מלבד עריכה מדעית של כתביו בעברית חשף בר-גל את הקשרים והמגעים שהיו בין ראשי האוניברסיטה העברית וקורט לוין, בעיקר של יהודה מאגנס, ממייסדי האוניברסיטה העברית. המגעים ביניהם היו עוד לפני שלוין עזב את ברלין ועבר לארצות הברית, בעקבות עליית הנאצים לשלטון ב-1933 .
באותה תקופה קורט לוין כבר היה פסיכולוג מוכר, והאוניברסיטה העברית הציעה לו בשנת 1934 מינוי אקדמי כמקים המכון לפסיכולוגיה. לוין ביקר בארץ ישראל ביולי 1934, והציג את תוכנית המכון לפסיכולוגיה שלדעתו צריך לקום בירושלים. בר-גל מראה כי לוין השקיע רבות בתכנון בניית המכון בירושלים, בעיקר מנקודת מבטו כפסיכולוג חברתי, שהתבונן במציאות האנושית והחברתית ששררה בארץ ישראל באותן שנים.
בשנים 1934-5 האוניברסיטה נתקלה בקשיים לגייס כספים להקמת המכון ולתפעולו. באותה תקופה, למרות המינוי שקיבל בירושלים, לוין כבר היה ממוקם אקדמית באוניברסיטת קורנל בארצות הברית. בהתכתבות בין לוין והאוניברסיטה מסתבר כי לצד נימוקים אקדמיים ארגוניים, גם השכר שהציעה לו האוניברסיטה העברית היה כרבע השכר שקיבל כבר בארצות הברית. כך, ממכלול סיבות דחה לוין את בואו לירושלים ובשנת 1937 האוניברסיטה העברית הפסיקה את המגעים איתו, ולמעשה פיטרה אותו מהמינוי שקיבל.
העיסוק של בר-גל בקורט לוין לא הצטמצם רק במישור ההיסטורי של קשריו עם האוניברסיטה העברית והקמת המכון לפסיכולוגיה. הוא יישם את רעיונותיו של לוין במחקרים נוספים. כך לדוגמה שילב את רעיונותיו של לוין בנושא של תמורות בתפיסות חברתיות בקבוצות שונות. על פי לוין אין די בהרצאות על תמורות, להביא לשינויים בין קבוצתיים. לשם כך, יש צורך בשינוי התפיסה העצמית של היחיד ושינוי התפיסה של הסיטואציה החברתית. רק אז האדם יכול לשנות עמדותיו שלא על פי סטראוטיפים המקובלים או תפיסות מוטעות .
בהפצת תורתו של לוין הרחיב בר-גל לא רק על התרומות התאורטיות אלא גם הבליט את הגישות המתודולוגיות המיוחדות, כגון שיטות ״מחקר פעולה״. והוא מציג את העקרונות שקבע לוין למחקר הפעולה, בהם לימוד שיטתי ולעיתים ביצוע ניסוי של בעיה חברתית; תהליך מעגלי של איסוף נתונים; מתן משוב של תוצאות ההתערבות למעורבים במחקר; הכללה של שאלות הערכים; שיקולי מאבק כוחות; מתן דגש על גיוס והכשרה של סוכני שינוי, פיתוחם ותמיכה בהם.
בר-גל מעלה את הטענה כי המושג ״מחקר פעולה״ נגזר מתוך מקורות ברקע האישי והאינטלקטואלי של קורט לוין – ניסיון חייו כבן מיעוט יהודי, תאוריית השדה שלו ומחויבותו העמוקה לעקרונות האידאולוגיה הדמוקרטית ולצורך בשינוי חברתי.
זיגמונד פרויד.
דמותו של זיגמונד פרויד עניינה את בר-גל, והוא כתב עליה מספר פעמים בעיתון "הארץ" מהיבטים שונים. אחד מהם היא חליפת המכתבים בין אלברט איינשטיין לפרויד בעקבות שאלתו של הראשון ״האם יש דרך לשחרר את בני האדם מפורענות המלחמה?". בתשובתו של פרויד הוא מנתח את האגרסיביות האנושית ואת הסיבות למלחמה.
פרויד מביע את דעתו "כמי שאינו נדרש להציע הצעות מעשיות אלא על דרך העיון הפסיכולוגי שמתוכו ניתן להידרש לבעיות מניעת המלחמה". במסה זו משלב פרויד ניתוח היסטורי על כובשים ומלחמות במהלך ההיסטוריה, בהצביעו על תוצאותיהן ההרסניות. הוא סוקר בקצרה את מניעיו של האדם היחיד המשתף פעולה עם האינטרסים של מנהיגים וכובשים בשמשו אמצעי ומכשיר במלחמה זו. מניעיו של היחיד, לדעתו של פרויד מקורם ביולוגי, והתוקפנות היא אמצעי לכיבוש ולהישרדות בעולם. בהשפעות ציוויליזציה וחינוך הולמות אפשר לעדן את יצר התוקפנות וההרס למטרות יצירת נכסי תרבות ואמנות, סדרי חיים, דרכי ממשל וסדר מדינתי.
מאמרו של בר-גל בעיתון "הארץ" הפך ברבות הימים לאסופה מחקרית שהוא היה בין עורכיה ודנה במשמעויות חליפת המכתבים בין שני אישים האלה.
בלה הופשטטר
בלה הופשטטר (בהונגרית: Hofstätter Béla; בודפשט, 3 בינואר 1891 – בודפשט, 15 בדצמבר 1944) היה אדריכל יהודי-הונגרי, יזם בנייה שניספה בשואה.
ביוגרפיה.
בלה הופשטטר נולד במשפחה יהודית כבנם של גוטמן הופשטטר, סוחר יין, יזם הבניה של כמה בתי דירות להשכרה בבודפשט ושל פאני (פייגה) אינפֵלד. הם היו שמונה אחיות ואחים במשפחה. דרך אחיותיו הגדולות, הוא נקשר בקשרי משפחה עם כמה אדריכלים, בתה של אחותו לנקה נישאה לאדריכל אדה נובאק, ואחותו מלווין הייתה אשתו של האדריכל גאבור קראוס. הופשטטר סיים את לימודיו באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה כאדריכל. משנת 1914 היה חבר באגודת המהנדסים והאדריכלים ההונגרי, בשנת 1918 היה חבר מייסד של אגף האדריכלים באגודה. מ-1 באוגוסט 1927 התקבל ללשכת המהנדסים של בודפשט. הוא הקים משרד אדריכלים משלו ב-1921 ולאחר מכן חברת בנייה ב-1927, אותה סגר שנה לאחר מכן. הבניינים המוקדמים שלה הם בסגנון היסטורי, לפעמים עם מאפייני אר דקו. משרד התכנון שלו התמחה בעיקר בתכנון בתי מגורים להשכרה, הוא היה חבר במספר חברות שהוקמו לבניית בתי מגורים להשכרה, כגון:
באופן חלקי בדרך זו קיבל הזמנות.
משרדו היה אחד ממשרדי תכנון בתי מגורים להשכרה המודרניסטיים מהמשמעותיים ביותר באמצע שנות ה-30 והוא מילא תפקיד מוביל בתכנון הבניינים של פארק סנט אישטוואן בליפוטווארוש (חלק מרובע 13 של בודפשט). בשנת 1936 הקים שותפות עם האדריכל פרנץ דומאן, אז בוצעו התוכניות לבתי המגורים המשמעותיים ביותר שלו. בתי המגורים לעובדי:
באותה תקופה היו מעובדי המשרד כמה אדריכלים צעירים ומוכשרים, כמו אגושט בנקהרד, דז'ה צ'רבה ואישטוואן לאסלו, שלקחו חלק בתכנון הבניינים. דומאן היגר לבריטניה ב-1939, והופשטטר שוב ניהל לבדו את המשרד, אך לאחר חקיקת החוקים היהודיים ובמיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי, מספר המטלות שלו ירד בחדות. הוא שיתף פעולה עם משרד האדריכלים בלה בראט (מקודם פרוינד) ושל אדה נובאק בתכנון בניין הדירות ברחוב Közraktár. ב-1944 התחתן עם אדית רוט. על פי זכרונו של חותנו, ברנאט רוט, הם הסתתרו בבית היתומים בבודהקסי, אך לאחר השתלטותה של מפלגת צלב החץ באמצע אוקטובר 1944 הם נעצרו שם והוצאו להורג בסוף 1944.
בנייניו.
לבד.
מזמיני רוב התכנונים של בנייניו להשכרה היו יהודים עשירים של בודפשט:
מסינגר
מסינגר הוא שם משפחה ממקור גרמני (Messinger).
חזית התחייה הלאומית
חזית התחייה הלאומית (ברומנית: Frontul Renașterii Naționale) הייתה מפלגה רומנית, שנוסדה ביום 16 בדצמבר 1938 על ידי קרול השני, מלך רומניה, במטרה שתחליף את כל המפלגות הרומניות ותהיה מפלגה יחידה ברומניה.
בצו-חוק מספר 4,321 מיום 15 בדצמבר 1938, נקבע בסעיף מספר 1 שחזית התחייה הלאומית היא הארגון הפוליטי היחיד במדינה ובסעיף מספר 7 נקבע שכל פעילות פוליטית אחרת תיחשב בלתי חוקית ופעיליה ייענשו.
חוקת רומניה 1938 אושרה ב-20 בפברואר 1938 על ידי מועצת השרים של רומניה, והועמדה לאישור במשאל עם ב-24 בפברואר 1938. במשאל העם הצביעו בעד 4,297,221 ונגד 5,843. אישור חוקת 1938 ביטל את חוקת רומניה 1923 ושינה את המשטר ברומניה ממונרכיה חוקתית עם משטר רב מפלגתי, לדיקטטורה מלכותית וביטול כל המפלגות, פרט למפלגה שהקים המלך. החוקה פורסמה ונכנסה לתוקף ב-27 בפברואר 1938.
מפלגת חזית התחייה הלאומית הייתה המפלגה המונופוליסטית הראשונה בהיסטוריה של רומניה והיו לה אפיונים פשיסטיים, דומים למשטר של איטליה הפשיסטית.
במאי 1939 שונה גם חוק הבחירות, זכות הבחירה הותנתה בגיל מעל 30, האזרחים חולקו לקבוצות לפי עיסוקם ועוד. לאחר בחירות יוני 1939, בהם זכתה המפלגה היחידה, היא שינתה את שמה ל"מפלגת האומה" וחבריה חויבו ללבוש מדים.
ב-22 ביוני 1940 שונה שם המפלגה ל-Partidul Națiunii (מפלגת האומה)
תהילים קמ&quot;ג
תהילים קמ"ג הוא המזמור ה-143 בספר תהילים ומיוחס לדוד המלך. קריאת הפרק הומלצה בספרי הסגולות כסגולה לחולי הזרוע.
תוכן המזמור.
מזמור קמ"ג מורכב משנים עשר פסוקים ומחולק לשני חלקים:
א'-ו'.
המזמור נפתח בבקשת המשורר מאלוהים לשמיעת תפילתו: "מִזְמוֹר לְדָוִד ה' שְׁמַע תְּפִלָּתִי הַאֲזִינָה אֶל תַּחֲנוּנַי בֶּאֱמֻנָתְךָ עֲנֵנִי בְּצִדְקָתֶךָ" (א'), ומתאר את קשייו: "כִּי רָדַף אוֹיֵב נַפְשִׁי דִּכָּא לָאָרֶץ חַיָּתִי" (ג').
לאחר מכן מתאר המשורר את הרגשתו בזמן תפילתו לאלוהים: "וַתִּתְעַטֵּף עָלַי רוּחִי בְּתוֹכִי יִשְׁתּוֹמֵם לִבִּי" (ד'), ומודיע כי הוא זוכר את ההצלות שעשה לו אלוהים בעבר וכי הוא הוגה בפועלו: "זָכַרְתִּי יָמִים מִקֶּדֶם הָגִיתִי בְכָל פָּעֳלֶךָ בְּמַעֲשֵׂה יָדֶיךָ אֲשׂוֹחֵחַ" (ה'), ובעקבות זאת הוא מבקש ממנו כעת: "פֵּרַשְׂתִּי יָדַי אֵלֶיךָ נַפְשִׁי כְּאֶרֶץ עֲיֵפָה לְךָ" (ו').
ז'-י"ב.
את החלק השני של המזמור המשורר פותח כמקודם בבקשה מאלוהיו שישמע לתפילתו: "מַהֵר עֲנֵנִי ה' כָּלְתָה רוּחִי אַל תַּסְתֵּר פָּנֶיךָ מִמֶּנִּי וְנִמְשַׁלְתִּי עִם יֹרְדֵי בוֹר" (ז'), ומבקש ממנו שיציל אותו "הַצִּילֵנִי מֵאֹיְבַי ה' אֵלֶיךָ כִסִּתִי" (ט').
המשורר מבקש מאלוהים שילמד אותו לעשות את רצונו: "לַמְּדֵנִי לַעֲשׂוֹת רְצוֹנֶךָ כִּי אַתָּה אֱלוֹהָי רוּחֲךָ טוֹבָה תַּנְחֵנִי בְּאֶרֶץ מִישׁוֹר" (י') וישאיר אותו בחיים.
המזמור נחתם בבקשה לאבד את שונאי המשורר: "וּבְחַסְדְּךָ תַּצְמִית אֹיְבָי וְהַאֲבַדְתָּ כׇּל צֹרְרֵי נַפְשִׁי כִּי אֲנִי עַבְדֶּךָ" (י"ב).
בתרבות.
למזמור מספר לחנים מסורתיים. בין השאר קיים לחן של יהדות תימן ויהדות בבל.
עימותים בין בני אדם לחיות בר