לוּסִּיה סָרָאטֶה (בספרדית: Lucía Zárate; מקסיקו, 2 בינואר 1863 (?) – ארצות הברית, 29 בינואר 1890) ידועה כאדם הקטן ביותר בהיסטוריה של הגמדות, האישה הראשונה שאובחנה כתופעת גמדות פרימורדיאלית מדרגה שנייה. סראטה נרשמה בספר השיאים של גינס כ"אדם המבוגר הקל ביותר" - בגיל 17 שקלה 2.1 ק"ג, ובגיל 20 היה משקלה 5.9 ק"ג. גובהה המרבי המתועד, אליו הגיעה כנראה בגיל שנה, היה 51 ס"מ. היא והוריה התעשרו מהופעותיה כאטרקציה בקרקסים ובמופעי שוליים, והיא נחשבת לאדם הקטן המרוויח ביותר בכל הזמנים. בית משפחתה שבעיר סֶמְפּוֹאָלָה, הנקרא "קאסה גרנדה", (הבית הגדול, בספרדית), הוא כיום מוזיאון הפתוח לקהל הרחב.
ממקורות שונים יש מידע מעורפל ולעיתים סותר על אודותיה. פרטים בדף זה ללא הפנייה למקורות חיצוניים, מבוססים על מאמר באתר Sideshow World שמפרסם מידע היסטורי על קרקסים ומופעי שוליים, ועל הבלוג של מוזיאון "קאסה גרנדה".
שנות ילדותה.
לוסיה סראטה נולדה בעיר סן-קרלוס (כיום: אורסולו גלוואן Úrsulo Galván) במדינת וראקרוס שבמקסיקו, לפרמין (Fermin) סראטה ואשתו טומאסה ליקונה (Tomasa Licona), וגדלה בעיר אָגוֹסְטָדֶרוֹ (Agostadero; כיום: סֶמְפּוֹאָלָה - Cempoala) בווראקרוס. ממידע ביוגרפי עולה שהיא נולדה בשנת 1863, ובדיווחים אחרים מוזכרת שנת 1864 כמועד לידתה. בהיותה מקרה יוצא דופן, הוצגה לוסיה בפני נשיא מקסיקו, פורפיריו דיאס, אביה רקם עסקה להצגתה במופעי שוליים של גמדים בערים גדולות בעולם, ובשנת 1876 היגרה המשפחה לארצות הברית. עם הגעתה לשם, הוצגה לוסיה בתיאטרון של טוני פסטור, ממייסדי הוודוויל, שם נבדקה על ידי מומחים מאוניברסיטת אוקספורד שלא הצליחו לאשר שגילה הוא 12 כפי שהיא והוריה טענו, אך קבעו שלפי התפתחות שיניה, היא הייתה אז לפחות בת 6 שנים. לכן, ייתכן שהיא נולדה מאוחר יותר, בשנת 1870 או סמוך לכך, וכמו כן, קרקסים נהגו להגזים בגילם של גמדים לצורך קידום מכירות. המומחים קבעו עוד שמבנה גופה היה מושלם והיא הייתה בריאה ואינטליגנטית, הבינה ושוחחה בספרדית וידעה כמה מילים באנגלית. ללוסיה היה אח מבוגר יותר, מנואל, גמד אף הוא, ובארצות הברית נולדה אחותה אוונגלינה.
הופעת הבכורה של סראטה כאטרקציה הייתה ב-1876 בפילדלפיה, במסגרת חגיגות 100 שנה לעצמאות ארצות הברית.
קריירה.
סראטה הופיעה בתחילה בארצות הברית עם להקת הגמדים של פרנק אופנר, ואחר כך עם הקרקס של פי. טי. ברנום. סראטה יצאה עם הוריה להופעות בלונדון, ולפי ספרי הפגישות של ארמון המלוכה באנגליה, היא הוצגה בפני המלכה ויקטוריה ב-26 בפברואר 1881, בטירת וינדזור. לאחר חזרתה לארצות הברית, היא הופיעה בעיקר באזור החוף המזרחי שהיה האזור המאוכלס ביותר. יחד איתה הופיע גמד מפורסם אחר, פרנסיס פלין, שנודע בשם הבמה "גנרל מייט" (General Mite). בחודש מאי 1879 פרסם העיתון הניו יורקי Brooklyn Daily Eagle כתבה שבה נאמר שסראטה ופלין יועדו להינשא זו לזה. גילה היה יותר מ-15, ופלין היה כבן 14 (פלין התחתן לבסוף עם גמדה אנגלייה בשם אמילי "מילי" אדוארדס).
