עקב שיא שלג על ההרים באגן הניקוז של נהר פרייזר שהחלו להפשיר, בשילוב עם גשם כבד, עלה מפלס המים בנהר פרייזר ב-2007 לרמה שלא נמדדה מאז 1972. שטחים נמוכים באזורים במעלה הנהר כמו פרינס ג'ורג' סבלו מהצפות קלות. ניתנו התראות פינוי עבור השטחים הנמוכים שאינם מוגנים על ידי סוללות בלואר מיינלנד. עם זאת, עליית מפלס המים לא גרמה לפריצת הסוללות, ושיטפונות גדולים נמנעו.
השיטפון של 2021.
שיטפונות גדולים התרחשו בנובמבר 2021 כחלק מ.
נמל התעופה הבינלאומי צ'יטה
נמל התעופה הבינלאומי וולגוגרד
פסטיבל המנגו הבינלאומי
נמל התעופה הבינלאומי נג'מנה
נמל התעופה הבינלאומי סימפרופול
ואף ריגה
נמל התעופה הבינלאומי אירקוטסק
נמל התעופה הבינלאומי של קרסנודאר
האנדרטה ליום האדמה בסכנין
דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית
דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית (באנגלית: Australian Mounted Division) הייתה יחידה צבאית שנבנתה במהלך מלחמת העולם הראשונה והורכבה מפרשים ורגלים רכובים מאוסטרליה ובריטניה. עיקר פעילות הדיוויזיה הייתה במערכה על סיני וארץ ישראל במהלכה השתתפה בקרבות מרכזיים בין 1917 ל-1918. פורקה ב-1919 לאחר סיום המלחמה.
רקע.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה פנתה בריטניה לדומיניונים שהיו תחת חסותה בבקשת סיוע בלוחמים, ציוד ונשק. המדינות אליהן נעשתה הפנייה כללו, בין בשאר, את הודו, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה. ככלל ההיענות הייתה גבוהה כשעיקר המתגייסים היו מהודו (כ-1,000,000 חיילים) ואחריה אוסטרליה (כ-420,000 חיילים) וניו זילנד (כ-100,000 חיילים).
החיילים האוסטרלים והניו זילנדים שהתגייסו הוצבו במספר דיוויזיות ייעודיות שכונו אנזא"ק (ANZAC - Australian and New Zealand Army Corps). עיקר כוח זה לחם במערכת גליפולי ובחזית המערבית אולם יחידות רכובות שלו לחמו גם במערכה על סיני וארץ ישראל. בין יחידות אנזא"ק שלחמו בחזית ארץ ישראל הייתה גם דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית.
רגלים רכובים היו חיילים הלוחמים כרגלים אולם מתנייעים ליעדם על גבי סוסים. סוג זה של חיילים, שהיה נפוץ לפני מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה, החל להצטמצם לאחר המלחמה כשהצבא החל לנייד חיילי רגלים על גבי כלי רכב משוריינים.
ההיסטוריה של הדיוויזיה.
הקמתה.
דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית הוקמה במצרים בינואר 1917 תחת השם "דיוויזיית הרגלים הרכובים האימפריאלית" (Imperial Mounted Division) ובפיקודו של מייג'ור גנרל הנרי הודג'סון. עם הקמתה נכללו בה 4 בריגדות:
הדיוויזיה הוכפפה ל"שדרת המדבר" בפיקודו של גנרל פיליפ צ'טווד.
קרבות "דיוויזיית הרגלים הרכובים האימפריאלית".
תחת השם "דיוויזיית הרגלים הרכובים האימפריאלית" לחמה הדוייוזיה בקרבות הבאים:
קרבות "דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית".
ביולי 1918 שונה שם הדיוויזיה ל"דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית". במקביל שונה גם הרכב הדיוויזיה שהפכה לדיוויזיה אוסטרלית במלואה שהבריגדה הרכובה החמישית האוסטרלית הצטרפה לדיוויזיה בעוד ששתי בריגדות ה"יומנרי" הבריטיות הועברו לדיוויזיות אחרות. בהרכב חדש זה נלחמה הדויוויזיה בקרבות הבאים:
סיום המלחמה ופירוק הדיוויזיה.
