הוא דיבב את לם בדיבוב השוודי של הסרט פלאנט 51, את פלין בסרט פלונטר ואת בראנץ' בסרט טרולים, הוא גם לקח חלק בדיבוב הסדרות בובספוג מכנסמרובע וויקטוריוס.
מלודיפסטיבלן.
בנובמבר 2006 נחשף כי סלמרלוב ישתתף בתחרות המלודיפסטיבלן 2007. בתוכנית הוא השתתף עם השיר "Cara Mia" איתו הגיע לבסוף למקום ה-3 בתחרות.
ב-18 בנובמבר 2008 נחשף כי סלמרלוב ישתתף שוב בתחרות המלודיפסטיבלן, הפעם עם השיר "Hope &amp; Glory". השיר סיים במקום ה-4, על-אף שקיבל את רוב קולות השופטים.
בשנת 2013 השתתף במלודיפסטיבלן כפזמונאי. השיר "Hello Goodbye" שכתב, בוצע על ידי אריק סגרסטדט ותונה דאמלי. השיר הגיע לשלב גלגל ההצלה בתוכנית.
בשנת 2015 השתתף בפעם השלישית בתחרות המלודיפטיבלן עם השיר "Heroes". הוא זכה בתחרות עם 288 נקודות ובכך נבחר לייצג את שוודיה באירוויזיון 2015 שנערך בווינה שבאוסטריה. כמו כן באותה התחרות, סלמרלוב היה פזמונאי של אחד מהשירים שהתמודדו מולו. השיר "Det rår vi inte för" בוצע על ידי הזמר בהרנג מירי והגיע לשלב גלגל ההצלה.
אירוויזיון.
סלמרלוב זכה במקום הראשון במלודיפסטיבלן בשנת 2015 עם השיר Heroes, וייצג את שוודיה באירוויזיון של אותה שנה. השיר זכה במקום הראשון בחצי הגמר השני, ובגמר, שהתקיים בווינה שבאוסטריה, וזכה במקום הראשון עם 365 נקודות, מה שהפך אותו לשיר הזוכה בעל הניקוד הגבוה השביעי מבין כלל שירי האירוויזיון. ניצחון זה הוא הניצחון השישי של שוודיה בתחרות.
במאי 2016 הנחה סלמרלוב את תחרות האירוויזיון שהתקיימה בסטוקהולם, לצידה של פטרה מדה.
באירוויזיון 2017 הופיע מונס בקטע מוקלט כאשר הוא מאמן את המנחים של אותה שנה ונותן להם טיפים לקראת הנחייתם. (לאחר מכן ראו אותו בחדר הבקרה כחלק מעורכי האירוויזיון).
באירוויזיון 2019 הופיע בחלק האמנותי של הערב, לצידן של ורקה סרדוצ'קה, גלי עטרי, קונצ'יטה וורסט, ואלני פוריירה.
גדוד סיור 5135 (שרף)
חומצה אלפא-לינולנית
חומצה אלפא-לינולנית או ALA (באנגלית: α-Linolenic acid או "alpha"-Linolenic acid) היא חומצת שומן חיונית באומגה 3, המצויה בזרעים, הנפוצים שבהם: זרעי צ'יה, זרעי פשתן, זרעי מרווה מרושתת, באגוזים (בעיקר אגוז מלך) וכן בכמה שמנים צמחיים נפוצים.
בספרות הפיזיולוגית הוא מצוין על ידי מספר הליפיד שלו 18:3.
ALA היא חומצה קרבוקסילית עם שרשרת 18 פחמנים ושלושה קשרי ציס כפולים. הקשר הכפול הראשון ממוקם בפחמן השלישי מקצה המתיל של שרשרת חומצת השומן, הידוע כקצה ה "ω" ולכן הוא מסומן כחומצת שומן "ω-3" (omega-3). היא איזומר של חומצה גמא-לינולנית (GLA), המסומנת כחומצת שומן "n-6" (omega-6).
אל-עין (כדורגל)
מועדון כדורגל אל-עין (בערבית: نادي العين لكرة القدم) הוא מועדון כדורגל מהעיר אל-עין, איחוד האמירויות הערביות המשחק בליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. המועדון מקיים את משחקיו הביתיים באצטדיון הזה בין זאיד המכיל 25,500 מקומות.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1968 על ידי סטודנטים מבחריין וסודאן שלמדו באיחוד האמירויות הערביות, ובשנת 1977 זכה המועדון באליפות הראשונה שלו. אל עין הוא המועדון המעוטר ביותר באיחוד האמירויות עם 11 אליפויות, 6 גביעים, 4 סופר קאפים, זכייה אחת בגביע המפרץ וזכייה אחת גם בליגת האלופות האסיאתית (2003) - המועדון היחיד מאיחוד האמירויות שזכה במפעל זה.
המועדון הגיע לגמר גביע העולם למועדונים 2018 בו הפסיד לריאל מדריד בתוצאה 1-4.
שיתופי פעולה.
בפברואר 2021, לאחר חתימת הסכם הנורמליזציה של מדינת ישראל עם איחוד האמירויות הערביות, החל המועדון בשיתוף פעולה כולל, ספורטיבי, טכנולוגי ועסקי עם מועדון מכבי חיפה מליגת העל הישראלית. זהו הסכם ראשון מסוגו בכדורגל הישראלי עם מועדון ממדינה ערבית. במסגרת ההסכם ישתפו המועדונים פעולה בהשאלות והעברת שחקנים, השתלמויות, מחלקות נוער, השמה של טכנולוגיות, השתלמויות, מחנות אימון, משחק שלום הדדי, קשרים עסקיים וכל אספקט עתידי, שיבנה בחיזוק היחסים בין המועדונים והבעלים.
שמעון סירוקה
שמעון סירוקה (1919 - כ"ג באייר תשמ"ו, 1 ביוני 1986) היה ראש העירייה החמישי של בני ברק, מטעם תנועת אגודת ישראל.
ביוגרפיה.
נולד בלוקוב שבפולין, למד בישיבות בוורשה ובטלז. היה פעיל בפולין בתנועות הנוער של אגודת ישראל, ובזמן מלחמת העולם השנייה פעל במסגרת צעירי אגודת ישראל להעלאת חברי התנועה לארץ ישראל. הוא עצמו עלה לארץ ישראל במהלך המלחמה, והגיע לבני ברק ב-1942. היה פעיל בתפקידי אבטחת יישובים באזור גוש דן במסגרת ההגנה.
בהמלצת החזון איש הוצב כמועמד בבחירות לעיריית בני ברק, וב-1950 נבחר לראשונה כחבר העירייה. בחירתו לוותה בסאגה משפטית ממושכת בעקבות ערעור של תנועת החרות על תוצאות הבחירות, רק ב-1951 נדחה הערעור סופית. ב-1959 התמנה כסגן ראש העירייה, והיה ממונה על קשרי החוץ של בני ברק, עם עיריות בחו"ל. במקביל לפעילותו העירונית שימש כחבר במוסדות העליונים של תנועת אגודת ישראל העולמית.
ב-1968 בעקבות פסק דין רבני, קיבל סירוקה רוטציה על משרת ראש העירייה והחליף בתפקיד את קודמו, שמואל וינברג. ואולם וינברג לא הסכים לוותר על הניהול הכלכלי של העיר ועל המנגנון העירוני, והמשיך לנהל אותם גם לאחר שעבר לשמש כסגנו של סירוקה. ב-1970 הוחלף סירוקה בתפקיד על ידי ישראל גוטליב, אך המשיך לכהן כחבר העירייה.
לאחר בחירות 1984 התמנה כממלא מקום ראש העירייה משה אירנשטיין, ולפי ההסכם המוקדם ביניהם היה אמור להחליפו בתפקיד ראש העירייה ב-1986, אך סירוקה נפטר בכ"ג באייר תשמ"ו, 1 ביוני 1986, בטרם הגיע זמן הרוטציה.
על שמו נקראו שכונת "נחלת סירוקה" המסופחת לקריית הרצוג, ושדרות שמעון סירוקה בבני ברק. אחד מחתניו הוא הרב צבי כץ, שכיהן ראש ישיבת חזון נחום.
