מוזיאון הדואר הקיסרי, קודמו של המוזיאון הנוכחי, נוסד ב-1872 על ידי היינריך פון שטפן, מנהל הדואר של הקיסרות הגרמנית. מוזיאון זה היה אחד המוזיאונים הראשונים לתולדות הטכנולוגיה בעולם והציג את התפתחות התחבורה והטכנולוגיה בהיסטוריה של העמים ועד לזמן העדכני בו נבנה המוזיאון.
הבניין נבנה בין השנים 1871–1874, בתחילה כסניף דואר כללי וב-1919 שימש כמשרד הדואר הגרמני (Reichspostministerium). אדריכל הבניין קרל שוואטלו, היה אחראי לתכנונם של מבנים רבים עבור סניפי הדואר הקיסרי.
ביום הפתיחה של הבניין בדברי הערכה של הקיסר וילהלם הראשון אמר על הבניין "טוב! סגנון טהור ופשוט ראוי!".
בשנים 1893–1897 הורחב הבניין על פי תוכניות של האדריכלים ארנסט הייק, והפך למוזיאון הרייכספוסט.
מאז 1895 יש פסל בגובה של כמעט שישה מטרים של ארנסט וונק על הגג מעל הכניסה הראשית – ענקים מקיפים את הגלובוס, אלגוריה לחשיבות הגלובלית של הדואר והטלקומוניקציה. ברלין נודע, גם בשם ההומוריסטי כפוסט קולוסאום או קרקס סטפן (על שם מנהל הדואר הכללי).
המוזיאון נסגר במהלך שתי מלחמות העולם. עקב התקפות האוויר של בעלות הברית משנת 1943 ולחימה אינטנסיבית מבית לבית במהלך הקרב על ברלין באפריל 1945, לבניין נגרמו נזקים קשים במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר תום המלחמה נותרו רק הקירות החיצוניים שלן.
מוזיאון הדואר של גרמניה המזרחית.
לאחר תום המלחמה שרידי הבניין היו בתחום הגזרה הסובייטית של ברלין, בשטחה של מזרח ברלין. בעקבות פתיחת מוזיאונים לתקשורת בגרמניה המערבית - החלו עבודות להפיכת הבניין למוזיאון ברחוב לייפציגר ביוזמת גרמניה המזרחית. בתחילה הציגו במקום תערוכת בולים בשטח מצומצם. באפריל 1960 נפתח מחדש מוזיאון הדואר עם תערוכת קבע על התפתחות הדואר והטלקומוניקציה, תולדות מערכת הדואר, טלגרפיה וטלפוניה וכן רדיו וטלוויזיה. אזור התערוכה הורחב בשנים הבאות. ב-1964 נפתחה תערוכת בולים קבועה בקומה הראשונה של הבניין. לקראת יום השנה ה-750 לברלין ב-1987, החליט הפוליטביורו של הוועד המרכזי של ה-SED ב-1981 לבנות מחדש לחלוטין את הבניין של ה-Reichspostmuseum הישן ולפתוח אותו מחדש כמוזיאון הדואר של גרמניה המזרחית. עם זאת, העבודה על פי תוכניות של האדריכל קלאוס ניברגאל התעכבה, ובשנת 1987 היה פנוי רק חלק מחלל התצוגה המתוכנן. שאר עבודות הבנייה הסתיימו רק ב-1990, לאחר נפילת חומת ברלין, עם שחזור האטריום.
האוסף.
האוסף הנרחב של ה-Reichspostmuseum כלל מכשירים ודגמים המשמשים בדואר ובטלגרפיה, אך תמונות ומוצגים אחרים הקשורים לספרות, תקשורת ותחבורה. האוסף במשך הזמן לאוסף נרחב ובעל ערך רב. המוזיאון לא רק הציג חפצים היסטוריים, אלא גם הציג את הטכנולוגיות החדשות שפותחו כמו דואר אוויר, רדיו, וידאו טלגרפיה וטלוויזיה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הושמד האוסף. רבים מהמוצגים שנותרו לא שרדו את המלחמה. רוב המוצגים החשובים ביותר של האוסף הועברו לטירת ולטרסהאוזן בבוואריה. לאחר תום המלחמה סירב הממשל הצבאי האמריקני האחראי למסור אותם לרשויות הדואר של אזור הכיבוש הסובייטי, שבשטחם שכן מוזיאון ברלין, ובשנת 1947 ההועברו המוצגים לידי רשיות הדואר של גרמניה המערבית. מכאן התפתח מוזיאון ה-Bundespostmuseum, שנפתח בפרנקפורט אם מיין ב-1958. כאמצעי זהירות, העותקים היקרים ביותר של אוסף הבולים הובאו לאייסלבן, כיום סקסוניה-אנהלט, לפני תום המלחמה. בכאוס שלאחר המלחמה נשדדו האחזקות והחלקים היקרים ביותר נעלמו. רק לאחר איחוד גרמניה ב-1990 הוחזרו הבולים לארכיון הבולאות.
רנו (אי)
האי רנו (באנגלית: Renaud Island) הוא אי מכוסה קרח בארכיפלג איי ביסקו, שלמול וממערב לחצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בין איי פיט לבין האי ראבו.
אורכו של האי 25 קילומטרים;
רוחבו של האי בין 6.4 קילומטרים ל- 16.1 קילומטרים.
מצר מראקה מפריד בין האי רנו לבין איי פיט שמצפון-מזרח לאי רנו.
מצר פנדלטון מפריד בין האי רנו לבין האי לאבוזייה שמדרום-מערב לאי רנו.
מפרץ זובוב ממקום לצידו המזרחי של האי רנו, והוא חודר לפנים האי למרחק של 4.63 קילומטרים,
היסטוריה.
גילוי ומיפוי האי.
האי התגלה על ידי ג'ון ביסקו, מגלה ארצות וימאי בריטי ששרטט לראשונה (מיפה באופן גס) את קו החוף של יבשת אנטארקטיקה. ביסקו היה הראשון שרשם את תגליתו בבריטניה תחת השם "ארץ גרהאם"; כמו כן גילה את איי ביסקו הקרויים על שמו.
האי מופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908 - 1910, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
מקור השם.
שארקו נתן לאי את שמו.
סטיבן קוקר
סטיבן רוי קוקר (באנגלית: Steven Roy Caulker; נולד ב-29 בדצמבר 1991 בפלטהאם שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת גזיאנטפ מליגת העל הטורקית ובנבחרת סיירה לאון.
קריירת מועדונים.
בין השנים 2009–2013 שיחק קוקר בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג, והושאל ליאוביל טאון, לבריסטול סיטי ולסוונסי סיטי.
ב-31 ביולי 2013 חתם קוקר על חוזה לארבע עונות בקרדיף סיטי, העולה החדשה לפרמייר ליג.
ב-22 ביולי 2014 חתם קוקר על חוזה לארבע עונות בקווינס פארק ריינג'רס. ב-29 ביולי 2015 הושאל לסאות'המפטון למשך עונה. ב-12 בינואר 2016 בוטלה השאלתו של קוקר לסאות'המפטון, והוא הושאל לליברפול עד לתום עונת 2015/2016.
ב-8 בפברואר 2018 חתם קוקר על חוזה לעונה וחצי בדנדי מליגת העל הסקוטית.
ב-15 בינואר 2019 חתם קוקר באלניהספור מליגת העל הטורקית. ב-19 באפריל הוא היה יחד עם חברי קבוצתו על מיניבוס שהתהפך באלניה, בתאונה בה נהרג חברו לקבוצה יוזף שוראל. קוקר ומספר מחברי קבוצתו הועברו לבית החולים עם פציעות לא מסכנות חיים.
ב-30 ביוני 2021 חתם קוקר בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
ב-8 בספטמבר 2021 חתם בגזיאנטפ מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית.
קוקר שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה.
אולימפיאדת לונדון 2012.
ב-13 בינואר 2012 נכלל קוקר ברשימת המועדונים לסגל נבחרת בריטניה במסגרת טורניר הכדורגל באולימפיאדת לונדון 2012. ב-2 ביולי 2012 אושר כי קוקר הוא חלק מסגל נבחרת בריטניה בטורניר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות קדם אולימפי, בו הפסידה נבחרת בריטניה לנבחרת האולימפית של ברזיל. הוא פתח בכל שלושת משחקי נבחרתו בשלב הבתים של הטורניר האולימפי, וסייע לשמירה על רשת נקייה במשחק מול הנבחרת האולימפית של אורוגוואי, ונבחרתו העפילה לשלבים המכריעים של הטורניר. בסך הכל ערך קוקר חמש הופעות בטורניר האולימפי, שהסתיים עבור נבחרת בריטניה בהפסד בדו-קרב בעיטות עונשין לנבחרת האולימפית של קוריאה הדרומית בשלב רבע הגמר.
