ב-16 באוגוסט 2001 הלך לעולמו פלויד ספנס, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של קרוליינה הדרומית, ובעבר הבוס של וילסון. בעקבות זאת התקיימו בחירות מיוחדות אל בית הנבחרים, בהן התמודד וילסון. לימים סיפר וילסון כי ספנס התקשר אליו על ערש דווי ממיטתו בבית החולים ודחק בו להתמודד לקונגרס. בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית – התחרות האמיתית במעוז רפובליקני זה – גרף וילסון 75% מקולות הבוחרים. ביום הבחירות המיוחדות ב-18 בדצמבר 2001 נבחר להשלים את שארית כהונתו של ספנס עם 73% מהקולות. בשנת 2002 נבחר לתקופת כהונה מלאה אחרי שגרף 84%. ב-2004 הוזכר כמועמד אפשרי לסנאט של ארצות הברית כמחליפו של הסנאטור הפורש פריץ הולינגס, אך וילסון בחר להתמודד לקדנציה שנייה בבית הנבחרים. מאז נבחר אחת לשנתיים לתקופות כהונה נוספות.
בשידור חי משנת 2002 של תוכנית האירוח "C-SPAN Washington Journal", וילסון ועמיתו לקונגרס בוב פילנר דנו בנשק להשמדה המונית במלחמת עיראק. כשפילנר ציין כי ארצות הברית סיפקה לעיראק "נשק כימי וביולוגי" בשנות ה-80 של המאה ה-20, וילסון הצהיר שטענה זו מומצאת ואמר לפילנר: "השנאה הזו לאמריקה של אנשים מסוימים היא פשוט מקוממת, ואתה צריך להתגבר על זה"; לאחר מכן, בהצהרות לעיתונות, התנצל וילסון על דבריו. במרוצת השנים נתן וילסון את חסותו לעשרות הצעות חוק הנוגעות לגיוס ושימור מורים ואנשי חינוך, בטיחות אש בקמפוסי קולג', דרגות חיילי המשמר הלאומי של ארצות הברית, חימוש טייסי חברות תעופה, זיכויי מס למאמצים, זיכויי מס לתורמי איברים וסוגיות שונות הקשורות בכוחות המזוינים של ארצות הברית. החל מינואר 2006 שמונה הצעות חוק להן היה שותף התקבלו כחוקים בידי מליאת בית הנבחרים. וילסון הוא תומך נלהב באיסור פדרלי על פוקר מקוון, ובמהלך כהונתו קידם חוקים האוסרים הימורים באינטרנט.
ב-9 בספטמבר 2009, במהלך נאום מצב האומה של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בפני ישיבה משותפת של בתי הקונגרס האמריקאי, צעק וילסון אל עבר הנשיא, שתיאר את חזונו לרפורמה במערכת הבריאות: ראש סגל הבית הלבן, רם עמנואל, פנה מיד לחברי קונגרס רפובליקנים בכירים ותבע מהם לאתר המתפרץ (תחילה לא היה זה ברור באופן מידי כי וילסון הוא זה שהתפרץ לנאום) ולהפציר בו להתנצל מיד. מחוקקים משתי המפלגות גינו את ההתפרצות של וילסון, בהם ג'ון מקיין הרפובליקני. מאוחר יותר באותו היום התנצל וילסון בהצהרה לעיתונות, התנצלות אותה קיבל הנשיא אובמה. חרף התנצלותו בפני הנשיא אובמה, דרשו הדמוקרטים בבית הנבחרים שיתנצל באורח רשמי בפני בית הנבחרים עצמו, אך וילסון מיאן. ב-15 בספטמבר אישרה מליאת בית הנבחרים "החלטת גינוי" (resolution of disapproval) נגד וילסון, ברוב 240 תומכים מול 179 מתנגדים.
בדצמבר 2020 נמנה וילסון בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
דירקטורט (צרפת)
דירקטורט או דירקטוריון (בצרפתית Directoire מהמילה directeur = מנהל) היה ועד מושל בן חמישה חברים - הקרויים "דירקטורים" - שניהל את הרפובליקה הצרפתית הראשונה בין 2 בנובמבר 1795 ל-9 בנובמבר 1799. בהיסטוריה של צרפת מכנים לעיתים דירקטורט את התקופה שבין פיזור הוועידה הלאומית (הקונבנט הלאומי) ב-26 באוקטובר 1795 (4 ברימר לפי לוח השנה המהפכני בצרפת) להפיכה של הגנרל נפוליאון בונפרטה ב-9 בנובמבר 1799 (18 ברימר לפי לוח השנה המהפכני). אלו נחשבות גם ארבע השנים האחרונות של המהפכה הצרפתית..
