יש לציין שבנוסף לגרעין החברים שגר במקום, הצטרפה לחווה, בשנים 1932-1935, הנהלת החלוץ הצעיר של פולין. מהלך זה נבע מטעמים אידאולוגים (דוגמה אישית והזדהות עם הדרך) ומטעמים כספיים (שיתוף כספי התנועה עם כספי הקיבוץ). אנשי ההנהלה עסקו בתקופה זו בנושאים שבתחום אחריותם אך סייעו, במידת האפשר, בעבודות החקלאיות של החווה. לאחר שהתברר סופית שמרכז "החלוץ" נשאר בורשה חזקו אנשי "החלוץ הצעיר" לורשה.
הגנה והתגוננות.
לאורך כל תקופת קיומה של החווה סבלו חבריה מהתנכלות של הפולנים השכנים דבר שאילץ את חבריה להקצות אנשים לשמירה על המקום בלילות וללוות חברים שיצאו מחוץ לגבולות החווה (במיוחד בחורות). חלק מהתנכלויות נגעו לגנבת תוצרת וציוד חקלאי אולם בחלק מהמקרים הייתה ההתנכלות ישירות לאנשים והיא נבעה מאנטישמיות. באמצע שנות ה-30 התגברו ההתנכלויות מסוג זה והנהלת "החלוץ" החליטה לארגן קורס התגוננות למדריכי הגנה ארציים. הקורס נערך, בתחום חוות גרוכוב, מ-22 באפריל עד 1-מאי 1943 בניהולו של שליח מארץ ישראל והוא כלל כ-20 חניכים כש-3 מהם מהחווה עצמה. בהמשך התירו השלטונות הפולנים לאנשי החווה לשאת אקדח.
בנוסף לפעילות להגנת החווה פעלה בגרוכוב, ב-1937, קבוצה מצומצמת וחשאית לרכישת נשק ותחמושת והעברתם לארץ. פעילות זו נוהלה על ידי יהודה ארזי ושלושה מאנשי החווה שרכשו את הנשק ושלחו אותו. לשם ביצוע המשלוח רכש ארזי בית מלאכה בורשה לייצור מכבשי דרכים שהיה בפשיטת רגל. בעזרת מנהל המפעל (פוסטאב שְׁפֶטְלֶה) חודש פס היצור שהכין מכבשים כל השבוע וביום ראשון היו ארזי ושפטלה ממלאים את הגלגלים בנשק ותחמושת ושולחים את המכבשים ארצה דרך נמלי קונסטנצה או גדיניה. בהמשך נבנו במפעל גם דודי קיטור, מחרטות ומנועים וכולם שימשו כלי קיבול לנשק ותחמושת מוברחת. המשלוח האחרון היה בקיץ 1939 זמן קצר לפני פרוץ המלחמה.
מיקום החווה.
החווה הוקמה במרחב שבין רחוב פוסטלינקה (Pustelnicka) מצפון, סולג'קובסקה (Sulejkowska) מדרום, טרנוויצ'קה (Tarnowiecka) ממערב וויטולינסקה (Witolińska) ממזרח. הבית האדום ממוקם מול רחוב ויטולינסקה (Witolińska) מספר 7 ורחוב ירוצ'ינסקה (Jarocinska) מספר 1.
מורשתה של החווה.
חוות ההכשרה בגרוכוב הייתה אחת מחוות רבות שבהן הוכשר הנוער החלוצי, אך היא הפכה סמל לפרק חשוב בהיסטוריה של תנועות הנוער הציוניות.
עם השנים הוקמו שיכונים על שדות החווה ורק בניין לבנים אדום נותר ממנה והפך לנקודת ציון לביקור משלחות של תנועת הנוער העובד והלומד. ב-2011 נהרס בניין זה על ידי חברת בנייה ובעקבות כך פנו נציגי תנועות הנוער לרשויות המקומיות להציב במקום לוח זיכרון לחווה.
חוויית השהות בחווה השאירה רישומה על האנשים שעברו בה:
ב-1976 נכתב ספר מקיף על החווה בשם "בשדמות גרוכוב".
קבוצת "גרוכוביה".
