תחילה לקח שיעורים פרטיים בציור, אך משנת 1884 למד באקדמיה לאמנויות במינכן. בשנת 1887 הוא נסע לפריז ולמד עם מיהאי מונקאצ'י, מאוחר יותר הוא הפך לעוזרו. בתחילה הציור שלו הראה השפעה של מונקאצ'י, שאת סגנונו הוא חיקה. במהלך שהותו בצרפת התוודע גם למגמות סגנון חדשות. בשנת 1892 עבר לניי-סיר-סן עם חבר סקוטי. לאחר שחזר הביתה, הציג תערוכה בבודפשט בשנת 1900 ואחר כך התיישב בבית ברחוב פה (Fő) בקאפושוואר בשנת 1902. בשנת 1906, בתערוכת האוסף של חברת Kálmán Könyves, הוא הציג 318 עבודות לציבור ההונגרי.
הוא היה חבר מייסד בקבוצת ה"אימפרסיוניסטים ונטורליסטים הונגריים" (MIÉNK) והשתתף גם בתנועה המערבית. הוא חזר לצרפת לביקור בעת שפרצה מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914. הוא נעצר בפריז כאזרח מדינת אויב וגורש להונגריה, בשנת 1915 הגיעה לביתו בקאפושוואר שרכש ב-23 ביולי בשנת 1908, בשם וילה-רומא, שם המשיך בעבודתו. בנוסף לציור, הוא גם תכנן וייצר חלונות זכוכית. בשנת 1912 הוא ייצר את חלון הזכוכית הגדול של מוזיאון ארנסט. אשתו השנייה הייתה בודריון לזרן (Baudrion Lazarine) ובנו המאומץ היה ד"ר מרטין רוברט, שלימים ירש את וילה-רומא.
יצירתו.
הוא נחשב לנציג הטוב ביותר של הפוסט-אימפרסיוניזם והאר נובו בהונגריה. ציורו מאופיין בעולם עשיר של צבעים, קווים מסוגננים ודקורטיביות. בעשור הראשון של המאה ה-20 צייר תמונות בטכניקת פסטל משובחת. הוא הציג את חיי העיירה הקטנה בעבודותיו, והדוגמה הטובה ביותר לכך היא הסדרה שהציגה את דוד פיאצ'ק. הוא פיתח סגנון ייחודי משלו שכינה "תירסי", כשהוא מורח את צבע השמן בדמוי כתמי כותנה, כדמויות טלאי על קרטון. סגנון זה דומה ביותר לפוביזם ולפוינטיליזם, עם צבעים מרצדים מגוונים. בתקופתו המאוחרת צייר דיוקנאות ודיוקנאות עצמיים דרמטיים. כשגר בווילה-רומא, לעיתים קרובות ראו אותו מצייר לא בסטודיו שלו, אלא בפארק הווילה, בקרב משפחתו, חבריו ובעלי החיים.
לאחיו הצעיר, אדן, היה תפקיד משמעותי בהפצת שאיפותיו החדשניות של אחיו הגדול כבר מגיל צעיר. הוא היה בעל חוש אמנות מפותח כעובד רכבת ותמך באחיו האמן בכל אשר יכול היה. כמנהל תחנה, קידם את עבודותיו של יוז'ף במסגרת יכולתו הכספית המוגבלת אמנם, אך עם הזדמנויות נסיעה חינמיות בלתי מוגבלות שלו, ויצר אוסף אמנות איכותי מאוד בקפושוואר. בתערוכה שארגן הוצגו עבודותיו של ריפל-רונאי בין השמות הגדולים כמו פאל סיניאי מרשה, קארוי פרנצי, יאנוש וסרי או קארוי קרנשטוק.
ניתן לקשור כעשרת אלפים עבודות לשמו של ריפל-רונאי, אך חלקן נהרסו או נעלמו, ורבים מציוריו נמצאים באמריקה או במקום לא ידוע. במאי 2016 נחשפה עבודה חדשה שלו באוסף פרטי בטרנסילבניה: תמונת פסטל המתארת את המשורר אנדרה אדי.
מיגל ברנרדו
מיגל אנחל ברנרדו דואטו (בספרדית: Miguel Ángel Bernardeau Duato; נולד ב-12 בדצמבר 1996) הוא שחקן ספרדי, אשר זכה להצלחה עולמית בזכות השתתפותו בסדרה "אליטה".
קורות חיים.
ברנרדו נולד בוולנסיה, ספרד ב-12 בדצמבר 1996. הוא בנם של מפיק הטלוויזיה, מיגל אנחל ברנרדו מאסטרו והשחקנית, אנה דואטו. יש לו אחות צעירה, בשם מריה ברנרדו דואטו, גם היא שחקנית.
לאחר לימודי התיכון, נסע לארצות הברית ללמוד משחק בסנטה מוניקה קולג' ולאחר מכן המשיך את לימודי המשחק באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
קריירה.
בשנת 2016 קיבל את תפקידו הראשון כשחקן אורח בסדרת הדרמה "Cuéntame cómo pasó"; בה משמש אביו כמפיק ואימו משחקת שם כאחת הדמויות הראשיות. בשנת 2017 שיחק בסרט הקומדיה "חתונה על תנאי" לצדם של חאווייר קמארה וג'ורג'ינה אמורוס.
בשנת 2018 זכה ברנרדו להכרה ולהצלחה עולמית בזכות תפקידו הראשי בתור גוזמן נונייר אוסונה, בסדרה "אליטה" של נטפליקס. ברנרדו המשיך לשחק בסדרה עד העונה הרביעית של הסדרה.
כמו כן, השתתף בשלל סדרות טלוויזיה כדוגמת ""Inhibidos" ו"Sabuesos"".
בשנת 2020 התארח בסדרת הדרמה המשפטית "קארונטה" ברשת אמזון פריים וידאו. בשנת 2021 גילם את דמותו של אינאקי בסדרה ""Todo lo otro"; אחת הסדרות הספרדיות הראשונות בשירות הסטרימינג של HBO Max. באותה שנה שיחק בסרט הדרמה הספרדי-גרמני "Josefina"" בדמותו של סרחיו לופז.
בשנת 2022 ישחק ברנרדו בסדרת הדרמה והמסתורין הגרמנית "1899"; אודות קבוצה של מהגרים אירופאים שעוזבת את לונדון על ספינת קיטור במטרה להתחיל חיים חדשים בעיר ניו יורק, אך כאשר הם נתקלים באוניית מהגרים אחרת שנסחפת על פני הים הפתוח, הם מגלים שהם נקלעו לסיוט בל ישוער. הסדרה עתידה לעלות לפלטפורמות של נטפליקס בסוף שנת 2022.
בשנת 2023 ברנרדו עתיד לככב בתפקיד הראשי בסדרה המוזיקלית "La última" בדיסני+, לצדה של בת זוגו איתנה.
חיים אישיים.
מאז נובמבר 2018, הוא יוצא עם הזמרת-יוצרת הספרדייה, איתנה. הם עברו לגור יחד בספטמבר 2021, בבית בשווי 750,000 יורו במדריד.
פרארי 296 GTB
פרארי 296 GTB (באנגלית: Ferrari 296 GTB) היא מכונית ספורט היברידית פלאג-אין במרכב קופה, בעלת שתי מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי פרארי משנת 2022. היא נחשפה ב-24 ביוני 2021, וב-28 ביוני 2021 החלו ההזמנות לישראל, שיווקה בישראל החל ב-11 במאי 2022, עם מחיר של 2.9 מיליון שקל, אחד שנמסר ללקוח ועוד 7 הזמנות.
היא המכונית היחידה של פרארי המשתמשת במנוע V6 צילינדרים לאחר רכבי הדינו של שנות השישים והשבעים. היא מתחרה במקלארן ארטורה היברידית.
עיצוב.
העיצוב החיצוני הוא נקי ועדין, משלב ספורט ויוקרה, העיצוב החיצוני גם מעוצב בהשראת פרארי רומא ופרארי SF90 סטרדלה ופרארי F8 טריבוטו. עיצוב הפנים הוא עיצוב GT, המשלב יוקרה וספורט, פנים המכונית כולל טכנולוגיות מתקדמות, לוח מחוונים דיגיטלי גדול, הגה חדש עם כפתורים מכניים ומשטחי מגע.
מפרט טכני.
ה-GTB 296 כוללת מערכת הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע בנזין V6 צילינדרים בנפח 3.0 ליטרים המספק כ-663 כוחות סוס עם מנוע חשמלי המספק כ-167 כוחות סוס, שני המנועים יחד מספקים 830 כוחות סוס ב-8,300 סיבובים לדקה ומומנט מרבי של 75.4 קילוגרמים ב-6,250 סיבובים לדקה. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 7.45 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 25 קילומטרים עד למהירות של 125 קמ"ש. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של מעל 330 קילומטרים לשעה. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 6.4 ליטר לכל 100 ק"מ.
