האתר הוא אתר חדשות, עם מדורים צדדים המכסים נושאים שונים בהם ספורט, עסקים, סביבה, טכנולוגיה, אמנויות ומדיה וסגנון חיים. TheGuardian.com בולט בשיתופו עם הקוראים, כולל לוחות שיחות ארוכי טווח ורשת של בלוגים. לשבעת הבלוגים של האתר הצטרף ב-14 במרץ 2006, מדור תגובות חדש, "תגובה היא בחינם", שהתמזג מאז למדור הדעות.
ניתן לצפות באתר ללא עלות או רישום, אם כי שירותים מסוימים כגון השארת הערות על מאמרים דורשים מהמשתמשים להירשם. במרץ 2009, Guardian.co.uk השיק API, תוך שימוש בפרוטוקול OAuth והפך חלק נרחב מהתוכן של "Guardian" לזמין לשימוש למפתחי אפליקציות אינטרנט .
בעלות.
TheGuardian.com הוא חלק מקבוצת גרדיאן מדיה הכוללת עיתונים, תחנות רדיו ומדיה חדשה, כולל היומון הגרדיאן והשבועון האובזרבר. הקבוצה נמצאת בבעלות Scott Trust, קרן צדקה שמטרתה להבטיח את עצמאות המערכת של העיתון, לשמור על בריאותו הפיננסית כדי למנוע השתלטותמצד קבוצות מדיה למטרות רווח שעלולות לפגוע בעצמאות העיתונאית.
היסטוריה.
Guardian.co.uk הושק בשנת 1999. הפופולריות שלו עלתה לאחר פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית ב-2001, בעיקר הודות למגוון נקודות המבט שפורסמו בגרדיאן. האתר זכה בקטגוריית העיתון הטוב ביותר בפרסי Webby בשנים 2005, 2006 ו-2007, כשהוא גבר על הניו יורק טיימס, הוושינגטון פוסט, הוול סטריט ג'ורנל ו-Variety.
קבוצת גרדיאן דיווחו כי 2006 הייתה השנה הרווחית הראשונה שלהם, כאשר ההכנסות הגיעו בעיקר מגיוס ופרסום לתצוגה. במאי 2007 החל האתר תוכנית של 18 חודשים של עיצוב מחדש והוספת יכולות. ב-30 ביולי 2013, האתר הועבר מ- &lt;samp&gt;guardian.co.uk&lt;/samp&gt; ל- &lt;samp&gt;theguardian.com&lt;/samp&gt; כחלק מהגדלת ההשקעות לצמיחה גלובלית.
בשנת 2018 הצטרף TheGuardian.com חבר האתר למתחרים News UK ( "The Times", "The Sunday Times", "The Sun" ) ו- "The Daily Telegraph" כדי ליצור פלטפורמה משותפת למפרסמים לרכישת פרסומות מקוונות במספר אתרי חדשות מובילים, בפרויקט The Ozone. מאוחר יותר באותה שנה הצטרפה Reach plc (לשעבר Trinity Mirror) לפלטפורמה, והביא לפלטפורמה כמעט את כל העיתונים הלאומיים של בריטניה.
אתרי משנה.
גארדיאן ספורט.
מדור הספורט של The "Guardian" עשה מעבר לאתר פופולרי ומכובד, המספק חדשות, תוצאות, דוחות משחקים ופרשנויות חיות ממגוון ענפי ספורט שונים.
סיקור הספורט של TheGuardian.com היה חלוץ בתעשיית העיתונים המקוונים בבריטניה בתחום של סיקור חי של ספורט, במיוחד כדורגל, דרך האינטרנט. דוגמאות כוללות תגובות טקסט בזמן אמת על 115 משחקי פרמיירליג בכדורגל וכל משחק במונדיאל, כמו גם סיקור חי של הגביע האנגלי, ליגת האלופות, הליגה האירופית ומדי פעם משחקי לה ליגה, גביע הליגה ופלייאוף.
"The Fiver".
"The Fiver" הוא עלון כדורגל יומי, בעיקר הומוריסטי, הזמין במדור הספורט או באמצעות ניוזלטר בדואר האלקטרוני, הנשלח לתיבות הדואר של מנוייו בערך בשעה חמש, בימי שני עד שישי (ומכאן השם "Fiver"). המדור לא מופיע במהדורה המודפסת של הגרדיאן. כותבי "Fiver" כוללים את פול דויל ובארי גלנדנינג והם מגיעים מצוות כותבי הספורט של הגרדיאן.