אף כי ייתכן שהדיווחים על הכנסותיה מוגזמים, נאמר שסראטה הרוויחה 20 דולר לשעת הופעה (בחישוב אינפלציוני – כ-400 דולר), ולחלופין – בין 500 ל-700 דולר לשבוע (10,000-14,000 דולר), וכאשר היא הופיעה יחד עם גנרל מייט, הם הרוויחו יחד 500 דולר לשבוע ועוד 10% מרווחי האמרגן. לפי דיווח אחר, האמרגן של סראטה עשק אותה ושילם לה פחות מכפי ההכנסות האמיתיות.
נאמר עליה עוד, שהיא השקיעה את כספה בנכסי דלא-ניידי במקסיקו, ורכשה חווה במדינת צ'יוואווה.
נסיבות מותה.
בשנת 1889 חתמו סראטה והוריה על חוזה הופעות בסן פרנסיסקו, ובחודש ינואר 1890 נסעו לשם ברכבת. סופת שלגים עזה גרמה לירידתה מהפסים של רכבת משא שהובילה בקר במעבר ההרים "דונר" בהרי סיירה נבדה, ועקב התאונה נתקעו לאורך המסילה 12 רכבות שהסיעו 700 נוסעים בסך הכל. החסימה נמשכה כשבועיים ונודעה בשם "חסימת השלג הגדולה של 1890" (The Great Snow Blockade of 1890). הרכבת שמשפחת סראטה נסעה בה, נתקעה ליד העיירה טראקי במחוז נבדה , קליפורניה. הטמפרטורה ירדה עד 29- מעלות צלזיוס, המזון אזל והעצים להסקה נרטבו או נקברו בשלג. בתנאים קשים אלה, מצבה הבריאותי של לוסיה הידרדר, והיא מתה ביום רביעי 29 בינואר 1890. לפי דיווח של סוכנות אסושיאייטד פרס יומיים אחר כך, סראטה מתה מהרעלת מזון, כנראה עקב אכילת שימורים מקולקלים שסיפקו אנשי ההצלה לנוסעים הלכודים. לפי מקורות אחרים, היא מתה מהיפותרמיה.
לוסיה סראטה נקברה בבית הקברות באגוסטדרו, לא לפני שפקידי המכס המקסיקנים סחטו שוחד גבוה תמורת העברת הגופה, כאשר נודעה להם זהות המשפחה.
בספרות הפופולרית.
ביוני 2017 יצא לאור רומן היסטורי מאת הסופרת האמריקאית ילידת אקוודור ססיליה וֶלָאסְטֶגִי, בשם: "Lucia Zarate: The Odyssey of The World's Smallest Woman" (בתרגום לעברית: "לוסיה סראטה: מסעה של האישה הקטנה ביותר בעולם"). בספר משולבות עובדות על חייה של סראטה, בעקבות עבודת תחקיר שעשתה הסופרת. ולאסטגי מצביעה בספר על כך שהוריה של לוסיה סראטה מכרו אותה למעשה, והיא נוצלה בידי חמדנים רודפי בצע.
יאיר מזור
יאיר מזור (נולד ב-2 באוקטובר 1950) הוא פרופסור ישראלי-אמריקאי בתחום הספרות העברית החדשה. מכהן כראש המגמה לשפה וספרות עברית חדשה ומקראית וראש המכון למדעי היהדות באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי בארצות הברית.
ביוגרפיה.
מזור למד לתואר ראשון, שני ושלישי בספרות באוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלו (1978) עסקה במוטיבים ביצירות ש"י עגנון. עבודת הדוקטורט (1983) עסקה במבנה של הסיפורת העברית הריאליסטית בתקופת ההשכלה. שתי העבודות זכו בפרסי מחקר של אוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1976 - 1978 הרצה בתחום הספרות בסמינר הקיבוצים, ובשנים 1977 - 1980 באוניברסיטת בן-גוריון. במקביל הרצה בשנים 1977- 1981 באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן עבר לארצות הברית והצטרף כעמית מחקר למחלקה ללימודי סקנדינביה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, ומ-1982 החל לחקור במסגרת המחלקה לשפות עבריות ושמיות באוניברסיטה זו. ייסד את המרכז ללימודים יהודיים באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ועמד בראשו.
ב-1990 עבר לאוניברסיטת טקסס באוסטין, שם עבד במחלקה לספרות ושפות אפריקאיות ובמחלקה לתרבות ושפות מזרח-תיכוניות. ב-1994 עבר לאוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, שם הוא מכהן עד היום כפרופסור במחלקה לשפות זרות, ראש המגמה לשפה וספרות עברית חדשה ומקראית, וראש המכון למדעי היהדות.
