השימוש באיוואסקה נוגע בכל היבטי החיים. משפיע על החיים לפני הלידה ולאחר המוות, בקיום הארצי, בבריאות ובחולי. כך גם על היחסים הבין אישיים, או בין הכפרים והשבטים, בשלום ובמלחמה, בבית ובמסע, בציד ובחקלאות. למעשה, אין היבט של חיים או מוות, ערות או שינה, שבהם הסם אינו ממלא תפקיד חיוני, אם לא מכריע.
השימוש באיוואסקה נפוץ בעיקר במדינות דרום אמריקה והשימוש הרפואי רווח גם במרכזים עירוניים.
תועלות.
השימוש באיוואסקה הוכיח את עצמו כיעיל למטרות טיפוליות ורפואיות שונות. המרכיבים הכימיים של איוואסקה עולים בקנה אחד עם תרופות שנמצאות כבר בשימוש לטיפול פסיכיאטרי בדיכאון. הטיפול באיוואסקה נמצא יעיל במיוחד בדיכאון חזרתי וכזה העמיד לטיפול תרופתי. נדרש עדיין מחקר נוסף כדי לאפשר את השימוש באיוואסקה אך מעמדו הלא חוקי במדינות רבות מעכב את ביצועו.
אחד השימושים באיוואסקה הוא בטיפול במכורים לסמים. שיטות הריפוי המסורתיות משולבות בפגישות פסיכותרפיה פרטניות וקבוצתיות וכן פיקוח רפואי מערבי. יש עדות שטיפול זה הביא לשיעור הצלחה משמעותי בעבודות השיקום, הפחית את התלות והתשוקה לסמים, וכן נמצא כי שימוש מתמשך באיוואסקה הפחית את תסמיני הדיכאון, החרדה והבהלה.
ראיונות עם אנשים שעברו טיפולים באיוואסקה מעידים על כך שהטיפול סייע להם להיגמל מסמים, קיצר את התהליך, הפחית את התלות, ועזר להם להבין באופן אינטרוספקטיבי את הסיבות להתמכרות שלהם, וכן אפשר להם לעבד סוגיות פסיכולוגיות אתן התמודדו.
מחקרים שונים מעידים כי איוואסקה מסייע בשיפור התפקוד הקוגניטיבי, ביצירתיות ובהתמודדות עם אבל. אחרים מראים כי האיוואסקה יכול להציע יתרונות טיפוליים עבור הפרעות הקשורות לתגובות נוירו־דלקתיות. השפעותיו הופכות שיקוי זה לאסטרטגיה טיפולית מבטיחה למחלות נוירולוגיות, פסיכיאטריות וכן לכאב. נוירו־דלקת היא אחד המנגנונים הפתו־פיזיולוגיים העיקריים במספר מחלות נוירולוגיות ופסיכיאטריות, כולל מחלות ניווניות כרוניות ומחלות הקשורות לפציעה חריפה, כולל איסכמיה מוחית, טרשת נפוצה, מחלת אלצהיימר, מחלת פרקינסון וטרשת אמיוטרופית צידית (ALS). במחקרי מבחנה נמצא גם כי החומרים הפעילים באיוואסקה מעורבים בנוירוגנזה, וכן הם משמשים כחומרים שמגנים על התאים מפני מוות ומסייעים בצמיחה של תאי עצב.
מחקר שבדק את ההשפעה של שימוש ארוך טווח באיוואסקה על בריאות הנפש מנקודות מבט שונות (אישיות, פסיכופתולוגיה, נוירופסיכולוגיה, עמדות חיים ורווחה פסיכו-סוציאלית) לא מצא עדות לשינויים פתולוגיים באף אחד מהתחומים שנחקרו. יתר על כן, משתמשי איוואסקה הראו נוכחות נמוכה יותר של סימפטומים פסיכופתולוגיים בהשוואה לקבוצת ביקורות. הם הפגינו הישגים טובים יותר במבחנים נוירופסיכולוגיים, השיגו ציונים גבוהים יותר ברוחניות והראו הסתגלות פסיכו-סוציאלית טובה יותר.
מחקרים עם מתנדבים בריאים הראו גם כי איוואסקה אינה מייצרת סבילות, ולכן אין צורך להעלות את המינון כדי להשיג את ההשפעות הרצויות, אשר יחד עם השפעות ההקאה, מגנים על הצרכנים מפני מנת יתר.