המושב הקבוע של הדירקטורט נמצא בארמון לוקסמבורג בפריז. משטר הדיקטורט הונהג אחרי סוף הטרור על ידי רפובליקנים מתונים, חברי הוועדה הלאומית ה"תרמידורית". משטר זה התבסס על הבורגנות שהתעשרה בעקבות ספקולציות עם נכסי האומה והאסינייאטים. הוחזרה זכות הבחירה התלויה ברכוש ואורגנו על יסוד זה בחירות לשני בתים חוקקים חדשים:מועצת חמש המאות ומועצת הוותיקים.
מחד גיסא הייתה שאיפה ליציבות חברתית אך מאידך גיסא הוחלט לקיים כל שנה בחירות לשליש ממושבי הגוף המחוקק ובחירות לאחד או שניים מהדירקטורים.
בשנתיים הראשונות התמקד הדירקטורט בלשים קץ לזוועות של שלטון הטרור היעקוביני. נעצרו ההוצאות להורג ההמוניות והוקלו האמצעים נגד הכמרים והמלוכנים הגולים. המועדון הפוליטי היעקוביני נסגר ובשנת 1796 השלטון מחץ התקוממות מזוינת מתוכננת על ידי היעקובינים ועוד אחת של המהפכן הטרום-קומוניסט פרנסואה-נואל באבף שנודע כ"גראכוס באבף" ("קנוניית השווים"). אחרי גילוי קשר מלוכני שבו היה מעורב הגנרל ז'אן-שארל פישגרי, גברה השפעת היעקובינים בבתים המחוקקים והם החמירו את אמצעי הדיכוי נגד הכנסייה והמלוכנים המהגרים. הם תפסו שני מושבים נוספים בדירקטורט וגרמו לקרע כואב בהנהגה.
נגד האויבים הפוליטיים השתמש הדירקטורט בעונשי הוצאה להורג וגירוש לעבודות פרך בגיאנה הצרפתית. הדירקטורים נחלו פעמים חוזרות אכזבה מהבחירות השנתיות ופנו מספר פעמים להפיכות על מנת לשמור על שלטונם. כך קרה למשל ב-18 פרוקטידור בשנה החמישית למהפכה כשהמלוכנים הפכו לרוב במועצות המחוקקות. הושמעו קריאות חוזרות לשינוי חוקת השנה השלישית. בשנת 1799 אחד מהתומכים בשינוי, האב עמנואל-ז'וזף סיאייס, נבחר כדירקטור וכעבור זמן קצר נמנה עם יוזמי ההפיכה ב-18 ברימר שהדיחה את משטר הדירקטורט והחליפה אותו בקונסולט שבמרכזו עמד נפוליאון בונפרטה.
בימי הדירקטורט נמצאה צרפת במלחמה מתמדת נגד קואליציות זרות שכללו את הממלכה המאוחדת, האימפריה ההבסבורגית ("אוסטריה"), ממלכת פרוסיה, ממלכת נאפולי, האימפריה הרוסית, שוודיה והאימפריה העות'מאנית. בתקופה זו סיפחה צרפת את דרומן של ארצות השפלה או בלגיה, שהייתה עד אז חלק מהאימפריה ההבסבורגית, את הגדה השמאלית של הנהר ריין וחלק גדול מאיטליה, שנכבש על ידי בונפרטה תוך כדי קרבות בעיקר עם האוסטרים. הדירקטורט הקים עשרות "רפובליקות אחיות" קיקיוניות באיטליה, בשווייץ ובהולנד שחתמו על איחוד מכסים עם צרפת. הערים והמדינות שנכבשו נדרשו לשלוח לצרפת סכומים עצומים של כסף, כמו כן אוצרות אמנות שאכלסו את מוזיאון הלובר החדש בפריז. מעבר לים נכבשה מרטיניק, הוקמו מחוזות בקולוניות הצרפתיות והוכרז מאבק בעבדות. צבא בפיקודו של בונפרטה יצא למסע נועז למצרים וניסה לכבוש אותה. הוא פלש גם לארץ ישראל העות'מאנית, שנודעה אז כחלק מ"סוריה העות'מאנית" אך נבלם על ידי הטורקים הנתמכים על ידי הבריטים, במצור על עכו. הדירקטורט דיכא התקוממות מחודשת של המלוכנים בחבל הצרפתי של ואנדה. הניסיון לתמוך במרד האירי של 1798 ובהקמת רפובליקה אירית נכשל.
