מיעוט מאנשי נומנור שמרו על נאמנותם לולאר ועל רעותם עם האלדר. ראשים להם היו שרי אנדוניה שהיו ממשפחת המלוכה וחיו במערב נומנור. רוב הנאמנים נקהלו אף הם במערב נומנור, למשך עוד כאלף שנה. לאחר מכן עברו לאט לאט למזרח נומנור, משם הפליגו רבים לארץ התיכונה, כי נרדפו על ידי אנשי המלך.
אקלבת.
בשנת 3261 לעידן השני, הפליג אר פרזון מלך נומנור לארץ התיכונה, לאסור מלחמה על סאורון. סאורון שכינה את עצמו שליט הארץ התיכונה, הרגיז את אר פרזון שרצה לשלוט על כל העולם. בחיל כבד ועצום נחת אר פרזון באומבר וציווה על סאורון לבוא ולהשתחוות לו. סאורון שנוכח שעוצמתם של הנומנורים עולה על כל אשר העלה בדמיונו, ידע שהוא לא יכול להתמודד עמם במלחמה חזיתית. לכן בעורמתו בא והשתחווה לפני אר פרזון והתחנף אליו. אר פרזון עדיין לא האמין לסאורון ולקח אותו כשבוי בחזרה לנומנור, אך סאורון הוסיף להתחנף בעורמה ולהטות את לב המלך בדבריו, עד שכעבור שנים מספר, הפך ליועץ המלך הקרוב ביותר.
לבסוף שכנע סאורון את אר פרזון לצאת למלחמה גלויה בולאר ובאלדר ולכבוש מידיהם את ממלכת אמן בכוח הזרוע. ההכנות נערכו במשך ימים רבים ובשנת 3319 הפליג כל חיל נומנור בצי אדיר על מנת לכבוש את ארץ אמן. ההכנות למלחמה לא היו סוד ונערכו בכל נומנור, אז התכוננו אחרוני הנאמנים לברוח לארץ התיכונה כדי לא להשתתף במרד נגד הולאר. היורש האחרון לשרי אנדוניה - אלנדיל הגבוה, נערך עם בניו ואנשיו בתשע ספינות, בהן העמיסו את אנשיהם וכמה אוצרות וספרי חוכמה ודברים שהיו יקרים ללבבם, ועת הפליג צי נומנור מערבה, הפליגו הם מזרחה אל הארץ התיכונה.
כאשר נחת אר פרזון במפרץ אלדמר, קראו הולאר בשם אילובטר והוא קבר את כל צבא נומנור תחת גבעות מתמוטטות. את אמן הוא הרחיק לעד מעולם בני התמותה, ובבקע שנוצר נפלה נומנור ונשמדה לגמרי. הסערה והגלים האדירים שהתעוררו כתוצאה מפעולה זו, סחפו את ספינותיהם של אלנדיל ובניו והשליכו אותם בצפון מערב הארץ התיכונה.
הדונדין.
בארץ התיכונה הקימו אלנדיל ובניו את ממלכת ארנור שבצפון ואת ממלכת גונדור שבדרום. נתיניהם היו הנאמנים שנמלטו לארץ התיכונה ובני הארץ התיכונה שנשבעו להם אמונים. כך כינו אותם - דונדין, ומשמעות השם הוא: אדין מן המערב.
כמאה שנה לאחר מכן התקיף סאורון את גונדור, אז נכרתה הברית האחרונה בין עלפים ובני אדם, וכל ממלכות האלדר שלחו צבאות לקרב עם אנשי ארנור וגונדור. אז הופל סאורון, אך רבים מן האלדר ומבני האדם נספו במלחמה, עמם גיל גלד המלך העליון של הנולדור ואלנדיל, המלך העליון על ארנור וגונדור.
העידן השלישי.
אז החל העידן השלישי. בצפון הלכה ממלכת ארנור ודעכה, אך ממלכת גונדור גדלה והתחזקה ולזמן מה עוד הזכירה את תפארת נומנור. אך לקראת סוף העידן השלישי הלכה גונדור ושקעה וסכנה נשקפה לה. לקראת סוף העידן השלישי קם שוב סאורון ולבסוף הכריז מלחמה על כל העמים החופשיים. אך יורש קם לאלנדיל בצפון ובסיועו של גנדלף איחד את בני האדם החופשיים לצאת למלחמה בסאורון. גם העלפים והגמדאים תרמו את חלקם, ולבסוף הודבר סאורון סופית.
העידן הרביעי.
לאחר שסאורון הובס בצורה מוחלטת, קם יורש אלנדיל ושיקם את ממלכות ארנור וגונדור ולזמן מה שוב עמד בחצרות המלכים זכר לגדולתה של נומנור. ולאחר מותו שלו משל בנו בממלכות הדונדין, והבטחה הייתה באותה שושלת, שכן שושלת לותיין היא, ולא תכזיב גם אם יארכו השנים...
המרוץ למיליון (תכנית טלוויזיה ישראלית)
מוכין זרי
מטא ויקי
שמואל שניצר (יהלומן)
שמואל שניצר (נולד בישראל ב 9 בדצמבר 1949) הוא יהלומן ישראלי יו"ר חברת "ש. שניצר יהלומים בע"מ", אשר כיהן כנשיא בורסת היהלומים הישראלית ולאחר סיום תפקידו הוענק לו תואר נשיא הכבוד של בורסת היהלומים הישראלית לכל ימי חייו. כיהן גם בתפקיד נשיא הפדרציה העולמית של בורסת היהלומים (WFDB) ולאחר פרישתו הוענק לו תואר נשיא כבוד של הפדרציה לכל ימי חייו.
בנוסף, שניצר מחזיק בפרס מפעל חיים מטעם בורסת היהלומים של ניו יורק (DDC), ובתואר נשיא כבוד של הבורסה הישראלית לאבני חן ויהלומים.
ביוגרפיה.
שניצר הוא בנם של ורדה ומשה שניצר. נשוי לשרונה ואב לשלושה, שי שני ובן למד משפטים בין 1972–1976 באוניברסיטה העברית בירושלים, והוסמך אחר כך לעו"ד. בשנת 1975 הצטרף לבורסה ליהלומים כחבר מן המניין. בשנת 1988 החל בפעילות ציבורית כחבר הוועד הפועל של התאחדות תעשייני היהלומים, שם כיהן בתפקידים שונים: יו"ר הוועדה המשפטית, יו"ר ועדת כספים, יו"ר ועדת דור ההמשך ועוד.
בשנת 1998 נבחר לכהן כנשיא בורסת היהלומים הישראלית, וכיהן שלוש קדנציות רצופות עד לשנת 2004. באוקטובר 2013 נבחר פעם נוספת לכהן כנשיא הבורסה וכיהן בתפקיד עד 2015 .עם פרישתו זכה לתואר נשיא הכבוד של הבורסה לכל ימי חייו, בנוסף לתואר נשיא הכבוד של הבורסה לאבני חן.
בין השנים 2002–2006 כיהן כנשיא הפדרציה העולמית של בורסת היהלומים (WFDB). במהלך תקופת כהונתו כנשיא הפדרציה כיהן שמואל שניצר כסגן יו"ר מועצת היהלומים העולמית (WDC) העוסקת בטיפול בסוגיית 'יהלומי הקונפליקט'. לאחר סיום כהונתו בפדרציה העולמית קיבל את תואר נשיא הכבוד של הפדרציה.
שניצר מכהן כחבר נשיאות התאחדות תעשייני היהלומים בישראל ויושב ראש הוועדה המשפטית שלה וכחבר בוועדה המייעצת של בורסת היהלומים של שאנגחאי, תפקיד אותו הוא ממלא החל מיום היווסדה. בינואר 2016 נבחר ליושב ראש דירקטוריון מכון היהלומים הישראלי, תפקיד אותו מילא עד 2018.
קיבל פרס מפעל חיים מבורסת היהלומים של ניו יורק (DDC). במהלך קונגרס היהלומים העולמי ה-32 שהתקיים בישראל העניק לו ענף היהלומים את אות ההוקרה Israel Dignitary Award.
פעילות חברתית.
משמש כחבר בהנהלת "קרן משה שניצר למחקרים בנושאי המשק והחברה בישראל" באוניברסיטת בר-אילן - קרן הדואגת למימון פעילות אקדמית לעידוד חקר המשק, הכלכלה והחברה בישראל, תוך עידוד למצוינות במחקר בתחומים אלו. כמו כן, שניצר חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב ועמותת הידידים של המרכז הרפואי תל אביב.
שניצר היה נשיא ויושב הראש של קבוצת הכדורגל בית"ר תל אביב רמלה בין השנים 2007–2012, כשבתקופתו הקבוצה הגיעה לשיאה בשנת 2008 כשהעפילה לחצי גמר גביע המדינה, למרות היותה בליגה השלישית. משנת 2009 ועד 2013 כיהן כחבר הנהלת ומזכירות ההתאחדות לכדורגל. כיום מכהן שניצר כחבר הנהלת מרכז בית"ר.
שניצר מכהן כסגן נשיא לשכת המסחר ישראל-יפן החל משנת 2012.
משפחתו.
נשוי לשרונה שניצר ואב לשלושה, שני, שי ובן. בנו היהלומן שי שניצר מכהן כקונסול כבוד של מדינת ליטא בישראל.
הדרך הרומנטית
הדרך הרומנטית (גרמנית: Romantische Straße) היא "דרך נוף" שהוכשרה על ידי סוכני נסיעות עם רצון למינוף בשנות ה-50. זהו כינוי ל-350 הקילומטרים של כביש מהיר בין וירצבורג לבין פיסן בדרום גרמניה, בייחוד בבוואריה ובבאדן-וירטמברג, המקשר מספר עיירות ציוריות וטירות. בימי הביניים היה זה נתיב סחר שחיבר את מרכז גרמניה לדרומה. היום אזור זה נחשב בעיני מטיילים בינלאומיים רבים כבעל נוף ותרבות "גרמניים במיטבם", בעיירות ובערים כגון נרדלינגן, דינקלסביל ורוטנבורג על הטאובר ובטירות כמו בורג הרבורג וטירת נוישוונשטיין המפורסמת. הדרך הרומנטית מסומנת לאורך הדרך בשלטים חומים.
יונקי צוף
בזואולוגיה יונקי צוף הם בעלי חיים הנוהגים להיזון מצוף ואבקות פרחים שונים, בניגוד לאוכלי פרחים הניזונים מכל הפרח. הצמחים יוצרים צוף מתוק וריחני (שמכיל מעט מאוד חלבונים חיוניים) שמפתה את המאביקים להגיע לפרח ובזמן שהם שותים את הצוף, אבקת הצמח נדבקת אליהם וכשהמאביק מגיע לצמח הבא הם יכולים להגיע לשחלות הצמח. לשם כך הצמח יעדיף לפתח יחסים אינטימיים עם מין אחד או שניים שיתמקדו רק בפרחים מהמין שלו והוא יחסום את הכניסה ליונקי צוף אחרים.
הצמחים בעלי הפרחים הופיעו בערך בתקופת הקרטיקון ומשכו חרקים שגם ככה עפו ליד הצמחים, ורק בהמשך התפתחו חיות גדולות יותר כמו הקוליברי, הצופית, כמה חיות כיס קטנות, או העטלפים יונקי הצוף (ממשפחות הזיזפיים או עטלפי פרי קטנים), כשרוב המאביקים הם חיות קטנות אשר יוכלו לאכול מספיק צוף. אך הצמח מפיק צוף רק בכמויות קטנות והמאביק צריך לגוון את מזונותיו או להאביק פרחים רבים.
בנוסף ישנם כמה טורפים כמו הסרטביש או כמה מינים של גמלי שלמה המוסווים היטב בפרח ויכולים לתקוף חרקים קטנים המגיעים לשם. לרוב המאביקים יש פה מוארך על ידי מקור או חדק למציצת צוף מתוך חורים מיוחדים בפרח ודבר זה הוביל לדמיון שאיננו בעל קשר ביולוגי בין כמה מאביקים כמו הצופית והקוליברי או כמה חרקים. חלק מהמאביקים גם צריכים לעופף באוויר בעודם לוגמים וזה הוביל ליצירת כנפי הקוליברי והרפרף המסוגלים לעוף במקום לפרקי זמן רבים.
Rotter.net
הנסיכה איבון
הנסיכה איבון (בפולנית: Iwona, księżniczka Burgunda, במקור קרוי "איבון נסיכת בורגונדיה") הוא מחזה קומדיה שחורה פרי עטו של המחזאי הפולני ויטולד גומברוביץ' משנת 1938. זהו מחזהו הראשון של גומברוביץ', שנחשב לאחד מאבות תיאטרון האבסורד. זהו מחזהו המוצג ביותר של גומברוביץ'. "הנסיכה איבון" ראה אור לראשונה בוורשה ב-1958. הוא יצא לאור לראשונה בצרפת ב-1965.
תולדות ההפקה.
הצגת הבכורה של "הנסיכה איבון" התקיימה בארמון התרבות והמדע, בביצוע בתיאטרון הצבא הפולני, בנובמבר, 1957, בבימויו של הלינה מיקולייסקה (Halina Mikołajska). ברברה קרפטובנה