IDW Publishing (קיצור של Idea + Design Works) היא הוצאה לאור של חוברות קומיקס ורצועות קומיקס הרביעית בגודלה בארצות הברית, לפי מדד צרכנים מינואר 2014. היא הוקמה בשנת 1999 בידי טד אדמס בסן דייגו, קליפורניה, ובאמתחתא מעל ל-650 כותרי ובקומיקס (קומיקס בהפצה דיגיטלית), חוברות קומיקס ורומנים גרפיים.
החברה מפרסמת עיבודים לזיכיונות מדיה כדוגמת 24, CSI, מסע בין כוכבים, דוקטור הו, דיק טרייסי, מלחמת האופל, אנג'ל, דם אמיתי, כח המחץ וגודזילה, אם כי גם קומיקס מקורי כדוגמת צבי הנינג'ה, מכסחי השדים ורובוטריקים.
אירוויזיון 2014
תחרות הזמר אירוויזיון לשנת 2014 היא ההפקה ה-59 של תחרות השירים הבינלאומית השנתית של רשת השידור "אירוויזיון" מטעם איגוד השידור האירופי.
התחרות התקיימה בדנמרק באצטדיון B&amp;W Hallerne שבעיר הבירה קופנהגן ב-10 במאי 2014, עם שני חצאי-גמר ב-6 וב-8 במאי, לאחר ניצחון המדינה בתחרות אירוויזיון 2013 עם השיר "רק דמעות" - "Only Teardrops" בביצוע אמילי דה פורסט. מפקח התחרות מטעם איגוד השידור האירופי היה יון אולה סאנד מנורווגיה. מפיקת התחרות הייתה "רדיו דנמרק" - DR-Danmarks Radio.
DR המפיקה הקדישה לתחרות את כל תחום האי אשר עליו ממוקם האולם המארח, תחת השם "אי האירוויזיון". סמליל התחרות הוא "#הצטרפו-אלינו" - "#JoinUs", בתור האשטאג - תיוג ברשתות החברתיות באינטרנט על ידי הוספת סולמית להודעה, תמונה וכדומה. לראשונה היה צוות ההנחיה של התחרות מורכב משלישייה של שני גברים ואישה. מופע הביניים האמנותי בגמר היה ביצוע שיר על ידי זוכת התחרות הקודמת אמילי די פורסט יחד עם 26 הזמרים המתחרים בגמר.
מתכונת.
השתתפות.
37 שירי המדינות משתתפים באמצעות קביעת 26 שירים בגמר. שישה מהם נקבעו היישר בגמר ו-20 נוספים יעלו לגמר מתוך שאר 31 המשתתפים בשני אירועי חצי-גמר. 6 המשתתפות הישירות בגמר הן 5 מממנות התחרות העיקריות לצד הפקות נוספות של הרשת "אירוויזיון" - איטליה, בריטניה, גרמניה, ספרד וצרפת, וכן המארחת שבשנה זו היא דנמרק. 31 המשתתפות בחצאי הגמר חולקו ל-16 בחצי הגמר הראשון ו-15 בחצי הגמר השני, ומכל אחד מחצי הגמר עלו 10 לגמר.
שוודיה ונורווגיה נקבעו מראש להשתתף כל אחת בחצי-גמר אחר, על מנת לאפשר יותר מקומות באולם לאנשים משתי אלו כשכנות לדנמרק, בהערכה שקהל רב ירצה לבוא מהן לראות את נציגויותיהם לפחות בחצאי הגמר בתאריכים הנפרדים. בהגרלה יצאה שוודיה בראשון ונורווגיה בשני. בנוסף, ישראל נקבעה מראש בחצי הגמר השני עקב היערכות הראשון במוצאי יום העצמאות.
הצבעה.
בגמר הצביעו כל המדינות, כולל אלו שלא עלו לגמר. בכל חצי גמר הצביעו המדינות המתחרות בו ו-3 מ-6 המתחרות היישר בגמר. בהקשר זה, הרכבי המשתתפות בחצאי הגמר התבססו על פיצול מדינות הנחשבות כנוטות להצביע זו לזו, בכללן שוודיה ונורווגיה, המצויות באותה קבוצת פיצול אשר בשנה זו הופרדו מראש, כפי שנעשה מהתחרות בשנת 2008.
