כמו כן התפרסמו באותיות עוד מספר סדרות, שלא יצאו לאור כספר. כל הספרים יצאו לאור בהוצאת מודן.
דמויות.
דמויות משניות.
כמו כן, מופיעות בסדרה דמויות היסטוריות (למשל רבי עקיבא, אלישע בן אבויה, רבי שמעון בן יוחי), דמויות מהאגדה (למשל מלאך המוות) ודמויות מהמיתולוגיה היוונית (בספר "מיתישלח – משימה ביוון" בלבד).
צ'ארלס ייגר
רפי אליהו
רפי אליהו (נולד ב-8 במאי 1951) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת קשר התקפי בהפועל באר שבע ונבחרת ישראל.
קריירה.
אליהו שיחק באגף השמאלי, לעיתים כקשר שמאלי ולעיתים כקיצוני שמאלי. בין היתר, התמחה בבעיטות עונשין. אליהו זכה עם נבחרת הנוער של ישראל באליפות אסיה. שני משחקיו הבינארציים בשורות הנבחרת הבוגרת של ישראל היו מול נבחרתה האולימפית של ארצות הברית שהתארחה בישראל בינואר 1975.
עם הפועל באר שבע זכה אליהו בשתי אליפויות המדינה בכדורגל בשנים 1975 ו-1976, תחת הדרכתו של המאמן אמציה לבקוביץ'. בשנים אלו היה בין השחקנים הבולטים בקבוצה ושילב, לדברי מאמנו באותה עת, "כישרון עם עבודה קשה. יהודי לא קל, אבל לוקאל פטריוט מן המעלה הראשונה".
בסך הכל שיחק במדי הפועל באר שבע ב-419 משחקים בהם כבש 66 שערים, ובשלהי הקריירה שלו שיחק גם במכבי יבנה, מכבי קריית גת ומכבי רמת עמידר. בשנת 1986 פרש ממשחק פעיל ופנה לאימון.
ב-26 באפריל 2018 נפצע קשה בתאונת דרכים.
רפי אליהו הוא אביהם של הכדורגלנים רמי ועידו אליהו.
לוטה
לוטה (Lota) היא עיר חוף בת כ-50 אלף תושבים באזור ביוביו במרכז צ'ילה. מקור שמה במילה Louta במפונדונגון, שפתם של בני המפוצ'ה, ופירושה "יישוב קטן".
היסטוריה.
מושל צ'ילה אנחל דה פרדו ייסד ב-12 באוקטובר 1662 את העיר סנטה מריה דה גואדלופה במקום בו שוכנת כיום לוטה, אך עיר זו לא החזיקה מעמד במהלך מלחמת האראוקו.
במהלך המאה ה-19 נתגלה באזור פחם רב, וב-1840 הוקם המכרה המרכזי שזכה לכינוי "אל צ'יפילון דל דיאבלו" (El Chiflón del Diablo) - "רוח השטן". אורח חייהם הקשה של הכורים תואר בספר subterra ("מתחת לאדמה") מאת הסופר הצ'יליאני יליד העיר בלדומרו ליו.
לוטה עצמה קיבלה מעמד של יישוב ב-5 בינואר 1875, וב-30 בנובמבר 1881 קיבלה מעמד של עיר. ב-1897 הוקמה בה תחנת הכוח ההידרואלקטרית צ'יווילינגו, שהייתה הראשונה מסוגה בצ'ילה, ויש סברות שתומאס אלווה אדיסון היה מעורב בתכנונה.
במשך שנים רבות החזיקו בבעלות על המכרות מתיאס קוסיניו ותומאס גרלנד, אך הם הולאמו ב-1970, בתקופת שלטונו של סלוודור איינדה. באותה העת הועסקו בהם כ-18 אלף כורים. לאחר ההפיכה הצבאית של אוגוסטו פינושה ב-1973 נאסרו רבים ממנהיגי הכורים, ופעילות המכרות צומצמה. במהלך שנות ה-90 הועלו ספקות באשר להצדקה הכלכלית שבהפעלת המכרות, במיוחד נוכח קשיים בתחרות עם מחירי הפחם הקולומביאני. בשלב ראשון, פוטרו 4,000 כורים ב-1993, וב-1997 חדלו המכרות לפעול. כתוצאה מכך תושבים רבים נותרו מובטלים, והעיר נקלעה למשבר ממנו טרם התאוששה.
