פארקר חזר לסאות'המפטון ב-1937. כשהגיע למועדון ניתן לו תקציב להבאת שחקנים חדשים, והוא שאף לבנות סגל שחקנים שיוביל את המועדון להעפלה מהליגה השנייה. במשך שתי עונות הוא הוציא 9,000£ על שחקנים חדשים, והביא את הקיצוני בילי בייוויס, השוער סם וורהרסט והקשר המרכזי בילי דודג'ין. אולם, ההחתמה החשובה ביותר הייתה של טד בייטס מנוריץ' סיטי, שהוביל את סאות'המפטון בחזרה לליגה הראשונה. תוכניותיו של פארקר לחיזוק סאות'המפטון נעצרו כתוצאה מפריצת מלחמת העולם השנייה ב-1939. הוא המשיך כמנהל-מאמן בשנות המלחמה הראשונות, ואימן הרכבים שהתבססו בעיקר על שחקנים אורחים. ביוני 1943 הוא התפטר מתפקידו כתוצאה מסכסוך עם הנהלת המועדון, והחל לעבוד במספנות סאות'המפטון כמבקר ספינות מטעם לוידס של לונדון.
בין 1955 ל-1957 הוא אימן את נוריץ' סיטי פעם נוספת, אך הפעם הוא לא זכה להצלחה והמועדון סיים בתחתית הליגה.
פארקר חזר לעבודתו כמבקר ספינות עד ליציאתו לפנסיה ב-1962. זמן קצר לאחר פרישתו ביקש ממנו טד בייטס (שהתמנה בינתיים לתפקיע המאמן של סאות'המפטון) לעבוד עבורו כמאתר כישרונות במשרה חלקית. מאוחר יותר פארקר הפך למאתר כישרונות במשרה מלאה, והחזיק במשרתו זו עד לעזיבתו ב-1975.
תפילת השליח פאולוס
יהושע ברזילי
יהושע ברזילי (אייזנשטט) (בלארוס, 1855 - שווייץ, 1918), סופר ופעיל ציוני.
תולדות חייו.
נולד בבלארוס, אז בתחומי האימפריה הרוסית. היה חבר בתנועת חובבי ציון ועלה לארץ ישראל בשנת 1881, לאחר שנה שב לרוסיה והיה בין מייסדי הארגון החשאי בני משה (יחד עם אחד העם), שדגל בהכשרת הנהגה של יחידי סגולה להנהגת העם ולמימוש תחייתו המדינית בארץ ישראל.
ב-1890 שב לארץ ישראל עם הגרעין המייסד של "בני משה", עבד בבנק אפ"ק (ממנו פוטר משום שהעניק אשראי ללקוחות בניגוד לכללי הזהירות המקובלים ותוך העדפת שיקולים ציוניים על פני שיקולים מסחריים) ושימש כמזכיר ועד חובבי ציון ביפו. בתפקידיו אלה הרבה לנסוע בארץ ישראל, בעיקר במושבות החדשות, והיווה כתובת לפניות מתיישבים. בשנים 1894-1895 היה הספרן של שערי ציון. זמן קצר לאחר עלייתו עבר להתגורר בירושלים.
יהושע ברזילי היה סופר פורה, משוררה של חיבת-ציון המעשית. הוא כתב סיפורים קצרים רומנטיים מלאי-חן מהווי החיים בארץ ישראל, חלק גדול מהם התפרסם מעל גליונות "הצבי", עיתונו של אליעזר בן-יהודה. כמו כן פרסם (יחד עם יהודה גור) ירחון בשם "מכתבים מארץ ישראל" שהופץ בקרב חברי "בני משה" ברוסיה בין השנים 1893–1895. בחלק גדול מכתביו מנה את השנים לפי המניין לחורבן הבית. הוא השתמש גם בשמות העט "בית הלוי" ו"בר-לי".
