מנוף מסילתי הוא לרוב מנוף מסוג שני. בדרך כלל יש לו בסיס מסתובב, הממוקם על גבי קרון שטוח המיועד למשאות כבדים. עליו מותקנת זרוע המנוף. הבסיס יכול להסתובב 360° ובכך מאפשר לזרוע המנוף להגיע לכל נקודה לאורך המסילה ומצדדיה. הזרוע ניתנת להרמה ולהורדה ובסופה תלוי וו הרמה הניתן להרמה ולהורדה בנפרד מהזרוע באמצעות כבלים. מנופים מסוימים כוללים יחידת הארכה לזרוע המנוף, הנישאת על גבי קרון שטוח נוסף, ומאפשרת הנפה של עצמים המרוחקים מהמסילה. מנופים למשאות כבדים מצוידים לעיתים ברגלי תמיכה הניתנות להורדה ומאפשרות הרמה של משאות כבדים ורחוקים מבסיס המנוף מבלי לגרום להתהפכותו.
מנופים הממוקמים על גבי קרוניות תחזוקה דומים למנופים ניידים של משאיות ובנויים בדרך כלל מזרוע בת 2-3 פרקים הניתנים לפתיחה ולסגירה בנפרד ובאופן זה מרימים ומורידים את קצה הזרוע.
מנופים מסילתיים בשימוש רכבת ישראל.
רכבת ישראל משתמשת בחמישה מנופים מסילתיים מתוצרת Little Giant, בשלושה מנופים מתוצרת Kirow, דגם 810, עם כושר הרמה 100 טון. כמו כן נמצאות בשימוש שמונה קרוניות מנוף מתוצרת Geismar ושתים מתוצרת Matisa.
ב-2012 נרכשו על ידי רכבת ישראל חמש קרוניות מנוף מתוצרת חברת Plasser &amp; Theurer האוסטרית:
בשנת 2019 נרכשו על ידי רכבת ישראל שש קרוניות מנוף דגם OBW-10, תוצרת של חברת Plasser &amp; Theurer, מספרים 970-966, 981.
כל הקרוניות החדשות יכולות לגרור קרונות רגילים וגם ולהיגרר במערך רכבת, והן מצוידות בבלם אוויר רגיל.
בשנת 2019 נרכשו על ידי רכבת ישראל ארבעה מנופי Kirow, מתוכם 3 מדגם 250 עם כושר הרמה של 25 טון ואחד עם כושר הרמה של 150 טון. המנופים מותאמים לעבודה בקווים מחושמלים ובמנהרות רכבת.
בעבר היה בשימוש רכבת ישראל גם מנוף מתוצרת Orton של 200 טון.
ליונל סמית'
ליונל סמית' (אנגלית: Lionel Smith; 23 באוגוסט 1920 - 6 בנובמבר 1980) היה כדורגלן אנגלי.
סמית' נולד בעיירה מקסברו שביורקשייר, ושיחק עבור מועדונים מקומיים חובבניים לפני שחתם על חוזה חובבן עם המועדון הלונדוני ארסנל באפריל 1939. בקיץ שלאחר מכן הוא חתם על חוזה המקצוען, זמן קצר לפני פריצת מלחמת העולם השנייה; סמית' התגייס לחיל ההנדסה המלכותי ושירת כפלס, אך במקביל השתתף במספר משחקים לא רשמיים במדי ארסנל (17 בסך הכול). הקריירה שלו הייתה בסכנה בעקבות פציעה שנגרמה בתאונה עם מנוף מסילתי, אך הוא הצליח להתאושש בזמן לקראת חידוש המשחקים הרשמיים בעונת 1946/1947, ואף זכה לקבל את סרט הקפטן של קבוצת המילואים.
הוא שיחק בעיקר בעמדת הבלם, ובתקופה הראשונה שלאחר מכן המלחמה השתתף במעט משחקים; הבלמים הקבועים של המועדון היו לורי סקוט ווולי ברנס. סמית' ערך את הופעת הבכורה שלו כקשר מרכזי במקום לזלי קומפטון, והשתתף בניצחון 8 - 0 על גרימסבי טאון ב-1 במאי 1948, שהיה גם המשחק האחרון בעונת האליפות 1947/1948. סמית' זכה למקום קבוע בהרכב בעמדת המגן השמאלי, לאחר שסקוט סבל ממספר פציעות וברנס עבר צד על מנת להחליפו.
