קפיצות בגלגל מתבצעות כאשר הגלגל בתנועה על שני חישוקיו. עד העשור השני של המאה ה-21, בוצע תחום הקפיצות אך ורק על ידי גברים, אך מאז, בתחרויות בינלאומיות משתתפות גם נשים בקטגוריה זאת. כאשר ספורטאי מבצע את הקפיצה חייב להיות הגלגל בתנועה מתמדת עד לקפיצה עצמה בה הגלגל מאט, ומנקודת שיא הגובה מבצע הספורטאי את הקפיצה עצמה.
המתעמל "זורק" את הגלגל, רץ לכיוונו, קופץ אליו ולאחר ממנו. גם בקטגוריית הקפיצות ישנה חלוקה לרמת קושי על-פי קטגוריות. קפיצות לדוגמה הן: סלטה קדימה/אחורה, קפיצת ראש/ידיים, ברגים ועוד.
זוגות.
שני ספורטאים המשתמשים בגלגל אחד ומבצעים תרגילים בישר או בספירלות, והאלמנטים הם אותם אלמנטים בניגוד לתרגיל ישר. תחום זה נהוג בהופעות בלבד.
הענף בישראל.
בשנת 1981 הגיעה קבוצה מגרמניה לזכרון יעקב במסגרת חילופי נוער ספורט עם גלגל אחד. שלמה כהן קנה מהם את הגלגל והקים קבוצה בארץ בזכרון יעקב. אבי נהרי, משה בניזרי (בר-און) וניב לוי היו חלק מצוות המאמנים הראשונים בארץ. בהמשך הקים ווילי וקסלר מועדון נוסף בחיפה בשיתוף עם מחלקת הספורט של עיריית חיפה. בשנת 1987 נערך מופע גלגלים רחב היקף על ידי שלמה כהן בכינוס הפועל ה-14, אשר כלל 60 גלגלים.
בישראל ישנם כיום כ-350 ספורטאים המתאמנים בהתעמלות גלגלי ענק. מועדוני הספורט המרכזיים בארץ נמצאים בזכרון יעקב, חוף הכרמל, קריית טבעון ובתמרת. קבוצות האימון בארץ מחולקות לפי גיל (הגילאים בענף 9–30) ורמה (מתחילים שנה ראשונה עד אליפות עולם). בענף ספורט זה הביאו ספורטאי הקבוצות הישגים טובים לישראל בתחרויות ובאליפויות עולם. אלוף ישראל החל משנת 2005 הוא עידו לביטוב.
באליפות העולם שנערכה בשיקגו בשנת 2013 זכו ספורטאי נבחרת ישראל לנוער ב-3 מדליות. אורי מילבאור זכה במדליית זהב בקטגוריית "ישר".
משתנה מקרי גאומטרי
מחשבות הן חופשיות
המחשבות חופשיות
Random House
חארקיב
Bertelsmann
ברטלסמאן
בורה מילוטינוביץ'
וליבור "בורה" מילוטינוביץ' (בסרבית: Велибор Бора Милутиновић; נולד ב-7 בספטמבר 1944) הוא כדורגלן עבר סרבי, ומאמן כדורגל בהווה.
את קריירת האימון החל מילוטינוביץ' בקבוצת אוניברסידד נסיונל המקסיקנית, שהיא גם קבוצותו האחרונה בקריירה כשחקן מקצועי. בין הקבוצות בהן שיחק, נמנות פרטיזן בלגרד, מונקו וניס.
מילוטינוביץ' הוא המאמן היחידי בהיסטוריה שאימן 5 נבחרות שונות במונדיאל: מקסיקו (1986), קוסטה ריקה (1990), ארצות הברית (1994), ניגריה (1998) וסין (2002). כמו כן, הוא היחיד שהצליח להעלות 4 נבחרות שונות מעבר לסיבוב הראשון של המונדיאל. הנבחרת היחידה עמה כשל במשימה זו היא סין, ב-2002.
בעקבות הצלחתו הרבה, זכה לכינוי 'קוסם' (Miracle Worker), כינוי שהוענק לו לראשונה על ידי נשיא ההתאחדות לכדורגל של ארצות הברית. ב-2009 אימן מילוטינוביץ' את עיראק, והעלה אותה לגביע הקונפדרציות.
בנוסף, אימן מילוטינוביץ' את נבחרות ג'מייקה, הונדורס ואת קבוצות הכדורגל אודינזה, ניו יורק רד בולס, ואל-סאעד מקטר.
