למולקולות ה-DNA ניתנו בעבר שני שמות שונים. לחומר הגרגרי שראו - המצב החוטי של הכרומוזומים - קראו כרומטין (משום שניתן היה לצבוע אותו צביעה היסטוכימית, כרומה - צבע) ולמבנים הדחוסים קראו כרומוזומים ("גופי צבע"). כיום, הכרומטין מוגדר על ידי צבר מולקולות ה-DNA בגרעין התא, והחלבונים הנלווים אליהן, בעוד כרומוזום הוא מולקולת DNA יחידה, והחלבונים הנלווים אליה.
באאוקריוטיים.
כרומוזומים נמצאים בגרעין התא בדרך כלל, אבל גם באברוני התא, מיטוכונדריה (בבעלי-חיים) וכלורופלסטים (בצמחים), המכילים כרומוזומים משלהם ממקור אמהי, מה שמעיד, כנראה, על מקור חיידקי.
מצב חוטי.
הכרומוזומים, בין חלוקות התא, נמצאים במצב חוטי, כאשר אנזימים וחלבונים רבים קשורים אליו. מצב זה הוא מצב פתוח למחצה המאפשר להם לעבור שעתוק. כאשר מסתכלים עליהם במצב זה, בהגדלה לא גדולה מאוד, הם נראים כגרגרים.
הכפלה ודחיסה.
לקראת חלוקת תא מיטוטית, הכרומוזומים מוכפלים ליצירת כרומוזום מיטוטי המכיל זוג של עותקים זהים של הכרומוזום המכונים כרומטידות אחיות. כרומטידות אחיות מחוברות ביניהן באמצעות מקטע כרומוזומלי הנקרא צנטרומר. בנוסף, נדחסים הכרומוזומים המיטוטיים למבנה צפוף ומאורגן, באמצעות קיפולים חוזרים ונשנים ברמות שונות, המכונה "פיתולי על". במצב זה, הכרומוזום תופס נפח מזערי יחסית לאורכו (כרומוזום יכול להגיע לאורך של כמטר ועשרים סנטימטרים). תהליך הדחיסה מתבצע על ידי אנזים ממשפחת הטופואיזומראזות, כאשר הוא כורך את המולקולה על גבי חלבוני מבנה בשם היסטונים, המקנים לה יציבות מחד, ונגישות בררנית מתוזמנת היטב, לגנים המיועדים לשיעתוק. כרומוזומים אלה ממוקמים במרכז התא, באמצעות מערכת הכישור המיטוטי. רק במצבו הדחוס, ניתן לראות כרומוזום כמות שהוא בעזרת מיקרוסקופ אופטי. לכל כרומוזום בתא יש מבנה טיפוסי של כרומוזום מיטוטי, אשר חריגות ממנו עשויות להעיד על פגמים גנטיים.
הפרדת הכרומטידות האחיות.
צנטרוזומים נודדים לשני קצות התא ושולחים את סיבי הכישור הנקראים גם צינורונים, microtubules. סיבי הכישור מכל קצה אוחזים בכרומטידה אחת ועל ידי כך מפרידים בין הכרומטידות.
בפרוקריוטיים.
אצל פרוקריוטיים ישנו כרומוזום אחד בלבד אשר נמצא בציטופלסמה. כיוון שיש רק כרומוזום אחד, חלוקת התא פחות מורכבת מאצל איקריוטיים, אבל עדיין כוללת קיפול מסוים של המולקולה. בפרוקריוטים אין היסטונים, והקיפול מתבצע בסיוע של ה-RNA ותרכובות פוליקטיוניות (בעלות מטענים חיוביים) אשר נמשכות לחומצות הגרעין הפוליאניוניות (בעלות מטענים שליליים).
כרומוזומים באורגניזמים שונים.
כפי שניתן לראות, ישנם מינים פרימיטיביים יותר מהאדם בעלי מספר כרומוזומים גדול יותר.
שימור מספר הכרומוזומים במהלך הדורות.
תאי הרבייה או תאי הזוויג (גמטות) הם התאים המשמשים לרבייה זוויגית – תאי זרע ותאי ביצית. הם נוצרים בתהליך המיוזה, ומכילים n כרומוזומים כל אחד, זאת בשונה מתאים סומטיים (תאי גוף) שמכילים 2n (או n זוגות כרומוזומים הומולוגיים). הצאצא מקבל אפוא n כרומוזומים מהאם ו-n כרומוזומים מהאב וכך נשמר מספר הכרומוזומים במהלך הדורות.
ההפחתה במספר הכרומוזומים מתרחשת רק בזמן יצירתם של הזרעונים והביציות באיברי הרבייה. במהלך ההפריה, הזרעון והביצית מתלכדים, ושוב יש בביצית המופרית 2n כרומוזומים, כלומר n זוגות של כרומוזומים הומולוגיים. בדרך זאת נשמר מספר הכרומוזומים האופייני למין. תרומתו של כל אחד מההורים לעובר המתפתח שווה, כי כל אחד מהם תורם הומולוג אחד לכל זוג הומולוגים הנמצאים בכל אחד מתאי גופו של העובר.
קריוטיפ.
לשם קביעת מספר הכרומוזומים באורגניזם דיפלואידי, ניתן, בתנאי מעבדה, להקפיא תא שמצוי בתהליך חלוקה בעזרת חומר כימי בשם קולכיצין. במצב זה, הכרומוזומים הם בעלי גוון צבעוני (השם כרומוזומים ניתן להם בשל יכולתם להיצבע), וכך ניתן לצלמם ולצפות בהם כשהם מאורגנים במבנה הקרוי קריוטיפ או קריוגרם. לבני האדם, כמו לאורגניזמים זוויגיים אחרים, יש זוגות של אותו כרומוזום הקרויים אוטוזומים, וזוג כרומוזומי מין משני סוגים, אשר צירופים מסוימים שלהם מאפיין, בדרך-כלל, את מינו של אורגניזם. למשל, באדם, הצירוף XX מאפיין נקבה ו-XY, זכר.
אנגלית קנדית
אנגלית קנדית היא הניב המדובר בקרב דוברי האנגלית בקנדה. האיות הקנדי הוא, באופן פשטני, ערבוב של אנגלית אמריקנית, אנגלית בריטית וצרפתית קנדית, ומאפיינים ייחודיים לניב. אוצר המילים הקנדי דומה לזה של האנגלית האמריקנית, אך עם מספר שינויים מהותיים ומקומיים בחלקם.
היסטוריה.
מתיישבים בריטים, אשר חששו לחייהם בעקבות המהפכה האמריקנית, ברחו מצפון-מזרח ארצות הברית לקנדה. הניב הבריטי בו הם השתמשו היווה את הבסיס לשפה המדוברת. עם-זאת, קרבתה של קנדה לארצות הברית גרמה לכך שהניב המדובר דומה הרבה יותר לאנגלית האמריקנית מאשר לבריטית. השפעות קטנות יותר על השפה באו מהיישובים הצרפתיים במזרח קנדה (קוויבק) ומהילידים אשר ישבו במקום. הגירות עולמיות שהגיעו לשיאן בין שנת 1910 ל-1960 הביאו עמן עמים אשר שפתם השפיעה במקצת על האנגלית הקנדית.
איות.
האיות הקנדי של השפה האנגלית משלב מסורות אנגליות ואמריקניות. השוני הבולט ביותר הוא טמון במילים אשר נגמרות ב-er או or. במרבית המילים האלה, משתמשים בקנדה באיות האנגלי: "colour" ,"harbour" ו-"centre" במקום "color" ,"harbor" ו-"center" כמו שנהוג בארצות הברית. למרות זאת, השימוש בחוקים האמריקנים אינו נדיר.
בעוד שבארצות הברית משתמשים באיות הצרפתי "defense", בקנדה משתמשים באיות האנגלי "defence". למרות זאת, האיות "defensive" הוא אוניברסלי (הדבר נכון גם לגבי "offence" ,"offense" ו-"offensive").
בקנדה גם נהוג "tyre" במקום "tire" בארצות הברית; אבל "curb" כמו בארצות הברית במקום "kerb" בבריטניה.
בקנדה נהוג להשתמש בסיומת "ize-" במקום "ise-" (לדוגמה, "advertize" במקום "advertise").
כמו כן, קנדים מעדיפים לכתוב "encyclopedia" במקום הצורה הבריטית הלטינית "encyclopædia". למרות זאת, הם כותבים "manoeuver" ו-"archaeology" במקום הצורה האמריקנית ("maneuver" ו-"archeology").
הגייה.