הציבור יכול לשלוח מסרונים מכל קו ולאיזה מתחרה או מספר מתחרים שרוצים, פרט למספר המתחרה אשר חסום בתחומי המדינה אותה הוא מייצג, וחסימת קווי המספרים של חצי הגמר האחד, בתחומי המדינות המשתתפות ובעלות ההצבעה בחצי הגמר האחר. כך גם צוותי השיפוט מדרגים את מתחרי הגמר וחצי הגמר בו משתתפת מדינתם, פרט למתחרה המדינה אותה מייצגים כגוף השופט. צוותי השיפוט צופים ומצביעים בחזרה הגנרלית האחרונה של הביצועים עם כל פרטי ההעמדה והתלבושות.
ההצבעה בגמר ובחצאי הגמר נעשית באמצעות הענקת 1 עד 8, 10 ו-12 נקודות מכל מדינה ל-10 שירים, על בסיס שקלול שווה של קולות הציבור, כחמישים אחוזים, עם ועדת שופטים כחמישים אחוזים בכל מדינה, כפי שנעשה משנת 2010.
הנציגויות.
37 מדינות אישרו את השתתפותן בתחרות. השנה בלגיה מיוצגת באמצעות רשת השידור הפלמית VRT המשדרת לחלק הדובר הולנדית בצפון המדינה, אשר מתחלפת לסירוגין מדי שנה בייצוג המדינה עם הרשת הוואלונית RTBF המשדרת לחלק הדובר צרפתית בדרום המדינה. נציגת סן-מרינו, ולנטינה מונטה, יצגה את המדינה בפעם השלישית ברציפות לאחר שסיימה במקומות ה-14 וה-11 בחצאי הגמר של תחרויות 2012 ו-2013 בהתאמה.
הגמר.
חצי גמר 1.
בחצי גמר זה הצביעו צרפת, ספרד ודנמרק.
חצי גמר 2.
בחצי גמר זה הצביעו איטליה, הממלכה המאוחדת וגרמניה.
רקע.
היערכות איגוד השידור האירופי.
איגוד השידור פיצל את המדינות המשתתפות בשני חצאי הגמר על בסיס הענקות הנקודות הגבוהות ביותר בין מדינות שונות. זאת, לפי חישוב נתוני ההצבעה של השנים האחרונות בתחרות, בין מדינות קרובות תרבותית, גאוגרפית או מדינית. ההגרלה כללה 28 מתוך 31 משתתפות חצאי הגמר, לאחר הגרלת שוודיה ונורווגיה קודם לכן לחצי הגמר הראשון והשני בהתאמה, קביעת ישראל בחצי הגמר השני עקב היערכות הראשון ביום העצמאות, וקביעת "5 הגדולות" והמארחת היישר בגמר. מיון המדינות נעשה ל-6 קבוצות עם 5 או 4 מדינות בעלות נתוני הצבעה גבוהים יחסית זו לזו בכל אחת, אשר 2 או 3 מהן מוגרלות לחצי הגמר הראשון ו-2 או 3 לחצי הגמר השני, לפיצול. לכך מתלווה הגרלת כל מדינה לחלק הראשון או השני של חצי הגמר, בין סדר הופעות 1–8 או 15/16-9 בהתאמה, בתפיסה שיש יתרון להופעה מאוחרת יותר עם פתיחת קווי ההצבעה לציבור רק לאחר הופעות כל השירים. הגרלה נוספת למתכונת חצאי הגמר נערכה ל-6 המשתתפות הישירות בגמר, לקביעת הצבעת 3 מהן בחצי הגמר הראשון ו-3 בחצי הגמר השני. למתכונת תחרות הגמר תיערך גם הגרלה לקביעת כל מדינה בחלק הראשון או השני, בין סדר הופעות 1–13 או 14–26 בהתאמה. צוות הפקת התחרות בדנמרק רשאי לסדר את השירים במגבלת חצאי הגמר ושני חלקיהם, חלקי הגמר, ופרט למספר ושיר מדינתו המארחת. זאת כפי שעשתה שוודיה בתחרות אשתקד. להלן פרטי מתכונת חצאי הגמר - חלוקת המשתתפות לקבוצות, הגרלת פיצולן לחצאי הגמר והגרלת ההצבעה בחצאי הגמר של 6 המשתתפות הישירות בגמר:
היערכות המדינה המארחת.
הרשת המפיקה "DR" הגרילה את שוודיה ואת נורווגיה מראש לחצאי הגמר הנפרדים, על מנת לאפשר יותר מקומות באולם לאנשי שתי השכנות אשר היו צפויים לרצות לבוא לראות את נציגויותיהם. זאת באישור איגוד השידור האירופי אשר ממילא ממקם את השתיים מדי שנה באותה קבוצה לשם הפרדה בין חצאי הגמר, וזאת גם כפי שעשתה רשת SVT השוודית בתחרות הקודמת לשנת 2013, כאשר דנמרק ונורווגיה הוגרלו מראש להופיע כל אחת בחצי-גמר אחר.
האולם המארח, "בי אנד דבליו האלרן" - "B&amp;W Hallerne", ממוקם על אי אשר הפך להיקרא "אי אירוויזיון" - "Eurovision Island". ההפקה עיצבה את האי כולו עם שיפוץ האולם ועם בניית מתחמים נוספים בתחומו, לאירוח העיתונאים ומסיבות למשלחות ולמעריצים. ראש עיריית קופנהגן, פרנק ינסן, הכריז בסוף אוגוסט כי העירייה תתרום ארבעים מיליון קרונות דניות לתקציב התחרות וכי שאיפת העירייה היא להפוך את האירוע לתחרות האירוויזיון "הירוקה ביותר" שנעשתה, בהקשר לכך שקופנהגן נבחרה בתור "עיר הבירה האירופית הירוקה" לשנת 2014.
חמש ערים בדנמרק הציעו שבעה מקומות לאירוח התחרות בין התאריכים 17 עד 28 ביוני לשנת 2013 כאשר התאריך להגשה היה ה-19 ביוני. קופנהגן הציעה שלושה מקומות והרנינג, הורסנס, אולבורג והעיירה פרדריקה הציעו מקום אחד. שני האולמות הגדולים ביותר, אצטדיון "פארקן" בקופנהגן והמבנה בהרנינג היו הרעיונות המתוכננים הראשונים, אליהן הצטרפה פרדריקה, לאחריה אולבורג ולבסוף הורסנס. אולבורג ופרדריקה ביטלו את תכנונן, עקב חוסר בחדרי מלון בראשונה וחוסר באולמות מתאימים באחרונה. DR קיבלה הצעות רשמיות משלוש הערים קופנהגן, הרנינג והורסנס, כאשר גם הצעת אצטדיון "פארקן" בוטלה עקב חוסר זמינותו בזמן הנחוץ לצורך הכנתו לתחרות. להלן פרטי כלל הרעיונות והאולמות:
היערכות כלל המדינות.
סלובניה הייתה מצויה בקשיים והייתה האחרונה לאשר את השתתפותה. בולגריה, סרביה, קפריסין וקרואטיה פרשו מהתחרות בעיקר בשל קשיים כלכליים ובשל תוצאות נמוכות בשנים קודמות. באוסטריה, רוסיה, בלארוס ואוקראינה נעשו מחאות ציבוריות בנוגע להליכי הבחירה אשר באוסטריה וברוסיה נעשו באופן פרטי על ידי רשתות השידור האחראיות.
אוסטריה, הזוכה, הייתה הראשונה לבחור נציג - בחודש ספטמבר לשנת 2013, אך בין האחרונות לבחור שיר ואף האחרונה להציג את השיר לצד רוסיה - בתאריך 18 במרץ, כיום האחרון האפשרי להגשת שיר עם קליפ לאיגוד השידור האירופי. מרבית המדינות השתמשו בהליכי הבחירה בהצבעה המשלבת באופן שווה משקל של קולות הציבור עם קולות צוות שיפוט - 50/50. בעמודת תאריך סימון כוכבית-* לשנת 2013, המספר בצד ימין מתייחס לחודש ובצד שמאל ליום או למספר הימים.
גרנד נשיונל
הגרנד נשיונל הוא שמו של מרוץ סוסים לאומי בבריטניה המתנהל מאז שנת 1839 במסלול המרוצים איינטרי שבליברפול.
הגרנד נשיונל הוא מרוץ מכשולים (steeplechase) מסוג "ציד" (National Hunt racing) הכולל מכשולי קפיצה מעל גדרות, תעלות מים ומכשולים נוספים. הסוסים המתחרים נושאים על גבם משקלים שונים (handicap race) בהתאם לקביעת מתאם המירוץ, המתחשב בכושרם וביכולותיהם הגופניות, וזאת במטרה ליצור השוואה מקסימלית ותחרותיות מושלמת. המירוץ נמשך לאורך 6,907 מטרים וכולל 30 מכשולים המסודרים בשני מסלולי הקפה.
מרוץ הגרנד נשיונל יוצר עניין רב גם בקרב אלה אשר אינם מקורבים לענף או מתעניינים בו בדרך כלל וזאת בעיקר בשל המסורת ארוכת השנים בהם הוא מתקיים. מכשולי הקפיצה הייחודיים למירוץ ביחד עם אורכו הקיצוני יצרו לו שם של מרוץ הסוסים האולטימטיבי, הקשה והחשוב בעולם, הן עבור הסוסים והן עבור הרוכבים.
היסטוריה.