שש עשרה שנים לאחר מכן, העיר שוב נבזזה, הפעם על ידי סלאבים מהמזרח. בעקבות הביזה, העיר ננטשה אט-אט, כאשר תושביה עוברים את הגשרים מעל השליי אל עבר שלזויג.
נאדין גורדימר
אוגוסט מיטה
אוגוסט וילהלם מיטה (בגרמנית: August Wilhelm Miete; 1 בנובמבר 1908 – 1987) היה איש אס-אס בדרגת שארפיהרר. לקח חלק בתוכנית T4 - אותנסיה במרכזי ההמתה בגרפנק ובהדמר, ולאחר מכן שירת במחנה ההשמדה טרבלינקה. מיטה נעצר בשנות ה-60 והועמד לדין בגרמניה המערבית על חלקו בסיוע לרצח המוני של 300,000 איש. בשנת 1965, הוא נמצא אשם ונגזר עליו העונש המרבי, מאסר עולם.
ביוגרפיה.
מיטה נולד בווסטרקפלן בקיסרות הגרמנית, בנם של טוחנת קמח וחקלאי. מיטה סיים את לימודי בית הספר היסודי טרם מות אביו בשנת 1921. יחד עם אחיו, מיטה עבד בחווה המשפחתית וכטוחן בטחנת הקמח. הוא התחתן והביא לעולם שלושה ילדים.
בתחילת שנות הארבעים, מיטה הצטרף לשורות המפלגה הנאצית, ובמהרה נהיה מעורב בתוכנית האותנסיה של הנאצים. אגף החקלאות המקומי הציע לו עבודה במרכז ההמתה בגרפנק, והוא הסכים להצעה לעבוד בחוה שהייתה סמוכה למרכז המתה זה. מחודש מאי 1940 עד אוקטובר 1941 הוא עבד בגרפנק. לאחר מכן נהיה מעורב עוד יותר בתהליכי ההמתה במרכז האותנסיה בהדמר, שם עבד כ"מסיק". תפקידו היה לפנות את גופות הנרצחים מתאי הגזים, להוציא את שיני הזהב שלהם, לשרוף את הגופות ולבצע פעולות נוספות בתאי הגזים והמשרפות. בסוף יוני 1942, הוא הועבר לפולין הכבושה על מנת לקחת חלק במבצע ריינהרד ושובץ במחנה טרבלינקה.
בטרבלינקה, מיטה נודע לשמצה בשל אכזריותו הרבה. הוא כונה "מלאך המוות" על ידי אסירי המחנה. הוא היה אחראי על בית החולים המזויף שהוקם במחנה ונקרא "לזרט". היה זה אוסף של צריפים שהוקפו בגדרות תיל ואליהם נלקחו האסירים הסרבנים, החולים והקשישים ישירות מהטרנספורטים החדשים שנכנסו למחנה. ילדיהם של נשים חולות וילדים שהיו לבדם בטרנספורטים נשלחו גם הם לצריפים אלה. כולם נורו מטווח אפס בשוחות בעומק של שבעה מטרים. מיטה ביצע את רוב מעשי הרצח האלה במו ידיו, בעזרת פקודו וילי מנץ, שכונה בשם "פרנקנשטיין" על ידי האסירים. באופן זה מיטה "ריפא כל חולה בכדור בודד".
מיטה פיקח גם על רובע ה"סלקציה" הסמוך במחנה (בו הוחזקו עובדי הכפייה). הוא היה נכנס לשטח זה ובוחן את האסירים היהודים. אלה שנחשבו בעיניו כחולים או כחלשים מדי מכפי לעמוד בקצב העבודה הראוי, נלקחו גם הם ללזרט. מיטה היה מעמיד כל אסיר לפני בור שבו הייתה אש בוערת, ובקור רוח היה מכוון את אקדחו ויורה בהם. לעיתים היו מורה לקורבנותיו להסיר את בגדיהם לפי רציחתם.
הוא אף ערך חיפושים על גופם של האסירים. אם מיטה היה מוצא כסף, מזון, או כל דבר אחר, הוא היה מכה את האסיר באכזריות לפני שהצעיד אותו ללזרט. גם במקרים בהם מיטה לא היה מוצא דבר מפליל, הוא היה מוצא לעצמו סיבות להכות את האסיר ולהביאו ללזרט. נוסף לאלו, מיטה פקד את צריפי האסירים ואת בית החולים, מהם היה מוציא את האסירים החולים ויורה בהם.
