לאחר שפתר בעיות פנימיות, ציפה עבאס שאה הראשון להזדמנות להחזיר את השטחים שאבדו. ב-1593, כאשר הסולטאן הצעיר אהמט הראשון עלה לשלטון באימפריה העות'מאנית, הרחיב את המלחמה הארוכה עם האימפריה ההבסבורגית, ודיכא מרידות ג'לאלי באנטוליה. ב-1603 פתח השאה במלחמה נגד העות'מאנים. למרות שהעות'מאנים הצליחו להקים קו הגנה נגד כוחות הספווים, שניים מהסרדרים שלהם, צ'יגאלאזדה יוסוף סינאן פאשה וקויוצ'ו מוראט פאשה, מתו בנסיבות טבעיות במחנות החורף בדיארבקיר ב-1605 ו-1611. המצב של חוסר אנשים בניהול המערכה גרם לוזיר הגדול נצוח פאשה לחתום על ההסכם ב-1612.
תוצאות ההסכם.
ההסכם היה ראשון בו האימפריה העות'מאנית ויתרה על שטחים שכבשה קודם לכן. לאימפריה הספווית ההסכם נתן יוקרה שבעקבותיה השאה לא הסכים לשלם מס. בנוסף שני נסיכים גרוזיניים לאחר תקיפה ורצח מושל קרבאך ביקשו מקלט אצל הסולטאן, ובעקבות האירועים, הקרבות בין הצדדים התחדשו ב-1615. ב-1616 כוחות האימפריה הספווית לאחר קרב גוקצ'ה כבשו את טביליסי.
1938 בספורט
אתלטיקה.
אליפות אירופה באתלטיקה.
אליפות אירופה השנייה באתלטיקה נערכה בפריז צרפת ובווינה אוסטריה (לגברים ולנשים בנפרד, בהתאמה). האתלטים הגרמנים זכו במירב המדליות.
טניס.
הטניסאים שזכו בטורנירי הגראנד סלאם.
במהלך שנת 1938 ניצח דון בדג' ב-4 תחרויות יחידים והיה הטניסאי הראשון שזכה בגראנד סלאם לגברים במהלך שנה אחת.
כדורגל.
כדורגל לפי מדינות.
ברזיל.
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
ספרד.
בשל מלחמת האזרחים לא היה יכולת לארגן אליפות מלאה. בשטח שבשליטת הממשל הרפובליקה אורגנו תחרויות אזוריות.
כדורסל.
תחרויות בינלאומיות.
אליפות דרום אמריקה.
פרו () זכתה באליפות וארגנטינה () זכתה במקום השני.
שחייה.
אליפות אירופה החמישית בשחייה.
נערכה בלונדון שבבריטניה מ-6 עד 13 באוגוסט.
שיאי עולם.
נשים.
רי ואן וין ()
רנהילד ווגר ()
קור קינט ()
איט ון פכלן ()
נבחרת דנמרק ()
גברים.
טומיקצו אמנו ()
יואכים באלקה ()
נבחרת גרמניה הנאצית ()
נבחרת הונגריה ()
נבחרת ארצות הברית ()
הרעב ברוסיה הסובייטית (1921–1922)
הרעב ברוסיה הסובייטית (1922-1921) היה רעב המוני ברוסיה הסובייטית בעת מלחמת האזרחים והבצורת. הרעב החל באביב 1921 והסתיים בסתיו 1922. באזורים שנפגעו מרעב התגוררו כ-90 מיליון תושבים ונפטרו כ-5 מיליון. במהלך תקופת הרעב הממשל הסובייטי קיבל עזרה ממדינות שונות וניצל את המצב שנוצר להלאמת דברי ערך מהכנסייה.
סיבות לרעב.
בשנת 1921 התרחשה בצורת קשה וכתוצאה מכך באזורים רבים הייבול היה כ-43% מהרמה של שנת 1913. בעקבות מלחמת האזרחים נפגע קשה המשק והכלכלה של המדינה. מדיניות ממשלתית של קומוניזם מלחמתי וביטול סחר חופשי תרמו להתרחבות התופעה. לדעת היסטוריונים מכסות חובה שהאיכרים היו צריכים להעביר לממשל היו מוגזמות והביאו לכך שאצל האיכרים לא היו דגנים מספיקים להמשך ניהול המשק הפרטי. למדינה לא היה מלאי מזון במחסנים והרס התחבורה הקשה מאוד על ניהול המשבר.
טיפול במשבר.
פעולות הממשל.
בהיעדר מלאי מזון ממשלתי, הממשל הסובייטי כבר ביולי 1921 פנה לממשלות זרות והציבור. למרות הבקשות, העזרה הראשונה הגיעה רק בספטמבר בעיקר מארגון פרטי בראשות פריטיוף ננסן. ב-26 ביוני 1921 העיתון פראבדה פרסם מאמר גדול על הרעב באזור הוולגה. הממשל גייס את כל המוסדות לטיפול בנושא. ב-18 ביוני 1921 הוקמה וועדה ממשלתית מרכזית בראשות מיכאיל קלינין שהייתה צריכה לרכז טיפול במשבר ובמקביל הוקמו ועדות מקומיות שפעלו לפי הנחיותיה של הוועדה המרכזית. ב-2 באוגוסט 1921 הממשלה הסובייטית פרסמה מנשר מיוחד בה קריאה לעזרה מכל המדינות. תוך שנתיים נקנה בארצות הברית מזון בהיקף של כ-13 מיליון $. כמו כן נפתחו כ-7000 מסעדות בהם חולקו ארוחות מוכנות.
ב-27 בדצמבר 1921 פורסם צו על הלאמת דברי ערך מכנסיות ומנזרים. בהתאם לצו מ-23 בפברואר 1923 השלטון המקומי היה צריך להוציא מכנסיות ומנזרים כל דברי ערך ולהעביר אותם לקרן עזרה לרעבים. ראשי הכנסייה אישרו להעביר לקרן דברי ערך שלא מנוצלים במהלך הפולחן הדתי אך התנגדו להעברת "כל דברי הערך" כצוין בצו. בהתאם להערכות במהלך 1922 מהכנסייה האורתודוקסית הרוסית נלקחו דברי ערך בשווי של כ-2.5 מיליארד רובל. הרוב הלך לצורכי המפכה העולמית ולא לרכישת מזון.
הוועדה הציבורית.
במהלך קיץ 1921 החלה התארגנות ציבורית להקמת וועדה שתטפל בנושא. ב-21 ביולי 1921 לאחר קבלת אישור מהשלטון הוועדה הוקמה. בראשה הועמד לב קמנייב ובין חבריה היו נציגי ציבור בולטים, כולל מדענים, סופרים ופעילי ציבור שבעבר פעלו במפלגות שונות. הוועדה יצרה קשר עם ארגונים מחוץ לגבולות רוסיה ופעלה לקבלת תרומות. אומנם התברר שבישיבות הוועדה הואשמו קולות לפיהם "לא רק בצורת מהווה סיבת הרעב". ב-26 באוגוסט 1921 ולדימיר לנין פנה לחברי פוליטביורו עם הצעה לפזר את הוועדה. כבר למחרת חברי הוועדה במוסקבה נעצרו וצ'קה קיבל הנחיה לפעול להפסקת פעילות הוועדה בערי שדה. ב-28 באוגוסט 1921 פורסם צו על הפסקת פעילות הוועדה. רוב חברי הוועדה במהלך 1922 הוגלו מרוסיה הסובייטית. מקסים גורקי שהיה בין יוזמי הוועדה החליט לעזוב את רוסיה וב-16 באוקטובר 1921 נסע לאירופה לצורכי קבלת טיפול רפואי לפי הגרסה הרשמית.
עזרה אמריקאית.
ארגון אמריקאי "ARA" ריכז את התרומות מהממשל, גופים פרטיים וארגון של פריטיוף ננסן. לקראת 9 בפברואר 1922 בידי הארגון היה תקציב של 42 מיליון $.
במאי 1922 הארגון שלח מזון למעל 6 מיליון אנשים (לעומת כ-800 אלף מכל הארגונים האחרים). באוגוסט 1922 במסעדות שאורגנו על ידי אמריקאים חילקו מזון לכ-10.3 מיליון אנשים. בארגון עבדו כ-300 אזרחים אמריקאים שהגיעו לרוסיה ומעל 120 אלף תושבי רוסיה.
בסך הכול הארגון ניצל 78 מיליון $, מהם 28 מיליון $ היו מתקציב הממשלה, 13 מיליון מתקציב הממשל הסובייטי והיתר תרומות פרטיות. לקראת אוקטובר 1922 לאור שיפור משמעותי במצב הסיוע הופסק.
תוצאות הרעב.
המצב הקשה ביותר היה באזורים הסמוכים לנהר וולגה - מחוז סמרה, טטרסטן ובשקיריה. בנוסף לכך היה רעב המוני בדרום אוקראינה ובתחומי קזחסטן של היום. באזורים אלו ירידת האוכלוסייה הגיעה לכ-20%.
בשנת 1922 כ-1.5 מיליון ילדים היו ללא קורת גג וללא השגחת מבוגרים. הם הסתובבו ברחובות וביקשו מזון. בבית יתומים בו הם רוכזו, רמת התמותה הגיעה לכ-50%.
מאות אלפי תושבים מרוסיה ואוקראינה, מרביתם יהודים, היגרו מארצם לארצות השכנות ממערב, פינלנד, ליטא, לטוויה, אסטוניה, פולין ורומניה. מרבית המהגרים המשיכו לנוע הלאה לכיוון מערב. בדצמבר 1921 החליט לנין על ביטול אזרחותם של כ-800,000 אנשים, שעזבו את גבולות ברית המועצות במהלך המלחמה והפך אותם בכך לחסרי אזרחות.
בוצ'צ'ה
עיריית באר שבע
באר שבע היא עיר במחוז הדרום. היא העיר השביעית באוכלוסייתה במדינת ישראל, והשנייה בשטחה (אחרי ירושלים). שטח השיפוט של באר שבע הוא 117,500 דונם. הוכרזה כעיר בשנת 1906.
בניין העירייה.
בניין עיריית באר שבע נמצא בשכונה ג' בסמוך לצומת שדרות יצחק רגר ושדרות שז"ר. בסמוך אליו נמצאים מבני ציבור נוספים כמו בית יד לבנים ובית העם ששימש שנים רבות כמשכן לתיאטרון באר שבע וכיום משמש כמשכנו של גודמן בית ספר למשחק. את בנין העירייה תכננו אדריכלים שולמית ומיכאל נדלר ושמואל ביקסון בעקבות זכייתם בתחרות אדריכלים. המבנה הושלם ב-1972.
בחירות לעירייה.
בינואר 1950 מונתה ועדת עירייה חדשה לבאר שבע לאחר שהעירייה הערבית מימי הבריטים חדלה להתקיים וב-26 בפברואר 1950 נערכה ישיבה חגיגית ראשונה של העירייה בראשות דוד טוביהו.
בבחירות של 1955 זכו מפא"י ב-4 מנדטים, מפ"ם ב-3 מנדטים, אחדות העבודה - 1 מנדט, המפד"ל ב-2 מנדטים, אגודת ישראל 1-מנדט, חרות-1, עובדים כלליים והעובד הדתי - 1 מנדט.
בבחירות של 1959 זכו מפא"י ב-5 מנדטים, מפ"ם ב-4 מנדטים, אחדות העבודה - 1 מנדט, המפד"ל ב-2 מנדטים, חרות-1, הציונים הכלליים - 1 מנדט, למען באר שבע עולי מצרים - 1 מנדט.
בבחירות של 1969 זכו המערך ב-9 מנדטים במועצה, המפד"ל ל-3 מנדטים, חרדים ב-1, גח"ל ב-3 מנדטים ורשימת "לתמורה" במנדט אחד.
בבחירות בדצמבר 1973 זכו המערך ב-9 מנדטים במועצה, המפד"ל ל-2 מנדטים, חרדים ב-1, הליכוד ב-4 מנדטים ורשימת "לתמורה" במנדט אחד.
בבחירות בנובמבר 1978 חבר ראש העיר אליהו נאווי לרשימת "לתמורה" הבלתי מפלגתית והרשימה זכתה ב-9 מנדטים.
המערך קיבל 5 מנדטים, חזית דתית מאוחדת - 4 מנדטים, הליכוד - 2 מנדטים והתנועה הדמוקרטית עודד - 1 מנדט.
בבחירות בנובמבר 1983 זכה המערך ב-5 מנדטים, רשימת אשל של אליהו נאווי ב-6 מנדטים, הדתיים ב-4 מנדטים בשלוש רשימות שונות, הליכוד - 3 מנדטים, מפ"ם - 1 מנדט ורשימת "אביב" ב-1 מנדט. אליהו נאווי זכה בראשות העיר בסיבוב שני.
בבחירות בתחילת 1989 זכה בראשות העיר יצחק רגר מהליכוד עם מעל 60% מהקולות, לפני בנ"ץ כרמל (24%). למועצת העיר נבחרו, הליכוד - 10 מנדטים, המערך - 5 מנדטים, רשימה משותפת של מפלגת ש"ס ואגודת ישראל - 2 מנדטים, המפד"ל - 1 מנדט, רצ - 1 מנדט, ושלוש רשימות מקומיות - 4 מנדטים יחד.
בבחירות של 1993 התמודד אריה בר בראשות רשימה עצמאית נגד ראש העיר המכהן יצחק רגר, אשר גבר עליו עם 46% מהקולות מול קרוב ל-29%. למועצת העריה נבחרו, רשימתו של רגר - 5 מנדטים, רשימתו של בר - 4 מנדטים, הליכוד - 4 מנדטים, מפלגת העבודה - 3 מנדטים.