האקלים השורר בסוצ'ימילקו הוא אקלים ממוזג עם גשמים בקיץ התואמים את מיקומו בעמק מקסיקו. ניתן למצוא תנאים אלה ב-98% מהשטח. אחוז הלחות משתנה, אם כי לרוב ניתן למצוא לחות בינונית. האזור הגבוה ביותר ברובע כולל אקלים טרופי קר עם גשמי קיץ.
גאולוגיה.
כל השטח של סוצ'ימילקו הוא חלק מתת-מחוז 57 "אגמים והרי געש של אנאוואק" (Lagos y Volcanes del Anáhuac), השייך למחוז הגאולוגי "הציר הגעשי החדש" (Eje Neovolcánico). פני השטח מאופיינים בחמש מערכות טופוגרפיות, כאשר זו של הר געש שכבתי היא השולטת ומהווה 42% משטח סוצ'ימילקו. מערכת זו תואמת את המערך של הפסגות של שוצ'יטפק וצומפול, כמו גם את המדרון הנרחב של הר הגעש טאוהטלי. עוד 27% מהשטח מסווג כרמה געשית או כבתרונות. שטח זה משתרע למרגלות הר הגעש צומפול והר טלאקואייאיי במרכז הדרומי של טריטוריית סוצ'ימילקו. שאר האזור מחולק לשלושה סוגים של מישורים: 18% מהווים את נפת האגמים, היכן שהיה בעבר אגם סוצ'ימילקו ובה נמצאים הגנים הצפים של ימינו. עוד 12% מכלל השטח מסווג כמישור סחף על חוף האגם ומסמן את המעבר בין ההר לעמק. ביצה מלוחה על הגבול בין סוצ'ימילקו לטלאוואק ואיסטאפלפה מהווה את ה-1% הנותר ומשתרעת על קצת פחות מקילומטר רבוע אחד.
רוב פני השטח נוצרו ברביעון. קצת יותר מ-87% מפני השטח של הרובע ניתן לייחס לתור זה. האגם המקורי ואדמת הסחף מהווים 61% מהשטח. סוגי הקרקע העיקריים הם ו. האזורים ההרריים נוצרים מסלעים געשיים כמו בזלת וטוף. חלקים ישנים יותר התרוממו בקנוזואיקון, לדוגמה הרכס האמצעי והגבוה של הר הגעש טאוהטלי והרמה שבין פסגת שוצ'יטפק ורכס הרי אחוסקו (Ajusco). בנויים בעיקר ממצע אנדזיטי.
מררי (פירושונים)
הארמייה ה-15 של כוחות האוויר והחלל למטרות מיוחדות
הארמייה ה־15 של כוחות האוויר והחלל למטרות מיוחדות (ברוסית: 15-я армия воздушно-космических сил особого назначения) הוא יחידה מבצעית בחיל החלל הרוסי. הארמייה נוסדה ב-1 בדצמבר 2011 כחלק מכוחות האוויר והחלל.
משימות.
הארמייה ה-15 של כוחות האוויר והחלל למטרות מיוחדות עוסקת בבקרה על ניהול חלליות במסלול, איתור שיגורים של טילים בין-יבשתיים בליסטיים ותצפית על החלל החיצון. פעולות אלה מתבצעות באמצעות תחנות מכ"ם של מערכת ההתראה מפני התקפות טילים מסוג 77Ya6 וורונז', דנייפר, דריאל, וולגה, כמו גם המתחם הרדיו-אופטי קרונה בקאראצ'אי-צ'רקסיה ובמתחם האופטו-אלקטרוני אורנן שבטג'יקיסטן.
הארמייה מבצעת משימות שיגור חלליות למטרות שונות, תפעול חלליות למטרות צבאיות וחלליות ששוגרו במסגרת שיתוף פעולה בינלאומי ותוכניות יזמות מסחריות.
אחת המשימות העיקריות היא להבטיח את תפקודה התקין של מערכת הניווט גלונאס, המורכבת מ-24 לוויינים. בין המשימות החשובות ביותר הם השימוש במערכת זמן אחידה עבור אנשי משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית.
מתחמי פיקוד ומדידה נפרדים (OKIK) של מרכז חלל הניסויי הראשי ממוקמים ברחבי רוסיה מקלינינגרד ועד קמצ'טקה. כל המידע המתקבל על ידי מתחמי הפיקוד והמדידה מהחללית מועבר למרכז השליטה בחלליות של קבוצת המסלולים הרוסית בקראסנוזנאמנסק לעיבוד, ניתוח וקבלת החלטות לגבי הנפקת פקודות שליטה לחללית.
