שתייה של מי טוניק בתצורתו כמשקה קל מקובלת בעיקר כקוקטייל בתערובת עם ג'ין או וודקה. הבריטים תושבי הקולוניות באזורים מוכי מחלת המלריה, נהגו לערבב את מי הטוניק במשקה האלכוהולי ג'ין, וצרכו אותו באופן שוטף הן כתרופה מונעת והן כתחביב אלכוהולי. כיום המשקה פופולרי מאוד במועדונים ובקרב חובבי אלכוהול רבים גם במקומות רחוקים מאוד מארצות המלריה וללא כל הקשר רפואי.
אבנר פרידמן
אבנר פרידמן (Avner Friedman; נולד ב-19 בנובמבר 1932) הוא מתמטיקאי ישראלי-אמריקאי, פרופסור מחקר באוניברסיטת המדינה של אוהיו. מחקריו עוסקים במשוואות דיפרנציאלית חלקית, תהליכים סטוכסטים, מודלים מתמטיים וביולוגיה מתמטית.
נולד בארץ ישראל המנדטורית ב-19 בנובמבר 1932. בשנת 1954 סיים תואר שני במתמטיקה עם חטיבה בפיזיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. סיים דוקטורט בשנת 1956 בהנחיית פרופסור שמואל אגמון באוניברסיטה העברית. נושא עבודתו היה "Linear Partial Differential Equations of Elliptic Type". בשנים 1956-57 עשה לימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת קנזס. בין השנים 1957 ל-1958 לימד באוניברסיטת אינדיאנה. בין השנים 1987 ל-2001 לימד באוניברסיטת מינסוטה ומשנת 2002 החל ללמד באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
שימש נשיא החברה לביולוגיה מתמטית בין השנים 2007 ל-2009. חבר בוועדה המייעצת בחוג למתמטיקה במכון טכנולוגי חולון.
נשוי ואב לארבעה ילדים.
גדעון לבינסון
גדעון לבינסון (נולד ב-13 בדצמבר 1954) הוא מלחין, מנצח, מוזיקאי, צ'לן ונגן קונטרבס ישראלי המשמש כיום כפרופסור וראש התוכנית לקומפוזיציה במחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן.
קורות חיים.
לבינסון נולד בירושלים, בנם של רות (צ'לנית), ואברהם לבינסון (צייר ובעל משרד פרסום). לבינסון למד קומפוזיציה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, שם היה תלמידו של אנדרה היידו.
בשנת 1986 סיים לימודי דוקטורט בניצוח בקונסרבטוריון פיבודי באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בבלטימור.
הוא השתלם אצל המנצח סרג'יו צ'ליבידאקה ואצל רמי שבלוב. בשנת 1995 חזר לארץ והחל ללמד באוניברסיטת בר-אילן, שם ייסד את המסלול לקומפוזיציה.
יצירותיו כוללות מוזיקה קאמרית, מוזיקה תזמורתית, מוזיקה לתיאטרון ומוזיקה אלקטרו-אקוסטית. הוא ניצח על הרכבים בישראל ומחוצה לה.
יצירותיו של גדעון לבינסון בוצעו על ידי מיטב התזמורות וההרכבים, בניהן התזמורת הקאמרית של מינכן, תיאטרון הבלט של מינכן, אנסמבל סולני תל אביב, התזמורת הסימפונית ירושלים, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, אנסמבל 2E2M בפריז, רביעיות קרונוס, אוריין, אביב, דאנל, ברניני, ועוד. השתתף כמלחין בפסטיבל ישראל, פסטיבל שלזוויג-הולשטיין ופסטיבל שווצינגן למוזיקה חדישה שניהם בגרמניה, בסדרה "יצירות חדשות" של הרדיו הצפון גרמני. לבינסון היה מלחין אורח באקדמיה הבאוורית לאומניות יפות במינכן באוניברסיטת וייטן-הרדקה בגרמניה ובקונסרבטוריון על שם ורדי בפארמה.
לבינסון זכה בפרסים שונים בארץ ובעולם, ביניהם פרס ראשון בתחרות בינ"ל של האקדמיה האיטלקית לאמנויות יפות בשנת 2000, פרס אקו"ם בשנת 2001, פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים בשנת 2003, פרס שני בתחרות מוצרט מטעם שגרירות אוסטריה בשנת 2006, ועוד.
בשנת 2002 יצא אלבומו Odradek בהוצאת ECM, והיה למלחין הישראלי הראשון שנבחר על ידי חברה זו להפקת פרופיל מוזיקלי. היצירה המרכזית באלבום היא רביעיית מיתרים "אודראדק" שחוברה ב-1999, על שם דמות חידתית בסיפור של פרנץ קפקא.
חיים אישיים.
לבינסון חזר בתשובה ונמנה עם חסידי אמשינוב. נשוי לחיה, ולהם שמונה ילדים. אחיו הם הבמאי מיכה לבינסון, איש גלי צה"ל עודד לבינסון וג'ימי - יועץ שיווק לחברות.
מכון כרם
מכון כרם הוא מכון להכשרת מורים במרכז ירושלים, אשר נוסד בשנת 1974 בידי ארגון כל ישראל חברים, ביוזמתם של ז'ול בראונשווייג ומרדכי כהן. המכון מכשיר מורים בתחומי הרוח, היהדות והאמנויות ברוח הומניסטית יהודית.
אודות.
המכון הוקם במטרה להוות אלטרנטיבה להכשרות המורים הקיימות במכללות להכשרת מורים ובאוניברסיטאות.
המכון מעניק תעודת הוראה לבתי הספר העל יסודיים במקצועות רבים. מדי שנה לומדים בו כ-150 סטודנטים. בנוסף להכשרת המורים, פועל במכון מרכז "מלמדים ולומדים" לפיתוח מקצועי למורים, ובו פועלות, בין היתר: תוכנית "כנפי יונה", לקידום והשמת מורים יוצאי אתיופיה, תוכנית "מורים מובילים" להקמת קהילות למידה של מורים בירושלים ותוכניות נוספת. לצד אלו מתקיימים במכון קורסים ואירועים בתחומי תרבות שונים ומגוונים, המיועדים למורים בשבתון, לעובדי הוראה ולציבור הרחב.
במכון ספרייה הכוללת כ-18,000 ספרים וכתבי עת העוסקים בנושאים כמו יודאיקה, פילוסופיה, חינוך, היסטוריה ואמנויות, ובה נמצאים חפציה של המשוררת זלדה וספרייתו של מרדכי שלו.
משנת 2005 פועלת הכשרת המורים במכון במסגרת המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין. שאר התוכניות פועלות במסגרת ארגון כל ישראל חברים.
מנהלת המכון היא ד"ר ענבר גלילי שכטר. המכון חבר באיגוד ההתחדשות היהודית “פנים״.
חוק שימור המטען החשמלי
חוק שימור המטען החשמלי הוא העיקרון הגורס שלא ניתן ליצור או להשמיד מטען חשמלי.
המטען החשמלי הכולל של מערכת מבודדת נותר קבוע, ללא תלות בשינויים המתרחשים בתוך המערכת. חוק שימור זה מתקיים בכל התהליכים הידועים בפיזיקה או כימיה, וניתן לגזור אותו (בצורתו המקומית) משדה כיול של פונקציית הגל. שימור המטען מביא למשוואת הרצף למטען-זרם. באופן כללי, השינוי נטו בצפיפות המטען formula_1 בתוך נפח האינטגרציה formula_2 שווה לאינטגרל המשטחי של צפיפות הזרם formula_3 על המשטח formula_4, הוא הזרם החשמלי formula_5:
formula_6
על כן, שימור המטען החשמלי, כפי שמבוטא על ידי משוואת הרצף, נותן את התוצאה:
formula_7
כאן formula_5 הוא הזרם היוצא נטו דרך משטח סגור, ו-formula_9 הוא המטען החשמלי הכלוא בנפח המוגדר על ידי המשטח.
חוק שימור המטען החשמלי נובע מסימטריית כיול.
במסגרת חוקי קירכהוף, חוק הזרמים מתבסס על חוק שימור המטען החשמלי.
טיעון מעגלי
הזרע סידס
הזרע סידס בע"מ (אנגלית: Hazera Seeds Ltd.; בעבר: הזרע ג'נטיקס בע"מ) היא חברה העוסקת בהכלאה, טיפוח, פיתוח, ייצור ושיווק מגוון רחב של זרעי ירקות לחקלאות ברחבי העולם, הנחשבת כחלוצה עולמית בתעשיית הזרעים לירקות.
היסטוריה.
