יאנג נולד באנחווי בסין, אביו, יאנג וו-צ'ין (楊武之) היה מתמטיקאי ואמו לו מנג-הו (羅孟華) עקרת בית. למד ביסודי ובתיכון בבייג'ינג, ב-1937 משפחתו עברה לחפיי בעקבות מלחמת סין–יפן השנייה. ב-1938 עברו לקונמינג בירת מחוז יונאן, שם שכנה ה"אוניברסיטה הלאומית המאוחדת של דרום המערב", איחוד של מספר אוניברסיטאות שהתקיים בזמן המלחמה. באותה שנה הצטרף יאנג לאוניברסיטה זו. ב-1942 קיבל תואר ראשון, עבודת התזה שלו לתואר הראשון הייתה על יישום של תורת החבורות עבור ספקטרום פליטה. ב-1944 קיבל תואר שני ובעקבותיו אושר לו מימון לימודים בארצות הברית, מקרן שהקדישה חלק מהכספים הסיניים שקיבלה בעקבות מרד הבוקסרים לתמיכה בסטודנטים סיניים. החל מ-1946 למד באוניברסיטת שיקגו, בין השאר אצל אדוארד טלר, וב-1948 קיבל תואר דוקטור. שימש כשנה עוזר מחקר של זוכה פרס נובל אנריקו פרמי. ב-1949 עבר למכון למחקר מתקדם והחל תקופה פורה של שיתוף פעולה עם צונג-דאו לי. ב-1966 עבר לאוניברסיטת סטוני ברוק וכיהן כראש המכון לפיזיקה תאורטית שכיום נקרא על שמו. בשנת 1999, בגיל 77, פרש מהאוניברסיטה.
נבחר כחבר ל: החברה הפיזיקלית האמריקאית, האקדמיה הסינית למדעים, אקדמיה סיניקה, האקדמיה הרוסית למדעים, החברה המלכותית ועוד.
קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרינסטון (1958), אוניברסיטת מוסקבה (1992), האוניברסיטה הסינית של הונג קונג (1997) ועוד.
יאנג ביקר בסין ב-1971, בפעם הראשונה לאחר התקררות יחסי ארצות הברית-סין, בעקבות הביקור עשה מאמצים רבים לעזור לקהילת הפיזיקה הסינית לשקם את המחקר לאחר ההרס שנגרם במהלך מהפכת התרבות בסין. לאחר פרישתו מאוניברסית סטוני ברוק חזר לסין ומשמש שם כנשיא כבוד של אוניברסיטת צינחוה וכפרופסור במרכז למחקר מתקדם שם.
חייו האישיים.
נישא לצ'י-לי טו ב-1950 וממנה יש לו שני בנים ובת. טו נפטרה ב-2003. בסוף 2004, בהיותו בן 82, נישא לוונג פן, שהייתה בת 28 באותה עת.
יאנג מזדהה כאגנוסטי.
עיטורי הכוחות המזוינים של איטליה
אותות ועיטורים צבאיים של הכוחות המזוינים של איטליה.
המסדר הצבאי של איטליה.
המסדר הצבאי של איטליה (Ordine Militare d'Italia), לשעבר המסדר הצבאי של סבויה (Ordine Militare di Savoia), מוענק בחמש דרגות:
מדליית הגבורה הצבאית.
מדליית הגבורה הצבאית (Medaglia al Valore Militare) ניתנת על מעשה גבורה יוצא מגדר הרגיל בשעת מלחמה. מוענקת בארבע דרגות:
צלב המלחמה.
צלב המלחמה (Croce al Merito di Guerra) מוענק על שירות של שנה לפחות בפעילות קרבית או על פציעה בקרב.
מדליות הגבורה של הזרועות.
מדליית הגבורה של הצבא.
מדליית הגבורה של הצבא (Medaglia al Valore dell'Esercito ) מוענקת בשלוש דרגות:
מדליית הגבורה של הצי.
מדליית הגבורה של הצי (Medaglia al Valore di Marina) מוענקת בשלוש דרגות:
מדליית הגבורה של חיל האוויר.
מדליית הגבורה של חיל האוויר (Medaglia al Valore Aeronautico ) מוענקת בשלוש דרגות:
מדליית הגבורה של הקרביניירי.
מדליית הגבורה של הקרביניירי (Medaglia al Valore dei Carabinieri) מוענקת בשלוש דרגות:
הצלב של הזרועות.
הצלב של הצבא.
הצלב של הצבא (Medaglia al Valore dell'Esercito ) מוענק בשלוש דרגות:
הצלב של הצי.
