החוקרים הסכימו על כך שחיות מבויתות שונות במספר דרכים ממקביליהן הפראיים, אך לא היה ברור לפי איזה עיקרון של ברירה מלאכותית פעלו החקלאים הנאוליתיים הקדמונים שבייתו לראשונה את מינים אלו לפני אלפי שנים. לפי השערתו של באלייב "כל המינים המבויתים נבחרו לפי קריטריון יחיד: קלות האילוף."
בנוסף בלאייב שיער שתכונה זו "גררה יחד איתה את שאר המאפיינים שמבדילים את החיות המבויתות מאבותיהם הפראיים, לדוגמה מאפיינים כמו אוזניים נפולות, כתמים לבנים בפרווה ושינויים בצורת הגולגולת". במילים אחרות, "בלאייב שיער שניתן להסביר את השינויים האנטומיים והפיזיולוגיים שנראו בחיות המבויתות כתוצאה של ברירה מלאכותית על בסיס תכונות התנהגותיות". באופן ספציפי, הוא האמין שקלות האילוף הייתה הגורם העיקרי שלפיו נערכה הבחירה.
במונחים מדעיים יותר, בלאייב חשד ש"אותו ביות קדום נשלט על ידי תהליך של 'בחירה הגורמת לחוסר איזון', המשפיעה על מנגנונים אונטוגנטיים (עובריים) נוירו-אנדוקריניים (המשפיעים על בלוטות המפרישות הורמונים)".
במסגרת הניסוי גודלו שועלים כסופים בשבי והתרבו באופן מבוקר, כך שרק שועלים אשר הפגינו אופי נוח וכנוע הורשו להזדווג. השועלים הפכו למבויתים ורגועים, והתנהגותם ומראם החלו מזכירים את אלה של כלבים: בתוך שלושה דורות החלו החוקרים מבחינים בשינויים באופיים של השועלים, ומקץ שמונה דורות הם הבחינו בשינויים נאוטנים בשועלים, והפריטים הבוגרים החלו לגלות תכונות אופי ומראה כשל פריטי שועלים כסופים צעירים. לגזע שנוצר ניתן השם "שועל סיבירי".
יקינתון MB
יקינתון MB (במקור נקרא MitteilungsBlatt, המילה הגרמנית ל"ידיעון") הוא כתב עת דו-לשוני, עברי-גרמני, היוצא לאור בידי ארגון יוצאי מרכז אירופה בישראל. הירחון, במתכונת ראשונית, נוסד בשנת 1932. העורכים הראשונים היו ד"ר תאודור זלוציסטי וד"ר ארנסט לוי. אחריהם ערכו אותו ד"ר מקס קרויצברגר, וכן ד"ר רוברט ולטש. עוד מעורכי כתב העת: פרופ' פאול אלסברג (1993 – 2004). משנת 2005 ועד 2013 עורך כתב העת היה העיתונאי הוותיק מיכה לימור, שהצליח להפוך במה קטנה וזנוחה ונשכחת כמעט לכתב עת תוסס ומעניין המצטט מכתבי עת אחרים, והמצוטט בידי כתבי עת אחרים. בשנת 2013 החליף אותו העיתונאי מיכאל דק. ליד העורך מכהנת מערכת רחבה. כתב העת עוסק הן בבעיות המיוחדות ליוצאי מרכז אירופה, ובעיקר יוצאי גרמניה ואוסטריה, והן בבעיות כלליות של הציבור היהודי בישראל.
בשנות קיומו הראשונות נקרא כתב העת ידיעון MB. בשנת 2005 הומרה המתכונת ושונה שמו של כתב העת.
שמו העברי של כתב העת, "יקינתון", מרמז לכינוי 'יקים' שניתן לעולי גרמניה, בצירוף המילה 'עיתון'.
עשן לבן
ארת', וינד אנד פייר
ארת', ווינד אנד פייר
הלמוט פלמי
גנרל הלמוט פלמי (בגרמנית: Hellmuth Felmy; 28 במאי 1885 - 14 בדצמבר 1965) היה פושע מלחמה נאצי גרמני, ששימש כטייס במלחמת העולם הראשונה ושירת כקצין בכיר במהלך מלחמת העולם השנייה. על פשעי המלחמה שלו נדון במשפט בני הערובה ל-15 שנות מאסר, אך בפועל ריצה תקופת מאסר בת כחמש שנים.
קריירה עד מלחמת העולם השנייה.
