בין עבודות הסטודיו נכלל עיצוב פארק המדע בניצנה, עיצוב גן המדע על שם קלור במכון ויצמן, התערוכה "קדושה ויופי" לרגל 40 שנה למוזיאון ישראל, תצוגות הקבע של אמנות ישראלית ואמנות מודרנית במוזיאון ישראל, עיצוב תערוכת הקבע בביתן היהודי באושוויץ, עיצוב הביאנלה לאומנויות ולעיצוב במוזיאון ארץ ישראל ועיצוב הרטרוספקטיבה של יאיוי קוסמה במוזיאון תל אביב.
בנוסף שימש דה לנגה יועץ למנכ"ל מוזיאון ישראל בתהליך החידוש שעבר המוזיאון בשנת 2005 והיה אחראי על צוות העיצוב של האגף לאמנות ותרבות יהודית.
הפרויקטים העצמאים אותם מפתח דה לנגה נעים בין עיצוב מוצרים, הצגה בתערוכות קבוצתיות ותערוכות יחיד.
תערוכות היחיד הבולטות שלו בשני העשורים האחרונים הן "טימבוקטו", "אקס ליבריס" ו-"כבר שחורים העצים, עוד כחולים השמים". "טימבוקטו" הוצגה בשנת 2010 בגלריה "פרדיגמה" בתל אביב. בתערוכה התכתב דה לנגה עם הספר "טימבוקוטו" של פול אוסטר על ידי הצבת פרטי ריהוט שעיצב לצד רישומים, ציורים ועבודות וידאו שיצר בזמן מסעותיו בפריז לונדון ואלסקה.
"אקס ליבריס" הוצגה בשנת 2011 לצד תערוכת יחיד של המעצב יעקב קאופמן כחלק מחנוכת גלריות העיצוב והאדריכלות באגף החדש של מוזיאון תל אביב. דה לנגה הציג בה ספרייה ריקה המורכבת משני מבנים מעגליים, מדפיה הונחו בזווית, והיא יכלה להכיל 20 אלף ספרים. העבודה העלתה שאלות על האופן ונוחות הנחת הספר על המדף ועל נוכחות המבקר/המשתמש במרחב הספרייה.
מוטיב הספרייה חוזר רבות בעבודתו של דה לנגה לאורך השנים. דוגמאות לכך ניתן לראות בתערוכה שהציג ב-1990 בגלריה עמי שטייניץ, בה הציב שבע עמדות עבודה שיצר. בתערוכה שהציג ב-"גלריה פריסקופ" בשנת 19998 הציב 15 כונניות ספרים שיצר בקומפוזיציות שונות לפי אותו בסיס חומרי, ובמוזיאון חיפה לאמנות בשנת 2000 הציב שתי הצעות למדפי ספרים ניסיוניים ושרפרפים לצדם. קטלוג התערוכה, "אקס ליבריס: ספריות וספרים" שכתב יחד עם מאיה ויניצקי, אוצרת התערוכה, דן בעיסוק שלו בספרים וספריות לאורך הקריירה שלו.
התערוכה "כבר שחורים העצים, עוד כחולים השמים" הוצגה בשנת 2015 ב"גלריה נגא". בתערוכה הציב דה לנגה ברחבי החלל פסלים שפיסל מחפצים שאסף לאורך השנים. לצדן תלה על הקירות עבודות שיצר בצבעי שמן על וילונות איטום ישנים שאסף מכיתות בבצלאל. התערוכה מתכתבת עם יצירותיו של מרסל דושאן ומבטאת את תפיסתו הדאדאיסטית של דה לנגה.
קרן שפילשר
קרן שפילשר (נולדה ב-5 במרץ 1977) היא אמנית וציירת ישראלית.
ביוגרפיה.
שפילשר נולדה בקריית אונו וגדלה ברעננה. למדה אמנות בתיכון ויצו צרפת בתל אביב. את שירותה הצבאי עשתה כאנימטורית במרכז לפיתוח הדרכה. ב-2002 סיימה את לימודיה בהצטיינות במחלקת לתקשורת חזותית של ויטל - המרכז ללימודי עיצוב בתל אביב. באותה שנה זכתה ממפעל הפיס במלגה בסך 90,000 שקל כאומנית מבטיחה בתחום האומנות הפלסטית. ב-2004 הייתה שפילשר ממקימי קבוצת "סלונה" אשר דגלה בהצגת אמנות בחללים בלתי שגרתיים. הקבוצה פעלה כקולקטיב שהציג עשרות תערוכות במשך מספר שנים.
היא מתגוררת ברמת חן ונשואה לאוצֵר ד"ר גיא מורג צפלביץ', איתו היא מרבה לשתף פעולה ביצירת תערוכות ואירועי תרבות שונים. לשניים בן משותף.
על עבודתה.