"Comment is free".
"Comment is free" (התגובה בחינם ובקיצור Cif ) היה מדור הערות ודעות פוליטיות בתוך TheGuardian.com. הוא הכיל הערות ומאמרי דעה מהגרדיאן ומהאובזרבר, בתוספת של יותר מ-600 כותבים אחרים. המדור נערך על ידי נטלי הנמן; אתר המשנה שלו המוקדש לענייני דת, "Cif belief", בעריכתו של אנדרו בראון. האתר הושק ב-14 במרץ 2006, אז נערך על ידי ג'ורג'ינה הנרי. העיצוב המקורי והמבנה שלו נעשו על ידי בן האמרסלי, בהתבסס על פלטפורמת הבלוגים Movable Type. מדור Cif רץ על מערכת מותאמת תוצרת "Guardian", תוך שימוש ב-Puck להערות.
שם האתר נגזר ממשפט במאמר מפורסם שכתב עורך הגרדיאן הוותיק סי. פי. סקוט : "התגובה היא בחינם, אבל עובדות הן קדושות".
האתר אוכף בקפדנות את מדיניות הדיבור שלו על ידי ניטור התגובות לאחר הפרסום. לגבי נושאים רגישים במיוחד, תגובות עשויות להיות מנוהלות לפני הפרסום. מנטרים יכולים להסיר פוסטים שמפרים את תקני הקהילה של האתר (בדרך כלל משאירים סמן של ההסרה), אך לא לערוך אותם.
"Comment is free" התמזג עם מדור "Opinion" של TheGuardian.com, בהתחלה בסוף 2014 במהדורה האמריקאית, ובהמשך בתחילת 2015 גם בהמהדורה הבריטית. לא נעשה עוד שימוש בכותרת "התגובה היא בחינם", אבל &lt;samp&gt;commentisfree&lt;/samp&gt; נשאר בכתובת האתר.
גרדיאן אמריקה.
גרדיאן אמריקה הייתה גרסה אמריקאית של אתר החדשות הבריטי "Guardian Unlimited" . האסטרטגיה שנועדה לזכות בעוד קוראים בארצות הברית נזנחה באוקטובר 2009.
חלק גדול מהתוכן בגרדיאן נלקח מ-"Guardian Unlimited" והגרדיאן, אם כי חלק מהתוכן הופק במיוחד עבור "Guardian America."
קהל הקוראים.
TheGuardian.com הוא אחד מהעיתונים המקוונים המובילים בבריטניה. הוא הפך לעיתון הבריטי הראשון שמשך יותר מ-25 מיליון משתמשים ייחודיים בחודש (אוקטובר 2008). ב-7 ביולי 2005, בעקבות הפיגועים בלונדון, ביקרו באתר 1.3 מיליון משתמשים ייחודיים ובסך הכל נצפו 7.8 מיליון דפים, באותה תקופה שיא עבור guardian.co.uk.
נכון לאוגוסט 2010 היה האתר השני הכי פופולרי מבין העיתונים בבריטניה אחרי Mail Online, עם כמעט 34.6 מיליון משתמשים ייחודיים מדי חודש, ו-13.7 מיליון משתמשים בריטים ייחודיים מדי חודש. עד מאי 2011 הוא הגיע ל-2.8 מיליון מבקרים ייחודיים ביום, ו-51.3 מיליון לחודש, מאחורי ה-4.4 ו-77.3 מיליון של MailOnline. נכון למאי 2013, על בסיס סקר הקוראים הלאומי והסטטיסטיקה של comScore, זה היה אתר העיתון הפופולרי ביותר בבריטניה עם 8.2 מיליון מבקרים ייחודיים בחודש, לפני Mail Online עם 7.6 מיליון מבקרים חודשיים ייחודיים.
פרסים.
הפרסים נוצרו בשנת 2008.
בנוסף פרס "העיתונאי הפוליטי של השנה" לשנת 2011 ניתן לעיתונאי הגרדיאן אנדרו ספארו בנימוק ש"תרם משמעותית הודות לבלוג של הבחירות הכלליות שלו - פרס על חדשנות כמו גם דיווח".
אתר המשנה Cif belief זכה בפרס Webby בקטגוריית אתר הדת והרוחניות הטובים ביותר.
וידה
גנדי לסון
סימון בנדטיני
סימון בנדטיני (באנגלית: Simone Benedettini; נולד ב-21 בינואר 1997) הוא כדורגלן סן מרינזי המשחק בעמדת השוער במוראטה ובנבחרת סן מרינו. אביו הוא שוער העבר פיירלואיג'י בנדטיני.
