לאחר שחרורו מן הצבא הוא עבר למוסקבה, שם למד קולנוע ב-VGIK. בשנת 1961 סרטו "פרופסור מאמלוק" השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי השני במוסקבה, שם זכה בפרס הזהב. סרטו משנת 1971 "גויה או הדרך הקשה אל ההשכלה" זכה בפסטיבל לפרס מיוחד.
בשנת 1978 היה חבר בוועדת השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, ושנתיים מאוחר יותר, סרטו "סולו סאני" השתתף בפסטיבל.
היה נשוי בין השנים 1960–1978 לשחקנית הגרמנייה קריסטל בודנשטיין.
לאחר מותו ייסדה האקדמיה לאמנויות בברלין פרס על שמו, המחולק מדי שנה עבור "הישגים יוצאי דופן בתחום אמנויות הבמה, הקולנוע והתקשורת".
The Incident
The Incident (התקרית) הוא האלבום העשירי והאחרון של להקת הרוק המתקדם הבריטית, פורקיופיין טרי. האלבום יצא לאור ב-14 בספטמבר, 2009 על ידי חברת התקליטים Roadrunner Records. האלבום היה מועמד לפרס גראמי לאלבום הסראונד הטוב ביותר והגיע למקום ה-25 במצעדי האלבומים הבריטי והאמריקאי. זהו אלבום האולפן הארוך ביותר של הלהקה וזה נובע מיצירת הנושא שנמשכת כשעה (55 דקות) המשתרעת על כל הדיסק הראשון, ובדיסק השני מופיעים 4 קטעים נוספים. מהיצירה נלקח הקטע Time Flies שהפך לקטע מצליח על ידי הלהקה.
רשימת השירים.
דיסק ראשון:
דיסק שני:
שפרה אלון
שפרה אלון (2 במאי 1910 - 8 באוקטובר 1996) הייתה משוררת וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה.
אלון נולדה בווינה בירת אוסטריה. הייתה חברה בגורדוניה. למדה פסיכולוגיה ואמנות דרמטית באוניברסיטת וינה. למדה ציור אצל האמן ישראל פלדי, וגרפולוגיה אצל ד"ר רפאל פוקורני, מגדולי הגרפולוגים באוסטריה.
עלתה לארץ ישראל ב-1932, והתגוררה בקיבוץ חולדה ולאחר מכן ברמת גן. משך תקופה קצרה שיחקה בתיאטרון המטאטא. הציגה בתערוכות יחיד בגלריה לאמנות כץ ובתערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה. לפרנסתה עבדה בבית החרושת עסיס להכנת רסק עגבניות.
פרסמה בגרמנית ובעברית, כמה משיריה תורגמו מעברית לאנגלית. ספרה "בפינות" תורגם מגרמנית לעברית (1935). בשנותיה האחרונות חזרה בתשובה וניהלה סדרת התכתבויות עם הרבי מלובביץ.
נפטרה בבית החולים תל השומר ב-8 באוקטובר 1996.
אלון הייתה דודתו של המשורר פסח מילין.
פרסומיה.
שיריה.
מופיעה כערך בלקסיקון ההיסטורי של הסופרים העברים מאז תש'ח מאת ד"ר משה גרנות.
הרי וו-יי
הרי ווּ-יִי (בסינית: 武夷山; בפין-יין: Wǔyí Shān) הם רכס הרים בנציבות נָאנְפִּינְג שבצפון מחוז פוג'יין, על הגבול עם מחוז ג'יאנגשי בסין. זהו אחד האזורים העשירים ביותר במגוון הביולוגי בדרום-מזרח סין. הרכס הוא אתר תיירות פופולרי, והוא כולל כמה מנופי הטבע היפים ביותר בסין. הרי וו-יי הם גם המקור לכמה מסוגי התה הידועים בעולם: תה אולונג, ובמיוחד המין המכונה תה דה חונג פאו ("גלימה אדומה גדולה"), ומין התה השחור המכונה תה לפסנג סושונג.
הרכס הוכר ב-1999 על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית טבעי ותרבותי בשם הר וו-יי.
גאוגרפיה.
תיאור.
