פיתוחו של הסרט הוכרז לראשונה ביולי 2010, כאשר נמסר כי גיירמו דל טורו נשכר לכתוב ולביים סרט חדש המבוסס על אטרקציית פארק השעשועים של דיסנילנד, "הטירה המכושפת" עבור אולפני וולט דיסני. עם זאת, הפרויקט נשאר בשלבי פיתוח שונים, עד שנמסר באפריל 2015 כי ראיין גוסלינג נמצא במשא ומתן על תפקיד בסרט.
קדם הפקה וליהוק.
באוגוסט 2020, פורסם כי קייטי דיפולד תהיה אמונה על כתיבת תסריט חדש עבור הסרט, לאחר שהוחלט שהתסריט של דל טורו מפחיד מדי עבור הקהל המשפחתי. עוד נמסר כי הסרט יופק על ידי דן לין וג'ונתן איריך, וכי הוא יופק בשיתוף פעולה בין אולפני וולט דיסני ולחברת ההפקות "Rideback". באפריל 2021, נמסר כי ג'סטין סימיין נכנס למשא ומתן ראשוני על מלאכת בימוי הסרט, ושכירתו לתפקיד אושרה רשמית ביולי 2021. בנוסף, נמסר על ליהוקם של טיפאני האדיש, לקית' סטנפילד, אוון וילסון, רוסריו דוסון ודני דה ויטו לצוות השחקנים של הסרט.
צילומים.
צילומי הסרט החלו באמצע אוקטובר 2021 בניו אורלינס, לואיזיאנה ואטלנטה שבג'ורג'יה.
גאבור גודה
גאבור גודה (במקור גרינפלד, בהונגרית: Goda Gábor; בודפשט, 1 באפריל 1911 – בודפשט, 12 באפריל 1996) היה סופר יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט, מתרגם, במאי תיאטרון.
ביוגרפיה.
גאבור גרינפלד נולד במשפחה יהודית. אביו היה גזה גודה (1874-1954), עיתונאי, ואמו הייתה ארז'בט זייפטר (1885–1938). בשנת 1929 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון סנט אישטוואן בזוגלו (כיום רובע 14 של בודפשט). אז יצא לאור כרך השירה הראשון והיחיד שלו. לאחר סיום לימודיו התפרנס מעבודות מזדמנות. הוא ניסה את כוחו בעיתונאות, אבל מכיוון שלא הצליח למצוא את המרואיינת שלו, אחת השחקניות המפורסמות של התקופה, הציעו לו "לחפש עיסוק אחר". לאחר מכן עבד בהוצאת הספרים "הסקירה העצמאית" (Független Szemle), שם היה גם מגיה וגם מתרגם וב-1931 ערך את כתב העת "פורונד" (Porond). לאחר מעקף פואטי קצר, המשיך בקריירת הכתיבה שלו בסיפורים קצרים, שכמה מהם הופיעו בעיתון ומשכו את תשומת לב הקהל. ב-1936 פרסם גודה כרך של סיפורים קצרים, בשם "מכתב מהגיהנום", שמשך את תשומת לבם של הסופרים לאיוש נאג' ומילאן פושט. בכתבותיהם על הסופר הצעיר הם שיבחו את התכונות הבאות לידי ביטוי בסיפורי גודה הקצרים, את התיאור המפורט מבחינה סוציוגרפית של העולם הבורגני בפשט ואת הפסיכולוגיה העדינה ווגווניה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 כתב גודה כמה יצירות פרוזה בקנה מידה גדול יותר, אותן עיבד והוציא לאור לאחר מלחמת העולם השנייה. כיהודי, נלקח גודה מספר פעמים לשירות העבודה במהלך שנות מלחמת העולם השנייה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא הצליח לשרוד את השואה.
לאחר מלחמת העולם קיבל על עצמו תפקיד ציבורי, בשנים 1945–1950 הפך לראש ענייני התרבות של בודפשט, תחילה כמזכיר ראשי ולאחר מכן כיועץ תרבות. בשנים 1956 עד 1958 היה חבר במועצה הספרותית, ובשנים 1957 עד 1959 השתתף גם בעריכת כתב העת "החיים והספרות". ב-1958, במשך כל העונה היה מנהל תיאטרון צבא העם (התיאטרון הקומידיה של בודפשט היום).