באפריל 1923 התארגנה, בארץ, קבוצה של חלוצים, מבוגרי החווה בורשה, על מנת להקים קומונה במתכונת דומה ששמה יהיה "גרוכוביה". כ-17 יוצאי החווה הביעו עניין להצטרף לקומונה הזו שאת הקמתה הובילו יעקב ספן (ספוצ'ינסקי) וחיים שטיינדם. בשלב הראשון פנה בוועד של הקומונה להמרכז החקלאי ולועד הפועל של ההסתדרות כדי שיוקצה לקבוצה אדמה. עד לקבלת תשובה מההנהגת היישוב התיישבה הקבוצה בשכונת בורוכוב ואנשיה החלו לעבוד בשכונה ובמקביל בחנו חלופות התיישבותיות. בשלהיי 1923, כשהתמעטה העבודה בשכונה, התפזרו חברי הקבוצה ברחבי הארץ בחיפוש אחר עבודה. בתחילת 1924 נענו הרשויות לבקשת הקבוצה והתרכזו חברי הקבוצה בחדרה שם קיבלו אדמה בחכירה והחלו לעבד אותה. למרבה הצער רק חלק מ-17 חברי הקבוצה הצטרפו וגם מהמצטרפים עזבו חלקם בגלל תנאי החיים הקשים ובסופו של דבר התפרקה הקבוצה.
בניין עירייה
בניין עירייה מהווה המבנה המרכזי של מושב השלטון המקומי או מרכז האדמיניסטרציה העירונית (מוניציפלית) בכל עיר, עיירה או מועצה מקומית.
בבריטניה ואוסטרליה מכונה הבניין לעיתים "בית הגילדות" (guildhall).
הבניין משמש את משרדו של ראש העיר וכן את חדר ההתכנסויות של מועצת העיר, וכן את משרדי העירייה, ומשרדי מתן השירות לתושבי העיר או העיירה.
היסטוריה.
בתקופת התנ"ך מתוארים זקני העיר היושבים בשער העיר, ומנהלים למעשה את העיר, ואולם בערי הממלכה במזרח התיכון ניהול העיר בוצע על ידי מוסדות השלטון של המלוכה ששלטה בעיר.
בתקופת האימפריה הרומית נבנו בערים מבני בזיליקה ששימשו כבתי משפט, שווקים וכן כאתרי מסחר והחלפת כספים.
בימי הביניים נבנו בערים "אולמות ראשיים" בארמונו או טירתו של האציל הפאודלי ששלט בעיר והוא נתן שירותי שלטון (לרוב שירותי משפט) לתושבי העיר.
בשלהי ימי הביניים, בערים החופשיות של אירופה וכן בערי השוק נבנו מבני שוק ששימשו גם להתכנסויות תושבי העיר, ונתנו שירותים לתושבים. מבנים אלה היו למעשה המבנים הראשונים של שירותים מוניציפליים. בניין עיריית קלן נבנה בשנת 1135 והוא דוגמה למבנה ראשון מסוג זה. גם הפלאצו פובליקו שנבנה בעיר סיינה באיטליה בשנת 1297 והפאלאצו וקיו שנבנה בעיר פירנצה בשנת 1299. היו אלה מבנים מבוצרים שכללו מגדל גבוה, אולם התכנסות גדול וכן מספר חדרי משרדים שנתנו שירותים עירוניים וכללו ארכיונים עירוניים. שני מבנים אלה הפכו לדגם המקובל באירופה של בניין עירייה. לימים בראש מגדלי העירייה הוצבו שעונים אשר דה פקטו כיוונו את חייהם ועבודתם של תושבי העיר. בניין עיריית בריסל שנבנה במאה ה-15 הכולל מגדל שעון שגובהו 96 מטרים, שימש אבטיפוס למבני העירייה שנבנו באירופה ברחבי המאה ה-19, כגון בניין עיריית וינה.
במהלך המאה ה-19 החלו מבני העירייה לכלול "חדרי קריאה" במטרה להשכיל את תושבי העיר, ואלה לימים התפתחו לספריות עירוניות.
גביע דייוויס 1997
גביע דייוויס 1997 הייתה התחרות ה-86 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 127 נבחרות.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-2 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
מחזיקת הגביע נבחרת צרפת הודחה בסיבוב הראשון. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת שוודיה לבין ארצות הברית בגטבורג. הוא הסתיים עם התוצאה 0:5 לטובת שוודיה שניצחה בתחרות בפעם ה-6 בסך הכול.
