כאשר יישומים צריכים להרחיב את הליבה, למשל כדי להאיץ את עיבוד הרשת, ioctl מספק דרך נוחה לגשר בין קוד מרחב המשתמש לתוספי ליבה. תוספי ליבה יכולים לספק מיקום במערכת הקבצים שדרכו מספר קריאות ioctl יכולות להשלח ולתכנת את התוסף מבלי להוסיף קריאות מערכת.
יישומים.
יוניקס.
קריאת ioctl הופיעה לראשונה בגרסה 7 של יוניקס, stty ששונה לשם. קריאת ioctl מקבלת כפרמטרים :
הליבה בדרך כלל שולחת ioctl ישירות אל מנהל ההתקן, המפענח את מספר הבקשה והנתונים.
לחלק ממערכות יוניקס, כולל לינוקס, יש מוסכמות המקודדות בתוך מספר הבקשה את גודל הנתונים שיש להעביר למנהל ההתקן, כיוון העברת הנתונים וזהות מנהל ההתקן המיישם את הבקשה. בין אם מתקיימת מוסכמה כזו ובין אם לאו, הליבה ומנהל ההתקן משתפים פעולה כדי לספק קוד שגיאה אחיד ליישום.
Win32.
מערכת DeviceIoControl המקבילה ל ioctl ב- Win32 מעבירה כפרמטרים:
ישנם 4 מצבי פעולה מוגדרים, המשפיעים על אבטחת מנהל ההתקן -
חלופות.
ממשקי קריאה אחרים.
התקנים יכולים להיות מקושרים למרחב המשתמש על ידי קריאות מערכת נוספו, אם כי גישה זו אינה נפוצה. במערכות יוניקס, קיימים ממשקים נוספים בשימוש נפוץ, למשל fcntl (קיצור של "file control") ו - setsockopt (קיצור של "set socket option")
Netlink.
Netlink הוא מנגנון לתקשורת בין תהליכים (IPC), שנועד להיות יורש ל ioctl ולספק גמישות רבה יותר.
התעמלות אמנותית באולימפיאדת טוקיו (2020) – קרב רב אישי
תחרות ההתעמלות האמנותית באולימפיאדת טוקיו (2020) – קרב רב אישי התקיימה במרכז ההתעמלות אריאקה בטוקיו, יפן, כאשר ההכשרה התקיימה ב-6 באוגוסט והגמר התקיים למחרת, ב-7 באוגוסט.
פורמט התחרות.
התחרות כללה את סבב המוקדמות ואת הגמר עצמו. לאחר שלב המוקדמות, נבחרו עשר המתעמלות דינה אוורינה, ארינה אוורינה , לינוי אשרם, אלינה הרנסקו , אנסטסיה סאלוס, מילנה בלדסארי, ניקול זליקמן, בוריאנה קליין, ויקטוריה אונופריינקו וקריסטינה פורניצ'נה להתמודד זו כנגד זו בגמר.
במהלך הגמר, ביצעו המתעמלות ארבעה מקצים (כדור, חישוק, קלאבים וסרט), והציונים נספרו וחוברו לסכום סופי.
מחלוקת ברוסיה על תוצאות הגמר.
דינה אוורינה מרוסיה שהפסידה ללינוי אשרם מישראל בתחרות הקרב רב בהתעמלות האמנותית ובכך רוסיה סיימה לראשונה ללא מדליית זהב בענף זה מאז 1996, טענה לקיפוח מצד צוות השיפוט, טענה שנתמכה גם על ידי הוועד האולימפי הרוסי ומשרד הספורט הרוסי, שסירבו לקבל את הפסדה של אוורינה, בייחוד לאחר שלטענתם אשרם נכשלה בתרגיל הסרט. עם זאת, הרוסים התעלמו מהעובדה שבכל ארבעת המכשירים, דרגת הקושי בתרגילים של לינוי אשרם הייתה גבוהה יותר מאשר זו של אוורינה: 0.3+ בחישוק, 0.1 בכדור, 0.7 באלות, 0.2 בסרט. סך הכל: 1.3 נקודות. בכירים רוסיים גם טענו כי אשרם לא הייתה אמורה להגיע למדליה אחרי הפלת הסרט, אך התעלמו מהעובדה שבאליפות העולם 2018, אוורינה עצמה הצליחה לזכות בזהב עם טעות כזו: על פי הכללים החדשים (שאומצו בשנת 2017, ואחת היזמות הייתה המאמנת של אוורינה, אירינה וינר), טעות כזו אינה קריטית: אם הפריט מוחזר לידיים מבלי לעשות צעד, העונש הוא 0.5 נקודות בלבד. אם לא נדרש יותר מ־1-2 צעדים כדי להחזיר אותו, מאבדים 0.7 נקודות (אשרם הייתה בדיוק במסגרת זו) ורק כשיש 3 צעדים או יותר — נקודה אחת. לכן הטענה שאי אפשר לזכות במדליית זהב, במידה והייתה הפלת מכשיר, שקרית. על כל טעות ניתן לפצות במורכבות וביצוע, כפי שעשתה אשרם.
התעמלות אמנותית באוליפיאדת טוקיו (2020) – קרב רב אישי
חברת הרשת הפדרלית
חברת הרשת הפדרלית של מערכת האנרגיה המאוחדת (ברוסית: Федеральная сетевая компания Единой энергетической системы) היא חברת אנרגיה בבעלות המדינה הממוקמת במוסקבה, רוסיה. זוהי חברת רשת ההולכה הגדולה במדינה. החברה רשומה בבורסות מוסקבה ולונדון עם 80.13% ממניותיה שמצויים בבעלות רוס-סטי.
היסטוריה.
בשנת 2001, ממשלת רוסיה ערכה רפורמה במערכת האנרגיה המאוחדת של רוסיה ליצירת רשת אנרגיה לאומית מאוחדת, הכוללת מערכת קווי תאגיד המאחדים את רוב האזורים במדינה. לצורך הפעלתה הוקמה חברת הרשת הפדרלית, בהחלטה שלאחר מכן אישרה הממשלה קריטריונים לזיהוי קווי ההולכה העיקריים של החשמל.
בנובמבר 2001, דירקטוריון מערכת האנרגיה המאוחדת הגדיר את שלבי יצירת החברה החדשה. זו הוקמה ב-25 בינואר 2002 כחברת בת של מערכת האנרגיה המאוחדת. תקציבה עמד על 127 מיליארד רובל. היא נרשמה ב-25 ביוני 2002.
ב-1 ביולי 2008, החברה הפכה לחברה עצמאית. במקביל, נוצרה חברת תפעול אחת על ידי מיזוג עם 54 חברות המפעילות מערכות העברה של שירותי חשמל אזוריים לשעבר. היא השתלטה גם על שאר הנכסים של מערכת האנרגיה המאוחדת שפורקה.
בנובמבר 2012 הועברו רוב מניות החברה (79.55%) לחברת האחזקות בשליטת המדינה רוס-סטי.
החברה מחזיקה, מפעילה ומפקחת על של רשתות הולכת חשמל ברוסיה. היא מספקת גם שירותים לשוק החשמל הסיטונאי ברוסיה. היא מחזיקה 8.57% ממניות חברת האנרגיה אינטר RAO.
על פי התקנות, ממשלת רוסיה צריכה לשלוט על לפחות 75% פלוס נתח אחד בחברה. נכון ל-31 בדצמבר 2017, היא שלטה ב-80.13% באמצעות חברת האחזקות רוס-סטי ו-0.59% באמצעות הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה ואילו 19.28% היו בבעלות בעלי מניות מיעוט. מניות אלה נסחרות באופן חופשי בבורסה במוסקבה ובלונדון.
אצטדיון נפטיאניק (אופה)
תחנת הרכבת ראש פינה – חצור
מסגד אל-ג'וואלי
מסגד אל-ג'וואלי (בערבית: مسجد الجوالي) הוא מסגד במתחם מערת המכפלה, בעיר העתיקה של חברון. מכונה גם "מסגד אברהם". המסגד נחשב לאחד המסגדים החשובים של האסלאם הסוני. הוא נמצא בתוך המבנה שמעל מערת המכפלה, וגובל בקיר הצפון-מזרחי של המתחם. דפנות המסגד נחצבו מאבן הקיר ואינם נראים מבחוץ. מסגד אל-ג'וואלי ואולמות התפילה המיועדים ליהודים במערת המכפלה צמודים זה לזה, אך השערים שבין החלקים נעולים.
תיאור המסגד.
המסגד מורכב משלוש ארקדות המחוברות באמצעות קמרונות צולבים הנתמכים על ידי עמודי אבן גדולים. כל אחד מהמעברים המקושתים מכוסה בכיפה. אולם התפילה הגדול והמפואר שבמרכז המסגד מכונה "אולם יצחק", על שם מצבת קברו של יצחק הנמצאת במרכזו. מעליו נמצאת כיפת אבן עם עיטורי מוקרנס וחלונות פסיפס. בתקופת שלטונו של תנכיז כוסה הקיר הדרומי במסגד בלוחות שיש המעוטרים בגילופים צבעוניים. בקיר זה נמצאת גומחת המחראב המצביעה על הקיבלה, ומעליו חצי-כיפת שיש.