לאחר כיבוש דמשק המשיכה דיוויזיית הפרשים החמישית לעבר העיר חלב אותה כבשה ב-26 בנובמבר 1917. יחידות הדיוויזיה פתחו במרדף מצפון לעיר אחרי הטורקים הנסוגים אולם תקלו בהתנגדות חזקה. הפיקוד הבריטי הורה לדיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית לצאת לעזרה. הדיוויזיה יצאה צפונה ב-27 באוקטובר והגיעה עד חומס כשהוכרזה הפסקת אש.
הדיוויזיה נשארה בארץ ישראל עד פירוקה במאי 1919.
נמל התעופה הבינלאומי מגדן-סוקול
נמל התעופה הבינלאומי טיומן-רושצ'ינו
נמל התעופה הבינלאומי כיש
פסטיבל המדע הבינלאומי של אדינבורו
נמל התעופה הבינלאומי בלגורוד
הקונגרס הבינלאומי השני לחינוך חירשים
סמל הנגישות הבינלאומי
הארגון הבינלאומי לסטודנטים לרפואת-שיניים
מרכז ההון הבינלאומי דיוונג
אלפסינה
אלפסינה (ביוונית: Ελευσίνα) או אלאוסיס (יוונית עתיקה: , "Eleusis") היא עיר פרברים ועירייה ביחידה האזורית מערב אטיקה ביוון. היא ממוקמת כ- לצפון-מערבית ממרכז אתונה ומהווה חלק מאזור המטרופולין שלה. היא ממוקמת במישור תריאסיו, בקצה הצפוני ביותר של המפרץ הסרוני. מצפון לאלפסינה נמצאות מנדרה ומגולה, ואילו אספרפירגוס נמצאת בצפון מזרח.
זהו אתר התעלומות האלאוסיניות ומקום הולדתו של אייסכילוס. כיום, אלפסינה היא מרכז תעשייתי גדול, עם בית הזיקוק הגדול ביותר ביוון, כמו גם ביתו של פסטיבל אסקיליה, אירוע האמנויות הארוך ביותר באזור אטיקה. ב-11 בנובמבר 2016, אלפסינה נבחרה לבירת התרבות של אירופה לשנת 2021.
נמל התעופה הבינלאומי אנאפה
יום השוקולד הבינלאומי
נמל התעופה הבינלאומי גגארין (סראטוב)
אלאוסיס
פרס השלום הבינלאומי לילדים
מרכז תרבות הנוער הבינלאומי נאנג'ינג
נמל התעופה הבינלאומי פרם
ויליאם מקאסקיל
ויליאם דייוויד מקאסקיל (באנגלית: William David MacAskill; נולד כ-ויליאם דייוויד קראוץ' ב-24 במרץ 1987) הוא פילוסוף ואתיקאי סקוטי, מהוגי תנועת האלטרואיזם האפקטיבי. מקאסקיל פרופסור חבר לפילוסופיה באוניברסיטת אוקספורד, חוקר במכון לעדיפויות גלובלי באוקספורד, ומנהל קרן Forethought לחקר העדיפויות העולמי.
מקאסקיל הוא גם המייסד והנשיא השותף של ארגון 80,000 שעות, המייסד וסגן הנשיא של היוזמה לתת כמה שאנחנו יכולים (Giving What We Can), והמייסד והנשיא של המרכז לאלטרואיזם אפקטיבי.
חיים מוקדמים והשכלה.
מקאסקיל נולד בשם וויליאם קראוץ', בשנת 1987 וגדל בגלאזגו. אמו עבדה בשירות הבריאות הלאומי ואביו עבד בטכנולוגיות מידע (IT); הוא הצעיר משלושת הילדים במשפחה. מקאסקיל למד בביתי ספר פרטי. בנעוריו החל להתנדב עם אנשים עם מוגבליות ועבד בבית אבות. ב-2008 הוא סיים את תואר בוגר בפילוסופיה במכללת ג'יזס בקיימברידג; המשיך בשנת 2010 לתואר מוסמך בפילוספיה במכללת סנט אדמונד הול, אוקספורד, ואת הדוקטורט בהנחיית ג'ון ברום קיבל מקולג' סנט אן אוקספורד, בשנת 2014. לאורך כך שנות לימודיו, מקאסקיל התנדב במסגרות שונות אולם הוא לא הרגיש שרבים מהאנשים סביבו מבינים את העוני והתחלואה שאנשים ברחבי העולם סובלים ממנה. במקביל, החל לתרום אחוז הולך וגדל מהכנסותיו. עם סיום הלימודים, מקאסקיל חקר בעמנואל קולג', קיימברידג', עד שהפך פרופסור חבר בלינקולן קולג', אוקספורד.
