בשנת 2015 החלה קונדיטוריית אנגל בבעלות דורון ולירון אנגל בהליכי רכישה של קפולסקי, והודיעה על כוונתה לחדש את פעילותה של קפולסקי כרשת בתי קפה.
בדצמבר 2018 נפתח מחדש סניף ראשון של הרשת ברמת השרון.
טיפש
קארין אלהרר הרטשטיין
The Corrs
The Dubliners
Jedward
The Cranberries
The Commitments
Clannad
Planxty
Westlife
ענף
ענף הוא חלק מצמח כמו שיח או עץ. הענף הראשי יכול להתפצל לענפים קטנים יותר, אשר יכולים להתפצל גם הם.
הענף של העץ יוצא מהגזע, שהוא החלק של העץ המופיע מעל לפני האדמה. הענפים של העץ מרכיבים את הצמרת שלו.
על הענף יכולים לצמוח עלים, שהם איברים המשמשים בעיקר לקליטת אור בתהליך הפוטוסינתזה.
כמו כן, מהענף יכולים לצמוח גם ניצנים, אשר מהם יפרחו פרחים ויבשילו פרות. איסוף הפרות מהענפים מכונה קטיף. קטיף של זיתים מכונה מסיק.
הענפים של העץ יכולים לשמש ציפורים כמקום בטוח ומוגן לבנייה של קן.
כמו כן, הם יכולים לשמש גם לתלייה של נדנדה עבור פעילות ספורט ופנאי.
בגינון וחקלאות.
גיזום היא פעולה שבה ענפיו של הצמח נחתכים או מוסרים. היא נעשית במסגרת גינון או חקלאות. פעולת הגיזום דורשת ידע בפיזיולוגיה של הצמחים, היכרות קרובה עם העץ והשיח, והכרת אורחות חייהם ותגובתם האפשרית לפעולת הגיזום. היא דורשת מיומנות והתמחות מעשית בביצועה, בכלים טובים ומתאימים - וכל זאת בידיעה ברורה שהסרת חומר צמחי מעץ או משיח לעיתים מזומנות, מחלישה ומקצרת חייו.
הרכבה היא פעולה בה מרכיבים ענף אשר מצויים עליו אברי ריבוי (כגון עיניים), על ענף ממין אחר, מאותה משפחה של עצים. הענף העליון - נקרא רוכב. שימוש נפוץ של הרכבה הוא כדי לתת לצמח תכונות שתלניות טובות יותר, ופירות בעלי תכונות רצויות.
מסיק הוא קטיף זיתים. אחת הדרכים למסיק ידני היא שימוש בשיטת ה"נקיפה", שבה מוסקים את הזיתים על ידי הכאה עם מקל על הענפים.
בשפה ובתרבות.
בשפת הדיבור המילה "ענף" משמשת לתיאור תת-קבוצות במסגרת ארגונים או דיסציפלינות. לדוגמה: פיזיקה היא ענף במדעי הטבע החוקר את חוקי היסוד של הטבע כפי שהם באים לידי ביטוי בכל מערכת הניתנת לתצפית, בכדור הארץ ובחלל;
שחייה תחרותית היא ענף ספורט אולימפי שמתבסס על שחייה עממית; פיסול הוא ענף בתחום האומנות במסגרתו יוצר האמן יצירה בעלת איכות תלת-ממדית וכו'.
לענף יש גם תפקיד סמלי כמו למשל, ענפי הזית שנמצאים בסמל מדינת ישראל ובסמל צבא הגנה לישראל. ניתן לראות את התפקיד הסמלי של הענף גם במקומות שונים ברחבי העולם, כמו למשל חותם הסנאט של ארצות הברית, דגל דקוטה הצפונית וסמל פרגוואי.
ענף הזית בתקופת המדנט.
ענף זית הוא סמל אשר שימש את שלטונות המנדט הבריטי כסימן רשמי בארץ ישראל בהזדמנויות שונות. הסמל שימש לייצוג כוחות הצבא הבריטי שגויסו בארץ ישראל, וכמו כן, הופיע על גבי מטבעות מנדטוריים ועל חלק מהבולים שהופקו בתקופת המנדט.
ישנן מספר סברות הנוגעות לסיבת הבחירה בענף-הזית כסמל של ארץ ישראל המנדטורית. מקובל להעריך כי במסגרת ניסיונו של ממשל המנדט להימנע משימוש בסמלים דתיים, נבחר ענף-הזית כסמל אוניברסלי לשלום. כמו כן, ייתכן כי הסמל נבחר מכיוון שהזית הוא עץ נפוץ בגאוגרפיה הארץ-ישראלית.