ב-29 באפריל 1950 הוא השתתף בניצחון 2 - 0 על ליברפול במסגרת גמר גביע ה-FA, והיה זה משחק הגמר הראשון שבו נטל חלק. הוא זכה להכרה בינלאומית לאחר שזומן למשחק של נבחרת אנגליה מול נבחרת ויילס ב-15 בנובמבר 1950, וערך את הופעת הבכורה שלו בגיל מאוחר יחסית. בסך הכול הוא השתתף בשישה משחקים במדי הנבחרת.
בעונת 1952/1953 הוא זכה עם ארסנל באליפות, לאחר שבעונת האליפות הקודמת (1947/1948) הוא השתתף במשחק אחד בלבד. אולם, בעונה זו הוא כבר היה בן 33, וגילו המתקדם החל לתת את אותותיו כאשר דניס אוונס הצעיר מתמודד עמו על מקום בהרכב. הוא השתתף בעשרה משחקים בלבד בעונת 1953/1954, ובסיומה עזב את ארסנל בהעברה חופשית. בסך הכול הוא השתתף ב-181 משחקים עבור ארסנל, ולא הבקיע בהם שער אחד.
הוא שיחק בווטפורד במשך עונה אחת. לאחר מכן הוא עבר למועדון החובבני גרייבסנד אנד נורת'פליט, עבד שם כמאמן, והוביל את המועדון לזכייה באליפות הליגה הדרומית בעונת 1957/1968. הוא הפסיק לאמן את גרייבסנד ב-1960, ופרש מתחום הכדורגל לחלוטין.
יעד (מפלגה)
מחוזות קרואטיה
מבחינה מנהלית קרואטיה מחולקת ל-20 מחוזות (županija, ז'ופאניה) ועיר הבירה זאגרב. כל מחוז מחולק למספר נפות.
כורדסתאן (פרובינציה)
פרובינציית כורדסתאן (בכורדית: پارێزگه‌ی کوردستان/Parêzgey Kurdistan בפרסית: استان کردستان) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר סננדג'.
שטחה 29,173 קמ"ר, כ-1.7 אחוזים משטח איראן, והיא נמצאת בצפון-מערב המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ-1,574,118 תושבים, רובם כורדים.
מחוז כורדיסטאן
פיטר גורינג
הארי (פיטר) גורינג (אנגלית: Harry (Peter) Goring; 2 בינואר 1927, בישופס קליב, גלוסטרשייר - דצמבר 1994) היה כדורגלן אנגלי.
גורינג החל את דרכו במועדון המקומי צ'לטנהאם טאון ששיחק בליגה הדרומית, שם זכה למוניטין של חלוץ מצטיין. הוא הוחתם על ידי ארסנל מהליגה הראשונה בינואר 1948, וב-18 החודשים הראשונים שלו במועדון הלונדוני שיחק בקבוצת המילואים של המועדון.
בקיץ 1949 ערך המועדון מסע משחקים בברזיל, וגורינג הפגין בו יכולת טובה. לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2 - 1 על צ'לסי ב-24 באוגוסט 1949. בעונתו הראשונה הוא הבקיע 21 שערים ב-29 משחקים, והיה מדורג במקום השני בטבלת מבקיעי השערים של ארסנל. המועדון סיים רק במקום החמישי, אך מנגד הצליח לזכות בגביע ה-FA לאחר ניצחון 2 - 0 על ליברפול; גורינג פתח בהרכב של ארסנל אך לא הבקיע.
גורינג המשיך לשחק בהתקפת ארסנל גם בעונה שלאחר מכן (בה הבקיע 16 שערים), אך במהלכה הודח מההרכב לטובת קליף הולטון במהלך שגרם לירידה ברמת המשחק שלו; באותה עונה (1951/1952) הוא הבקיע רק חמישה שערים ב-19 משחקים. אולם, בעונה שלאחר מכן הוא הצליח לזכות מחדש במקום קבוע בהרכב, והבקיע עשרה שערים ב-29 משחקים, שסייעו לארסנל לזכות באליפות בזכות ממוצע שערים עדיף.
עונת 1953/1954 הייתה הכי פחות טובה מבחינתו, והוא השתתף בתשעה משחקים בלבד שבהם לא הבקיע ולו שער אחד. המאמן טום ויטאקר בטח ביכולתו של גורינג, ולאחר שהעבירו לעמדת הקשר הימני הוא השתתף במשחקים רבים. בשתי העונות הבאות הוא החמיץ רק שישה משחקים, ואף זומן לנבחרת התאחדות הכדורגל שערכה מסע משחקים באיים הקאריביים בקיץ 1955.
