הקהילה היהודית בקלודצקו הייתה קיימת כבר במאה ה-14. מעמדם של היהודים בקלודצקו היה חזק מאוד, הם החזיקו בבתים ועסקים משלהם וכן בבית כנסת ובית קברות. בהשוואה לקהילות בערי שלזיה האחרות, היה יחס טוב בין היהודים והשלטון. אך למרות זאת, במאה ה-15 גורשו היהודים מקלודצקו. הם יכלו להישאר, אך רק למטרות מסחר ובלי זכות לישיבת קבע. בשנת 1812 פרסם פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה צו בו הוא נותן ליהודים אזרחות מלאה ורשות לחיות לפי המסורת שלהם. הקהילה היהודית קמה מחדש, ובהנהגת הרב סלינג קארו, הקימו בית כנסת, בית קברות, מקווה וארגון חברה קדישא. למרות זאת, היהודים החלו להיטמע באוכלוסייה המקומית שהשפיעה על מצבם הרוחני.
לאחר עלייתו של היטלר לשלטון, חלק מהמשפחות היהודיות החליטו להגר. ההגירה הוגברה לאחר 1936. היהודים עברו לוורוצלב או למדינות מחוץ לאירופה. בתיהם ובתי העסק שלהם הוחרמו. בליל הבדולח, בית הכנסת נשרף וכל החנויות היהודיות הושחתו.
במהלך מלחמת העולם השנייה בקרבת העיר הוקם מחנה ריכוז לנשים. חיי יהודים במחנה תוארו בספרים של רות מינסקי סנדר ושרה זיסקינד.
לאחר מלחמת העולם השנייה, התיישבו בעיר כ-2,300 פליטים יהודיים שהיוו 4% מכלל האוכלוסייה בעיר. הוקמה ועדה לעזרת היהודים ששמה לה מטרה לספק את עזרת תושבי העיר היהודים החדשים. ב-1948 מונה הרב משה גלרטנר לרב העיר.
אן מק'לארן
אן לאורה דורינת'י מק'לארן (באנגלית: Anne Laura Dorinthea McLaren; 26 באפריל 1927 – 7 ביולי 2007) הייתה מדענית בריטית מובילה בתחום הביולוגיה ההתפתחותית. עבודתה היוותה יסוד לפתרונות רפואיים שונים, כמו הפריה חוץ גופית.
מק'לארן קבלה פרסים רבים על תרומתה למדע, בהם דיים מפקדת במסדר האימפריה הבריטית.
קורות חיים.
ראשית חייה.
אן מק'לארן הייתה בתו של סר הנרי מק'לארן, הברון אברקונוואי ה-2 וחבר פרלמנט ליברלי, וקריסטבל מק'נוטן מלוויל. היא נולדה בלונדון וחיה שם עד המלחמה, כאשר משפחתה עברה לאחוזתם בבודנאט בצפון ווילס.
היא למדה זואולוגיה בליידי מרגרט הול, שבאוניברסיטת אוקספורד, ולאחר מכן קיבלה גם תואר שני. במהלך מחקרה על התפשטות דרוזופילה תחת ג'ון הלדיין, היא המשיכה את הלימודים בקולג' האוניברסיטאי של לונדון משנת 1949, תחילה תחת פיטר מדאוור על הגנטיקה של ארנבות ולאחר מכן על וירוסים נוירוטרופיים והשפעתם על עכברים תחת קינגסלי סנדרס. היא קיבלה תואר דוקטור בפילוסופיה בשנת 1952 ונישאה לעמיתה לספסל הלימודים ד"ר דונלד מיצ'י ב-6 באוקטובר 1952.
תחילת הקריירה וחיי נישואים.
כזוג, מקלארן ודונלד מיצ'י עבדו יחד בקולג' האוניברסיטה של לונדון, משנת 1952 ועד 1955, ולאחר מכן בקולג' הווטרינרי המלכותי. הם עסקו בשינו מספר החוליות בעמוד השדרה המותני אצל עכברים כפונקציה של סביבה אימהית. מקלארן הייתה מאוחר יותר האחראית על המחקר על פוריות עכברים, כולל superovulation ו-superpregnancy. בתקופה זו, היו להם שלושה ילדים:
הנישואים הסתיימו בגירושין בשנת 1959, ומקלארן עברה למכון לגנטיקה בבעלי חיים באדינבורו כדי להמשיך במחקר שלה. הזוג נשאר ביחסים טובים; מיצ'י עבר אף הוא לאדינבורו. הניסיון של גידול ילדים כהורה יחיד בעל קריירה, הפך את מקלארן לתומכת נלהבת של סיוע הממשלה בתחום רווחת הילד.
המשך הקריירה/קריירה מאוחרת.
מקלארן בילתה את 15 השנים הבאות (1959–1975) במכון לגנטיקה בבעלי חיים, בלמידת מגוון רחב של נושאים הקשורים לפוריות, פיתוח ואפיגנטיקה, כוללים הפיתוח של העברה עוברית בעכברים, מניעת ההעברה העוברית על ידי המערכת החיסונית (immunocontraception), ומאפייני השלד של כימרות.
בשנת 1974, היא עזבה את אדינבורו כדי להיות מנהלת מועצת המחקר הרפואי של היחידה להתפתחות יונקים בלונדון. בשנת 1992, היא פרשה מהיחידה להתפתחות יונקים, ועברה לקיימברידג' בה היא הצטרפה לקולג' הדתי של קיימברידג', לימים מכון גורדון. היא קיבלה תואר של כבוד מהמכללה של ישו שבקיימברידג' בשנת 1991.
עבודתה של מקלארן לעיתים קרובות נעשתה מחוץ לאוניברסיטה. היא הייתה חברה בוועדה שהוקמה כדי לחקור את הטכנולוגיות של ההפריה חוץ גופית (IVF) ואמבריולוגיה, אשר מאוחר יותר הפיקה את דוח וורנוק. היא הייתה חברה במועצת נפילד לביואתיקה בשנים 1991–2000.
מותה.
מקלארן ובעלה לשעבר דונלד מיצ'י נהרגו בתאונת דרכים ב -7 ביולי 2007, כאשר המכונית שלהם עזבה את הכביש המהיר M11 כשנסעו מקיימברידג' ללונדון.
הנצחה.
לזכרה הוקמה קרן אן מק'לארן לעידוד מחקר מדעי.
מלחמת המינים (תוכנית טלוויזיה)
מלחמת המינים הייתה תוכנית בידור קומית ישראלית, בהנחייתם של שלום אסייג וליטל שוורץ ובהשתתפות קומיקאים נוספים. התוכנית עלתה לשידור ב-23 באפריל 2015 במסגרת זכיינית רשת ושודרה בימי שישי ב-21:30. העונה הראשונה והיחידה של התוכנית הסתיימה ב-7 באוגוסט 2015, ושבוע לאחר מכן שודר ספיישל מאחורי הקלעים.
פורמט התוכנית נולד משיתוף פעולה בין חברת קוויקליד לבין היוצרים ליאור פריד, שי בן עטר וליאת שביט, הסטנדאפיסטים שלום אסייג וליטל שוורץ ומפיק הטלוויזיה יואב גרוס. התוכנית מהווה תוכנית בת של צחוק מעבודה.
מבנה התוכנית.
התוכנית החלה ב-23 באפריל 2015 ביום חמישי, וכבר מהפרק השני עברו לשדר בימי שישי אחרי החדשות. כל תוכנית נפתחת בקטע סטנד-אפ קטן של המנחים ואז מזמינים את הכוח הגברי ואת הכוח הנשי, שהם מספרים על חיי האהבה והזוגיות שלהם בשבוע שחלף. בכל תוכנית שוורץ ואסייג יצאו לחפש זוג ישראלי שנתקל בבעיה וצריך שיפתרו לה אותה. לפני כל היכרות עם הזוג מופיע בקבוע קטע קצר של "דברים שכדאי לדעת" העוסק באיורים שמסבירים את נושא הפרנסה או העיסוק של הזוג ומסביר איך זה בישראל בנוסף, בכל פרק מופיע סטנדאפיסט אחר שמדבר על הנושא של הפרק, בין הסטנדאפיסטים שהתארחו בתוכנית היו: דודו ארז, אורי ברויר, בן בן ברוך, מני מלכה ושמואל ברו. בכל סיום פרק, מופיע טום באום בקטע סטנדאפ קצר.
צוות הקומיקאים.
את התוכנית מנחים שלום אסייג וליטל שוורץ, שנמצאים בשולחן מרכזי ומכל צד של אחד מהם יש שולחן עם קומיקאים ממינם. בפאנל הגברי נמצאים קובי מימון וארז שלם. בפאנל הנשי נמצאות לרוב מירב פלדמן ועדי שילון חוץ מכמה תוכניות שהופיעו במקום עדי שילון: חן אמסלם, מגי אזרזר, ירדן הראל, יפית אסולין ובשתי התוכניות האחרונות החליפה את מירב פלדמן הילה סעדה. בנוסף, שחר חסון החליף את מימון כפאנליסט לתוכנית אחת.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
בית תפוח
בֵּית תַּפּוּחַ הייתה עיר מקראית בנחלת שבט יהודה, הנזכרת בתנ"ך פעם אחת או שתיים (תפוח נוספת נזכרת כעיר של שבט אפרים בנחלת שבט מנשה, ותפוח נוספת נזכרת בשפלת יהודה).
