ב-23 במאי 1985 התנחל מייק ג'קובל בצמרת עץ, הפעם הראשונה שהארגון נקט בטכניקת ישיבה על עץ. כאשר סטיב סלגובסקי (Steve Slagowski) שוטר משירות היערות של ארצות הברית הגיע למקום הוא הורה לאסור את מייק רוסלה, רון הובר וחברים נוספים שישבו מסביב לעץ בתמיכה בג'קובל. ההתנחלות הראשונה על עץ נמשכה פחות מיום – ג'קובל ירד מהעץ בערב על מנת להביט בשרידי היער שנכרת סביבו במהלך אותו יום ונאסר מיד על ידי שוטר משירות היערות שהמתין לו במחבוא – אבל רעיון ההתנחלות על עצים נקלט בקרב חברי הארגון. ב-14 ביוני הציגו הובר, ג'קובל ורוסלה את הרעיון לכינוס של "כדור הארץ תחילה!" בוושינגטון. ב-23 ביוני הגיעה שיירה של פעילים ליער הלאומי וילאמט והקימו פלטפורמות על עצים במקום שהקבוצה חששה שעומד בפני כריתה. אף שלזמן מה היו פלטפורמות על כתריסר עצים, ניצלו החוטבים את העובדה שמרבית "המתנחלים" ירדו מהעצים בלילה על מנת לכרות אותם, היחיד שנשאר על העץ שכונה יגדראסיל היה רון הובר עד 20 ביולי אז הורידו אותו בכוח שני שוטרים שהועלו לפלטפורמה בעזרת מנוף.
מ-1987 ואילך היה עיקר הפעילות של "כדור הארץ תחילה!" אקטיביזם בדמות פעולה ישירה למניעת כריתת עצים, בניית סכרים, וצורות אחרות של פיתוח שהארגון חשב שהן גורמות להרס של בתי גידול של חיות הבר או לשוד של אזור טבע. שינוי זה בפעילות משך לארגון חברים חדשים רבים, שחלקם הגיעו מרקע פוליטי שמאלני או אנרכיסטי או שהיו פעילים בתרבות הנגד. דייב פורמן הודה שפעילים אלו יזמו פעילויות דוגמת "הקאות" במרכזי קניות, שריפת דגלים, הפרעות לנאומו של אדוארד אבי במפגש "כדור הארץ תחילה!" ב-1987, וויכוחים מרים בביטאון של הארגון על נושאים דוגמת אנרכיזם, שפורמן ואחרים בארגון לא רצו להיות מזוהים איתם. מרבית החברים הוותיקים בארגון כולל דייב פורמן, האווי וולקה, ברט קוהלר, כריסטופר מנס (Christopher Manes), ג'ורג' וורתנר (George Wuerthner) וג'ון דייוויס (John Davis), עורך ביטאון הארגון, חשו חוסר נחת מהכיוון החדש שקיבל הארגון שהלך והתגבר. שינוי זה גרם לכמה מהמייסדים לנתק את קשריהם עם "כדור הארץ תחילה!" בשנות ה-90. חלק מהפורשים הקימו ארגון שמירת סביבה חדש, "פרויקט אדמות הפרא" (Wildlands Project) שמו, והוציאו ביטאון חדש "כדור הארץ הפראי" (Wild Earth). מייק רוסלה לעומת זאת, ופעילים נוספים דוגמת ג'ודי בארי (Judi Bari), בירכו על הכיוון השמאלני וגישת הפעולה הישירה של "כדור הארץ תחילה!".
החל באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, החל ארגון "כדור הארץ תחילה!" לקדם יותר ויותר את הדוקטרינה המכונה אקולוגיה עמוקה ולהזדהות אתה. אקולוגיה עמוקה היא פילוסופיה שעוצבה על ידי ארנה נס (Arne Næss), ביל דוול (Bill Devall) וג'ורג' סשנס (George Sessions), על פיה לכל צורות החיים עלי אדמות יש ערך שווה בפני עצמו, בלא קשר לתועלת שבני האדם מפיקים מהן.
"כדור הארץ תחילה!" מאז 1990.
