על מנת למזער את פונקציית העלות החברתית, נרצה שהמוכר ימקם את חנותו בדיוק באמצע החוף, בנקודה 0.5 (כיוון שהלקוחות ממוקמים לאורך החוף בהתפלגות אחידה).
שתי חנויות.
במקרה זה, שני המוכרים יבחרו למקם את חנותם בדיוק במרכז החוף, בנקודה 0.5. עבור מיקומים אלה, כל אחד מהמוכרים יקבל בדיוק מחצית מהלקוחות: עבור כל לקוח, שתי החנויות ממוקמות באותו מרחק, ולכן הלקוחות יתחלקו בצורה אחידה בין החנויות.
נשים לב שמקרה זה הוא יציב מהבחינה הבאה: לאף מוכר לא כדאי לשנות את האסטרטגיה שלו. נקודה כזו נקראת שיווי משקל נאש.
אם המוכרים ימקמו את החנויות שלהם בנקודות 0.25 ו - 0.75, עדיין כל אחד מהמוכרים יקבל בדיוק מחצית מהקונים: המוכר שממוקם בנקודה 0.25 יקבל את הקונים בקטע [0.5, 0], והמוכר שממוקם בנקודה 0.75 יקבל את הקונים בקטע [1, 0.5]. (הקונים בנקודה 0.5 יתפלגו בצורה אחידה בין 2 החנויות).
המקרה השני עדיף מבחינה חברתית, כיוון שהמרחק שהלקוחות צריכים לעבור קטן יותר (במקרה הקודם, המרחק המקסימלי היה 0.5 ובמקרה זה הוא 0.25). בחירה זו של מיקומים אינה יציבה. כלומר, אחד המוכרים לא יהיה מרוצה ויעדיף לשנות את מיקומו:
אם אחד המוכרים ימקם את חנותו לא בנקודת האמצע, כלומר במיקום x-0.5 (או במקרה השקול, במיקום x+0.5), הרווח שלו יהיה x/2 - 0.5, לעומת 0.5.כלומר, כל אסטרטגיה שאינה (0.5,0.5) אינה נקודת שיווי משקל.
בנוסף, במקרה זה, כדאי יהיה למוכר השני למקם את חנותו במרחק קטן formula_1 מעל החנות השנייה, וכך להרוויח formula_2. (האסטרטגיה הנוכחית שלו אינה התגובה הטובה ביותר).
שלוש חנויות.
במקרה של שלוש חנויות לא קיים שיווי משקל נאש.
קבוצה סיגמה-סופית
קבוצה סיגמה סופית
קבוצה סיגמא-סופית
קבוצה סיגמא סופית
איולי
אַיוֹלִי (בצרפתית Aïoli; באוקסיטנית פרובנסלית: Alhòli) הוא רוטב המורכב משיני שום ושמן זית. יש הנוהגים להוסיף לרוטב גם חלמון ביצה. כמו כן עשוי הרוטב להכיל גם מחית חרדל, פלפל לבן ומיץ לימון.
מקור הרוטב הוא בחבל הארץ פרובאנס, והשם "איולי" מורכב מהמילים "שום" ו"שמן" בשפת המקום. לרוטב מספר וריאציות, בהן רוטב האליולי.
סיון (עיר)
סיון (בצרפתית: Sion, בגרמנית: Sitten - זיטן, באיטלקית: Seduno) היא עיר הבירה של קנטון ואלה, השוכנת בחלקו דובר הצרפתית, בעמק נהר הרון שבדרום-מערב שווייץ. בעיר נמצא פרלמנט הקנטון, בית המשפט וכל משרדי האדמיניסטרציה שלו. סיון היא אחת הערים העתיקות ביותר בשווייץ. בעיר מתגוררים 28,871 תושבים (2007), ויש בה שדה תעופה ותחנת רכבת, על ציר מרכזי של קווי הרכבת השווייצרית.
מעל בתי העיר בולטות לעין שתי מצודות עתיקות. מצודת טורביון (Tourbillon), שנבנתה במאה ה-14, ומצודת ואלר (Valere) בה נמצאת כנסיית גבירתנו של ואלר (Notre Dame de Valere). העיר הוותה עיר מרכזים בסכסוך פרשת רארון שהראה במאה ה15. העיר מוקפת כרמים והאזור כולו נחשב לשלישי בייצור היין בשווייץ, בזכות האקלים הנוח של עמק הרון. סיון זוכה לאקלים נוח יחסית בזכות רכס האלפים הברניים, החוסם את רוחות הצפון הקרות, ורכס האלפים הפניניים, היוצר צל גשם ומיעוט משקעים יחסי.
דרומה מסיון נמצא עמק ואל ד'ארן (Val d’Hérens), ממנו מתפצל עמק נוסף בשם ואל ד'ארמאנס (Val d’Hérémence), שבקצהו סכר גראן דיקסנס (Grande Dixence ). הסכר בן ה-15 מיליון טון, שנבנה בשנת 1961, הוא הסכר הגבוה מסוגו (Gravity dam) בעולם - 285 מטר.
אינגליש אלקטריק לייטנינג
אינגליש אלקטריק לייטנינג הוא מטוס קרב על-קולי בן הדור השני מתוצרת בריטניה שנוצר בעידן המלחמה הקרה.
זהו מטוס הקרב היחיד שמהירותו עולה על 2 מאך ויוצר כולו בבריטניה.
המטוס היה ידוע בשל יכולות היירוט הטובות שלו, וזכור לרבים בשל מהירותו הרבה ומראהו המתכתי.
שימש בשירות חיל האוויר המלכותי הבריטי וכן בחיל האוויר המלכותי הסעודי.
המטוס הוצג רבות במפגנים אוויריים והיה אחד המטוסים העל-קוליים הבודדים בעלי יכולות גבוהות בתצוגות אווירובטיקה.
רוב המטוסים מסוגו קורקעו זה מכבר ומוצגים במוזיאונים, אם כי שלושה מתוכם עדיין טסים במסגרת אזרחית בקייפטאון, דרום אפריקה.
15 הדקות של אסף אמדורסקי
15 הדקות של אסף אמדורסקי הוא אלבום אוסף כפול של הזמר והמפיק אסף אמדורסקי.
האלבום יצא בשנת 2003, והוא מאגד שירים משלושת אלבומי הסולו הראשונים של אמדורסקי, בנוסף לשירים כשהיה שותף בלהקת תערובת אסקוט, וחומרים שלא פורסמו עד אותה עת: השיר "אהבה חדשה" בגרסה חדשה בהופעה והשיר "עכשיו אני בא" שהוקלט לאלבום מנועים שקטים אך לבסוף לא נכלל באלבום והופיע באלבומה של שרון רוטר הנושא את שמה. בנוסף, האוסף כולל את השיר "זה מכבר" (מילים לאה גולדברג, לחן מתי כספי) שבוצע על ידי אמדורסקי לפרויקט עבודה עברית.
שם האלבום מתייחס לשיר "15 דקות" מתוך האלבום מנועים שקטים, וגם לביטוי "15 דקות של תהילה".
כריסטופר מינץ-פלאס
כריסטופר צ'ארלס מינץ-פלאס (באנגלית: Christopher Charles Mintz-Plasse; נולד ב-20 ביוני 1989) הוא שחקן, קומיקאי, מדבב ומוזיקאי יהודי-אמריקאי. מוכר בשל תפקידיו בסרטים "סופרבאד - חרמן על הזמן" בסרט גיבורי העל "קיק אס" ובהמשכו "קיק אס 2" ובסרטי הקומדיה "שכנים" ו-"שכנים 2".
קורות חיים.
מינץ-פלאס נולד וגדל בשכונת וודלנד הילס בלוס אנג'לס, קליפורניה. אביו, ריי פלאס דוור במקצועו, הוא קתולי ממוצא פולני, צרפתי-קנדי ואירי, אימו, אלן (לבית מינץ) היא יועצת בית ספר ממוצא יהודי.
קריירה.
מינץ-פלאס החל לשחק מהיותו ילד וכבר בכיתה א' החל ללמוד בסדנאות דרמה עד שהגיע לתיכון.
את תפקידו הראשון קיבל פלאס בשנת 2007 עוד שהיה תלמיד בי"ב, בסרט הקומדיה "סופרבאד - חרמן על הזמן" בהפקת ג'אד אפאטו וסת' רוגן, בסרט גילם פלאס את דמותו של פוגל מק'לאבין, חברם של אוון וסת' והיחיד במהלך הסרט שמצליח לאבד את בתוליו. במהלך הצילומים נאלצה אמו של פלאס להיות נוכחת בסט הצילומים בעת סצנת הסקס של בנה, כיוון שפלאס היה בן 17 וחצי בלבד בזמן הצילומים.
סרטו הבא של מינץ-פלאס היה הקומדיה "מודלים לחיקוי" משנת 2008, לצד שון ויליאם סקוט ופול ראד, שם גילם ילד משועמם בשם אוגי שמעדיף את העולם הדמיוני (ימי הביניים) מאשר את המציאות. בשנת 2009 הופיע פלאס בתור יצחק אבינו לצד מייקל סרה בקומדיית ההרפתקאות "פרה היסטרי" החולפת על פני ההיסטוריה התנ"כית.