מילוטינוביץ' הוא בן למשפחת כדורגלנים מוכרת בסרביה. בורה ושני אחיו: מילוס ומילורד, שיחקו יחדיו
בפרטיזן בלגרד. כיום מתגורר במקסיקו סיטי. נשוי לאישה מקסיקנית, ובעל אזרחות מקסיקנית.
ניידות חב&quot;ד
ניידות
ניידות, ניעות או מוביליות היא היכולת לנוע ממקום למקום או ממצב למצב.
מור פארק
מור פארק (באנגלית: Moore Park) הוא פרוור בסידני. מור פארק מנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney), וענייניו הכספיים מנוהלים על ידי קרן הניהול של מור פארק וסנטניאל פארק. מור פארק הוא אחד מהפרוורים הבודדים בסידני שאינו כולל בתי מגורים (דוגמה אחרת היא אווליי).
גאוגרפיה.
מור פארק ממוקם דרומית לפדינגטון, וגובל ממזרח בסנטניאל פארק ממערב בסארי הילס ווטרלו ובדרום בקנזינגטון. הפארק טרפזי בצורתו, עם בסיס קטן מדרום ובסיס רחב יותר מצפון, ולאורכו מצפון מערב לדרום מזרח עוברת דרך ראשית אחת, שדירת אנזאק.
היסטוריה.
פארק מור נקרא על שם צ'ארלס מור, ראש עיריית סידני בין השנים 1867–1869, שדרש כי שטח קרקע באזור יוקצה לרווחת התושבים. שטח של כ-4 קמ"ר הוקצה לבסוף על ידי המושל לאכלן מקוורי בשנת 1810, בזמנו בעיקר כדי לשמש אדמת מרעה.
ב-1879 הוקם בפרוור גן החיות הראשון בעיר, על שטח של 28,000 מ"ר בקירוב. בשנת 1917, כשגן החיות התרחב מעבר לגבולותיו המקוריים ל-60,000 מ"ר, הוא הועבר למיקום חדש בדרום הגדה הצפונית, ונחנך מחדש כגן החיות טורונגה. במקום בו היה גן החיות הוקם בית ספר לנערות ב-1920, וב-1928 הוקם לצידו בית ספר לנערים.
בשנת 1886 היה מור פארק זירת פשע, כשבמקום בוצע אונס קבוצתי אכזרי. לאחר חקירה והעמדה לדין, תשעה גברים נידונו למוות ומתוכם עלו לגרדום ארבעה.
תרבות.
שתיים מזירות הספורט הגדולות בסידני מצויות במור פארק: אצטדיון הכדורגל של סידני ומגרש הקריקט של סידני. ליגת הראגבי הלאומית של ניו סאות' ויילס מחזיקה במשרדים מנהליים בפארק, כמו גם שתי ליגות ראגבי זוטרות ממנה.
במור פארק נמצא הורדרן פביליון, אולם אירועים המוניים המושכר לצרכים שונים, בעיקר משחקים. בפרוור מצוי גם מגרש גולף גדול, מגרשי טניס ומגרשי כדורת דשא.
במור פארק נמצאים שניים מבתי הספר היוקרתיים ביותר באזור סידני רבתי: בית הספר לנערים של סידני, ובית הספר לנערות של סידני.
מור פארק, ניו סאות' ויילס
כריסטוגרמה
ארבעת האוונגליסטים
זאב וולטר לאקוויר
נשר דו-ראשי
דו ראשי
חנוך רינות
חנוך רינות (1 במרץ 1911 - 18 בפברואר 1995) היה איש חינוך ישראלי, כיהן כמנהל הכללי של עליית הנוער וכמנכ"ל משרד החינוך בשנות ה-60 של המאה ה-20.
חייו.
רינות נולד כחנוך רינהולד בפולין. בגיל שלוש עבר עם משפחתו לווינה ובגיל חמש עשרה לברלין. בשנת 1932 היה בין שבעת החותמים על פרוטוקול ייסוד תנועת "עזרה לנוער יהודי" של רחה פריאר. בפברואר 1934 עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ עין חרוד כמדריך של קבוצה של כשישים נערים ונערות בני 15-16, שהייתה הקבוצה הראשונה של עליית הנוער בניהולה של הנרייטה סאלד. בהמשך היה מפקח בעליית הנוער והמנהל החינוכי של עליית הנוער. בשנת 1947 הוא הקים וניהל כפר נוער של עליית הנוער במחנות המעפילים בקפריסין. בשנת 1953 הוציא לאור ספר בשם "נוער בונה ביתו" על עבודתו בעליית הנוער.