הצלב של הצי (Medaglia al Valore di Marina) מוענק בשלוש דרגות:
הצלב של חיל האוויר.
הצלב של חיל האוויר (Medaglia al Valore Aeronautico ) מוענק בשלוש דרגות:
הצלב של הקרביניירי.
הצלב של הקרביניירי (Medaglia al Valore dei Carabinieri) מוענק בשלוש דרגות:
חנרל רוקה
חנרל רוקה (בספרדית: General Roca) היא עיר בפרובינציית ריו נגרו בארגנטינה. היא העיר השנייה בגודלה בפרובינציה, אחרי בארילוצ'ה, ומתגוררים בה בסביבות 86,000 תושבים. העיר שוכנת על גדות נהר ריו נגרו, וביחד עם נאוקן, צ'יפולטי, סינקו סאלטוס, אז'ן, ויז'ה רחינה וערים קטנות אחרות היא מהווה חלק מה"לינאל", קו ערים באזור אלטו וז'ה.
היסטוריה.
העיר נוסדה כמבצר ב-1 בספטמבר 1879 על ידי קורונל לורנסו וינטר, כחלק ממבצע כיבוש המדבר. הוא קרא למבצר "חנרל רוקה" (בספרדית: גנרל רוקה) על שם חוליו רוקה, נשיא ארגנטינה שיזם את המבצע. בהמשך מהגרים התיישבו ליד המבצר.
ב-1899 שיטפון גדול הרס את המבצר והוא הוקם מחדש לאחר מכן.
כלכלה.
חנרל רוקה ממוקמת באזור אלטו וז'ה, אזור חקלאי נרחב. הכלכלה מתבססת בעיקר על כרמים, יבול תפוחים ופרות וירקות אחרים. כמו כן פועלת בעיר תעשיית ייצור מקררים.
בנוסף חנרל רוקה ידועה בתעשיית היין שלה.
תרבות.
העיר מארחת מדי שנה בפברואר מאז 1964 את פסטיבל התפוח הלאומי. הפסטיבל, הנחוג במשך חמישה ימים, נועד להוקיר את פרות התפוח ואת מגדלי הפרות בכלל באזור. הפסטיבל כולל מספר מופעי תרבות, מוזיקה ואומנות כמו גם תחריות שונות העוסקות בתפוחים. לאירוע נלווים מספר אירועים משניים כמו "טריאתלון התפוח" ו"טורניר הגולף של פסטיבל התפוח הלאומי".
טוניה הארדינג
טוניה מאקסן הארדינג (נולדה ב-12 בנובמבר 1970) היא מחליקה אמנותית על הקרח לשעבר, סגנית אלופת העולם (מינכן 1991), ואלופת ארצות הברית (1991). הארדינג היא האישה השנייה בהיסטוריה (אחרי מידורי איטו) אשר ביצעה בהצלחה את קפיצת האקסל המשולשת (Triple Axel). הארדינג זכורה בעיקר בזכות מעורבותה בתקיפת חברתה לנבחרת ההחלקה ננסי קריגן , במטרה למנוע מהאחרונה להשתתף באולימפיאדת לילהאמר 1994.
ביוגרפיה.
קריירת ההחלקה.
הארדינג נולדה ב-12 בנובמבר 1970 בעיר פורטלנד שבאורגון. בגיל שלוש היא החלה להחליק, ובגיל 12 היא כבר ביצעה בהצלחה את הקפיצה המשולשת הראשונה שלה. כשהייתה בת 15 עזבה הארדינג את בית הספר, על מנת שתוכל להתחיל להתחרות באופן מקצועני. ב-1986 היא השתתפה לראשונה באליפות ארצות הברית, שם סיימה במקום השישי. באליפויות שנערכו בשנים הבאות היא סיימה חמישית ב-1987 ו-1988, שלישית ב-1989 ושביעית ב-1990.
את פריצתה הגדולה עשתה הארדינג באליפות ארצות הברית שנערכה ב-1991. באותה תחרות היא ביצעה בפעם הראשונה בחייה את קפיצת האקסל המשולשת, שהעניקה לה את הזכייה במקום הראשון. באותה שנה, סיימה הארדינג כסגניתה של קריסטי ימאגוצ'י בקרב על אליפות העולם וביססה את עצמה כאחת המחליקות הטובות בארצות הברית.
שנה לאחר מכן, חלה ירידה בכושרה של הארדינג: היא סיימה במקום השלישי באליפות ארצות הברית, רביעית במשחקים האולימפיים ושישית באליפות העולם. לאליפות העולם ב-1993 היא כבר לא הצליחה להעפיל, הרבה בזכות התקריות החוזרות ונשנות בהופעותיה: איחורים לתחרויות, בעיות במחליקיים וסיבוכים בפריטי הלבוש אותם לבשה.