שבתאי וינטורה
שבתי וינטורה
שבתאי ונטורה
מרי רינו
Closing Time
Closing Time הוא אלבום הבכורה של טום וייטס. האלבום יצא לאור במרץ 1973 דרך חברת התקליטים Asylum Records. האלבום הופק על ידי ג'רי ייסטר (חבר לשעבר בלהקת Lovin' Spoonful). היה זה האלבום הראשון בשורה של שבעה אלבומים שהוציא וייטס עם Asylum Records (האחרון היה "Heartattack and Vine" מ-1980). האלבום נחשב למושפע מאוד מסגנון הפולק, אף על פי שוייטס התכוון במקור שהאלבום יהיה עם דגש יותר "ג'אזי" שמובל על ידי פסנתר. עם פרסומו של האלבום, הוא זכה להצלחה צנועה בארצות הברית, אף על פי שלא טיפס לטבלאות המכירות המובילות, וקיבל תשומת לב מועטה מעיתונות המוזיקה באנגליה. הביקורות על האלבום היו חיוביות. הסינגל היחיד שיצא מהאלבום, "Ol' 55", זכה לתשומת לב בזכות גרסת כיסוי שעשו חבריו ללייבל, האיגלס. אמנים נוספים ביצעו גרסאות כיסוי לשירי האלבום החל מג'ף באקלי וכלה בבט מידלר. האלבום הגיע למעמד תקליט זהב באנגליה, וצבר מעמד של יצירת קאלט בקרב חובבי ז'אנרי הרוק והבלוז, ואף דורג כאחד מ-500 האלבומים הטובים ביותר שאי פעם יצאו על ידי מגזין המוזיקה NME.
רקע.
וייטס התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו ב-1970, בהופעות קבועות בימי שני ב"טרובדור", מועדון בלוס אנג'לס, קליפורניה. רוב השירים איתם הופיע וייטס באותה תקופה היו גרסאות כיסוי לשירים של בוב דילן, אולם הוא שילב בהופעות חלק מהשירים שיופיעו בשני אלבומיו הראשונים ""Closing Time" ו-"The Heart of Saturday Night"". בין השירים שהוא ביצע באותה תקופה ניתן למנות את: "Ice Cream Man", "Virginia Avenue", "Ol' '55", "I Hope That I Don't Fall in Love with You", "Shiver Me Timbers" ו-"Diamonds on my Windshield." במקביל, החל וייטס לעבוד כשומר בכניסה למועדון בשם "The Heritage" שהיה בית קפה במהלך היום. בנובמבר 1970, הופיע וייטס בפעם הראשונה בתשלום במועדון, עבור 25 דולר. באחת מהופעותיו ב"טרובדור" בקיץ של 1971, המנהל המוזיקלי של פרנק זאפה, הֶרבּ כהן, גילה במקרה את וייטס והפך להיות המנהל שלו. בזכות קשריו של כהן, הקליט וייטס כמה גרסאות דמו לשיריו בסוף קיץ 1971 עם המפיק רוברט דאפי.(, ראו גם) כדי להתמקד בקריירה שלו, החליט וייטס לעבור מסן דייגו ללוס אנג'לס בתחילת 1972 והתחיל להופיע בתדירות גבוהה יותר בטרובדור. באחת מההופעות האלו, גילה אותו דייוויד גפן בזמן שהוא שר את "Grapefruit Moon". בעקבות ההופעה שהרשימה את גפן, הוא התחיל משא ומתן עם כהן שהסתיים תוך חודשים ספורים עם החתמתו של וייטס לחברת התקליטים אסיילום.
הקלטות.
לפני תחילת ההקלטות וייטס התיידד עם המפיק המיועד של אלבומו, ג'רי ייסטר, והשניים הקליטו באחר צהריים אחד בתחילת 1972 גרסאות מוקדמות לשירי האלבום בביתו של ייסטר. בזמן הקלטות אלו, וייטס הסביר לייסטר כיצד הוא רוצה שהמוזיקה תשמע מבחינת ההפקה והדגיש במיוחד שהוא מעוניין בנגן בס מוביל למוזיקה. ייסטר הביא את ג'ון סייטר בתופים, פיטר רילמס בגיטרה, טוני טרו בחצוצרה וגיטריסט נוסף בשם שפ קוק נשכר על ידו וכמו כן ביל פלומר נגן בס ג'זיסט הצטרף להקלטות.
מפגשי ההקלטות העיקריים של האלבום קרו באולפני סאנסט רקורדס בהוליווד, איפה שאמנים כגון ג'וני מיטשל, ניל יאנג והדלתות הקליטו בתחילת 1972. במהלך ההקלטות, ובעיקר בתחילת המפגשים, וייטס וייסטר התווכחו רבות על הכיוון שהאלבום צריך ללכת אליו מבחינה מוזיקלית. וייטס רצה אלבום שהוא יותר ג'אז, ואילו ייסטר כיוון לסאונד של מוזיקת פולק. ההקלטות ארכו עשרה ימים בלבד, מתוכם היומיים הראשונים היו בבחינת התרגלות לאולפן ולתנאי ההקלטה.
עטיפה.