בינתיים אובה ולאגרתה עוזבים את אנגליה אחרי שראו שחלומו האמיתי של ראגנר התגשם,והם מתכוונים לחזור לקאטגט ולעזור לביורן במלחמתו נגד אייבר.
הקרב מתחיל והודות לביצורים ולאסטרטגיית ההגנה של אייבר, הם מצליחים להדוף את צבאו של ביורן.
אך פריידיס מתגנבת למחנה של ביורן ומודיע לו שהיא תעזור לו להביס את אייבר
היא עוזרת לצבא של ביורן להיכנס לקאטאגט והם סוף סוף מצליחים לנצח בקרב לאחר שרוב חייליו של אייבר נוטשים אותו, אך לא לפני שאייבר הורג את פריידיס לאחר שנודע לו שזו בגדה בו.
ביורן מוכתר על ידי לאגרתה כמלך של קאטאגט ,ואייבר מצליח לברוח.
הפקה.
כהפקה קנדית-אירית, הסדרה פותחה והופקה על ידי סרטי אוקטגון וטייק 5 הפקות. תקציב העונה הראשונה נאמד בכ-40 מיליון דולר. צילומי הסדרה החלו ביולי 2012 באולפני אשפורד, מבנה אולפנים חדש שנבנה באירלנד ונבחר בעקבות יתרונות והקלות מס שצילומים בו הקנו להפקת הסדרה. ב-16 באוגוסט 2012 נערכו צילומי הספינות בלוגלה, הר המהווה חלק מהרי ויקלו שבאירלנד. 70% מהעונה הראשונה הם למעשה צילומי חוץ. צילומי רקע נוספים נערכו במערב נורווגיה.
הבמאים יוהאן רנק, קיראן דונלי וקן גירוטי ביימו שלושה פרקים כל אחד בנפרד. צוות ההפקה כולל את הצלם ג'ון בארטלי, מעצבת התלבושות ג'ואן ברגן, מעצב ההפקה טום קונרוי והמלחין טרוור מוריס.
לדברי השחקן קלייב סטאנדן המגלם את דמותו של רולו, העונות הבאות עשויות לכלול דמויות כמו אלפרד הגדול, לייב אייריקסון ואיבר חסר העצמות, כמו כן עלילת הסדרה עשויה לנדוד לאיסלנד, רוסיה, צרפת ומעבר לאוקיינוס האטלנטי.
ב-5 באפריל 2013, הסדרה חודשה לעונה שנייה בת 10 פרקים. שני שחקנים חדשים לוהקו ב-11 ביוני 2013 - אלכסנדר לודוויג לתפקיד ביורן הבוגר וליינוס רואץ' לתפקיד אגברט, מלך וסקס. העונה השנייה תקפוץ בקו הזמן ותבגר את דמותו של ביורן, שעד עתה היה מגולם על ידי נייתן אוטול הצעיר, והוא לא ראה את אביו במשך זמן ממושך מאוד. בזמן זה, לגרטה נישאה מחדש ליארל רב השפעה, אב חורג שמספק חינוך נוקשה לביורן. אל הבמאים רנק, דונלי וגירוטי הצטרפו בעונה זו ג'ף וולנו וקרי סקוגלנד. המפיק והכותב מייקל הירסט הודיע על תוכניות עבור עונה רביעית לפני שהעונה השלישית עלתה לשידור. העונה הרביעית החלה בשלבי הפקה באזור דבלין באפריל 2015.
השחקנים הפינים פטר פרנזן וג'ספר פקונן וכן השחקנית הקנדית דיאן דואן הצטרפו לצוות השחקנים בעונה רביעית. פרנזן לוהק לתפקיד האראלד הראשון, מלך נורווגיה, יריב פוטנציאלי לרגנאר. פקונן לוהק לתפקיד הלפדאן השחור, אחיו של האראלד. דואן מגלמת את יידו, דמות ממוצא סיני שיש לה תפקיד מפתח במחצית הראשונה של העונה.
באותו זמן בו נודע שהסדרה תחודש לעונה חמישית, נודע כי השחקן האירי ג'ונתן ריס מאיירס יצטרף לצוות השחקנים לעונה זו.
מתאבק לשעבר של ה-WWE, אדם קופלנד, לוהק לתפקיד הלוחם האכזר קטיל ביורנסון בעונה החמישית, שנבחר בידי פלוקי להוביל את המשלחת הוויקינגית לאיסלנד במטרה להקים שם התיישבות. השחקן האירי דארן קייהיל לוהק לתפקיד אתלרד הראשון, מלך וסקס.
שידור.
