כ-17.8% מהשטח המיוער בווייטנאם רוסס במהלך המלחמה, ושיבש את שיווי המשקל האקולוגי. טבעם היציב של הדיאוקסינים, סחיפת קרקע שנגרמה כתוצאה מהפגיעה בצמחייה והפגיעה בזרעים גרמו לכך שהתחדשות היער הייתה קשה ולעיתים בלתי אפשרית באזורים רבים. אל רבים מאזורי היער שנשרו פלשו מינים אגרסיביים כדוגמת במבוק ומשיינים, שמקשים גם הם על התחדשות היערות. מגוון המינים של בעלי החיים נפגע אף הוא: במחקר שנעשה והשווה בין אזור שרוסס לכזה שלא רוסס, נמצאו 24 מיני עופות ו-5 מיני יונקים ביער שרוסס, בעוד שבשני אזורים סמוכים שלא רוססו נמצאו 145 ו-170 מינים של עופות, ו-30 ו-55 מינים של יונקים.
דיאוקסינים מאייג'נט אורנג' נשארו בסביבה הווייטנאמית מאז המלחמה, והם התפזרו לאדמה ולמשקעים ונכנסו לשרשרת המזון דרך בעלי חיים שניזונו מהאזורים הנגועים. העברת דיאוקסינים דרך מארג המזון גרמה ל ו האזורים שזוהמו בצורה הקשה ביותר מדיאוקסינים הם בסיסי אוויר אמריקניים.
השפעות סוציו-פוליטיות.
על פי מזכר 5446-ISA/ARPA של תאגיד RAND: "העובדה כי הווייטקונג השיגו את מרבית מזונם מאוכלוסייה כפרית נייטרלית, הביאה להשמדת היבול האזרחי... על מנת להשיג פגיעה בהם (הווייטקונג) באמצעות תוכנית הרס, יידרש להרוס חלקים גדולים מהכלכלה הכפרית - כנראה 50% או יותר".
קצב ההגירה מהכפר לעיר התגבר מאוד בדרום וייטנאם, כשאיכרים ברחו מהמלחמה באזורי הכפרים לערים שבשליטה אמריקנית. האוכלוסייה העירונית בדרום וייטנאם כמעט שולשה, וגדלה מ-2.8 מיליון ב-1958 ל-8 מיליון ב-1971. המעבר המוגבר של אנשים הוביל לעיור מהיר ולא מבוקר. אוכלוסיית משכנות העוני בסייגון נאמדה בכ-1.5 מיליון נפש.
השפעות על חיילי ארצות הברית.
מחקרים שנעשו על חיילים ששירתו בדרום וייטנאם במהלך המלחמה הצביעו על רמות גבוהות של סרטן ופגיעות עצבים, עיכול, עור ונשימה. ליוצאי צבא מדרום וייטנאם יחס גבוה יותר של סרטן בצוואר, לוקמיה כרונית/חריפה, לימפומת הודג'קין, לימפומה שאינה הודג'קין, סרטן ערמונית, סרטן ריאות וסרטן המעי הגס, סרקומה של רקמות רכות וסרטן כבד.
לאחר חזרתם לארצות הברית החלו לחשוד חיילים ששירתו בווייטנאם כי חשיפתם לאייג'נט אורנג' ולקוטלי צמחים נוספים שאליהם נחשפו במלחמה קשורה לבעיות בריאותיות שמהם החלו לסבול, להפלות ולילדים שנולדו עם מומים. ב-1977 החלו חיילים ששירותו בווייטנאם להעלות טענות על נזקים בריאותיים שהם האמינו שקשורים לחשיפה לאייג'נט אורנג' למחלקת חיילים משוחררים בבקשה לקצב קצבת נכות, אולם טענותיהם נדחו אלא אם יכלו להוכיח שבעיותיהם הופיעו בשירותם או שנה לאחר שחרורם. באפריל 1993, המחלקה לענייני חיילים משוחררים פיצתה רק 486 נפגעים, אף על פי שקיבלה בקשות לפיצויים מ-39,419 חיילים שנחשפו לאייג'נט אורנג' בשירותם בווייטנאם.
תוצאות דיפלומטיות ומשפטיות.
תובענה ייצוגית נגד היצרנים מצד חיילים.
מאז 1978 נעשו מספר תביעות נגד חברות אשר ייצרו את אייג'נט אורנג', ביניהן דאו כימיקלים, מונסנטו ודיאמונד שמרוק - ואלרו.