מכרה הפחם פתוח כיום למבקרים, והוא אחד ממוקדי המשיכה לתיירים בעיר, לצד חוף הים שלה ופארק לוטה, שהוקם בין 1862 ל-1873 ביוזמת רעייתו של בעל המכרות, איסידורה קוסיניו.
מרכזת טלפונים
ספר הערוך
רוברט חיים
רוברט חיים (1925 – 12 באוקטובר 2009) היה ראש המועצה המקומית הנבחר הראשון של אשדוד.
ביוגרפיה.
חיים נולד, גדל והתחנך באלכסנדריה שבמצרים. הוא בוגר אוניברסיטת קהיר, למד במשך שנתיים כלכלה. חיים היה פעיל בארגונים ציוניים בקהיר ובאלכסנדריה. עלה לישראל, לאשדוד, בינואר 1957, בעת העלייה הגדולה ממצרים, לאחר מבצע סיני, עם אשתו גיז'לה ובתו היחידה ימימה. זאת לאחר שעבר טרגדיה שבה שכל את שני בניו הקטנים בפיגוע רצח אנטישמי במצרים. הוא עלה היישר למעברת אשדוד-ים שהייתה בראשיתה זרועת פחונים עם תושבים עולים שהגיעו מכמה מדינות כמו רומניה, מרוקו ומצרים.
תחילה עבד ככולם בעבודות יזומות, והיה עולה כל בוקר על המשאית עם טוריה (מעדר) ביד כשהוא "חנוט" בחליפה וענוב בעניבה תואמת. לאחר תקופה של יותר משנה, נפתח סניף של מפעלי תובלה למשאיות "שלב" ובזכות שליטתו בשפות רבות, נתמנה רוברט חיים למנהלו.
עם הכרזת אשדוד-ים (אשדוד) כמועצה מקומית ופקיעת הסמיכות למועצה אזורית חבל יבנה, שר הפנים מינה מועצה ממונה בת תשעה חברים, כאשר למפא"י היו שלושה חברים, למפד"ל שני חברים, ולתנועת החירות, לאחדות העבודה, ל"חברת אשדוד" ולנציג משרד הפנים מנדט לכל אחד. כאשר מוסכם מראש שנציג משרד הפנים, שהוא למעשה ממונה גם על מחוז הדרום מר דב גור, יכהן כראש המועצה הזמני עד לבחירת ראש מועצה מבין מועמדי הסיעות. גור התפטר כעבור חצי שנה והוחלף בסגנו אפרים לנגסנר.
נציגי כל הסיעות בחרו ברוברט חיים לראש מועצה, בעיקר בגלל הופעתו המרשימה, השכלתו הרחבה ויחסיו הטובים עם מרבית התושבים ובזכות שליטתו בשפות הרבות. ב-1 במאי 1960 נבחר לראשות המועצה המקומית של אשדוד, תפקיד בו כיהן עד חודש נובמבר 1963.
חיים היה זה ששינה את השם "אשדוד-ים" ל-"אשדוד". והיה זה שבחר את הסמל העוגן והאריה של העיר, הניח את אבן הפינה וליווה את הקמתו של הנמל, חלק מהמפעלים הגדולים ובניית התשתיות בפעילות הראשונית להקמתה של העיר בעתיד.
בתום כהונתו כראש מועצה, התקיימו בחירות ראשונות לרשות המקומית. אליהן ניגש רוברט חיים בראש רשימה מקומית בשם ע"ע, דהיינו "עירייה עצמאית", איתה קיבל שני מנדטים. כאשר נציג מפא"י אבנר גרעין שכיהן כמנהל מחלקת הסעד במועצה המקומית, קיבל חמישה מנדטים.
טראנס הווארד
דינמו טביליסי (כדורגל)
מילון עברי
מילון עברי או מילון עברי-עברי או מילון עברי-בעברית הוא מילון המכיל מילים בעברית ופירושיהן.
היסטוריה.
בתולדות המילונאות העברית שתי תקופות:
ימי הביניים.
המילונאי העברי הראשון המתועד הוא רבי סעדיה גאון, ראש ישיבת סורא. בהיותו בן 20 בלבד, חיבר את ספרו "האֶגרון". הספר נועד לשמש ככלי-עזר לפייטנים, וסודר הן בסדר אלפביתי והן לפי סיומת המילים (כדי להקל על החריזה). גם רב האי גאון חיבר כמעין מילון - "כְּתַאבּ אלְחַאוִי" ("ספר המאסף") - על כל הצירופים האפשריים מאותיותיו של כל שורש וביאורם. שני הספרים לא שרדו בשלימותם, למעט שרידים מהם.