נבחרת אנגליה.
ב-10 באוגוסט 2012, כחלק מריענון סגל נבחרת אנגליה הבוגרת, זומן קוקר לסגל הנבחרת לקראת משחק ידידות נגד נבחרת איטליה, אך לא שיחק בו. ב-8 בנובמבר זומן בפעם השנייה על-ידי מאמן נבחרת אנגליה רוי הודג'סון לסגל הנבחרת, לקראת משחק ידידות נגד נבחרת שוודיה. ב-14 בנובמבר הוא פתח בהרכב במשחק נגד נבחרת שוודיה, ואף הבקיע את שערו היחיד בנבחרת. הוא שיחק 74 דקות במשחק, בו הפסידה נבחרת אנגליה בתוצאה 2–4. זו הייתה הופעתו היחידה בנבחרת.
נבחרת סקוטלנד.
בחודש נובמבר 2013 אישר עוזר מאמן נבחרת סקוטלנד מארק מקגי את התעניינות הנבחרת בשירותיו של קוקר, אשר רשאי לשחק עבור נבחרת סקוטלנד בשל מוצאה של סבתו. מכיוון שהופעתו היחידה בנבחרת אנגליה הייתה במשחק ידידות, הוא קיבל אישור להחליף נבחרת. בחודש מרץ 2018 הביע קוקר את רצונו לשחק עבור נבחרת סקוטלנד. בחודש אוקטובר 2019 יצר קוקר קשר עם עוזר מאמן נבחרת סקוטלנד סטיבן ריד והביע את רצונו לשחק בנבחרת.
בחודש דצמבר 2020 הביע קוקר את רצונו לשחק ברמה הבינלאומית, בין אם עבור נבחרת אנגליה ובין אם עבור נבחרת סקוטלנד.
נבחרת סיירה לאון.
בחודש אוקטובר 2021 הודיע קוקר כי הוא מחכה לאישור של פיפ"א על-מנת לעבור לנבחרת סיירה לאון. הוא שיחק עבור הנבחרת במשחק לא רשמי במרוקו נגד שחקנים מקומיים, בו הפסידה נבחרתו בתוצאה 1–2. ב-17 בדצמבר קיבל קוקר אישור מפיפ"א עבור מעברו לנבחרת סיירה לאון, והפך זמין עבור הנבחרת לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2021. שלושה ימים לאחר מכן, נכלל קוקר בסגל המורחב של נבחרת סיירה לאון לקראת הטורניר. ב-11 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0–0 נגד נבחרת אלג'יריה במשחק הראשון בשלב הבתים של הטורניר.
איך פגשתי את אבא
איך פגשתי את אבא (באנגלית: How I Met Your Father) הוא סיטקום אמריקאי, שנוצר על ידי אייזק אפטאקר ואליזבת ברגר, המהווה סדרת המשך עצמאית לסדרה "איך פגשתי את אמא", ובה מככבת הילרי דאף בתפקיד הראשי.
הסדרה עלתה לשידור בשירות "הולו" ב-18 בינואר 2022.
תקציר העלילה.
עלילת הסדרה מתרחשת בשנת 2022, בתקופה שבה סופי וחבריה הקרובים נמצאים בעיצומם של הניסיונות להבין את זהויותיהם ושאיפותיהם האמיתיות וכיצד להתאהב בעידן שבו האהבה נשלטת על ידי אפליקציות היכרות ואפשרויות בלתי מוגבלות.
הפקה.
פיתוח.
לאחר הפקת פיילוט לסדרת ספין אוף לסדרה "איך פגשתי את אמא" תחת הפקתה של רשת "CBS" בשנת 2014, הפקה שלא צלחה, נמסר ב-14 בדצמבר 2016 כי אייזק אפטאקר ואליזבת ברגר עתידים לכתוב גרסה חדשה לפיילוט של הספין אוף הקודם, כאשר קרטר בייס וקרייג תומאס ישמשו כמפיקים בפועל. מאוחר יותר, הוכרז כי לאחר חתימה על חוזים חדשים עם החברת "20th Century Fox Television", במסגרתו גם אפטאקר וגם ברגר ישמשו כמפיקים בפועל של הסדרה "החיים עצמם" לצד דן פוגלמן, הרעיון יושהה עד להודעה חדשה.