הסדרה עלתה לשידור ב-7 במרץ 2013 בערוץ ההיסטוריה בארצות הברית, כאשר פרקי הסדרה זמינים לצפייה גם באתר האינטרנט של הערוץ ובערוץ ההיסטוריה בקנדה. בבריטניה הסדרה עלתה לשידור ב-24 במאי 2013, שם היא זמינה לצפייה בשירות VOD באתר האינטרנט של אמזון. באוסטרליה הסדרה עלתה לשידור ב-8 באוגוסט 2013 בערוץ SBS One. בישראל הסדרה עלתה לשידור ב-8 ביולי 2013 בערוץ yes Oh בלוויין.
המשך.
לאחר סיום העונה השישית בדצמבר 2020 נודע שהחלה הפקה של סדרה-בת בשם: "", בו יככבו שחקנים חדשים והעלילה תחול 100 שנים לאחר אירועי הסדרה. יוצר הסדרה, מייקל פיסט ישמש בה כמפיק על.
ביקורת.
הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות מאוד ממבקרים לאחר שידורו של הפרק הראשון, עם ממוצע משוקלל של 71% באתר Metacritic. אלן ספינוול מאתר "HitFix" שיבח את ליהוק הסדרה, בעיקר את פימל כרגנאר. הוא ציין כי הסדרה אינה מורכבת וכי היא מתבססת על גורם המשיכה לאותה תקופת זמן ולאותן דמויות אשר מניעות את העלילה. ננסי דיוולף סמית מוול סטריט ג'ורנל ציינה במאמרה את התפאורה והתלבושות הטבעיות והאותנטיות, והעריכה את העובדה שלא כמו "ספרטקוס", הסדרה איננה חגיגת אלימות וסקס אלא "חקר של התעוררות תרבותית, רגשית ואינטלקטואלית של האישיות, הסיבולת והכוח". האנק סטובר מוושינגטון פוסט מצא ש"סדרת הדרמה החדשה ורבת התעוזה מספקת את מרחץ הדמים המצופה ממנה", אך גם סיגלה לעצמה כישורים המצופים מסדרת דרמה בטלוויזיה בכבלים, עם שימת דגש על משחק, כתיבה ותחושת אפיות המאפיינת סדרות כדוגמת "רומא", "ילדי האנרכיה" ו"משחקי הכס". לבסוף, הוא הציע כי הדרך בה הסדרה מציגה את הגאווה והאצילות שבשבט הוויקינגים פורעי החוק משקפת "עיבוד נוסף לטוני סופרנו". ניל גנצלינגר מהניו יורק טיימס שיבח את עבודת הצילום עוצרת הנשימה ואת ביצועי השחקנים, בעיקר פימל, ובידל את הסדרה ל"ספרטקוס" ול"משחקי הכס" במובנים של היעדר סצינות עירום.
ג'יימס פוניווזיק מטיים מגזין ציין שלקונפליקט התקופתי הפשוט לכאורה המוצג בסדרה אין את השאפתנות הנרטיבית של "משחקי הכס" או את הדקויות הפוליטיות של "רומא", כמו גם כישוריה בשורות הדיאלוגים, אך היא מחזיקה מעמד בהשוואה ל"צהובונים היסטוריים" כדוגמת "שושלת טיודור" ו"הבורג'ס". הוא סיכם באומרו שקשת העלילה מדברת יותר על כוחות היסטוריים מאשר על דמויות מורכבות מדי. קלארק קוליס מאנטרטיינמנט ויקלי העריך מאוד את הופעת השחקנים אך טען שהסדרה "מעט מבולגנת" ללא התככים של "שושלת טיודור" ו"משחקי הכס". בריאן לורי מהמגזין וראייטי ביקר את הסדרה כ"חגיגה קלישאתית בלתי מתפשרת" וכ"גרסה מעודנת של משחקי הכס" אך טוען שהסדרה השיגה רמה מסוימת של מומנטום שהופכת את הכל להסחת דעת קלה". דייוויד ויגן מהעיתון סן פרנסיסקו כרוניקל התאכזב מ"קצבה הקפוא" של הסדרה ומחוסר ה"אקשן" שלה כמו כן גם מ"כיוונה הרופס ותסריט מעיק" בעוד הוא מעריך את הופעת השחקנים והדמויות.
העונה השנייה של הסדרה קיבלה ציון משוקלל של 77% באתר "Metacritic" ו-92% באתר Rotten Tomatoes בהתבסס על 12 ביקורות.
דיוק היסטורי.
