בטרם הוכנסו חידושים בבניית בורות ספיגה בתחילת המאה ה-19, פסולת נוזלית מחלחלת מן הבור אל הקרקע סביבו ואילו פסולת מוצקה הייתה נותרת בבור. בעוד שתהליך זה הקל על הוצאת הפסולת המוצקה מן הבור, הפסולת נוזלית זיהמה לעיתים קרובות את מקורות המים, סיכוני בריאות לציבור. החל מן המאה ה-19 נדרש כי בורות ספיגה באזורים עירוניים יהיו בנויים עם קירות אבן ובטון אטומים. כתוצאה מכך השפכים נותרו בבור, דבר שהביא לצורך לרוקן בורות ספיגה בתדירות גבוהה יותר, בממוצע פעמיים או שלוש פעמים בשנה. בתהליך הריקון היה צורך לשאוב את נוזלי הביוב ולאחר מכן להוציא פסולת מוצקה, אשר נוצלה לייצור אמוניה כדשן.
בשנת 1846 העריך תברואן הציבור אלפון ג'ראר (Alphone Guérard) כי 100 בורות ספיגה רוקנו בפריז מדי לילה, בידי 200–250 עובדי עירייה שהתמחו בריקון בורות, מתוך סך כולל של כ-30,000 בורות ספיגה. לאורך שנים התנגדו פקידי עיריית פריז להחלפת מערכת בורות הספיגה בעיר במערכת ביוב מודרנית, לא על בסיס צורכי בריאות הציבור, אלא על בסיס שיקולים כלכליים, מתוך רצון להמשיך ולאסוף את הפסולת המוצקה לצורכי דשן במקום להזרימו במערכת הביוב. רק בשנות ה-80 של המאה ה-19 החלה מודרניזציה של מערכת הביוב בפריז, כאשר החל שימוש בצנרת ניקוז מי גשם לצורך הזרמת ביוב. חלק מבורות הספיגה בעיר היו עדיין בשימוש במאה ה-20.
IBM Systems Network Architecture
IBM Systems Network Architecture (בקיצור SNA) הוא פרוטוקול קנייני של חברת IBM, שנוצר בשנת 1974. זהו מערך שלם המגדיר את ההתקשרות בין מחשבים מרכזיים למשאבים ברשת. SNA מתאר את הפרוטוקול ואינו מהווה יישום או חבילת תוכנה למימוש.
מימוש פרוטוקול SNA מופיע בחבילות תקשורת שונות, בעיקר בתוכנת VTAM) Virtual telecommunications access method) שהיא חבילת תקשורת המופעלת על מחשבים מרכזיים מתוצרת IBM לתקשורת SNA.
פרוטוקול SNA אינו נפוץ היום, ואת מקומו תפס פרוטוקול TCPIP שהוא פרוטוקול פתוח ונפוץ הרבה יותר. SNA נמצא בשימוש היום בעיקר בסביבות מחשבים מרכזיים של IBM.
היסטוריה.
פרוטוקול SNA התפרסם כחלק מהכרזה של IBM על פונקציות תקשורת מתקדמות בספטמבר 1974, שמכילה מימוש של SNA/SDLC (Synchronous Data Link Control)
במוצרים הבאים:
אבטחת מידע.
פרוטוקול SNA נחשב פרוטוקול מוגן בשל היותו סגור ומאובטח. כל ישות ברשת חייבת להיות מוגדרת מראש כדי לפעול בצורה תקינה.
בניין הסקיי סיטי של צ'אנגשה
סקיי סיטי (כתב סיני: 天空 城市; פין-יין: Tiankong Chengshi), או סקיי סיטי אחד, הוא גורד שחקים הנמצא בתהליך בנייה, ומתוכנן להגיע לגובה 838 מטרים. הבניין נמצא בעיר צ'אנגשה, במחוז חונאן, בדרום מרכז הרפובליקה העממית של סין. המגדל עתיד להשתרע על שטח של 1,050,000 מטרים רבועים ולכלול 93 מעליות. ביולי 2013 הופסקו עבודות ההכנה לבנייה, עקב דרישות הממשל לעמידה בתקנים נוספים, בנובמבר 2015 חודשו עבודות הבנייה אך הופסקו שוב לאחר שנה בעקבות הכרזה על האזור כ"אזור ללא בניה". אם ייבנה, הבניין צפוי לעבור בגובהו את מגדל בורג' ח'ליפה בעשרה מטרים.
בנייה.