פרארי 296 GTS.
היא גרסת הקבריולה לגרסה הבסיסית, היא נחשפה ב-19 באפריל 2022. היא כוללת את אותה מערכת הנעה. הגג המתקפל הקשיח מורכב משני חלקים קלי משקל ופתיחה חשמלית של הגג דורשת 14 שניות בלבד וניתן לעשות זאת עד למהירות נסיעה של 45 קמ"ש. מנגנון הגג מוסיף למשקל הדגם 70 ק"ג כך שהמשקל העצמי היבש של הדגם עומד על 1,540 ק"ג.
רנטה מאורו
רנטה מאורו' (באיטלקית: Renata Mauro; 17 במאי 1934 - 28 במרץ 2009) הייתה מנחת טלוויזיה איטלקייה.
ביוגרפיה.
מאורו נולדה במילאנו, מגיל צעיר החלה לעסוק באמנויות הבמה וגם למדה שירה ופיתוח קול, ב-1962 הופיע במחזה הערב אימפרוביזציה שהועלה בתיאטרון, היא הנחתה את אירוויזיון 1965 שנערך בנאפולי. ב-1967 הנחתה את פסטיבל סן רמו. .
ב-1958 הופיע בסרט "The Naked Maja" ​העוסק בצייר פרנסיסקו דה גויה, ב-1961 הופיעה בסרט "Il relitto" שהוצג בפסטיבל קאן, ב-1963 הופיע בתפקיד קטן ללא קרדיט בסרט "Il giorno più corto" המהווה פארודיה לסרט היום הארוך ביותר.
אסון קריסת הבניין בסרפסייד
אסון קריסת הבניין בסרפסייד התרחש ב-24 ביוני 2021 בשעה 1:25 בלילה, ובו קרס חלק גדול מבניין מגורים בן 12 קומות בסרפסייד, פרוור של מיאמי, שבפלורידה.
מהריסות הבניין חולצו בהדרגה, במשך כחודש, 98 הרוגים ו-11 פצועים. ביניהם יהודים רבים.
הגורם לנפילת הבניין לא נקבע באופן וודאי. הגורם העיקרי שנחקר הוא שקיעה מתמשכת של חלקי הבטון שהחזיקו את הבניין, בחניון צמוד הקרקע מתחת ליחידות הדיור, עקב חדירת מים. הבעיות דווחו ב-2018 וצוינו כ"גרועות הרבה יותר" באפריל 2021. תוכנית של 15 מיליון דולר של עבודות תיקון אושרה לפני הקריסה, אך לא יצאה לפועל. גורמים אפשריים נוספים כוללים שקיעת קרקע, פלדת חיזוק לא מספקת ושחיתות במהלך הבנייה.
רקע.
האזור נחשב פופולרי בקרב תיירים המגיעים לחופי הרחצה הרבים של העיר. בשכונה שבה עמד הבניין קיימת קהילה יהודית גדולה.
בניין המגורים, מגדלי שמפליין דרום (באנגלית: Champlain Towers South), הוקם בשנת 1981 בעיירה סרפסייד, שמצפון למיאמי ביץ', לחוף האוקיינוס האטלנטי, על ידי היזם נתן רייבר (1927–2014), יהודי מקנדה. הבניין הוא חלק מקומפלקס של שלושה בנייני מגורים, שכולל גם את מגדלי שמפליין צפון, שנבנה אף הוא ב-1981, ומגדלי שמפליין מזרח, שנבנה ב-1994. כל אחד מהמבנים הוא בן 12 קומות ובצורת האות L. בבניין שקרס היו 136 דירות, בנות 1–4 חדרי שינה. הבניין היה בנייה חדשה ראשונה בסרפסייד לאחר הקפאת הבנייה בשנות ה-70 של המאה ה-20 עקב בעיות בתשתיות המים והביוב בעיירה. הבניין שוכן סמוך למרכז חב"ד. כ-90% מבעלי הדירות בבניין הם יהודים.
בשנת 2018 התריע מהנדס על שגיאה תכנונית במבנה ונזק שנגרם לו, ובעקבות זאת תוכנן שיפוץ של הבניין, אך זה לא יצא לפועל עד הקריסה.
בשנת 2021 בוצעו בבניין בדיקות בטיחות, בעקבות 40 שנים להקמתו.
האסון.