איוואנה צ'בק היא מורה למשחק, ומייסדת בית הספר למשחק Ivana Chubbuck Studios בהוליווד. היא נולדה ב-1952 בדטרויט, מישיגן. ב-2004 פורסם ספרה "כוחו של השחקן: כל השלבים מהתסריט לדמות חיה, נושמת ודינמית". הספר מכיל את המתודולוגיה של שיטת צ'בק, שבבסיסה היא שיטה קפדנית ומפורטת לניתוח תסריט או מחזה, שלב אחר שלב. הוא תורגם למספר שפות ובהן עברית, רוסית, איטלקית ודנית.
שנים עשר השלבים על פי שיטת צ'בק למשחק.
ישנה חשיבות לסדר השלבים, כל שלב הוא המשך הכרחי לשלב הקודם לו, ולניתוח מדויק של הטקסט.
יומן רגשי.
אחת הדרכים למציאת תחליף (שלב מספר 4) היא כתיבת "יומן רגשי" בו מתעמת השחקן עם דמות אמיתית מחייו, ללא מעצורים, וללא סייגים. כתיבת היומן הרגשי, היא כתיבה אינטואיטיבית, מהירה ואישית (איננה מיועדת לקריאה של אדם זר). את היומן הרגשי ממליצה צ'בק לכתוב בעט, כדי שתהיה כתיבה שוטפת (הן רגשית והן טכנית), ולהתחיל אותה בכתיבת מטרת הסצנה. דוגמה: "אני צריך שתאהב אותי" צ'בק מאמינה שהשם הראשון שעולה למודעות הוא התחליף הראוי לעבודה על הסצנה.
צ'בק בישראל.
איוואנה צ'בק ביקרה בישראל שלוש פעמים בעקבות יוזמה של המפיק-במאי ארי דוידוביץ' ובהפקתו. במסגרת ביקוריה בישראל ערכה צ'בק סדנאות משחק לשחקנים ישראלים והרצאות לקהל הרחב במסגרת סדנאות ״היפרמדיה״ ליוצרים.
צ'בק הכשירה את הבמאי שחר רוזן, ואת השחקן אלון נוימן למורים בלעדיים לשיטתה בישראל, והם שניהם מאמנים שחקנים רבים, בקבוצות תרגול בשיטת צ'בק, ובשיתוף פעולה עם שח"ם – ארגון השחקנים בישראל.
אימון ותרגול בשיטה מקנים לה את הערך המוסף של שיטת משחק, והופכים אותה הלכה למעשה, מתוך הבנה שמי שמגדיר את עצמו איש מקצוע, בין אם הוא רופא ובין אם הוא שחקן, חייב להתאמן ולשמור על כושר מקצועי בין אם הוא עוסק במלאכתו ובין אם הוא בשלב ההתמחות.
צ'בק נוער – מסגרת לנוער ללימודי צ'בק. לימודים של הטכניקה אשר מותאמים לשחקנים צעירים בגילאי 13–18. רונה סטרשנוב ואורן דיקמן הן מורות בלעדיות ללימוד הטכניקה לנוער, והן מעבירות את הקורסים. גם הן הוכשרו כמו שחר רוזן ואלון נוימן בסטודיו בלוס אנג'לס וביחד הם חלק מצ'בק ישראל.
צ'בק בחינוך.
משרד החינוך בישראל אינו מכיר בשיטת צ'בק ובשל כך, היא אינה נלמדת במגמות תיאטרון, ובתוכנית הלימודים לבגרויות. מורים לתיאטרון יכולים ללמדה כראות עיניהם כערך מוסף בלבד, אך היא איננה נחשבת כשיטה עליה ייבחנו התלמידים לבגרות.
סוניה סון
סוניה סון (באנגלית: Sonja Sohn; נולדה ב-30 באוקטובר 1964) היא שחקנית ובמאית קולנוע אמריקאית. מוכרת בעיקר בזכות תפקידה בתור קימה גרגס בסדרת הטלוויזיה "הסמויה" של רשת HBO.
חייה.
סון נולדה בשם סוניה ויליאמס בעיר פורט בנינג שבג'ורג'יה.
סון נולדה לאב, חייל צבא ארצות הברית אפרו אמריקאי ולאם קוריאנית אותה פגש אביה בעת שירותו במלחמת קוריאה. בתור ילדה הייתה עדה לאלימות פיזית קשה של אביה כלפי אמה. אחיה שהיה גדול ממנה נרצח כאשר סון הייתה נערה. היא למדה אנגלית ב"מכללת ברוקלין", משיעורים אלה שאבה השראה גם לכתיבת ספרות.
קריירה.
סון החלה את דרכה כשחקנית בדרמה העצמאית "סלאם" לצידו של הזמר סול ויליאמס, השניים היו שותפים גם לכתיבת התסריט. על הופעתה בסרט זכתה סון לשבחים והועמדה לפרס אינדפנדנט ספיריט. לאחר מכן הופיעה בהופעות קטנות בסרטים "לגעת במוות" של מרטין סקורסזה, "שאפט" של ג'ון סינגלטון ובסרט "בושם" (2001) לצד ג'ף גולדבלום.
בשנת 2002 החלה סון לשחק בסדרת הדרמה הפופולרית של רשת HBO "הסמויה" בתפקיד בלשית משטרת בולטימור קימה גרגס. על אף הקשיים שלה בעת צילומי התוכנית (קושי בזיכרון השורות שלה) הייתה דמותה של סון לדמות הנשית הדומיננטית והמצליחה ביותר לכל אורך חמש עונות הסדרה. סון לא זינקה מהתוכנית למעמד של כוכבת, והיא השתתפה רק במספר הופעות משנה בסדרות "פשע מן העבר" ו"אחים ואחיות".
בשנת 2011 סון חזרה לתודעה הציבורית בזכות תפקידה בסדרת הדרמה "בגוף ההוכחה" בתור בלשית מחלק הרצח סמנת'ה בייקר.
בשנת 2017 ביימה סון את הסרט הדוקומטרי "בולטימור מתעוררת" המספר את מותו של פרדי גריי מה שהביא למהומות הגזע בארצות הברית (2014–2015) בו נהרגו 2 אנשים ונעצרו 486 משתתפים.
בשנת 2019 שיחקה בדרמת הספורט "ציפור בשחקים", סרט מקורי של נטפליקס. בנוסף, שיחקה בשני פרקים של הסדרה "" ברשת CBS, בתור ד"ר גבריאלה בורנהאם.
חיים אישיים.
בשנת 2003 נישאה סון לנגן הדידג'רידו האוסטרלי אדם פלאק. הנישואין הסתיימו בסוף 2019. היא אמא לשתי בנות מנישואים קודמים; סופיה (1986) וסאקירה (1990).
ב-21 ביולי 2019 נעצרה על ידי משטרת צפון קרוליינה והוגש נגדה כתב אישום בשל אחזקת קוקאין.
מחוץ לקריירת המשחק שלה סון היא פעילה חברתית המנהיגה את תנועת "ReWired for Change" לזכויות הציבור בעיר בולטימור.
לויאליסטים
מילולית – "נאמנים".
יוניוניסטים
יוסף לוי (פירושונים)
ניסים יגן
הרב ניסים יגן (ה'תש"א, 1941 - י"ד בסיון ה'תש"ס, יוני 2000) היה דרשן ומחזיר בתשובה חרדי.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לרחל וליעקב יגן, תלמידו של הרב מרדכי שרעבי. מקור המשפחה הוא מהעיר אורפה שבטורקיה, ושמה בעבר היה "גאגין".
למד בירושלים, בישיבת לייקווד שבארצות הברית במשך כחמש שנים, ובישיבת מיר בירושלים, אז בראשות הרב חיים שמואלביץ.
נשא לאשה סולטנה אודט, ולהם 11 ילדים. לימד בישיבת אור ברוך ובישיבת "אוהל מועד" בירושלים, והיה שותף להקמת ישיבה בגבעת עדה.
בשנת ה'תשל"ח (1978) הקים בירושלים את כולל "קהילת יעקב" שלימים הפך לישיבה. בלט כמחזיר בתשובה, בהרצאות פרטיות ודרך ארגון "ערכים".
נפטר ממחלת הסרטן בשבת פרשת בהעלותך, סיון ה'תש"ס, ונקבר בהר המנוחות.
בנו הרב מאיר ממלא את מקומו בראשות מוסדות "קהילת יעקב". בנו הרב יעקב הוא ראש כולל "קהילת יעקב".
ספריו.
לאחר מותו הוציאה ישיבתו ספרים המבוססים על מאות משיחותיו שהוקלטו. חלקם תורגם לאנגלית, רוסית, צרפתית וספרדית.
שמעון בעדני
הרב שמעון בעדני (נולד בשנת ה'תרפ"ח, 1928) הוא ראש כולל תורה וחיים בבני ברק וזקן חברי מועצת חכמי התורה של מפלגת ש"ס.
תולדותיו.
נולד בשכונת נחליאל בחדרה, בן הזקונים של דוד וחביבה בעדני, שעלו מתימן לארץ ישראל לאחר מלחמת העולם הראשונה. הוריו שכלו 6 ילדים מתוך עשרה.
למד בישיבת נובהרדוק בחדרה ובהמשך עבר לישיבת בית יוסף-נובהרדוק בירושלים והיה מתלמידי הרב שך. לאחר מעברו של הרב שך לישיבת פוניבז' עבר לישיבת פורת יוסף והיה לתלמידו של הרב עזרא עטייה. בשנת תשי"ג נבנתה בקטמון פנימייה לבחורי פורת יוסף שהתגוררו מחוץ לירושלים, והוא מונה לאחראי על הפנימייה. נישא לשולמית, אחייניתו של הרב שלום לופס (נפטרה באלול ה'תש"ף). לאחר נישואיו, בגיל 31, מונה לר"מ בשיעור ג' ולאחד מראשי ישיבת פורת יוסף, לצד הרב ציון כהן (שיעור א', לימים ראש הישיבה הקטנה) והרב שלום כהן (שיעור ב'). בתקופה זו הפנימייה בקטמון הפכה לישיבה בפני עצמה, והוא מסר בה את השיעורים.
בשנת 1951 נעצר בחשד שהיה חבר בברית הקנאים.
לאחר תקופה עבר לבני ברק והקים את כולל תורה וחיים יחד עם הרב משה פרדו. הוא לומד בכולל מדי יום, ומוסר שיחת מוסר שבועית בו. עם זאת, עדיין שמר על קשר עם ישיבת פורת יוסף, והוא משמש בישיבה כחזן ביום כיפור. לאחר מעברו לבני ברק חיזק את הקשר עם הרב שך, ולמד עמו בחברותא. כמו כן היה בקשר עם הרב חיים גריינימן. בשנת תשל"ג מונה לראש "מועצת חכמי התורה של בני ברק", לצד הרב מאיר מאזוז, הרב שלמה מחפוד, הרב מסעוד בן שמעון והרב מיכאל פחימא. המועצה פעלה בענייני מוסדות הספרדים בבני ברק.
הוא עומד בנשיאות מספר מוסדות חינוך ולימוד, בהם ישיבת מאור יצחק בחשמונאים, בה הוא מוסר מדי שבוע שיחת מוסר. הוא יזם את הקמת הישיבה של קהילת "כתר תורה" במקסיקו, ותלמידו הרב חיים הררי הקים קהילה חרדית במקום.
עם הקמת מפלגת ש"ס, בשנת 1984, נבחר כחבר מועצת חכמי התורה. הרב בעדני חבר בוועדת הכשרות של בד"צ בית יוסף.
בשנת 2014 בכנס בחירות לראשות עיריית בית שמש התבטא הרב בעדני בחריפות כלפי ממשלת ישראל השלושים ושלוש בה כיהן יאיר לפיד כשר האוצר, על רקע העברת המתווה החדש לחוק גיוס בני הישיבות. כמו כן, תקף את רבני הציונות הדתית שלטענתו הולכים אחר לפיד, שלדבריו רוצה "להרוס את עולם התורה".
אחד מנכדיו, שלום אהרן בעדני, נרצח בפיגוע דריסה ליד המטה הארצי של המשטרה בירושלים, בנובמבר 2014.
ברנדט דוולין
ג'וזפין ברנדט דוולין מק'לינסקי (באנגלית: Josephine Bernadette Devlin McAliskey; נולדה ב-23 באפריל 1947) היא סוציאליסטית רפובליקנית קתולית מצפון אירלנד. כיהנה כחברת הפרלמנט הבריטי מ-1969 ועד 1974. עם כניסתה לפרלמנט בגיל 21 הייתה האשה הצעירה ביותר שנבחרה כחברת פרלמנט בבריטניה מאז ומעולם. נודעת במזגה הסוער.
תולדות חייה.