ב-27 במרץ תקפו כוחות הקואליציה מתקן מכ"ם במחוז מארב ובסיס חיל אוויר במחוז אביאן. כמו כן, הופצצו בסיסים של משמר הרפובליקה ומתקן לאחסון טילים בבירה צנעא וכן בסיסים של המורדים במחוז סעדה. לטענת כלי תקשורת המזוהים עם החות'ים, 24 בני אדם נהרגו ועוד 43 נפצעו בהתקפה האווירית בבירה ו-15 איש אחרים איבדו את חייהם בסעדה בהפצצת שוק אזרחי. חרף המתקפה, המורדים רשמו הישגים בשטח, כשהצליחו לכבוש את עיר הנמל שקרה, שבמחוז אביאן, הנמצאת 90 קילומטרים ממזרח לעדן.
ב-28 במרץ פינו כלי שיט מהצי של ערב הסעודית 86 דיפלומטים סעודים, ערבים ומערביים מהעיר עדן בשל החשש מהשתלטות החות'ים. כמו כן, הותקפו יעדים של המורדים באל-חודיידה, בסעדה ובאזור צנעא. נוסף על כך, נפגעה שיירה של כוחות המורדים, שכללה משוריינים, טנקים ומשאיות צבאיות, בזמן שעשתה את דרכה מהעיר שקרה לכיוון עדן. באותו יום הותקף גם בסיס טילים ארוכי טווח בסמוך לצנעא.
ב-29 במרץ הופצצו מחסן נשק, בסיס חיל אוויר ומפקדות של הכוחות המיוחדים בצנעא כמו גם מטרות במחוזות צעדה ואל-חודיידה. דובר הקואליציה, אחמד עסירי, הודיע כי יחידות ארטילריה ומטוסי קרב הועברו לאזור הגבול עם תימן כדי להרתיע את החות'ים שריכזו כוחות בקרבת הגבול. הוא טען כי הושמדו גם טילי סקאד וכי כל מטוסי הקרב בתימן הותקפו והוצאו מכלל שימוש.
ב-30 במרץ נהרגו כ-40 בני אדם, בהם ילדים, ויותר מ-200 נפצעו בהפצצת מחנה הפליטים אל-מזרק הסמוך למתקן צבאי במחוז חג'ה, שבצפון תימן. התקפות הקואליציה הסעודית פגעו גם בסמוך למתחם הנשיאות בצנעא ובשדה התעופה הבינלאומי בעדן. יום למחרת הופצצו מטרות במחוז א-דאלע במטרה לסייע לנאמני הנשיא האדי, כמו גם יעדים במחוזות צעדה וחג'ה. לטענת משרד ההגנה של תימן, שנשלט בידי המורדים, באותו יום נהרס גם מחסן מזון באל-חודיידה בתקיפות הקואליציה.
אפריל.
ב-1 באפריל נהרגו עשרות בני אדם בפיצוץ במפעל מזון באל-חודיידה. חלק מהדיווחים טענו כי הפיצוץ אירע בעקבות תקיפה אוויריות ואחרים טענו כי הוא התרחש מרקטות ששוגרו לעברו מבסיס צבאי סמוך. גורמי רפואה דיווחו כי נהרגו 25 בני אדם בפיצוץ, ואילו גורמים צבאיים טענו כי 37 איש איבדו את חייהם ועוד 80 נפצעו. באותו יום הותקפו גם מטרות צבאיות במחוז צעדה. כמו כן, חטיבה 33 בצבא תימן שהוצבה במחוז א-דאלע והייתה נאמנה לכוחות החות'יים, התפרקה בעקבות הפצצות חוזרות ונשנות של כוחות הקואליציה, שגרמו למפקדה להימלט מהאזור.
חרף המבצע האווירי, המורדים ובעלי בריתם בצבא המשיכו להתקדם במרכז העיר עדן, כשהם מגובים בטנקים ובארטילריה כבדה. ב-2 באפריל השתלטו החות'ים על ארמון הנשיאות בעיר, אך נסוגו ממנו יום למחרת בשל פשיטות אוויריות של כוחות הקואליציה. בנוסף לכך, הצניחה הקואליציה בעיר ציוד רפואי וצבאי, שיועד לכוחות הנאמנים לנשיא האדי.
ב-4 באפריל דיווחו תושבים כי משפחה של תשע נפשות נהרגו בהתקפה בעיירה עוקאש הסמוכה לבירה צנעא.
מאי.
ב-3 במאי דווח כי כוח קרקעי ראשון של כוחות הקואליציה הסעודית נחת בבוקר בנמל עדן, על פי העיתון התימני "אל-רד". כמו כן, סוכנות הידיעות אי-פי ציטטה גורמים רשמיים בתימן, ולפיהם הכוח מונה "לפחות 20 חיילים במסגרת כוח סיור". סעודיה הכחישה את הדיווחים.
