מוסלים מגומאייב נולד בשנת 1885 כ"אבדול מוסלים מוחמד-אולו מגמואייב" במשפחתו של נפח צ'צ'ני, בדיוק באותו יום כמו המלחין האזרי החשוב האחר אוזייר חג'יבקוב. מקום הולדתו של אביו, סטארייה אטאגי שוכן כ-10 קילומטר צפונית מגרוזני, בירת צ'צ'ניה של ימינו, אז באימפריה הרוסית, כיום בפדרציה הרוסית. לפי אגדה משפחתית, האב נלקח כילד על ידי האימאם שאמיל מיישוב הררי לא ידוע. לפי נכדו מוסלים מגומאייב, המוצא הלאומי המדויק של אבות סבו לוטה בערפל.
מגומאייב גדל בגרוזני ולמד בבית ספר יסודי בעיר זו. בילדותו למד לנגן בכינור. לאחר מכן, בשנת 1900, התקבל לסמינר הפדגוגי בגורי, גאורגיה, שהייתה אז גם היא חלק מהאימפריה הרוסית. הוא למד הפעם נגינה באבוב והיה לסולן תזמורת הסמינר ואף ניצח עליה לפעמים. שם גם פגש את אוזייר חג'יבקוב, חבר ללימודים. בגלל בקושי להתפרנס ממוזיקה החליט מגומאייב בהתחלה להתמקד בהוראה. בשנת 1905 הוסמך כמורה במכללת המורים בטביליסי ונשלח כמורה לכפר בקוביצ'י (בימינו - קיזליאר, בצפון אוסטיה-אלניה). בשנת 1906 בחר ללמד במכללה בלנקוראן, כיום באזרבייג'ן. הוא ארגן במכללה ערבים מוזיקליים ומופעי תיאטרון. בשנת 1911 קיבל תואר שאיפשר לו ללמד בבתי ספר תיכון ועבר לגור בפרוור של באקו, סאבונצ'ו.
פעילותו המוזיקלית.
ב-1911 היה לסולן בתזמורת התיאטרון למוזיקה האזרבייג'ני ובמהרה התמנה למנצחו. בשנת 1916 כתב מגומאייב את האופרה הראשונה שלו "שאה איסמעאיל", המבוססת על פואמה עממית אזרית בעלת אותו השם.
להבדיל מאופרות אזריות ראשונות אחרות, "שאה איסמעאיל" התמקדה פחות במרכיבים מוזיקליים אתניים אלא השתמשה בסגנונות לקוחים מהאופרות באירופה. האופרה הוצגה בהצלחה בשנת 1919 והמלחין שינה אותה בהמשך שלוש פעמים. מאוחר יותר גם המלחין גארא גאראייב ערך אותה בגרסה משלו בשנת 1987.
היצירה העיקרית שלו נחשבת האופרה "נרגיז" שנכתבה בשנת 1935 ושהעלילה שלה לבשה אופי ראיליסטי סוציאליסטי. נושא האופרה היה מאבקם של הקומוניסטים האזרים נגד "הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן".
בסך הכל הלחין מגומאייב 15 יצירות מוזיקליות, רובן רספודיות. בשנת 1927 יחד עם חג'יביוב, פרסם "אוסף של שירי עם אזרבייג'נים" שכלל מעל 300 קטעי מוזיקה עממית מתועדת בתווים.
חייו הפרטיים.
מגומאייב היה נשוי משנת 1905 לביידיגול ג'מל טרגולובה. אחותה הצעירה, מלייקה, התחתנה מאוחר יותר עם אוזייר חג'יבייוב וכך שני המלחנים הפכו לגיסים. למגומאייב נולדו שני בנים.
הוא נפטר בשנת 1937 ממחלת השחפת בעת ביקור בנלצ'יק, בירת קברדינו-בלקריה, ברוסיה. נקבר בבאקו.
בנו מוחמד היה צייר ואבי הזמר המפורסם מוסלים מגומאייב.
כדמות בכירה במוזיקה באזרבייג'ן היה מגומאייב פעיל במישור החברתי: ניהל את המחלקה המקומית של המשרד (קומיסרות)
החינוך, היה המנהל האמנותי של התיאטרון המוזיקלי ובשנת 1929 היה למנהל המוזיקלי של תחנת הרדיו של אזרבייג'ן.
יצירות.
בגרסתה הראשונה המוזיקה התבססה על עקרונות האלתור והמוגאם, אולם בגרס השנייה והשלישית, השיחות הוחלפו ברציטטיבים. נחשבת אבן דרך חשובה בהתפתחות המוזיקה של אזרבייג'ן. .