הרי וו-יי שוכנים בדרום-מזרח סין בין העיר וויישאן בנציבות נָאנְפִּינְג שבצפון מחוז פוג'יין, לעיירה וויישאן בנציבות העירונית שָׁאנְגְזָ'או (上饒, פין-יין Shàngráo) במחוז ג'יאנגשי. האזור מקושר לרשת הכבישים באמצעות הכביש המחוזי מספר S303. רכס ההרים משתרע על שטח של 70 קמ"ר, בין קווי הרוחב '32 27° ו-'55 27° צפון, ובין קווי האורך '24 117° ו-'02 118° מזרח. זהו רכס ההרים הגבוה ביותר בדרום-מזרח סין, ומשום כך הוא מכונה "גג מזרח סין". הרכס הוא קו פרשת המים בין היובלים של חלקו התחתון של נהר היאנגצה בצפון, ליובלים של הנהר מין בדרום. בשטח הרכס מצויים נופים מגוונים של עמקי נהרות מתפתלים שבגדותיהם צוקים תלולים בצורת כיפות או עמודים מגוונים, עמקים וקניונים עמוקים, מפלי מים ופסגות מיוערות.
מקורן של הפסגות במערב הרכס בפעילות געשית. לעומתן ההרים במזרח עשויים אבן חול אדומה, מדרונותיהם תלולים מאוד, אבל פסגתם שטוחה. "נהר תשעת הפיתולים" (九曲亭, פין-יין Jiǔqū), שאורכו המלא כ-60 קילומטרים, מתפתל בין הרי אבן החול בקניון עמוק שאורכו כ-19 קילומטרים. משני צדי גדות הנהר מתנשאים צוקים לגובה שבין 200 ל-400 מטרים, ובמדרונותיהם בולטים זיזים ומערות רבות שהתושבים הקדומים השתמשו בהם כאתרי קבורה (ראו את פסקת ההיסטוריה בהמשך). הפסגה הגבוהה ביותר היא פסגת חְוָאנְגְגָאנְג (黄岗山, פין-יין huánggǎng shān), שגובהה 2,158 מטרים, והיא שוכנת בגבול שבין פוג'יין וג'יאנגשי. חְוָאנְגְגָאנְג הוא גם ההר הגבוה ביותר בשני המחוזות. ברכס וו-יי יש יותר מ-110 פסגות אחרות שגובהן עולה על 1,000 מטרים. המקום הנמוך ביותר נמצא ברום של כ-200 מטרים מעל פני הים.
אקלים.
הרי וו-יי שוכנים בין קו הרוחב 27° לקו הרוחב 28° באזור האקלים הסובטרופי הגשום. ההרים פועלים כמחסום המגן בפני זרם האוויר הקר מצפון-מערב ולכן האקלים מושפע מהאוויר החם והלח שמגיע מים סין המזרחי, כ-250 קילומטרים מדרום-מזרח לרכס. עקב כך האקלים באזור הוא לח מאוד (לחות בין 80% ל-85%) וגשום מאוד. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא בין 2,200 מילימטרים בדרום-מערב ל-3,200 מילימטרים בצפון-מזרח סביב הר חְוָאנְגְגָאנְג, כשתדירות המשקעים וכמותם תלויה בהשפעות המונסון. ערפילים הם תופעה נפוצה. באזורים הנמוכים נעות הטמפרטורות הממוצעות השנתיות בין 12°C ל-18°C. על אף מזג האוויר הסובטרופי יכול לרדת שלג במקומות הגבוהים ולהישאר על הקרקע למעלה מחודש בכרי הדשא שמעל גובה של 1,800 מטרים.
איכות האוויר והמים גבוהה משום שזיהום סביבתי אינו קיים באזור. ב-31 בינואר 2005 הקים הממשל הסיני באזור תחנה לניטור איכות האוויר.
צמחייה.
היסטוריה של המחקר.
הרי וו-יי הם הדוגמה המייצגת ביותר למגוון ביולוגי של יערות סובטרופיים סיניים ויערות גשם של דרום סין. האקולוגיה של האזור שרדה מלפני עידן הקרח מלפני 3 מיליון שנים. בוטנאים עורכים מחקרי שדה באזור מאמצע המאה ה-19. בין החוקרים הזרים שערכו מסעות מחקר בוטניים בהריי וו-יי היו האנגלים: רוברט פורצ'ן (Robert Fortune; 1880-1812), שביקר באזור לראשונה ב-1845, ואחר-כך ב-1848 (ראו פסקת ההיסטוריה על גידול התה), ופרד בורן (Frederick Samuel Augustus Bourne) שביקר ב-1883; והאוסטרי היינריך פון הנדל-מזטי (Heinrich Raphael Eduard Freiherr von Handel-Mazzetti; 1940-1882), בוטנאי שערך מסעות מחקר בוטניים בסין בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
חלוקה לאזורים.
הצמחייה באזור תלויה מאוד בגובה, והיא מחולקת ל-11 קטגוריות נרחבות:
מצאי הצמחייה.
באזור נמנו 2,888 מינים של צמחים וסקולריים השייכים ל-1,107 סוגים מ-284 משפחות. בהם:
31 מינים מתוך צמחי זרע ב-27 סוגים ו-23 משפחות אנדמיים לסין. בהר וו-יי יש שפע של מיני סחלבים, 78 מינים ב-32 סוגים. בין המינים הבולטים: "Yoania Japonica", "Yoania amagiensis", "Gastrodia javanica" ו-"Lecanorchis nigricans". השיח "Actinidia arguta", סוג של קיווי ממשפחת האברשאים שגדל בר בהרי וו-יי מדגים את תופעת ההתאמה לסביבה כשבמהלך התפתחותו באזור נוצרו לו כמה זנים.
סקרים שנערכו בעשרות השנים האחרונות גילו 57 מיני צמחים וסקולריים חדשים, 44 מהם אנדמיים לפוג'יין ולהר וו-יי, ושמותיהם המדעיים מתייחסים למקום הגילוי. 12 מכילים את שם התואר פוג'יין כדוגמת "Maddenia Fujianensis", 12 מכילים את שם התואר הר וו-יי, כדוגמת "Rhododendron wuyishanicum", ונוספים המתייחסים לפסגות ספציפיות כדוגמת "Dryopteris huanggangshanensis". הצמחים הנדירים ביותר והמצויים לכן בסיכון דוגמת, "Emmenopterys henryi" או "Bretschneidera sinensis", מצויים בדרך כלל ביער של העצים רחבי העלים ירוקי-העד שבעמקי הנהרות.
בנוסף קיימים גם כ-840 מינים של צמחים שאינם וסקולריים - 503 מיני פטריות, 98 מיני חזזיות ו-239 מיני אצות.
יערות.
הנפוצים ביותר הם יערות עצים רחבי עלים ירוקי-עד המשתרעים על כרבע מהשטח, כמה יערות מהוות את החלקות הגדולות ביותר בעולם של יערות סובטרופיים לחים. סוגי העצים הנפוצים ביותר ברכס וו-יי הם אשור (אלוניים), ער (עריים), קמליה סינית (תאיים), מגנוליה (מגנוליים), משפחת "Elaeaocarpaceae" והממליס ("Hamamelidaceae"). מעל ל-100 עצים מ-36 מינים הם בני יותר מ-100 שנים, בהם עץ מהמין "taxus chinensis var. mairei" שהוא בן כ-900 שנים. זהו העץ הגדול מסוגו בדרום סין - גובהו 34 מטרים והיקף גזעו 4.8 מטרים.
בעלי חיים.
בתי הגידול והצמחייה המגוונים בהרי וו-יי מספקים מזון ותנאי מחיה למגוון של בעלי חיים, כולל מינים רבים נדירים ובלתי רגילים. באזור נתגלו לראשונה 55 מינים של בעלי חוליות שבחלקם כוללים בשמם המדעי את שם האזור או שם אתר באזור, דוגמת הדג: "Acrossocheilus wuyiensis"; דו-חיים דוגמת מין הצפרדע "Amolops wuyiensis", זוחלים, דוגמת הנחש "Opisthotropis kuatunensis" ממשפחת הזעמניים; עופות, דוגמת חוגלת ההרים ("Arborophila gingica") ממשפחת הפסיוניים; ויערון דרום-סין - ("Apodemus draco") ממשפחת העכבריים. בסך הכול, נמנו באזור כ-5,000 מיני בעלי חיים, מהם 475 בעלי חוליות ו-4,635 חרקים מזוהים, כחמישית ממספר מיני החרקים בסין ובאזור מיוצגים 31 סוגים מתוך 33 הסוגים הקיימים בסין.
להלן פירוט מיני בעלי החוליות שנתגלו באזור: