בתקופה שקדמה לכך פורסמו מאמרים של פרופ' יוסף נוה וחוקרי התלמוד פרופ' אליעזר שמשון רוזנטל ושאול ליברמן שלא נטו לקשר את האיש הקבור במערה לאחרון מלכי החשמונאים. ההיסטוריון אריה כשר כותב בספרו "הורדוס מלך רודף ורדוף" משנת 2007 שהשערתו של גרינץ בדבר זהות הנקבר, אינה מקובלת על רוב החוקרים. לעומת זאת, בשנת תשע"ג פרסם יואל אליצור מאמר שסקר את תולדות המחקר, ולאור זאת חיזק את הצעתו של גרינץ וטען שאכן מדובר במתתיהו אנטיגונוס.
מציאת הקובר וגילויים חדשים.
המערה נמצאת בשטח ביתו של רפאל דילהרוזה ושנתיים לאחר גילוי המערה בשטחו קיבל מכתב מידי ארכאולוג מחוז ירושלים יוסף נווה על סיום הטיפול במערה ועל הסרת האחריות למקום.
דילהרוזה חזר שוב למערה ביום חורפי גשום בשנת 1982 וגילה בחדר הפנימי בתוך הגומחה אשר תחת הכתובת שנמצאה, ארון קבורה נוסף ובתוכו עצמות. מדובר כנראה בקברו של אבה. גילוי הגלוסקמה השנייה בחדר בו נמצאה הכתובת הובא לידיעתו של פרופ' עמוס קלונר שאף ביקר במערה ותיעד את הממצא אך הדבר כמעט ואינו מוזכר בקהילה המדעית למעט בקטלוג של רחמני (רחמני 1994: 157).
לדעת חוקרים והיסטוריונים שחקרו את המערה, נראה שאבה הלך לאנטיוכיה והביא משם בחשאי את עצמותיו של מתתיהו אנטיגנוס וקבר אותו בחדר הראשון ואחר כך נחפר החדר הפנימי ושם אבה נקבר מספר שנים לאחר מכן.
ב-18 ביוני 1990 ביקר במערה פרופ' עמוס פרומקין, ראש המרכז לחקר מערות בישראל (Israel Cave Research Center) (ICRC), ובדק את כיווני החציבה של שתי המערות. מסקנתו, אותה סיכם בדו"ח שלא פורסם, הייתה שתחילה נחצבה המערה הימנית שבה נמצאה הגלוסקמה המפוארת והגולגולת הכרותה, מתוכה נחצב פתח שמאלה, ואחר כך נחצב החדר השמאלי שבו הכתובת והגלוסקמה הצנועה. בסוף נחצב מבפנים החוצה הפתח הצר והארוך של החדר השמאלי. הפתח שמוביל מהמערה הימנית אל המערה השמאלית סותת היטב בחציבת קשתות וברמה גבוהה, ונראה שהוא היה הפתח הראשי למערת הכתובת.
סדר האירועים המשוער, לפי פרומקין:
קבורה שנייה.
בשנת 2001 הוחזרו עצמותיו של מי שנחשב מתתיה אנטיגונוס למקומם בטקס קבורה על ידי אנשי אתרא קדישא של ירושלים, פרופסור יואל אליצור ואישים נוספים.
כיום המקום מתוחזק על ידי רפאל וענת דילהרוזה שאף הקימו עמותה על שם המערה.
The City on the Edge of Forever
The City on the Edge of Forever (בעברית: העיר על קצה הנצח) הוא הפרק ה-28 בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה ". פרק זה שודר לראשונה ב-6 באפריל 1967. הפרק שודר שוב ב-31 באוגוסט 1967, וציין את הפעם האחרונה שרשת NBC שידרה פרק של הסדרה ביום חמישי בלילה. זה היה אחד הפרקים המהוללים ביותר של הסדרה וזכה בפרס הוגו לשנת 1968 בעבור מצגת הדרמה הטובה ביותר. הפרק היחיד השני עם מעמד כזה הוא הפרק הכפול "The Menagerie"". הקרדיט עבור התסריט נזקף לזכותו של הרלן אליסון, על אף ששוכתב במידה רבה ידי מספר תסריטאים לפני הצילומים. ג'וזף פנבי היה הבמאי של פרק זה. ג'ואן קולינס השתתפה בפרק כשחקנית כוכבת אורחת, וגילמה את דמותה של אדית קילר.
פרק זה כולל את הצוות של ספינת החלל אנטרפרייז, אשר מגלה פורטל זמן ובעקבות כך - ד"ר מק'קוי משנה בטעות את ההיסטוריה.
תיאור העלילה.