קריירה.
בנדטיני החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סן מרינו קלצ'יו מהסרייה ג'. בגיל 18 עבר למחלקת הנוער של מודנה מהסרייה ב'.
לקראת עונת 2016/2017 הושאל לקבוצת הבוגרים של פיאנזה מהסרייה ד', כדי לצבור ניסיון. בקיץ 2017 עבר לסממורזה, גם היא מהסרייה ד'. בקיץ 2018 חזר לקבוצת נעוריו, סן מרינו קלצ'יו מאותה ליגה, ובינואר 2020 עבר למוראטה מליגת העל של סן מרינו.
קריירת נבחרות.
בנדטיני שיחק בכל הנבחרות הצעירות של סן מרינו, ובחלקן אף שימש כקפטן. ב-6 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כשנכנס כמחליף עקב פציעתו של השוער הראשון, בן דודו אליה בנדטיני, בהפסד 0–4 ל במסגרת מוקדמות יורו 2020.
דב פז
דב פז (נולד בשנת 1947) הוא מעצב גרפי ישראלי.
ביוגרפיה.
דב פז נולד בשנת 1947 בשכונת בת גלים בחיפה, כבן שני להוריו אייזיק וחיה בס. אמו נרדפת שואה שהגיעה לארץ בשנת 1941 מרוסיה הלבנה והתגוררה בבית החלוצות בחיפה. אביו עלה לארץ בשנת 1933 מחבל ווהלין, התגורר בחדרה ובקיבוץ עין הים (עין כרמל) ולאחר שמונה שנים התנדב לבריגדה היהודית. משפחותיהם ניספו בשואה.
פז גדל בשיכון הבריגדה בחיפה. בגיל 14 התקבל לבית הספר לקציני ים בעכו, ולאחר סיומו התגייס לחיל הים ושירת במשחתות. לאחר השחרור הפליג באוניות צי הסוחר הישראלי במשך 3 שנים כקצין שני מכונה. בשנת 1970 התקבל ללימודים ב"בצלאל" בירושלים. מסיום לימודיו בשנת 1974 הוא עוסק בעיצוב גרפי.
פז נשוי ולו שלוש בנות ונכדים. מתגורר בחיפה.
השכלה ותארים.
פז למד בבית בית הספר לקציני-ים עכו בין השנים 1961–1965 והוסמך לקצין שלישי מכונות בצי הסוחר הישראלי. לאחר שירותו הצבאי בחיל הים הוסמך לקצין שני, בצי הסוחר. רכש ניסיון מקצועי בספנות והפלגות ברחבי העולם במשך שלוש שנים בין 1967–1970. לאחר סיום תקופת הספנות בחייו סיים ארבע שנות לימודים באקדמיה לאמנות "בצלאל" ירושלים, במחלקה לעיצוב גרפי בין השנים 1970–1974.
קריירה.
עיצוב.
בתום לימודיו בבצלאל במחלקה לעיצוב גרפי 1974-1970, התמנה למנהל אומנותי בסטודיו של משרד הפרסום "בינג ליניאל" שהקים שמעון ליניאל בחיפה. הוא עבד במשרד הפרסום עד שנת 1982. בשנת 1990 הקים סטודיו עצמאי לעיצוב גרפי ופרסום, איור ועיצוב פנים. במסגרת עבודתו עיצב קמפיינים לחברות רבות, ביניהן צים, דן כרמל, תלמה, המגפר, זוגלובק, סונול, שמן, המגפר, זוגלובק, בחירות להסתדרות, בחירות לראשות עיריית חיפה, שיכון עובדים, אלסינט ואינטל, סניו, בנק ערבי ישראלי, חברת לים, אגודה לפיתוח תיירות חיפה, מגדל הנביאים, בית הספר לקציני ים עכו, פריצקר, ארנסון, בלייכר, דרוקר, אלפא קוסמטיקה, קו-אופ צפון, כרומגן, מלון דן כרמל, צמיגי קלבר, רפאל, הפסטיבל הישראלי לפנטומימה, קבוצת אמסלם טורס והמלון והמוזיאון על שם דונה גרציה.
כמו כן שימש כמנהל אומנותי בהפקת סרט תדמית לחברת החשמל בבימויו של ג'פרי איגר (כולל איורים לאנימציה), הכין תפאורות לחמש הצגות של תיאטרון "דור-בא" ליד בית רוטשילד בחיפה.
איורים וכתיבה בעיתונות וספרים.