באוקטובר 2021: סט חטיבה ראשון של מערכת טילי קרקע-אוויר S-500 הגיעה לשירות.
מבנה.
הארמייה מורכבת מ:
שפעת כחולה
שפעת כחולה (באנגלית: blue flu) היא שביתה שבה מספר רב של שוטרים או עובדי ציבור יוצאים בו זמנית לחופשת מחלה.
השפעת הכחולה מקובלת בעיקר במדינות בארצות הברית בהן על פי החוק לשוטרים אסור לשבות. לעיתים הנושא מגיע לבית משפט, במטרה לחייב את השוטרים לעבור בדיקה רפואית שתוכיח את נחיצותה או אי-נחיצותה של חופשת המחלה. בניגוד לשביתות אחרות, ה"שפעת הכחולה" נוטה להיות קצרה וממוקדת.
היסטוריה.
המונח "שפעת כחולה" ומונחים דומים משמשים בעיקר כאשר איגודי העובדים השובתים עלולים להיענש בחומרה במקרה של שביתה רגילה. מונחים דומים מוכרים הם "slowdown" ו-"virtual work stoppage".
השביתה המשטרתית הגדולה הראשונה הייתה בשנת 1919, אז כ-80% משוטרי משטרת בוסטון יצאו לשביתה. מושל מסצ'וסטס קלווין קולידג' (לימים נשיא ארצות הברית) גייס את המיליציות המקומיות כדי למלא את מקומם של השוטרים ולהפסיק את השביתה.
בינואר 1971 כ-20,000 משוטרי משטרת ניו יורק "חלו" בשפעת הכחולה, כתגובה לדחיית בקשתם להעלאת שכרם. השביתה נמשכה חמישה ימים, במהלכם הצליחה מחלקת המשטרה לפרוס כ-15% מכוחה הסדיר, כשהיא משתמשת בקצינים בכירים ובכוחות מילואים ומתנדבים.
שביתת פקחי הטיסה בארצות הברית באוגוסט 1981 הייתה גם היא במסווה של "שפעת כחולה", משום שהיא הייתה מנוגדת לחוק שאסר שביתות של איגודי עובדים בארגונים ממשלתיים. בתגובה, הנשיא רונלד רייגן פיטר 11,345 עובדים כדי לסיים את השביתה.
בדצמבר 1981 שבתו כ-1,700 משוטרי משטרת מילווקי בטענה כי פקידי העירייה מתעלמים מבקשות המשטרה ומסכנים את שלומם של השוטרים. השביתה ארכה כ-16 שעות.
ביוני 2020 חלו ב"שפעת" 170 שוטרים ממשטרת אטלנטה במחאה על האישומים הפליליים שהוגשו נגד השוטרים המעורבים במותו של ריישארד ברוקס.
בתרבות הפופולרית.
ברומן "Mr. Monk and the Blue Flu", הדמות הראשית מקבלת הזדמנות לשוב לעבודתה עקב ה"שפעת הכחולה".
גם בסדרות "" ו"ברוקלין תשע-תשע" ישנם פרקים הסובבים סביב השפעת הכחולה.
אלזי לואר פומרוי
אלזי לואר פומרוי (באנגלית:Elsie Lower Pomeroy: 1882-1971 ) הייתה אמנית המזוהה ביותר עם תנועת ציור הנופים האמריקאיים ובמיוחד אזורי קליפורניה. היא גם הייתה אחת מקבוצה קטנה של מאיירים בוטניים שעבדו עבור משרד החקלאות של ארצות הברית (USDA) בתחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה.
אלזי נולדה ב-30 בספטמבר 1882 בניו קאסל, פנסילבניה. היא הייתה בתו של סיירוס ב. לואר, יוצא צבא האיחוד האמריקני, שהשתתף במלחמת האזרחים האמריקאית וקיבל מדליית הכבוד. היא גדלה בוושינגטון הבירה וסיימה את לימודיה בבית הספר לאמנות קורקורן בתחילת המאה ה-20.
מאיירת למשרד החקלאות.