היה חבר ובעל ברית של מנחם אוסישקין ותמך בו במאבקיו נגד תוכנית אוגנדה, נגד התערבות הברון רוטשילד במושבות, בעד העלאת חשיבותה ומעמדה של ירושלים בחשיבה הציונית ובעד החדרת השפה העברית כלשון לאומית רשמית. מכתביו לאוסישקין נפרשים על פני שנים רבות ומהווים תיעוד חשוב אודות המשברים והמאבקים שפקדו את עולי העלייה הראשונה בעיקר בשנים 1900–1911. יחד עם אוסישקין הקים את אגודת "חובבי ירושלים" לקידום היישוב היהודי בירושלים עליה נמנו הרב ראי"ה קוק, ר' בנימין, קדיש סילמן, דוד ילין, בוריס שץ, יצחק בן-צבי ורחל ינאית בן-צבי ועוד. הוא אף ערך מחקרים לגבי הרכב החברה בירושלים בת זמנו ושקד על תוכניות לשיפור תנאי המחיה באמצעות עבודה.
בשנות מלחמת העולם הראשונה נאלץ, כמו רבים מעולי העלייה הראשונה, לגלות מן הארץ ועבר לשווייץ, שם נפטר ב-1918, וכעבור שבע שנים, הועלו עצמותיו ונטמנו בהר הזיתים.
תפילת פאולוס
תפילת פאולוס היא טקסט שהופיע בראשית קודקס יונג מספריית נאג' חאמאדי. ככל הנראה מדובר בתפילה שנוספה לקודקס לאחר שיתרת חלקיו כבר נכתבו. בדומה ליתר חלקי הקודקס, התפילה נכתבה בקופטית אולם כותרתה היא ביוונית - ככל הנראה השפה המקורית של הטקסט.
חסרים בטקסט ששרד שתי השורות הראשונות שלו.
תוכן התפילה.
מדובר בטקסט מאוחר, פסאודוגרפי המשויך לשליח פאולוס אולם ללא ספק לא נכתב על ידו. ככל הנראה מדובר בטקסט שנכתב על ידי מאמין גנוסטי, והוא שונה מהתמות של איגרות פאולוס המקוריות.
מלומדים סבורים כי הטקסט נכתב על ידי ולנטינוס בשל הביטויים המופיעים בו והמאפיינים את כתביו - ואם אכן כך אזי התפילה נכתבה בין השנים 130 ל-160.
יורווינגס
יורווינגס (בגרמנית: Eurowings) היא חברת תעופה זולה גרמנית שבסיסה נמצא בדיסלדורף.
החברה היא חברת בת של לופטהנזה.
היסטוריה.
החברה הוקמה ב-1992 כאיחוד של שתי חברות תעופה קטנות מנירנברג ומדורטמונד, היא החלה לפעול בינואר 1994, כשהיא מפעילה מטוסי ATR 42 ו-ATR 72.
בשנת 2001 קנתה חברת לופטהנזה חלק ראשון מהחברה ובשנת 2006 מעלה את החזקותיה ל-49% מהחברה עם אופציה לרכישת השאר. החברה מפעילה את טיסותיה תחת המותג לופטהנזה רגיונל עד שנת 2014, בה בוצע שינוי ארגוני מקיף בכל קבוצת לופטהנזה. החברה מותגה מחדש כחברת תעופה זולה, והחלה להפעיל מטוסי איירבוס A320 שהועברו אליה מחברת האם במקום מטוסי הCRJ9000 שהפעילה עד אז. בשנת 2015 מוזגה לתוכה חברה בת אחרת של לופטהנזה- ג'רמנווינגס, וכן החלו בהפעלת טיסות ארוכות טווח המבוצעות על ידי חברת סאן אקספרס גרמניה. בשנת 2017 רכשה לופטהנזה חלק ניכר מנכסיה (מטוסים וחלונות המראה) של חברת אייר ברלין שהפסיקה את פעילותה באותה התקופה. נכסים אלו לצד אלפים מעובדי החברה נוספו לפעילות חברת יורווינגס..
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018:
לחווא
לחווא (בבלארוסית וברוסית: Лахва; בפולנית: Łachwa; ביידיש: לאַכװע) היא עיירה בבלארוס. הגטו שהיה בה, גטו לחווא, היה מראשוני הגטאות שהתמרדו נגד הנאצים בשואה.
לחווא ממוקמת כ-200 קילומטר מדרום למינסק וכ-80 קילומטר ממזרח לפינסק, צפונית לביצות פריפייט.
היסטוריה.