מיטה תיאר את פעולותיו בעדותו:
מיטה צד אחר קורבנות גם מאזורים אחרים במחנה, על מנת שיובאו ללזרט ויוכל לירות בהם. למשל, אסירים שנפצעו על ידי קורט פרנץ באמצעות רובה הציד שלו או כפפות האגרוף שלו, או אסירים שהולקו בשוט בגין "עבירות" שביצעו במחנה או מסיבות אחרות. מיטה החליט שאסירים אלה היו חלשים מדי עקב המכות שספגו ואינם כשירים עוד לעבודה, כך שיוכל להוציאם להורג בירי.
לאחר סגירת מחנה טרבלינקה בנובמבר 1943, מיטה נשלח לשרת בטריאסטה.
חייו לאחר המלחמה.
אחרי המלחמה, מיטה נפל בשבי האמריקאי, אך שוחרר במהרה. לאחר מכן, חזר לעבוד בעסק החקלאי המשפחתי שלו עד שנת 1950, אז היה ממנהליה של חברת הלוואות וחסכונות בעיר לוטה. הוא נעצר פעם נוספת ב-27 במאי 1960 והוחזק במאסר לפני משפט בדיסלדורף דרנדורף. ב-3 בספטמבר 1965, במשפט טרבלינקה הראשון, מיטה נמצא אשם ברצח המוני של לפחות 300,000 איש, וברצח משפטי של לפחות תשעה אסירים נוספים. הוא נידון למאסר עולם, אך ככל הנראה שוחרר באמצע שנות השמונים, ויצא לגמלאות באוסנבריק בדירה שאותה רכש מכסף ומרכוש שנגזל מקורבנות טרבלינקה.
מידע נוסף.
מיטה מוזכר על ידי ניצול טרבלינקה ריצ'רד גלזר בסרט שואה.
השתנות (ספר)
השתנות הוא ספר פנטזיה שכתבה קרול ברג בשנת 2000. זהו הכרך הראשון בסדרת הראי-קירה. הספר תורגם לעברית בהוצאת גרף בתרגום של דוד חנוך בשנת 2004.
עלילה.
סיאון הוא עבד יודע קרוא וכתוב שנמכר ליורש העצר הדרזי אלכסנדר. אלקסנדר הוא נער מפונק ואכזרי המעניש את סיאון על לא עוול בכפו. סיאון לא מצליח להסתיר בפני אלכסנדר את תחושות הבוז שלו ואלכסנדר מעניש את סיאון כל פעם שהוא מתנהג בחוצפה. אל הארמון מגיע שליח של העם החלידי, וסיאון רואה מייד כי השליח נושא עמו שר שדים. שר השדים הוא ישות חזקה ואכזרית, והוא מטיל על אלכסנדר כישוף מוזר. סיאון מסכן את חייו כדי לעזור לו, ומגלה על ידי כך שיש לו ניסיון בלחימה עם שדים. תוך כדי זיכרונותיו מתגלה כי סיאון לא רק מיומן בכשפים כמו כל האזרים אלא היה נוטר- מעמד הלוחמים הגבוה ביותר של האזריים. לאחר שאזריה נפלה במלחמה כל האזרים עברו טקסים לטיהורם מכוחות הקסם שלהם. לסיאון אין כוחות קסם, אלא ראייה חדה הנובעת מאימוניו הרבים. אלכסנדר מתחיל לרכוש כבוד לעבד שלו, וסיאון מבין כי יש באלקסנדר יותר מכפי שנגלה לעין מלכתחילה.
לפני חגיגות יום ההולדת של אלכסנדר החלידים מפילים על אלקסנדר כישוף אפל שהופך אותו לנמר הרים. בינתיים דודו של אלכסנדר נרצח והחלידים מפלילים את אלקסנדר. מטרתם היא לקחת את אלקסנדר איתם ולהכניס בו את שר השדים. על ידי השתלטות על יורש העצר השדים למעשה ישתלטו על האימפריה. כיוון שהאזרים הקדישו את כל חייהם בלחימה בשדים, סיאון מבין כי מדובר במזימה שתשמיד את העולם. הוא ואלכסנדר בורחים יחד, וסיאון מביא אותו למחנה בו מתחבאים האזרים הנותרים. האזרים לא רוצים או יכולים לעזור לאלקסנדר. עבורם הוא האויב שהשמיד את ביתם. במהלך שהותם בכפר האזרי, מתברר לסיאון כי אהובתו ייסאן וחברו הטוב ביותר ריס בגדו בו, והותירו אותו לעבדות. סיאון גם מגלה כי מורו הוותיק גאלאדון עדיין חיכה לו ובטוח שיוכל להחזיר לו את כוחות הקסם שלו. ביחד סיאון וגאלאדון מגלים כי ריס נפל קורבן לשדים. ריס קבע עסקה עם שר השדים כי ילחמו על נשמות החלידים. ריס בטוח כי יוכל לנצח, אך השד רק גרם לו לחשוב כך. סיאון וריס רבים, ובתוך כך ריס הורג את גאלאדון. אחר כך ריס יוצא לחלידר להילחם בקרב הסופי, וסיאון אלכסנדר יוצאים אחריו כדי לנצח את שר השדים בעצמם.