עם סיפוריו הקצרים, הרומנים וכתביו העיתונאיים, הוא הפך לדמות משמעותית בספרות הסוציאליסטית שלאחר המלחמה. גודה היה סופר עירוני אמיתי, הסצנה העיקרית של יצירותיו הייתה העולם הזעיר בורגני של בודפשט. הוא הכיר עולם זה בצורה הטובה ביותר. יצירותיו, שנכתבו מהמחצית השנייה של שנות החמישים, התאפיינו גם בחזון סאטירי, אירוני ובהומור עיקש.
The Columbus Dispatch
הקולומבוס דיספאץ' (באנגלית: The Columbus Dispatch, מילולית: "השֶׁדֶר של [העיר] קולומבוס"), הוא עיתון בתפוצה יומית, היוצא לאור בעיר קולומבוס, בירת מדינת אוהיו שבארצות הברית. העיתון ראה אור לראשונה ב-1 ביולי 1871, ומאז שנת 1985, הדיספאץ' הוא עיתון המיינסטרים היחיד בקולומבוס. לאור זאת, זהו העיתון הנפוץ ביותר בבירת אוהיו (ואחד מחמשת העיתונים הכי נפוצים במדינה).
היסטוריה.
בראשית דרכו, העיתון נקרא The Daily Dispatch, והוא יצא לאור בשעות אחר הצהריים. באותה עת, קולומבוס הייתה עיר קטנה, עם אוכלוסייה של 32,000 תושבים בלבד (כמו טולידו או דייטון) וקטנה משמעותית מקליבלנד או סינסינטי, ולכן העיתון בקושי הצליח להגיע ל-1,000 מנויים קבועים. לפיכך, העיתון החליף בעלות פעמים רבות בעשורים הראשונים לקיומו, ואף שינה את שמו ל-The Columbus Evening Dispatch.
היציבות המערכתית של העיתון החלה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-20. בשנת 1905 רכשו את העיתון האחים הארי ורוברט וולף, שטרם רכישת העיתון לא התעסקו כמעט בעיתונאות והיו הבעלים של חברה ליצור נעליים. עם זאת, מרגע רכישת הדיספאץ', יישאר העיתון בידי המשפחה ויורשיה למשך 110 שנים. ב-16 בדצמבר 1906, פרסם העיתון את המודעה הצבעונית הראשונה שלו אי פעם, אך כמה חודשים לאחר מכן, ב-9 באפריל 1907, עלה באש בניין מערכת העיתון, והיה צורך להרוס את הבניין ולבנותו מחדש.
באופן מסורתי, היו עורכי העיתון מזוהים עם הימין השמרני ותמכו לאורך השנים במועמדי המפלגה הרפובליקנית לנשיאות. למעשה, במשך מאה תמימה, מאז 1916, אז צידדו עורכי העיתון במועמדותו של הנשיא המכהן, וודרו וילסון לכהונה שנייה, ועד 2016, עת הם צידדו במועמדת הדמוקרטית הילרי קלינטון, הם באופן עקבי תמכו בגלוי במועמד הרפובליקני לנשיאות. עם זאת, במדינת אוהיו עצמה, השינוי בעמדת עורכי העיתון התחילה מוקדם יותר, וכבר בשנת 2006 הם תמכו, לראשונה, במועמד דמוקרטי למשרת המושל.
ב-16 ביוני 2015, נרכש העיתון על ידי חברת GateHouse Media, אשר התמחתה בהוצאה לאור של מקומונים. בשנת 2019, נכרשה GateHouse Media על ידי Gannett (שבין היתר מוציאים לאור את העיתון USA Today), וכיום גנט היא הבעלים של הדיספאץ'.
מבנה העיתון.
העיתון מתמקד בעיקר בחדשות מקומיות באוהיו וקולומבוס, אך יש בו גם מדור המסקר את הנעשה בארצות הברית ובעולם. במדור הספורט, עיתון זה מדווח בהרחבה על קבוצות ה-NCAA (בענפים השונים) של ה-OSU, וכן הוא מסקר את קבוצת הכדורגל המקומית, קולומבוס קרו כמו גם קבוצת ההוקי קולומבוס בלו ג'אקטס. מעת לעת, העיתון גם מסקר את קבוצות הספורט האחרות של אוהיו, בליגות ה-NFL (קליבלנד בראונס וסינסינטי בנגלס) וב-NBA (קליבלנד קאבלירס).
