הספר שהיקנה לו את עיקר פרסומו – "קץ האידאולוגיה" – מסביר מדוע המרקסיזם, שפעם היה הכוח המניע של השמאל כולו, הפך כיום לבלתי רלוונטי, משום שניתן לדעתו כיום לגשר על הפערים וחוסר השויון בחברה ובכלכלה גם בדרכים שונות מאלה שמציע מרקס.
בספרו "ביאת החברה הפוסט תעשייתית", בל תיאר סוג חדש של חברה. לטענתו, החברות הפוסט-תעשייתיות תהיינה מבוססות על מידע ומוכוונות שירותים. משמע, בניגוד לעבר, כאשר חברות ביססו עושרן על משאבים טבעיים כיהלומים, פחם וכדומה, חברות פוסט-תעשייתיות ייצרו ויפיצו מידע, ויהיו בהן יותר נותני שירותים מאשר נניח, חוואים או כורים. לפי בל, חברות פוסט-תעשייתיות תחלפנה את החברות התעשייתיות כמערכת הדומיננטית.
לפי בל, לחברה פוסט-תעשייתית שלושה מרכיבים:
מאז פרסום הספר, רבות מתחזיותיו של בל התאמתו: הוא צדק בתחזיתו אודות צריכה המונית, אך נכשל לחזות את המחיר החברתי לכך, כגון אובדן ביטחון תעסוקתי או אבטלה המונית. למרות זאת, עבודתו של בל מוערכת מאוד בשדה המחקר הסוציולוגי, בין השאר בזכות הבחנתו כי המודרניות הפכה לנרטיב מיושן.
פארק הירקון
פארק הירקון, ובשמו הרשמי גני יהושע, הוא פארק רחב ידיים, המשתרע לאורך נחל הירקון בתל אביב. שטח הפארק כ-3,500 דונם, משכונת הדר יוסף ועד שפך הירקון לים התיכון. הפארק קרוי על שמו של יהושע רבינוביץ, ראש עיריית תל אביב בשנים 1969–1974, ומאוחר יותר, שר האוצר בממשלת ישראל. בתחזוקת הפארק ובפיתוחו עוסקת חברת גני יהושע.
היסטוריה.
רעיון הקמת הפארק נהגה בתקופתו של ראש העיר הראשון, מאיר דיזנגוף, ב-1929. רק ב-1950 החל הרעיון לקרום עור וגידים, וטקס נטיעת העצים בפארק נערך ב-5 ביולי 1951, בקרבת חיבור נחל איילון לירקון. ב-1962 מונתה ועדה להרחבת הפארק הלאומי, כשבין חבריה האדריכל אבא אלחנני, משה עקרון ואברהם קרוון. הוועדה החליטה להקים בפארק שורת מתקני שעשועים, ובהם רכבת קטנה ותיאטרון לילדים, וכן מתקנים למחנאות. התוכנית שהתקבלה לבסוף הייתה זו של אבא אלחנני ואדריכל הנוף יוסף סגל. מלאכת הקמת הפארק הוטלה על משה עקרון, שהפך בהמשך למנכ״ל הראשון של הפארק.
בשנות השבעים הורחב הפארק ותוכנן מחדש על ידי אדריכלי הנוף צבי דקל, גדעון שריג ויוסף סגל, שזכו על תכנונו בפרס רוקח. ב-1977 הוקם בפארק אגם מלאכותי, ב-1978 הוקמו הספורטק וגן הוורדים, וב-1982 נקרא הפארק על שמו של רבינוביץ'. החל מאמצע שנות ה-80 אדריכל הפארק הוא גדעון שריג.
בשנת 2009, לרגל חגיגות המאה לתל אביב, נחנכו בעיר שלושה מסלולי הליכה, ואחד מהם, המכונה "השביל הירוק", עובר לאורך הפארק והנחל.
בנובמבר 2011 נחנך קטע חדש בטיילת לאורך הגדה הצפונית של הירקון, לאחר שהעירייה הצליחה לאחר משפט ממושך, לפנות שכונת צריפים שכונתה "כפר הדייגים". הקטע החדש מאפשר הליכה רצופה לכל אורך הגדה הצפונית של הירקון.
אתרים היסטוריים.
שבע טחנות.