המילון העברי הראשון שנמצא בידינו הוא "מחברת מנחם" של מנחם בן סרוק. בן סרוק, שחי והתגורר בספרד כתב את ספרו במטרה דומה למטרתו של רס"ג - עזרה למשוררים. ספרו הפך לנפוץ, ופירושיו מובאים ברש"י על המקרא.
מילון נוסף מאותו אזור הוא ה"כתאב אלאצול" ("ספר השורשים") של רבי יונה אבן ג'נאח מקורדובה מהמאה ה-11. אף על פי שספר זה אינו מילון במובן המצומצם של המילה, והספר מכיל גם פרשנות אטימולוגית למילים ולשורשים, הוא ללא ספק מילון במהותו. אבן ג'נאח התמקד בעברית מקראית, אם כי גם מילים מן המשנה והתלמוד מופיעות בספר. באותה תקופה יצר רבי נתן מרומי את "הערוך" - מילון ללשון חז"ל המסודר בצורה אלפביתי.
למעשה, מאותה תקופה ועד לעת החדשה, למעט יוצאים מן הכלל, לא נוצרו מילונים עבריים, בוודאי שלא לשם מילונאות לשמה.
בין היוצאים מן הכלל ניתן למנות את רבי יקותיאל הכהן שספרו "עין הקורא", שנועד להורות את אופן קריאת המילים בצורה הנכונה בקריאת התורה, מהווה מילון מקראי. זמנו של הכהן איננו ברור, אך ככל הנראה חי במרכז אירופה במאה ה-12.
יוצא מן הכלל נוסף, ומי שללא ספק נחשב לראשון המילונאים העבריים, היה המדקדק והמדפיס האיטלקי אליהו בחור בן המאה ה-15. בחור הוציא לאור מספר מילונים, ביניהם לראשונה מילון עברי-לטיני-אידי ("שמות דברים"), וכן מילון ללשון חז"ל ולעברית של ימי הביניים ("התשבי"). מילוניו של התשבי היו פורצי דרך בכמה תחומים: בנוסף לכך שהוא הוציא לאור את מילוניו בדפוס, שלא כמו אחרים שקדמו לו, הוא גם נקט בעמדה "מדעית" יחסית, בשונה ממילונאים קודמים שעמדתם הייתה הלכתית-פרשנית.
רק במאה ה-17 הוציא הרב שלמה די אוליוירה שני מילונים - "זית רענן" - מילון לקסיקוני למילים המורגלות במשנה, בתלמוד ובפילוסופיה, באמסטרדם בשנת 1683, ו"עץ חיים" - שורשי לשון הקודש בסדר אלפביתי.
בעת החדשה.
עם תחילת תנועת ההשכלה היהודית ובעקבותיה תחיית הלשון העברית, נוצר צורך במילון עברי מקיף ומדעי. אף על פי שתנועת ההשכלה היהודית הביאה ליצירתם של מילונים אחדים: אוצר השורשים (וינה תקס"ז-תקס"ח, 1807–1808): מילון לעברית מקראית, כולל תרגום לגרמנית, מאת יהודה ליב בן-זאב. וכן שמואל יוסף פין חיבר מילון עברי בשם "האוצר" (בחייו יצאו לאור האותיות א-ז והושלם לאחר פטירתו), שהיה המילון ההיסטורי הראשון ללשון העברית וקיבץ את כל הידע שעד זמנו, ועוד, הרי שלא היה די בכך. בנוסף, חזונו של אליעזר בן-יהודה להפיכת השפה העברית מלשון מתה לשפה דבורה הצריך סיכום של השפה העברית על כל שכבותיה ובנוסף לחידושם של מילים רבות. בן יהודה החל במפעל זה והוציא לאור את "מילון הלשון העברית הישנה והחדשה" או בשמו המוכר "מילון בן יהודה" החל משנת 1908 (הכרך האחרון של המילון יצא לאור שנים אחרי מותו, בשנת 1958). שנים ספורות לאחר מכן הוציא לאור יהודה גור את מילונו "מילון שמושי לשפה העברית", שזכה לפופולריות רבה.
אחריהם יצאו לאור מילונים רבים, בין הבולטים שבהם הוא מילונו של אברהם אבן-שושן "המילון החדש" (נקרא גם: מילון אבן-שושן).
מילונאים עבריים בעת החדשה.
תנועת ההשכלה היהודית הביאה ליצירתם של מילונים אחדים: