלפורט ניסה לבצע שינוי על ידי יצירת מוסף "מחוצף" של "ספירו". מנהל המגזין, שארל דופווי, שלא יכול לסרב לפרנקן, הסכים, אם כי הוא ייחל יותר למשהו לירי. האמנים זכו על ידי כך בעצמאות מוחלטת ביחס לעורך הראשי ומוציא לאור של המגזין.
ב-17 במרץ 1977 יצא לאור הגיליון הראשון של "Le Trombone illustré" משולב בגיליון 2031 של המגזין "ספירו". פרנקן יצר בו את הסדרה הקרויה "רעיונות שחורים". הוא צייר בנוסף 26 מתוך 30 כותרות המוסף, כל אחת מיועדת לסיפור שונה. זה דרש עמל רב מכיוון שהכותרת הייתה שונה אפילו כשהדמויות מסביבה חזרו כל שבוע מחדש, במיוחד דמותו של בישוף שלא מצאה חן בעיני דופווי. אחרי צינזור אחד הגאגים של "ז'רמן ואנחנו..." של פרדריק ז'אנן, אחרי 20 באוקטובר 1977 כשהופיע הגיליון השלושים, הצוות החליט לשים קץ להרפתקה האמנותית.
"התקופה השחורה".
ה"רעיונות השחורים", הסדרה החדשה של פרנקן שפרצה ב-1977 במוסף "הטרומבון המאוייר" הייתה קרע רדיקלי עם כל יצירותיו הקודמות. היה בה סגנון חדש, עדיין מצחיק אבל הרבה יותר תוקפני. בציורים מפורטים בשחור לבן, תוך שימוש מסיבי של רקעים שחורים, הוקיע פרנקן באכזריותאת ההיבטים השפלים במיוחד של החברה האנושית. הוא כיוון את חיציו במיוחד נגד הנצלנים, הציידים, אנשי הצבא, הגאוותנים, זיהום הסביבה, ההצגות, הדת, ואולי המין האנושי בכלל. האיורים בעלי הומור קודר מאודף הדמויות מתות לעיתים קרובות. המכלול יוצר תחושת סיוט, של עולם נעדר אור. אחרי סגירת ה"טרומבון המאוייר" "הרעיונות השחורים" המשיכו להופיע במגזין " Fluide glacial" (הנוזל הקפוא) בניהולו של גוטליב, מעריץ וידיד של פרנקן. פורסמו שם כשישים עמודי איורים
שהופיעו אחר כך ב-1981 כאלבום . פרנקן לא תרם למגזין "Fluide glacial" רק את "הרעיונות השחורים". בשיתוף פעולה עם גוטליב פרסם בו פרנקן עוד כמה דפי קומיקס וסיפורים קצרים, שבהם בלטו חתול בשם "סלוברן" Slowburn (מאוחר יותר פורסם אלבום פיראטי עליו), אגדה הקרויה " המפליץ והשועל" ועוד זבוב שצייר על התקרה.
המהומות באצטדיון בפודגוריצה
המהומות בפודגוריצה התרחשו במהלך משחק הכדורגל בין נבחרות מונטנגרו ורוסיה במוקדמות יורו 2016 שנערך ב-27 במרץ 2015 באצטדיון העירוני בפודגוריצה שבמונטנגרו. המשחק הופסק בדקה ה-68. לאחר שאוהדי נבחרת מונטנגרו החלו לזרוק חפצים לעבר השחקנים.
מהלך האירועים.
המהומות החלו כבר בדקה הראשונה של המשחק, כאשר שוער נבחרת רוסיה איגור אקינפייב נפגע מחזיז שהושלך לעברו מאחורי השער מהיציע של אוהדי מונטנגרו. השוער נפל על כר הדשא ואושפז בדחיפות (הוא נלקח במכונית חשמלית). הרופאים אבחנו כוויות צוואר וזעזוע מוח המשחק הופסק למשך 35 דקות והקהל הוזהר כי במקרה של אירוע חוזר ונשנה משני הצדדים, המשחק יסתיים.
לאחר שרומן שירוקוב החמיץ בעיטת עונשין מול נבחרת מונטנגרו, עפו חפצים על המגרש ופרצה מריבה בין הצדדים. שופט המפגש דניז אייטקין לקח את הנבחרת הרוסית לחדר ההלבשה. אייטקין קיבל החלטה להפריע למשחק כאשר השחקן הרוסי דמיטרי קומבארוב הראה כי נפגע מפגיעת מטבעות שהושלכו לעברו. האוהד המונטנגרי לוקה לזרביץ', שיידה נור לעבר אקינפייב, הסגיר את עצמו למשטרה לאחר המשחק ובבוקר 28 במרץ נלקח לתחנת המשטרה.
קורבנות.
אבחנתו של אקינפייב לא הייתה ידועה בתחילה. הצד הרוסי דיבר על זעזוע מוח, הצד המונטנגרי דיווח על צריבה בצוואר. ב-28 במרץ נתן רופא המרכז הקליני המונטנגרי אליו נלקח אקינפייב מיליאן זינדוביץ', בראיון לחברת הטלוויזיה והרדיו המונטנגרית RTCG, אמר כי השוער קיבל כוויות קלות בצווארו. הוא גם אמר כי לא היו איומים על חייו של אקינפייב ובהמשך כל הדיווחים הרפואיים הסתכמו בכוויה. עד מהרה שוב החל אקינפייב להשתתף במשחקים ואף בילה את היום עם אוהד נכה במפגש שאורגן מטעם קרן הצדקה של ורה. ב-28 במרץ אוהדי נבחרת מונטנגרו התנצלו בפני נבחרת רוסיה ואוהדיה, אליהם הצטרף מאמן נבחרת מונטנגרו, ברנקו ברנוביץ'. בבוקר 29 במרץ נתן לוקה לזרביץ' ראיון בו התנצל בפני השחקנים ואוהדי שתי המדינות.
השלכות.
רוסיה דרשה לפסוק הפסד טכני למונטנגרו, מונטנגרו התעקשה לערוך את המשחק מחדש במגרש נייטרלי עם יציעים ריקים. ב-28 במרץ הודיעה אופ"א כי תוציא פסק דין ב-30 במרץ, אך ההחלטה הסופית נדחתה. לבסוף, ב-30 במרץ אופ"א הודיעה כי היא עלולה להעניש את האוהדים הרוסים, שכן במהלך המשחק הוצגו ביצועים שלהם דגל גרמניה המזרחית והדגל השחור-צהוב-לבן הקיסרי הרוסי, והאוהדים עצמם שרפו את דגל נאט"ו במחאה נגד הפצצת יוגוסלביה בשנת 1999.
ב-8 באפריל בישיבת ועדת הבקרה, האתיקה והמשמעת של אופ"א, התקבלו ההחלטות הבאות:
פרניל הארדר
פרניל מוסגארד הארדר (בדנית: Pernille Mosegaard Harder; נולדה ב-15 בנובמבר 1992) היא כדורגלנית דנית, המשחקת בעמדת חלוצה בצ'לסי שבסופר ליג האנגלית ובנבחרת דנמרק. זכתה עם הקבוצות בהן שיחקה באליפויות וגביעים בשוודיה, גרמניה ואנגליה וכן בתארים אישיים רבים כולל כדורגלנית השנה של אופ"א בשנים 2018 ו-2020. בספטמבר 2020 הפכה לשחקנית היקרה בעולם לאחר המעבר שלה מוולפסבורג לצ'לסי.
קריירה.
קריירת מועדונים.
הארדר החלה לשחק כדורגל כבר מגיל 5 ומגיל 15 שיחקה בליגה הראשונה בדנמרק. בגיל 18 כבר הוחתמה על חוזה מקצועני בקבוצת סקובאקן.
ב-2012, בגיל 20, עברה לשחק בלינשפינג ששיחקה בליגת העל השוודית. זכתה עם הקבוצה פעמיים בגביע השוודי וב-2016 באליפות. בשנה זו זכתה גם בתואר מלכת השערים בליגה השוודית ונבחרה לשחקנית השנה בשוודיה.