תובענה ייצוגית בשם החיילים שנחשפו לאייג'נט אורנג' הוגשה ב-1980 בפנסילבניה, וב-1984 יושבה התביעה מחוץ לבית המשפט תמורת 180 מיליון דולר; כ-45% מסכום זה היה אמור להיות משולם על ידי מונסנטו לבדה.
ב-2004 דובר מטעם מונסנטו הצהיר כי מונסנטו איננה אחראית כלל לפגיעות או מוות כתוצאה מאייג'נט אורנג': "אנו חשים סימפתיה כלפי האנשים שמאמינים כי הם נפגעו ומבינים את דאגתם למצוא את הגורם לכך, אולם קיימת עדות מדעית אמינה כי אייג'נט אורנג' אינו הגורם לבעיות בריאותיות חמורות ארוכות טווח".
ועדה החקירה של ניו ג'רזי.
ב-1980 הקימה ניו ג'רזי וועדת חקירה לאייג'נט אורנג', ועדת החקירה הראשונה לחקירת השפעותיו. הוועדה בשיתוף עם אוניברסיטת ראטגרס הקימה פרויקט מחקר בנושא. ב-1996 פורקה הוועדה על ידי המושלת כריסטין טוד וייטמן.
בחלקו הראשון של המחקר החוקרים תכננו אמצעים לקביעת רמות דיאוקסין נמוכות בדם. לפני כן רמות פחותות שכאלו יכולות היו להימצא רק ברקמות שומן. הפרויקט חקר רמות דיאוקסין בדם כמו גם ברקמות שומן בקבוצה קטנה של חיילים ששירתו בווייטנאם ושנחשפו לאייג'נט אורנג' והשוו אותם לקבוצת ביקורת; הרמות שנמצאו בחיילים אכן היו גבוהות יותר. בחלקו השני של המחקר המשיכו החוקרים להשוות את רמות הדיאוקסין בקבוצות שונות של חיילים: חי"ר, נחתים ואנשי צי.
הקונגרס האמריקני.
ב-1991 חוקק הקונגרס האמריקני את חוק אייג'נט אורנג' (Agent Orange Act), שאיפשר למחלקת חיילים משוחררים להגדיר תנאים "סבירים" להכרה בחיילים שנפגעו כתוצאה מחשיפה לאייג'נט אורנג'/דיאוקסין, וכך לאפשר לחיילים ששירתו במלחמה להיות זכאים לקבל טיפול ופיצוי. בנוסף קבע החוק שהאקדמיה הלאומית למדעים תסקור באופן מחזורי את המחקר על דיאוקסין וקוטלי צמחים ששימשו בווייטנאם ותיידע את מחלקת חיילים משוחררים על ממצאים מדעיים הנוגעים לחשיפה לאייג'נט אורנג'/דיאוקסין ולהשפעותיו.
בתהליך זה גדלה רשימת הפגיעות המוכרות על ידי מחלקת חיילים משוחררים מאז 1991, וכיום כוללת הרשימה: סרטן ערמונית, סרטן במערכת הנשימה, מיאלומות, סוכרת מסוג II, מחלת הודג'קין, לימפומה שאינה הודג'קין, סרקומה ברקמות רכות, כלוראקנה, פורפיריה עורית מאוחרת, נוירופתיה פריפרית, לוקמיה מיאלואידית כרונית, ספינה ביפידה בילדים של חיילים שנחשפו לאייג'נט אורנג', לוקמיות בתאי B, מחלת פרקינסון ומחלת לב איסכמית. מספר בכירים בממשל העלו חשש כי המחלות הכלולות ברשימה כוללניות מדי, וייתכן שנכללים בה גם כאלו שאינם בהכרח קשורים לחשיפה לאייג'נט אורנג'.
פעילות אמריקנית-וייטנאמית משותפת.
ב-2005 הסוכנות האמריקנית לשמירת הסביבה (EPA) החלה לעבוד יחד עם הממשלה הווייטנאמית כדי למדוד את רמות הדיאוקסין בבסיס חיל האוויר דה נאנג. ב-2005 הוקמה גם ועדה משותפת בנושא אייג'נט אורנג', עם נציגים מסוכנויות ממשלתיות אמריקניות ווייטנאמיות הנפגשת מדי שנה כדי לבחון אזורים לשיתוף פעולה מדעי, סיוע טכני, טיפול סביבתי בדיאוקסין.
ביוני 2011 התקיים טקס בשדה התעופה דה אננג לציון התחלת פרויקט ניקוי זיהום הדיאוקסין במימון אמריקני בווייטנאם. הקונגרס האמריקני הקצה לפרויקט זה 32 מיליון דולר.
בקיץ 2012 החל פרויקט בעלות של 43 מיליון דולר, כשארצות הברית ווייטנאם הביעו עניין משותף בקידום המסחר בין המדינות והתנגדות לעליית ההשפעה סינית באזור הים הסיני הדרומי.
תובענה ייצוגית של נפגעים וייטנאמים.
ב-31 בינואר 2004 האיגוד הווייטנאמי לנפגעי אייג'נט אורנג'/דיאוקסין הגיש תובענה ייצוגית בבית המשפט המחוזי במזרח ניו יורק, נגד מספר חברות אמריקניות על אחריותן בגרימת פגיעות אישיות, באמצעות פיתוח וייצור החומר. בתביעה צוינו דאו כימיקלים ומונסנטו, שני היצרנים העיקריים של אייג'נט אורנג' עבור צבא ארצות הברית, יחד עם חברות נוספות (דיאמונד שמרוק - ואלרו, יונירוייל, תומפסון כימיקלים, הרקולס ועוד). ב-10 במרץ 2005 השופט ג'ק ב. ויינשטיין, דחה את התביעה ופסק כי אין בסיס משפטי לטענות התובעים. הוא סיכם שאייג'נט אורנג' לא נחשב כרעל בחוק הבינלאומי בעת שנעשה בו שימוש על ידי ארצות הברית; ארצות הברית לא הייתה מנועה מלהשתמש בו כקוטל צמחים; והחברות שייצרו אותו אינן אחראיות לאופן השימוש שנעשה בו על ידי הממשלה. ממשלת ארצות הברית לא הייתה חלק בתביעה, עקב חסינות ריבונית, ובית המשפט פסק שהחברות, כקבלניות של ממשלת ארצות הברית, זוכות לאותה החסינות. ערעור הוגש על הפסיקה, ונשמע בבית המשפט לערעורים ב-18 ביוני 2007. בית המשפט לערעורים אישר את דחיית התיק, וקבע כי קוטלי הצמחים שנעשה בהם שימוש במהלך המלחמה לא יועדו לשמש להרעלת אנשים ולפיכך לא פגעו בחוק הבינלאומי. בית המשפט העליון סירב לדון בתיק.
עזרה לנפגעים הווייטנאמים.
כדי לסייע לאלו שנפגעו מהשפעותיו של אייג'נט אורנג'/דיאוקסין, הקימה וייטנאם "כפרי שלום", המארחים בין 50 ל-100 נפגעים, ומספקים להם סיוע פסיכולוגי ורפואי. ב-2006 היו 11 כפרים כאלו, שסיפקו תמיכה לפחות מ-1,000 אנשים. כמו כן הוקם על ידי חיילים שלחמו בווייטנאם כפר ידידות באזור האנוי.
ב-1998 הקים הצלב האדום הווייטנאמי קרן לנפגעי אייג'נט אורנג' הווייטנאמים כדי לספק סיוע ישיר למשפחות בווייטנאם שנפגעו. ב-2003 הוקמה אגודת נפגעי אייג'נט אורנג' הווייטנאמית, שהגישה תביעה נגד החברות הכימיות, ובנוסף מספקת סיוע רפואי ופיננסי לנפגעי אייג'נט אורנג'.
הממשלה הווייטנאמית מחלקת קצבה חודשית קטנה ליותר מ-200 אלף וייטנאמים שנפגעו מקוטלי הצמחים; הסכום הכולל שהושקע בקצבה במהלך 2008 עמד על 40.8 מיליון דולרים. הצלב האדום הווייטנאמי גייס יותר מ-22 מיליון דולרים כדי לסייע לנפגעים ולנכים, ומספר קרנות אמריקאיות, האו"ם, ממשלות אירופאיות, וארגונים לא ממשלתיים השקיעו סכום של כ-23 מיליון דולר לניקוי הזיהום, שיקום היערות, עזרה בריאתיות ושירותים אחרים לאלו הזקוקים לכך.
חואן פרננדס
חואן פרננדס (בספרדית: Juan Fernández; 1526 – 12 ביוני 1567) אח חילוני ישועי ספרדי בן המאה ה-16 שהיה אחד מראשוני המיסיונרים הנוצרים ביפן. הוא נולד בקורדובה שבספרד ונפטר בהיראדו שביפן. פרננדס היה האירופאי הראשון שהכין ספר דקדוק ומילון של השפה היפנית.
תמצית קורות חייו עד לנסיעה ליפן (1549-1526).