השנים המאוחרות בקריירה של גורינג התאפיינו בפציעות; בשלוש עונותיו האחרונות בארסנל, בין 1956 ל-1959, הוא השתתף ב-25 משחקים בלבד, כאשר בעונת 1958/1959 ובהדרגה עבר לקבוצת המילואים של ארסנל. בסך הכול הוא השתתף ב-240 משחקים, והבקיע בהם 53 שערים. בקיץ 1959 הוא עבר לבוסטון יונייטד מארצות הברית בעסקה שבה אלן אשברי הושאל לארסנל, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
לאחר שפרש מכדורגל הוא חזר לצ'לטנהאם על מנת לנהל את האטליז המשפחתי. בספטמבר 1968 הוא התמנה למאמן פורסט אנד גרין רוברס, והחזיק במשרתו במשך 11 עונות עד שהתפטר באוקטובר 1979, שבמהלכן הוביל את המועדון מליגת מחוז גלוסטרשייר לליגה ההלנית.
לורסתאן
פרובינציית לורסתאן (בפרסית: استان لرستان, תעתיק מדויק: אסתאן לרסתאן) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר ח'ורמאבאד.
שטחה של פרובינציית לורסתאן 28,294 קמ"ר, כ-1.7 אחוז משטח איראן, והיא נמצאת במערב המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ-1,758,628 תושבים.
בסביבות העיר אליגודרז נמצאו עתיקות עוד מהמאה ה-1.
בשנת 2006 התרחשה רעידת אדמה חזקה שמרכזה הייתה סביב העיר בורוג'רד. בניינים רבים נהרסו, כ-66 אזרחים נהרגו.
אילאם
מחוז אילאם (בפרסית: استان ایلام) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתו העיר אילאם.
שטחה 20,133 קמ"ר, כ-1.2 אחוז משטח איראן והיא נמצאת במערב המדינה. פרובינציית אילאם גובלת בפרובינציות לורסתאן, ח'וזסתאן וכרמאנשאה, וחולקת גבול משותף עם עיראק. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ־545,093 תושבים.
היסטוריה מודרנית.
במהלך מלחמת איראן–עיראק, פרובינציית אילאם ספגה נזקים כבדים. הפצצות עיראקיות כבדות הרסו את המערכת הכלכלית באזור, ומאז פרובינציית אילאם נשארה אחת הפרובינציות הנחשלות ביותר באיראן.
אחוז האבטלה בה עמד, בשנת 2003, על 19.9% .
לאחרונה החלה ממשלת איראן להשקיע בפיתוח ובקידום של תעשיות מתקדמות בפרובינציה, כדוגמת המפעל הפטרו-כימי שנבנה בשיתוף פעולה עם ממשלת יפן.
תחום אחר בו הפרובינציה צפויה להתפתח הוא תיירות: בפרובינציית אילאם יש יותר מ-170 אתרים היסטוריים, אף כי חלקם עדיין זקוק לפיתוח ולהסדרה.
ח'וזסתאן
פרובינציית ח'וזסטאן או ח'וזיסטאן (בפרסית: اُستَانِ خُوزِستَان, תעתיק: ח'וזסתאן), או ערביסתאן בפי הערבים (בערבית: عربستان, ערבסתאן), היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר אהוואז.
שטחה 64,055 קמ"ר, כ-3.9 אחוזים משטח איראן, והיא נמצאת בדרום-מערב המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ- 4,345,607 תושבים.
בח'וזסתאן, קרוב לעיר שושתר, נמצאות חורבות העיר העתיקה "סוסה", בפרסית "שוש", היא שושן הבירה הנזכרת במגלת אסתר.
עד שנת 1925 הייתה הפרובינציה אמירות ערבית עצמאית בפועל, תחת שלטון השיח' ח'זעל בן ג'אבר מ"מוחמרה" היא העיר האיראנית ח'וראמשהר אף-על-פי שבאופן פורמלי הייתה חלק מאיראן. העלייה לשלטון בפרס של רזא שאה פהלווי שמה קץ למצב זה.
על רקע דרישות הערבים המקומיים לקבלת אוטונומיה למחוז אירעו המתקפה על שגרירות איראן בלונדון ומלחמת איראן–עיראק.
בשנים האחרונות משתנה הרכבו הדמוגרפי של המחוז עקב גירוש הערבים והבאת מתיישבים ממוצא פרסי במקומם. על אף היותו הפרובינציה העשירה ביותר בנפט באיראן, תושביה לא נהנו מכך.