המשך הקריירה שלו הייתה בנסיגה כאשר נפצע קשות בברכו ב-7 בספטמבר 1983 נגד נוטינגהאם פורסט. מאז מקרה זה למעשה לא הצליח לשחזר את היכולת הטובה שהציג. אף על פי שנשאר באסטון וילה עד תום עונת 1987/88 הוא מיעט לשחק עם 17 משחקי ליגה בלבד בארבע שנים ובעונת 1984/85 לא שותף כלל. שו נאלץ לסבול מלא פחות משישה ניתוחים בברכיים. בפברואר 1988 היה בתקופת השאלה קצרה במועדון בלקפול מהליגה השלישית. ביולי אותה שנה שיחק בקופנהאבן בולנדקלוב מדנמרק ומשם עבר בקבוצות אוסטריה קלגנפורט, וולסול, קילמרנוק, שרוסברי טאון וארנסט בורל מהונג קונג שם סיים את הקריירה ב-1992.
אנגליה עד גיל 21.
לאחר הזכייה באליפות שו היה לתקווה העתידית של נבחרת אנגליה. במשחקו הראשון בנבחרת עד גיל 21 שהיה ב-25 בפברואר 1981 נגד אירלנד כבש את שערו הראשון כעבור שתי דקות בלבד, שער שהיה גם לניצחון במשחק. בעקבות הקמפיין המוצלח בגביע אירופה עם אסטון וילה הוא נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת למונדיאל 1982, אך לבסוף לא השתתף בו.
המרכז הדמוקרטי-הומניסטי
המרכז הדמוקרטי-הומניסטי (בצרפתית: Centre démocrate humaniste, או בקיצור: cdH) הוא מפלגה נוצרית-דמוקרטית והומניסטית דוברת צרפתית בבלגיה. עד 2002 נודעה המפלגה כמפלגה הנוצרית-חברתית (Parti Social Chrétien). ה-CDH משתתף בממשלת בריסל, ממשלת הקהילה הצרפתית, ממשלת ולוניה, אך לא בממשלה הבלגית הכללית.
ה-PSC נוסדה רשמית בשנת 1972. הקמת המפלגה הייתה תוצאה של פיצול מפלגת העם הנוצרית (PSC-CVP) למפלגת העם הנוצרית דמוקרטית (CVP) והמפלגה הנוצרית-חברתית דוברת הצרפתית (PSC). ה-PSC נחלשה מאוד בבחירות הכלליות ב-1999 והמפלגה הייתה באופוזיציה בכל הממשלות במדינה.
לאחר הכישלון בבחירות 1999, המפלגה פתחה בתהליך של רפורמה פנימית. בשנת 2001 אומצה אמנת עקרונות חדשה "אמנת ההומניזם הדמוקרטי" ובשנת 2002 אימצה המפלגה חוקה חדשה ושמה שונה ל"המרכז ההומניסטי הדמוקרטי".
בבחירות הכלליות ב-2003 המפלגה התחזקה במעט, אך עדיין נשארה באופוזיציה. לאחר הבחירות האזוריות ב-2004 חזרה המפלגה לשלטון בבריסל, ובשתי הקהילות במדינה.
בבחירות הכלליות ב-2007 זכתה המפלגה ב-10 מתוך 150 מושבים בבית הנבחרים ושניים מתוך 40 מושבים בסנאט.
בבחירות הכלליות בשנת 2010, המפלגה איבדה מושב אחד בבית הנבחרים ושמרה על שני המושבים שלה בסנאט, תוצאה שחזרה על עצמה בבחירות הכלליות בשנת 2014. בבחירות הכלליות בשנת 2019 המלגה נחלה את הכישלון החמור ביותר שלה אי פעם, וזכתה רק ב-5 מושבים וב-3.7% מהקולות.
מערכת קול-קולטנובסקי
בארי אטסמה
בארי אטסמה (בהולנדית: Barry Atsma; נולד ב-29 בדצמבר 1972) הוא שחקן הולנדי, מוכר בשל השתתפותו בסרט האמריקאי "הקטור והחיפוש אחרי האושר", בסרט המלחמה "האיש עם לב הברזל" בתור פושע המלחמה הנאצי קרל הרמן פרנק ומתפקידו בסדרה הבריטית "נפרדנו כך".
ביוגרפיה.
אטסמה נולד בברומלי שבאנגליה. הוא זכה להכרה בהולנד בהופעתו בסדרת הטלוויזיה "Rozengeur &amp; Wodka Lime" בשנים 2001 עד 2005. אטסמה זכה בפרס עגל הזהב ובפרס רמברנדט . ב-2014 השתתף בסרט הבריטי "הקטור והחיפוש אחר האושר". ב-2018 כיכב בסדרת הטלוויזיה הבריטית "נפרדנו כך".
