קרכרודונטוזאורוס (שם מדעי: "Carcharodontosaurus") הוא סוג של דינוזאור תרופוד טורף שחי בצפון אפריקה בתור הקרטיקון. פירושו המילולי של השם – "לטאת שן חדה", אך בפועל השם נובע משמו של סוג הכריש קרחה לבנה, ולכן יש לקרוא את שמו כ"לטאת כריש" או "לטאת שן-כריש". הקרכרודונטוזאורוס היה כנראה קרוב משפחה של הגיגאנוטוזאורוס והמפוזאורוס שחיו בדרום אמריקה והאקרוקנתוזאורוס שחי בצפון אמריקה - כולם השתייכו למשפחת הקרכרודונטוזאוריים .
לפי מחקרים אחרונים שבדקו את הפיזיולוגיה של משפחתו, ככל הנראה הקרכרודונטוזאורוס הגיע למהירויות של יותר מ-52 קמ״ש, מהיר מאוד ביחס למשקלו.
בזכות גודלו הרב היה ללא ספק טורף על בשטחו ונהנה מטריטוריה רחבה. שיניו, דמויות שיני הכריש, היו נשקו העיקרי ונועדו לחתוך את בשר הטרף ולגרום לדימומים עמוקים. טרפו היה הדרוזאוריים כמו האורנוזאורוס וזאורופודים בינוניים וגדולים שהיו נפוצים באותה תקופה בצפון אפריקה.
מינים.
בסוג קרכרודונטוזאורוס התגלו 2 מינים:
ב-2007 נתגלה בניז'ר מין נוסף של קרכרודונטוזאורוס, "Carcharodontosaurus iguidensis" אורכו היה ומשקלו היה 4.5 טונות.
היפסילופודון
היפסילופודון (שם מדעי: "Hypsilophodon"; משמעות השם: "odon" - שיניים, "Hypsilophus" - שמה המדעי הקדום של האיגואנה, כלומר: "שיני איגואנה"; שם זה נועד שלא לבלבל עם האיגואנודון שפירוש שמו זהה) הוא סוג דינוזאור ממשפחת היפסילופודוניים אשר חי באירופה במשך הקרטיקון התחתון שלפני 125–130 מיליון שנה.
המאובנים של ההיפסילופודון נמצאו ב-1949 מהאי וייט שבבריטניה, שם היה מצבור גדול של מאובנים, והוא תואר לראשונה ב-1867 בידי החוקר תומאס הנרי האקסלי. הסוג הכיל מין בודד - "Hypsilophodon foxii" שפירושו: שועל.
תיאור וטקסונומיה.
אורך הדינוזאור הגיע ל-1.8 מטר ולמשקל ממוצע של 20 ק"ג, קטן יחסית לדינוזאור. במשך השנים היו תפיסות מוטעות לגבי מראהו ותכונותיו. חוקרים מראים כיום שבניגוד לתפיסה הרווחת הוא לא יכל לטפס על עצים לזמן רב ולא היה מכוסה בשריון קשקשים. כמו כן העריכו בעבר שאורכו הגיע ל-2.3 מטרים והתברר שזו הייתה טעות. הוא היה אוכל צמחים או אוכל-כול והיה דו-רגלי שנע בזריזות כדי לחמוק מטורפים כמו הנאוונאטור. מספר חוקרים רואים בו שוכן עצים קופצני החי בדומה לקנגורו אילני.
לא ברור מה הקשר בין ההיפסילופודון לבני קבוצת האורניתופודה שבה ההדרוזאוריים. הוא היה קרובם של הדריוזאורוס והאורודרומיאוס למשפחת ההיפסילופודוניים.
אנקילוזאורידים
צרטופסים
צרטופסים (שם מדעי: Ceratopsia) היא תת-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף שהייתה שייכת לקבוצת המרגינוצפליה בה היו חברים גם הפכיצפלוזאורים, דינוזאורים דו-רגליים עם גולגולות בעלות בליטה כיפתית עבדה בקודקוד. כל חברי הצרטופסיה מאופיינים בעצם ה-rostral שמהווה מקור מכוסה קרטין ובמדף עצם בחלק האחורי של הגולגולת. למתקדמים שבהם הייתה עטרה שבלטה מהעורף ולצרטופסים ממשפחת הצרטופסיים היו אף קרניים - מאפיין שהעניק את השם לתת-הסדרה, שכן "צרטופס" פירושו ביוונית עתיקה "פנים בעלות קרניים".
מאפיינים.
הצרטופים הופיעו בשלהי היורה באסיה, אך התפתחו לצורתם המתקדמת ופרחו רק בקרטיקון. בשלהי אותה תקופה היוו את אחת הקבוצות המשגשגות ביותר של הדינוזאורים. קרוב לוודאי שחיו בעדרים גדולים ונדדו במישורים. המאפיין הייחודי של קבוצה זו היא עצם ה-rostral שאיחדה את שתי עצמות ה-premaxilla בלסת העליונה וכוסתה בקרטין (חומר קשה ממנו עשויות קרני פריים וציפורניים). עצם זו יצרה מקור חד, שאפיין את כל הצרטופסים. הצרטופסים היו צמחונים. בחלק הקדמי של פיהם לא היו שיניים, אלא מקור שדמה מאוד למקור של תוכי. המקור היה מורכב מעצמות ה-rostral וה-predentary שכוסו בשכבת קרטין. מאחורי המקור היו שיניים חותכות חדות. המדענים סבורים שהצרטופסים אכלו עלים קשים, כמו עלי דקל. הם חתכו אותם לחתיכות קטנות, ואז בלעו אותם. המקור גם שימש להגנה עצמית, ונשיכתם של הצרטופסים הייתה חזקה וכואבת.
הגולגולת של הצרטפוסים התאפיינה גם בעצמות לחיים חדות ובבליטה דמויות מדף בחלק האחורי של הראש. בקרב הנאוצרטופסים עצם זו התפתחה לעטרה - צווארון עצם שבלט מחלקה האחורי של הגולגולת והקיף את הצוואר. בקרב הפרוטוצרטופסיים העטרה גדלה והתרחבה ואף נוצרו בעצמותיה שני "חלונות".
הצרטופסים המתקדמים ביותר היו בני משפחת הצרטופסיים, שהיו גם הצרטופסים הגדולים ביותר. ראשם היה גדול, כשליש מאורך גופם, וזאת בשל עטרה משוננת הנמצאת על ראשם כמעין צווארון מסולסל מעל הצוואר. זוהי למעשה התרחבות של עצמות הקודקוד והצדדים שנמשכת לאחור. העטרות היו גדולות באופן ניכר ועוטרו בזיזים שונים וציורים צבעוניים. עיקר שימושם היה כנראה לצרכים חברתיים בעדר (זיהוי, סמל מעמד, הפחדה וכו') אך ייתכן שגם שימשו לוויסות חום וכעוגן לשרירי הלסת. לצרטופסיים היו גם קרניים. צורותיהם של הקרניים והעטרה שבאחורי הגולגולת השתנו ממין למין. הקרניים שימשו לצרכים חברתיים אך גם להגנה עצמית מפני טורפים כמו הטירנוזאוריים ששלטו באמריקה הצפונית ומזרח אסיה בקרטיקון העליון.
הצרטופסים כללו דינוזאורים מפורסמים כמו הפסיטקוזאורוס, פרוטוצרטופס, לפטוצרטופס, סטירקוזאורוס וטריצרטופס.
הצרטופסים היו בין הדינוזאורים האחרונים שהתפתחו. מספרם של הצרטופסים היה גדול ביותר לפני 80 עד 66 מיליוני שנים, כלומר בסוף תקופת הקרטיקון. רובם הגדול חיו בחלק המערבי של צפון אמריקה, וכמה סוגים חיו במזרח אסיה. הצרטופסים היו דינוזאורים מצליחים ביותר והיו מבין הנפוצים ביותר באזורים בהם חיו.
התפתחות.
הצרטופסים הקדומים ביותר הופיעו בשלהי היורה התיכונה (Middle Jurassic) והיו דינוזאורים קטנים הולכים על שניים. הצרטופסי הקדום ביותר שידוע למדע כיום הוא יינלונג (" Yinlong") שחי באסיה בתקופת היורה העליונה. הצרטופסי הבולט הראשון היה פסיטקוזאורוס ("לטאת תוכי"), שחי לפני 95 מיליון שנים לערך ביבשת אסיה. הוא הלך על רגליו האחוריות כמו רוב הדינוזאורים הצמחוניים, והשתמש בידיו כדי להחזיק את מזונו. לפסיטקוזאורים היו מקור ושיניים כמו לצרטופסים המאוחרים יותר, ואורכם היה שני מטרים בערך. הפסיטקוזאורוס היה דינוזאור נפוץ מאוד ומצליח, וחיו בו מינים רבים במשך עשרות מיליוני שנים.
