אליפות וימבלדון 1958 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-23 ביוני והסתיימה ב-4 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. מנצח תחרות 1957 לו הוד (אוסטרליה) לא השתתף בתחרות. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר, אשלי קופר מאוסטרליה נפגש עם בן ארצו ניל פרייזר וניצח אותו ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות אוסטרליה הפתוחה. בכך הוא זכה ב-3 פרסי גראנד סלאם בתחרויות גברים במהלך שנת 1958.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר אלתיאה גיבסון מארצות הברית ניצחה בשתי מערכות את אנג'לה מורטימר מבריטניה שלא הייתה מדורגת. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 4 זוגות דורגו:
במשחק הגמר סוון דבידסון ואולף שמידט משוודיה שלא היו מדורגים שיחקו נגד ניל פרייזר ואשלי קופר מאוסטרליה וניצחו אותם ב-3 מערכות. זה הייתה הפעם השנייה ברציפות שזוג לא מדורג ניצח בתחרות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 48 זוגות. מזוג מנצחות תחרות 1957 רק אלתיאה גיבסון השתתפה בתחרות זו וזכתה. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר אלתיאה גיבסון (ארצות הברית) ומריה בואנו (ברזיל) ניצחו את מרגרט אוסבורן דופונט ומרגרט ורנר (ארצות הברית) שלא היו מדורגות בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 80 זוגות. זוג מנצחי 1957 מרווין רוז (אוסטרליה) ודרלין הארד (ארצות הברית) לא השתתפו. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר בוב האו ולוריין קוגלן (אוסטרליה) ניצחו בשתי מערכות את קורט נילסן (דנמרק) ואלתיאה גיבסון (ארצות הברית).
אלבוים
אלבום, אלבוים ואלבאום הם שם משפחה.
אמפורת צוואר אטית אדומת-דמויות המתארת את תסאוס תוקף אמזונה
"אמפורת צוואר אטית אדומת-דמויות המתארת את תסאוס תוקף אמזונה" הוא הכינוי שניתן לכד אמפורה שנוצר באתונה במחצית המאה ה-5 לפנה"ס. עיטור הכד, המיוחס לאסכולה של הצייר פוליגנוטוס (Polygnotos), מציג נושא מן המיתולוגיה היוונית של תסאוס הנלחם באמזונה.
תיאור.
הכד הוא כד מסוג אמפורה. זה הוא טיפוס ששימש בעיקר ככלי קיבול ליין או לשמן. בשנות ה-50 של המאה ה-20 ייחס החוקר ד. פון בוטמר את הכד לצייר היווני פוליגנוטוס, שפעל באתונה בין השנים 450-420 לפנה"ס (בקירוב), ונחשב לאחד מן הציירים המרכזיים של "סגנון הדמות האדומה", אולם, בהווה נחשב הכד ליצירה של אמן מחוגו של צייר זה. גובהו של הכד 50.5 ס"מ והקדר הוסיף לו שתי ידיות אחיזה בעלות פיתולים ושפה גבוהה בעלת מכסה בקוטר 18 ס"מ שבמרכזו כפתור.
העיטור המרכזי של הכד מציג נושא של מלחמת אמזונות ובה מתוארים דמות של לוחם הניצב בין שתי נשים לוחמות. כתובות בשפה היוונית מזהות את הגבר כגיבור המיתולוגי תסאוס ואת אחת מן הנשים כאשתו אנטיופה הנלחמים באמזונה. צידו השני של הכד מציג אדם מזוקן האוחז במטה. משני עבריו מתוארות שתי נשים שידיהן פשוטות לעברו.
האמן בחר להשתמש ב"סגנון הדמות האדומה" לשם ציור הנושא. הכד מחופה בצבע שחור ואילו הדמויות מופיעות בצבע אדום, שהוא צבעו הטבעי של החומר. האמן עשה שימוש בצבע אדום נוסף בסרט השיער של דמות הגבר ובקשת של אנטיופה. פרטי הדמויות מצוירים בקווים שחורים עדינים. האמן מיקם את הסצנות במרכז הכד, בין שתי הידיות, כשהוא משתמש בפסי עיטור דקורטיביים כדי לתחום את הסצנה. בין העיטורים מאנדר, "לשונות", קנוקנות ותיאורים צמחיים אחרים.