עד 1908, היא עבדה כאמנית עבור משרד החקלאות, וציירה איורים בוטניים עבור פרסומי המשרד. היא הייתה אחת מהקבוצות המובחרות של מאיירים בוטניים שעבדו בארגון בתקופה זו, ביניהם הייתה גם דבורה גריסקום פאסמור, אלן אישאם שאט, רויאל צ'ארלס סטדמן ואמנדה ניוטון.
היא ציירה למעלה מ-280 צבעי מים עבור משרד החקלאות, כולל פירות נפוצים כמו הדרים, תפוחים ותותים, וגם פירות פחות נפוצים. השנתון של המשרד לשנת 1908 הכיל שתיים מהתמונות שלה, כולל אפרסק אוגברט (עמוד 479) ואפרסמון (עמוד 484). שלא כמו רוב הקולגות שלה במשרד החקלאות, היא המשיכה בקריירה של אמנית מציגה לאחר שעזבה את השירות.
בשנת 1911 נישאה לקרל סטון פומרוי, פומולוג צעיר במשרד החקלאות. עד 1913, בני הזוג עברו לריברסייד, קליפורניה, שם קרל הצטרף לתחנת ניסוי הדרים ועזר לפתח את תעשיית התפוזים/הדרים במרכז ובדרום קליפורניה.
ציירת בקליפורניה.
בעת שהותה בריברסייד, החלה בלימודים וחברות מספר ציירים והייתה חברה באיגוד האמנות בריברסייד. במהלך תקופה זו, היא השלימה סדרה של ארבעה צבעי מים על תעשיית ההדרים בריברסייד. ציורים אלה הוצגו ברחבי ארצות הברית, זכו בפרסים רבים, והם נמצאים כעת באוסף הקבוע באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד. ב-1935 היא נסעה לוושינגטון הבירה, שם הועסקה כאמנית בוטנית במשך מספר חודשים על ידי שירות היערות האמריקאי.
באמצע שנות הארבעים אלסי וקרל עברו למיל וואלי שבמחוז מרין, קליפורניה. אלסי, חובבת טבע נלהבת, טיילה ברחבי המדינה וצילמה את הנופים בקליפורניה. הנושאים שלה כללו מעמק המוות ונופים חופיים ועד נופי העיר של סן פרנסיסקו. היא שמרה על קשריה ההדוקים עם ציירים אחרים בקליפורניה. גם בתחילת שנות ה-80 לחייה היא ציירה ונסעה לסן מיגל דה אלנדה, מקסיקו.
אלסי התגוררה במחוז מרין עד סוף חייה והייתה חברה באגודת האמנים של מרין .
היא מתה ב-1971 במיל ואלי, קליפורניה, כשהיא מותירה אחריה מאות צבעי מים, שמנים ורישומים.
אף שאינה ידועה כמו בני דורה הגברים, עבודתה מדגימה את תנועת ציור הסצנות בקליפורניה משנות ה-50. המדיומים העיקריים שלה היו צבעי מים ושמן, אך היא גם ציירה והשתמשה בטמפרה.
תחנת החלל המסחרית
תחנת החלל המסחרית היא תחנת חלל שפותחה על ידי חברת Orbital Technologies ותאגיד הטילים והחלל אנרגיה לתיירות בחלל ולמשימות מסחריות בהתאמה אישית. שיגור הרכיב הראשון תוכנן על גבי רכב השיגור סויוז הרוסי לתחילת 2016, אך הפרויקט בוטל לבסוף.
מאפיינים.
תוכנן כי המודול הראשון יהיה כ־20 קוב. בתחילה, התחנה תוכננה כמלון חלל שיורכב מארבעה תאים, שמסוגלים להכיל בו זמנית עד שבעה אנשים. הפרויקט נועד לספק לאפשר עגינה בו של חלליות רוסיות, אירופאיות, אמריקאיות וסיניות. בהשוואה לתחנת החלל הבינלאומית, שאינה מיועדת לאירוח נוח של תיירים, תוכנן כי מלון החלל יספק רמת נוחות מקובלת. הוא תוכנן להעביר תיירים לתחנה ולהחזירם באמצעות הסויוז עם ציוד שיסופק מחלליות המטען פרוגרס. במידת הצורך, התחנה נועדה לשמש מפלט לצוות תחנת החלל הבינלאומית במקרה של תאונה. במקרה שבו התחנה ריקה מאדם, תוכנן להשתמש במלון לניסויים שונים. מסלול הטיסה של מלון החלל נבחר תוך חישוב קרבתו לתחנת החלל הבינלאומית.
פיתוח ובנייה.