אף על פי שישנם כמה מקרים המתארים סימפטומטולוגיה פסיכיאטרית אצל משתמשים באופן קבוע בהקשרים פולחניים, נראה כי מספרם נמוך מהשכיחות של בעיות פסיכיאטריות באוכלוסייה הכללית. כמו כן נמצא ששימוש מתמשך באיוואסקה הביא משתתפים רבים בטקסים של כנסיית UDV להפסיק להישתמש באלכוהול ובסמים אחרים, לאחר שהחלו להשתתף בטקסים בכנסייה. כך שניתן לומר כי איוואסקה פועלת כגורם מגן מפני צריכה של אלכוהול וסמים אחרים ויכולה להביא לעלייה באיכות החיים.
מחקר שנערך בהולנד ופורסם ב-2022, מעיד על כך שבהשוואה לנתונים על הולנדים נורמטיביים, משתתפים קבועים בטקסי איוואסקה הראו רווחה כללית טובה יותר, פחות מחלות כרוניות או כאלה שקשורות לאורח חיים, יותר פעילות גופנית ותזונה מאוזנת יותר. המשתתפים השתמשו בפחות אלכוהול, ולמרות שהם השתמשו בסמים לא חוקיים יותר מהאוכלוסייה הכללית, הם לא דיווחו על נזקים נלווים. המאמר מסכם מחקרים קודמים המעידים כי הלוצינוגנים עשויים לקדם התנהגויות בריאות ועשויות להפחית את הסיכון לפתח "מחלות אורח חיים" כגון סוכרת, כולסטרול גבוה ולחץ דם, התורמים לסבל אישי, תמותה מוקדמת ולעלויות בריאות הציבור. כמו כן נמצא, שהסיכויים נמוכים יותר לעודף משקל או השמנת יתר, ואפילו סרטן.
סכנות.
על פי המחקר הפרמקולוגי שנערך על איוואסקה עד כה נמצא כי השימוש בו בטוח במידה סבירה, אך עדיין לא ידוע על ההשפעות הרעילות האפשריות של איוואסקה על נשים בהריון ובילדיהן, וכן על פוטנציאל הרעילות של צריכה לאורך זמן על מבוגרים ומתבגרים. ככל הנראה צריכה ארוכת טווח אינה רעילה לבני אדם אך יש צורך במחקר נוסף לפני שניתן יהיה לחוות דעה מוחלטת לגבי ההשפעות הרעילות האפשריות ובמיוחד אצל נשים בהריון וילדיהם.
נטילת איוואסקה יכולה להעלות את קצב הלב ולחץ הדם בפרק הזמן שנמצאים תחת השפעתה, מה שעלול לגרום לתופעות לוואי מסוכנות לחולי לב, לחץ דם וכלי דם. כך גם לחולי כליות וכבד משום רגישותם למעכבי MAO. מעולם לא דווח על מקרה מוות בניסוי קליני. הסיכוי למות מהשיקוי נמוכה משום שכבר במינונים נמוכים הוא גורם להקאות. עם זאת יש עדויות לכך, ששימוש מופרז במשקה יכול לגרום להרעלת סרוטונין. אך אין עדות כזו לגבי המשתתפים בטקסי איוואסקה. שימוש בתרופות פסיכיאטריות מסוימות בחודשים שלפני הטקס עלול אף הוא לגרום להרעלת סרוטונין. זאת מכיוון שמעכב ה-MAO הנמצא בשיקוי האיווסקה גורם לאי ויסות הסירוטונין, ואילו תרופות פסיכיאטריות (כגון משפחת SSRI) מעלות את רמת הסירוטונין, מה שגורם לתופעה המסוכנת של עודף סרטונין.
היו דיווחים על כמה מקרי מוות הקשורים להשתתפות בטקס איוואסקה, אך ככל הידוע, המוות נגרם בגלל מחלות לב לא מאובחנות, אינטראקציות עם תרופות אחרות (כמו תרופות פסיכיאטריות ונוגדות דיכאון, תרופות לפרקינסון, לשיעול, להרזיה ועוד) או שימוש בסמים אחרים וכך גם בניקוטין. היו גם כן דיווחים מוגבלים על תגובות אלרגיות.
לבטא-קרבולינים שנמצאים באיוואסקה יש פוטנציאל ליצור אינטראקציה מסוכנת עם תרופות אחרות כגון, אמפטמינים ו-MDMA (אקסטזי), כמו גם תרופות נוגדות דיכאון וחרדה. כמו כן, ידוע שישנן אינטראקציות עם מזונות שונים שעלולות לגרום לבעיות. בעיקר, מזונות המכילים כמות גבוהה של טיראמין (). מזונות מותססים או מעובדים עם חיידקים, שמרים ומלח. וכן עם מוצרים עתירי חלבונים ומוצרי סויה ופול.
