עם עלייתו לארץ ישראל השתקע בחיפה, ובשנת 1938 התמנה למנהל המעבדה המרכזית של קופת חולים כללית בחיפה והגליל, תוך שימת דגש על ענפי הבקטריולוגיה והסרולוגיה, תפקיד שאותו מילא עד פרישתו לגמלאות בראשית שנת 1971. בשנת 1949 נשלח, על ידי ארגון הבריאות העולמי, להשתלמות בארצות הברית ובשנת 1952, לאחר שנים רבות שבמהלכן סבלה המעבדה המרכזית של קופת חולים כללית בחיפה והגליל מהיעדר מקום הולם וקבוע, קבע הירש את מיקומה בבניין אשר היווה בעברו את משכנו של בית החולים "עזרה" (אותו הקימה חברת עזרה של יהודי גרמניה) ברחוב ההר 54 (לימים שדרות האו"ם ומאוחר יותר שדרות הציונות). לשם כך שופץ מבנה בית החולים לשעבר והותאם במיוחד לצורכי המעבדה וכך, לכשנפתחה, הייתה לאחת המעבדות המשוכללות ביותר בארץ.
במקביל לעבודתו הדיאגנוסטית במעבדה, הקדיש הירש חלק ניכר מזמנו לביצוע מחקרים על זיהומים ומחוללי מחלות בכלל וכאלה של מערכת העיכול בפרט. מחקרים אלה ערך יחד עם אשתו, ד"ר (לימים פרופ') רעיה שפירא-הירש, אשר עבדה אף היא במעבדתו, וכן עם עוזרים נוספים. חלק ניכר מפרסומיו קיבל הירש בעקבות בידוד 16 חדשים של חיידקים ממין "Salmonella enterica" להם, מתוך אהבתו הרבה לארץ ישראל, נתן שמות עבריים בהתאם לאתרים בהם התגלו בארץ ("Salmonella ahuza", "Salmonella carmel", "Salmonella degania", "Salmonella emek", "Salmonella ezra", "Salmonella galil", "Salmonella hadar", "Salmonella haifa", "Salmonella hofit", "Salmonella negev", "Salmonella ramat-gan", "Salmonella shikmona", "Salmonella uno" ועוד). הירש ערך גם מחקרים אפידמיולוגיים על חיידקי ה-"Salmonella" ומצא מקורות זואונוטיים חדשים להדבקות בני האדם, וכך כבר בשנות ה-50 הזהיר על סכנת ההדבקות מצבים, ומאכילת ביצי ברווזים בנוסף לכך היה הראשון שזיהה חיידקי "Salmonella" בעלי שוטונים אולם משוללי יכולת תנועה. מכך הסיק כי קיימים שני אתרים שונים בכרומוזום החיידקי; האחד אחראי להיווצרות השוטונים ואילו השני לתנועתיות שלהם.
וילי הירש התאפיין בדייקנות בלתי מתפשרת, רישום קפדני ואבחון חוזר של דגימות. קו אופייני לדייקנותו בא לידי ביטוי בשמירת כל הנסיובים החיוביים שנשלחו לאבחון במעבדתו, וכאשר בשנת 1946 הצליחו חוקרים לבודד, לראשונה, בארץ ישראל חיידקים מסוג "Leptospira", החל לבחון את אותם הנסיובים החיוביים שנשמרו במעבדתו. על סמך בדיקת אותם הנסיובים הוכיח הירש, בשנת 1948, כי כבר בשנת 1942 התרחש מקרה לפטוספירוזיס ראשון בישראל שלא אובחן כראוי בזמן.
וילי הירש התפרסם גם בתור מי שתיאר את מגפת הכיב הטרופי בקרב עולים מתימן ותושבי חיפה (1944), ובתור מי שבודד לראשונה מחולים בישראל חיידקים מסוג "Mycoplasma" (1952), חיידק ממין "Mima polymorpha" (1965) וחיידקים מסרוטיפים: "Leptospira interrogans serotype mini" (1959) ו-"Leptospira interrogans serotype Icterohaemorrhagiae" (1970).
הירש הדריך והנחה סטודנטים ורופאים בעבודות הגמר, המחקר וההתמחות. היה חבר במועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל ובוועד של האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה. בשנת 1957, בעקבות תרומתו הרבה במישור המדעי, הוענק לו תואר פרופסור חבר קליני מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
המעבדה המרכזית ע"ש פרופ' וילי הירש.