ככלל, האנגלית הקנדית נהגית כמו האנגלית האמריקנית, בעיקר במערב ובמרכז קנדה. לתושבי ניופאונדלנד יש מבטא משלהם כמו גם לתושבי מזרח קנדה. מילים מסוימות, כמו "fragile" ,"anti" ו-"touché" נהגות כמו באנגלית בריטית. מאפיין בולט של מבטא האנגלית הקנדית (כפי שקיים גם במעט אזורים של ארצות הברית, במיוחד אלו הסמוכים לקנדה), הוא אי היכולת להבחין בין הגיית תנועה פתוחה לגמרי לבין הגיית תנועה אחורית חצי פתוחה (שאחריה אין r), כך ששתי התנועות נהגות כתנועה פתוחה לגמרי.
אוצר מילים.
הנה מספר דוגמאות לשימוש קנדי:
בביטוי "eh" נהוג להשתמש כמילת פניה, שאלה וכו'.
עבודה זרה
עבודה זרה, עבודת אלילים, עבודת גילולים, פולחן פגני או עבודת כוכבים ומזלות (בראשי תיבות: ע"ז, עכו"ם או עכומ"ז) הם מונחים המתארים פולחן דתי המופנה לישויות גשמיות, כפי שמתייחסת לפולחן שכזה הדת היהודית.
לאורך הדורות, היהדות, הנצרות והאסלאם, שלוש דתות מונותאיסטיות המאמינות באל מופשט, נאבקו לא רק זו בזו אלא גם נגד דתות פוליתאיסטיות (מרבות אלים) שהיו נפוצות בין עמי האזור. יצוין כי לפי רוב הדעות ביהדות, הנצרות נחשבת לעבודת אלילים שכן אין בנצרות ייחוד האל אלא שילושו והגשמתו בדמות אדם (ישו), וכן הנצרות הקתולית עושה שימוש נרחב בפסלונים.
מבחינת היהדות, עיקר המאבק בפגניות התרחש בתקופת המקרא, בעת צמיחתה של היהדות בארץ כנען, כאשר כבר הייתה בה תרבות פגנית כנענית נפוצה. מתוך האזכורים של עבודת אלים במקרא ניתן ללמוד רבות על מאבק זה ועל התגבשות האמונה היהודית בקרב בני ישראל. מתוך מקורות מאוחרים יותר, כמו התלמוד, ניתן ללמוד על תוצאות המאבק.
שלילת הגשמות ושלילת התארים הם מהנושאים המרכזיים בפילוסופיה היהודית.
איסור עבודה זרה.
אלוהי ישראל הוא אל מופשט – ללא דמות, פנים או תכונות מוחשיות כלשהן. העצם היחיד שניתן לעם ישראל הם לוחות הברית: לוחות אבן שעליהם חרוטים ציוויים, המונחים בתוך ארון מצופה זהב שמעליו צלמים של הכרובים, שלפרשנות חז"ל ייצגו מלאך זכר ומלאך נקבה. הארון הוצב בקודש הקודשים מאחורי הפרוכת שהסתירה אותו, ולאיש אסור היה לגשת אליו מלבד לכהן הגדול פעם אחת בשנה, ביום הכיפורים. מעבר לכך, יש איסור גורף על עשיית כל פסל, צלמית או תמונה, המיוחסים לאלוהי ישראל או לאלים אחרים. כפי שמתואר בפסוקים הבאים:
עבודת אלים נוספים נאסרת במקרא באופן נחרץ וגורף ומוכרזת עליה מלחמת חורמה בלתי מתפשרת. האיסור על עבודה זרה הוא אחת המצוות של עשרת הדיברות. ולא רק שיש איסור לעבוד עבודה זרה, יש מצווה להרוס ולהחריב אותה כמעט בכל דרך אפשרית בתחומי ארץ ישראל:
האיסור והאזהרות במקרא ובנביאים חוזרים פעמים רבות ומדמים את העבודה הזרה לניאוף, זנות ובגידה. על פי התנ"ך עבודה זרה היא אחד מהחטאים המוסריים הקשים ביותר לצד רצח וניאוף.
עבודה זרה בשיתוף.
לצד איסור עבודה זרה קיים גם איסור עבודה זרה בשיתוף, כלומר אמונה באל המופשט לצד אמונה בכוחות נוספים נמוכים יותר. תופעה זו של עבודת אלוהי ישראל לצד אלים אחרים הייתה רווחת במהלך התקופה המקראית, כפי שמסופר במפורש על התושבים הזרים שהביא שלמנאסר מלך אשור לשומרון, וכפי שמעידים הממצאים שנמצאו בכונתילת עוג'רוד בכתובות שנמצאו ובהם כתוב לה' ואשרתו. בנוסף על כך, יש איסור לחמוד ולקחת צלמיות עבודה זרה בשל שוויים הכספי.