משחקי הבית העליון.
העברות לקראת שנת 1998.
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ישראל בגביע דייוויס.
בתחרות שנת 1997, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת סלובקיה והפסידה. בעקבות ההפסד היא שובצה נגד נבחרת מרוקו, זכתה בניצחון טכני ובכך נותרה בבית אירופה.
סטטיסטי מספיק
בסטטיסטיקה, סטטיסטי הוא מספיק ביחס למודל סטטיסטי ולפרמטר הבלתי ידוע, אם אין סטטיסטי אחר שיכול להיות מחושב מאותו מדגם, שיוסיף מידע ביחס לערך הפרמטר. במילים אחרות, סטטיסטי הוא מספיק עבור משפחה של התפלגויות, אם כל המידע לגבי ההתפלגות שממנה נלקח המדגם, נמצא בערך של הסטטיסטי.
הגדרה מתמטית.
סטטיסטי formula_1 הוא מספיק לפרמטר formula_2, אם ההתפלגות המותנית של המדגם בהינתן הערך של formula_1 אינה תלויה ב-formula_2. במילים אחרות, הפונקציה formula_5 תלויה אולי ב-x ו-t, אבל לא ב-formula_2.
משפט הפירוק של פישר וניימן.
משפט הפירוק של פישר וניימן (באנגלית: Fisher–Neyman factorization theorem) מספק אפיון נוח לכך שסטטיסטי הוא מספיק: אם פונקציית הצפיפות היא formula_7, אזי לפי המשפט formula_8 הוא מספיק עבור formula_2 אם ורק אם קיימות פונקציות אי-שליליות g ו-h כך ש:
formula_10
כלומר, ניתן לפרק את פונקציית הצפיפות למכפלה של שני גורמים, כך שגורם אחד, h, אינו תלוי ב-formula_2 והגורם השני, g, אשר כן תלוי ב-formula_2, תלוי ב-x רק דרך formula_13.
קל לראות שאם formula_14 היא פונקציה חד-חד-ערכית ו-formula_8 הוא סטטיסטי מספיק, אזי formula_16 הוא סטטיסטי מספיק גם כן. בפרט, ניתן לכפול סטטיסטי מספיק בקבוע שאינו אפס, ולקבל סטטיסטי מספיק.
משמעות לגבי הסקה סטטיסטית.
אחת ההשלכות של משפט הפירוק היא שכשמשתמשים בהסקה סטטיסטית על סמך נראות, שני מאגרי נתונים בגודל זהה אשר להם בדיוק אותו ערך עבור הסטטיסטי המספיק formula_13, תמיד יספקו את אותה מסקנה לגבי formula_2 (למשל: רווח סמך ל-formula_2, דחיית/אי-דחיית השערה לגבי formula_2). לפי קריטריון הפירוק התלות של הנראות ב-formula_2 היא רק ביחד עם formula_13. מכיוון שזה נכון לגבי שני מאגרי הנתונים שלהם אותו ערך formula_13, התלות של הנראות ב-formula_2 תהיה זהה גם כן, מה שיוביל להסקה סטטיסטית זהה.
ניסוח מדויק.
יהיו formula_25 תצפיות של מדגם מקרי מהתפלגות עם פונקציית צפיפות formula_26 עבור formula_27, ויהי formula_28 סטטיסטי שפונקציית הצפיפות שלו היא formula_29. אז formula_28 הוא סטטיסטי מספיק עבור formula_2 אם ורק אם קיימת פונקציה formula_32 כך ש:
formula_33
הוכחה.
ההוכחה להלן ניתנה על ידי רוברט הוג ואלן קרייג.
כיוון אחד.
נניח ש:
ונוכיח ש-formula_35 הוא סטטיסטי מספיק.
יהיו formula_36, formula_37 סטטיסטים כלשהם שפונקציות הצפיפות שלהם הן formula_38 בהתאמה.
נבצע את הטרנספורמציה: formula_39 לכל formula_40, כשהפונקציות ההפוכות הן: formula_41 לכל formula_42, ויעקוביאן formula_43. אז: