במהלך לימודיו, בגיל 24, החל לעבוד במשרד האוצר במחלקת הביקורת של אגף החשב הכללי. כעבור שנתיים מונה לעוזרו האישי של החשב הכללי, אלי יונס. לאחר שנתיים וחצי בתפקיד זה מונתה אשתו לסגנית שגריר ישראל בג'מייקה, והוא הצטרף אליה והיה נספח בשגרירות שעסק במסחר ומינהל. בסוף 1993 מונה לסגן נציג האוצר בארצות הברית, ואשתו הצטרפה אליו כקונסולית הסברה בניו יורק. לאחר כארבע שנים בתפקיד חזר לישראל ומונה לסגן החשב הכללי לענייני מימון, תחת החשב הכללי שי טלמון. עם מינויו של ניר גלעד לחשב הכללי הקים פרשר את חטיבת המימון באגף. בשנת 2001 מונה פרשר למשנה לחשב הכללי. בשנת 2003, עם פרישתו של גלעד, היה פרשר החשב הכללי בפועל, ושאף להתמנות לחשב הכללי, אך שר האוצר, בנימין נתניהו, מינה לתפקיד את ירון זליכה. לאחר תקופת חפיפה פרש פרשר ממשרד האוצר.
כאשר אלי יונס מונה למנכ"ל בנק המזרחי, הוא הציע לפרשר את תפקיד מנהל החטיבה הפיננסית, ופרשר מונה לתפקיד זה בנובמבר 2004, וכן כיהן כיו"ר מזרחי שווייץ. באוגוסט 2013 החל לכהן כמנכ"ל בנק מזרחי-טפחות, במקומו של יונס. בפברואר 2020 הודיע על כוונתו לסיים את כהונתו, לאחר כשבע שנים בתפקיד ובספטמבר 2020 הוחלף על ידי מר משה לארי.
בתחילת 2021 מונה ליו"ר חברת קמעונאות המזון "קוויק סופר אונליין" וליו"ר חברת הנדל"ן "גב-ים", ובאפריל 2021 מונה בנוסף ליו"ר ועדת השקעות עמיתים של הפניקס חברה לביטוח. ביולי 2022 מונה בנוסף ליו"ר חברת סולגרין.
משפחתו.
אלדד פרשר מתגורר בירושלים. הוא נשוי לטליה לדור פרשר, שגרירת ישראל באוסטריה לשעבר, ולהם בן ובת.
סם פיצוציות
סמי פיצוציות הוא כינוי ישראלי למגוון רחב של חומרים כימיים שתוכננו כך שהשפעתם תהיה דומה לזו של סמים אסורים על פי חוק, אך מרכיביהם אינם כלולים בפקודת הסמים המסוכנים ועל כן ניתן לכאורה לייצר ולשווק אותם באופן חוקי. בהכנת סמי פיצוציות נעשה ניסיון ליצור סמים בעלי מבנה כימי אנלוגי, או נגזרת כימית של סמים פסיכואקטיביים מוכרים, על ידי שינוי מסוים במבנה הכימי של הסם הידוע. לעיתים נדירות יותר יצרן סם הפיצוציות מייצר חומרים כימיים אחרים היוצרים שינויים זמניים דומים בהכרה, בתפיסה, במצב רוח או בהתנהגות לאלה של סמים פסיכואקטיביים מוכרים. בתקופה בה סמים חדשים אלה אינם אסורים על פי חוק, הם נמכרים באופן גלוי, או גלוי למחצה, למשל בחנויות נוחות או בקיוסקים. בישראל ניתן לעיתים למצוא סמים אלה בפיצוציות ומכאן כינויים. במדינות אחרות בעולם זכו סמים אלה לכינויים שונים בהם, סמי מעצבים (designer drugs), סמי מסיבות, ועוד.
היסטוריה.
ייצורם של סמי פיצוציות החל מיד לאחר שהחלה אכיפת חקיקה שאסרה מכירת סמים פסיכואקטיביים מסוימים. בשנת 1912 נחתמה אמנת האופיום הבינלאומית אליה החלו להצטרף מדינות שונות בעולם. בשנת 1925 נחתם נוסח מתוקן של האמנה ובו נקבע לראשונה מנגנון בקרה על המדינות החותמות. האמנה מגבילה ייצור ומכירת סמים מסוימים כגון מורפיום וקוקאין. עם אכיפת האיסור על שימוש חופשי במורפיום בארצות הברית החל ייצור ושיווק נגזרות כימיות של מורפיום, הבולטת שבהם הרואין שהוא דיאצטיל אסטר של מורפיום. ביניהם דיבנזוילמורפין (Dibenzoylmorphine) ואצטילפרופיונילמורפין (Acetylpropionylmorphine) הזהים בהשפעתם הפסיכואקטיבית למורפיום, אולם לא נאסרו באמנת האופיום.