חלק ממבקרי הטלוויזיה ציינו כי ישנם מספר אי דיוקים היסטוריים בתיאורי החברה הוויקינגית. לארס ווקר מהמגזין "The American Spectator" מתח ביקורת על הצגתן של ממשלות העידן הוויקינגי כאוטוקרטיה ולא דמוקרטיה כפי שהיו למעשה. ג'ואל רוברט תומפסון מתח ביקורת על הצגתם של העמים הנורדים כבורים ולא מודעים לכאורה לקיומם של האיים הבריטים, והשימוש בעונש מוות במקום נידוי במקרים של פשעים חמורים.
ההיסטוריון מונטי דובסון מאוניברסיטת מרכז מישיגן מתח ביקורת על הצגת בגדיהם של הוויקינגים בסדרה אך עם זאת ציין שסדרות כמו הוויקינגים עדיין יכולות לשמש ככלי לימוד ומקור להוראת הנושא. העיתון הנורווגי "Aftenposten" טען שהסדרה מציגה באופן שגוי את המקדש באופסלה ככנסייה בהרים ואילו במציאות המקדש באופסלה היה ממוקם באזור מישורי באופלנד ואילו כנסיות אלו היו לסימן היכר לאדריכלות נוצרית מאוחרת יותר בסקנדינביה.
בעניין הדיוק ההיסטורי, אמר יוצר הסדרה מייקל הירסט כי היה חייב לעבוד על הסדרה בצורה חופשית, כיוון שאף אחד לא יודע בוודאות מה קרה בימי הביניים וכי "אנו רוצים שאנשים יצפו בסדרה. תיאור היסטורי של הוויקינגים יגיע למאות אם לא אלפי אנשים. כאן אנו חייבים להגיע למיליונים".
ויקינגים שואבים השראה מהסאגות של הוויקינג רגנאר לות'ברוק, אחד הגיבורים הנורדים האגדיים הידועים ביותר. הנרטיב ההיסטורי הרחב מבוסס על אירועים אמיתיים, כאשר חלק מהדמויות הראשיות מייצגות דמויות אמיתיות מההיסטוריה או מהאגדה.
יחסי מאוריטניה וישראל
יחסי ישראל - מאוריטניה
יחסי ישראל ומאוריטניה
יחסי מאוריטניה-ישראל
יחסי מאוריטניה - ישראל
ליסדקסאמפטמין
ליסדקסאמפטמין (באנגלית: lisdexamfetamine) היא תרופה המשווקת בישראל תחת השם המסחרי ויואנס (באנגלית: Vyvanse) המשמשת לטיפול בהפרעות קשב וריכוז (ADHD). התרופה קיבלה את אישור ה־FDA ב-2007 ומאז היא שווקה גם במספר מדינות באירופה. היא קיבלה את אישור משרד הבריאות הישראלי בשנת 2015. התרופה נלקחת דרך הפה, ומיועדת לטיפול בילדים, בני נוער ומבוגרים.
בארצות הברית התרופה רשומה גם לטיפול בהפרעת אכילת יתר.
זוהי תרופה השייכת למשפחת האמפטמינים, ופועלת כממריצה של מערכת העצבים המרכזית.
ליסדקסאמפטמין היא למעשה מולקולה שמחברת שתי מולקולות הקשורות ביניהן בקשר אמידי, מולקולה אחת היא החומר הפעיל של התרופה דקסאמפטמין (האננטיומר הפעיל של אמפטמין, נקרא גם d-amphetamine ו-dextro-amphetamine) ומולקולה נוספת של חומצת האמינו, ליזין. התרופה נספגת דרך מערכת העיכול ובדם עוברת פירוק (הידרוליזה) ומתפרקת לחומצת האמינו ליזין (חומר שאיננו פעיל) ולחומר הפעיל דקסאמפטמין. בכך ניתן להגדיר את ליסדקסאמפטמין כקדם-תרופה, כלומר תרופה שניטלת ללא אפקט פרמקולוגי, אולם בגוף היא מפורקת וכתוצאה מכך משתחרר החומר הפעיל של התרופה.
מנגנון הפעולה.
התרופה ליסדקסאמפטמין עוברת פירוק בגוף לדקסאמפטמין, שהוא החומר שאחראי לפעילות התרופתית. דקסאמפטמין היא תרופה ממשפחת התרופות שמגרות את מערכת העצבים. בדומה למתילפנידאט ולדקסמתילפנידאט, התרופה מונעת את הספיגה בחזרה של דופמין ונוראדרנלין ומעלה את ריכוזם בתייוך העצבי. בנוסף דקסאמפטמין משחררת יותר דופמין במנגנון ישיר על העצב, השפעה שכנראה מסבירה את יעילות האמפטמינים בטיפול בהפרעות קשב במקרים שהמטופלים סובלים מהפרעות קשב ולא מצליחים לשים לב לפרטים.