חיים אישיים.
אסתמה נשוי כיום בשנית ויש לו שתי בנות, ועוד שתי בנות מנישואיו הקודמים.
מבנים (כתב עת)
"מבנים" הוא כתב עת לענף הבניה – ירחון מקצועי וכלי תקשורת בין-תחומי.
העיתון משקף היסטוריה מתהווה בתחום הבניה במשך ארבעים שנה, שינויים שחלו בענף וסוגיות שעדיין על הפרק. הכותבים המקצועיים היו בעלי מוניטין בתחומם, והעיתון שמר על כללי העיתונות הקלאסית ומשלב לשוני אחיד. סגנון הכתיבה משובץ במושגים מעולמות התרבות המקומית והגלובלית ("מיתוס הצבר" מול "מיתוס הבטון"). החומר הכתוב לווה בצילומים מהשטח וגרפיקה ייחודית.
מדי שנה בפרוס השנה האזרחית מאז 1996 נערכה בחירת אנשי השנה של "מבנים". נבחרו אנשי מקצוע משכמם ומעלה שפועלים כסוכני שינוי לטובת החברה. בגיליון ינואר פורסם גם אינדקס מאמרים של השנה שחלפה.
ירידי הבניה בחוץ לארץ שסוקרו בקביעות על ידי "מבנים" היו "Batimat" בפאריס ו"Messe " ו"Bauma" במינכן. מ־1997 "מבנים" סקר את תערוכות הבניה הרב תחומיות "בילדקס" בישראל.
גיליונות נושא וסדרות הדגישו תחומים מתפתחים כמו: בניינים אינטליגנטיים, אתגרים בבניית מרכזים רפואיים, מקצוע האדריכלות על פרשת דרכים, סדרת המילניום, מיתוג ערים, תכנון גדות האיילון, בינוי ותחזוקה בבית המשותף.
עותקי "מבנים" עומדים לרשות הקוראים בספריות אקדמיות, כמפורט ב"מפתח אוניברסיטת חיפה": בספריה הלאומית, באוניברסיטאות – תל אביב, בן-גוריון וחיפה, טכניון, בצלאל – אקדמיה לאמנות ולעיצוב, ובמכללות: למינהל (אדריכלות פנים), ספיר, גליל מערבי, ויצו, כנרת, אחוה, בית ברל ואורט בראודה. עיתון "מבנים" מיוצג גם בארכיון "אדריכלות ישראלית" מייסודו של ד"ר אדריכל צבי אלחייני.
תולדות העיתון.
אהרון פלמון (בעלים) ודב צ'רנוברודה (עורך מייסד) הכירו בגרעין נחל במשגב עם. צ'רנוברודה למד אדריכלות בטכניון והקים משרד אדריכלים פרטי שתכנן פרויקטים ברחבי הארץ. במגזר הערבי הוא נחשב לחלוץ בתכנון. שניהם חברו להקים את כתב העת "מבנים". הגיליון הראשון יצא לאור בשנת 1981.
"דב צ'רנוברודה הכיר את הענף מבפנים – את הקשרים ואת יחסי הגומלין בין התכנון, החומרים והביצוע. הוא הכיר את אנשי הענף: יזמים, ארכיטקטים, קבלנים, אנשי אקדמיה, אנשי תעשיית הבניה. היה מצוי בזרמים ובמגמות בארכיטקטורה, בניין ערים וטכנולוגיה. הודות למקצועיותו, הידע האישי הקשרים עם מוסדות ואנשים, ומודעותו החברתית והציבורית, 'מבנים' נחשב להיות לא רק עיתון מקצועי מוביל, אלא גם במה מרכזית לפעמים אפילו יחידה, להעלאת בעיות ונושאים בתחומים מגוונים – תכנוניים, חברתיים, ציבוריים, סביבתיים – הנוגעים ונושקים לתחום הבניה." מאת אהרון פלמון (גיליון 234).
חייו של אדריכל דב צ'רנוברודה נקטעו בפיגוע במסעדת "מצא" בחיפה בשנת 2002.
ב"דבר עורך" של גיליון מס' 1 פנה צ'רנוברודה לקורא העתידי כך: "כתב עת לגורמי הבניה מוגש לעיונך ולביקורתך. ... חוקרי שירה משתמשים בדימויים חומריים לסימול גורמי השיר. ב'מבנים', החומר הוא המסר ונקודת המוצא. ... חיפשנו נוסחה הקושרת סקרנות מקצועית למידע ולהערכה תכנונית, יחד עם המניע לפרסום, העומד ברקע שיווק מוצרים. וכמו בהכנת תערובת בטון, הרטבנו את העיסה המערכתית בלחלוחית יצירתית ובמגוון נושאים רחב...".
בתקופתה של העורכת גילה קולקה ניכרה השפעת הסקטור הפרטי על תכנון מבנים לשירות הציבור והבעלות עליהם. קולקה כתבה על תכנון שמשקף שינוי/נטישת ערכים סוציאליסטיים.
אילת אלגור סיכמה את חמש עשרה שנות כהונתה כעורכת ראשית ב"דבר העורכת" בגיליון 234: "עיתון 'מבנים' שערכתי בחמש עשרה השנים האחרונות עסק בראש ובראשונה בזהות הישראלית. הדבר בא לידי ביטוי בדיונים על תכנון מבנים וערים, שחזור נופים, שימור מבנים, חומרי בניה, מושגים של מקומיות מול אוניברסליות, אתגרים קונסטרוקטיביים ועוד. העיתון היה נאמן לחוט השדרה שלו, להצגת פתרונות, ולחלופין להבעת אמונה שאכן ניתן למצוא פתרונות. אחד המהפכים הגדולים שהתחוללו ובאו לידי ביטוי בעיתון חל בתחום שימור מבנים. עיתון "מבנים" עקב אחרי הנושא מכנס הבאוהאוס בשנת 1994 בתל אביב ועד ההכרה של אונסק"ו באתרי מורשת בארץ. נושאים רבים שדובר עליהם על דפי העיתון לא מצאו עדיין את פתרונם. אנחנו עדיין קונים מכונית עם מסמכים ודירה ללא מסמכים. תפיסת המיגון בארץ אינה שוויונית, וזה אינו מחויב המציאות. חברות ניהול עוקצות אותנו...ארכיוני אדריכלות נזרקים לרחובות. אך עריכת עיתון היא מטבעה מקצוע אופטימי, שכן אחרת לשם מה כל הטרחה...".
העיתון יצא לאור על ידי "מירב תעשיות הפקה" בשנים: 1979–1999 ו"מירב דסקלו הפקות" בשנים 1999–2017, חברות שהתמחו בהוצאה לאור של עיתונים מקצועיים לקהלים ממוקדים. ב־2018 נסגר עיתון "מבנים". חברת "מגה מוטור" רכשה את כל הפעילות של רשת "מירב דסקלו", והיא מפרסמת עיתון בשם "מגה מבנים – עיתון לענף הבניה, עיצוב ואדריכלות".
כותבים מקצועיים וכתבים.
רשימה חלקית:
המשתה (דיאלוג אפלטוני)
אהרון בן סרדג'אדו
פאידרוס (דיאלוג אפלטוני)
החזית לשחרור לאומי של אוגאדן
NEOS – אוסטריה החדשה והפורום הליברלי
NEOS – אוסטריה החדשה והפורום הליברלי (בגרמנית: NEOS – Das Neue Österreich und Liberales Forum) היא מפלגה פוליטית ליברלית באוסטריה. היא הוקמה בשם NEOS – אוסטריה החדשה בשנת 2012. בשנת 2014 התמזגה NEOS עם הפורום הליברלי ואימצה את שמה הנוכחי.
מאז 2018, יושבת ראש המפלגה היא ביטה מיינל-רייסינגר. זו המפלגה הקטנה ביותר במועצה הלאומית עם 15 מושבים (מתוך 183), לאחר שזכתה ב-8.3% בבחירות בשנת 2019. בנוסף הלכת, למפלגה יש נציג אחד במועצה הפדרלית של אוסטריה. NEOS מיוצגת בשישה מתוך תשעת הפרלמנטים של מדינות אוסטריה ומעורבת בממשלה בזלצבורג ובווינה. ל-NEOS יש נציג אחד בפרלמנט האירופי, שחבר בסיעת התחדשות באירופה.
היסטוריה.
NEOS – אוסטריה החדשה קיימה את כינוס ההקמה שלה ב-27 באוקטובר 2012. היועץ הפוליטי מתיאס סטרולץ נבחר ליושב ראש עם 96.2% מהקולות. הוא הצהיר כי המפלגה "תעמוד נגד הקיפאון והשחיתות בפוליטיקה האוסטרית", וכי היא מהווה אלטרנטיבה לבוחרים מתונים שהתפכחו מהממשלה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית באוסטריה (SPÖ) ומפלגת העם האוסטרית (ÖVP). הוא הצהיר כי מטרת המפלגה לבחירות הפדרליות הבאות היא לזכות בלמעלה מ-10% מהקולות. עם הקמתה, הצטרפו למפלגה במאות אנשים. בינואר 2013, היו בה למעלה מ-1,000 חברים.