בשנת 1977, פחתה באופן ניכר כמות הזרעים והגרעינים באיי גלאפגוס בעקבות בצורת. הציפור, שהייתה רגילה לאכול זרעים קטנים ורכים, נאלצה לאכול זרעים גדולים וקשים. כתוצאה מכך, לאחר שני דורות נצפתה עלייה של 10% בגודל המקור של צאצאי הציפורים ממין זה.
פרוש קרקעי קטן
פָּרוּש קרקעי קטן (שם מדעי: "Geospiza fuliginosa") הוא מין של ציפור מקבוצת פרושי דרווין. ציפור זו אנדמית לאיי גלאפגוס. מזונה העיקרי הוא זרעים קטנים, וכמו כן היא ניזונה מטפילים אשר נמצאים על עורם של צביי גלאפגוס ושל איגואנות האזור.
אוכלים
אוכלים הוא מחזהו האחרון של יעקב שבתאי (1977). המחזה מופיע בקובץ המחזות "כתר בראש ואחרים".
רקע למחזה.
המחזה מבוסס על פרשת כרם נבות היזרעאלי המסופרת במלכים א' (וגם במלכים ב' ). אחאב מלך ישראל ביקש מנבות, שיתן לו את כרמו, מכיוון שהוא קרוב לביתו והוא רוצה להפכו לגן ירק ובתמורה יתן לו כסף או כרם טוב ממנו. נבות סירב לתת את נחלת אבותיו למלך. אחאב שב לביתו "סר וזועף" ומספר את המאורע לאשתו איזבל, והיא אומרת לו שהיא תפתור את הבעיה. איזבל מסדרת לאחאב משפט ושמה בו עדי שקר, שטוענים שנבות קילל את אלוהים ואת המלך, נבות מואשם ומוצא להורג בסקילה. אחאב הולך לקחת את הכרם, אולם שם מחכה לו אליהו הנביא, השואל אותו "הרצחת וגם ירשת" ואומר לו: "במקום אשר לקקו הכלבים את דם נבות, ילוקו הכלבים את דמך גם אתה." והוא מנבא אסונות שיבואו על ממלכתו, מה שאכן קרה בימי אחזיה, בנו של אחאב.
העלילה וגישת המחזאי.
המחזה של שבתאי נכתב בשנת 1977, מיד לאחר המהפך הפוליטי ששם קץ להגמוניה הפוליטית בת 28 השנה של מפלגת העבודה, ששררה מאז ראשית ימיה של המדינה, והביא לעלייתה של מפלגת הליכוד לשלטון. המחזה הועלה לראשונה כעבור שנתיים על במת תיאטרון החאן.
"אוכלים" עוסק במה שהמספר המקראי אינו מרחיב עליו את הדיבור: כיצד חמס אחאב את כרמו של נבות - מי רקח את המזימה, מדוע היא נעשתה וכיצד היא בוצעה. שבתאי מתמקד בנבות ובצמד יועצי המלך שמכשירים את השרץ בשליטתה המניפולטיבית של איזבל.
ניתן לראות את גישתה של איזבל בדברים שהיא אומרת למלך במחזה: "ממלכה חייבת מפעם לפעם להיות מרושעת ולדרוך למישהו על האצבעות בלי רחמים, כדי שיידעו שהיא קיימת". היא גם מסבירה את הסיבה הפוליטית לביצוע המעשה: "זה לא הכרם – זה הכתר! אם לא תיקח, ייקחו ממך!". כלומר לקיחת הכרם היא צעד פוליטי שמטרתו הפגנת כוח וויתור עליו הוא מפגן של חולשה שמערער את מעמדו של המלך בעיני העם.
עלילת מחזהו של שבתאי מתרחשת אצל שולחן האוכל בארמון המלך. הגיבורים סובאים כיד המלך, פעולה פרוזאית ויומיומית, שנהפכת למרכז, על-מנת להדגיש את מנעמי השלטון והקלות שבה נחתכים לכאן או לכאן ענייני הממלכה החשובים מכל.
שבתאי שם בפי אליקים הכהן את הרטוריקה המתוחכמת והמזויפת שבה השלטון המקיאווליסטי דוגמת אחאב נוקט על-מנת להכשיר את העוולות הבלתי מוסריות שהוא מעולל: "נבות חייב להפר את החוק, מפני שאם אותו נבות לא יפר את החוק אז הממלכה תפר את החוק, אבל הממלכה לא יכולה להפר את החוק, מפני שהפרת החוק היא מעשה של אי-צדק, והממלכה חייבת לעשות צדק מפני שהיא הצדק...".
הפקות.
תיאטרון החאן (1979).
המחזה הועלה בשנת 1979 בתיאטרון החאן בבימויו של אילן רונן, מנהלו האמנותי של התיאטרון. מעצבת התפאורה והתלבושות הייתה מרים גורצקי, מעצב התאורה היה קן טבצ'ניק. בתפקידים הראשיים כיכבו ששון גבאי כנבות ועליזה רוזן כאיזבל. בהצגה שיחקו גם אהרון אלמוג, אבינועם מור חיים, אבי פניני, שלום קינן, יוסי קינן, אורי אברהמי, סוהיל חדאד, חיים פרמונט, רקדנית בטן: אמירה.
שבתאי נסער מכך כשצפה בהצגה ונוכח לדעת שסצנות שלמות הוסרו ממנה.
תיאטרון גשר (1999).
ההצגה הועלתה בפעם השנייה בתיאטרון גשר ב-6 בינואר 1999, בבימויו של יבגני אריה.
מחבר המוזיקה היה אבי בנימין, מעצב התפאורה אלכסנדר ליסיאנסקי, מעצבת התלבושות ולנטינה קומולובה, מעצב התאורה אבי-יונה בואנו (במבי) ומעצבת התנועה מרינה בלטוב.
השחקנים
תיאטרון חאן (2011).
ההפקה השלישית של המחזה הועלתה לראשונה בתיאטרון החאן ב-26 במרץ 2011, בבימויו של מיכאל גורביץ', עם תפאורה הכוללת תמונה גדולה של מתחם הולילנד בירושלים.
עיצוב התפאורה והתלבושות נעשה בידי פרידה קלפהולץ-אברהמי, ועיצוב התאורה נעשה בידי רוני כהן. ההצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית הקומדיה בשנת 2012.
מיכאל גורביץ' נקט במספר שינויים ותוספות שלא היו קיימות במחזה. במחזה לא מופיע מעשה הרצח עצמו ואילו בהצגה גורביץ' הוסיף סצנה בה רואים כיצד אחאב ויועציו הורגים את נבות במו ידיהם.
גורביץ' גם הגדיל את תפקידו של המשרת במחזה, שהיה במקור קטן יחסית ולא הוציא מילה מפיו. בהצגה של גורביץ' מצטט המשרת פסוקים מהטקסט המקראי המגוללים את סיפורו של כרם נבות.
השחקנים:
תיאטרון הקומץ בבאר שבע( 2022).
הפקה חדשה של המחזה, בביום רועי בש שגם משחק את תפקיד אחאב. את המוזיקה כתב אלכסנדר פיש.
השחקנים:
איזבל - נטע לי קוזנצוב
אחאב - רועי בש
אליקים - דני שפירא
שמעי - שימי ביטון
נבות - אלכסנדר פיש
חזית הדרום במלחמת יום הכיפורים
מוטי מלכה
מרדכי (מוטי) מלכה (נולד ב-10 באוגוסט 1953) היה ראש עיריית קריית מלאכי (2003–2012).
התפטר מתפקידו לאחר שהורשע בעבירות מין בעובדות תחתיו.
ביוגרפיה.
מלכה נולד בקזבלנקה שבמרוקו. בשנת 1956, בגיל 3, עלה עם משפחתו לישראל והתיישבו במושב תירוש שליד בית שמש. למד בבית הספר היסודי במושב ולאחר מכן למד בבית הספר התיכון "אבן העזר".
בשנת 1971 התגייס לצה"ל, שירת בחטיבת הצנחנים ועבר שם קורס פיקוד. לאחר זמן מה עבר לחיל השריון ושירת כקצין לוגיסטי ולאחר מכן חתם קבע בחטיבת גבעתי. בשנת 1997 השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
את דרכו הפוליטית החל כחבר במועצת העיר קריית מלאכי. ב-28 באוקטובר 2003 הוא ניצח בבחירות את ראש העירייה המכהן ליאור קצב ונבחר לראש עיריית קריית מלאכי מטעם הליכוד.