מינץ-פלאס שיחק מאז בסרטים רבים, בעיקר קומדיות כמו "רשימה לביצוע" בכיכובה של אוברי פלזה, או "קיק אס" ו-"קיק אס 2", שבסרט השני הוא שיחק את הנבל או בשמו: המאדרפאקר. בשנת 2014 שיחק בסרט הקומדיה "שכנים" ובסרט ההמשך "שכנים 2" משנת 2016 כדמות ראשית יחד עם זאק אפרון, דייב פרנקו, וסת' רוגן. דיבב גם בשלושת סרטי "הדרקון הראשון שלי" וגם בסדרת טלוויזיה שלה שבעלת אותו שם. ב-2016 תרם את קולו לסרט האנימציה "טרולים".
במאי 2017 החל לככב בסיטקום "מרחבים סגורים" לצד ג'ואל מקהייל ברשת CBS.
בשנת 2020 שיחק בסרט המותחן הפסיכולוגי הקומי "צעירה מבטיחה" שנכתב ובוים על ידי אמרלד פנל בהופעת בכורתה כבמאית.
דפו (רכבת)
דפו (Depot), קַרְפִּיף או מתחם תחזוקה הוא אתר לאחסנה, לטיפול, לתחזוקה ולתפעול בציוד נייד מסילתי - רכבות, רכבות קלות וקרוניות - ולעיתים הוא מתייחס גם למקום דומה המשמש טרוליבוסים. הדפו נדרש בראש ובראשונה כדי להעניק מענה לדיור הציוד הנייד בפרק הזמן בו אינו נמצא בשימוש, בעיקר מסוף יום העבודה ועד תחילת היום הבא, כך שלא יפריע לתנועה לאורך המסילות. משיקולי נוחות מתבצעים בדפו גם עבודות האחזקה השוטפות של הציוד הנייד, ולעיתים ממוקמים באתר גם משרדי התפעול ומתקני הבקרה המשמשים את החברה המפעילה. מקורו של הביטוי במילה הלטינית "deponere" שמשמעותה "להניח" או "להותיר בצד".
קולרגול
קולרגול (בצרפתית: Colargol) הוא דמות בדיונית של דובון צעצוע, שכיכבה בסדרת טלוויזיה לילדים באנימציית סטופ מושן בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20.
היסטוריה.
דמותו של קולרגול נוצרה על ידי הסופרת אולגה פושין (Olga Pouchin) בסוף שנות ה-50. הדמות התפרסמה לראשונה בתחילת שנות ה-60 באמצעות סדרת תקליטים לילדים שהופצה על ידי חברת פיליפס, בה סופר על הדוב הקטן קולרגול אשר מעוניין כל העת לשיר ולטייל בעולם.
בעקבות הצלחת תקליטי הילדים, החלה חברת הפקות האנימציה הצרפתית "פרוסידיס", בראשותו של אלבר בארייה, להפיק את סדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיו של קולרגול" (Les Aventures de Colargol), בטכנולוגיית סטופ-מושן. לצורת הפקת הסדרה, גייס בארייה את האנימטור הפולני טדאוש וילקוש (Tadeusz Wilkosz) ואת אולפן האנימציה הפולני "Se-ma-for" בלודז'. הסדרה הופקה בשנים 1967-1974, במהלכן הופקו 53 פרקים בני 13 דקות. פרקי הסדרה שודרו במדינות רבות באירופה, ביניהן צרפת, פולין, הולנד, גרמניה, נורווגיה, פינלנד, שווייץ, איטליה, הונגריה, אלבניה ואנגליה. הסדרה שודרה גם בקנדה, ביפן ובישראל. בדיבוב הסדרה לאנגלית לטובת שידורה באנגליה במסגרת שידורי ה-BBC, שונה שמו של הדובון ל-"Barnaby" (על שם בנו של המדבב הראשי). בדיבוב שבוצע מאוחר יותר, לטובת שידור הסדרה בקנדה, שונה שמו של הדובון שוב, והוא זכה לשם "Jeremy".
בסוף שנות ה-70 עובדה הסדרה לשלושה סרטי קולנוע בפולין: "קולרגול במערב הפרוע" (Colargol na Dzikim Zachodzie, 1976), "קולרגול כובש החלל" (Colargol zdobywcą kosmosu, 1978) ו"קולרגול ומזוודת הקסמים" (Colargol i cudowna walizka, 1979).