בשנותיה הראשונות התגוררה משפחתה בושיינגטון די סי. אמריליס למדה בבית הספר הלאומי של הקתדרלה (National Cathedral School), וב-1998 עברה משפחתה ללונדון והיא המשיכה את לימודיה בבית הספר האמריקאי של לונדון. לאחר סיום לימודיה יצאה לסייע במחנה לפליטים מיאנמרים בתאילנד. בסיוע מתנגדי משטר מיאנמרים, היא הצליחה להיכנס לתוך מיאנמר במטרה לתעד הפגנות נגד המשטר שנועדו להיערך ב-9 בספטמבר 1999. בסופו של דבר הצליחה הכת הצבאית של מיאנמר לעצור את מתכנני ההפגנות עוד לפני המועד המתוכנן, ובמקום זאת הצליחה אמריליס לערוך ריאיון עם אונג סן סו צ'י ולהבריח אותו אל מחוץ למדינה.
היא למדה באוניברסיטת אוקספורד וסיימה תואר ראשון ב-2002. היא סיפרה לימים שבמהלך לימודיה קיבלה הצעה לעבוד עבור שירותי הביון של בריטניה, אולם דחתה אותה. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר החליטה להמשיך לתואר שני בסכסוך וטרור. עבור עבודת המאסטר שלה, היא פיתחה אלגוריתם שנועד לעזור לאתר טרוריסטים פוטנציאליים באוכלוסייה מקומית. האלגוריתם שלה משך תשומת לב מה-CIA והיא קיבלה הצעה לעבוד בשירותיו. בגיל 22 היא הפכה לאחת הסוכנות הצעירות ביותר של ה-CIA.
פוקס שימשה ב-CIA כסוכנת עם "כיסוי לא רשמי". היא חיה במדינות בעיתיות בזהות בדויה וללא כיסוי דיפלומטי. עבודתה התמקדה במניעה מארגוני טרור להשיג נשק להשמדה המונית. ב-2010 היא עזבה את הסוכנות. לאחר שחרורה פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Life Undercover: Coming of Age in the CIA". כתב היד הוגש להוצאת publisher Knopf ללא אישור מוקדם מוועדת הפרסומים של ה-CIA, ונטען כנגד פוקס שהיא הפרה את הסכמי הסודיות שחתמה עם הסוכנות. לאחר הליך משפטי שבמהלכו ייצג את פוקס עורך הדין מרק זאיד, אושר פרסום הספר. עיתונאים שונים פקפקו באמינות הפרטים המופיעים בספר בטענה שלא ייתכן שהם היו מאושרים לפרסום בידי ה-CIA. פוקס טוענת בתגובה שהיא הקפידה לא לחשוף פרטים רגישים ושינתה את זהות הדמויות.
פוקס נואמת בכל רחבי העולם על שמירת השלום ועל חשיבות הדיאלוג והמשא ומתן בפתרון סכסוכים בינלאומיים. היא יצרה את סדרת הטלוויזיה של נטפליקס "עסקי הסמים" העוסקת בסחר בסמים ברחבי העולם. על פי הדיווחים, אפל טי וי מפתחת סדרה המבוססת על ספרה של פוקס, עם ברי לארסון בתפקיד הראשי, כאשר פוקס משמשת כמפיקה בפועל.
חיים אישיים.
בעלה הראשון של פוקס היה אזרח דרום אפריקאי בשם אנתוני, אשר אותו הכירה במהלך לימודיה באוקספורד וממנו התגרשה כעבור תקופה קצרה. לאחר מכן נישאה לסוכן CIA בשם דין פוקס והתגוררה עמו בשנגחאי בזהות בדויה. היא אימצה את שם משפחתו, ונולדה להם בת בשם זואי ויקטוריה. הם התגרשו כעבור כמה שנים. ב-2018 נישאה פוקס מחדש לרוברט קנדי השלישי, נכדו של רוברט קנדי. יש להם בת בשם בובי ובת בשם קאסיוס.