פרסם 11 ספרי מחקר ויותר מ-180 מאמרי מחקר וביקורת. מחקריו עוסקים בספרות העברית החדשה, ספרות ההשכלה, ספרות מקראית, ספרות השוואתית, וכן ספרות מסקנדינביה. בין השאר כתב על הסופרים והמשוררים העבריים דוד פוגל, שאול טשרניחובסקי, עמוס עוז ורוני סומק.
מזור נשוי ואב לבת אחת.
מוצטפא כאמל
חינוך לא רשמי
עדה אמיכל
ח'יתאן
המילה, הסרת העורלה, בערבית חִ'תאן (ختان), היא מצווה לכל גבר מוסלמי לפני הגיעו לגיל 13. המושג "חִ'תאן" משמש גם לתיאור ניתוח או לכריתת דגדגן או חלקי פות אחרים לנשים מוסלמיות (ראו: מילת נשים באסלאם).
המילה הייתה נפוצה בשבטי ערב עוד בתקופה הטרום-אסלאמית, כבר אז היא שימשה טקס פולחני וכנורמה לאומית (בני חצי האי ערב נקראו "אוּמַּת אל-חִ'יתָאן" امّة الختان - אומת הנימולים). במאות שלאחר מות הנביא מוחמד קיבלה המילה את משמעותה הדתית בשריעה המוסלמית. על אף שאין בקוראן אזכור מפורש למילה, המנהג מיוחס לפסוק "זכור את ניסיונות אללה את אברהם במצוות אשר מולאו" () – מפסוק זה נגזרת בחדית' המילה על כל הגברים. ייחוסה של המילה לאברהם מחוזקת בקביעת החדית' כי מאז ימיו לא הקיף ערל את הכעבה.
בראשית האסלאם הייתה המילה טקס שנוהל במסגרת מצומצמת, לעיתים בהשתתפות זמרים שתפקידם לחזק את רוחו של הילד הנימול ולהקל על כאבו. בתקופת הממלכות האסלאמיות הפכה החגיגה המשפחתית לטקס מפואר עתיר מוזמנים.
המילה נהוגה כמעט בקרב כל המוסלמים, ורובם רואים בה מצווה דתית. מקובל שטעמה הוא שמירה על ההיגיינה, אותה מחייב האסלאם לצורך היטהרות לתפילה. חשיבות המילה למתאסלם נובעת מכך שלפני המילה תפילתו אינה מתקבלת, הוא אינו יכול לעלות לחג', אינו יכול להעיד במשפט, ואינו רשאי לשחוט בהמה למאכל.
האסלאם אינו קובע גיל למילה, אלא מחייב לערוך את המילה לפני שהילד הגיע לבגרות. המילה מבוצעת בגילאים שונים בתרבויות שונות - לרוב היא מבוצעת בין היום השביעי ליום הארבעים ללידה, אבל בחברות מסוימות, בעיקר בצפון-מערב אפריקה (המגרב), המילה מבוצעת בילדים עד שנתם השביעית. על פי מסורות קדומות, יש לערוך את המילה בגיל שבו עבר ישמעאל את המילה בידי אברהם - בגיל שלוש עשרה.
בקהילות מסוימות נהוג לערוך את המילה לכל הבנים במשפחה ביום אחד, ולערוך סעודה גדולה אחריה. כיום, הורים מוסלמים נוטים לערוך את המילה כשהילד עוד תינוק בשל היתרונות שבעריכת מילה בגיל צעיר.
אונס דינה
לוח שנה (יישום)
לוח שנה (באנגלית: Calendar; לשעבר iCal) הוא יישום לוח שנה אישי שנעשה על ידי חברת אפל ופועל על מערכת ההפעלה OS X.
היסטוריה.
iCal היה יישום לוח השנה הראשון עבור OS X שהציע תמיכה במספר לוחות שנה לסירוגין בשרתי WebDAV. התוכנה פורסמה במקור להורדה ללא תשלום עבור Mac OS X v10.2 ב-10 בספטמבר 2002, הוא הגיע יחד עם מערכת ההפעלה כiCal 1.5. גרסה 2 של iCal שוחררה כחלק של Mac OS X 10.4. גרסה 3 כחלק של Mac OS X 10.5, גרסה 4 כחלק של Mac OS X 10.6, גרסה 5 כחלק של Mac OS X v10.7 וגרסה 6 כחלק מOS X v10.8.
השם.