ב-5 במאי כוחות החות'ים בתימן ירו פצצות מרגמה ורקטות לעבר ערב הסעודית, לראשונה מאז תחילת המבצע. הירי פגע בעיר נג'ראן, וגרם לשני הרוגים. בהמשך, כוחות חות'ים רגליים הגיעו לעיר ופתחו באש לעבר התושבים, שמרביתם נמלטו. כמו כן, דווח כי נלקחו בשבי חמישה חיילים סעודים.
ב-11 במאי החות'ים טענו כי הצליחו להפיל מטוס קרב של מרוקו מדגם F-16 בצפון המדינה. "מטוס F-16 של חיל האוויר המלכותי שהשתתף בקואליציה שבהובלת ערב הסעודית ושמטרתה להשיב את השלטון הלגיטימי בתימן נעלם ביום ראשון בשעה 18:00, לפי שעון מקומי", נמסר בהצהרה של צבא מרוקו.
יוני.
ב-6 ביוני 2015 ערב הסעודית יירטה טיל סקאד שנורה לעבר שטחה על ידי המורדים החות'ים בתימן. זאת הפעם הראשונה שהמורדים השיעים משגרים טיל בליסטי לעבר הממלכה. הטיל יורט באמצעות שני טילי "פטריוט" בשמי העיר חמיס אל-מושיט, שבדרום-מערב המדינה. אחת מהמטרות של המבצע הייתה לנטרל את האיום של ירי טילים בליסטיים שנשקף מצד המורדים, וכבר בתחילתו הצהירה ריאד כי כל מאגרי הטילים ארוכי הטווח הושמדו. עם זאת, נראה שהחות'ים הצליחו לשמור על חלק ממחסני הטילים שלהם.
חותים
דיאנה אבגר
דיאנה אבגר (12 באוקטובר 1859, ראנגון, בורמה הבריטית - 8 ביולי 1937, יוקוהמה, יפן) הייתה דיפלומטית ארמנית. היא האשה הארמנית הראשונה ששימשה שגרירת מדינה, וככל הנראה האשה הראשונה בכלל ששימשה שגרירה בעת המודרנית.
ביוגרפיה.
דיאנה אנאהיט אגאבקיאן, שנטבלה בשם גאיאן, נולדה בבורמה הבריטית כצעירה בין שבעה ילדים לאב הודי-ארמני שהיגר לשם מאספהאן בפרס. אימה, אווט, הייתה ממשפחת טטאוס אווטום במחוז שיראז בפרס. היא גדלה בקולקטה והתחנכה במנזר. היא רכשה שליטה באנגלית, ארמנית, ובהינדוסטנית.
היא נישאה לאפקאר מייקל אפקאר, נצר לבית אפגר מניו ג'ולפה, אותו רובע ארמני באספהאן ממנו באו הוריה. משפחת אפקאר שגשגה כמשפחת סוחרים ברחבי דרום-מזרח אסיה, והתמחתה ביצוא ויבוא פנינים. בשנת 1891 עקרה עם בעלה ליפן כדי להרחיב את עסקי המשפחה. היא ילדה 5 ילדים, מתוכם שלושה הגיעו לבגרות.
כאשר הרפובליקה הראשונה של ארמניה זכתה בעצמאות ב-28 במאי 1918, עדיין לא הכירו בה מדינות העולם. בשנת 1920, הודות למאמציה של אבגר, יפן הייתה המדינה הראשונה שהכירה בארמניה. מתוך הערכה לפועלה זה, מינה אותה האמו אוהנג'ניאן, ששימש אז שר החוץ של ארמניה, שגרירת כבוד ליפן. עם היבלעותה של ארמניה בברית המועצות, בוטל המינוי שלה.
לאחר שהעבירה את הטיפול בעסקי המשפחה ביפן לבנה, התפנתה אבגר לעסוק בכתיבה ובפעילות הומניטרית. היא פרסמה מאמרים וחיבורים עיוניים על אוכלוסיות מדוכאות, ובמיוחד על הארמנים תחת האימפריה העות'מאנית, וכן על יחסים בינלאומיים ועל השלכות האימפריאליזם על מצב העולם ועל סכסוכים בינלאומיים. בין כתבי העת בהם פרסמה: "The Japan Gazette", "The Far East", ו-"Armenia" (לימים נקרא "New Armenia").
בין ספריה:
בגיל 67 החלה לסבול מליקויי ראייה, אובדן שמיעה, ודלקת פרקים. היא הלכה לעולמה ב-8 ביולי 1937 ביוקוהמה, ונקברה בבית עלמין לזרים לצד בעלה.
כרם רעים
כרם רעים (שמו הקודם: נחלי טל) היא התנחלות ויישוב קהילתי בגוש טלמונים שבמערב הרי בנימין, המשתייך למועצה אזורית מטה בנימין. היישוב ממוקם באזור מערב בנימין, בין היישובים נריה לנחליאל. היישוב שוכן כקילומטר צפונית מערבית למזרעה אל-קיבליה בגובה של עד 580 מטר מעל פני הים.
על היישוב.
היישוב הוקם בשנת 2009 כמאחז. גרעין ההקמה של היישוב נקרא בתחילה "נחלי טל". בהמשך שונה השם ל"כרם רעים" היות שחברי גרעין ההקמה נמנו על חבריהם של שלושת הנופלים שמואל וייס שנפל ב-2002 במהלך מבצע חומת מגן, עמיחי מרחביה שנפל ב-2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה ויוני נתנאל שנפל ב-2009 במהלך מבצע עופרת יצוקה שלושתם בוגרי אותו שנתון בישיבת ירושלים לצעירים.
באוגוסט 2007 הוקם במקום כרם ענבים ("כרם אביה") בשטח של 80 דונם. הכרם שוכן על אדמות מדינה, שהוחכרו על ידי הסוכנות היהודית לבעל הכרם.
חוקיות המקום אושרה במאי 2013 הכרם ביישוב סבל מהתנכלויות חוזרות ונשנות של פלסטינים. באוקטובר 2014 נפרצה דרך היקפית מסביב לאזור, כדי לסייע בשמירה על המקום.
בשנת 2017 קיבל המאחז אישור רשמי כיישוב, ובנוכחות שר הביטחון אביגדור ליברמן הונחה אבן פינה להקמת מבנה הקבע.
בשנת 2017 אושרה התב"ע הראשונה ליישוב ובמסגרתה ייבנו בו 255 יחידות דיור
בשנת 2019 אושרה התב"ע השנייה ליישוב ובמסגרתה ייבנו בו 140 יחידות דיור נוספות.
ביישוב מתגוררות 120 משפחות ובהתאם לתוכניות המאושרות יש תכנון לבנייה של 400 יחידות דיור.
ביישוב בית כנסת, גן ילדים, מעון, משחקיה, ספרייה, גינה קהילתית ומקווה נשים. ילדי היישוב לומדים בבתי הספר היסודיים בגוש: הבנות בבית ספר "דרך יהודית" ביישוב דולב, והבנים בת"ת בנריה או בממ"ד בטלמון.
היישוב נמצא במרחק כעשרים וחמש דקות נסיעה מהעיר מודיעין.
אתרי טבע.
היישוב נמצא בסמוך ל"כרם אביה", ולשמורת פארק גיבורות התנ"ך בהן עובר מסלול בין שפע מעיינות, עצי פרי ונוף.
קרינקי
קרינקי (בפולנית Krynki) היא עיירה בפרובינציית ביאליסטוק בפולין, על גבול בלארוס, ובה כ-2,700 תושבים, רובם פולנים ומיעוטם בלארוסים.
תולדות העיר.
העיירה קיבלה זכויות עיר בשנת 1569, איבדה אותן ב-1950 אך שבה וקיבלה אותן ב-2009.
יהודי קרינקי.
בעיירה קיים אחד מבתי הקברות היהודיים העתיקים ביותר במזרח אירופה. בעיר כיהנו מספר רבנים ליטאים בולטים, הרב ברוך לאווסקי ה"מנחת ברוך", הרב זלמן סנדר כהנא שפירא והרב חזקיהו יוסף מישקובסקי.
בשנת 1905 קמה בעיר תנועת פועלים יהודיים שביטאה שאיפות מהפכניות אך לא הגיעה לכדי מרד באימפריה הרוסית.
בין מלחמות העולם חיו בקרינקי כ-9,000 יהודים, שהיוו כ-90% מתושבי העיירה, אך רבים מהם היגרו לארצות הברית וליעדים אחרים באירופה ובעולם. ערב מלחמת העולם השנייה היו בקרינקי כ-3,500 יהודים מתוך כ-5,000 תושבי היישוב, שרובם היו פולנים ומיעוטם בלארוסים.
עם פלישת הגרמנים לפולין בספטמבר 1939 נכבשה קרינקי על ידי הגרמנים אך הם העבירו את השליטה בעיירה לסובייטים בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. יהודים רבים מהעיירה הוגלו לסיביר אך במקומם הגיעו פליטים יהודיים מאזורי פולין שנותרו בידי הגרמנים, ומספר היהודים בעיירה עלה בכמה מאות.