לאחר הקמת מפלגת קדימה בראשות אריק שרון הצטרף מלכה למפלגה. בנובמבר 2008 הקים רשימה עצמאית שהתמודדה בבחירות לעירייה. מלכה נבחר לראשות העירייה והרשימה זכתה בארבעה מושבים במועצת העיר.
ב-9 במאי 2012 נעצר מלכה יחד גברים נוספים, בחשד שאנס עובדת בעירייה. כמו כן, העלתה המשטרה חשדות נגדו בנוגע לקבלת שוחד, מרמה והפרת אמונים. הוא הושעה מעבודתו על ידי משרד הפנים, וממלא מקומו בעירייה, חיים שטיינר, מונה על ידי מועצת העיר לכהן כראש העירייה עד ינואר 2013. לאחר כשבועיים ממועד מעצרו, שוחרר מלכה למעצר בית במושב חצב הסמוך לקריית מלאכי. במהלך מעצרו נולד לו בן מאשתו השנייה. בינואר 2013 חתם על הסדר טיעון, לפיו הודה והורשע בהטרדה מינית של שתי נשים ועבירות על חוק התכנון והבנייה, וייענש בעבודות שירות, פיצוי למתלוננות והתחייבות שלא יתמודד על ראשות העירייה בבחירות שנערכו באוקטובר 2013. במרץ 2013 הורשע.
במאי 2013 החליפו יוסי חדאד כראש העירייה.
באותה שנה הוגשה נגד מלכה תביעת דיבה על דברים שאמר ב-2008 בתחנת הרדיו 100FM בגנות שלמה וידר, מינהלן בבית ספר תיכון. ב-2015 הושגה פשרה בתיק ומלכה הסכים להתנצל ולשלם 17 אלף ש"ח כפיצוי.
ביוני 2018 הודיע מלכה על כוונתו להתמודד בבחירות המוניציפליות הקרובות. כחודשיים לפני הבחירות הסיר מועמדותו.
כרמי
דרכו של הולל (אופרה)
דרכו של הולל (אנגלית: The Rake's Progress) היא אופרה בשלוש מערכות ואפילוג מאת איגור סטרווינסקי מבוססת על סדרה של 8 ציורי שמן באותו שם של הצייר ויליאם הוגארת, אותם ראה סטרווינסקי בתערוכה בשיקגו במאי 1947. את הלברית כתבו עבורו ויסטן יו אודן וצ'סטר קלמן.
הצגת הבכורה התקיימה בבית האופרה לה פניצ'ה בוונציה ב-11 בספטמבר 1951, בניצוחו של סטרווינסקי עצמו.
האופרה מספרת את סיפור עלייתו ונפילתו של טום רייקוול (ההולל) שנוטש את אהבת נעוריו (אן טרולאב) לטובת התענוגות של לונדון. הוא מלווה במשרתו ניק שדו שמסתבר שהוא שלוחו של השטן. המוביל אותו מאסון לאסון כשבסופו של דבר הוא מסיים את חייו בבית משוגעים.
בהצגת הבכורה העולמית של האופרה בשנת 1951 בוונציה הופיע זמר הבס היהודי-בולגרי, רפאל אריה, בתפקיד אביה של אן. את תפקיד בבה גילמה הזמרת היהודית-אמריקאית ג'ני טוראל.
זאב כרמי
זאב כרמי (12 באפריל 1884 – 13 ביוני 1964) היה מחנך, מייסד בית הספר "עממי אי" בחיפה, מנהלה הראשון של מחלקת החינוך בחיפה, חבר אספת הנבחרים ואזרח כבוד של חיפה.
ביוגרפיה.
כרמי נולד בעיירה חוּדיאקי (Худяки) שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה), יישוב קטן בפרוור מרוחק מהעיר צ'רקאסי שבפלך קייב, במשפחה חסידית, בנו של הרב ר' זלמן, רב העיירה. להוריו נולדו עשרה ילדים, מהם נותרו שבעה בחיים. מגיל ארבע למד בכמה "חדרים", ולאחר שסבל מעונשי המלמד ואביו, למד אצל אמו, שלימדה אותו את ידיעת העברית.