בגומחת המחראב נמצאת טביעת רגל מוטבעת בסלע, הנחשבת על פי המסורת המוסלמית לטביעת רגלו של הנביא מוחמד. טביעות רגל דומות נמצאות במכה ובאתרים נוספים המקודשים לאסלאם.
במתחם המסגד (חרם) שני מינרטים שנבנו על ידי צלאח א-דין.
המינבר במערת המכפלה עשוי מעץ וניצב מימין למחראב. הוא מתוארך לתקופת השושלת הפאטמית ונבנה לבקשתו של באדר אל-ג'מאלי בשנת 1092. הוא הובא למסגד על ידי צלאח א-דין מאשקלון. מינבר זה נחשב למינבר העץ האסלאמי העתיק ביותר שעדיין נמצא בשימוש. הוא במצב טוב ונחשב ליצירת מופת באמנות המוסלמית.
ליד הקיר הצפוני של אולם התפילה קיים פתח המוביל לחלל תת-קרקעי במערת המכפלה, ולצידו במה עם עמודים וכותרות משיש, המיועדת לאימאם המוביל את שירותי התפילה במסגד. במה זו נבנתה בשנת 1331.
מצפון למסגד נמצאת חצר פתוחה המוקפת במבני פורטיקו. סמוך לחצר נמצא אולם תפילה נוסף, ובו מינבר שנבנה בתקופת שלטונו של ברקוק. ליד הקיר המערבי של המסגד קיים פורטיקו נוסף המשמש כאולם תפילה לנשים.
כניסת מוסלמים למסגד מתאפשרת משביל גישה בצדו המערבי של מתחם מערת המכפלה.
היסטוריה.
מערת המכפלה היא אתר מקודש ליהדות, לאסלאם ולנצרות. המוסלמים מאמינים שהנביא מוחמד ביקר בחברון במהלך המסע הלילי ממכה לירושלים כדי לחלוק כבוד לשלושת האבות הקבורים במערת המכפלה.
בתקופת האימפריה הביזנטית, במאה הרביעית, נבנתה בזיליקה מעל למערת המכפלה. במאה השביעית, לאחר הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, המבנה הוסב למסגד. בשנת 1100, לאחר מסע הצלב הראשון, הסבו הצלבנים את המסגד חזרה לכנסייה, אך עם כיבוש חברון בידי צלאח א-דין בשנת 1188 הוא הוסב שוב למסגד. צלאח א-דין שיפץ את מתחם מערת המכפלה ובנה מינרט בכל צד של החומה ההיקפית של המתחם, בסגנון סורי. שניים מתוך ארבעת המינרטים הללו שרדו עד ימינו. צלאח א-דין בנה גם את המחראב של המסגד, שכונה "מסגד אברהם".
המסגד שופץ והורחב במידה ניכרת בין השנים 1318 ל-1320, בתקופת שלטונו של הסולטאן מוחמד בן קלאוון, תחת פיקודו של סנג'ר אל-ג'וואלי, שהיה האמיר של עזה ופלשתינה, והמסגד נקרא מאז על שמו. באותה תקופה אל-ג'וואלי שיפץ והרחיב גם את המסגדים בהר הבית.
המסגד נבנה בתכנון אדריכלי חלבי. ההיסטוריון המצרי אל-מקריזי, בן המאה ה-15, מציין בכתביו כי תקרת המסגד עשויה "אבן מלוטשת להפליא".
מסגד אל-ג'וואלי נחשב לאחד המסגדים החשובים בעולם בקרב המוסלמים הסונים. עד תחילת המאה ה-20 הכניסה למתחם המסגד הותרה למוסלמים בלבד. יהודים ונוצרים הורשו להיכנס רק עד למדרגה השביעית המובילה למתחם.
לאחר מלחמת ששת הימים הפקיעה ישראל מידי הקאדי של חברון את החזקה שלו על מערת המכפלה. בשנת 1969, לאחר פיגוע טרור פלסטיני, הורה אלוף פיקוד מרכז רחבעם זאבי להרוס את המדרגות שסימלו את ההשפלה באיסור כניסת יהודים למערת המכפלה במשך מאות שנים.
לאחר שנת 1969 המשיך מסגד אל-ג'וואלי לשמש כמרכז הדתי המוסלמי של חברון. יהודים הורשו להתפלל במקום רק שעות ספורות בכל יום, ונאסרה כניסתם לאולם יצחק.