לורד נפייר נישא לאליזבת קוקריין-ג'ונסטון (1795-1883), בתו של אנדרו קוקריין-ג'ונסטון, ב-1816. לשניים נולדו שני בנים וחמש בנות. בנו הבכור, פרנסיס נפייר, הצטרף גם הוא לשירות הדיפלומטי והקולוניאלי ומילא בהם תפקידים בכירים ביותר.
נפייר היה הראשון שהציע לקבוע נוכחות בריטית בהונג קונג, שבימיו הייתה עדיין אוסף של כפרי דייגים קטנים.
קונפטי
דולפין (צוללת)
גל (צוללת)
אח&quot;י תנין
פולינה אסטחובה
פולינה אסטחובה (ברוסית: Полина Григорьевна Астахова; 30 באוקטובר 1936 דניפרופטרובסק - 5 באוגוסט 2005, קייב) הייתה מתעמלת סובייטית. אלופה אולימפית (מלבורן 1956 ורומא 1960 וטוקיו 1964), בעלת 10 מדליות, מהן 5 מדליות זהב ואלופת עולם (מוסקבה 1958, פראג 1962 ודורטמונד 1966).
ביוגרפיה.
פולינה אסטחובה נולדה בדנייפרופטרובסק (אז בתחומי ברית המועצות). בגיל 13 המשפחה עברה לדונצק ופולינה החלה להתאמן. כבר בשנת 1954 היא השתתפה באליפות ברית המועצות ובשנת 1956 נכללה בנבחרת ברית המועצות.
אסטחובה השתתפה ב-3 אולימפיאדות והייתה חברה בנבחרת ברית המועצות במשך שנות ה-60. בשנת 1972 היא סיימה את הקריירה הספורטיבית והייתה מאמנת של המתעמלות האוקראיניות.
לאחר התפרקות ברית המועצות אסטחובה לא הצליחה למצוא את עצמה באוקראינה העצמאית. היא אף נאלצה למכור את המדליות שלה כדי לשרוד. בשנים אחרונות היא הייתה מקבלת תמיכה מקרן עזרה לספורטאים וותיקים.
מדליית זהב באליפות.
באליפות העולם בהתעמלות אסטחובה הייתה זוכה באליפויות קבוצתיות ומדליית זהב במקצוע החזק שלה - מקבילים מדורגים.
מדליית זהב אולימפית.
באולימפיאדת מלבורן (1956) היא זכתה ב-2 מדליות, היא הייתה הצעירה בין המתעמלות בנבחרת. באולימפיאדת רומא אסטחובה הייתה בין החזקות בנבחרת והייתה מובילה בתחרות קרב רב אישית. אומנם במכשיר ה-7 היא נפלה מהקורה וכתוצאה מכך לא יכלה להתברג לזוכות במדליות. למרות שהיא זכתה באולימפיאדה זו במספר מדליות, אסטחובה ראתה בהשתתפותה החמצה ואף שקלה להפסיק השתתפות בתחרויות רשמיות.
היא בכל זאת המשיכה בקריירה לאחר הפסקה של שנה ונכללה בנבחרת שנסע לאולימפיאדת טוקיו בה אסטחובה זכתה במספר מדליות נוספות.
הפקולטה להנדסת חשמל (הטכניון)
הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים ע"ש אנדרו וארנה ויטרבי של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1947, והיא עוסקת בהכשרה של מהנדסי חשמל. דיקנית הפקולטה, נכון ל-2022, היא פרופ' עדית קידר.
היסטוריה.
בשנת 1938 ייסד פרנץ אולנדורף את המחלקה להנדסת חשמל, לימים הדקאן הראשון של הפקולטה. הפקולטה הוקמה בשנת 1947, לאחר שתחום הנדסת החשמל פוצל מהפקולטה לטכנולוגיה.
הפקולטה כיום.
הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים היא הגדולה בטכניון. לומדים בה כיום כ-2100 סטודנטים לתואר ראשון ועוד כ-800 לתואר שני ולדוקטורט.
הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים בטכניון נחשבת למגוונת ביותר מבחינת תחומי המחקר והלימוד. לפקולטה יש למעלה מ-15,000 בוגרים, ובהם כ-70% מהמנכ"לים והסמנכ"לים לפיתוח.
הפקולטה פועלת בארבעה בניינים ובניין חמישי החל להבנות ב-2019, צפוי להסתיים בשנת 2023.
בנייני הפקולטה:
בניין פישבך: בין השנים 1952–1983 שימש בניין פישבך, על חמש הקומות שלו ושטח של 12,000 מ"ר, כמבנה היחיד לפקולטה.
כיום, הבניין כולל אולמות הרצאות, כיתות לימוד, אודיטוריום, משרדי צוות, חוות מחשבים, מרכזי מחקר וסדנאות.
ההתפתחות האחרונה בבניין זה היא המעבדות של מחקר ביולוגי רשת, חלק מהמרכז הבינתחומי "Lorry I. Lokey" המארח חוקרים מארבע מחלקות.
בבניין שלוש עבודות קיר גדולות של האמן שלום סבא שנעשו בשנים 1955-1957: שני ציורי פרסקו בנושא "הבריחה מהטבע" ו"אילוף הטבע" (בגודל 8 מ"ר כל אחד) בבניין עצמו ועבודת מוזאיקה "השומר" (בגודל 28 מ"ר) בפטיו .
הבניין, שבו החלה את דרכה גם הפקולטה למדעי המחשב, מוגדר כיום כמבנה לשימור.
בניין בלה מאייר: בניין שני נוסף בשנת 1983. הבניין התנשא לגובה 10 קומות עד שנת 2004, אז נוספו 2 קומות נוספות, בשטח כולל של 15,000 מ"ר.
בבניין זה נמצאים משרד הדיקן, משרדי המזכירויות, חוות מחשבים, מתחמי למידה, הספרייה המרכזית של הפקולטה, מעבדות, ושני אודיטוריומים. בבניין זה מתקיימים האירועים המרכזיים של הפקולטה.
בניין וולפסון: בשנת 1988 נבנה בניין וולפסון לאירוח המרכז למיקרו-ננו אלקטרוניקה. גובהו ארבע קומות ומשתרע על שטח כולל של 2300 מ"ר, כולל מעבדות וחדרים נקיים ברמה בינלאומית.
בניין על שם משה ושרה זיסאפל: נוסד בשנת 2007, בזכות תרומה של בוגרי הפקולטה, יהודה וזוהר זיסאפל, הבניין הוא מרכז מיקרו-ננו אלקטרוניקה.
בניין זה מחובר לבניין III, הוא בגובה 5 קומות ומשתרע על שטח כולל של 2700 מ"ר. בניין זה כולל מעבדות, חדרים נקיים, חדר ישיבות ומשרדים. החדרים הנקיים בבניין III קשורים לחדרים בבניין הרביעי, בהיקף של כ 700 מ"ר של שטח נקי. בניין זה הוקם במטרה למזער את הרעש המכני והאלקטרוני במעבדותיו. במעבדות אלו משתמשים חברי סגל וסטודנטים לפרויקטים ומחקרים מפקולטות שונות בקריית הטכניון.
החל משנת 2015 נקראת הפקולטה על שמם של פרופ' אנדרו ויטרבי ורעייתו המנוחה ארנה לאחר שתרם לפקודת הפקולטה 50 מיליון דולר תחת השגחתו של פרופ' אריאל אורדע, דקאן הפקולטה להנדסת חשמל באותה העת.
במאי 2021 שינתה הפקולטה את שמה ל "הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים".
הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון תיקרא מעתה “הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים ע”ש אנדרו וארנה ויטרבי”. תוספת המונח “מחשבים” מבטא תהליך ממושך של התרחבות תחום הנדסת החשמל הקלאסי לתחומים נוספים רבים ומגוונים הקשורים להנדסת מחשבים.
בוגרים ומרצים בולטים.
בתעשייה.
אברהם מקוב - היה מראשי התעשייה הצבאית ומבכירי הפיתוח שלה, חתן פרס ביטחון ישראל למפעל חיים ושני פרסים נוספים לפיתוחים טכנולוגיים.
Rapture of the Deep
Rapture of the Deep (התלהבות של המעמקים) הוא אלבומה השמונה עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שהוקלט בין מרץ ליוני, ויצא לאור בנובמבר 2005.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות מאוד. מגזין הרולינג סטון העניק לו 4.5 כוכבים מתוך 5. אתר Allmusic העניק לאלבום 3.5 כוכבים מתוך 5, וציין כי "האלבום ממשיך את האיכות שהציגה כבר באלבום הקודם Bananas, שהיה נפלא באופן מפתיע".
האלבום הגיע למקום 43 במצעד הבילבורד האמריקאי.
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו על ידי איאן גילן, רוג'ר גלובר, דון איירי, איאן פייס וסטיב מורס
השיר "MTV" התווסף למהדורת ההופעה המיוחדת שיצאה בשנת 2006; כמו כן, במהדורה זו, אורכם של חלק מהשירים שונה.
קישורים חיצוניים.
האלבום באתר Allmusic
Now What?!
Now What?! (עכשיו מה?!) הוא אלבומה התשעה עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור באפריל 2013.
מהאלבום יצא לאורו שני סינגלים "Hell to Pay" ו-"All the Time in the World". שני שירים מהאלבום הוקדשו לזכר החבר המייסד של הלהקה ג'ון לורד שמת ביולי 2012 - "Uncommon Man" ו-"Above and Beyond".
באותה שנה גם השיקה הלהקה אתר אינטרנט ובו עדכונים וחדשות לגבי האלבום.
האלבום המשיך את האיכות הבלתי מתפשרת שהציגה הלהקה בשני אלבומיה הקודמים, וקיבל ביקורות חיוביות רבות. אתר Allmusic העניק לאלבום 4 כוכבים מתוך 5.
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו על ידי איאן גילן, רוג'ר גלובר, דון איירי, איאן פייס סטיב מורס ובוב אזרין, פרט לשיר "It'll Be Me" שנכתב על ידי ג'ק קלמנט
מחלבות יטבתה
מחלבת יטבתה הוא שמה של מחלבה בבעלות שטראוס וקיבוץ יטבתה המשווקת מוצרי חלב שונים.
היסטוריה.
מחלבת יטבתה הוקמה בשנת 1962 על ידי אנשי הקיבוץ ובראשם משה הס מקיבוץ חולדה ששימש כמלווה למשק ביטבתה. בשנותיה הראשונות של המחלבה היצור עמד על בין 800-500 אלף ליטר חלב בשנה וייצור שמנת.
בתחילת שנות השישים פתח חבר הקיבוץ, אריה הורביץ, קיוסק קטן על אם הדרך, להרוות את צמאונם של הנוסעים לאילת, בפרט במוצרי המחלבה של הקיבוץ. קיוסק זה התפתח במהלך השנים למסעדה.
בשנת 1997, נרכשה כ-50 אחוז מהבעלות על המחלבה על ידי מחלבות שטראוס, שהשקיעו בהמשך פיתוחה, כמחלבה שמשלימה את קו המוצרים של שטראוס.
בשנת 2010, ועדת פרס מפעל חיים בתעשייה מטעם איגוד תעשיות המזון, בחרה להעניק לינון יניר מנכ"ל מחלבת יטבתה את הפרס, לרגל מאה שנה לתנועה הקיבוצית, ועל תרומתה של מחלבת יטבתה לקידום תעשיית המזון בישראל.
עדני ווילסון
ערוץ החדשות היהודי
ערוץ החדשות היהודי (באנגלית: Jewish News One או JN1) היה ערוץ טלוויזיה בינלאומי העוסק בחדשות העולם היהודי בתפוצות ובמדינת ישראל.
היסטוריה.
הערוץ הוקם על מנת לתת ליהודי העולם אפשרות ליהנות ממדיה שקשורה ליהודים ולא עוסקת בנושאים אחרים. הערוץ הציג עצמו כמוסד ללא כוונת רווח, כערוץ חופשי, ללא קשר למדינה או ממשלה מסוימת וללא אג'נדה פוליטית. התורם העיקרי למימון הערוץ היה האוליגרך איגור קולומויסקי, יחד עם האוליגרך ודים רבינוביץ'. מנהל הערוץ היה בנו של ודים רבינוביץ', אולג רבינוביץ'.
הערוץ החל לשדר ב-21 בספטמבר 2011.
הערוץ שידר מבזק חדשות כל חצי שעה ומשלב תוכניות בנושאי יהדות. הוא פעל ממשרדים במגדל משה אביב ברמת גן, וממשרדים בקייב באוקראינה.
הערוץ נסגר וסיים את שידוריו במאי 2014, לאחר שפיטר את כל העובדים בישראל. הערוץ המשיך לפעול באוקראינה, תחת שם חדש, "UN1", והחל להתמקד בחדשות פנים-אוקראיניות.
שפות שידור.
בזמן שפעל, ניתן היה לקלוט את הערוץ בשפות שידור שונות : אנגלית, רוסית, אוקראינית, צרפתית, ספרדית וערבית.
זאב בן אריה (שגריר)
זאב בן-אריה (נולד ב-30 באוקטובר 1945) הוא דיפלומט ישראלי. כיהן כשגריר ישראל בבלארוס.
ביוגרפיה.