לעיתון גם מדורים מיוחדים היוצאים בימים מסוימים, כגון מדור האוכל, היוצא ביום רביעי, ומדור המדע היוצא בימי ראשון. ביום שישי, העיתון מדפיס מדור העוסק באמונה וערכים (בעיקר נוצריים). בנוסף למדורים המיוחדים היוצאים פעם בשבוע, לעיתון יש גם מדורים מיוחדים (בנושאי עסקים ומסחר, חיי הקהילה או בילויים) הרואים אור פעם בחודש.
בניין מערכת העיתון.
בעקבות השריפה שהרסה את בניין המערכת בשנת 1907, והצורך של עורכי העיתון למצוא מקום חדש לשכון בו עד לשיפוץ הבניין, החליטו האחים וולף להעביר את מערכת העיתון לבניין שיהיה בבעלות בלעדית של העיתון, ואשר ייבנה בהתאם לסטנדטים מודרניים.
בשנת 1925 עברה מערכת העיתון לבניין שנקרא Columbus Dispatch Building (בעברית: "בניין הקולומבוס דיספאץ'"), שם עליו הוא שומר עד היום, אף על פי שמערכת העיתון הועתקה כבר למקום אחר בדאונטאון. על גג הבניין ניצב שלט, בו מופיע הכיתוב: "Ohio's Greatest Home Newspaper", אשר עדיין מואר בלילה באור אדום בוהק (ראו תמונה לעיל). המילה Dispatch מופיעה באותיות גותיות, בצורה הדומה לכותרת העיתון.
לאחר שהעיתון נמכר על ידי משפחת וולף, נמכר גם הבניין (אם כי לא לאותה חברה), וכיום הוא משמש כביתו של משרד המסחר של אוהיו. הבניין מוגדר כמבנה היסטורי המיועד לשימור. עם זאת, הזכויות על השלט בגג עדיין שייכות לעיתון, ולכן הוא ממשיך להיות מואר בלילות, כמעין פרסומת לעיתון.
רבי אלעזר בן מתיא
רבי אלעזר בן מתיא היה תנא בדור השלישי, מחכמי דור יבנה.
רבי אברהם זכות סובר שהוא בנו של רבי מתיא בן חרש, אך הרב אהרן היימאן חולק על כך בטענה שהדבר אינו אפשרי מבחינה כרונולוגית.
למד מפי רבי טרפון וכנראה גם מרבי עקיבא. היה חברו של רבי חנינא בן חכינאי, ונאמר עליהם שכאשר כתוב "אמרו תלמידים לפני חכמים" הכוונה לשניהם. היה מחכמי יבנה שהין בקיאים בשבעים לשון, יחד עם בן עזאי, בן זומא ורבי חנינא בן חכינאי. יצא עם רבי חלפתא ורבי חנינא בן חכינאי, לראות את גל האבנים שהקימו בני ישראל בירדן
מוזכר פעם אחת במשנה, כשדרש דרשה "'ואשה גרושה מאישה' ולא מאיש שאינו אישה", כנימוק לדין שאשה שהתקדשה בטעות משום שסברה שבעלה מת, וטרם הנישואים החדשים התברר שבעלה הראשון חי - אינה נפסלת לכהונה בשל כך. הוזכר גם בברייתא שהובאה בתלמוד, שם סבר שבקרה שבו מחצית מהציבור טמאים ומחציתם טהורים, ואדם אחד מכריע את הכף לצד הטמאים - לא מגדירים את המצב כרוב טמאים לעניין טומאה הותרה בציבור.
שדה הגז פרדוסי
שדה הגז פרדוסי הוא מאגר גז טבעי, אחד ממרבצי הגז הגדולים באיראן, אשר ממוקם כ-190 ק"מ דרומית מזרחית לבושהר, 85 ק"מ מחוף במפרץ הפרסי .
נפח הגז והגז-בר-ההשבה במרבץ זה מוערך בכ-370 עד 250 מיליארד מטר מעוקב.
ב-26 בדצמבר 2007 נחתם חוזה לפיתוח שדה הגז בין חברת הנפט האיראנית הלאומית (NIOC) לבין SKS International Oil &amp; Gas Co המלזית .
החוזה היה למשך 66 חודשים ומטרותיו כללו קידוח 13 בארות מיצוי, התקנת פלטפורמה לייצור גז בחוף הים, הקמת צינור תת-ימי בקוטר 26 אינץ' להובלת הגז ליבשה ובניית בית זיקוק עם כל המתקנים הנחוצים.
אוטובריינס טכנולוגיות
אוטובריינס טכנולוגיות בע"מ היא חברת הזנק ישראלית המפתחת תוכנה לרכב אוטונומי.