ממלכת ישראל כללה את עשרת השבטים ומלכה הראשון היה ירבעם. ממלכת יהודה כללה את השבטים יהודה ובנימין ומלכה היה רחבעם בן שלמה. ממלכת ישראל כללה כמה שושלות, בעוד שושלת בית דוד לא פסקה עד לאובדן העצמאות והיציאה לגלות בבל.
רקע.
בתנ"ך מוזכר במספר מקומות רצונם של בני ישראל להמליך עליהם מלך.
רצון זה התממש לראשונה בקרב אנשי שכם שהמליכו עליהם את אבימלך בן גדעון, אולם מלוכתו של זה הייתה מוגבלת בזמן ובמרחב.
מלך לכלל ישראל נמשח לראשונה רק בימי שמואל הנביא. כאשר שמואל מינה את בניו לשופטים, הם לקחו שוחד והטו משפט ולכן נמצא צידוק לדרוש שינוי שיטת ממשל. שמואל ניסה להניא את העם משינוי זה בטענה שמדובר בכפירה במלכות האל, אולם העם התעקש ושמואל המליך את שאול.
כרונולוגיה של מלכי יהודה וישראל.
כל התאריכים הם תאריכי מלוכה מלפני הספירה. התאריכים מבוססים על הקביעה שבית המקדש הראשון נחרב בשנת 586 לפני הספירה, וספירה אחורה בהתאם לכתוב בתנ"ך. התאריכים הם הערכות בלבד שכן יש שיטות שונות (לרוב עם הפרשים של שנים אחדות בלבד) לגבי הבנת התאריכים בתנ"ך, במיוחד לגבי מקרים של מלוכה משותפת. כאשר המלך ביהודה אינו בנו של הקודם, או המלך בישראל הוא כן בנו של קודמו, הדבר יצוין בהערות.
כרונולוגיה של מלכי יהודה וישראל לפי המסורת היהודית.
לפי המסורת היהודית התחילה תקופת המלכים בשנת ב'תתפ"א (879 לפנה"ס), ונמשכה 457 שנה עד חורבן בית המקדש הראשון בשנת ג'של"ח (422 לפנה"ס).
מפרשי התנ"ך וכותבי הדורות מציינים, שישנם מלכים שמספרי שנות מלכותם (המוזכרים בתנ"ך) הם שנים "מקוטעות", כלומר, שישנם שנים שנמנו גם למלך הקודם וגם למלך הבא, כיוון שכל אחד מלך בחלק מאותה שנה. עקב כך, המפרשים נחלקו (בשינויים קלים) לגבי תאריכי שנות מלכותם. להלן מובאים תאריכי שנות מלכותם לפי הרב יחיאל הלפרין בספרו סדר הדורות.
ביקורת תמונת הכרונולוגיה של יהודה וישראל על פי חקר המקרא.
קיים ויכוח בחקר המקרא לגבי האמת ההיסטורית בתיאורי הכרונולוגיה של מלכי יהודה וישראל כפי שהיא מופיעה במקרא. מצדדי "הכרונולוגיה הנמוכה", שהציע ישראל פינקלשטיין, מצביעים על היעדר ממצאים ארכאולוגיים המאששים את קיומה של ממלכה מאוחדת בימי שאול, דוד ושלמה. לפי שיטה זו, לא התקיימה בימי בית ראשון ממלכה מאוחדת ושאול מלך על ברית שבטים צפונית, שקדמה לממלכת ישראל, ואילו דוד ושלמה שלטו בממלכה קטנה סביב ירושלים.
יגאל בן-נון בספרו קיצור תולדות יהוה מעלה שאלות על רציפות שושלת בית דוד. הוא מצביע על כך ש:
מלכי אשור
רשימת מלכי אשור מקורה מרשימות שונות שהתגלו בחפירות הארכאולוגיות השונות. מתחילת האלף השני לפנה"ס, רשמו פקידים אשוריים שנקראו לימו את המאורעות והעסקים המסחריים שאירעו באשור.
מקורות המידע לרשימת המלכים.
