המרכיב המשלים של הבקעת דיוויזיות הקו היה כאמור הנחתה של צוותי קומנדו לשתי משימות עיקריות; כיבוש ושליטה בנכסים אסטרטגיים וטקטים ברחבי רמת הגולן, ושליטה על צירים עיקריים כדי לשבש את הגעתם של כוחות המילואים לסיוע בקרבות. ערב המלחמה, פיקוד הכוחות המיוחדים בפיקודו של עלי חיידר כללו 7 גדודי קומנדו, זאת בנוסף למספר יחידות קומנדו ששירתו ביחידות המשמר כמו פלוגות ההגנה שלא היו מיועדות להשתתף באופן ישיר בקרבות. התוכנית המקורית קראה להנחתה של יחידות אלו במוצבי שליטה עיקריים של צה"ל, בהם מוצב החרמון, תל פארס והר בנטל, כיבושם של אלו על כל ציוד התצפית והמודיעין בהם, הייתה מעניקה לסוריה יתרון ותורם לערפל הקרב בצד הכוחות הישראלים.
המשימה השנייה של יחידות הקומנדו הייתה נחיתה במספר מוקדים לאורך צירי תנועה חשובים ובעיקר תפיסה ושליטה בגשרי הירדן העיקריים. מארבים של צוותי קומנדו בנקודות רגישות אלו יהיו מסוגלים לשבש ואף למנוע את הגעתם של כוחות המילואים של צה"ל (שלפי המודיעין הסורי היו אמורים להיכנס לקרבות בערך תוך 24 שעות).
פריסת הכוחות הסורים.
הכוחות הסוריים באזור רמת הגולן ובמרחב דמשק היו ערוכים בארבעה דרגים. שלוש דיוויזיות החי"ר שהוצבו בקו הראשון, תוגברו כל אחת בחטיבת שריון נוספת (בנוסף לחטיבת השריון האורגנית שלהן). הן חילקו את החטיבות שלהם לשני דרגים, כאשר הדרג הראשון נועד לבצע את ההבקעה של קו ההגנה הישראלי, ואילו חטיבות הדרג השני (חטיבות השריון) נועדו לנצל את ההצלחה לצורך תנועה לעומק שטח רמת הגולן. דיוויזיית השריון ה-1 וכוח רפעת אל-אסד (כוח בסדר גודל של חטיבת שריון) היוו את הדרג השלישי, והוחזקו בעתודה במחנות במרחב דמשק, כדי לתגבר במידת הצורך את מאמצי ההבקעה של יחידות הקו הראשון, וככוח עתודה להדיפת התקפות נגד ישראליות לאחר כיבוש רמת הגולן. מאחרי כוחות אלו הוצבו יחידות הדרג הרביעי, שנועדו להגן על מבואות דמשק. דיוויזיית השריון ה-3, שנמצאה עדיין בתהליך הקמה, שלחה את אחת משתי חטיבות השריון שלה (חטיבה 81) לתגבר את ההבקעה הסורית בגזרה הצפונית של רמת הגולן, ויחידותיה הנותרות נשמרו כחלק מהעתודה המטכ"לית של הצבא הסורי.
מהלכי המלחמה.
המתקפה הסורית ברמת הגולן (6-7 באוקטובר).
בסביבות השעה 13:55, ה-6 באוקטובר 1973, במקביל למתקפה המצרית בגזרת תעלת סואץ, יצאו הכוחות הסורים למתקפה לאורך קו הגבול עם ישראל ברמת הגולן. כ-800 קני ארטילריה מסוגים שונים פתחו באש אל עבר מוצבי צה"ל, בסיסים, מתקני קשר ופיקוד, צירי תנועה, שטחי כינוס ואף ירו אש מדויקת לעבר עמדות לחימה של טנקי צה"ל ("רמפות"). האש הסורית המדויקת נבעה מעבודת איסוף מודיעין ותצפית ארוכה, שאיפשרה טיווח של כל המטרות בעלות החשיבות ברמת הגולן, כך שברגע האמת לכל סוללה ארטילרית סורית הוקצו מספר מטרות לפי הטווחים והמיקומים המדויקים שלהן. בהפגזה הראשונית, שארכה כחמש דקות, ירתה הארטילריה הסורית קרוב ל-30,000 פגזים כריכוך והכנה למתקפה הקרקעית.
מייד לאחר מכן החלו חטיבות הדרג הראשון (חטיבות חי"ר ממוכן) לנוע לעבר קו ההגנה של צה"ל ומכשולי הנ"ט שנחפרו לאורך קו הגבול ברמת הגולן. כל דיוויזיה סורית בקו הראשון ביצעה שני מאמצי הבקעה, האחד עיקרי והשני משני, ובכל אחד משניהם נערכו הכוחות התוקפים בשני דרגים. חטיבות הדרג הראשון נעו בהתאם לדוקטרינה הסובייטית בטור, כל חטיבה לעבר גזרת ההבקעה שנקבעה לה. הכוחות הראשונים שיגיעו למכשול הנ"ט היו מיועדים לפנות נתיבים דרך שדות המוקשים, להקים גשרים מעל תעלת הנ"ט ולאבטח אותם. בשלב הבא, טורי השריון והנגמ"שים היו מתוכננים לחצות את המעברים המאובטחים ולהתפרס להסתערות על הכוחות הישראלים המגינים.
הנחתת יחידות קומנדו בעורף המערך הישראלי וכיבוש מוצב החרמון.
לפי התוכנית הסורית המקורית תוכננה הנחתת כוחות קומנדו בצירים היורדים מרמת הגולן לעמק החולה ולעמק הירדן, במגמה לכבוש ולאבטח את הגשרים על נהר הירדן, ולהכין מארבי נ"ט לכוחות המילואים הישראלים, בדרכם לתגבר את הכוחות הסדירים ברמת הגולן. בהתאם לתוכנית זו, כוחות החלוץ הסוריים היו אמורים לחבור לכוחות הקומנדו כבר בתום ליל הלחימה הראשון. אולם תוכנית זו בוטלה ברגע האחרון, מה שאפשר הפניית כוחות הקומנדו למשימות אחרות וגם גמישות רבה יותר לכוחות שנדרשו להבקיע את מערך ההגנה הישראלי ברמת הגולן. הסיבה העיקרית לביטול התוכנית המקורית הייתה שינוי שעת תחילת המתקפה הסורית ברמת הגולן משעות הבוקר המוקדמות לשעות הצהריים. הנחתה של כוחות קומנדו במסוקים בעומק רב מאחרי קו החזית דרשה ביצוע בשעות החשכה או עם שחר, וביצוע המשימה בשעות היום היה מקטין מאוד את סיכויי הצלחתה.
ביקורת על תפקוד הצבא הסורי במלחמה.
הצבא הסורי התחיל את המלחמה עם נתוני פתיחה מרשימים הן מבחינת יחסי כוחות אל מול צה"ל והן מבחינת ציוד. בנוסף כאמור, ההתקפה החלה בהפתעה מוחלטת כאשר מצרים גם היא תקפה מה שתרם לפיצול כוחו של צה"ל. למרות זאת, לא הצליח הצבא הסורי בביצוע משימתו של כיבוש רמת הגולן.
מקורות.
ישנה בעיתיות רבה בכל הקשור למקורות עליהם מבוסס המחקר אודות הצבא הסורי בכלל והתנהלותו במהלך המלחמה בפרט. שני המקורות העיקריים הם המידע, הארכיונים והמחקר בישראל אל מול אלו בסוריה, כאשר המידע בסוריה הוא ללא ספק המדויק והנרחב יותר. מעבר לשני מקורות אלו, ישנה חשיבות רבה גם לארכיונים, הערכות ומחקר שהתקיימו במעצמות ארצות הברית וברית המועצות.
הורגאדה
מנוי
טל בר און
קבוע רידברג
נוסחת כפל מקוצר
שרשרת PP
שבת ראשון שני
שבת ראשון שני (באיטלקית: Sabato, domenica e lunedì) הוא מחזה קומי בן שלוש מערכות פרי עטו של אדוארדו דה פיליפו משנת 1959.
אודות ההצגה ועיבודי המחזה למסך.
הצגת הבכורה התקיימה בתיאטרו קווירינו, רומא, ב-6 בנובמבר 1959. סרט טלוויזיה בבימויו של דה פיליפו הוקרן לראשונה ב-19 בפברואר 1962.
עיבוד לטלוויזיה בבימויו ובכיכובו של טוני סרווילו בבימויו, בעריכתו של פאולו סורנטינו הועלה לראשונה ב-24 בדצמבר 2004. סרט טלוויזיה בבימויו ובכיכובו של מאסימו ראניירי הוקרן לראשונה ב-1 במאי 2012.
תקציר העלילה.
העלילה מתרחשת בהווה, בביתם של רוזה ופפינו בנאפולי במשך שלושה ימים: מערכה ראשונה ביום שבת, מערכה שנייה ביום ראשון, מערכה שלישית ביום שני.