אחריהם באו הנאו-צרטופסים (Neoceratopsia) שלהם כבר הייתה עטרה בולטת. רבים מהם עברו להליכה על 4 רגליהם בשל ראשם הכבד. מהם התפתח הענף Coronosauria שכלל צרטופסים גדולים יותר שהלכו על 4 רגליים ובעלי עטרה ארוכה וגדולה, ואף קרניים. הפרוטוצרטופס ממדבר גובי נחשב לאחד מראשוני הקורונוזאורים ומכיל את רוב מאפייני המשפחה: עטרה גרמית מסביב לצוואר, מקור חד, חיים בעדר ואגן דמוי עוף והליכה על ארבע. ענף נוסף של הקורונוזאורים היה דמויי-צרטופסיים שכלל את זוניצרטופס ואת הצרטופסיים הגדולים והמרשימים.
גם באמריקה הצפונית התפתחו ושגשגו צרטופים. הלפטוצרטופסיים הקטנים והעדינים חיו די מוקדם בקרטיקון עליון ושרדו עד הכחדת קרטיקון-פלאוגן שבה הוכחדו כל הדינוזאורים. כ-80 מיליון שנה לפני זמננו הופיע בצפון אמריקה הזוניצרטופס. זה היה הצרטופסי הראשון עם קרניים. גודלו היה בינוני והוא היווה ככל הנראה שלב מעבר בין הנאוצרטופסים הפרימיטיביים לצרטופסיים.
הצרטופסיים היו הצרטופסים הגדולים והמתקדמים ביותר. הם התאפיינו בעטרות וקרניים מפותחות, ובסוללות שיניים גדולות וצפופות. ראשונים להופיע היו בני תת-המשפחה צנטרוזאורים שהתאפיינו בעטרות קצרות אך בעלות זיזים, גולגולת קצרה אך עמוקה וקרן אף מפותחת יותר מקרני הגבה. אחריהם הופיעה תת-המשפחה כסמוזאורים שהתאפיינו בעטרות ארוכות, גולגולת ארוכה וקרני גבה מפותחות לעומת קרן אף קצרה. אחרונים להופיע היו בני השבט טריצרטופסיני שכלל את הטריצרטופס המפורסם. הם היו הצרטופסים הגדולים ביותר (אורך של 7–9 מטר ומשקל של פיל אפריקני בוגר) וחיו עד לסוף עידן הדינוזאורים, כ-66 מיליון שנה לפני זמננו.
ציר זמן.
להלן תרשים ציר זמן המתאר את התפתחות הצרטופסים בזמן, מיינלונג ביורה עליון ועד לטריצרטופס בסוף הקרטיקון:
גדלים.
הצרטופסים הגדולים ביותר היו ממשפחת הצרטופסיים (Ceratopsidae) של צפון אמריקה: האאוטריצרטופס (Eotriceratops), הטריצרטופס (Triceratops), הטורוזאורוס (Torosaurus) והטיטאנוצרטופס (Titanoceratops) - כולם באורך של כ-7 עד 9 מטרים ומשקל של פיל סוואנה אפריקני, אך האאוטריצרטופס היה גבוה יותר, וכנראה גם כבד יותר, מכולם.
הצרטופסים הקטנים ביותר היו מיקרוצרטוס (Microceratus), צ'אויאנגוזאורוס (Chaoyangsaurus), גרסיליצרטופס (Graciliceratops) ו-Xuanhuaceratops, כולם דינוזאורים שנתגלו בעשור האחרון באסיה, ואורכם הוא כ-60 ס"מ.
אורניתופודה
אורניתופודה (שם מדעי: Ornithopoda) היא אינפרא-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף. האורניתופודים היו קבוצה גדולה של דינוזאורים צמחונים. פרוש השם אורניתופוד הוא "בעל רגל עוף". שם זה ניתן לקבוצה מפני שחלק מהאורניתופודים הקטנים יותר הותירו טביעות רגליים הדומות לאלה של עופות.
האורניתופודים היו דינוזאורים קטנים עד גדולים (באורך של 1–15 מטר) שהלכו רוב הזמן על רגליהם האחוריות. הם היו שכיחים במשך המזוזואיקון ונמנו על אוכלי הצמחים המצליחים ביותר.
האורניתופודים התקיימו לאורך כל עידן הדינוזאורים. חלק מהדינוזאורים הקדומים ביותר היו אורניתופודים שחיו בחלקה הדרומי של אפריקה לפני כ-215 מיליון שנים. הם היו הראשונים בקבוצה בעלי אגן דמוי עוף. סוגים שונים של אורניתופודים התקיימו עד לפני כ-66 מיליון שנה, אז נכחדו כל הדינוזאורים והזוחלים הגדולים.