תופעה זו של סמים פסיכואקטיביים העוקפים את הגבלות אמנת המורפיום הביאו את ועדת הבריאות של חבר הלאומים לאמץ מספר החלטות בניסיון להטיל הגבלה חוקית אף על סמים חדשים אלה. בשנת 1930 נקבעו תקנות חדשות המרחיבות את האיסור על סמים פסיכואקטיביים לאסטרים של מורפיום, כגון אוקסיקודון והידרומורפין (hydromorphone).
בשנות ה-60 וה-70 פותחו בארצות הברית מספר סמים פסיכדליים, אחד הבולטים בהם שווק בכדורים בשנת 1967 בסן פרנסיסקו וכונה DOM או STP (2,5-Dimethoxy-4-methylamphetamine). בניסיון להתגבר על התופעה, ולאפשר העמדה לדין, הורחבה כל העת רשימת הסמים המסוכנים האסורים לשימוש בארצות הברית. מקרה יוצא דופן היה העמדתם לדין של ניקולס סנד וטים סקלי על ייצור נגזרת כימית של LSD בשם ALD-52, סם בעל השפעה דומה ל-LSD, אשר באותה עת לא היה סם אסור בארצות הברית. טענת ההגנה של הנאשמים ולפיה החומר שבייצורו הואשמו אינו בגדר סם אסור נדחתה על ידי בית המשפט לאחר שנקבע כי חומר הגלם לצורך ייצורו היה LSD, אשר היה כבר סם אסור. בשלהי שנות ה-70 החלו להיות מופצים סמים אנלוגיים לפאנציקלידין הידוע בכינויים PCP ו"אבק מלאכים".
במחצית שנות ה-80 החלה הפצה של סמי MDMA, הידועים בכינוי אקסטזי. בתחילת ההפצה ההמונית של האקסטזי לא היו סמים אלה ברשימת הסמים האסורים בחוק בארצות הברית, כמו גם במדינות אחרות. בארצות הברית נזקקו לראשונה לחקיקת חירום כדי לכלול ברשימה. בהמשך נעשה שימוש דומה בחקיקת חירום לשורה של סמים חדשים בהם 2C-B (ידוע בכינוי "רוסקו" על שם מפתחו ממוצא רוסי הפרמקולוג אלכסנדר שולגין), AMT (alpha-Methyltryptamine), ו-BZP (Benzylpiperazine). בשלהי שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 חלה עליה מחודשת בפופולריות של מתאמפטמינים בארצות הברית, דבר שהוביל להחמרת הפיקוח על הפצת סמים אלה. החמרת הפיקוח מצידה הביאה לפיתוח סמי אלטרנטיביים, ביניהם Methcathinone (המכונה לעיתים cat או jeff) ומתילאמינורקס (, הידוע לעיתים בכינוי אופוריה ו-Ice), עד אשר אף סמים אלה הוכנסו לרשימת הסמים האסורים.
בשלהי שנות ה-90 ותחילת המאה ה-21 חלה עליה חדה בכמות סמי הפיצוציות הנמכרים באינטרנט. חלק מן הקמעונאים כינו סמים אלה בשם "חומרי מעבדה" (במיוחד סמים פסיכדליים נגזרות של Tryptamine ופנתילאמין). סוחרי הסמים קיוו כי מכירת חומרים כימיים אלה במסווה של "חומרי מעבדה" ולא לצריכה אנושית, יאפשר להם לחמוק מן האיסור על מכירת סמים אסורים במדינות רבות כיוון שבמעשה זה חסר היסוד הנפשי ההכרחי להוכחת עבירת סחר בסמים והוא מרכיב הכוונה. ניסיון זה לא מנע ממנהל אכיפת הסמים האמריקני לפשוט על ספקים רבים. בשנת 2004 ניהל מנהל אכיפת הסמים מבצע נרחב נגד סוחרי "חומרי מעבדה" וגייס למאמץ אף את רשויות אכיפת החוק בהודו ובסין. פעולות אלה הביאו להפסקת פעילותם של סוחרי "חומרי מעבדה" רבים באינטרנט אף שהחומרים עצמם לא נכנסו לרשימת הסמים האסורים במדינות רבות בעולם. רוב החומרים שנסחרו כ"חומרי מעבדה" היו בעלי השפעות דומות לסמי הזיות ידועים כגון פסילוציבין ומסקלין.
סמי פיצוציות בישראל.
אחד היסודות ההכרחיים להוכחת עבירות השימוש, ההחזקה, הייצור והסחר בסמים מסוכנים על פי פקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג-1973, הוא ההגדרה החוקית של "סם מסוכן", המופיעה : כדי להימנע מעבירה על פקודת הסמים המסוכנים נמכרים בפיצוציות חומרים כימיים הגורמים לתגובות פסיכואקטיביות באדם, אשר אינם מופיעים ברשימת הסמים המפורטת ואף אינם נגזרות כימיות של חומרים אלה. כל סם פיצוציות חדש שנתפס על ידי רשויות אכיפת החוק מובא לבחינת הוועדה לבחינת חומרים פסיכואקטיביים ברשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול והיא אשר ממליצה לשר הבריאות לכלול חומר חדש זה ברשימה המופיעה בפקודת הסמים המסוכנים. החלטת השר מחייבת אישור של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת בטרם תיקון החוק.
בישראל נפוצו שני סוגים עיקריים של סמי פיצוציות: סטימולנטים בצורת אבקה המשווקת בקפסולות בשם "חגיגת" וקנבואידים מלאכותיים בצורת עשב מרוסס, המשווקים בשקיות הנושאות שמות שונים כדוגמת "מיסטר נייס גאי". לרוב, חומרים אלו משווקים תחת שמות תמימים כגון "חליטת צמחים ארומטית" תחת ההנחיות "לשימוש קטורת בלבד, לא למאכל אדם" כדי להקנות להם נופך חוקי. יחד עם זאת, הן "חגיגת" והן "נייס גאי" הוצאו מחוץ לחוק בישראל. כמו כן, בשנים האחרונות נפוץ השימוש גם בסם הסינתטי 2C-B אשר קיבל את הכינוי "דוסה" ונפוץ בעיקר כסם מסיבות, כתחליף לאסיד או לאקסטזי.
חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסוכנים.
במסגרת המאמץ למנוע את ההפצה והשימוש בסמי פיצוציות חוקקה הכנסת ביולי 2013 את . החוק נועד לתת מענה אפקטיבי לתקופת הזמן הנדרשת לשם הכנסתו של חומר לפקודת הסמים המסוכנים מעת כניסתו לשוק. החוק מאפשר למנכ"ל משרד הבריאות להכריז באופן זמני על חומר אסור בהפצה בהינתן שהוא מקיים תנאים מסוימים.
מערב סאסקס
מערב סאסקס (באנגלית: West Sussex) הוא מחוז בדרום-מזרח אנגליה. בעבר האזור נקרא ממלכת סאסקס.
סביב לו מצויים מחוזות: המפשייר (מערבית), מזרח סאסקס (מזרחית) וסארי (צפונית). עיר הבירה של המחוז היא צ'יצ'סטר.
המחוז מחולק ל-7 נפות: וורת'ינג, אראן, צ'יצ'סטר, הורסהאם, קרוולי, מיד סאסקס ואדאר.
אדוארד פליפס
מזרח סאסקס
מזרח סאסקס (באנגלית: East Sussex) הוא מחוז בדרום-מזרח אנגליה, הגובל בדרום תעלת למאנש.
סביב לו מצויים מחוזות: קנט (צפונית) ומערב סאסקס (מערבית). עיר הבירה של המחוז היא לואס. המחוז מחולק לחמש נפות: הסטינגס, רות'ר, וילדן, איסטבורן ולווס. נוסף להן הרשות היוניטרית ברייטון והוב).
שטח המחוז השתייך היסטורית לאזור סאסקס ובעבר הרחוק לממלכת סאסקס.
מבחינה פוליטית, במזרח סאסקס ישנם 8 מחוזות בחירה לבית הנבחרים הבריטי. בבחירות 2015 התוצאות במחוז היו כך:
פרוטוכרוניזם