פלמי נולד בברלין ב-1885. ב-1904 התגייס לצבא, וב-1912 הוסמך כטייס. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת פלמי בארץ ישראל כטייס בדרגת קפיטן. הוא פיקד על טייסת 300, היחידה האווירית הגרמנית טורקית, שהגיעה לארץ ישראל ב-1916. יחד איתו שירת גם אחיו הצעיר גרהרד, שהצטיין אף הוא כטייס. בין היתר היה הלמוט פלמי אחראי על הפצצת פורט סעיד, והפצצת צינור המים שהניחו הבריטים בסיני. בתחילה לחם בחזית הדרום, בבאר שבע ובאל עריש, אך כאשר נכבש חלקה הדרומי של ארץ ישראל, עבר ב-1918 ופיקד על כל מטוסי הקרב בארץ ישראל בשדה התעופה בג'נין.
לאחר המלחמה המשיך פלמי בשירות קבע ברייכסווהר, אך שירת בתפקידים שונים בכוחות הממוכנים של הרייכסווהר שכן נאסר על גרמניה להחזיק חיל אוויר. לאחר עליית הנאצים לשלטון, הוצב בתפקידי קצונה בכירים בלופטוואפה, חיל האוויר הגרמני המחודש. ב-4 בפברואר 1938, מונה על ידי הרמן גרינג לדרגת גנרל בלופטוואפה (General der Flieger).
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שימש פלמי כמפקד צי האוויר השני (Luftflotte 2), אחד מארבעה ציי אוויר שהיו בלופטוואפה עם פרוץ המלחמה. צי האוויר היה אחראי על גזרת צפון מערב גרמניה, שקיבלה עדיפות כאשר תם מסע המלחמה בפולין והחלו התכנונים לקראת המערכה על צרפת. בינואר 1940 נחת מטוס מסרשמיט 108 נחיתת אונס ליד העיירה הבלגית מכלן, צפונית למאסטריכט. בין נוסעי המטוס היה מיור בלופטוואפה (מקביל לרב-סרן) בשם הלמוט ריינברגר, שנשא עמו עותק של פקודת המבצע העדכנית ביותר לקראת הפלישה לצרפת. ריינברגר ניסה לשרוף את הניירות שנשא עמו, אך נכשל בכך, והם נפלו לידי הבלגים. היטלר זעם כששמע על נפילת תוכניותיו הסודיות לידי האויב, והאשים בכך את פלמי. הוא פיטר את פלמי, והחליפו באלברט קסלרינג.
לאחר פרוץ מרד רשיד עאלי אל-כילאני במאי 1941 החליט היטלר להקים חיל שיסייע לערבים וימריד אותם כנגד הבריטים, בעיראק ובמזרח התיכון כולו. פלמי נקרא להקים את "כוח מיוחד F" (Sonderstab F), יחידה קרקעית שאמורה הייתה לסייע לאל-כילאני. על אף שפלמי היה גנרל בלופטוואפה, לא הוא שפיקד על הזרוע האווירית שנשלחה לסייע לאל-כילאני, בפיקודו של קולונל ורנר יונק, שהיה כפוף לגנרל הלופטוואפה הנס ישונק, ויצא לדרכו מספר ימים בטרם מונה פלמי. ב-21 במאי קיבל פלמי את המינוי, ויצא ליוון שנכבשה באפריל על ידי הנאצים. הוא היה מצויד בהנחיה מס' 30 של היטלר ולפיה יש לתמוך במרד בעיראק בתקווה להרוס את העמדה האנגלית בין הים התיכון והמפרץ הפרסי. כשיצא פלמי למשימתו, כבר הוכרעה למעשה המלחמה האנגלו-עיראקית, והסיוע שיכול היה להינתן היה חסר משמעות פלמי הגיע לחלב שם ניסה לשכנע את הגנרל אנרי פרנאן דנץ, שליט הלבאנט הצרפתי מטעם צרפת של וישי כי יסייע ללחימה האווירית משדות התעופה בסוריה. הוא כשל בכך. בסופו של דבר לא פעלו כוחות קרקע גרמנים במלחמה האנגלו-עיראקית. לאחר כישלון כוח המשימה F, הקים פלמי את "יחידת ההדרכה הגרמנית-ערבית (Deutsch-Arabische Lehrabteilung) ביוון, בהשראתו ובתמיכתו של המופתי הירושלמי חאג' אמין אל-חוסייני. בתקופה בה פיקד פלמי על היחידה, בין סוף 1941 לאמצע 1942 לא הצליחה היחידה לגייס אלא כמה עשרות מתנדבים. בהמשך דרכה הפכה היחידה ליחידת הלגיון הערבי החופשי.
ב-1941 מונה פלמי למפקד הוורמאכט בדרום יוון, תפקיד אותו ביצע במקביל לפיקוד על היחידה הערבית, והקים כוח "לפריסה מיוחדת" הקרוי על שמו (zur besonderen Verwendung Felmy). ב-1943 מונה למפקד הקורפוס ה-68 של הוורמאכט שפעל בתחילה בקווקז כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות A ולאחר מכן פעל כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות דון, ובהמשך כחלק מפלגת הארמייה הולידט במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ביוני 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד קבוצת ארמיות E ביוון, ובנובמבר 1944 עבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות F ביוגוסלביה. ב-8 בדצמבר 1944 מונה פלמי למפקד הקורפוס ה-34 של הוורמאכט שפעל ביוגוסלביה. הוא נחל תבוסה במסגרת המתקפה הגדולה של הפרטיזנים היוגוסלבים במרץ ובאפריל 1945.
משפט בני הערובה.
במשפט בני הערובה שנערך בין ה-8 ביולי 1947 ל-19 בפברואר 1948 הואשם פלמי, ביחד עם בכירים אחרים בוורמאכט בשורת פשעי מלחמה, ובין היתר באישומים הבאים:
פלמי הורשע בשני סעיפי האישום הראשונים, וזוכה משני סעיפים האישום האחרונים. הוא נדון ל-15 שנות מאסר, אך שוחרר ב-1951.
בנו הנסיירג פלמי (Hansjörg Felmy) שנולד ב-1931, זכה להצלחה כשחקן בטלוויזיה ובקולנוע.
ב-1965 מת בדרמשטאדט שבמערב גרמניה.
קהאג'וראהו
רמה בורשטיין
יקינתון mb
MB יקינתון
יקינתון-MB
MB-יקינתון
עורב קירח-ראש
עורב קירח-ראש (שם מדעי: "Picathartes gymnocephalus") הוא מין של עוף טרופי בגודל בינוני במשפחת הפיקטרטיים אשר בסדרת ציפורי השיר. הוא חי ביבשת אפריקה, במדינות גינאה, סיירה לאון, ליבריה, חוף השנהב וגאנה. העורב חי בדרך כלל ביערות סלעיים, או באזורים בעל רום גבוה יותר באזורים בין גינאה לגאנה, ומעדיפה במיוחד הרים בודדים (הרים הנמצאים באמצע סביבה מישורית בלי הרים אחרים לידם). האוכלוסיות נמצאות באזורים שונים ומקוטעים, ומבודדות זו מזו.
לעורב קירח-הראש אין תת-מינים, בשונה מרוב העופות האחרים, שלהם ישנם תת-מינים השונים במעט זה מזה, וכל אחד מהם חי בשטח מחיה מצומצם יחסית למפת התפוצה הכוללת של המין.
גופו העליון של העורב קירח-הראש הוא בצבע שחור-סגול, וגופו התחתון בצבע לבן. זנבה ארוך ובוצע חום, ומשמש בעיקר לשיווי משקל. הראש כמעט בלי נוצות, ורובו הוא עור צהוב חשוף בצבע צהוב מלבד שני כתמים שחורים ונעגליים שנמצאים מאחורי העיניים. למרות שהעורב קירח-הראש שקט בדרך כלל, כמה קריאות שלו ידועות למדע.
העורב קירח-הראש ניזון מחרקים, למרות שההורים מאכילים את גוזליהם הצעירים בצפרדעים קטנות. אחת מדרכי האכילה שלו היא התחקות אחרי נחיל של נמלים לוחמות מהסוג Dorylus, ואכילת החרקים שנהרגו על ידיהן. העורב קירח-הראש נע ברחבי היער בעיקר בדילוגים וקפיצות, או טיסות קצרות בצמחייה נמוכה. העורב קירח הראש כמעט ולא עף למרחקים ארוכים. העורב הוא מונוגמי, והזוגות חיים לבדם או במושבות, שלפעמים כוללות אף 8 פרטים ומעלה.
סדרה אריתמטית
דריל הול וג'ון אוטס
מייקל שטיינברג