בית תפוח במקורות.
בית תפוח נזכרת בספר יהושע, בקבוצה 6 של ערי יהודה, אשר בהר חברון: .
רשימת ערי יהודה בה נזרת העיר מופיעה ב במסגרת תיאור נחלת יהודה, והיא המקור הטופונימי המפורט ביותר במקרא, והבסיס למחקר הגאוגרפי-היסטורי של יהודה המקראית. ניתוח טקסטואלי והסטורי מראה כי היא חלק מרשימה גדולה יותר שכללה גם את ערי בנימין ב, כלומר את מלוא היקפה של ממלכת יהודה. הרשימה איננה מהתקופה המשוערת של יהושע או של ההתנחלות, שכן היא משקפת שיא יישובי אליו הגיעה ממלכת יהודה רק במאות 7–8 לפסה"נ, בערך ימי חזקיהו או יאשיהו (עדיפות מסוימת לאחרון). אשר למהות הרשימה המקורית יש מחלוקת. היה מקובל להניח שהיא שיקפה חלוקה מנהלית של ממלכת יהודה, שכן הערים ערוכות בקבוצות גאוגרפיות. אולם גבולותיהן של הקבוצות אינם מוגדרים, והן נכנסות לעיתים זו לתוך זו. כל שניתן לומר הוא שהרשימה משקפת את המצב היישובי בממלכת יהודה, כנראה בימי יאשיהו. סקר הר יהודה והמחקר הנלווה אליו תומך במסקנה זו.
ברשימות היחש מופיע תפוח בן חברון, ב, ומקובל במחקר כי תפוח זו ובית-תפוח חד הם.
רשימות היחש שבספר דברי הימים הן המקור המפורט ביותר להכרת משפחות ישראל ויהודה. משפחות יהודה זוכות ברשימות לפירוט הרב ביותר לרחבעם -, וביניהן דומיננטיות משפחות השוכנות בהר יהודה. על סמך ריבוי שמות זהים ברשימות יחש אחרות במקרא נראה שלאוכלוסייה שהתיישבה ביהודה הייתה מערכת זיקות מסועפת עם קבוצות בדרום הארץ ובעבר הירדן: שמעון, ראובן, ואף אדום. גרשון גליל סבר שמדובר ברשימה קדומה שעודכנה בימי דוד, ואילו לדעת אהרן דמסקי הן משקפות תהליכים שהחלו בהתנחלות ונסתיימו בשיבת ציון. לדעת אבי עופר תארוכן הוא אכן בחלק הראשון של תקופת המלוכה, והממצא הארכאולוגי בסקר הר יהודה שערך מחזק בדרך כלל השערה זו. הקבוצות הגדולות של משפחות יהודה מתקבצות תחת שמותיהם של ירחמאל, כלב (שניהם בני חצרון) ואפרת (או חור בכור אפרתה), ומקובל להניח שהללו היו קבוצות-העל השבטיות של יושבי הנגב, הר חברון, בית לחם/צפון הר יהודה, בהתאמה. מכאן נראה שמתיישבי בית תפוח היו כלֵבים הקשורים לחברון, שהייתה גם העיר המרכזית בקבוצת הערים בה נמנו (לעיל).
אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), קישר בין עיר זו לבין העיר הכנענית "תפוח", שאת מלכה הכה יהושע בן נון.
הזיהוי, האתר, והממצא הארכאולוגי.
העיר הקדומה מזוהה כיום עם הכפר הערבי "תפוח" (تفوح) שממערב לחברון, כפר המשתרע על שתי גבעות. המערבית שבהן (שיח חוסין) בולטת יותר וסמוכה למעיינות שבמקום, אולם הגרעין הקדום מצוי בגבעה המזרחית. נראה שמתחת לגרעין הכפר מצוי כאן תל של ממש. זהו אתר סקר ישראל מספר 1/45/309{15-10}; נ"צ 1545.1052, גובה מוחלט 815 מ', גובה יחסי 10 מ', תצפית טובה, שטח מרבי כ-20 ד' (אך קשה לדייק בהערכתו, בהיותו קבור מתחת לכפר הנוכחי).