במלחמת לבנון הראשונה שימש כקצין המבצעים הגדודי, בקרב למרגלות הבופור ביום הראשון למלחמה, לאחר שנפצעו המג"ד והמ"פים, נטל מרום את הפיקוד על הכוח והוביל אותו בלחימה עד לבוא הסמג"ד, בהמשך המלחמה נתמנה למפקד פלוגה ב' בגדוד איתה לחם בביירות במשך חודשים רבים. בקיץ 1983 התמנה מרום לקצין אג"ם ביחידת שלדג תחת פיקודם של גיורא ענבר ודורון אלמוג. במסגרת השירות בשלדג מרום פיקד על מבצע משה להעלאת יהודי אתיופיה ממדבר סודאן. ב-1985 השתלם בקורס מתקדם בצבא ארצות הברית שנערך בפורט בנינג, עם שובו נתמנה לסגן מפקד גדוד 13 תחת פיקודו של משה קפלינסקי. ב 1986 יצא מרום לשנת לימודים בבית הספר לפיקוד ומטה אותו סיים בצטיינות ובסיומו נתמנה לקצין אג"מ חטיבת גולני תחת פיקודו של המח"ט גבי אשכנזי.
ב 1988 מרום פיקד על גדוד 17 בחטיבת ביסלמ"ח והוביל את קליטת נגמ"ש האכזרית בצה"ל, לאחר מכן ב-1990 פיקד על גדוד 13, בתקופתו של משה צין כמח"ט גולני, בפעילות בשיטחי איו"ש ובגבול לבנון כולל במבצע גדודי חוצה קו אדום מול הכפר קבריחא. ב 1992 יצא מרום לשנת השלמת תואר באוניברסיטת חיפה, לאחר מכן פיקד על בא"ח גולני. ב-1994 פיקד על חטיבת החרמון בשנים 1994–1996. בהמשך מונה למפקד עוצבת חירם בין השנים 1996–1998, בין היתר במבצע "ענבי זעם," אסון השריפה בוואדי סלוקי. ואסון המסוקים.תקופה מרכזית בלחימה בחזבאללה עם תקריות ואירועים רבים, שהציבו אתגרי לחימה, פיקוד ומנהיגות רבים. ב-1998 נשלח מרום עם משפחתו ללימודי תואר שני בוושינגטון מטעם צה"ל (n.d.u), שם החליף את בני גנץ. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש כמדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. בדצמבר 2000 השתחרר מצה"ל ומשמש עמית מחקר במרכז הבינתחומי הרצליה.
מרום תושב נווה אטי"ב בגולן, נשוי לקארן ואב לחמישה.
מיזם אלף הגנומים
מיזם אלף הגנומים (אנגלית: The 1000 Genomes Project) הוא מאמץ מחקרי בינלאומי לייסד קטלוג של הגנום האנושי. יעדם של המדענים היה לרצף גנומים של לפחות אלף משתתפים אנונימיים השייכים לקבוצות אתניות שונות בתוך שלוש שנים, באמצעות שימוש בשיטות ריצוף מהדור החדש. המיזם הושק בינואר 2008, ובשנת 2010 הסתיים שלב ההרצה, שתואר בפירוט בכתב העת Nature. באוקטובר 2012, הושלמו ריצופם של 1092 גנומים. מאורע זה הוכרז בפרסום ב-Nature.
המיזם מאחד צוותי מחקר רב-תחומיים ממכוני מחקר ברחבי העולם, בין היתר מהרפובליקה העממית של סין, איטליה, יפן, קניה, ניגריה, פרו, בריטניה וארצות הברית, אשר תורמים למאגר הרצפים ומשפרים את פרויקט גנום האדם, אשר זמינים לציבור הרחב במאגרי מידע חופשיים.
נתינת סקירה כוללת של השונות הגנטית בין בני האדם, ולא רק של האזורים המוכרים עד כה לעולם המדעי, מאגר זה מהווה כלי מחקר חשוב לתחומים רבים בביולוגיה, ובהם גנטיקה, רפואה, פרמקולוגיה, ביוכימיה וביואינפורמטיקה.
רקע.
מאז השלמת פרויקט הגנום האנושי, האצה במחקרים בתחומי גנטיקה של אוכלוסיות וגנומיקה השוואתית אפשרה הבנה עמוקה יותר של השונות הגנטית. עם זאת, בשנים האחרונות החלו להבין את התהליכים השונים המובילים לשונות ברמות הביטוי ובתבנית הביטוי בתוך מין מסוים ובין מינים שונים. תהליכים אלו כוללים בין היתר שינויים מבניים (מוטציות, רצפים חוזרניים (CNV), רטרואלמנטים), סניפים וברירה טבעית.
שונות גנטית בבני אדם.
הבחירה האקראית בגמטות במהלך התורשה ברבייה מינית מוביל לסחף גנטי - שוני אקראי בתדירות האללים בין דור לדור. בהיעדר השפעה חיצונית על התהליך, השונות הגנטית תאבד. ההשערה היא שתדירות הסחף הגנטי הוא ביחס הפוך לגודל האוכלוסייה, והוא עשוי להיות מואץ בתנאים מסוימים כגון במצבי צוואר בקבוק, שבו גודל האוכלוסייה מצטמצם לפרק זמן, ובמצבי אפקט המייסד (אוכלוסייה שמקורה בפרטים בודדים).
מלבד מוטציות, סניפים ושינויים מבניים נוספים כמו רצפים חוזרניים בגנום (CNV) תורמים לשונות הגנטית בבני אדם. באמצעות מערך DNA, זוהו 1500 אזורים של רצפים חוזרניים, המכסים כ-12% מהגנום וכוללים גנים, אזורי מחלה, אלמנטים פונקציונליים והכפלות מקטעים כחלק מפרויקט ה- HapMap. למרות שהתפקיד הספציפי של רצפים חוזרניים אינו ידוע, העובדה שישנם יותר רצפים כאלה מאשר סניפים מדגישה את החשיבות של החזרות בגיוון הגנטי ובאבולוציה.
חקירת השונות בגנום האנושי אוצרת בקרבה פוטנציאל גדול לזיהוי גנים המקנים עמידות שונה למחלות וכן למטבוליזם של תרופות.
תיאור המיזם.
מטרות.
ישנם שני סוגים של שונות גנטית הקשורים למחלות. הסוג הראשון הם שינויים נדירים בעלי השפעה חמורה על תכונות פשוטות (למשל סיסטיק פיברוזיס ומחלת הנטינגטון). הסוג השני, היותר נפוץ, הם שינויים גנטיים שיש להם השפעה מתונה ומעורבות בתכונות מורכבות (כגון קוגינציה, סוכרת, מחלות לב). הטווח שבין שני סוגי השונות לוט בערפל, ומטרת המיזם נועד לנסות לגשר על פער הידע.
המטרה העיקרית של המיזם היא ליצור קטלוג מלא ומפורט של השונות הגנטית האנושית, אשר יכול להוות בסיס למחקרים הקושרים שונות גנטית למחלות. בעזרת קטלוג זה החזון הוא לגלות מעל ל-95% מהשינויים שנמצאים בתדירות של 1% בגנום ו-0.1%-0.5% באזורים שמקודדים לגנים. בנוסף, להעריך את תדירות האללים באוכלוסייה, הרקע להפלוטיפים ותבניות לתאחיזה לא שוויונית של אללים שונים.
יעדי המשנה של המיזם הם הרחבת מבחר ה-SNP והגלאים למחקרים עתידיים, וכן שיפור .
במהלך הפרויקט פותח פורמט קבצים SAM.
דליהו בן שמעיהו
דְלׇיׇהוּ בן שמעיהו היה משרי המלך יהויקים.
אזכורים בתנ"ך.
דליהו נזכר בספר ירמיה כאחד מהשרים, אשר ישבו בלשכת הסופר שבבית המלך יהויקים והקשיבו לדברי מִכׇיְהוּ בן גמריהו בן שפן, אשר הודיע להם על דברי ברוך בן נריה, שקרא בבית המקדש את מגילת נבואות ירמיהו. בהמשך הסיפור מובאת המגילה למלך יהויקים, שקורע אותה למרות הפצרותיהם של דליהו, אלנתן וגמריהו.
נצרניים
נִצְרָנִיִּים (שם מדעי: Balistidae) היא משפחה במחלקת דגי הגרם. משפחה זו מחולקת ל-12 סוגים ובהם 40 מינים, המצויים בעיקר בימים חמים. יש להם צבעי אזהרה בולטים ושלושה קוצים הדומים בצורתם לנצרה, משם מגיע שמם. רוב מיני הנצרנים חיים במים רדודים.
אנטומיה.
הנצרניים הם דגים קטנים עד בינוניים בגודלם והגדולים מביניהם מגיעים לאורך מטר. הם מאופיינים במבנה גוף פחוס. עורם של הנצרניים - מכוסה קשקשים גרמיים גדולים וקשים, המשמשים להם הגנה. לדגים הללו יש שני סנפירי גב, שעל אחד מהם יש שלושה קוצים מהם, הקדמי הוא הגדול ביותר. בדרך הכלל, הקוצים מקופלים בתוך שקע המצוי על הגב. לנצרניים יש שיניים חזקות המשמשות לפיצוח טרפם.
תזונה.
הנצרניים ניזונים מסרטנים, רכיכות וקיפודי ים, את שלדיהם מפצח בשיניו. מינים מעטים ניזונים מאצות.
מנגנוני התגוננות.
בשעת סכנה, חודרים דגים אלה לסדק צר בין סלעים ואלמוגים וזוקפים את הקוץ העבה, הנתמך על - ידי שני הקוצים האחרים. הקוץ נתפס בתוך נקיק הסלע ואינו מאפשר לשלוף את הנצרן ממחבואו. בשרם של רבים מבני המשפחה רעיל ואינו אכיל. ייתכן שזו הסיבה שלרבים מהם יש צבעים בולטים לעין, שהם אינם אלא צבעי אזהרה.
רבייה.
בתקופת הרבייה הזכר חופר גומה והנקבות מטילות בה את ביציהן. ההטלות נשמרות על ידי הזכר בין יום למספר ימים ואחר כך בוקעות ביצי הדגים לים - הפתוח. בזמן השמירה עלול הזכר להיות תוקפני כלפי מי שמתקרב לביצים. תקופת הרבייה היא בתחילת האביב וסוף הקיץ.
מיני נצרניים בארץ ישראל.
12 מינים חיים בחופי ישראל, בעיקר במפרץ אילת:
עזריה רפפורט
אנצאר א-דין
אנצאר א-דין (בערבית: أنصار الدين, "תומכי הדת"; תעתיק מדויק: אנצאר אלדין, הגייה: אנסאר א-דין) הוא ארגון אסלאמיסטי הפועל בצפון מאלי שבאפריקה. הארגון הוקם במרץ 2012, מונהג על ידי עיאד א-גאלי, ומטרתו להחיל את חוקי השריעה באזורים בהם הוא שולט, ולהקים שם ח'ליפות אסלאמית עצמאית.
במרץ 2013 הוגדר אנצאר א-דין על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית "ארגון טרור" ובהתאם לכך חלו עליו הקפאת נכסים ואמברגו נשק. בהמשך הוכרז כארגון טרור גם על ידי מועצת הביטחון של האו"ם.
רקע.
בתחילת 2012 החלו לזרום ברחבי צפון אפריקה כמויות גדולות מאוד של נשק ותחמושת שבאו מלוב לאחר מלחמת האזרחים והפלת שלטונו של מועמר קדאפי. חלק מהנשק עשה את דרכו לצפון מאלי, על ידי קבוצות שונות משבט הטוארג שפעלו כשכירי חרב במלחמת האזרחים בלוב. בצפון מאלי התושבים בני שבט טוארג היו מעוניינים כבר זמן רב בעצמאות שלטונית, בסוף שנת 2011 ובתחילת 2012 חזרו מלוב לוחמים תושבי האזור, מצוידים בנשק ומאומנים היטב והכריזו על הקמת התנועה הלאומית לשחרור אזוואד (MNLA), לאחר לחימה קצרה בצבא מאלי הם הצליחו להשתלט על אזורים נרחבים בצפון המדינה והכריזו על אזור אזוואד כמדינה עצמאית. חבלי הארץ בהם טענו המורדים לשליטה היו טימבקטו, גאו, קידאל וחלק מאזור מופטי, המרכיבים כ-60% משטחה היבשתי של מאלי.
הקמת הארגון.
במרץ 2012 הוקם ארגון אנצאר א-דין על ידי עיאד א-גאלי בן דודו של מנהיג ארגון אל-קאעידה במגרב האסלאמי. ההערכות הן כי הארגון מונה בין 5,000 ל-10,000 חברים. אנצאר א-דין קשור בקשר הדוק לארגון אל-קאעידה במגרב האסלאמי והאידאולוגיה שלהם זהה. הארגון החל להשתלט על כפרים ואזורים מיושבים ששוחררו על ידי התנועה הלאומית לשחרור אזוואד ולהחיל בהם את השריעה המוסלמית. במשך כמה חודשים התקדם הארגון והעמיק את שליטתו באזור עד שבסוף שנת 2012 היו בידיו כל הערים המרכזיות בצפון מאלי.
אידאולוגיה.