חברת "הזרע" נוסדה בשנת 1939 על ידי צדוק (צשק) רוזנטל מקיבוץ גן שמואל ועמו חברי מזכירות ארגון מגדלי הירקות: אריה פרצי, מנחם פרוכטר ויהודה גרינקר, במטרה לפתח חוות ניסיוניות וזרעים לחקלאים בארץ והתאגדה כחברה בשנת 1955. בשנת 1998 פוצלה החברה לחברת "הזרע ג'נטיקס", שהמשיכה לעסוק בטיפוח זרעים ולחברת "הזרע 1939", אשר מחזיקה בחוות ובשאר הנדל"ן של החברה.
בשנות ה-50 הוקם המפעל המרכזי בחיפה, באזור הצ'ק פוסט בשם "המשביר זרעים". לאחר מכן שונה שמו אל "הזרע" עד שנהרס בשנת 2010 לצורך הקמת רובע מת"מ 2.
בשנת 1992 אורי לויט הוביל השקעה של בנק הפועלים בחברת "הזרע 1939" בעקבות כך היא הצליחה להגדיל את היקף המכירות והפכה לחברה רווחית.
בשנת 2003 רכש הקונצרן הצרפתי 'לימגרין' (Limagrain), תאגיד חקלאי בינלאומי שבסיסו בצרפת, את השליטה בחברת הזרע ג'נטיקס. ב-2008 מוזגה הזרע עם חברת ניקרסון זוואן ההולנדית. בספטמבר 2014 שונה שם החברה ל"הזרע סידס" (שמה המשפטי) ולמעשה שם החברה ושם המותג מאז הם "הזרע"[1].
החברה ממוקדת בטיפוח ופיתוח של זני ירקות רבים, הבולטים בהם: עגבניות, בצל, פלפל, כרוב, אבטיח, מלפפון, מלון, צנונית וכרובית. החברה משקיעה מעל כ-17% ממחזור המכירות שלה במחקר ופיתוח ו-30% מעובדיה עובדים מועסקים באגף המו"פ.
קבוצת "לימגרין" היא קואופרטיב חקלאי שהוקם על ידי 2,000 חקלאים במרכז צרפת המתמחה בזרעי ירקות, זרעי גידולי שדה ובמוצרי דגנים ומאפה.  "לימגרין" היא חברת הזרעים הרביעית בגודלה בעולם והשנייה בגודלה בתחום זרעי הירקות. בלימגרין מועסקים 10,000 עובדים ומחזור המכירות נאמד בכ- 2.5 מיליארד יורו. חברת הזרע סידס מעסיקה כ-900 עובדים בעולם מהם כ-450 עובדים בישראל, 250 בהולנד והשאר בחברות הבנות שלה (נכון לינואר 2018). ל"הזרע" משרד ראשי בישראל (חוות ברורים) ובהולנד (MADE) וחברות בנות ב-12 מדינות, לצד רשת הפצה נרחבת במעל מאה שווקים נוספים.
חוק שימור מטען חשמלי
טוניק
אילנית מצויה
אילנית מצויה (שם מדעי: "Hyla savignyi") היא המין היחיד מהסוג אילנית, השייך למשפחת האילניתיים, החי בישראל.
תפוצתה בישראל היא מהנגב הצפוני ועד צפון הארץ. בעבר הייתה האילנית נפוצה בישראל אולם בעשורים האחרונים הצטמצם מאוד מרחב המחיה שלה נוכח הפיתוח והעיור והיא הוכרזה כבעל חיים מוגן. תפוצתה רבה בקווקז ובמזרח התיכון ושם מצבה הוא ללא חשש.
מורפולוגיה.
אורכה הממוצע של האילנית הוא כ-4 ס"מ, צבעה משתנה בהתאם לצבעי הסביבה, מירוק עד ירקרק וצהבהב או חום-אפור בגוונים שונים. לאורך גופה של האילנית פס כהה מתמשך מאזור הנחיריים אל העיניים ואל צידי הבטן. תחת סנטרו של הזכר, עור דק מתוח וצהוב המשמש לקרקורו האופייני ובכך הוא נבדל מהנקבה. כמו כן הוא הזכר לרוב קטן מהנקבה. לאילנית רגליים ארוכות ודקות יחסית, רגליה הקדמיות קצרות ורגליה האחוריות ארוכות וחזקות יותר ומשמשות לקפיצה ולטיפוס. אצבעותיה של האילנית דביקות ומותאמות לטיפוס על צמחים ובין אצבעות רגליה האחוריות קרום חלקי המקנה לה מיומנויות שחיה.
אורח חיים.
האילנית חיה במשך רוב זמנה על גבי עצים (ומכאן שמה), היא יורדת אל מקורות המים שעל הקרקע בעיקר לצורכי רבייה.