המשפחה מתכנסת לארוחה ובמרכזה הראגו האגדי של רוזה. לסעודה מגיעים שלושת הילדים: רוברטו, רוקו וג'ולינלה. פפינו האב כועס על בנו רוקו, בגלל שהוא פתח חנות באזור יוקרתי ולא המשיך את המסורת המשפחתית של חנות הכובעים והבגדים, שייסד אנטוניו הסבא ומנהל פפינו הבן. רוזה כועסת על רוקו כי הוא לא מפגין כלפיה מספיק אהבה. ג'ולינלה רוצה לפתוח בקריירה משלה בטלוויזיה, אבל ארוסה פדריקו מתנגד לכך ולכן הם מסתכסכים. רוקו, שפדריקו הוא חברו הטוב ביותר, לא מוכן להשתתף בארוחה, אם פדריקו לא ישתתף בה ודורש מג'ולינלה שתשלים איתו. הסב אנטוניו, אינו מוכן להשתתף בסעודה אם רוקו נכדו האהוב לא ישתתף בה.
הדודה מאמא, אחותו של פדריקו מצדדת בג'ולינלה, שרוצה קריירה עצמאית ואומרת שכל משפחתה הם אנאלפביתים. היא מלווה בבנה אטיליו, שהוא כבר בוגר, אבל תלוי באימו כמו ילד קטן. וירג'יניה המשרתת, שהוריה הלכו לעולמם משגיחה על אחיה מיקלה, שמגיע אף הוא לבית. מיקלה נוהג להרביץ לאנשים שלועגים לקרחתו ונכנס בשל כך לכלא פעמים רבות ויש חשש שהוא יתפרץ גם בסעודה. אנטוניו הסב, מעצב הכובעים האגדי, פרש לפנסיה, אבל מתכנן לשוב לעסקים ושוקד על המצאתם של כובעים חדשים. לארוחה מגיעים גם השכנים, מנהל החשבונות לואיג'י ואשתו אלנה. פפינו חושד שיש רומן בין רוזה אשתו ללואיג'י ורב איתו בשל כך.
תרגומים לעברית בדפוס.
אדוארדו דה פיליפו, שבת ראשון שני, נוסח עברי: דני הורוביץ, תל אביב: אור-עם, תשנ"א 1991.
המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי.
1. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה : 1 במאי 1977
2. תיאטרון חיפה, הצגת בכורה : 13 ביוני 1991
בצלאל (זמר)
חסידות דורוג
צ'לנג'ר 1
סטירן
סטירן (Styrene) היא תרכובת אורגנית המשמשת כמונומר ביצור פוליסטירן, ABS וגומי סינתטי, נוסחתה C8H8, המולקולה מכילה טבעת בנזן הקשורה לאתילן C6H5CH=CH2. בטמפרטורת החדר החומר הוא נוזל שמנוני נדיף שריחו מתקתק.
מקור השם סטירן במילה STYRAX -שרף המופק מהעץ ליקווידמבר מזרחי (Liquidambar orientalis; במשמעו "ענבר נוזלי") עץ הגדל בדרום-מערב טורקיה וצפון סוריה, ממנו בודד החומר לראשונה. סטירן נמצא באופן טבעי בכמה צמחים כולל כאלה המשמשים למאכל כדוגמת קינמון.
ייצור.
מייצרים סטירן באמצעות דה-הידרוגנציה של אתיל בנזן המופק מתגובת אתן עם בנזן.אתיל בנזן מעורב עם קיטור בטמפרטורה גבוהה בנפח הגדול מזה של חומר הגלם פי 10–15 והתערובת מוזרמת על קטליזטור מוצק המבוסס על תחמוצת ברזל המעורב בכמה אחוזים של תחמוצת אשלגן או אשלגן פחמתי. הקיטור הוא מקור החום הנדרש לתהליך האנדותרמי והוא גם מסיר את הפחם שעשוי להיווצר על הזרז המוצק. הקיטור גם מדלל את המגיבים והתוצרים ומסיט את שיווי המשקל לטובת התוצר. במפעל סטירן טיפוסי 2 או 3 ריאקטורים בטור הפועלים בתנאי ואקום כדי לשפר יעילות וסלקטיביות. הניצולת היא כ 65% בתהליך של 2 ריאקטורים ו 70-75% בתהליך של 3 ריאקטורים. הסלקטיביות לסטירן 93-97% ותוצרי הלוואי העיקריים הוא טולואן ובנזן. כיוון שטמפרטורת הרתיחה של סטירן ושל חומר הגלם אתיל בנזן דומות (145°C ו-136°C בהתאמה) ההפרדה ביניהם נעשית במגדלי זיקוק גבוהים. בתהליך הזיקוק הסטירן עלול לעבור פולימריזציה ויש צורך בהוספת מעכבים.
בטיחות.