אף על פי שבמחקרים שונים נמצא, שאפיזודות פסיכוטיות הן נדירות בעקבות שימוש באיוואסקה ולאלה המדווחות נמצא רקע פסיכיאטרי קודם, הקשר הסיבתי בין השימוש באיוואסקה להופעת אפיזודות פסיכוטיות לא תמיד ברור. על כן, אנשים עם היסטוריה אישית או משפחתית של הפרעות פסיכוטיות שונות צריכים להימנע מצריכת איוואסקה. עם זאת מכיוון ששיקול הדעת תחת השפעת הסם נפגע המשתמש יכול להיפגע במצבים מסוימים אם אין השגחה של מרפא מנוסה.
סכנה אפשרית במקרים בהם מוסיפים למשקה צמחים אחרים שטרם נחקרו. בכל מקרה אין להשתמש בשיקוי לצורכי בילוי וללא ליווי של אנשים מיומנים היטב בטיפול והשלכותיו. תיירות האיוואסקה שהתפתחה בשנים האחרונות הביאה להופעתם של נוכלים חסרי הכשרה בטיפול וריפוי וללא הידע הנדרש, שמונעים מרווח קל, משום שתיירים מוכנים לשלם סכומים גבוהים עבור ההתנסות עם איוואסקה. נכון להיום, יש עדיין חששות עזים, דעות קדומות ופחדים לגבי השימוש בחומרים פסיכדליים. נטילת איוואסקה היא תובענית מדי מבחינה פסיכולוגית, מאתגרת מדי מבחינה פיזית ועל כן, לא סביר שהמשקה יהפוך לסם פנאי.
חוקיות.
מכיוון שהאיוואסקה מכילה את התרכובת הפסיכואקטיבית דימתילטריפטמין (DMT), חוקיות השימוש בה שזורה בחוקיות השימוש ב-DMT. ה-DMT מופיע באמנה של האו"ם על חומרים פסיכוטרופיים משנת 1971, ולפיכך מדינות רבות כוללות אותו גם בחקיקה הלאומית שלהן. למרות זאת, המועצה הבינלאומית לבקרת סמים (INCB ), שהוא גוף בקרה מעין-משפטי ליישום אמנות הסמים של האו"ם, הצהיר במספר הזדמנויות כי איוואסקה - כמו גם צמחים פסיכו-אקטיביים אחרים - אינו נתון לפיקוח בינלאומי. כך גם האלקלואידים הקיימים בגפן בניסטריופסיס קאפי אינם נתונים לפיקוח בינלאומי. עם זאת אין הסכמה כללית בין שופטים וגורמי אכיפת החוק בעולם לגבי חוקיות האיוואסקה.
עד שנות השישים של המאה העשרים השימוש ב-DMT היה חוקי ברחבי העולם ועל כן גם המחקר בתחום באותן שנים היה פורה מאוד. אך בסערת התרבות והפוליטיקה של התמורות של שנות השישים הסוערות בארצות הברית (השימוש בקנאביס ובסמי פנאי אחרים בקרב צעירים, הפגנות על איכות הסביבה, זכויות נשים, צעדות זכויות אזרח ובמיוחד הפגנות נגד מלחמת וייטנאם) הן נחשבו כגורם לתסיסה חברתית. האקלים החברתי, שאפשר את השימוש והמחקר על סמים פסיכדליים, השתנה. תשומת הלב התקשורתית הופנתה, באופן בלעדי כמעט, לצד האפל של החומרים הפסיכדליים (טריפים רעים, התפרצויות פסיכוטיות, פלשבקים והתאבדויות). ההתלהבות האדירה שליוותה את הסמים הללו עד אז, פינתה את מקומה לבהלה מוסרית. הממסד הגיב בחקיקת חוקים חדשים שהגבילו את השימוש ואת יכולתם של החוקרים לחקור את התרופות, משום שמקורות המימון פסקו לתמוך במחקר. עם תום העשור הפכו הסמים הפסיכדליים, אשר עד אז היו חוקיים לגמרי במקומות רבים, לבלתי-חוקיים בעליל בארצות הברית ובהמשך לכך ברוב מדינות העולם.