באזור שכנו טחנות קמח כבר בתקופה העות'מאנית. טחנות נוספות הוקמו במאה ה-19, והמקום שימש כמרכז חקלאי, שאליו הגיעו חקלאי האזור כדי לטחון את תבואתם, ושהו בו משך שעות ואף ימים. מסיבה זו קמו במקום בית קפה ומעגן סירות. בשנות ה-20 של המאה ה-20 נקנו הטחנות על ידי יהודי מתל אביב, אך ב-1936 הפסיקו לפעול לאחר שלא עמדו בתחרות עם טחנות חדישות יותר. האתר נחשף ושוחזר חלקית בשנים 2000–2001 וכיום הוא חלק מפארק הירקון.
עשר טחנות.
במקום שכנה טחנת קמח כבר בתקופה הרומית, ופעלו בה לפחות עשרים זוגות אבני רחיים. עם זאת, ובדומה לשארע בשבע טחנות, שמו של האתר התקבע כאשר פעלו בו רק עשרה זוגות. במקום ניצב גשר אבן מעל הירקון, גִ'סְר אֶל-הַדָּאר (גשר שאון המים), הנזכר בזכרונותיה של יהודית, אשת משה מונטיפיורי, שעברה במקום במסעותיה עם בעלה ב-1839. פעילות הטחינה בעשר טחנות התחדשה רק במאה ה-19 כאשר שתי משפחות ערביות עשירות - משפחת בידס ומשפחת עמוריה - הקימו את מפעל הטחינה מחדש. הטחנה שנודעה בשם 'טאחונת אל הדר', הייתה הגדולה מבין טחנות הירקון ומהגדולות בארץ ישראל כולה.
תל נפוליאון.
תל ארכאולוגי השוכן בצפון תל אביב, מדרום לנחל הירקון וממזרח לנחל איילון. הממצא העיקרי בתל הוא בור של מערכת המים הכנענית. מהתל נשקפת תצפית פנורמית לכל הכיוונים. שטחו של התל הוא כארבעים דונמים וצורתו כשל אוכף. הוא מתנשא לגובה של 38 מטרים מעל פני הים.
גנים.
בפארק נמצאים שישה גנים:
אתרי בילוי ונופש.
הפארק מציע למבקריו מתקני בילוי ופעילות מגוונים הכוללים מתקני שעשועים לילדים, שבילי הליכה ואופניים, אגם מלאכותי ובו סירות לשיט, סקייטפארק וקיר טיפוס.
מהאטרקציות ופינות הבילוי בפארק:
תרבות.
פארק הירקון כולל מספר מתחמי תרבות ובהם "גבעת המופעים" ואמפיתיאטרון וואהל. הקונצרטים הנערכים בפארק מושכים קהל של רבבות, היושב על הדשא. מדי שנה מתקיימים במקום אירועים כגון פסטיבל טעם העיר וקונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית והאופרה הישראלית החדשה. בזכות גודלו נערכו בו גם אירועים המוניים כהופעות של אמנים מחוץ לישראל, מופעים ישראלים שונים ועוד. הפארק אירח הופעות בינלאומיות של אמנים כגון: פול מקרטני, הרולינג סטונז, מייקל ג'קסון, מדונה, בריטני ספירס, ג'ניפר לופז, U2, קרלוס סנטנה, ג'סטין טימברלייק, ריהאנה, דפש מוד, Guns N' Roses, רד הוט צ'ילי פפרס, אלטון ג'ון, קווין ואדם למברט, טינה טרנר, אירוסמית', בון ג'ובי, אוזי אוסבורן, מטליקה, רדיוהד, לינקין פארק, דייוויד בואי, יורית'מיקס, דייר סטרייטס, פורינר, הפרודיג'י, קורן, ג'סטין ביבר, ווסטלייף ופייב, ג'ו קוקר, רובי ויליאמס, סיה, ואן ריפאבליק וליידי גאגא.
ספורט.
החל משנת 2010 נערך בחודש אוקטובר בתחומי פארק הירקון מרוץ לילה פתוח.
שיטות להפעלת צופן בלוקים
כלי הדם
פטריק סווייזי
פטריק ויין סווייזי (באנגלית: Patrick Wayne Swayze; (18 באוגוסט 1952 - 14 בספטמבר 2009) היה שחקן, רקדן וזמר אמריקאי, היה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב, והוא מוכר בין היתר מסרטיו כגון "צפון ודרום" (1985), "ריקוד מושחת" (1987), "שומר הברים" (1989), "רוח רפאים" (1990)", "נקודת פריצה" (1991), "קאדילק של סופשבוע" (1995) ו"דוני דארקו" (2001).
ביוגרפיה.
סווייזי נולד ביוסטון, טקסס, ארצות הברית. הוא השני מבין חמשת ילדיהם של הכוריאוגרפית פטסי סווייזי ושל ג'סי סווייזי, אלוף רודיאו. הייתה לו אחות מבוגרת בשם ויקי ושלושה אחים צעירים: דון, שון ובמבי. משפחת אביו היא במקור מדורסט, אנגליה. במהלך לימודי התיכון הוא למד גם בלט, החלקה על הקרח, משחק ופוטבול בתקווה לקבל מלגת ספורט ללימודים במכללה. לאחר פציעה בברך, הוא ויתר על הקריירה והחל להתאמן באמנויות לחימה: טאקוונדו ואייקידו. ב-1972, עבר לניו יורק ולמד בבתי ספר לבלט.
קריירה.
תפקידו המקצועי הראשון היה במופע של דיסני, ובהמשך הופיע בהפקה של "גריז" בברודוויי. ב-1979, הופיע בסרטו הראשון, "סקייטמן, U.S.A".
סוויזי התפרסם לאחר ששיחק בסרט נערי הכרך ב-1983. בשנת 1985 החל לשחק במיני סדרה "צפון ודרום". בשנת 1987, כיכב בסרט "ריקוד מושחת" לצידה של ג'ניפר גריי. הסרט הופק בתקציב נמוך ותוכנן להיות מוקרן שבוע אחד בלבד ולאחר מכן לעבור לקלטות וידאו, אך בפועל הוא זכה להצלחה רבה וסוויזי היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
לאחר מכן, לסוויזי הוצעו סרטים רבים והוא שיחק ב-1989 בשומר הברים לצידו של סם אליוט. בשנת 1990, הוא כיכב בסרט "רוח רפאים" לצידה של דמי מור שזכה אף הוא להצלחה ופרסום רב. ב-1991, שיחק לצידו של קיאנו ריבס בסרט "נקודת פריצה". במאי 1997, הוא נפצע קשה כאשר נפל מסוס ונפגע מהעץ במהלך צילומי הסרט "מכתבים מרוצח". הוא שבר את רגליו וגידיו נותקו מכתפיו. צילומי הסרט הופסקו לחודשיים והוא יצא לאקרנים ב-1998.
בשנת 2001, שיחק בסרט "דוני דארקו". ב-2002, שיחק בסרט "להתעורר ברנו" לצידה של שרליז תרון, וב-2003 שיחק בקומדיה השחורה "" לצד הילרי סוונק.
בשנת 2004 שיחק תפקיד אורח בסרט ההמשך שלא הצליח, בשם "ריקוד מושחת: לילות הוואנה". ב-2008, שיחק עם אחיו הצעיר דון בסרט "בוקר כחול בהיר".
חייו האישיים.
ב-12 ביוני 1975, נישא לשחקנית ליסה ניאמי. הזוג הכיר ב-1970, כאשר ליסה החלה לקחת שיעורי ריקוד אצל אמו של סווייזי. לזוג לא היו ילדים וליסה חוותה הפלה טבעית במהלך הנישואים.
ב-1982, אביו של סוויזי נפטר בגיל 57 מהתקף לב פתאומי.
לאחר מכן, סווייזי החל לסבול מאלכוהוליזם. הוא היה גם מעשן כבד. לאחר מות אחותו הבכורה ויקי ב-1994, שהתאבדה בגיל 45 באמצעות מנת יתר, החל בטיפול באלכוהוליזם.
סווייזי גם עסק בהרבעת סוסים ערביים.
בדצמבר 2007, הוא החל לחוש כאבים בקיבה בעקבות חסימה בצינורות המרה. בינואר 2008 אובחן כחולה בסרטן הלבלב, ממנו מת ב-14 בספטמבר 2009 בגיל 57. גופתו נשרפה והאפר פוזר בחווה שלו בניו מקסיקו.
נדידת עמים
נדידת עמים היא תופעה חברתית היסטורית, המתרחשת לעיתים בעקבות מצוקה כלכלית או לחץ של עמים אחרים. נדידות עמים גרמו לשינויים דרסטיים בהרכב האוכלוסייה של היבשות השונות ועיצבו שינויים גדולים בתולדות מין האדם הן בפרהיסטוריה והן בהיסטוריה הרשומה.
על נדודי עמים בפרהיסטוריה נערכים מחקרים בעיקר בעזרת גנטיקה אבולוציונית בסיוע של מחקר בלשני שחלקו שרוי במחלוקת חריפה ועם הסתמכות מועטה בלבד על מחקר ארכאולוגי במובנו הרגיל.
נדודי עמים פרהיסטוריים.
ההגירה מאפריקה.