סגנונה לרוב עמוס וצבעוני מאד. היא שואבת השראה מקומיקס יפני וצבעוניות פסיכדלית של שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר בתוך הדימויים משולבות פעמים רבות סיטואציות אלימות ופרובוקטיביות. היא מרבה לשלב טקסטים אישיים בעבודותיה, שעוסקות בטראומות ילדות, כאבים, פחדים ורצון בהכרה ואהבה.
עיסוק בנושאים אלו הוצג כבר בתערוכת הגמר שלה בויטל - המרכז ללימודי עיצוב. עבודתה "I want to be celebrity" זיכתה אותה בציון לשבח מטעם אוניברסיטת מידלסקס בלונדון.
בתערוכה "מלכת הכיתה" שהציגה ב-2005 בגלריה העירונית לאמנות ברחובות, יצרה הצבה עמוסה וצבעונית של ציורים ששילבו רישומי בובות ברבי, קלפי משחק לילדות וטקסטים אישיים דרכם הציגה עולם ילדותי וכואב שבמרכזו יופי וכסף לצד פחד מנידוי. שפילשר העידה כי התערוכה עסקה בילדותה כילדה דחויה חברתית.
בתערוכה "שפילשרלנד 2010" במסגרת יריד צבע טרי 3 ב-2010, הציגה הצבה עמוסה של ציורים ואמנות רדי מייד, שעסקה בחיפוש אחר אהבה ורצון להתקבלות, לצד אמירה מרה ומודעת היטב לשטיפת מוח של צרכנות ואלימות.
בתערוכה "קרב מגע" שהציגה ב-2011 ב-"אורבן גלרי" עסקה בהלם והאבל על מות אביה.
לצד התעסקות בנושאים אישיים יוצרת שפילשר גם עבודות פוליטיות שמתכתבות עם נושאים אקטואליים.
ב-2003 הציגה את העבודה "אינתיפאדה של סוכריות", כחלק מהתערוכה "גדר הפרדה" בביתן הלנה רובינשטיין, קומפוזיציה דחוסה עם צבעוניות חזקה שמשלבת גריד של עיר, כלי נשק, יצורים מופשטים וטקסטים.
ב-2010 הציגה בבית קנר בראשון לציון תערוכה בשם "הסגת גבול" בה הוצבו עשרות פנקסים כחולים קטנים בהם ניתן היה לדפדף. הפנקסים הזכירו תעודת זהות או דרכון ישראלי ועסקו בתעודה הכחולה ככלי המאפשר מעבר חופשי וחירות. בתוך הפנקסים ציירה שפילשר קומפוזיציות צבעוניות ודחוסות, חלקן עם קווי מתאר שחורים וחלקן משולבות בנזילת צבעים. הציורים חיברו אסופה של דימויים דרמטים כגון ילדות מדממות, מחבלים מתאבדים, איברים קטועים צלבי קרס והפרשות גוף.
ב-2011 הציגה בגלריה אינדי בתל אביב תערוכה בשם "ביטחון עצמי", סדרת ציורים שנעשו על צילומים דוקומנטריים של הצלם זיו קורן. שפילשר בחרה מספר עבודות לעבוד עליהן מבין אלפי צילומים של קורן וקישרה התיעוד הדוקומנטרי לבין סגנון הציור שלה והעולם הפנימי שהיא מציגה ביצירותיה.
בנוסף ליצירות האמנות שלה ולעבודתה האוצרותית, מעורבת שפילשר בשיתופי פעולה מסחריים ויצירה בתחום העיצוב. היא ציירה קולקציית חולצות למעצבת שרה בראון, סדרת נעליים בשיתוף עם המעצב עודד ארמה, קולקציה בקום איל פו וסדרת בלוני קרמיקה עם האמנית סיון שטרנבך שהוצגה בחלונות הראווה של ברגדורף גודמן בניו יורק.
שפילשר גם עוסקת בהוראת אמנות בסדנאות פרטיות ומלמדת בגימנסיה הרצליה בתל אביב.
תערוכות קבוצתיות.
עזרא עבאדי-שעיו
הרב עזרא עבאדי שעיו (ה'תר"ל, 1870 - ד' בשבט ה'תרצ"ט, 24 בינואר 1939) היה רב, פוסק הלכה ואב בית הדין הגדול בארם צובא.
ביוגרפיה.
נולד בחלב בשנת ה'תר"ל - 1870, לחכם יוסף שעיו ולאמו מזל.
למד אצל רבי יעקב אלפייה ואצל רבי אברהם ענתיבי, ובהמשך אצל הרב ישעיה דיין והרב ניסים לופס.
בשנת ה'תרנ"ה נישא לפרידה, בתו של מורו ורבו רבי ישעיה דיין, ומכך נבע כינוי 'שעיו', דהיינו 'חתנו של ישעיה'.