כאשר ספינת החלל אנטרפרייז חוקרת הפרעות בזמן מכוכב לכת סמוך, סגן סולו נפצע בפיצוץ. ד"ר מק'קוי נותן לו זריקה של קורדרזין, ובטעות - מזריק גם לעצמו מנת יתר של הסם. כשהוא סובל מהזיות, מק'קוי בורח מגשר הפיקוד של הספינה, ומשגר את עצמו אל פני כוכב הלכת.
קפטן קירק משגר את עצמו אל פני כוכב הלכת, ביחד עם חוליית נחיתה, ומוצא את המקור לעיוותים בזמן - טבעת זוהרת עתיקה. כאשר שאלה שרירותית נשאלת, "שומר הנצח" מסביר שהוא פתח לכל זמן ולכל מקום. הצוות מאתר את מק'קוי, שברח דרך הפורטל. לפתע, חוליית הנחיתה מאבדת כל קשר עם האנטרפרייז ומתבשרת כי העבר השתנה והאנטרפרייז איננה קיימת עוד.
מאחר שיש לתקן את ציר הזמן, השומר מאפשר לקירק ולספוק ללכת בעקבותיו של מק'קוי על מנת לתקן את הנזק. קירק מורה לשאר אנשי הצוות שבמקום לנסות ולמצוא חיים חדשים בעבר, אם יכשלו במשימתם ולא יחזרו. קירק וספוק מגיעים אל העיר ניו יורק של 1930, בתקופת השפל הגדול. לאחר שהם גונבים כמה בגדים על מנת להיטמע בסביבתם, הם פוגשת באישה בשם אדית קילר (המגולמת על ידי ג'ואן קולינס), שמנהלת מיסיון ברחוב 21. הם מציעים לעבוד בשבילה. ספוק מתחיל לבנות מעבד שיתממשק עם מכשיר לקריאת נתונים שברשותו, כדי לברר כיצד מקוי שינה את ההיסטוריה.
קירק מתחיל להתאהב באדית. עם זאת, מק'קוי מגיע ומועד אל תוך המיסיון ואדית מכניסה אותו, ללא ידיעתו של קירק. ספוק מסיים את עבודתו, ומגלה כי אדית אמורה למות בתאונת דרכים, בעוד זמן קצר, אך במקום זאת - היא הקימה את התנועה הפציפיסטית אשר השפעתה מעכבת את כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, ובכך מתאפשר הזמן עבור גרמניה הנאצית לפתח נשק גרעיני ולנצח במלחמה. קירק יודע שאדית חייבת למות כדי לתקן את ציר הזמן.
בינתיים, אדית מטפלת במק'קוי, אשר מספר לה את סיפורו. אף על פי שאדית לא מאמינה לו, היא אומרת לו שבן-הזוג החדש והאקסצנטרי שלה ימצא חן בעיניו.
מאוחר יותר, כאשר קירק ואדית הולכים לקולנוע, אדית מזכירה את דוקטור מק'קוי. קירק אומר לאדית להישאר במקומה במבט מבוהל בטרם הוא יוצא לחפש אחר ספוק. שלושת החברים נפגשים ברחוב, בחזית המיסיון. אדית חוצה את הכביש, כדי להצטרף אליהם, אך היא נפגעת על ידי משאית הנעה במהירות גבוהה. באופן אינסטינקטיבי, קירק מגיב, אבל קופא כשספוק עוצר אותו. מק'קוי מרוסן על ידי קירק בזמן שהמשאית פוגעת בה ואומר לו שהוא יכול היה להציל אותה. "אתה יודע מה עשית כרגע?", שואל מק'קוי. ספוק עונה בשקט, "הוא יודע, דוקטור. הוא יודע."
עם מותה של אדית, ההיסטוריה חוזרת לצורתו המקורית והשלושה חוזרים אל כוכב הלכת של השומר. השומר מציין כי "מסעות רבים כאלו הם אפשריים". האנטרפרייז יוצרת קשר עם חוליית הנחיתה, וקירק ואנשיו עוזבים את פני הכוכב, חוזרים אל סיפון האנטרפרייז ועוזבים את המקום.
חידוש הפרק.
פרק זה עבר תהליך של מאסטרינג מחדש ב-2006, ושודר ב-7 באוקטובר 2006, כחלק מתהליך המאסטרינג מחדש שבוצע לכל פרקי ", במלואת לה 40 שנה. בשבוע שלפני כן שודר הפרק "The Naked Time", ובשבוע שלאחר מכן שודר הפרק "I, Mudd"". פרט לביצוע עבודת מאסטרינג עבור הווידאו והאודיו, והחלפת קטעי האנטרפרייז באנימצית CGI - שנחשבים לסטנדרטיים בתיקונים מסוג זה - שינויים ספציפיים שנעשו בפרק כוללים גם את השינויים הבאים:
הפקה.