הכד עבר בעבר רסטורציה, במסגרתה אוחו חלקיו שנשברו. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 נרכש, ביחד עם קבוצה גדולה של פריטי קדרות יוונית ורומית, על ידי האספן האמריקאי יאן מיטשל עבור מוזיאון ישראל. הוא הוצג לראשונה במוזיאון בשנת 1974. כיום, מוצג הכד בתצוגת הקבע באגף לארכאולוגיה ע"ש שמואל וסיידי ברונפמן במוזיאון ישראל.
איתן וצלר
איתן וצלר (נולד ב-1954) הוא במאי טלוויזיה ויוצר סרטים ישראלי.
ביוגרפיה.
איתן וצלר נולד וגדל בכפר אתא (לימים קריית אתא). בגיל 10 עבר עם משפחתו לקריית גת ומשם עברה המשפחה לפתח תקווה. אביו היה מהנדס טקסטיל בבית חרושת אתא והאם עקרת בית. את שנות הנעורים עשה בפנימייה החקלאית, הכפר הירוק.
וצלר התגייס לשירות סדיר בסיירת צנחנים וסיים מסלול ביחידה. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים נלחם בחזית הדרום, המשיך לקורס קציני חי"ר ונשאר להדריך בבה"ד 1 עד לסיום שירותו. במילואים שימש קצין בחרמ"ש.
עם תום שירותו הצבאי שימש יועץ צבאי בסרטו של ג'אד נאמן "מסע אלונקות". לאחר מכן יצא לחו"ל, טייל ועבד לאורך תקופה של שנתיים במסחר ביהלומים בחברת חבר ילדות מכפר אתא, אילן גור זאב, לימים פרופסור לפילוסופיה של החינוך באוניברסיטת חיפה.
במסגרת שהותו בחו"ל – באירופה, ארצות הברית ודרום אמריקה - למד קולנוע בשיקגו במשך 4 שנים וסיים תואר ראשון באמנויות יפות.
עם שובו לארץ עבד כבמאי וכתב עצמאי בערוץ 1, החל ממאי 1983 ועד שנת 2000 והוציא תחת ידו מאות כתבות וסרטים תיעודיים רבים. עם הקמת הערוץ השני ביים סרטי תעודה, בסיוע של מריסה אשתו, עבור תוכניות כמו: תיבת תעודה "שבת סאלם" ותוכניות נוספות אחרות בהפקת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
בין השנים 2000 ל-2002 ביים וצלר עשרות כתבות עבור חלון ישראלי מגזין הטבע הישראלי של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
וצלר ביים סרטים רבים עבור תחנת הטלוויזיה ההולנדית VPRO. רוב הסרטים עוסקים בדמויות הקשורות לסכסוך הישראלי-פלסטיני מהצד השמאלי של המפה הפוליטית בישראל: אודי אדיב, מוחמד בכרי, חיים ארלוזורוב, עמרם מצנע ואחרים. מעת לעת מרצה על סרטיו במקומות שונים בארץ. וצלר משמש גם כמנחה קבוצות וכיום מוסיף לביים לצלם ולערוך סרטים מסוגות מגוונות לרבות סרטי תדמית.
החל מ-2010 מסור וצלר לפרויקט שעיקרו צילום ותיעוד של דור תש"ח עבור עמותת תולדות ישראל. כמעט מדי יום מראיין וצלר איש או אישה אשר חצו את גיל 80 והם מספרים את סיפור תקומתה של מדינת ישראל. הספרייה הלאומית אוצרת חומר זה.
איתן וצלר נשוי למריסה, מפיקה, מטפלת הוליסטית ודולה, ולהם שלושה ילדים. המשפחה מתגוררת בקריית טבעון.
מסרטיו הבולטים.
בימים אלה (2014) עובד וצלר על סרטו האוטוביוגרפי: "היכן ביתי" העוסק במושג הבית על היבטיו המגוונים, מתוך ראיית "הבית", הפרטי והכללי (המדינה), שמשמש אותנו לצרכים העמוקים ביותר של אמון וביטחון.
שג'עיה
פוליגנוטוס (צייר כדים)
פּוליגנוֹטוֹס (ביוונית עתיקה: Πολύγνωτος) היה צייר כדים ביוון העתיקה שפעל באתונה בין השנים 450-420 לפנה"ס (בקירוב). הוא רכש את השכלתו האמנותית בסדנתו של אמן המכונה צייר ילדיה של ניובה , והתמחה בעיטור כלים גדולי ממדים.
סגנון הציור האופייני לפוליגנוטוס הוא "סגנון הדמות האדומה", כגון בכד האמפורה המתאר את תזאוס תוקף אמזונה. סביב פוליגנוטוס התקבצה קבוצה של ציירים, בהם קלֵיאופון (), הקטור (Hector) ופּלֵיאוס (Peleus).
לפוליגנוטוס ולחוגו מיוחסים כ-700 כדים שונים.
בספרות המחקר ידועים שני ציירים נוספים בשם פוליגנוטוס, המוכרים בכינויים שנתן להם ג'ון ביזלי בטרם התגלה שמם האמיתי: הצייר של לואיס (על שם בעליו של הסקיפוס מעשה ידיו בקיימברידג'; או פוליגנוטוס ה-2) והצייר של נאוסיקה (על שם הדמות ביצירתו; או פוליגנוטוס ה-3).
מנוח הנדל
רבי מנוח הֶנדל בן שמריה (בכתיב הרבני השגור: מנוח הענדיל. ?, ברסטצ'קה, ווהלין, פולין-ליטא – כ"ב בתמוז שע"א, 1611, וינה) היה רב ופוסק, פרשן התלמוד, מדקדק, מקובל, פילוסוף, איש אשכולות ומחבר פורה ורבגוני. בסוף ימיו כיהן כרבה של וינה.
ביוגרפיה.
מנוח הנדל בן שמריה נולד בברסטצ'קה שבווהלין, פולין-ליטא. חסרים פרטים על שנות חייו הראשונות. הוא היה תלמידם של הרמ"א ושל המהרש"ל.
בעשורים האחרונים של המאה ה-16 היה פעיל במסגרת ועד ארבע ארצות, והשתמרו חתימותיו על החלטות שונות שקיבל הוועד. ידועה גם הסכמה שלו משנת 1592 על הספר "תמים יחדיו" העוסק בספר הזוהר.
כרב ופוסק היה רבי מנוח הנדל מעורב בכמה פרשיות ופולמוסים הלכתיים, שבהם חיווה את דעתו ההלכתית. בין היתר עסק בפולמוס בשאלת גט שניתן בידי משומד, ובפרשה שבה נחשף כי אדם ששימש כעד במקרי גירושים רבים, התברר כגזלן, דבר הפוסל אותו לעדות ומטיל צל כבד על כשרות הגירושים. שני הרבנים הנוספים שנשאלו במקביל אליו בפרשה זו היו גדולי אותו דור: רבי מאיר מלובלין, ורבי בנימין אהרן סלניק בעל "משאת בנימין".
כחודש לפני פטירתו נקשר שמו של רבי מנוח הנדל בפרשה שהסעירה מאוחר יותר את העולם היהודי באירופה, וזכתה לכינוי "הגט מווינה". רבי מנוח הנדל וחברו רבי יהושע פלק כץ (הסמ"ע) סידרו גט לאשה שבעלה שכב על ערש דווי. לימים, אחרי פטירתו, פרץ פולמוס על כשרותו של הגט, לאחר שהבעל המגרש הִבריא ורצה לבטלו.
רבי מנוח הנדל נפטר בכ"ב בתמוז שע"א, 3 ביולי 1611 ונקבר בבית הקברות היהודי ברוסאו.
יצירתו.
רשימת חיבוריו של רבי מנוח הנדל כוללת עשרות ספרים: חלקם נדפסו, חלקם אבדו וחלקם נותרו בכתב יד. מגוון התחומים בהם עסק כוללים: פרשנות למקרא; פרשנות לפשוטו של מקרא; ולדקדוק המקראי. הלכה ופרשנות ההלכה. דקדוק עברי, פילוסופיה, קבלה, טריגונומטריה ("תשבורת"), אסטרונומיה ורפואה.
אומבריאל