סיגופים
מרדכי אזרחי-קרישבסקי
יובל חיים עמידרור
יובל ח. עמידרור
יובל ח' עמידרור
צ'ליוסקין
אוניית "צ'ליוסקין" (ברוסית: Челюскин) הייתה אונייה רוסית שיועדה להעברת סחורות בין שפך נהר לנה לבין נמל ולדיווסטוק. ב-13 בפברואר 1934, היא טבעה אך הצוות הצליח לארגן מחנה על הקרח. להצלת האנשים אורגן מבצע אווירי מוצלח ולטייסים שהשתתפו במבצע הוענק תואר גיבור ברית המועצות שנוסד בעקבות האירוע.
"צ'ליוסקין" נבנתה בדנמרק לפי הזמנת ברית המועצות. האונייה הייתה מיועדת להעברת סחורות ונוסעים במימי אוקיינוס הקרח הצפוני. בהתאם לכך, היא חוזקה והוגדרה לצורכי ביטוח כאוניית נוסעים ומשא מדגם שובר קרח.
האונייה הושקה ב-11 במרץ 1933 וב-3 ביוני 1933 עזבה את דנמרק בדרכה ללנינגרד תחת השם "לנה". לאחר הגעתה לנמל היעד הוחלט להחליף את שמה ל"צ'ליוסקין" לזכר חוקר הארצות הרוסי סמיון צ'ליוסקין.
מסע האונייה.
ב-16 ביולי 1933 עזבה האונייה את לנינגרד בדרכה לולדיווסטוק. על המסע פיקד רב חובל ולדימיר וורונין וראש המשלחת היה אוטו שמידט, גאוגרף וחוקר ידוע של אזור הצפון. בדרכה נכנסה האונייה למספנות בהן נבנתה ועברה תיקונים קלים. ב-2 באוגוסט 1933 עזבה האונייה את נמל מורמנסק ועל סיפונה 112 אנשים. מטרת המסע היה ללמוד את היכולת לעבור את המעבר הצפון-מזרחי במהלך קיץ בודד. באזורים הקשים היה מתוכנן להיעזר בשובר קרח.
גושי הקרח הראשונים החלו להפריע לתנועת האונייה מזרחה בים קארה. בעזרת שוברי קרח האונייה הצליחה לעבור את האזור והמשיכה בצורה עצמאית. בים צ'וקצ'י התברר שלא ניתן להמשיך במסע וב-23 בספטמבר נלכדה האונייה על ידי גושי קרח. במשך כחודשיים נסחפה האונייה מזרחה על ידי הקרח וב-4 בנובמבר 1933 התקרבה למצר ברינג. עד לים הפתוח נותרו קילומטרים בודדים ואף נשלח מברק ברכה לולדיווסטוק. עקב שינוי בכיוון תנועת הקרח החלה האונייה להיסחף בחזרה לכיוון צפון-מערב. בקרבת מקום הייתה שובר קרח, אך אוטו שמידט סירב לקבל את עזרתו כי חשב שאחר מסע כה ארוך בקרח האונייה תמשיך להחזיק מעמד. במשך מספר חודשים המשיכה האונייה להסחף ולהתרחק ממים פתוחים ללא קרח. ב-13 בפברואר 1934 בעקבות הלחץ הגדול על הדפנות, נשברה האונייה וטבעה בתוך שעתיים.
הצוות התארגן בעוד מועד ולכן הצליח לארגן על הקרח מחנה זמני ולהעביר למחנה את המצרכים. בסך הכול היו במחנה 104 אנשים. 8 אנשים עזבו את האונייה עוד במהלך המסע מסיבות שונות ומנהל המשק בוריס מוגילביץ' נהרג במהלך עזיבת האונייה.
מבצע ההצלה.
יומיים לאחר קבלת הידיעות על הטביעה החלה התארגנות למבצע הצלה. בראש הוועדה הועמד ולריאן קויבישב. הוחלט לארגן מבצע אווירי. כעבר שלושה שבועות, ב-5 במרץ 1934 הצליח הטייס אנטולי ליאפידבסקי להגיע למחנה ולפנות ממנו 10 נשים ושני ילדים. בטיסה השנייה התקלקל מטוסו והוא הצטרף לשוהי המחנה.