בעונת החפירות הארכאולוגיות של שנת 1932/3 שהתקיימה בדור שרוכין נמצאה רשימת מלכים אשוריים שנקראת "רשימת המלכים מחורסבאד" וכללה 107 מלכים (Khorsabad King List). רשימה זו הסתיימה במלך אשור-ניררי החמישי. רשימה כמעט זהה התגלתה בשנת 1953 בעיראק על ידי סטודנט שהביאה לארצות הברית. רשימה זו כללה שני מלכים נוספים והגיעה עד סוף מלכותו של שלמנאסר החמישי שנת 722 לפנה"ס. רשימה זאת נקראת "רשימת SDAS" (SDAS List). ב-1927 התפרסמה רשימה של מלכים על ידי החוקר הסורי אסעד נסואי ( Essad Nassouhi) רשימה זאת התבססה על לוחות בכתב יתדות שהיו במצב מאוד גרוע. רשימה זאת נקראת "Nassouhi Assyrian King List"
המלכים הקדומים ברשימה מופיעים רק בציון שמם, החל מארישום הראשון שהיה המלך ה-33 ברשימה, צוינו שנות המלוכה ליד שמם של המלכים, בחלק מהמקרים צוינו שמות היורשים.
הממצאים כוללים רשימה שלמה המתייחסת למלכים מסוף המאה ה-10 לפנה"ס ועד אמצע המאה ה-6 לפנה"ס. מתקופות קדומות יותר נמצאו רשימות מקוטעות יותר. התיארוך המדויק של הרשימות מתקופת האימפריה האשורית החדשה נעשה בעזרת ציון ליקוי החמה ברשימות שהתרחש בשנת 763 לפנה"ס בתקופת מלכותו של אשור-דן השלישי. רשימות אלה הושוו לרשימות אחרות מהעולם העתיק כמו רשימת פרעוני מצרים ורשימת מלכי בבל. הממצאים כוללים שבע רשימות של מלכים מהתקופה הנאו-בבלית משנת 747 ועד 539 לפנה"ס.
רשימת מלכים נוספת שעזרה לתיארוך הוא ה"קאנון של תלמי" (Ptolemy's Canon) רשימה כרונולוגית שחוברה על ידי האסטרונום תלמי שחי באלכסנדריה במאה השנייה לספירה, וכללה מלכים אשוריים ובבלים משנת 747 לפנה"ס, וכללה גם מלכים פרסיים, מקדונים, תלמיים ומלכים רומאיים עד שנת 160 לספירה. רשימות אלה תרמו לקביעת הכרונולוגיה של המזרח הקרוב העתיק.
ראשיתה של אשור - מלכים קדומים.
על פי רשימת מלכי אשור. הרשימה כוללת 29 מלכים המחולקים לשלוש קבוצות. 17 מלכים שעל פי תיאורם "גרו באוהלים". המלך הראשון "תודיה" (Tudiya) מלך בסוף המאה ה-25 לפנה"ס תחילת המאה ה-24 לפנה"ס. המלך האחרון מבין המלכים ש"גרו באוהלים", "אפיאשל" (Apiashal) נכלל גם ברשימה של 10 מלכים ששם האב שלהם ידוע. בנוסף כללה הרשימה עוד 3 מלכים בעלי שמות חורים שמלכו במאה ה-21, תקופת מלכותם אינה ידועה. אחריהם עלה לשלטון פוזור-אשור הראשון שאתו החלה התקופה הנקראת בהיסטוריה של אשור "אשור הקדומה".
יש חוקרים שהעלו את ההשערה שהמלכים ש"גרו באוהלים" ו"המלכים ששם אביהם ידוע", לא מלכו מעולם על אשור, והם הוספו לרשימת המלכים על ידי שמשי-אדד הראשון מלך ממוצא אמורי שהשתלט על אשור, ורצה לקבל הכרה במלכותו. חיזוק להשערה זאת נמצא בכך ששמות מלכים אלה תואמים למדי לשמות המלכים המופיעים בגנאלוגיה של חמורבי מלך ממוצא אמורי שמלך בתקופה הבבלית הקדומה בבבל, זו הייתה כנראה מסורת אמורית קדומה ששני המלכים ייחסו לעצמם.
המלכים שגרו באוהלים.
מלכי אשור ייחסו את מקורות השושלת שלהם לתקופה קדומה בה אבותיהם חיו חיי נוודות.
המלכים ששם האב שלהם ידוע.
ברשימה המקורית הופיעו המלכים בסדר הפוך, מן המאוחר אל המוקדם.
אשור הקדומה.
הערה - במקורות העתיקים, לא תמיד מופיע המידע של תקופת שלטון של כל מלך, ולכן יש פעמים פער בתקופת השלטון של מלכים ברשימות שונות של חוקרים שונים. יש להתייחס למידע של טווח השנים של תקופת המלוכה, כהערכה שנותנת מושג למועד המלוכה ואורכה.
תקופת תוהו ובוהו.
במחצית השנייה של המאה ה-18 לפנה"ס שהייתה תקופת התוהו של שלטון בבל והאמורים באשור וגם לאחריו, שלטו באשור 7 מלכים בלתי חוקיים. כולם נקראו ברשימות "בנו של אף אחד"
אשור התיכונה.
אשור התיכונה עם תיארוך מוסכם.
החל ממועד מלוכתו של המלך אשור-דן הראשון, התיארוך של המלכים הוא עקבי ואינו תלוי בשיטת החישוב של כרונולוגיה תיכונה/נמוכה.
האימפריה האשורית החדשה.
רשימה של מלכי אשור לדורותיהם באימפריה האשורית החדשה, בתקופה זאת התקיימו שתיים או שלוש שושלות מלוכה:
מלכי בריטניה
מלכי בריטניה מלכו בממלכת בריטניה הגדולה, שאוחדה מממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד ב-2 במאי 1707, ולאחר מכן ועד היום מלכו בממלכה המאוחדת, שהיוותה את האיחוד בין בריטניה הגדולה לממלכת אירלנד בשנת 1801.
ממלכות חבר העמים הבריטי.
בנוסף לבריטניה המונרך הבריטי הוא מלכם של חמש עשרה ממלכות חבר העמים הבריטי שנמצאות באוניה פרסונלית עם בריטניה.
בית סטיוארט.
בשנת 1707 נכנסו לתוקף חוקי האיחוד שהפכו את ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד לישות אחת בשם ממלכת בריטניה הגדולה. בראשות הממלכה עמדה המלכה אן מבית סטיוארט, אך עם מותה, ובשל העובדה שלא היו למלכה יורשים ישירים, הסתיים שלטון בית סטיוארט על האי הבריטי.
בית הנובר.
בית הנובר עלה לשלטון בבריטניה הגדולה לאחר מותה של המלכה אן. לאן לא היו יורשים ישירים, ויורשיה הלא ישירים היו קתולים. בשל כך חוקק בפרלמנט חוק ההסדר, שייעד את הכתר לסופיה מהנובר, נכדתו של ג'יימס הראשון, ולצאצאיה. סופיה מתה לפני המלכה אן, ועל כן עם מותה של אן עלה לשלטון גאורג לודוויג דוכס הנובר. בשל מוצאם הגרמני של מלכיו המוקדמים של בית הנובר, הם לא דיברו אנגלית. לכן בתקופת בית הנובר נוסדה משרת ראש הממשלה הבריטי, שניהל את ענייני היום-יום של הממלכה בשם המלך. המלכה האחרונה מבית הנובר הייתה ויקטוריה, שבשל היותה אישה לא יכלה להוריש את שם משפחתה לבניה, והם ירשו את שם משפחתו של אביהם אלברט סקסה קובורג גותה.
בשנת 1801 אוחדה ממלכת אירלנד עם ממלכת בריטניה הגדולה ליצירת הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד.
בית סקסה-קובורג-גותה (1901-1917) ובית וינדזור (1917-היום).
בשנת 1901 מתה המלכה ויקטוריה לאחר 63 שנות שלטון. היא הייתה נשואה לאלברט נסיך סקסה-קובורג-גותה, והוא הוריש את שמו לבניו שעלו לשלטון תחת בית זה. בשנת 1917, עקב התגברות הרגשות האנטי-גרמניים בבריטניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה, החליף המלך ג'ורג' החמישי את שמו של בית המלוכה לבית וינדזור, על שם הטירה המפורסמת ששוכנת מחוץ ללונדון.
מלכי צרפת
צרפת התקיימה כמונרכיה למעלה מאלף שנים, למן הקמתה בשנת 843 כממלכת פרנקיה המערבית בחוזה ורדן, ועד להדחת המונרך הצרפתי האחרון, נפוליאון השלישי בשנת 1870.
עד 1790 הייתה צרפת מונרכיה אבסולוטית פיאודלית. בעקבות המהפכה הצרפתית נהפכה צרפת למונרכיה חוקתית, אך זו לא החזיקה זמן רב. ב-1792 ביטלה הוועידה הלאומית את מוסד המלוכה והכריזה על הקמת הרפובליקה הצרפתית הראשונה, שהתקיימה עד לשנת 1804 עת הכתיר עצמו הקונסול הראשון נפוליאון בונפרטה לקיסר.