טריטמנטים ותסריטים מקוריים.
בספרו משנת 1996 "The City on the Edge of Forever", הרלן אליסון מספק שני טריטמנטים, תסריט מלא ומערכה ראשונה לאחר תיקונים.
טריטמנט מ-21 במרץ 1966.
לוטננט ריצ'רד בקוויט, סוחר סמים המוכר את "תכשיטי הקול" הבלתי-חוקיים, הורג את לוטננט לה-בק לאחר שזה מאיים לחשוף את פעילויותיו של בקוויט. זה מתרחש לאחר שלה-בק מבין שכמעט וגרם לתאונה, כשהוא תחת השפעת הסם. לפשעו של בקוויט יש עד; הוא עומד למשפט צבאי ונגזר עליו עונש מוות. הפסיקה קובעת כי יש להוציא אותו להורג על כוכב לכת לא מיושב.
האנטרפרייז מאתרת מה שנראה כמו עולם מת. קירק לוקח את בקוויט אל פני כוכב הלכת, יחד עם ספוק, שני שוטרים וכיתת יורים של 12 איש. אולם בהגיעם לכוכב, הם מוצאים עדויות לכך שייתכן וישנם תושבים, מה שאומר שהם לא יכולים להוציא שם להורג את בקוויט.
הם חוקרים את פני השטח, ונתקלים בשומרי הנצח, חייזרים דמויי-אדם בעלי מראה עתיק, כשלושה מטרים גובהם, שמסבירים כי הם השומרים של מערבולת זמן, קשר אל העבר שיכול להתקיים רק על כוכב זה. הם מראים לקירק סצנות מהעבר של כדור הארץ, ומסבירים שזה אפשרי לחזור, אבל לא יהיה חכם לעשות כן, שכן מבקר יכול לשנות הכל. בקוויט שומע את דבריהם, ובורח אל תוך מערבולת הזמן. השומרים של הנצח נכנסים לפאניקה: הכל השתנה, אבל הם לא יודעים איך. הם נעלמים בחזרה אל העיר שלהם.
קירק מנסה לחזור לספינתו, אך מגלה כי ההשפעות של השינויים בזמן גרמו לאנטרפרייז להפוך להיות קונדור, ספינת פיראטים. קירק וספוק מצליחים לתפוס שליטה בחדר הטרנספורטר, ושבים לספינה על מנת לראות אם ניתן לתקן את הזמן.
בחזרה אל פני השטח של הכוכב, השומרים אומרים כי המפתח לשינוי הוא אישה בשם אדית קסטלר, אשר הייתה אמורה להיפגע ממשאית נוסעת ולהיהרג בנקודת זמן מסוימת. בקוויט יהיה שם כדי למנוע זאת, והם חייבים לעצור אותו מלעשות זאת.
קירק וספוק נכנסים אל תוך המערבולת ומגיעים אל שיקגו, שנת 1930. אדם המפעיל דוכן ברחוב רואה אותם מגיעים, ולמראהו של ספוק הוא חוטף התקף לב. השניים מואשמים, ובורחים מהמקום. כמו כן, עליהם להתאים את המתרגמים שלהם - קירק אומר שהוא כמעט יכול להבין את השפה האנגלית של שנת 1930, אבל קשה לו, כמו שאנגלית-שייקספירית תהיה קשה עבורם.
השניים מתאימים עצמם ומוצאים עבודה. הם נפגשים באדית קסטלר, וקירק נמשך אליה. בגרסה זו, יש לה אופי ראוי להערצה, אך היא איננה מתוארת כמישהי מטיפה או העושה מעשים טובים; כמו כן - היא איננה אחות. אין כל אינדיקציה מדוע מותה חשוב כל כך להיסטוריה.
בקוויט מגיע, אבל הם לא מצליחים ללכוד אותו. הוא רודף אותם וכמעט הורג את ספוק. לבסוף, מגיע הרגע שבו אדית קסטלר מיועדת למות בו. אבל בגרסה זו, בקוויט מנסה להציל את אדית, וספוק חייב לעצור אותו. קפטן קירק, בידיעה שאדית חייבת למות, אבל רוצה שתמשיך לחיות, מאחר שהוא התאהב בה לגמרי, קופא במקומו, מתלבט, ולא עושה דבר. ספוק עוצר את בקוויט, מניח לאישה למות ואז עוזר לקירק לחזור עם האסיר שלהם.