באוקטובר 1960 התמנה למנכ"ל משרד החינוך על ידי אבא אבן. בתקופת כהונתו, לאור יחסיו הקרובים עם צרפת והיותו יו"ר האגודה לידידות ישראל-צרפת, הגביר את לימודי הצרפתית בבתיה"ס בישראל. במהלך כהונתו גם החלו שידורי הטלוויזיה החינוכית בישראל. בשנת 1962 הצטרף למועצה הארצית למען התזמורת הפילהרמונית הישראלית. לפי גרסה אחת, בפברואר 1964 עמד מאחורי ההחלטה שלא לאפשר ללהקת הביטלס להופיע בישראל באומרו ש"לבושם ותסרוקתם, שירם דיבורם ותנועותיהם מבליטים זרות ומוזרות. ... היגררות זו של המוני בני נוער אחרי אליליהם מוכיחה כי קיים חלל בנפש הצעיר ושיממון ביומו ובערכיו".
אולם לסיפור זה יש הרבה גרסאות, וברשימת האחראים להחלטה הנ"ל לפי גרסאות אלה נמנים זלמן ארן, ועדת הכספים, האמרגן גיורא גודיק ועוד. יוסי שריד ייחס בעבר סיפור זה לאביו, יעקב שריד.
בינואר 1967, לאור חילוקי דעות בינו לבין השר זלמן ארן בעיקר על רקע רצונו של השר להאיץ את קצב מיזוג הגלויות, התפטר מתפקידו. לאחר ההתפטרות שהה בשליחות חינוכית בארצות הברית לעמוד מקרוב על מצב החינוך היהודי בארץ זו. באוגוסט 1967 נתמנה ליועץ לענייני חינוך, הכשרת שליחים ומחקר ליושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית. בתפקידו זה הוא ניהל מחקר של ראיונות עם מתנדבים שהגיעו לישראל לסייע לה בתקופה שלאחר מלחמת ששת הימים. בשנת 1968 הוא כיהן כחבר מליאת רשות השידור.
נפטר בפברואר 1995.
טיפות על אבנים לוהטות
טיפות על אבנים לוהטות (בצרפתית: Gouttes d'eau sur pierres brûlantes) הוא סרט דרמה צרפתי משנת 2000 בבימויו של פרנסואה אוזון. הסרט מבוסס על מחזה בשם זהה, "Tropfen auf heisse Steine", שכתב ריינר ורנר פאסבינדר בהיותו בן 19, ושלא הועלה מעולם.
הסרט מציג את סיפורן של ארבע דמויות בגרמניה של שנות השבעים, הקשורות זו בזו דרך מערכות יחסים מורכבות של אהבה ותשוקה, אשר במרכזן סיפור אהבה בין איש עסקים מזדקן לבין צעיר בן 19 שזונח למענו את ארוסתו. הסרט מעביר ביקורת על ההתחסדות והצביעות שבהן מנהלים אנשים קרובים את מערכות היחסים שלהם, והוא בעל אופי תיאטרלי ומחולק למערכות.
עלילה.
מערכה ראשונה.
איש העסקים בן ה-50 ליאופולד (ברנאר זִ'ירוֹדוֹ) מגיע לביתו ביחד עם פרנץ (מאליק זידי), אותו הכיר זה עתה. פרנץ לא בטוח מדוע בדיוק הלך עם ליאופולד לביתו היות שהוא אמור היה להיפגש עם ארוסתו אנה, אך הוא מסכים להצעתו של ליאופולד לשתות עמו מספר משקאות והם מתחילים להכיר זה את זה. פרנץ משתף את ליאופולד בכך שהוא לא בטוח אם הוא באמת אוהב את אנה ושהוא לא נהנה מהסקס עמה, ושהוא מוצא הנאה גדולה יותר מקריאת ספרים, תיאטרון והנאות חיים אחרות.
ליאופולד שואל אותו אם הוא קיים אי פעם יחסי-מין עם גבר, ופרנץ עונה שלא, אך מספר כי היה לו חלום שבו גבר לבוש במעיל נכנס לחדר השינה שלו ושוכב איתו. ליאופולד מספר לפרנץ כי למרות שהיה נשוי במשך שנים רבות לאישה, הוא תמד מצא הנאה גדולה יותר ביחסים עם גברים. השניים מתנשקים וליאופולד מורה לפרנץ להתפשט ולהיכנס למיטתו. לאחר מכן הוא מופיע במפתן חדר המיטה, לבוש במעיל, על מנת לשחזר את חלומו של פרנץ.
מערכה שנייה.