החל מספטמבר 2016 (עד פברואר 2017) מוצגת במוזיאון תל אביב היצירה offgrid offline. היצירה מורכבת מ-38 דקות ו-6 שניות של מקטעי וידאו היוצרים אלבום של ג'אז פסיכדלי. במוזיאון היצירה מפורקת לערוצים המרכיבים אותה והצופה מוזמן להתנהל בחלל לפי בחירתו, להתקרב לכלים מסוימים ולהתרחק מאחרים.
offgrid היא היצירה האחרונה בסדרה Thru You.
באירוויזיון 2019, שודרו שני סרטונים, בשני חצאי-הגמר והגמר שערך קותימן המורכבים מקולאז' סיכום 60 שנות אירוויזיון ובהם קטעים משירים אשר זכו בתחרות.
פרינסס שו.
ב-2015 הופיע בסרט התעודה "פרינסס שו", המתאר את הדרך להצלחה של זמרת חובבת מניו אורלינס, זאת לאחר שקותימאן נתקל ביוטיוב באחד משיריה המקוריים, והכין לו מיקס. ב-2016 הסרט זכה בפרס אופיר לסרט התעודה הטוב ביותר.
Inner Galactic Lovers.
ב-2015 יצא השיר "Inner Galactic Lovers" פרי עטו ולחנו, תוך שיתוף פעולה עם Fiverr וקבוצה של 24 מוזיקאים מכמה מדינות. הקליפ של השיר בנוי מקטעי וידאו בהם שר או מנגן כל מוזיקאי.
תחנת המשטרה ביפו
מבנה תחנת המשטרה ביפו שנודע בעבר גם כ"בית המעצר הטורקי" או "הקישלה" הוא המבנה התוחם את כיכר השעון ביפו מצידה הצפון-מערבי.
היסטוריה.
המבנה הוקם בסוף המאה ה-19 במקום בו ניצב מבצר הפינה הצפון-מזרחי של חומות העיר. ב-1897 ירש המבנה את בית המעצר ששכן עד אז בבית הסראייה הישן ביפו העתיקה. הוא ניצב מול בית הסראייה החדש, והשער הראשי שלו פונה מזרחה אל כיכר השעון. השער מעוטר בכיתוב ובטורה של הסולטאן עבדול חמיד השני. חלק מקירותיו החיצוניים של המבנה היו חלק מחומות העיר, דבר שניכר עד היום בחלקלקה שבחזית הצפונית של הבניין. מצידו הדרומי והמערבי הוא גובל במסגד מחמודיה.
במקום שכנה תחנת המשטרה של יפו בסוף התקופה העות'מאנית, וכך גם בתקופת המנדט. לאחר מלחמת העצמאות נמסר המבנה למשטרת ישראל. במקום פעלו משטרת יפו ומרחב יפתח, עד שהועברו ממנו ב-14 במאי 2005.
במהלך משפטו, היה אדולף אייכמן כלוא במבנה. ניתן לזהות את חדרו מהצד הצפוני של המבנה, עליו הוספה מפת ביצורי העיר. המפה הוספה על קיר כפול, שנועד להגן על חדרו של אייכמן מפני ניסיון פגיעה בו.
בשנת 1971 צולם במקום הסרט "השוטר אזולאי" בכיכובו של שייקה אופיר.
בשנת 2006 המבנה נרכש על ידי יזמים הפרטיים, האחים נקש, במכרז של מינהל מקרקעי ישראל תמורת 12 מיליון דולר.
על הקרקע הוקם מלון בוטיק בן ארבע קומות ובו 130 חדרים שנקרא "מלון סטאי" מרשת רויאל אורכידאה שנפתח רשמית ב-14 בפברואר 2018.
אורט קריית ביאליק
קורן ירושלים
קורס פו&quot;ם
מוסטפא ברגותי
ד"ר מוסטפא ברגותי (ערבית: مصطفى البرغوثي, בתעתיק מדויק: מצטפא אלברע׳ות׳י; נולד ב-1 בינואר 1954) הוא רופא ואיש ציבור פלסטיני, מזכ"ל תנועת היוזמה הלאומית הפלסטינית. ברגותי, בן לחמולת ברגותי מהכפר דיר ע'סאנה בנפת רמאללה ומתגורר כיום ברמאללה.
ביוגרפיה.
