אצל מבוגרים, שינויים בשעת השינה עשויים להתרחש בשל החלפת עבודה, דבר שלעיתים יוצר בעיות במחזורי השינה-ערות בשעון הביולוגי. מקצבי שינה טבעית מובילים לשעות שינה המותאמות לכל אדם בנפרד, והן משתנות בהתאם לסוג הכרונולוגיה של האדם.
אטימולוגיה.
לפעמים המונח משמש במשמעות "זמן לישון", למשל "זה אחרי שעת השינה שלי".
בפנימיות או בטיולים וחופשות הכוללות צעירים, המקבילה של שעת השינה היא "כיבוי אורות". המונח "כיבוי אורות" משמש גם בבתי כלא ובמעבדות לחקר השינה.
מידת הביטחון
ביהדות, מידת הביטחון אומרת כי על האדם להיות סמוך ובטוח על ההשגחה האלוהית ולהרגיש שאינו מתקיים בכוחות עצמו. מידת הביטחון היא מידה חשובה, השקפה ודרך חיים הנכללת בין חובות התורה המרכזיות. לדעת רבים מידת הביטחון היא הרחבה של מצוות האמונה ומימושה המעשי.
מקורות.
הרמב"ם לא מונה את מידת הביטחון בתרי"ג מצוות כיוון שהיא נכללת במצוות האמונה. לדעת הרמב"ן מצוות הביטחון מפורשת במצוות 'תמים תהיה עם ה' אלוקיך'. ב'שערי תשובה' לרבינו יונה (שער ג אות לב) ובעל ספר חרדים (פרק כא מצווה לא) כוללים את מצוות הביטחון במצוות לא תעשה של 'לא תירא מהם' (דברים ז, יז. כ, א) שנאמר במלחמה מול אויבי ישראל. לדעת רבי מאיר שמחה הכהן בעל 'משך חכמה' (דברים י, כ) הביטחון נכלל במצוות ה'דביקות' בה', שנאמר 'ובו תדבק'.
פסוקים רבים בתנ"ך ובמיוחד בתהילים עוסקים בביטחון בהשגחה האלוהית, ומדגישים את השלווה ואי הדאגה שהכרה זו משרה על המאמין. הוגי המחשבה היהודית הקדישו לנושא זה פרקים רבים במשנתם. כמו הרמב"ם, רבי אברהם בן הרמב"ם, חובת הלבבות, הרמב"ן, המהר"ל, כמו גם בדור האחרון החזון איש, ואישי מחשבה ויהדות נוספים.
שיטות במידת הביטחון.
בנושא הביטחון קיימות מספר גישות ושיטות. לפי כל השיטות ישנו 'ביטחון' בסיסי והוא קשור בהכרה בהשגחה האלוהית, אשר אי לכך אין האדם חש מופקר בעולם למקרים ואירועים בלתי צפויים, מכיוון שהוא מודע לכך שהכל נמצא בשליטה מלאה של הבורא הכל יכול. ספרי המוסר קובעים כי אין די בהכרה שכלית כי האל משגיח ומנהיג את העולם על כל פרטיו, אלא על האדם לנסות להשפיע על נפשו ועל תחושותיו שיהיו חדורים בהכרה זו, עד כי יסלקו ממנו כל דאגה ויקשרו אותו בחיבור הדוק למחשבות על אמונה באלוהים, לכן לפי כל השיטות אדם בוטח הוא אדם רגוע בכל מאורע שקורה לו בחיים.
שלבים נוספים במידת הביטחון הם אמונה כי הכל נעשה לטובה, וגם אם הטוב אינו גלוי וקרוב בסופו של דבר יבוא הטוב.
הגישה החסידית של תלמידי הבעש"ט גורסת כי יש להאמין ולבטוח באלוהים שהעתיד צופן עבורנו אך טוב, ובכוח הביטחון הזה עצמו כי לא יבוא שום רע, מפעיל האדם השגחה עליונה מיוחדת המגינה עליו ומביאה עליו אך טוב וחסד.
ביטחון מול השתדלות.
אחת הסוגיות הסבוכות בנושא הביטחון קשורה לפעולות האנושיות שהאדם נדרש לעשות כדי להשיג את קיומו ואת צרכיו, מה שנקרא בספרי הביטחון 'השתדלות'. לפי רוב הדעות האדם חייב לעסוק בהשתדלות כדי להשיג את צרכיו כי כך הוא רצון האלוהים. אחד הזרמים בתנועת המוסר, הזרם של רשת ישיבות נובהרדוק בראשות 'הסבא מנובהרדוק' רבי יוסף יוזל הורוביץ, הדגיש במיוחד את עבודת הביטחון ולפי שיטתם - שנחשבה קיצונית - רשאי הבוטח להאמין כי יוכל להשיג את צרכיו ללא כל השתדלות ופעילות כל שהיא, ואין הדבר תלוי אלא במידת ביטחונו האמיתית בכך שאלוהים יזמין לו את צרכיו.
ספרים ומאמרים העוסקים במידת הביטחון.
כמו כן פירוש רבינו יונה לספר משלי ופירוש הגר"א לספר משלי עוסקים רבות במידה זו.
מיטת מים
מיטת מים, מזרן מים או מזרן ים היא מיטה או מזרן ממולאים במים. הגרסה המודרנית של מיטת המים, שעליה נרשם פטנט בסן פרנסיסקו בשנת 1971, הפכה לפריט פופולרי לצריכה בארצות הברית בשנות ה-70.
מאפיינים.
קיימים שני סוגי מיטות מים:
למזרני מיטת מים מוקדמים, ולמזרנים מודרניים זולים, יש תא אחד למים. כאשר מסת המים במזרנים מופרעת (לדוגמה, כשמתיישבים על המיטה), נוצר גל משמעותי שניתן לחוש, ונדרש זמן כדי שהמים יוכלו להתייצב לאחר ההפרעה. במיטות מים מודרניות יקרות יותר יש תערובת של חדרי אוויר ומים ביניהם.
מיטות מים מחוממות בדרך כלל. הטמפרטורה נשלטת באמצעות תרמוסטט ומוגדרת על פי ההעדפה האישית, אבל לרוב היא טמפרטורת העור הממוצעת, כ-30 מעלות צלזיוס. כרית חימום טיפוסית צורכת בין 150 ל-400 וואט. צריכת החשמל יכולה להשתנות באופן משמעותי בהתאם לבידוד, המצעים, הטמפרטורה, השימוש וגורמים אחרים.
מיטות מים עשויות בדרך כלל מפוליוויניל כלוריד רך (PVC) או חומר דומה. לרוב ניתן לתקן אותן עם כל ערכה לתיקון פוליוויניל.
היסטוריה.
מיטות מים המיועדות לטיפולים רפואיים מופיעות בדיווחים שונים החל מהמאה ה-19. בתחילת המאה ה-19 פיתח הרופא הסקוטי ניל ארנוט מיטה שכונתה "Hydrostatic", ותוכננה כדי למנוע פצעי לחץ בקרב חולים השוכבים בבתי חולים. היא יוצרה מאמבטיה של מים שכוסתה בבד ספוג גומי ועליהם הונחו מצעים קלים. ארנוט לא רשם פטנט על העיצוב, דבר שהתיר לכל אחד לבנות מיטה דומה.
השימוש במיטת מים עבור החולה גב' הייל מוזכר ברומן מ-1855 של אליזבת גאסקל, צפון ודרום.
בשנת 1871 מיטת מים הייתה בשימוש באלמירה, ניו יורק עבור אנשים עם מגבלות פיזיות. הדבר הוזכר בקצרה במאמרו של מארק טוויין "כנסיית ביצ'ר החדשה" שיצא לאור בניו יורק טיימס ב-23 ביולי 1871: .
סופר המדע הבדיוני רוברט היינליין מתאר מיטות מים טיפוליות בספריו, "Beyond This Horizon" (משנת 1942), "Double Star" (משנת 1956) ו"גר בארץ נכריה" (משנת 1961). היינליין לא עשה כל ניסיון לבנות את המצאתו. בשנת 1980, היינליין כתב ב"Expanded Universe":
מזרן המים המודרני נוצר על ידי צ'ארלס הול לפני שנת 1968, בעת שהיה סטודנט לעיצוב בסן פרנסיסקו סטייט (SFSU) בקליפורניה. עמיתיו ל-SFSU, הסטודנטים פול הקל ואוון פוקס תרמו גם לרעיון. במקור הול תכנן כיסא חדשני. האבטיפוס הראשון שלו היה תיק ויניל עם 300 פאונד (136 ק"ג) של קורנפלור, אבל התוצאה הייתה לא נוחה. הוא רוקן את התיק ומילא אותו בג'לי, אשר היה לו למצער "נטייה להתפרק". בסופו של דבר, הוא נטש את העבודה על כיסא, והחל לנסות לשכלל את המיטה הסטנדרטית.
הול רשם פטנט על מיטת המים שלו, שנקראה במקור "הנאת שחייה", ב-1971. הוא ייסד את חברת "The Pleasure Pit", לייצור ומכירות מיטות מים. החברה הפכה לקמעונאית מובילה בתחום מיטות המים בארצות הברית, עם 30 חנויות שהיו בבעלותה. לרוע מזלו, הול לא הצליח להגן על הפטנט שלו נגד המתחרים הרבים, שיכלו לנצל את מלוא היתרונות במיטות המים בעקבות הפופולריות של מיטה זו. המכירות הגיעו לשיאן בשנת 1987 כאשר 22% ממכירות המזרנים היו של מיטות מים.
יתרונות וחסרונות.
למיטות מים יש מספר יתרונות על פני המיטות המסורתיות:
אבל יש להן גם חסרונות:
המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
המשחקים הפאראלימפיים בקיץ 2012 הם משחקי אולימפיאדת הנכים ה-14 שנערכו בבירת הממלכה המאוחדת, לונדון בין התאריכים 29 באוגוסט ל-9 בספטמבר. אף על פי שהעיר אירחה את המשחקים האולימפיים בפעם השלישית, זו הפעם הראשונה בה מתקיימים בעיר גם משחקי הנכים במקביל למשחקים האולימפיים.
תהליך בחירת העיר המארחת.
תשע ערים הציעו את מועמדותן לאירוח המשחקים האולימפיים בשנת 2012: איסטנבול, הוואנה, לייפציג, לונדון, מוסקבה, מדריד, ניו יורק, פריז וריו דה ז'ניירו.
ב-18 במאי 2004, אחרי הערכת תשע המועמדות, ניפה הוועד האולימפי הבינלאומי ארבע ערים והציג את חמש המועמדות הסופיות, שהיו לונדון, פריז, מוסקבה, ניו יורק ומדריד.
פריז ולונדון נחשבו לבעלות הסיכויים הטובים ביותר להיבחר, וההערכה הרווחת הייתה שפריז היא המועמדת המועדפת (ה"פייבוריטית").
ב-6 ביולי 2005 התכנסו חברי הוועד האולימפי הבינלאומי במרכז הקונגרסים ראפלס סיטי שבסינגפור כדי לבחור את העיר המארחת. מוסקבה הייתה העיר הראשונה שהודחה, אחריה נשרה ניו יורק ובעקבותיה מדריד. השתיים שנשארו בתחרות היו כצפוי לונדון ופריז, ובהצבעה המכרעת זכתה לונדון, שקיבלה 54 קולות לעומת 50 קולות שקיבלה פריז.
יום לאחר ההצבעה וזכייתה של לונדון, בוצעה בלונדון סדרה של פיגועי טרור, ומחקה במהירות את השמחה בעיר. נראה שעיתוי הפיגועים לא היה קשור לזכייה יום קודם לכן. הוועד האולימפי העולמי עמד על החלטתו שהמשחקים האולימפיים ייערכו בלונדון למרות פיגועי הטרור.
תחרויות.
לראשונה מאז אולימפיאדת הנכים סידני (2000) הורשו ספורטאים בעלי לקות אינטלקטואלית להשתתף במשחקים. הוועד הפאראלימפי הבינלאומי החליט להשיב את הקטגוריה למשחקים לאחר שהשעה אותה בעקבות שיתופם של עשרה ספורטאים ספרדים שאינם בעלי מוגבלויות במשחקי הכדורסל נכים. לספורטאים בעלי לקות אינטלקטואלית התקיימו מקצים במקצועות האתלטיקה, שחייה וטניס שולחן.
המדינות המשתתפות.
אולימפיאדת הנכים לונדון 2012 היא אולימפיאדת הנכים הגדולה ביותר אי פעם. 4,294 ספורטאים מ-164 מדינות השתתפו במשחקים, כ-700 ספורטאים יותר מאולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008). 14 מדינות השתתפו במשחקים לראשונה: אנטיגואה וברבודה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ג'יבוטי, גמביה, גינאה ביסאו, ליבריה, מוזמביק, קוריאה הצפונית, סן מרינו, איי שלמה, איי הבתולה של ארצות הברית, ברוניי, קמרון וקומורו.
טרינידד וטובגו שבה למשחקים לאחר שנעדרה מהם מאז סיאול, 1988, ואילו מלאווי ובוטסואנה אמורות היו להופיע במשחקים בהופעת בכורה, אולם מספר שעות לפני טקס הפתיחה הודיעו כי בשל אי-מימון ממשלתי הן לא ישתתפו במשחקים.
ענפים.
20 ענפי ספורט בתוכנית:
תל כיסאן
לטאת החול
חביצה