הבניין מתוכנן להיבנות באופן לא קונבנציונלי, ומתכנני הבנייה העריכו כי היא תימשך רק 90 יום, בנוסף ל-120 ימי הכנה של בנייה טרומית באתר העבודה. אם יושלם, הוא יהיה הבניין השני בגובהו בעולם, לאחר מגדל ג'דה שבערב הסעודית שיהיה גבוה ממנו ב-170 מטרים. עלות בניית המגדל נאמדת ב-9 מיליארד יואן סיני (1.46 מיליארד דולר אמריקני).
החברה הבונה התכוונה לבנות בניין בגובה 666 מטרים, אך השלטון המקומי רצה שבניין זה יהיה הבניין הגבוה ביותר בעולם, ומכאן תוכניותיו הנוכחיות.
הבניין יכלול קניונים, בתי מגורים, בתי ספר ובית חולים שישרתו 30,000 תושבים. הוא יהיה עמיד לרעידת אדמה בעוצמה של 9 בסולם ריכטר.
Sky City
ארדמן אנימציה
גנים בקיבוץ
גן הקיבוץ
הגן הקיבוצי
חטיבה 767
תומאס הנגלברוק
תומאס הֶנְגֶלְבּרוֹק (בגרמנית: Thomas Hengelbrock נולד ב-9 ביוני 1958) הוא כנר, מוזיקולוג, במאי ומנצח גרמני. הוא המייסד והמנהל של מקהלת בלתאזאר-נוימן ואנסמבל בלתאזאר-נוימן. מאז 2011, הנגלברוק הוא המנצח הראשי של תזמורת רדיו צפון גרמניה. הוא פרש מתפקידו בסיום עונת 2018-2017, שנה לפני המועד שעליו הודיע תחילה.
חייו.
תומאס הנגלברוק למד נגינה בכינור אצל ריינר קוסמאול והחל את הקריירה שלו בווירצבורג ובפרייבורג. הוא עבד כעוזר לוויטולד לוטוסלבסקי, למאוריציו קגל ולאנטל דוראטי וניגן בהרכבים כמו קונצרטוס מוזיקוס וין בניצוח ניקולאוס הרנונקור. ב-1985 ניצח על תזמורת הבארוק של פרייבורג, שם עבד ככנר ומנצח.
תומאס הנגלברוק ייסד בפרייבורג את מקהלת בלתזאר-נוימן (Balthasar-Neumann-Chor) בשנת 1991 וב-1995 ייסד את תזמורת בלתזאר-נוימן, הרכב שנועד לבצע יצירות מתקופת הבארוק עד ימינו בביצועים אותנטיים תקופתיים, כגון האופרות של ורדי ריגולטו ופלסטף באולם הקונצרטים של באדן-באדן ב-2004 ו-2007. הופעתו הראשונה כמנצח אופרה הייתה ב-1993 בפסטיבל וינה, בתיאטר אן דר וין, ב"אלצ'סטה" של גלוק, הפקה משותפת עם האופרה של וינה. בהמשך ניצח על "איפיגניה בטאוריס" של גלוק בברלין ובווינה ועל דון ג'ובאני של מוצרט בבית האופרה של בון, הפקה שעליה קיבל את תואר מנצח השנה ממבקרי המוזיקה של צפון ריין-וסטפאליה. עוד הופעות של הנגלברוק שקצרו הצלחה רבה היו "המלך ארתור" של הנרי פרסל בפראג, קופנהגן ופריז, "טירת כחול הזקן של בלה בארטוק ויצירות נשכחות שהנגלברוק גילה בארכיבים והשיב לחיים, בהן "מטריאדב אאופאטורה" של אלסנדרו סקרלטי ו"הפילוסוף בכפר" של גאלופי.
הנגלברוק היה מנצחה של התזמורת הפילהרמונית הגרמנית של ברמן משנת 1995 עד 1999, ומנהלה המוזיקלי של פולקסאופר של וינה מ-2000 עד 2003. ב-2001 ייסד את פסטיבל פלדקירך בפלדקירך, פוראלברג, וכיהן כמנהלו האמנותי עד 2006.
הנגלברוק הוזמן לנצח על תזמורות בינלאומיות, בהן תזמורת רדיו בוואריה, הפילהרמונית של מינכן והתזמורת הקאמרית של אירופה.
בפסטיבל ביירוית ניצח הנגלברוק לראשונה בשנת 2011, על טנהויזר של ריכרד וגנר.
מבצעים מיוחדים.
בשביל האקספו 2000 יצר הנגלברוק את Ekklesiastische Aktion במוזיקה של ברנד אלואיס צימרמן, ג'רג' ליגטי ויוהאן סבסטיאן באך. הוא עבד בשיתוף פעולה עם מלחינים כגון יאן מילר-וילנד, קיגנג צ'ן, ארקי-סוון טיר וסימון וילס.
הנגלברוק ביים בעצמו הפקות אופרה עם המקהלה והאנסמבל בלתאזאר-נוימן שהקים, בהן אופרות של מוצרט, דון ג'ובאני לפסטיבל פלדקירך ו"המלך הרועה" לפסטיבל זלצבורג, שתיהן בשנת 2006.
בשיתוף פעולה עם הרקדנית והכוראוגרפית פינה באוש ניצח על "אורפאו ואורידיצ'ה" של גלוק בפריז, בשנת 2005; מקהלת בלתאזאר-נוימן, האנסמבל ובלט האופרה של פריז ביצעו את היצירה באופרה גרנייה; ב-2008 חזרו על הביצוע בתיאטרון היווני העתיק באפידאורוס. ההפקה מוקלטת ב-DVD.
ב-2008 ביצע הנגלבורק את ה"קלע החופשי" של ובר בקונצרטהאוס דורטמונד עם התזמורת הקאמרית מאהלר. בהמשך עלתה ההפקה גם בבאדן-באדן בבימויו של רוברט וילסון. כן ביצע את המיסה בסי מינור של באך עם אנסמבל בלתאזאר-נוימן.
ביוני 2010 העלה בדורטמונד את נורמה של בליני עם צ'צ'יליה ברטולי, ששרה לראשונה בתפקיד הראשי.
יוסי סיוון
ויקטור מדינה
ויקטור מדינה (נולד ב-22 במרץ 1939) הוא כלכלן ישראלי, כיהן כמנכ"ל משרד האוצר, מנכ"ל בנק מזרחי, יו"ר כי"ל ומנהל המחלקה המוניטרית בבנק ישראל.
ביוגרפיה.
מדינה נולד באלכסנדריה שבמצרים, למד בבית הספר הצרפתי בעיר. ב-1957 עלה לישראל עם הוריו ושלוש אחיותיו, נקלט בקיבוץ גניגר ועבד כפועל בניין. שירת בצה"ל בחיל התותחנים. סיים תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1972 סיים תואר שני בכלכלה מהאוניברסיטה העברית.
במקביל ללימודי תואר ראשון עבד כפקיד בבנק לאומי. ב-1967 החל את עבודתו בבנק ישראל במחלקת המחקר והתקדם עד לסגן מנהל המחלקה, ב-1979 מונה למשנה למנהל מחלקת מטבע חוץ. ב-1982 מונה למנהל המחלקה המוניטרית שהוקמה בבנק במסגרת מימוש התוכנית לארגונו מחדש. במהלך כהונתו הכניס לשימוש כלים חדשים ששימשו את בנק ישראל למימוש המדיניות המוניטרית, בהן הנפקת מלווה קצר מועד והקצאת הלוואות לבנקים המסחריים. ב-1986 מונה לחבר הנהלה בכיר בבנק וקיבל אחריות גם על מחלקת האשראי ומחלקת מטבע חוץ. ב-1987 פרש מהבנק לאור "חילוקי דעות מקצועיים" עם הנגיד מיכאל ברונו. בהמשך השנה מונה על ידי שר האוצר משה ניסים למנכ"ל משרד האוצר וכיהן בתפקיד במשך כשנתיים. הוא התפטר מספר חודשים לאחר כניסתו של שמעון פרס לתפקיד שר האוצר. לאחר פרישתו מונה למנהל חברת בת של הבנק הבינלאומי אך התפטר לאחר מספר שבועות.
בשנת 1990 מונה על ידי משה ניסים, שר התעשייה והמסחר, ליו"ר דירקטוריון כימיקלים לישראל וכיהן בתפקיד במשך כחמש שנים, במהלכן עברה החברה הפרטה. במאי 1995 מונה ליו"ר בנק מזרחי ובאוגוסט 1995 מונה למנכ"ל הבנק, הוא כיהן בתפקיד עד מאי 2004, במהלך כהונתו הוביל מדיניות שמרנית שהביאה להגדלה משמעותית ברווחיות ובתשואה על ההון של הבנק. סביב פרישתו התנהל דיון ציבורי באשר למענק פרישה שאושר לו בסך של 13.5 מיליון ש"ח, מבלי שדווח על כך בדו"חות הבנק, עד התערבות המפקח על הבנקים והרשות לניירות ערך. בספטמבר 2006 מונה לדירקטור בחברת כימיקלים בישראל ומכהן גם כדירקטור בחברות הבת רותם אמפרט נגב וכיל דשנים. במהלך 2007 כיהן כדירקטור חיצוני במגדל אחזקות ביטוח ופיננסים.