ברגותי נולד בירושלים ולמד רפואה בברית המועצות ובירושלים. כמו כן הוא בעל תואר בניהול מאוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית. בשנת 1979 ייסד ברגותי את ארגון הבריאות הפלסטיני, UPMRC, אשר העניק שירותי רפואה בעזה ובגדה המערבית, והוא ממשיך לשמש כנשיא הארגון עד היום.
בשנת 1991 היה ברגותי אחד מנציגי המשלחת הפלסטינית לוועידת מדריד, ובשנת 1996 נכשל בהתמודדות על מושב בפרלמנט הפלסטיני בבחירות הראשונות שנערכו ברשות. לאורך השנים ביקר ברגותי בחריפות את אש"ף ואת הרשות הפלסטינית בשל שחיתות. בשנת 2002 עזב את מפלגת העם הפלסטינית והקים יחד עם אישים כחיידר עבד א-שאפי, אדוארד סעיד ואחרים את מפלגת היוזמה הלאומית הפלסטינית בניסיון להקים חלופה רפורמיסטית מקיפה לאש"ף מחד ולקבוצות האסלאמיות החמושות כדוגמת חמאס מאידך. כיום מכהן ברגותי כמזכ"ל המפלגה. מאז 2006 משמש ברגותי חבר המועצה המחוקקת הפלסטינית. הוא התמודד בבחירות ליושב ראש הרשות הפלסטינית בשנת 2005, בהן הפסיד לאבו מאזן והגיע למקום השני עם 19.8% מהקולות. בשנת 2006 נעצר ברגותי על ידי משטרת ישראל בעת ביקור פוליטי במזרח ירושלים.
אידאולוגיה.
ברגותי תומך בהתנגדות לא-אלימה ככלי היעיל ביותר נגד השלטון הישראלי. בראיון בשנת 2005 אמר שלדעתו ישנם שני פתרונות אפשריים לסכסוך הישראלי-פלסטיני: פתרון שתי המדינות, הכולל מדינה פלסטינית עצמאית לצד ישראל, השולטת על כל השטח בגבולות 1967 ללא התנחלויות, ובירתה מזרח ירושלים; או פתרון המדינה האחת הכולל מדינה דמוקרטית אחת שבה כל האזרחים שווים, ללא זהות יהודית ייחודית.
תועלת פון נוימן מורגנשטרן
ג'וליה בוטרוס
ג'וליה בוטרוס (בערבית: جوليا بطرس, תעתיק מדויק: ג'וליא בטרס) (נולדה ב-1 באפריל 1968) היא זמרת ופעילת שמאל לבנונית נוצרייה.
ביוגרפיה.
ג'וליה בוטרוס נולדה למשפחה נוצרית מארונית בביירות, בירת לבנון. היא התחנכה בבית ספר נוצרי השייך לרשת בתי הספר של "האחיות רוסרי" ושרה במקהלה הבית-ספרית. אביה היה במאי ידוע וביים את מחזותיה של פיירוז, והיה מקורב למשפחת רחבאני. בוטרוס נהגה להאזין למוזיקת בלוז, ובנעוריה היא ואחיה, המשורר זיאד בוטרוס, הושפעו רבות מיצירותיו של זיאד רחבאני, השפעה זו ניכרת ביצירותיה הראשונות של בוטרוס. כמו כן, מלחמת האזרחים הלבנונית אשר פרצה כאשר הייתה בוטרוס בת 7, השפיעה רבות על בוטרוס גם כן. השפעה זו ניכרת הן בטקסטים של שיריה והן בעמדה הפוליטית אותה אימצה כשבגרה.
את הקריירה המוזיקלית שלה החלה בוטרוס בגיל צעיר. את שירה הראשון, "A Maman", המוקדש לאמה, הקליטה בשנת 1980, בגיל 12, בסטודיו של אליאס רחבאני, שנחשב אז ליוקרתי מאוד. בגיל 14, הקליטה בוטרוס שיר נוסף, "C’est La Vie" ("אלה החיים"), אשר נכתב, הולחן והופק על ידי אליאס רחבאני. את אלבומה הראשון, "שקעה שמש האמת" (בערבית: غابت شمس الحق, תעתיק מדויק: ע'אבת שמס אלחק), הוציאה בגיל 17. שיר הנושא באלבום, "שקעה שמש האמת", נכתב על ידי נביל אבו עבדו והולחן על ידי אחיה, וקרא לשלום עולמי וצדק חברתי. שיר זה הפך למזוהה ביותר עם בוטרוס והביא לה פרסום רב ברחבי העולם הערבי. מספר מדינות הוא אף הוכנס לתוכנית הלימודים בבתי הספר.
במהלך הקריירה שלה הוציאה בוטרוס עשרה אלבומים, כאשר שיא הצלחתה היה בשנות התשעים המוקדמות. היא ידועה בקולה הגבוה ובהופעותיה העוצמתיות. בנוסף לשירים בערבית, היא הקליטה בעבר מספר שירים בצרפתית. היות שהיא מחשיבה עצמה לפטריוטית לבנונית, היא מקפידה לשיר בניב הלבנוני ושיריה הם שירי משוררים לבנוניים. בוטרוס ידועה כזמרת פוליטית אשר חלק גדול משיריה הם שירים פוליטיים ופטריוטיים. בוטרוס סיפרה כי מלחמת האזרחים הלבנונית השפיעה עליה רבות, השפעה אשר ניכרת בטקסטים של שיריה בתחילת דרכה המוזיקלית. באותה התקופה, היא שרה שירים פוליטיים בעלי מסרים של שלום ואחדות. עם זאת, בתקופה המאוחרת יותר הקצינה בוטרוס בעמדותיה הפוליטיות ויש המחשיבים את שיריה הפוליטיים המאוחרים יותר כתומכי טרור.
ב-1996 נישאה בוטרוס לאליאס או סעב, סגן נשיא האוניברסיטה האמריקאית בדובאי ובשנת 1997 נולד בנם, סאמר.
דעותיה הפוליטיות.
בוטרוס משתייכת לשמאל הלבנוני, והיא פעילה פוליטית וחברתית. על רקע היותה פעילה פרו-סורית, היא הוזמנה להופיע בפני נשיא סוריה, בשאר אל-אסד. בעברה, הביעה בוטרוס תמיכה במפלגת השמאל הרדיקלית "המפלגה הסורית הסוציאליסטית הלאומית" (SSNP), אשר מושתתת על ערכי קומוניזם ופן ערביות, ויש המחשיבים אותה לפשיסטית. גורמים לבנוניים שונים ביקרו את בוטרוס על תמיכתה במפלגה זו, ומספר תנועות נוצריות, ביניהן מפלגת הכתאיב, קראו להחרים אותה. בוטרוס תומכת במישל עאון, מנהיג מפלגת הזרם הפטריוטי החופשי הפרו-סורית, ואף צִדדה במועמדותו לנשיאות כאשר תמה כהונתו של אמיל לחוד.
בוטרוס ידועה בדעותיה האנטי-ישראליות. עם נסיגת צה"ל מרצועת הביטחון בשנת 2000, הקליטה בוטרוס את השיר "לבנון ניצחה" (בערבית: انتصر لبنان, תעתיק מדויק: אנתצר לבנאן). במלחמת לבנון השנייה, התראיינה בוטרוס לאל-ג'זירה והביעה תמיכה בחזבאללה ובמזכ"ל הארגון, חסן נסראללה, והיא אחת מאנשי הציבור הנוצריים הבודדים אשר הביעו תמיכה פומבית בחזבאללה. את הכנסותיה מאלבומה האחרון, "אהוביי" (בערבית: أحبائي, תעתיק מדויק: אחבאאי), אשר חלק ממילותיו לקוחות מנאום אותו נשא חסן נסראללה ב-12 ביולי 2006, היא תרמה למשפחות ההרוגים במלחמה, ביניהם פעילי חזבאללה. על רקע מבצע עופרת יצוקה, ארגנה בוטרוס הפגנה רבת משתתפים באוניברסיטה האמריקאית בדובאי, בהפגנה נשאה בוטרוס, עטוית כאפייה, נאום בו הביעה תמיכה בפלסטינים, קראה ל"שחרור האדמות הפלסטיניות הכבושות" והתרעמה על אי-תמיכת האומה הערבית בפלסטינים.
יוסוף אבו ורדה
שיכוני חסכון
החברה הגרמנית לחקר ארץ ישראל
ברוך לינדה
יהודה קן דרור
קיבוץ בית אלפא
לאקווילה
מונחון גאוגרפיה עירונית
זרתוסתרה
ג'יימס מידלטון קוקס
ג'יימס מידלטון קוקס (באנגלית: James Middleton Cox) (31 במרץ 1870 - 15 ביולי 1957) היה מושל אוהיו שבארצות הברית, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעמה, ומועמדה של המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית בבחירות בשנת 1920. במהלך חייו הקים קוקס חברת תקשורת גדולה בשם Cox Enterprises. החברה קיימת עד היום.
ראשית חייו וקריירה.