בפנים הדירקטורט הקים מנהל נרחב, הפעיל מדדים כלכליים, הקים מוסדות חינוך ותעשיות. תקופת הדירקטורט הייתה עידן של תסיסה תרבותית ושל שחרור האמנויות שבאו לידי ביטוי באופנת "המופלאים" וה"מדהימות" (ה"אנקראיאבל" וה"מרווייז") ובסגנון "דירקטורט" בריהוט ובאמנויות הקישוט. הוקל על פרקטיקת האמונות הדתיות: הכמרים המרדנים המשיכו להיות נעצרים ולפעמים מוצאים להורג, אולם הצלבים חזרו לשימוש, בתי הספר הכנסייתיים פתחו מחדש את שעריהם והקהל חזר לפקוד את המיסות בכנסיות, אף על פי שבאופן כללי האמונה הדתית פחתה.
הכלכלה הייתה במשבר ממושך. בהתחלה אוצר המדינה היה ריק. המטבע מנייר - האסיניאטים - ירדו הרבה בערכם והמחירים עלו. הדירקטורים עצרו אז את הדפסת האסיניאטים והחזירו ערך למטבע. אבל החלטה זו עוררה משבר אחר: צנחו המחירים והמשכורות, והתחולל מיתון
אורניתופטר
אוֹרְנִיתוֹפְּטֶר (הלחם מיוונית: "אוֹרְנִיס" – ציפור ו-"פֶּטְרוֹן" – כנף) הוא כלי טיס המייצר עילוי באמצעות נפנוף בכנפיו. לרוב כלי טיס אלה הם קטנים יחסית, בערך בסדר גודל של עופות, ומשמשים כטיסנים כתחביב וככלי טיס בלתי מאוישים זעירים. אורניתופטרים מאוישים אינם נפוצים. הם מונעים על ידי מנועי בוכנה קטנים או בכוח השרירים של הטייס.
בול חג המולד
אגנס קרלסון
אנדריאה (זמרת מקדונית)
אנדריאה קואבסקה (; נולדה ב-14 בפברואר 2000), ידועה בשמה הפרטי אנדריאה, היא זמרת מקדונית, ונציגת מקדוניה הצפונית באירוויזיון לשנת 2022 בטורינו, איטליה.
ביוגרפיה.
אנדריאה קואבסקה נולדה ב-12 בפברואר 2000 בסקופיה, בירת מקדוניה הצפונית, לאב פרופסור באוניברסיטה ולאם פיזיקאית. בגיל 5 עברה עם הוריה לניו יורק שבארצות הברית, שם החלה להתפתח אהבתה למוזיקה.
בשנת 2020 החלה קואבסקה לפעול באופן מקצועי, תחת שמה הפרטי בלבד, אנדריאה, והוציאה לאור מספר סינגלים. ב-28 בינואר 2022 הוכרז כי קואבסקה היא אחת המשתתפות בקדם המקדוני לאירוויזיון, "Za Evrosong 2022", עם השיר "Circles". ב-4 בפברואר 2022 התגלה כי זכתה בקדם במקום הראשון עם 20 נקודות. ב-12 במאי 2022 ביצעה אנדריאה את "Circles" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי.
לודוויג דס קודרה
מרכז צ'ו טאי פוק בינהאי טיינג'ין
צ'יאנג ראי (מחוז)
מחוז צ'יאנג ראי (בתאית: เชียงราย) הוא המחוז צפוני ביותר בתאילנד. בירת המחוז נקראת גם כן צ'יאנג ראי.
המחוז גובל במיאנמר מצפון, בלאוס ממזרח, במחוז פאיאו מדרום, במחוז למפאנג מדרום-מערב ובמחוז צ'יאנג מאי ממערב.