בחלוף השנים גאונותו התפרסמה ברחבי ארם צובא לצד בקיאותו בנגלה ובנסתר, ובשנת ה'תרנ"ח התמנה לאב בית הדין הגדול בחלב, לצד רבי משה עזרא מזרחי ורבי עזרא חמוי חבאז, שהיו מבוגרים ממנו.
זכה להעמיד תלמידים רבים שלמדו ממנו את שיטת "העיון החלבי" - שיטת לימוד תלמוד בעיון עמוק בפשט הסוגיה, ודיוק בטקסט התלמודי עם התמקדות ברש"י ובתוספות ופחות בפלפול.
הרב עזרא עבאדי-שעיו נקרא בארם-צובה "רב רבנן". זהו כינוי לרב של חכמים, היות שכמעט כל חכמי ארם-צובה באותו הדור למדו תורה מפיו.
בשנת ה'תרס"ט - 1908 נפטרה אשתו, והוא נישא בשנית ללאה חוסני.
בשנת ה'תרצ"ה - 1935 עלה לארץ ישראל עם כמה עשרות משפחות נוספות מחלב, וקבע את מקומו בשכונת הבוכרים בירושלים.
נפטר בד' בשבט ה'תרצ"ט - 24 בינואר 1939, ונטמן בהר הזיתים.
בנו הוא רבי יוסף שעיו ממקובלי יישבת פורת יוסף, ונכדו הוא רבי עזרא שעיו - מראשי ישיבת פורת יוסף.
בשנת תשכ"ב 1972 יצאו לאור כתביו על ידי בנו הרב יוסף, בספר "שערי עזרא", ויצא לאור שוב בשנת תשס"ב על ידי נינו רחמים שעיו.
עזרא עבאדי (שעיו)
ישעיה דיין
הרב ישעיה דיין (8 באוגוסט 1833 - 11 בספטמבר 1903) היה דיין, רב, פוסק ומגדולי חכמי ארם צובא.
ביוגרפיה.
נולד בארם צובא בכ"ג באב ה'תקצ"ג - 8 באוגוסט 1833 לרב מרדכי הדיין.
בשנת ה'תר"ז 1847 נפטר אביו, והוא עבר לגור אצל אחיו הבכור הרב ידידיה הדיין. למד תורה מפי חכם מרדכי עבאדי.
אחר שנפטר אחיו הגדול, התמנה לדיין במקומו, והשיב בכתב למאות שאלות בהלכה, ובגיל שלושים כבר הוציא את ספרו הראשון 'אמרי נועם' ובו תשובות לשאלות שנשאל בהלכה.
הרב דיין שימש כמוהל ברחבי ארם צובא, ונהג לרשום את כל הנימולים בפנקס שהתפרסם לימים כ'ספר המילות של ארם צובא' וסייע רבות בהבנת הייחוסים וענפי המשפחות בקהילה היהודית בעיר. הקים בית דפוס בעיר ליבורנו באיטליה, בו הדפיס חלק מספריו.
נפטר בי"ט באלול ה'תרס"ג - 11 בספטמבר 1903 ממגפת הכולרה, ונטמן ב'מערת הצדיקים' שליד בית הכנסת הגדול בחלב.
משפחתו.
אחיו רבי משה דיין שימש כמוהל גם הוא, ורשם יחד איתו את פנקס הבריתות.
בנו הרב יצחק המשיך אחריו בתפקידו כמוהל, ובתיעוד הנימולים בפנקס הבריתות.
חתנו הוא הרב עזרא עבאדי-שעיו - ראש אב בית דין ארם צובא, אשר כונה 'שעיו' על שמו.
ראש ממשלת תאילנד
ראש ממשלת תאילנד (בתאילנדית: นายกรัฐมนตรี9) הוא ראש הממשלה של תאילנד. ראש הממשלה הוא גם יושב ראש הקבינט של תאילנד. התפקיד קיים מאז המהפכה הסיאמית של 1932, אז הפכה המדינה למונרכיה חוקתית.
לפני ההפיכה, ראש הממשלה מונה בהצבעה בבית הנבחרים התאילנדי ברוב רגיל, ולאחר מכן מונה והושבע על ידי מלך תאילנד. בחירת הבית מתבססת לרוב על כך שראש הממשלה הוא מנהיג המפלגה הפוליטית הגדולה בבית התחתון או מנהיג קואליציית המפלגה הגדולה ביותר. בהתאם לחוקה, ניתן למנות את ראש הממשלה רק פעמיים ולכן מוגבל לשתי כהונות רצופות לכל היותר. את תפקיד ראש הממשלה ממלא כיום הגנרל בדימוס פריות צ'אן-אוצ'ה, מאז ההפיכה במדינה ב-22 במאי 2014.
היסטוריה.