קריירה ומחקר.
מחקריו האקדמיים של מקאסקיל מתמקדים בקבלת החלטות תחת אי ודאות נורמטיבית, אלטרואיזם האפקטיבי ו-Longtermism.
אי וודאות נורמטית היא נושא הדוקטורט של מקאסקיל. אי ודאות נורמטית אינה עוסקת בשאלה מה ייקרה, על בסיס אילו עובדות יתקבלו החלטות אלא מבקשת לבדוק מה הם הנורמות העומדות מאחורי ההחלטות או האם למקבלי החלטות יש ידע נורמטיבי על מנת לקבל את ההחלטה. למשל, האם אנשי העתיד יפגעו משינויי האקלים (ידע אמפרי) לעומת מהי החשיבות המוסרית היחסית של האינטרסים של אנשי בהווה ושל האינטרסים של אנשי עתיד (ידע נורמטיבי)?
בתחום אלטרואיזם אפקטיבי, מקאסקיל פרסם בשנת 2015 את הספר "Doing Good Better. בספר הוא טוען שדרכים רבות של עשיית טוב משיגות מעט מאוד בגלל חוסר מידע, נתונים גרועים ודעות קדומות. אך באמצעות איסוף מידע וניתוחו ניתן להגדיל את עשיית הטוב בעולם. לטענתו, רוב הדרכים לחולל שינוי משיגות מעט, אבל על ידי מיקוד המאמצים לעשות טוב בצורה אפקטיבית, לכל אחד יש כוח להפוך את העולם למקום טוב יותר. מקאסקיל מציע חמש שאלות לבחינת הדרך הטובה ביותר לעשות טוב: כמה אנשים יהנו מהתרומה / העשייה, ובכמה? האם זה הדבר היעיל ביותר שאני יכול לעשות? האם התחום הזה מוזנח? מה היה קורה אחרת? מהם סיכויי ההצלחה, וכמה תועלת תביא ההצלחה?"
ספרו "What We Owe the Future" יצא בשנת 2022 ודן ברעיון האתי Longtermism, שהוא הרעיון שהשפעה חיובית על העתיד הרחוק היא עדיפות מוסרית מרכזית של זמננו. ההשפעה שיש למעשינו היום על העתיד מחייבת אותנו לקחת בחשבון את אנשי העתיד והציוויליזציה כולה. שינויי אקלים, פסולת גרעינית רדיואקטיבית ודלדול משאבים משפיעים לא רק על האנשים החיים היום אלא הם משפיעים כבר עכשיו על חיי הדורות הבאים הקרובים (הנכדים) והרחוקים (והנכדים שלהם). מקאסקיל מבקש לכלול את אנשי העתיד בפיתוח טכנולוגיות חדשות, השקעה במדיניות בתכנון העתיד וברמת הפרט תמיכה בארגונים האפקאיבים הפועלים להפסקת הפגיעה בסביבה ובדיקה האם העבודה שהם עושים תפגע בעתיד או לא. במידה וכן, הוא ממליץ לבחון שינוי קריירה.
פנתרה (שיר)
פנתרה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. הוא נכתב על ידי קירל, רון ביטון, איתי שמעוני וירדן פלג, שגם הפיק את השיר תחת שם הבמה שלו, ג'ורדי. הווידאו קליפ שלו פורסם במקביל לצאתו בחסות קוקה-קולה ישראל.
רקע.
יומיים לפני פרסומו, ב-10 באוגוסט, ביצעה את השיר לראשונה בהופעה קידומית של קוקה-קולה. הוצאת הסינגל באה אחרי אישורה הרשמי של קירל להשתתפותה באירוויזיון 2023 כנציגת ישראל, ולפני ההופעה המתוכננת בפארק הירקון בו היא עתידה לבצעו.
זהו שיתוף הפעולה השני של קירל עם יוצרי "פנתרה", כשבעבר עבדו יחד על השיר "פאוץ'. בין הז'אנרים המוזיקליים שנשמעים בו נמנים סוגות הג'אז, פלמנקו, רוק, היפ הופ, פופ, רגאטון וטראפ. מילותיו עוסקות בהעצמה נשית ובפמיניזם.
ביקורות.
דודי פטימר מעיתון "מעריב" שיבח את הפקת השיר וטען כי יש בו את כל האלמנטים והמרכיבים הדרושים ליצירת להיט ישראלי חדש.