אסטור (אי)
האי אסטור או האי אסטר (באנגלית: Astor Island) הוא אי הממוקם בין האי ראגד לבין האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
האי מצוי ממערב בסמוך לחצי האי ביירז, בתוך מפרץ אוסוגובו.
שטחו של האי 12.14 קילומטרים רבועים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי האי.
האי אסטור מופה בהתבסס על צילומי אוויר שצולמו על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד שנערך בין השנים 1955 -1957, ולאחר מכן האי נסקר על הקרקע על ידי סוקרים מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, במסגרס סקר שנעשה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי 1957–1958.
מקור השם.
שמו של האי ניתן לו בשנת 1958 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
האי נקרא על שמו של ב. אסטור, שעבד כציד כלבי ים בספינת ציד כלבי הים האמריקאית ג'יין מרייה (Jane Maria), אשר יצאה מנמל ניו יורק במהלך עונת הקיץ האנטארקטי 1820–1821, במטרה לאוסף מוצגי סלעים, מטעם האודיטוריום ההרצאות של ניו יורק להיסטוריה של הטבע(New York Lyceum of Natural History) - כיום המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע.
לקריאה נוספת.
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 332
סופי קרסטן
הדוויג סופי קרסטן (בשוודית: Hedvig Sophie Karsten; 3 בספטמבר 1783 – 25 בפברואר 1862) הייתה בלרינה וציירת שוודית.
ביוגרפיה.
סופי קרסטן נולדה לזמרי האופרה כריסטופר כריסטיאן קרסטן וסופי סטבנובסקה. אחותה הייתה הציירת אליזבת שרלוטה קרסטן.
סופי קרסטן הייתה לרקדנית בבלט המלכותי השוודי באופרה המלכותית השוודית בסטוקהולם. בשנת 1805 התמנתה לפרימה בלרינה. היא הייתה פעילה גם כציירת, והשתתפה בתערוכות של האקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות בסטוקהולם בשנים 1802–1804. הציור החשוב ביותר שלה היה נוף הררי.
קרסטן נישאה לכוריאוגרף פיליפו טליוני בשנת 1803, והייתה אמה של הבלרינה מארי טליוני.
תחנית
סרחיו רוצ'ט
סרחיו רמון רוצ'ט אלברס (בספרדית: Sergio Ramón Rochet Álvarez; נולד ב-23 במרץ 1993 בנואבה פלמירה שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת שוער בקבוצת נסיונל מליגת העל האורוגוואית ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים.
רוצ'ט גדל במחלקת הנוער של דאנוביו.
ב-24 במאי 2014 חתם רוצ'ט בא.ז. אלקמאר מליגת העל ההולנדית. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 51 הופעות ליגה.
ב-27 ביולי 2017 חתם בסיוואספור מליגת העל הטורקית. בעונתו הראשונה במועדון ערך 15 הופעות ליגה, ובעונתו השנייה שימש כשוער מחליף ולא ערך הופעות כלל.
ב-1 ביולי 2019 חתם רוצ'ט נסיונל מליגת העל האורוגוואית.
קריירה בינלאומית.
רוצ'ט נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר קופה אמריקה 2021, אך לא שיחק בטורניר.
ב-27 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי, בניצחון 1-0 על נבחרת פרגוואי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
דז'ה דיארמטי (ספורטאי)
דז'ה דיארמטי (בהונגרית: Gyarmati Dezső; מישקולץ, 23 באוקטובר 1927 – בודפשט, 18 באוגוסט 2013) היה שחקן ומאמן כדורמים הונגרי וחבר האספה הלאומית ההונגרית. כשחקן זכה ב-5 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב (הלסינקי 1952, מלבורן 1956 וטוקיו 1964) וכמאמן ראשי של נבחרת הונגריה בכדורמים זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג (זהב במונטריאול 1976) וב-3 מדליות מאליפות העולם, 1 זהב ו-2 כסף (זהב בבלגרד 1973). היה לשחקן הכדורמים המעוטר ביותר בכל הזמנים ונחשב לאחד מגדולי שחקני הכדורמים הטובים בכל הזמנים. הוענק לו התואר "ספורטאי האומה".