אמנם המעבדה המרכזית של קופת חולים כללית במחוז חיפה והצפון הוקמה כבר בשנת 1933, אך זו סבלה, כאמור, לאורך שנים מהיעדר מקום קבוע והולם. עם הקמתה, שכנה המעבדה במרפאה הראשית של קופת חולים כללית בעיר ברחוב החלוץ, בסמוך לבית הפועלים, ובשנת 1946 עברה לסניף קופת החולים ברחוב ברזילי, בסמוך לרחוב הגיבורים.
בשנת 1941, לאחר שנסגר בית החולים "עזרה", רכשה קופת חולים כללית מהממונה על הרכוש הנטוש את בניין בית החולים. המבנה, שתוכנן במקור על ידי האדריכל האגר, עבר שיפוץ והותאם, על פי תכנונו ויעוצו של הירש, לצורכי המעבדה. ב-17 בפברואר 1952 נחנכה המעבדה המרכזית במשכנה החדש. המעבדה כללה 2 קומות ו-10 מחלקות בהן פעלו שלוש מעבדות; מעבדה מיקרוביולוגית, מעבדה כימית-סרולוגית ומעבדה המטולוגית. בנוסף כללה המעבדה בית חיות בו גודלו ארנבות, כבשים וחזירי ים לצורכי ביצוע בדיקות מיקרוביולוגיות והפקת נוגדנים לביצוע בדיקות סרולוגיות.
המעבדה המרכזית פעלה בבניין בית החולים "עזרה" עד לשנת 1995, עת עברה למשכנה החדש בתל חנן.
חיים פרטיים.
וילי הירש היה נשוי לרעיה שפירא. בני הזוג התגוררו בדירה ברחוב הלל 59 ומאוחר יותר עברו למספר 67 בחיפה, לא הרחק מהמעבדה המרכזית אותה הקים וניהל בשדרות הציונות 54.
וילי הירש נפטר ב-10 באוגוסט 1971, בגיל 70. רעיה שפירא-הירש נפטרה ב-7 בפברואר 1986. הם נטמנו זה לצד זה בבית העלמין חוף הכרמל. לבני הזוג לא היו ילדים.
הנצחה.
לאחר פטירתו המעבדה המרכזית אותה הקים בשדרות הציונות 54 נקראה על שמו.
מדי שנה מחלקת האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה פרס על שמו לעידוד חוקרים צעירים בתחום המיקרוביולוגיה.
פרסומיו.
במהלך חייו פרסם הירש 73 מאמרים ודוחות בתחום המיקרוביולוגיה והאימונולוגיה בכתבי עת מדעיים שונים, דוגמת: עיתון הרפואה, Nature, The Lancet, Journal of Bacteriology, Acta medica Orientalia ועוד.
Nintendo entrtainmant system
מולדת (סדרת טלוויזיה)
מולדת (ברוסית: Родина) היא סדרת דרמה רוסית אשר עלתה לשידור בערוץ רוסיה-1 ב־16 במרץ 2015. הסדרה הופקה על בסיס הסדרה הישראלית "חטופים" ועל בסיס הגרסה האמריקאית "הומלנד". הסדרה עוסקת בקצינת מבצעים של שירות הביטחון הפדרלי הרוסי אנה זימינה, המאמינה כי הנחת, שהוחזק כאסיר של המחבלים הצ'צ'ניים בצפון הקווקז, אינו אלא מחבל המאיים על ביטחונה הלאומי של המדינה.
הסדרה הפכה לפופולרית מאוד ולסדרה הפופולרית ביותר של ערוץ רוסיה-1 מאז שנת 2013. עם שידור פרק הבכורה הוזמנה אומנם עונה נוספת לסדרה, אך הפקתה הוקפאה.
עלילה.
הסדרה מתחילה בשנת 1993, כשקולונל אלכסיי בראגין מחיל הנחתים והצלף יורי חמזין נופלים בשבי הצ'צ'ני במהלך מבצע צבאי. שש שנים לאחר מכן בעת מבצע חשאי משולב של המודיעין הצבאי וכוחות הביטחון מושמדים מחנות אימונים של מחבלים, בעת ההשתלטות עליהם נמצא אלכסיי בראגין, כשהוא מזוקן וכפות.
שובו מהשבי הופך אותו לנושא המרכזי של התקשורת במדינה, הוא נלקח לתשאול וחקירה, לאחר שנים בשבי. החייל מתחיל לעבוד עם מיטב הפסיכולוגים והרופאים אך נאלץ גם להתעמת מול חוקרת המרכז ללוחמה בטרור של הפס"ב, אנה זימינה, המאמינה שהוא הפך למחבל ועלול להוציא לפועל פיגוע טרור. במהלך העונה הצופים נחשפים לחיי משפחתו של הנחת לאחר החזרה מהשבי, מגלים כי הוא התאסלם, סיפור התאהבותו באנה ולבסוף מתברר כי חייל נוסף שנחטף והוגדר כמת, יורי חמזין, למעשה חי ופועל נגד הפדרציה הרוסית תחת חסותו של הטרוריסט בן ג'אליד. בראגין אף הוא משתף פעולה במטרה לבצע פיגוע במתחם הקרמלין, היכן שנמצאים הדרגים הגבוהים של הממשלה.
פיתוח והפקה.
בהתבסס על הסדרה הישראלית "חטופים" ועל הצלחת הגרסה האמריקאית "הומלנד" הבמאי הרוסי פאבל לונגין (שצילם בעבר בישראל את סרטו "המלחין") החליט לעבוד על גרסה משלו בשיתוף פעולה עם גידי רף ובתחילת שנת 2014 נרכשו זכויות ההפקה על הגרסה הרוסית משידורי קשת כשהצילומים של הפרק הראשון נערכו במוסקבה ומחוז מוסקבה.
ערוץ רוסיה-1, המהווה ערוץ ממשלתי בבעלות התאגיד הרוסי הממלכתי לטלוויזיה ורדיו נתן אור ירוק לסדרה עם הזמנת עונה שלמה בת 12 פרקים. שלבי ההפקה נשמרו בסוד ורק באוקטובר 2014 דווח על הפקת הסדרה שצילומי עונתה הראשונה הושלמו בדצמבר 2014. בפברואר 2015 נחשף שהסדרה תעלה לשידור במרץ 2015.
לאור הציפייה לסדרה, הודיע המפיק טימור ויינשטיין ב-16 במרץ 2015, עוד טרם שידור פרק הבכורה מהעונה הראשונה, על חידוש הסדרה לעונה שנייה, שהפקתה יצאה לדרך במרץ 2015. הסדרה זכתה להצלחה גם בקרב מבקרי הטלוויזיה וגם בטבלאות הרייטינג (למעלה מ-20% צפייה בכל פרק) והפקת העונה השנייה אושרה זמן קצר לאחר שידור פרק הבכורה על ידי הערוץ, אם כי הפקתה נדחתה לזמן לא ידוע.
ביקורת.
אף שהסדרה זכתה לרייטינג גבוה היא ספגה ביקורת רבה ממבקרי הטלוויזיה בשל דמיונה הרב לגרסה האמריקאית. בדומה לה, גם כאן הסדרה מתמקדת בניסיונותיה של החוקרת להוכיח את אשמתו של החייל והפיכתו למחבל.
נוסף לזה, אירועי הסדרה מתרחשים אומנם בשנת 1999, אך פעמים רבות גיבורי הסדרה משתמשים בטכנולוגיות מודרניות שלא היו עדיין בשימוש בשנת 1999. מה גם, שבעוד שהומלנד מותחת ביקורת על ההנהגה הפוליטית של ארצות הברית, הגרסה הרוסית (שמשודרת בערוץ טלוויזיה ממלכתי) נמנעת מלעשות כן ומתרחשת למעשה בשנת 1999, עוד לפני שולדימיר פוטין הפך לנשיא רוסיה.
קישורים חיצוניים.
מייקל מוריארטי
מייקל מוריארטי (באנגלית: Michael Moriarty; נולד ב-5 באפריל 1941) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ונגן ג'אז אמריקאי. מוריארטי, מכוכבי הסדרה "חוק וסדר", הוא זוכה שלושה פרסי אמי, פרס גלובוס הזהב ופרס טוני.
ביוגרפיה.
מוריארטי נולד בדיטרויט, מישיגן. בן לאלינור וג'ורג' מוריארטי. סביו ג'ורג' מוריארטי היה שחקן ומאמן בייסבול מקצועי עם עבר בליגה המקצוענית מייג'ור ליג בייסבול.
לאחר שסיים בהצטיינות את לימודי התיאטרון שלו בדארטמות' קולג' התקבל מוריארטי ללימודי משחק בלונדון באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון במסגרת תוכנית פולברייט.
קריירת משחק.
קולנוע.