מצבו של אלכסנדר מחמיר והוא בקושי מצליח לשמור על צורתו האנושית. סיאון נתפס בדרך על ידי דרזים שחושבים שהוא עבד נמלט, אלכסנדר משחרר אותו, מוריד את האזיקים שסימנו אותו כעבד, ומתנצל בפניו על כך שלא עשה זאת קודם. אז אלכסנדר מסגיר את עצמו, וסיאון בטוח כי הפסידו. למרות זאת סיאון וריס מנהלים קרב עם שר השדים בתוך נשמתו של אלכסנדר. למרות שסיאון לא הבין זאת מההתחלה אלקסנדר לא איבד את נשמתו לגמרי, ועזר לו לנצח את שר השדים. כמו כן מתגלה כי ייסאן לא בגדה בו מלכתחילה, אלא היא זאת שגילתה את האמת על ריס. הקרב היה קשה אך סיאון מצליח בו. הוא מתעורר לגלות שהוא אלכסנדר וייסאן כולם בסדר. אלקסנדר מסגיר את עצמו חזרה לאביו ומנסה להסביר את האמת על השדים. הקיסר לא מאמין לו ועומד להוציא אותו להורג. סיאון מציל אותו. בתמורה לעזרתו אלכסנדר נותן לסיאון את חרותו, ומחזיר לאזרים את ארצם.
שינויים מרכזיים בדמויות.
בספר מערכות יחסים רבות גורמות לדמויות להשתנות. מערכת יחסים המרכזית בין סיאון לאלקסנדר גורמת עבור שניהם שינויים רבים. סיאון חוזר להיות לוחם, אחרי שנים רבות בעבדות. הוא מקבל את משמעות חייו חזרה כמו גם את אהובתו. אלכסנדר מתבגר והופך להיות האדם שדודו רצה שיהיה, רחום, ואצילי. הוא מבין כי למרות היותו יורש העצר חשיבותו בחייהם של אנשים מוגבלת. סיאון מסביר לאלכסנדר כי הוא לא מפחד ממנו. הדבר מטלטל את אלקסנדר.
האכזריות שאלקסנדר הפגין בהתחלה נעלמת ובמקום מופיעה בו אצילות נפש המאפיינת אותו בספרי ההמשך. בנוסף למערכת היחסים של אלקסנדר וסיאון ישנה לידיה. לידיה היא אהבתו של אלקסנדר הרואה את אלקסנדר כפי שיכול להיות. היא מזהה מייד את כוחו של סיאון ויחד הם עוזרים לאלקסנדר להפוך להיות האדם הטוב שראו מלכתחילה.
פרסים.
הספר זכה בפרס גפן לספר הפנטזיה המתורגם הטוב ביותר בשנת 2005.
עלירזא חקיקי
עלירזא חקיקי (בפרסית: علیرضا حقیقی; נולד ב-2 במאי 1988) הוא כדרוגלן איראני המשחק בעמדת השוער בקבוצת נסג'י מאזנדרן ונבחרת איראן.
קריירה.
חקיקי נולד בטהראן שבאיראן לאבא מנהל בנק ואמא מורה. הוא עלה לקבוצה הבוגרת של קבוצת נעוריו פרספוליס כבר בגיל 16. ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-17 באוקטובר 2006 נגד סייפה ובמשחק זה הדף בעיטת עונשין של השחקן עלי דאי. בעונת 2007/2008 החל כשוער שלישי בקבוצה. במהלך עונת 2008/2009 הפך לשוער הראשון של הקבוצה עקב פציעותיהם של שני השוערים הראשונים של הקבוצה.
ב-11 בינואר 2012 חתם לארבע שנים ברובין קאזאן מהליגה הראשונה ברוסיה. לאחר כמה ימים ערך את הופעתו הבכורה במשחק ידידות, עם זאת הוא מעולם לא שיחק במשחק רשמי בקבוצה.
ב-18 ביולי 2013 הושאל לחצי שנה לקבוצת נעוריו פרספוליס, בתקופה זו שיחק במשחקי גביע בלבד. בינואר 2014 לאחר שהסתיימה תקופת ההשאלה בפרספוליס, הושאל שוב והפעם לספורטינג קוביליה מהליגה הפורטוגזית השנייה, לאחר 14 הופעתו בקבוצה חזר לקאזאן.