לסטארק יש רקע עשיר בריקודים, פיתוח גוף וכן ידע עשיר באמנות לחימה. ככל הנראה, תפקידו הגדול ביותר של סטארק הוא בוב פינסיוטי, אביה של דונה בסדרת הטלוויזיה "מופע שנות ה-70". בנוסף, גילם מספר תפקידים קטנים בסדרות כגון "תרגיע", "הבולשת", וכן שיחק בסרטים "" ו"קפה סוסייטי". בנוסף השתתף בפרק של הסדרה "CSI". בסדרת הטלוויזיה "היפה והחיה" השתתף כאחד החוטפים של קתרין, ששמרו אותה בסנטרל פארק, היכן שוינס (החיה) מצא אותה וטיפל בה.
בשנת 2013 החל לגלם את אוסקר בסדרת הדרמה "על המגרש" ברשת VH1 למשך שלוש עונות, בכיכובו של דין קיין. בשנת 2015 שיחק בסרט הדרמה "אור בטוח" את דמותו של ג'ק קמפבל, לצד אוון פיטרס.
הפקות.
סטארק הפיק מספר סדרות טלוויזיה קטנות. אולם, הוא השתתף כמפיק שותף של הסדרה "חברים" בין השנים 1998–2000.
חיים אישיים.
סטארק מאמן את נבחרת הכדור בסיס שבה משחקת בתו.
הוא נישא לג'ולי סטארק ולשניים שתי בנות. לאחר מספר שנים התגרשו.
קדימה (שיר)
קדימה או דגל אדום (ברוסית: Авиамарш) הוא שיר רוסי שתורגם לעברית על ידי מתרגם לא ידוע.
נכתב בשנת 1923 על ידי יולי חאייט (הלחנה) ופאבל גרמן (מילים). בשנת 1933 הוא התקבל כהמנון של חיל האוויר הסובייטי. השיר קורא להתגייסות העובדים: חקלאים ופועלי תעשייה, ברוח התעמולה הסובייטית, תחת סמלה הבינלאומי של המהפכה הקומוניסטית: הדגל האדום.
ביישוב היהודי בארץ ישראל נהגו לשיר אותו בעברית חוגים אוהדי ברית המועצות, כגון בקיבוצי "הקיבוץ הארצי השומר הצעיר", וגם חוברה לו גרסה היתולית עממית.
עין חושניה
עֵין חוּשְׁנִיָה הוא קבוצת נביעות כקילומטר מזרחית לכפר חושניה הנטוש. המעיינות נובעים במספר נקודות על פני שטח של כחצי קמ"ר, הנביעה המרכזית נמצאת בגובה 790 מטר וספיקת המים הממוצעת בה הוא 15 מ"ק לשעה. עד לשנת 1986 מי המעיין נשאבו על ידי חברת מקורות, ושימשו כחלק ממי השתייה של היישוב קשת, כיום מימיו של המעיין זורמים מערבה לכיוון אגן נחל יהודיה.
מעיינות עין חושניה נמצאים בתחומי שמורת הטבע אירוס חושניה.
יוסף דנה
יוסף דנה (נולד ב-1937) הוא חוקר ישראלי בערבית קלאסית, מודרנית, ו, שירת החול ושירת הקודש העברית בימי הביניים, והערבית היהודית בימי הביניים. פרופסור אמריטוס בחוג לשפה ולספרות ערבית באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה.
דנה נולד בדמשק שבסוריה בשלהי שנת 1937 (תרצ"ח). הוא נכד לרב יוסף דנא (1889 - 1974), אב בית הדין ובן לשושלת רבנים בדמשק, ומאוחר יותר ראש קהילת יהודי סוריה והלבנון בחיפה. כילד הושפע ממשקעי התרבות היהודית בדמשק.
ב-1949, בהיותו בן 12, פקד פוגרום את יהודי העיר, כאשר פורעים מן האחים המוסלמים רצחו 14 ילדים בתפילת ליל שבת, ואחיו ביניהם. מספר חודשים לאחר מכן עלתה משפחתו ארצה דרך לבנון.
המשפחה השתקעה בחיפה, ודנה מתגורר שם עד היום. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר "יבנה", ובהמשך למד לתואר ראשון ושני בחוגים לספרות עברית וערבית באוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל למד לתעודת הוראה. עם מוריו נמנו הפרופסורים חיים שירמן, יהושע בלאו, אהרן מירסקי, צבי אדר, ישעיה תשבי, יוסף דן, חיים רבין, זאב בן חיים, בן אשר, יוסף יואל ריבלין, דוד צבי בנעט, משה פיאמנטה, ומאיר פלסנר.
בשנת 1965 הוזמן ללמד בבית הספר הריאלי העברי בהדרכתם של ד"ר ארתור בירם, ד"ר יצחק שפירא ושמחה נהיר, שם לימד במשך 19 שנים.
דנה כתב את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת תל אביב, בהדרכת פרופ' ישראל לוין, ראש החוג לספרות, והגיש אותה ב-1978. נושא העבודה הוא ספר העיונים והדיונים בשירה העברית של ימי הביניים, "אלמחאצ'רה ואלמד'אכרה" מאת ר' משה אבן עזרא. המחקר פורסם בהוצאת דביר, ומשמש ספר יסוד למחקר השירה העברית בימי הביניים.
במקביל לימד בשנים 1974 - 1983 בחוג לספרות עברית באוניברסיטת חיפה. ב-1984 יצא לשנת שבתון והרצה באוניברסיטת הרווארד על פי הזמנתו של פרופ' יצחק טברסקי, ראש המחלקה ללימודי היהדות.
במהלך שנת השבתון, עקב המוניטין שצבר דנה כבקיא במחקר עברי - ערבי, הזמין אותו ד"ר נג'יב נבואני, מנהל המכללה האקדמית הערבית לחינוך בחיפה, להצטרף לסגל המכללה. דנה עסק שם בשלושה תחומים:
ב-2005 הצטרף דנה לסגל המכללה האקדמית צפת (בחסות אוניברסיטת בר-אילן). ב-2010 פרש לגמלאות מן המכללה האקדמית הערבית, והוא ממשיך את פעילותו במכללת צפת.
ב-2013 קיבל את אות יקיר העיר חיפה.
דנה נשוי לשלומית לבית טופילובסקי, ולו חמישה ילדים. אחיו, נסים דנה, הוא ראש המכון לחקר ולימוד דתות עמי המזרח התיכון ותרבויותיהם ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת אריאל.
עבודתו המדעית.
חיבר מחקרים רבים לעשרות – עשרות ספרים וכשמונים מאמרים מדעיים בתחומים רבים – רובם בחקר הספרות העברית ובלשון הערבית (ר' רשימת פרסומים מלאה). תחומי ההתמחות המדעיים: ערבית קלאסית, ערבית מודרנית, ערבית מדוברת, שירת החול ושירת הקודש העברית בימי הביניים, הערבית היהודית בימי הביניים.
על דרכו במחקר.
לפי חוקר הספרות פרופ' נחמיה אלוני על יוסף דנה בראשית דרכו (1982): "ד"ר דנה...הריהו אחד החוקרים הצעירים הטובים ביותר בחקר ספרותנו העברית בימי הביניים. ד"ר דנה יודע את הספרות העברית ואת הספרות הערבית ממקורות ראשונים באופן ישר, ועל כן יש בידו האמצעים הדרושים להאיר את ספרותנו העברית בימי הביניים הארה מלאה ושלמה. אף הוא הוכיח את כישרונו לעסוק בנושאים הקשורים בספרותנו בימי הביניים בפרסומיו המדעיים בכתבי עת מדעיים בלשון העברית ואף בלשון הערבית".
זכה להערכה ולביקורות מדעיות על ספריו על ידי חוקרים חשובים, שאיזכרו אותם או היפנו אליהם - מביניהם: פרופ' בלאו יהושע, פרופ' בר תקווה בני, פרופ' דוד יונה, פרופ' דישון יהודית, פרופ' טובי יוסף, פרופ' כץ שרה, פרופ' לוין ישראל, פרופ' מורג שלמה, פרופ' מירסקי אהרן, ד"ר מלאכי צבי, פרופ' נוי דב, פרופ' עראיידי נעים, פרופ' רצהבי יהודה, פרופ' שילוח אמנון, פרופ' פליישר, פרופ' שלוסברג, PROF. ROSS BRANIN.
הטמעת חומר לימודי בספרים שחיבר.
את החומר שעסק בו הוא השתדל להטמיע בתלמידים – בבחינת ללמוד וללַמד – בהיותו אחראי לתוכנית הלימודים בעברית בבתיה"ס הערביים במשך 10 שנים. פרץ דרכים חדשות בהקניית השפה העברית בהם מאז שנת 1966 עוסק בכתיבת חומר הוראה בעברית למיגזר הערבי. כך עשה גם בהיותו מורה לעברית בבית הספר הריאלי העברי בחיפה במשך 19 שנה בעידודו של המחנך שמחה נהיר.
משחק הכיסאות
משחק הכיסאות (נקרא גם כיסאות מוזיקליים) הוא משחק ילדים ידוע.
מהלך המשחק.
במרכז אזור המשחק מונחים כיסאות שמספרם קטן באחד ממספר המשתתפים. הכיסאות מסודרים בשורה, כך שפני כל כיסא הוא בכיוון ההפוך מזה שלצידו, או מסודרים באליפסה כשגבותיהם פונים זה לזה.
במהלך כל תור מושמעת מוזיקה וכל זמן שהיא מושמעת, מסתובבים המשתתפים סביב הכיסאות, אך אסור להם להתיישב עליהם. עם הפסקת המנגינה על כל משתתף לתפוס במהירות כיסא להתיישב עליו. המפסיד בכל סיבוב הוא זה שנותר ללא כיסא. לפני כל סיבוב מוציאים כיסא נוסף. השלב האחרון במשחק הוא התמודדות בין שני משתתפים על הכיסא האחרון והמנצח הוא זה שמצליח לתפוס אותו.
בתרבות.
בספר-הקומיקס "אסטריקס הגאלי" הוסבר כי זהו משחק רומאי עתיק.
חבורת חיילים רומאים שיחקה בו על-מנת לבחור את זה שירגל בכפר-הגאלי למען מטרת פיענוח סוד כוחם של תושביו.
את ההוראה הם קיבלו ממפקדם, פנדימדומוס סרדיוטוס לאחר שאיש מביניהם לא נרתם למשימת הריגול.
בגרמנית נקרא המשחק "מסע לירושלים". מקור השם לא ברור, אך יש המשערים כי הוא קשור למסעות הצלב לארץ הקודש או למקום המועט באניות המעפילים הציונים לישראל.
כיסאות מוזיקליים
משלי איזופוס
משלי איזופוס הם אוסף של משלים שכתב איזופוס ביוון העתיקה, המשלים ברובם קצרים ובמרכזם בעלי חיים.
היסטוריה.
לא ידוע כיצד סיפוריו של איזופוס הועברו מיוון העתיקה, אולם התיעוד הראשון למשלים נעשה על ידי דמטריוס איש פלרום (Demetrius of Phalerum), נואם אתונאי ומדינאי מהמאה ה-4 לפנה"ס, חסיד של אריסטו, שקטלג את כל האגדות לפי סופרים יווניים מוקדמים לתוך עשרה כרכים.
חלק ממשליו של איזופוס מופיעים במדרשים ובתלמוד ובספרות המדרש מהמאה הראשונה לספירה. מופיעים שם כשלושים משלים. מתוכם שנים עשר משותפים הן למקורות יווניים והן למקורות הודיים. שישה מקבילים רק למקורות הודיים ושישה אחרים רק למקורות יווניים. הצורה התלמודית מתקרבת קצת יותר למקור ההודי. כך, המשל על האריה והחסידה מסופר בהודו על אריה וציפור אחרת. רבי יהושע בן חנניה מתייחס לסיפור בניסיון למנוע התקוממות נוספת נגד רומא, הוא ממשיל את העם למניח ראשו במלתעותיו של אריה. ואומר , כך הנגזרת של הסיפור מצביעה על חיבור לסיפור ההודי.
משלי איזופוס בשפות שונות.
הגרסה הלטינית.
תרגום נרחב ראשון של משליו של איזופוס ללטינית נעשה על ידי פדרוס (Phaedrus), שהיה עבד תראקי של אוגוסטוס קיסר, אם כי לפחות משל אחד כבר הופיע בתרגומיו של המשורר אניוס (Ennius) מאתיים שנה קודם לכן, ואחרים נמצאים ביצירותיו של הורטיוס.
הרטוריקנים והפילוסופים היו רגילים להשתמש במשלי איזופוס כתרגיל לחוקרים שלהם. לא רק כדי להזמין אותם לדיון המוסרי של הסיפור, אלא גם כדי להתאמן על שיפור עצמי, מבחינה סגנונית ודקדוקית, על ידי יצירת גרסאות חדשות משלהם. לאחר מכן המשורר אוסוניוס העביר הלאה מספר משלים שתורגמו מאוחר יותר לפרוזה.