ביוגרפיה.
שחקן כדורמים.
בצעירותו החל דז'ה דיארמטי לעסוק בספורט במישקולץ כמתאגרף ובכדוריד. הוא הפך לראשונה לשחקן של מפעל גמא בשנת 1940 כשחקן כדורמים. קיבל הזדמנות לשחק בליגה הראשונה ב-1944, תחילה כשוער. מ-1945 לבש את החולצה של Csepel MTK, מ-1947 של Újpest, מ-1960 עד 1966 של Ferencváros TC. ב-1947 זכה באליפות העולם בפריז, שם כבש 28 מתוך 36 השערים של הנבחרת ההונגרית.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה במדליית כסף עם נבחרת הונגריה בכדורמים. באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה במדליית זהב. באליפות אירופה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1954 זכה במדליית זהב. באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה במדליית זהב. ב-1956 היה יושב ראש ועדת המהפכה של המשלחת האולימפית ההונגרית במלבורן. לאחר המרד ההונגרי חי בארצות הברית ולאחר מכן אימן באירופה. הוא חזר למולדתו ב-1958 אך נאסר עליו לשחק במשך שנתיים למרות החנינה. בתקופה זו עבד כפועל. באולימפיאדת רומא (1960) זכה במדליית ארד. באליפות אירופה שנערכה בלייפציג, גרמניה המזרחית 1962 זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב. באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה בפעם השלישית במדליית זהב. עד 1964 שיחק בנבחרת הונגריה 108 פעמים.
כמאמן ספורט.
מ-1963 היה מאמן בית הספר המרכזי לספורט (KSI) ומ-1966 של מועדון ההתעמלות של פרנצווארוש. בשנת 1966 סיים את לימודיו בפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת אטווש לוראנד כהיסטוריון אמנות וסיים את לימודיו גם כמאמן מקצועי במכללה לחינוך גופני.
בשנים 1970–1971 אימן את נבחרת קולומביה בכדורמים. מ-1972 עד 1980 אימן את נבחרת הונגריה בכדורמים. באולימפיאדת מינכן (1972) זכה במדליית כסף, באליפות העולם שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בשנת 1973 זכה במדליית זהב, באליפות אירופה שנערכה בווינה, אוסטריה 1974 זכה במדליית זהב, באליפות העולם שנערכה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה במדליית כסף, באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה במדליית זהב, באליפות אירופה שנערכה בינקפינג, שוודיה 1977 זכה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב, באליפות העולם שנערכה בברלין המערבית, גרמניה המערבית בשנת 1978 זכה במדליית כסף באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה במדליית ארד. משנת 1981 היה המאמן הראשי של מועדון הרכבת של בודפשט, ומ-1985 עד 1988 היה שוב המאמן הראשי של הנבחרת הלאומית. ב-1988 עבד בגרמניה וב-1989 בבולוניה היה יועץ. הוא חזר להונגריה ביולי 1989 והיה יועץ מומחה עד 1990 במועדון הספורט של אוניברסיטת זמלווייס (OSC).
כפוליטיקאי.
בין 1990 לבין 1994, היה חבר פרלמנט ברשימת הפורום הדמוקרטי ההונגרי (MDF). הוא היה במקום ה-39 ברשימת MDF ב-1994 ובמקום 20 ב-1998 בבחירות לפרלמנט, אך לא זכה במושב. בשנת 2003 נבחר ליושב ראש מדור הספורט סקציית התרבות של פידס. ב-1999 הפך לחבר בהנהלת המועצה העולמית ה-56 של ההונגרים.
חייו הפרטיים.
סבו וסבתו מצד אביו היו יהודים שמעון סטרייזינגר (1863–1912), מכונאי, והילדה קליין. הוריו היו בלה דיארמטי (סטרייזינגר) (1898–1952) , כומר אדוונטיסטי, עורך עיתון וקורנליה גאל (1901–1998), אמנית שימושית וחייטת. הם נישאו במישקולץ בנובמבר 1922.