שלום מאיר יונגרמן
הרב אלכסנדר שלום מאיר יונגרמן (ח' באדר ת"ש, 1940 – כ"א בטבת תשע"ג, 3 בינואר 2013) היה ראש הקהילה החרדית בזכרון יעקב, ראש ישיבת זיכרון מיכאל, ראש המכון להוצאת ספרי ראשונים וראש רשת המוסדות יח"ד בתל אביב.
ביוגרפיה.
נולד בקלויזנבורג שבטרנסילבניה, ליחיאל מיכאל ושושנה ראצה יונגרמן. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוחבא אצל משפחה לא-יהודית. לאחר המלחמה עבר עם משפחתו לבודפשט ומשם לווינה. בשנת תשי"ב (1952) עלה עם משפחתו לישראל. זמן קצר התגוררו בחיפה ולאחר מכן השתקעו בתל אביב. למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב ובישיבת סלבודקה בבני ברק.
בשנת תש"כ (1960) נישא לצפורה, בת הרב גבריאל ריקליס מתל אביב. לאחר נישואיו למד בכולל "שערי תורה" בתל אביב. באותה תקופה חיבר את שני ספרי "שלמי מאיר" על מסכתות התלמוד, שקיבלו את הסכמת הרב יעקב ישראל קניבסקי.
בשנת תשכ"ח (1968), בהיותו בן 28, ייסד כולל אברכים בזכרון יעקב, שבה לא הייתה תשתית תורנית מאז עזבה ישיבת "כנסת חזקיהו" את העיר כמה שנים לפני כן. בכולל למדו אברכים שהתגוררו בערים אחרות, והוא נפתח בתגובה לפעילותה של המסיונרית הגרמנית אמה ברגר שפעלה אז במקום. כעבור חמש שנים ייסד שתי קריות חרדיות חדשות בזכרון יעקב - קריית חזון איש וקריית חפץ חיים, שבהן מתגוררות כיום (2013) כ-450 משפחות. הרב יונגרמן הקים גם רשת מוסדות - ישיבה קטנה וישיבה גדולה "זיכרון מיכאל" (על שם אביו), שנים עשר גני ילדים, שני תלמודי תורה, שני בתי ספר לבנות, מתיבתא, סמינר לבנות ושמונה כוללי אברכים. כל המוסדות מאוגדים תחת השם "המרכז לחינוך תורני זכרון יעקב". כוללים נוספים הוקמו בסביבה: אור עקיבא, בנימינה, פרדס חנה, יוקנעם ועתלית. הרב יונגרמן עמד בראשות הישיבות והמוסדות ונשא בנטל הכלכלי של כל הרשת. נציג מטעמו היה חבר המועצה המקומית.
בשנות ה-90 הקים ועמד בראש רשת של מדרשות ובתי ספר וגני ילדים "יח"ד" בתל אביב. כמו כן ייסד רשת כוללי אברכים בתל אביב, שבהם לומדים האברכים מספר שעות ביום בחברותא עם יהודים מקומיים. בנוסף לאלו ייסד רשת נוספת של כוללי אברכים בבני ברק, במודיעין עילית ובאלעד לבוגרי מוסדותיו. ייסד את בית המדרש "דרכי אי"ש" בבני ברק, לבוגרי ישיבת סלבודקה.
במשך תקופה ארוכה היה מקורב לרב חיים גריינימן. כמו כן היה מקורב לרב דב לנדו, עמו למד בחברותא במשך שנים רבות.
פועלו הספרותי-תורני.
הרב יונגרמן עסק גם בההדרת ספרי ראשונים והקים לשם כך מכון תורני. הוא הוציא לאור לראשונה חלק גדול מהספר "עבודת הקודש" לרשב"א, בתוספת ביאור בשם "נתיבות הבית", המכיל מספר כרכים. הספר קיבל את הסכמת הרב שך. כמו כן הוציא לאור את "ספר הבתים" לרבי דוד כוכבי בכמה כרכים. במשך עשרות שנים עמל על "קובץ שיטות קמאי", שבו קיבץ וליקט קטעים מגאוני בבל ומהראשונים שלא חיברו חיבורים משלהם על סדר התלמוד, וסידרם על סדר התלמוד. הסדרה יצאה בעשרות כרכים.
במסגרת המכון להוצאת ספרי ראשונים הוציא לאור מהדורות חדשות ומהודרות של ספרי ראשונים ואחרונים, ובהם חידושי הרמב"ן, הרשב"א, תוספות הרא"ש, הריטב"א, המאירי, הר"ן, שיטה מקובצת, רבי עקיבא איגר ועוד.