השם לחווא מופיע לראשונה באמצע המאה ה-16 כשם של אחוזה פרטית גדולה, בבעלות משותפת של משפחות האצולה רדזיוויל וקישזקא בדוכסות הגדולה של ליטא. החווה עסקה בעיקר בדיג, בציד ובייעור, ומעט מאוד בגידול דגן, בשל האופי הביצתי של האזור. ב-23 במרץ 1588 חולקה האחוזה בין הנסיך רדזיוויל ויאן קישזקא, והעיירה, המאוזכרת בהסכם החלוקה ככפר, נכללה בחלק של רדזיוויל. החל מפברואר 1593 מתייחסים המסמכים אל לחווא כאל עיירה. מסמך גביית מיסים משנת 1596 מונה שבעה בתים בכיכר העיר, 60 בתים נוספים, 20 משכנות עוני, שני בעלי אומנות, 4 דיירים ללא בקר, 4 סוחרים וטחנת קמח אחת.
בסוף המאה ה-16 הוכללה לחווא בשתי מחוזות שונים, שניהלו התדיינות משפטית על השליטה בעיירה. בשנת 1600 הכריע המלך זיגיסמונד השלישי כי העיירה תכלל במחוז נובוגרודק. העיירה הייתה חלק מפולין עד החלוקה השנייה של פולין בשנת 1793 אז הועברה לשליטת האימפריה הרוסית. בשנת 1918 הועברה העיירה לידי גרמניה בחוזה ברסט-ליטובסק, אולם בעקבות תבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה, וכתוצאה מהמלחמה הפולנית-סובייטית, נכללה לחווא במחוז פולסיה של פולין. בשל קרבתה לגבול הסובייטי (15 קילומטר בלבד), נשלטה העיירה בידי משמר הגבול הפולני. ב-17 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה על ידי צבא ברית המועצות, בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. שבועיים לאחר תחילת מבצע ברברוסה, ב-8 ביולי 1941, נכבשה העיירה על ידי הוורמאכט. לאחר מלחמת העולם השנייה, בהתאם להסכמות ועידת יאלטה, נכללה לחווא בתחומי בלארוס, למרות מחאות הפולנים.
הקהילה היהודית.
מרד גטו לחווא.
ב־3 בספטמבר 1942, כשהתברר לראשי היודנראט כי בהוראת הגרמנים חפרו איכרי הסביבה בקרבת העיירה בורות, הם הבינו את המשמעות והורו על התקוממות. למפקד המרד מונה יצחק רוחצ'ין, מפקד בית"ר בעיירה. ראשי היודנראט, דב לופטין וישראל דברסקי, החלו להצית בתים. במקביל התנפל רוחצ'ין, כשבידו גרזן, על חייל גרמני וניפץ את גולגולתו. גטו לחווא היה ראשון הגטאות שמרדו ברוצחים הנאצים.
כ־650 יהודים נהרגו בלחימה או באש הלהבות. עוד כ־500 נלקחו אל הבורות החפורים ונורו שם. גדר הגטו נפרצה, וכ־1,000 יהודים הצליחו לברוח. רוחצ'ין נורה ונהרג כשקפץ לתוך נהר. מרבית הבורחים התגלו והוצאו להורג. רק כ־100 הצליחו להצטרף לפרטיזנים שביערות, ורובם שרדו את המלחמה.
ואסיליס ספאנוליס
ואסיליאוס (ואסיליס) ספאנוליס (ביוונית: Βασίλειος "Βασίλης" Σπανούλης; נולד ב-7 באוגוסט 1982 בלאריסה, יוון) הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בעמדות הרכז והקלע וכיום מאמן את פריסטרי אתונה מליגת העל היוונית. גובהו 1.93 מטר.
ספאנוליס היה ידוע כשחקן שמתעלה ברגעי ההכרעה במשחקים חשובים ונחשב לדעת רבים לאחד מקלעי הקלאץ' הגדולים בכדורסל האירופי במאה ה-21.
קריירה.
ספאנוליס החל את קריירת הכדורסל בילדותו עם קבוצת הילדים של אא"ל 1964 מלאריסה, ושיחק שם משנת 1994 עד 1998. הוא החל את הקריירה המקצועית שלו לאחר שערך את משחק הבכורה שלו בעונת 1998/99 במשחק מול אייגלאו, כבר בגיל 16.
כאמור, ספאנוליס החל את הקריירה המקצועית והבוגרת שלו במדי אא"ל לאריסה. במשך שלוש עונותיו בקבוצה שיחק בליגת המשנה היוונית. במדי אא"ל לאריסה זכה בגביע הליגה השנייה של עונת 2000/01.