תקיפת ננסי קריגן וסיום קריירת ההחלקה.
כדי להעפיל למשחקים האולימפיים שנערכו בלילהאמר ב-1994, הייתה צריכה הארדינג להיות אחת משלוש המחליקות האמריקאיות הטובות ביותר. כדי לעשות זאת, החליט בעלה של הארדינג דאז, ג'ף גילולי, לפצוע את ננסי קריגן - שבאותם ימים הייתה אלופת ארצות הברית המכהנת ואחת המחליקות הטובות בעולם כולו. הארדינג לא התנגדה לרעיון, ובני הזוג החלו לתכנן את התקיפה. ב-6 בינואר 1994, מספר ימים לפני אליפות ארצות הברית, התאמנה קריגן במתחם האימונים בעיר דטרויט, שם הייתה אמורה להיערך התחרות. בסיום האימון, ירדה קריגן לכיוון חדר ההלבשה, אך שם נתקלה בשיין סטנס שנשלח על ידי הארדינג ובן זוגה. סטנס חבט בברכה הימנית של קריגן באמצעות אלה טלסקופית שהחזיק בידו, ומיד ברח מן המקום.
התקיפה הסתיימה בפציעה קלה בלבד, ועד מהרה הובילו העקבות לגילולי. בעקבות החשד שהארדינג עצמה הייתה מעורבת בתכנון התקיפה הושעתה הארדינג בתחילה מהנבחרת האולימפית, אך הוחזרה אליה בעקבות ערעור משפטי, וקריגן והארדינג נכללו שתיהן בנבחרת ארצות הברית לאולימפיאדה. עקב האירועים, גמר ההחלקה האמנותית לנשים ששתיהן השתתפו בו הפך לאחד מאירועי הספורט הנצפים ביותר בארצות הברית מאז.
בתחרות האולימפית הארדינג התקשתה, הפסיקה את התרגיל החופשי באמצעו, וירדה בבכי מזירת הקרח עקב בעיה בשרוך אחת מנעלי ההחלקה שלה. לבסוף הורשתה לחזור על התרגיל וסיימה אותו בהצלחה, אך במקום השמיני בלבד. קריגן זכתה במדליית הכסף.
לאחר פענוח המקרה, הורשעה הארדינג לפי הודאתה בקשירת קשר. היא נידונה לשלוש שנות מאסר על תנאי, 500 שעות עבודות שירות וקנס כספי. כמו כן הורחקה הארדינג לצמיתות מפעילות החלקה אמנותית, ונשלל ממנה תואר אלופת ארצות הברית. למרות שבאופן רשמי יכלה עדיין להשתתף בתחרויות ראווה לא רשמיות, מארגני תחרויות, מפרסמים, ומחליקים אחרים סירבו לעבוד איתה. בכך בא הקץ לקריירת ההחלקה האמנותית שלה.
בשנת 2017 יצא הסרט הביוגרפי "אני, טוניה" על חייה של טוניה הארדינג והקשר שלה לתקיפת ננסי קריגן. את הארדינג גילמה מרגו רובי. את הסרט ביים קרייג גילספי, ואת התסריט כתב סטיבן רוג'רס.
גבולי יחזקאל
גבולי יחזקאל (או גבולות יחזקאל) הם גבולות ארץ ישראל כפי שמתואר בספר יחזקאל. הגבולות מקבילים לשלושת תיאורי גבולות עיקריים בתנ"ך: הגבולות שהובטחו לאברהם בברית בין הבתרים (ספר בראשית), הגבולות שנאמרו למשה רבנו (ספר במדבר), והתנחלות השבטים (ספר יהושע). גבולות אלו נמסרו לו בנבואה בין כמה נבואות שעדיין לא התממשו, כגון ירושלים החדשה וכיהון בלעדי של הכהנים בני צדוק לעבודת המזבח.
בגבולות יחזקאל, ארץ ישראל תחולק לשלוש עשרה רצועות, כאשר רוחב כל רצועה מצפון לדרום יהיה 25,000 קנים (שהם כ-75 ק"מ) ואורך הארץ מצפון לדרום יהיה כ-975 ק"מ ואילו גבול מזרח-מערב יתפשט כפי הצורך. הגבולות כוללים שטח ל, ייצור "תרומיה" ליישוב הכהנים ושאר בני שבט לוי מסביב להר הבית והכנסת שטח "חדש" בצפון ארץ ישראל.
מקור הגבולות.