עין עריכ (בערבית: عين عريك) הוא כפר פלסטיני בנפת רמאללה ואל-בירה, הממוקם כשבעה קילומטרים מערבית לרמאללה.
שם הכפר משמר את גבול הארכי המוזכר בגבול הדרומי של נחלת אפרים "וְיָצָא מִבֵּית אֵל לוּזָה וְעָבַר אֶל גְּבוּל הָאַרְכִּי עֲטָרוֹת" (יהושע טז, ב), וחושי הארכי מהגיבורים אשר לדוד הגיע גם הוא כנראה מאזור זה.
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בעין עריכ 117 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 494 תושבים, 274 מוסלמים ו-220 נוצרים.
הכפר יושב על כביש 450 המקשר בין אזור מחנה עופר (כביש 443) וביתוניא לאזור גוש טלמונים, נווה צוף ונבי סאלח. עד תחילת האינתיפאדה השנייה שימש כביש זה כציר הגישה בין יישובי גוש טלמונים לירושלים, והתנועה עברה במרכז הכפר. לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה נחסם הכביש בעקבות פיגועי ירי, ומאוחר יותר נחסם בעקבות בניית גדר ההפרדה, ונכון ל־2015 הכביש העובר במרכז הכפר משמש את התנועה הפלסטינית בלבד, ומקשר בין אזור רמאללה ליישובים פלסטיניים במערב בנימין.
ב־19 בפברואר 2002 אירע במחסום צבאי של צה"ל בסמוך לעין עריכ פיגוע ירי קשה ובו נהרגו שישה חיילי צה"ל. הפיגוע בוצע על ידי שוטרים פלסטיניים, והיה אחד מסדרת פיגועי ירי שכוונה למחסומי צה"ל ביהודה ושומרון בתקופה זו. בתגובה לפיגוע תקף צה"ל תוך זמן קצר מספר עמדות של המשטרה הפלסטינית, והרג 15 שוטרים פלסטינים.
לפי פרסומי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, מנתה אוכלוסיית הכפר בשנת 2007 1,567 תושבים, מוסלמים ונוצרים.
אסון ההתפוצצות בבומביי
בסיס סבבה
סבבה בבסיס
היער הלאומי (אנגליה)
היער הלאומי הוא פרויקט סביבתי להקמת יער, הנערך במרכז אנגליה. במסגרת הפרויקט ניטעים עצים בתוך שטח של 520 קילומטרים מרובעים במחוזות לסטרשייר, דרבישייר וסטפורדשייר, במטרה ליצור יער לאומי חדש על ידי עירוב של שטחי חורש עתיקים עם נטיעות חדשות. שטח היער משתרע מפאתי לסטר במזרח ועד ברטון שעל נהר טרנט (Burton-upon-Trent) במערב, ומיועד לחבר בין היערות העתיקים נידווד (Needwood) וצ'ארנווד (Charnwood).
מטרת הפרויקט היא להסב כשליש משטח הפרויקט (135 קילומטרים מרובעים) ליער, בין השאר על ידי שכנוע בעלי הקרקעות בו לשנות את ייעודן. מטרה נוספת של הפרויקט היא להגביר את התיירות באזור ולהגדיל את מספר מקומות התעסוקה הקשורים אליו.
הפרויקט החל ב-1990, ועד אוקטובר 2012 ניטעו במסגרתו 8 מיליון עצים, שמקצתם הם כבר עצים בוגרים בני למעלה מעשרים שנה. העצים שניטעו שילשו את שטחי החורש מכלל מתחם הפרויקט מ-6% ל-18%. 85% מן העצים הניטעים הם ממינים רחבי עלים שהם מינים ילידים באנגליה. הם כוללים בין השאר אלון אנגלי, מילה, צפצפה, אורן שחור ואורן סקוטי.
בתחומי היער הלאומי נמצאים שני מרכזי מבקרים וכן מספר רב של אתרי תיירות אחרים, לרבות תעלת אשבי (Ashby), טירת אשבי דה לה זוש (Ashby de la Zouch Castle), פארק ביקון היל (Beacon Hill), אגמי קרוקסאל (Croxall), בית מלבורן (Melbourne Hall) ומשתלת הזיכרון הלאומית.
הפרויקט מוצא לפועל על ידי חברת היער הלאומי, חברה ללא כוונת רווח שהוקמה ב-1995. היא נתמכת על ידי משרד הסביבה, המזון והכפרים של בריטניה.
איילת קלטר
איילת קלטר (נולדה ב-1958) היא דיאטנית קלינית. מייסדת ומנהלת את "שפת האכילה" – מרכז לטיפול בהשמנה והתנהגויות אכילה בתל אביב. מייסדת ומנהלת את "אדם ומלואו" – הארגון הישראלי למניעת אפליה על רקע משקל (חל"צ). היו"ר הרביעי של עמותת "עתיד" לדיאטנים בישראל. קלטר היא פעילה חברתית במניעת אפליה על רקע משקל וקידום זכויות אדם.
ביוגרפיה.
קלטר נולדה בקיבוץ חולדה וגדלה בירושלים. בשנת 1976, התגייסה לצבא לשירות בחיל האוויר.
קלטר למדה תואר ראשון באוניברסיטה העברית בפקולטה לחקלאות ברחובות בביוכימיה ותזונה, אותו סיימה ב-1984 והתמחתה בבית החולים תל השומר.
את התואר השני בהנחיית ד"ר איתן ישראלי ופרופ' יצהל ברנר, למדה בשל מורכבות הנושא, תוך שילוב בין אוניברסיטאי בין החוג לביוכימיה ותזונה באוניברסיטה העברית לבין החוג לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב.
במהלך השנים למדה קלטר, הנחיית קבוצות במכון תל"מ, טיפול משפחתי וזוגי במכון שינוי ובמכון ברקאי, גישות פסיכודינמיות להבנת התפתחות מבוגרים בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב ובודהיזם למטפלים במרכז גוף נפש שברמת שרון.
בין השנים 2–2001 כיהנה קלטר כדוברת עמותת הדיאטניות בישראל "עתיד" ובשנת 2003 כיהנה כיושבת ראש העמותה. היא פרשה מתפקידיה כדי שתוכל לקדם את העשייה החברתית שלה, לשינוי השיח החברתי בנושא השמנה, אכילה ודיאטות בארץ, שבמובנים רבים יצאה כנגד "הדיאטה".
קלטר מרצה באוניברסיטה העברית לתלמידי תואר שני בחוג לתזונה, כותבת מאמרים בעיתונות ומתארחת בתוכניות רדיו וטלוויזיה והיא מנהלת תוכנית לימודים "טיפול בהשמנה והתנהגויות אכילה", האוניברסיטה העברית רחובות, מדור ללימודי חוץ.
שפת האכילה.
קלטר המציאה ופיתחה את המונח "שפת האכילה" – ראיה טיפולית חדשה, הרואה באכילה שפה המנוהלת על ידי התודעה האנושית. מתוך כך היא פיתחה גם את המונח "שפת הדיאטה" שהיא שפה של ניסיונות שליטה באכילה ותולדה של מרדף הרזון, הדיאטה הנלווית לו והכישלון המונח בצדה. היא פיתחה דרך טיפולית העוזרת לאדם להשתחרר מ"שפת הדיאטה" הגורמת לו סבל רב והשמנה ולרכוש שפת אכילה אחרת – אכילה קשובה, המאפשרת לאדם לעצור את ההשמנה, תוך לימוד כלים ודרך חיים שיקנו לו את החופש, הבריאות, העונג מהאכילה והגוף ואיכות חיים בכל משקל.
בוננות
כדור-מים
החדש של עומרי גורדון
החדש של עומרי גורדון היא סדרת דרמה קומית ישראלית, שנוצרה על ידי אסף שלמון ועידו רוזנבלום, שגם מככב בה כדמות הראשית, נכתבה על ידי רוזנבלום ושלמון יחד עם עמליה רוזנבלום, ובוימה על ידי רועי פלורנטין. הסדרה החלה את שידורה ב-10 באוגוסט 2015 בשידורי קשת של ערוץ 2.
עלילה.
עומרי גורדון (עידו רוזנבלום) הוא מוזיקאי מפורסם. בעקבות רומן שניהל עם אסתר (אביבה נגוסה), אחותו של אחד הזמרים של הרכב להקת הרוקנרול שלו, חובב (עדיאל זמרו), היא נכנסת ממנו להיריון ויולדת את בנם ללא ידיעתו. בעקבות עימות בין חובב לעומרי, מגלה חובב בשוגג שבין עומרי לאחותו אסתר התנהל רומן, ומסיק שהתינוק הוא של עומרי. היות שאחותו מאושפזת כעת במרכז לבריאות הנפש גהה בעקבות דיכאון, חובב מתגנב לביתו של עומרי ומשאיר לו את התינוק. מעתה עומרי גורדון צריך להסתגל לחייו החדשים כאב חד הורי.
קישורים חיצוניים.
ביקורות:
סיביל ראוך
סיביל ראוך (בגרמנית: Sibylle Rauch; נולדה ב-14 ביוני 1960) היא שחקנית קולנוע, דוגמנית עירום ושחקנית פורנו גרמנייה.
ביוגרפיה.
נולדה בשם אריקה רוסוויטה ראוך (Erika Roswitha Rauch) במינכן בגרמניה המערבית. הייתה לנערת החודש של יוני 1979 בגרסה הגרמנית של מגזין פלייבוי, בו הופיעה 15 פעמים נוספות. ראוך הופיעה במספר סרטים, הידועים שבהם מסדרת סרטי "אסקימו לימון" הישראלית. בסרט "שפשוף נעים" (1981), השלישי בסדרה היא שיחקה בתפקיד ראשי את פרידה, הקוזינה הנימפומנית של בנצי, בסרט "סבבה" (1983) היא שיחקה את סגנית הנספח הצבאי השווייצרי. בסרט "אהבה צעירה" (1987), השביעי בסדרה, היא שיחקה אישה עם כלב ובסרט "ספיחס" (1983), הרביעי בסדרה, היא גילמה את דמותה של אווה.
בשנת 1982 היא החלה בקריירת זימרה והקליטה את הסינגל "So Long, Goodbye / Playmate".
היא נכנסה לתעשיית הפורנו בשנת 1987, כאשר קיבלה הצעה למשכורת 100,000 מארקים על מנת לשחק בסרט פורנוגרפי בשני חלקים בשם "Born for Love" משחקנית הפורנו שהפכה להיות מפיקת פורנו, טרסה אורלובסקי (Teresa Orlowski). לאחר מכן היא הופיעה ביותר מעשרים סרטי פורנו.
חייה האישיים היוו השראה לסרט טלוויזיה בן שני חלקים בשם "Das sündige Mädchen" ששודר ב-RTL ב-2001; את דמותה שיחקה אנה לוס.
בשנת 2004 היא נפצעה קשה בחזרות להופעה בה האמן הגרמני מארקו קניג ניסה לפתוח את חזייתה עם מסור חשמלי.
ב-2012 היא הופיעה בסדרת פרסומות לחברה GogoMil.
הפיגוע במחסום עין עריכ
הפיגוע במחסום עין עריכ אירע ב-19 בפברואר 2002. הוא היה השני בסדרת מתקפות של גדודי חללי אל-אקצא על מחסומי צה"ל בגדה המערבית שהתרחשו באמצע חודש פברואר 2002. במתקפה זו שכוונה נגד מחסום צה"לי ליד הכפר הפלסטיני עין עריכ שבנפת רמאללה ואל-בירה נהרגו שישה חיילי צה"ל.
המתקפה.
מחסום עין עריכ היה מאויש בידי שמונה חיילים מחיל ההנדסה הקרבית, ארבעה בתפקידי שמירה וארבעה במנוחה בקרוון אשר נמצא בתוך מבנה הבטון של המחסום (עמודי "דבשטים"). שניים או שלושה מחבלים מארגון גדודי חללי אל-אקצא של הפת"ח יצאו מכיוון רמאללה והגיעו למחסום סמוך לשעה 20:00, פתחו באש על החיילים ששמרו במחסום, בחלקו החיצוני, והרגו שלושה מהם. החייל החמישי שעמד בעמדת תצפית, פתח באש לעבר התל שהיה מולו ואשר ממנו נורתה אש (ממבנה אשר נקרא "בית הזקנה"). בשלב השני, שקרה שניות בודדות לאחר מכן, ניגשו המחבלים אל תוך מבנה הבטון של המחסום, משני פתחים שונים שהיו למבנה, ובו היה קרוון בו נחו ארבעה החיילים האחרים והרגו שלושה מהם ופצעו אחד מהם באורח בינוני, רק הקצין הספיק לירות מספר כדורים חזרה לעבר המחבלים, ופצע אחד מהם. המחבלים הצליחו להימלט ולחזור לרמאללה.