הטיסה הנוספת נערכה רק ב-7 באפריל. במהלך שבוע הצליחו חמישה טייסים לפנות את המחנה. בסך הכול בוצעו 24 טיסות בהם השתתפו 6 מטוסים - שלושה מתוצרת ברית המועצות, שניים מתוצרת ארצות הברית ומטוס נוסף מתוצרת גרמניה. האנשים הועברו ליישוב על שפת הים כ-160 ק"מ מהמחנה. טייס האוניה עם מטוסו הגיע ליישוב באופן עצמאי.
בימים האחרונים של השהייה במחנה, חלה מנהל המשלחת אוטו שמידט ולכן הוחלט להעביר אותו לנום, ארצות הברית לטיפול רפואי.
למבצע היה סיקור נרחב בתקשורת הסובייטית והטייסים נחשבו לגיבורי-על של המדינה. כאשר הטייסים וחברי המשלחת הגיעו למוסקבה אורגנה להם קבלת פנים חגיגית. בעקבות האירוע הוחלט על ייסוד תואר הכבוד גיבור ברית המועצות והטייסים היו מקבלי התואר הראשונים. עבור העזרה במבצע ההצלה קיבלו שני טכנאים אמריקאים עיטור לנין. כל שוהי המחנה קיבלו את עיטור "הכוכב האדום". הצוות הטכני שתמך במבצע מהיבטים שונים כולל יצירת קשר רדיו עם המחנה גם קיבל עיטורים.
החל משנות ה-70 של המאה ה-20 החלו חיפושי האונייה. בשנת 2004 נערך מבצע ארכאולוגי תת-ימי ונמצאו שרידי אונייה. בהמשך התברר שמדובר באונייה אחרת. בשנת 2006 נמצאו שרידים נוספים. צילומים וחלקי מתכת הועברו לדנמרק. בפברואר 2007 אישרו מומחי המספנות הדניות שמדובר בחלקי האונייה צ'ליוסקין.
כבר בשנת 1934 הוקרן סרט תיעודי על מבצע ההצלה. בשנת 1984 באולפני לנפילם צולם סרט נוסף על הנושא.
סיגוף
סיגוף הוא הימנעות מהנאות פיזיות וצרכים שונים, או הכאבה, או פגיעה בגוף המסתגף. לרוב, פעולת הסיגוף היא למטרות רוחניות שונות: מצווה דתית או ככפרה על עבירות. הסיגוף נפוץ בדתות רבות, כולל היהדות, הנצרות, האסלאם, ההינדואיזם והבודהיזם. גם האסכולה הפיתגוראית צידדה בסיגופים כחלק מתהליך טהרת הנפש.
בין אופני הסיגוף הנפוצים הוא הצום, הימנעות מיחסי מין, הלקאה והליכה ברגליים יחפות.
סיבות נוספות לסיגוף:
ג'וזפה סארטי
ג'וזפה סארטי (באיטלקית: Giuseppe Sarti נטבל ב-1 בדצמבר 1729 - 28 ביולי 1802) היה מלחין אופרה איטלקי.
חייו.
סארטי נולד בפאאנצה. תאריך הולדתו אינו ידוע, אבל הוא הוטבל ב-1 בדצמבר 1729. לפי אי-אילו מקורות מוקדמים יותר, סארטי נולד ב-28 בדצמבר, אבל תעודת ההטבלה שלו שוללת אפשרות זו. הוא למד אצל האב מרטיני והתמנה לנגן עוגב בקתדרלה של פאאנצה עוד לפני שמלאו לו תשע-עשרה. לאחר שפרש ממשרתו בשנת 1750, התמסר סארטי לחקר מוזיקה דרמטית והיה למנהל תיאטרון פאאנצה בשנת 1752.
אופרה.
בשנת 1752 הוציא מתחת ידיו את האופרה הראשונה המתועדת שלו, "המלך הרועה" (כיון שהתאריך של "פומפאו בארמניה" איננו ודאי). בשנת 1753 נסע סארטי לקופנהגן עם פייטרו מיניוטי. הודות לכישרונו ואישיותו הוזמן לנהל את האופרה האיטלקית בקופנהגן וב-1755, לאחר סגירתה מינה אותו פרדריק החמישי, מלך דנמרק, לממונה על המוזיקה בחצרו ולמנהל האופרה. כאן חיבר את האופרה Ciro riconosciuto.