אי ספיקת כליות פרה-רנלית נקראת גם Prerenal azothemia- כלומר, מהמילה- azo שמשמעותה חנקן, ו- emia- בדם, עליה של חנקן בדם שהיא פרה-רנאלית. זוהי הצורה הנפוצה ביותר של אי ספיקת כליות חריפה. אי-ספיקת כליות פרה רנאלית יכולה להיגרם ממצבים שונים, בהם ירידה בנפח הדם כתוצאה מאובדן דם או התייבשות, מצבים כגון תסמונת כבד-כלייתית (hepatorenal syndrome), בהם זורם פחות דם לכליה כתוצאה מעודף דם הזורם למערכת העיכול (כתוצאה מכשל של הכבד), היצרות העורק הכלייתי (כתוצאה מטרשת עורקים או כתוצאה מדיספלסיה פיברומוסקולרית) ועוד. אי-ספיקת לב עשויה גם היא לגרום לאי-ספיקת כליות פרה-רנאלית; למעשה, כיום נזקקים יותר ויותר מטופלים לדיאליזה עקב אי-ספיקת לב. סיבות נוספות הן נטילת תרופות המפחיתות את זרימת הדם לכליה, תרופות קלאסיות בהקשר זה הן נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, ומעכבי ACE.
האבחנה של אי-ספיקת כליות פרה-רנאלית מתבססת בין היתר על ירידה בקצב הסינון בפקעית GFR, כאשר מצד שני הכליה מפעילה מנגנוני פיצוי אחרים – קיימת ספיגה מוגברת של מים ונתרן (השתן מועט ומרוכז יחסית, עם נתרן נמוך בשתן), עלייה בספיגת השתנן וחומצת השתן.
חשוב לציין, כי אי ספיקת כליות חריפה אינה גורמת נזק לפרנכימת הכליה, אולם מצב שאיננו מטופל עלול להביא לנקרוזיס חריף של הטובולים (האבוביות המובילות את השתן)- תופעה הידועה כ- Acute tubular necrosis. במידה והטיפול נעשה בהקדם, אי ספיקה זו היא הפיכה.
הטיפול באי ספיקה פרה-רנאלית נעשה על ידי החזרת נוזלים כדי לשמר את זרימת הדם לכליה. במידה ויש אובדן דם שגרם לכך, יש לתת מנות דם וכן קריסטלואידים ותמיסות המיועדות למצבי דימום חריף. במידה והסיבה היא תפקוד ירוד של הלב, למשל כתוצאה מאי ספיקת לב, יש לתת חומרים אינוטרופיים, תרופות המורידות את העומס על שריר הלב, תרופות אנטי-אריתמיות ואמצעים נוספים במטרה לשפר את תפוקת הלב וכתוצאה מכך- את שיפור הזרימה לכליות.
אי-ספיקת כליות פרנכימטית (כלייתית).
אי-ספיקת כליות פרנכימטית היא אי-ספיקה בכליה עצמה, והסיבות הנפוצות ביותר הן זיהום (ספסיס), איסכמיה, ונפרוטוקסינים (הן אנדוגניים והן אקסוגניים).
ניתן לחלק את הפגיעה התוך כלייתית בהתאם למיקום הפגיעה:
האבחנה מתבצעת בין היתר על ידי ספירת אאוזינופילים גבוהה, לויקוציטים בשתן, ובאולטראסאונד ניתן לראות כליה גדולה מלאה בתאים המסנינים אותה.
אי-ספיקת כליות פוסט רנאלית.
אי-ספיקת כליות פוסט-רנאלית יכולה לנבוע מחסימה דו-צדדית או חסימה במערכת השתן התחתונה (שלפוחית השתן או השופכה). הסימן האבחנתי הוא הידרונפרוזיס – אגן הכליה מתמלא בנוזלים. אי-ספיקה כאמור יכולה לנבוע למשל מערמונית מוגדלת, אבנים בכליות או חסימת צינור השתן.
אבחנה.
על מנת לאבחן את הסיבה לאי ספיקת הכליות, יש לקחת בדיקות דם ובדיקות שתן כאשר במרבית המקרים, על סמך הבדיקות, ניתן יהיה להעריך ממה נבעה הפגיעה הכלייתית. דוגמאות למספר סוגים של פגיעה כלייתית ניתנות להלן:
יחס ההפרשה של נתרן- FeNa- הוא היחס של הפרשת נתרן בשתן המשמש מדד ליכולת של הכליה לספוג מחדש נתרן אולם גם תלוי בגורמים נוספים כגון כמות נתרן שיש בגוף, נפח בכלי דם, שיעור הסינון הכלייתי וכמובן יכולת פונקציונלית של האבוביות. כך למשל-
קיימים כיום ביומרקרים שיכולים להעיד על נזק כלייתי ולעזור באבחנה. שני מרקרים משמעותיים הם:
קביעת שלב (Staging).
הקריטריון הקליני שלפיו מסווגת חומרת האי-ספיקה נקרא קריטריון RIFLE, והמדרג הוא על פי ראשי התיבות:
לאחר שניתן קריטריון כאמור, נעשות בדיקות נוספות כדי לבחון את הסיבה לאי-ספיקת הכליות, כגון אולטראסאונד כלייתי או ביופסיה של הכליה.
סיבוכים.
אי ספיקת כליות חריפה מקושרת עם סיבוכים שונים, כאשר נמצא כי מיעוט במתן שתן (אוליגוריה) הוא המדד הפרוגנוסטי הרע ביותר. סיבוכים כתוצאה מאי ספיקה חריפה של הכליה יכולים להיות רבים ולכלול את הבאים:
הטיפול.
באי ספיקת כליות חריפה, יש ראשית לדאוג להחזרת נוזלים ובמידת הצורך מתן וואזופרסורים. במידה והנזק נגרם מגורם ידוע כגון תרופות שונות (מעכבי ACE, נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, אמינוגליקוזידים) יש להפסיק השימוש בהן אם ניתן.
במידת הצורך יש לדאוג לדיאליזה- האינדיקציות לדיאליזה כוללות מצב שאינו מגיב לטיפול תרופתי, היפרקלמיה, חמצת מטבולית, או סיבוכים חמורים של אורמיה כגון אנצפלופתיה, תפליטים ריאתיים ופריקרדיאליים, דימום. מועד תחילת הדיאליזה הוא נושא שנוי במחלוקת, מאחר שתחילת דיאליזה מאוחר מדי מביאה לסיבוכים אלקטרוליטריים והפרעות מטבוליות, ומנגד התחלתה מוקדם מדי חושפת את החולה לסכנות שבביצוע הפרוצדורה כולל זיהומים, דימומים ותת לחץ דם. בכל מקרה, במצבים מסכני חיים אין להשתהות בביצוע הדיאליזה, וכן פעמים רבות ניתן להתחיל דיאליזה כאשר ה- BUN עולה על 100 אצל חולים ללא סימנים להתאוששות כלייתית.
במידה ומזוהה הפגיעה הספציפית בכליה, יש להתאים את הטיפול, כך למשל-
סיבוכים.
הסיבוכים העיקריים של אי-ספיקת כליות חריפה הם היווצרות של חמצת מטבולית והיפרקלמיה (יתר אשלגן בדם) – ולכן יש לשקול מתן סודיום ביקרבונט (לטיפול בחמצת) וטיפול אנטי-היפרקלמי.
סן סנס
סן-סנס
קמולודונום
דיספלסיה
תוך-ורידי
תוך ורידי
היפרקאלמיה
אי ספיקת כליות חריפה
אי ספיקת לב
המשחרים
המשחרים (באנגלית: The Seekers) היא להקת פופ אוסטרלית שהגיעה לשיא הצלחתה באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20. הלהקה, שהושפעה ממוזיקת הפולק האמריקאית, הוציאה מספר להיטים גדולים והייתה להקת הפופ האוסטרלית הראשונה שהגיעה לראש מצעדי הפזמונים בבריטניה ובארצות הברית. הדמות הבולטת בלהקה הייתה הסולנית, ג'ודית' דורהאם, בעלת הקול הגבוה והצלול, שהמשיכה לאחר פירוק הלהקה לקריירה בתחום הג'אז. בשנות הצלחתה, נשלט עולם מוזיקת הפופ האנגלי על ידי להקות הביטלס והרולינג סטונז שנתפסו על ידי קהלים רחבים כאיום על הממסד. הופעתם של "המשחרים", שהיו לא מאיימים, מסודרים בהופעתם ומלאי שמחת חיים, קסמה לקהל רחב שהיה בעל מאפיינים שמרניים יותר. לאחר שב-1968 התפרקה הלהקה, שבה והתאחדה מספר פעמים למסעי הופעות בשנות ה-90 ובשנות האלפיים.
ההרכב בו התפרסמו המשחרים היה:
הקמת הלהקה.
שלושת הגברים חברי הלהקה, את'ול גאי, קית' פוטגר וברוס וודלי (ילידי 1940, 1941 ו-1942 בהתאמה), למדו בבית ספר אחד במלבורן, אם כי במחזורי גיל שונים. הם היו מעורבים בסוף שנות ה-50 בשתי להקות שונות שניגנו חומרים של אמנים שונים (למשל: באדי הולי ואדי קוקרן). כשלהקות אלו התפרקו, הם הקימו להקה חדשה, "The Escorts", בה היו חברים שלושתם וזמר בשם קן ריי. ב-1963 עם הגידול בפופולריות מוזיקת הפולק גם באוסטרליה, שינו את שמם ל-"The Seekers".
גיבוש ההרכב הסופי.
בסוף 1963 הם פגשו את ג'ודית' דורהאם (ילידת 1943) שעבדה במשרד הפרסום בו עבד גם חבר הלהקה, את'ול גאי. דורהאם, שקיבלה חינוך מוזיקלי קלאסי ונועדה לשיר באופרה, נטתה בנעוריה אחר מוזיקת הג'אז והספיקה להופיע ולהקליט תקליט אחד בליווי הרכב הג'אז "Frank Traynor's Jazz Preachers", עוד בטרם חברה ל"משחרים". תחילה היא צורפה כחברה חמישית בהרכב, אך במהרה עזב הזמר ריי את הלהקה לאחר שלטענתו, פגעו הופעותיה בחיי הנישואים שלו, וכך התגבש ההרכב בו התפרסמה מאוחר יותר הלהקה. צירופה של דורהאם הביא מיידית לחוזה הקלטה עם חברת תקליטים אוסטרלית ובסוף 1963 יצאה אלבום הבכורה של הלהקה, "Introducing The Seekers".
בדרך לבריטניה.
בסוף 1964 קיבלה הלהקה הצעה קוסמת, לשמש כלהקת בידור באוניית שעשועים. חברי הלהקה התפטרו ממשרותיהם והפליגו לכיוון אנגליה, שם תכננו לשהות 10 שבועות בטרם יעלו שוב על סיפון אוניית השעשועים. בעודה באוסטרליה, שלחה הלהקה לאמרגן אנגלי הקלטות של שיריהם וסרטון של הופעתם בטלוויזיה האוסטרלית, מתוך תקווה שיוכלו להופיע בעת שהותם באנגליה. כשהגיעו ללונדון גילו כי כבר אורגנו עבורם הופעות ואף השתתפות בתוכנית טלוויזיה בריטית. מיד עם הגעתם הקליטו את אלבומם השני, "The Seekers". התקליט הכיל בייחוד גרסאות כיסוי לשירי עם מוכרים כגון: "Danny boy", "וולסינג מתילדה", ו-"Five hundred miles".
הצלחה ופירוק.
הצלחה בבריטניה.
תוך כדי ההופעות באנגליה, הם הקליטו עם חברה בת של EMI שני תקליטונים. סוכנם החדש, אדי ג'ארט, הפגיש אותם עם טום ספרינגפילד (אחיה של דאסטי ספרינגפילד, שניהם היו חברים באותה עת בלהקת הספרינגפילדס) והוא הפך למפיק המוזיקלי ולכותב השירים שלהם. בסוף 1964 הם הקליטו את השיר "I'll Never Find Another You". תחילה, לא נטה ה-BBC לשדר את השיר, כיוון שמדובר היה בלהקה אלמונית. אולם, לאחר שהשיר צבר פופולריות תוך שהוא מושמע בתחנות פירטיות, החל גם ה-BBC לשדר אותו ובפברואר 1965 הגיע השיר למקום הראשון במצעד הבריטי. מאוחר יותר הגיע השיר למקום הרביעי במצעד הלהיטים בארצות הברית.