מאז 1990 מושפעת הפעילות בתנועת "כדור הארץ תחילה!" יותר ויותר מהפילוסופיה המדינית האנרכיסטית. השינוי גרם לשינוי בכלי התקשורת העיקרים של הארגון באזורים השונים, סלידה מהנהגה מאורגנת, או ממבנה מנהלי, ומגמה חדשה של זיהוי "כדור הארץ תחילה!" כתנועה ולא כארגון. הכיוון של הפיכת "כדור הארץ תחילה!" לתנועת זרם מרכזית גרם לכמה מהחברים בארגון שסירבו לוותר על השימוש בפעולות העוברות על החוק לפרוש ולהקים ארגון מיליטנטי המכונה החזית לשחרור כדור הארץ. מרבית החברים ב"כדור הארץ תחילה!" דוגלים באקטיביזם מקומי מבוזר המבוסס על כללי המוסר הקהילתנים בעוד שיריבי הארגון מאפיינים את הארגון כמבצע סוג של טרור. אחד מהמבקרים הראשונים של השינוי בטקטיקות של "כדור הארץ תחילה!" האשים אחר-כך שה-FBI החדיר לארגון במכוון את התפיסה של אי-אלימות.
בחלקים שונים של ארצות הברית יצרו תושבים פרטיים וקבוצות קטנות גרעינים לפעולות פוליטיות עממיות, שנשאו אופי חוקי – מחאות, ערעורים משפטים על מכירת עצים ומסעות תעמולה חינוכיים או אופי של מרי אזרחי – התנחלות על עצים, חסימת כבישים וחבלה – שחלק מחברי "כדור הארץ תחילה!" כינו "אקוטג'" (ecotage – הלחם של אקולוגיה וסבוטג' - חבלה), בטענה כי פעולות אלו נושאות אופי הגנתי משום שהן מגינות על האקולוגיה (באנגלית ecodefense). לעיתים קרובות אמצעי הפעולה הישירה שימשו בעיקר כטקטיקה קצרת טווח שמטרתה לעכב הרס אפשרי לסביבה עד אשר תביעות משפטיות שהוגשו על ידי הארגון יתנו פתרון ארוך טווח לבעיה. הטקטיקות שנקטו חברי הארגון כללו חסימות כבישים, חברי הארגון שכבלו את עצמם לציוד הכבד, התנחלות על עצים, וחבלה במכונות.
"כדור הארץ תחילה!" השתמש בביטאון הארגון על מנת לספק מידע על פעולות חבלה דוגמת נעיצת יתדות בעצים (tree-spiking – טקטיקה שנועדה לחבל בציוד הכריתה) וחבלה בציוד מכני (monkeywrenching או ecotage), טקטיקות שגרמו לפציעות של עובדים, אם כי לא הייתה כל הוכחה למעורבות של "כדור הארץ תחילה!" בפעולות אלו. בשנות ה-90 הובילה ג'ודי בארי את הסניפים של "כדור הארץ תחילה!" בצפון קליפורניה ובדרום אורגון להודיע על התנגדות לפעולות מסוג זה, בטענה שהן מזיקות לניסיון ליצור ברית עם העובדים ועסקי כריתת עצים קטנים על מנת להילחם בחברות הכריתה הגדולות בצפון קליפורניה.
הפיצוץ במכוניתה של ג'ודי בארי.
ב-1990 התפוצצה פצצה במכוניתה של ג'ודי בארי שסדקה את אגן הירכיים שלה ופצעה פעיל עמית בשם דריל צ'רני (Darryl Cherney). בארי וצ'רני נאסרו אחר-כך לאחר שהמשטרה וה-FBI חשדו כי היה מדובר ב"תאונת עבודה" וכי השניים הובילו את הפצצה במכוון במכונית. בארי טענה כי קיצוניים שהתנגדו לפעולותיה למען שימור הסביבה הניחו את הפצצה במכוניתה במטרה להורגה. התיק נגדם נסגר בסופו של דבר בשל חוסר ראיות. בארי נפטרה ב-1997 מסרטן השד, אבל התביעה המשפטית הפדרלית שיזמה בארי כנגד ה-FBI ומשטרת אוקלנד נמשכה גם אחרי מותה והסתיימה ב-2002 בפסק דין של חבר המושבעים שפסק ליורשיה ולדריל צ'רני פיצויים בשווי 4.4 מיליון דולרים. 80% מהפיצויים היו בשל הפרת זכויותיהם החוקיות על פי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית על ידי ה-FBI והמשטרה, שניסו להכתים אותם בכלי התקשורת באמצעות הצגתם כקיצונים אלימים למרות עדויות בשפע שסתרו דימוי זה. אירוע הפיצוץ לא פוענח.
ב-21 במרץ 2011 הורה שופט פדרלי אמריקני בקליפורניה ל-FBI לשמור את הראיות שברשותו בנוגע לפיצוץ המכונית. ה-FBI התכוון להשמיד את כל הראיות בתיק.
"כדור הארץ תחילה!" בבריטניה.
תנועת "כדור הארץ תחילה!" הוקמה בבריטניה ב-1990, כאשר קבוצה מהעיר הסטינגס שבסאסקס ארגנה פעולה בתחנת הכוח הגרעינית דנגנס (Dungeness nuclear power station) בקנט. התנועה גדלה במהירות, ובמשך השנים הבאות הוקמו קבוצות רבות, תחת השם "כדור הארץ תחילה!" או בלעדיו.
הפעולות הגדולות הראשונות של "כדור הארץ תחילה!" בבריטניה התרחשו ב-1992 והתרכזו בהתנגדות לייבוא של עץ מהאזורים הטרופיים. הפעולה הראשונה הייתה בדצמבר 1991 בנמל טילברי (Port of Tilbury). בפעולה השנייה, "פעולת מזח מרסיסייד", הגיעו בין 200 ל-600 פעילים שהשתלטו על המזחים של נמל ליברפול למשך יומיים. פעולה זו הצטלבה עם מסע חשיפה של פעילים של "כדור הארץ תחילה!" אמריקנים ובריטים שסיירו ברחבי מדינה. מערכות מוקדמות אחרות התמקדו אף הם במחסני עצים, הבולט בהם מחסן טימבמט (Timbmet) באוקספורד.
נכון לעשור השני של המאה ה-21 קיימות בבריטניה קבוצות אזוריות שונות של "כדור הארץ תחילה!" הביטאון של הקבוצות בבריטניה קרוי "EF! Action Update", ולהשלמה פתחה התנועה גם אתר אינטרנט ובו דיווחים נוספים בשם "EF! Action Reports" ומארגנת כינוס שנתי (Earth First! national gathering). בכינוס הראשון בסאסקס הדיונים התמקדו בשאלה האם גרימת נזק תוך כדי מעבר על החוק היא טכניקה מחאה לגיטמית. התנועה החליטה "לא לגנות ולא לתמוך" בגרימת נזק פלילית, ובמקום זאת להתמקד יותר בטכניקות של פעולה ישירה לא-אלימה. באותו כינוס טבעו חלקו מהנוכחים את המונח החזית לשחרור כדור הארץ (Earth Liberation Front – בראשי תיבות ELF), שהפכה לתנועה נפרדת והתפשטה בחזרה לארצות הברית. פעולות שכללו נזק פלילי התרחשו לעיתים קרובות במעטה החשכה ויוחסו לחזית לשחרור כדור הארץ כשמבצעיה כינו עצמם אלפים ופיקסים, או "הפיות לשחרור כדור הארץ" (Earth Liberation Faeries), מה שנתן לתנועה צביון בריטי ייחודי.
גידול ניכר בתנועה הפעולה הישירה החלה בהתמקדות בכבישים, והוקם מחנה מחאה בטוויפורד דאון (Twyford Down) כנגד הכביש M3 בהמפשייר. בעוד שקבוצות של "כדור הארץ תחילה!" שיחקו תפקיד מרכזי, קמו במקביל קבוצות אחרות דוגמת "קבוצת המחאה דונגס כנגד כבישים" (Dongas road protest group), ביטאונים דוגמת SchNEWS או "Do or Die" שפעלו במקביל לביטאון "EF! Action Update" של "כדור הארץ תחילה!". תנועת המחאה נגד סלילת הכבישים התרחבה וכללה את "עוקף ניוברי" (Newbury bypass]), כביש A30, והמחאה נגד הקישור לכביש M11 בלונדון, שבה נחסמו רחובות שלמים במטרה להאט את עבודות הבנייה. בשנים אחר-כך התרחב המוקד למסעות מחאה כולל Reclaim the Streets (לתבוע בחזרה את הרחובות), והמחאות כנגד ההנדסה הגנטית. וכנגד השימוש בגזי חממה הגורמים לשינוי האקלים באמצעות הארגון "גאות בריטניה" (Rising Tide UK). לאחרונה קמו קבוצות כדוגמת "אזעקת כבול" (Peat Alert!) ו-"Plane Stupid" (משחק מילים על הביטוי Plain stupid – "מטומטם" כשהמילה plain – "פשוט" הוחלפה ב-plane – "מטוס").