הוציא לאור את סדרת הספרים "ממגד שמים" (ארבעה כרכים) המכילה את שיחותיו.
משפחתו.
התגורר בבני ברק. אשתו צפורה, הייתה מחנכת בסמינר בית יעקב בתל אביב. גיסו (בעל אחותו חנה), הרב יהודה פכטהלט, הוא מנהל הסמינר בזכרון יעקב. בניו: הרב דוד ידידיה - ראש כולל ברמת אביב, הרב אברהם ישעיהו - מנהל הכוללים, הרב שלמה זלמן - ראש כולל בזכרון יעקב, הרב אהרן מנחם - ראש כולל בזכרון יעקב, הרב מרדכי - מנהל תלמוד תורה "זיכרון גבריאל". חתניו: הרב שמואל הוניגסברג - מחבר ספרי "ביאורי סוגיות" ור"מ בישיבת סלבודקה, הרב יהושע מנחם זלזניק - ראש כולל נטעי מיכאל, והרב נתנאל גרוס - ר"מ בישיבת תפארת יעקב.
אלון גור אריה
אלון גור אריה (נולד ב-5 בספטמבר 1976) הוא במאי, תסריטאי, מרצה, שחקן וקומיקאי, עורך תוכן, מלחין, שדרן רדיו ומפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד ליואל ולוויויאן גור אריה, גדל בראשון לציון, הבכור מבין שלושה אחים. התחיל ללמוד פסנתר בגיל שש, תמיד היה מאייר קומיקסים, מצייר ומלחין מנגינות; מילדותו צפה בקומדיות. בכיתה ט' זכה בפסטיבל ארצי של הצופים עבור שיר שחיבר והמשיך לכתוב, לביים ולהלחין לפסטיבלים ומחזות זמר במסגרת זו.
גור אריה דחה את גיוסו לצבא בשנה על מנת להקים את גרעין אתגר בצופים, גרעין של אנשים בודדים שהיו מקימים בפריפריה שבטי צופים. בצבא שירת כמדריך ביחידת ההסברה "שרון", שעוסקת בידיעת הארץ ואיכות הסביבה.
בתום שירותו הצבאי עבד כמפיק מוזיקלי של פסטיבלים שונים ואייר קומיקסים בעיתון "ראש אחד".
הוא למד קולנוע בבית הספר לאמנות "קאמרה אובסקורה", בימוי ועריכה ועשיית סרט גמר (2003-1999).
גור אריה נבחר לרשימת חמישים אנשי השנה בתרבות ובבידור על ידי מאקו תרבות לשנת תשע"ט.
קולנוע.
המוסד הסגור.
ב-2007, בתום ארבע שנות עבודה, יצא לאקרנים סרטו העצמאי של גור אריה "המוסד הסגור" בכיכובם של רון שחר, אילן דר, לנה אטינגר ואלי גורנשטיין. הקרנת הבכורה נערכה בפסטיבל הקולנוע ירושלים ומיד אחר כך החל בהקרנות מסחריות קבועות בעיקר בסינמטקים וצפו בו כ-80,000 איש (נכון לאוקטובר 2018). הסרט היה אמור להיות פרויקט הגמר שלו בלימודי הקולנוע, הוא נפסל ויצא בסוף כהפקה עצמאית. הסרט זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר - Houston Comedy Film Festival 2009, פרס בחירת הקהל - Toronto World Of Comedy Film Festival 2009, פרס אפקטים מיוחדים הטובים ביותר - Houston Comedy Film Festival 2009, פרס סרט האקשן הטוב ביותר - Action On Film Festival 2010 - לוס אנג'לס, פרס הקומדיה הטובה ביותר - Dixie Film Festival 2010 - אטלנטה, ציון לשבח - MocFest 2010 - הוליווד.
מבצע ביצה.
סרט הקולנוע "מבצע ביצה" בכיכובם של ירון ברלד, שלומי קוריאט, יהורם גאון, דנה סמו, חיים אוסדון, טל מוסרי, אסף אשתר, טילטיל, תומר שרון ומאי ז'פקו. זהו סרט הרפתקאות, קומי ומוזיקלי לכל המשפחה. הסרט יצא ב-10 באוגוסט 2017, והפיקה אותו חברת סרטי יונייטד קינג.
הסרט משלב אפקטים מיוחדים כמו פיל וירטואלי, סלע ממודל מחשב שמוחץ רכב, בעלי חיים משולבים בסצנות עם שחקנים. הסרט צולם בספארי ברמת גן ובשמורת גמלא שברמת הגולן.
המוסד.