לאחר ששמעה לראשונה יריות, המורה לורה פיינשטיין לקחה שני תלמידים ששהו בעת ההתרחשויות מחוץ לכיתתה והסתתרה עמם מתחת לשולחנות כיתתה. פיינשטיין התקשרה למשרד ההנהלה של בית הספר וניסתה לחייג 9-1-1 אך לא הצליחה לעשות זאת משום שלא הייתה קליטה לטלפון הנייד שלה. פיינשטיין הסתירה את התלמידים במשך כ-40 דקות, לפני שרשויות אכיפת החוק הגיעו למקום.
המשטרה הוזעקה כחמש דקות לאחר תחילת הירי. כוחות רבים הגיעו לבית הספר, עסקו בסריקה אחר יורים נוספים וחומרי נפץ, וסייעו בחילוץ התלמידים. לאנזה הפסיק את הטבח במועד מסוים בין 9:46 – 9:53, לאחר שירה בקורבנותיו בסביבות 50 - 100 כדורים, כאשר כוחות המשטרה החלו להיכנס לבניין. לאנזה ירה בכל הקורבנות מספר פעמים, ובאחד מהקורבנות, נוח פוזנר בן ה-6, ירה 11 פעמים. עיקר הטבח בוצע בשתי כיתות א' בהם לאנזה רצח 14 בני אדם בחדר אחד ושישה בני אדם בחדר השני. סך הקורבנות באירוע כללו 27 בני אדם, בהם 20 ילדים בגילאי חמש עד עשר, 5 מורים, מנהלת בית הספר והפסיכולוגית הראשית של בית הספר. הנספים כוללים שני ילדים שהועברו לבית החולים במצב אנוש, ומתו שם מפציעותיהם.
היורה.
אדם פיטר לאנזה נולד ב-22 באפריל 1992 ביישוב אקסטר שבניו המפשייר. הוריו נישאו ב-6 ביוני 1981.
ג'נט רובינסון, המפקחת על בתי הספר הציבוריים בניוטאון, ציינה כי לאנזה למד בעבר בבית הספר היסודי סנדי הוק שבו בוצע הטבח. בהמשך לאנזה למד בחטיבת הביניים הקתולית "סנט רוז" שבניוטאון. ולאחר מכן הוא למד בתיכון של ניוטאון, שם הוא היה תלמיד מצטיין. דודתו, מרשה לאנזה, ציינה כי במהלך ילדותו אמו הוציאה את לאנזה ממערכת החינוך הציבורית של ניוטאון משום שהיא לא הייתה מרוצה מהאופן שבו טיפלו בבנה. בעקבות כך לאנזה למד בבית במשך תקופה ארוכה. לאנזה אף למד באוניברסיטת מערב קונטיקט (Western Connecticut State University) בשנים 2008 ו-2009. ללאנזה לא היה עבר פלילי.
הוריו של לאנזה התגרשו בספטמבר 2009 כאשר אביו של לאנזה, אשר מתגורר בעיר סטמפורד והוא מנהל בכיר של חברה, נהג לשלם לננסי דמי מזונות.
לאנזה התגורר יחד עם אמו בביתם המשותף הממוקם בסביבות 8 קילומטרים מבית הספר היסודי סנדי הוק. אימו של לאנזה החזיקה ברשותה עשרות כלי נשק. לדברי מכר של המשפחה, ננסי לאנזה נהגה לקחת את שני הבנים למטווח מקומי לעיתים קרובות. גיסתה של ננסי לאנזה, מרשה לאנזה, ציינה שננסי הקדישה את מרבית זמנה בטיפול באדם בביתם.
מרשה ציינה גם שננסי הביעה עניין רב בשרדנות (Survivalism) ובעקבות כך היא הפכה את ביתה ל"מבצר" שבו היא אגרה כלי נשק רבים ומזון רב כדי להתכונן לאירוע אפוקליפטי. לטענתה של מרשה, ננסי השתייכה לתנועת "Doomsday Preppers movement" אשר חבריה מאמינים כי יש להתכונן לסוף העולם.
מספר ימים לפני הטבח אדם לאנזה פנה לחנות לציוד ספורט ביישוב דנבורי שבקונטיקט, שם הוא ניסה לרכוש רובה. בקשתו נדחתה מפני שהוא סירב לעבור בדיקת רקע.
תלמידים ומורים שהכירו את לאנזה בתקופת התיכון תיארו אותו בתור אדם "אינטליגנטי, אך עצבני וחסר מנוחה", ואמרו שהוא בדרך כלל נמנע מלמשוך תשומת לב.
הפסיכולוגית המקומית ג'יני פסקרטה, אשר בנה למד בעבר יחד עם אדם לאנזה, ציינה כי היא זוכרת שאדם נהג להתבודד וכי הוא לא התנהג באופן חריג, אך היא ציינה שכאשר אנשים סובלים מ"בעיות נפשיות בשקט יחסי, הדבר לא מושך את תשומת הלב של הסביבה". אחיו של לאנזה ציין בפני רשויות אכיפת החוק כי הוא מאמין שאדם סבל מהפרעת אישיות והיה "מעט אוטיסט". גורם בכיר ברשויות אכיפת החוק, אשר הכיר את ננסי לאנזה, דיווח כי אדם אובחן כלוקה בתסמונת אספרגר. אף על פי כן, בעקבות הטבח מומחים בכירים שונים הדגישו בתקשורת כי אין קשר בין הטבח לתסמונת אספרגר או אוטיזם.
בעת האירוע נשא עליו לאנזה תעודה מזהה של אחיו, ובשל כך רשויות אכיפת החוק סברו בתחילה כי ראיין הוא היורה. הדבר פורסם בתקשורת, ובמקביל לכך פורסמו תמונות מפרופיל הפייסבוק של ראיין.
התפתחויות לאחר הטבח.
תושבי העיר ניוטאון הצביעו במשאל מיוחד בעד הריסת בית הספר ובנייתו מחדש. בסוף אוקטובר 2013 החלה הריסת בית הספר.
אלכס ג'ונס.
ב-17 באפריל 2018 מגיש הרדיו אלכס ג'ונס נתבע בגין לשון הרע על ידי שלושה מההורים שילדיהם נרצחו בטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק בגין הפצה של תאוריות קונספירציה על הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק. ג'ונס הצהיר בעבר שהירי בבית הספר היסודי סנדי הוק היה "מזויף לחלוטין" ו"מתיחה ענקית" שבוצעה על ידי מתנגדים לתיקון השני לחוקת ארצות הברית אשר תומכים בהטלת מגבלות על נשק חם. ג'ונס הצהיר באותה העת כי "אף אחד לא מת" בירי בבית הספר בסנדי הוק.
בשנת 2018 שש משפחות של קורבנות של הירי בבית הספר היסודי סנדי הוק כמו גם סוכן FBI שהגיע למקום הירי הגישו תביעת דיבה נגד ג'ונס, על חלקו בהפצת תאוריות קונספירציה שגרמו להטרדות, איומים ומעקבים אחר ניצולי הטבח. עד פברואר 2019 הצטרפו עשר משפחות לתביעות נגד ג'ונס בנושא זה. התביעות זכו במספר פסיקות שדרשו שג'ונס יעיד תחת שבועה ויפתח את רשומות העסק שלו לבחינה.
מאוחר יותר נדרש ג'ונס לתת תשאול תחת שבועה. השופט פסק גם כי עוד שלושה נאשמים צריכים לעבור תשאול על החלק שלהם באתר הקונספירציה InfoWars שמפעיל ג'ונס. במרץ 2019 ג'ונס הודה בתשאול תחת שבועה כי מקרי המוות היו אמיתיים. ואמר כי " ואני, עצמי, כמעט הייתי בעבר במין סוג של פסיכוזה, שבעצם חשבתי שהכל מבוים, למרות שעכשיו למדתי שהרבה פעמים דברים הם לא מבוימים" הוא טען כי הוא חשב בעבר כי כל דבר הוא קונספירציה, מתוך אמונה כי משקרים לו שוב ושוב, וכי הוא נכנס לתוך "חשיבת יחד" של קהילות שחושבות שהקונספירציה היא גלובלית וממוסדת.
כתוצאה מכך, ג'ונס ו-InfoWars נקנסו בסך כולל בגין 126,000 דולרים באוקטובר ובדצמבר 2019.
באפריל 2022 ג'ונס הכריז על פשיטת רגל כתוצאה מתביעות לשון הרע שהוגשו נגדו.
ב-4 באוגוסט 2022 ג'ונס חויב לשלם פיצויים בסך 4.1 מיליון דולרים בפיצויי נזיקין להוריו של ילד בן 6 שנרצח בבית הספר היסודי סנדי הוק. ב-5 באוגוסט 2022 ג'ונס חויב לשלם בנוסף לכך גם פיצויים בסך 45.2 מיליון דולרים לאותם ההורים.
משלחת דיסקברי
משלחת דיסקברי (באנגלית: Discovery Expedition) או, בשמה הרשמי, המשלחת הלאומית הבריטית לאנטארקטיקה 1901-04 (British National Antarctic Expedition, 1901–04), הייתה משלחת בריטית רשמית לחקר האזור האנטארקטי, הראשונה מאז פעל באזור זה ג'יימס קלארק רוס, שישים שנה לפני כן. שם המשלחת, "דיסקברי", נגזר משם הספינה שעל סיפונה הגיעו החוקרים.
ההכנות למשלחת.
המשלחת אורגנה על ידי ועדה של החברה הגאוגרפית המלכותית משום שנועדה לעסוק במחקרים מדעיים ובחקר גאוגרפי של יבשה כמעט בלתי מוכרת.
מנהיג המשלחת היה רוברט פלקון סקוט ובין משתתפיה היו כמה דמויות, דוגמת ארנסט שקלטון, אדוארד אדריאן וילסון ועוד שהיו בהמשך לחוקרים בולטים של האזור האנטארקטי.
במכתבו אל החברה הגאוגרפית המלכותית, מתאריך 15 באוגוסט 1911, דיווח סקוט על תקלות שונות במבנה הספינה, בין השאר מהירות מרבית של 6.75 קשר, איטית מן המצופה ועתידה לגרום לעיכובים בהתקדמותם. עוד דיווח על נקודות תורפה בשלדת הספינה ועל חששותיו לתוצאות החמורות שעלולות לנבוע מכך. סקוט תלה את האשמה בתקלות אלה בהתרשלות של בוני הספינה בעיר דאנדי, תקלות שהיו אמורות להתגלות לפני השקת הספינה. סקוט הסיק, שרוב בנאי הספינה היו אנשים מיומנים, אחראים ומצפוניים, אך כנראה היה בהם אחד, שמעל בתפקידו מתוך ביטחון, שאיש לא יעמוד על זהותו. איטיות הספינה פגעה בין השאר בניסויים, שתוכננו לאזור הממוזג, לפני הגעתה אל האזור האנטארקטי. בין השאר, רדפה את הספינה לאורך כל תקופת ההפלגה דליפה בלתי מוסברת, שמקורה לא התגלה מעולם, "כמו רוח רפאים בטירה עתיקה". הדליפה המתמדת כפתה על הצוות שעות רבות של עמל מפרך בשאיבת המים ואף הביאה לקילקול מצרכים, שאוחסנו בבטן הספינה.
תכנון הדרך ומטרות המשלחת.
סקוט פנה אל ד"ר ה. ר. מיל, ספרן החברה הגאוגרפית המלכותית, שהסכים להילוות אל המשלחת עד דרום אפריקה, בבקשה להתוות לפניו את הדרך הטובה ביותר לכניסה אל פנים יבשת אנטארקטיקה. לאחר עיון ושיקול מרובה, הציע מיל, שהיה גם אוקיינוגרף ומטאורולוג בעל שם, לנסות לעגון בקצה מצר מקמרדו בהנחה, שבמקום שם נפגשים ההרים הדרומיים של ארץ ויקטוריה בחוף, הנמשך מזרחה מהר ארבוס, אין ספק שיימצא עמק חשוב, שיספק גישה אל פנים הארץ. הצעתו התקבלה בכבוד הראוי ואף כי היו לה יתרונות מיידיים, הרי במבט לאחור יש הסבורים, שהגבילה את המשלחת בחקר רמת הקוטב.
המשלחת הגיעה להישגים ניכרים בתחומי הביולוגיה, הזואולוגיה, הגאולוגיה, המטאורולוגיה וחקר המגנטיות של כדור הארץ. המשלחת גילתה את העמקים היבשים מקמרדו, את ארץ אדוארד השביעי ואת רמת הקוטב.
משלחת דיסקברי נחשבה להישג שיא בחקר הבריטי של אנטארקטיקה וחגגו את שובה לבריטניה, אף על פי שהיה צורך במשלחת הצלה וחילוץ לשחרור הספינה התקועה בקרחונים. בהמשך התעוררו ספקות ומחלוקות לגבי הרישומים המדעיים של המשלחת.
נקודת התורפה של המשלחת הייתה בחוסר ידע והמיומנות בשימוש בכלבי מזחלות ובמגלשי סקי.