הפופולריות הבינלאומית שלהם גברה לאחר יציאת האלבום Pink בשנת 2005, שזכה לתגובות טובות ממבקרים וחובבי מוזיקה כשיצא בארצות הברית. המגזינים Blender ו-SPIN הגדירו אותו שניהם כאחד האלבומים הטובים של שנת 2006. האלבום גם הגיע לפסגת מדור המטאל של סקר הקוראים לשנת 2006 של המגזין הקנדי Exclaim!, ונכלל בעשירייה העליונה של רשימת 50 האלבומים הטובים מ-2006 של פיצ'פורק. ב-2009, הם הופיעו בפסקול המטאל האוונגרדי של הסרט The Limits of Control, של הבמאי ג'ים ג'ארמוש. ג'ארמוש אמר על בוריס ש"מה שבאמת ראוי לציון הוא שכאשר הם מנגנים בהופעה חיה הם במצב, באופן מסוים, של נגני ג'אז; לא במבנה או בסגנון המוזיקלי, אלא בדרך שבה הם מקשיבים למה שהאחרים עושים ובונים על זה. בכל פעם הם מנגנים משהו שהוא בפירוש שונה, בכל פעם."
חברי הלהקה מקדישים זמן רב להופעות. אטסו אמר בריאיון:
הלהקה קיבלה חשיפה בינלאומית נוספת כשחיממה את להקת Nine Inch Nails בשנת 2008 כחלק מסיבוב ההופעות Lights in the Sky. מ-2011 עד 2017, הם הוציאו מספר אלבומים בחברת Sargent House, והמשיכו להוציא גרסאות מחודשות (Reissues) של אלבומים קודמים בפורמטים חדשים. בשנת 2017, במלוא 25 שנים לבוריס, חברי הלהקה שקלו לפרוש אחרי הקלטת אלבום אחרון. למרות זאת, תהליך הכתיבה וההקלטה המוצלח של האלבום עודד את הלהקה להמשיך. האלבום, Love &amp; Evol, יצא באוקטובר 2019 תחת כותר Third Man Records של ג'ק וייט. במהלך בידוד כחלק מהתפרצות מגפת הקורונה, חברי הלהקה כתבו והקליטו את האלבום NO, שיצא בהוצאה עצמית ביולי 2020. בנובמבר 2021, בוריס הודיעה שתוציא אלבום חדש, W, שיצא ב-21 בינואר 2022.
הלהקה הופיעה בישראל במועדון הבארבי ב-22 בדצמבר 2019.
סגנון וציוד מוזיקלי.
לאורך הקריירה שלה, בוריס עשתה מאמצים מכוונים להימנע מקשר חזק עם כל סגנון מוזיקלי מסוים. במיוחד, הם לא רואים עצמם כלהקת הבי מטאל למרות שהם מסווגים לעיתים קרובות כלהקה כזו. בראיון, המתופף Atsuo הצהיר: "להיות עם איזשהו מסר או נושא קבוע מראש זה משעמם אותי מאוד. זה הופך לעול. פשוט תגיד מה שאתה רוצה להגיד."
מבקרים השתמשו במגוון רחב של ז'אנרים כדי לתאר את המוזיקה של בוריס, ביניהם מוזיקה נסיונית, רוק ניסיוני, מוזיקת נויז, נויז רוק, מטאל אקספרימנטלי או אוונגרדי, מטאל ניסיוני דום מטאל, פוסט-מטאל, דרון מטאל, סלדג' מטאל, מוזיקה פסיכדלית, רוק פסיכדלי, מטאל פסיכדלי, וסטונר רוק. בזמן שהם הופיעו לראשונה כלהקת סלדג' מטאל עם השפעות חזקות של הארדקור פאנק, החומרים הבאים שהוציאו כללו אלמנטים ממגוון רחב של ז'אנרים, כולל מוזיקת דרון , אינדסטריאל מהאסכולה הישנה, אמביינט, אסיד רוק, גראז' רוק, שוגייז, דרים-פופ, ג'יי-פופ, וקראסט פאנק.
למשל, אלבום הבכורה של הלהקה, Absolutego, כלל "רצועה באורך 65 דקות של דרון רוק/מטאל נוזל ואיטי בהשראת המלווינס". והאלבום הבא אחריו, Amplifier Worship, כלל השפעות ממוזיקה פסיכדלית ולהקות ג'אם בנד . אלבומם השלישי Flood כלל השפעות ממוזיקת דרון. האלבומים Akuma no Uta ו-Pink כללו התנסות סגנונית שונה, בין שוגייז, סטונר רוק ופוסט-רוק. Vein משנת 2007 יצא בגרסאות "הארדקור" ו"נויז", ו-New Album מ-2011 כלל התנסות עם אלקטרוניקה ודרים-פופ. האלבום Noise מ-2014 כלל מאפיינים של מוזיקת גראנג'.
בוריס משתמשת במגוון אביזרים ואפקטים בזמן הופעות חיות. וואטה משתמשת במכשיר EBow כדי לדמות צלילים דמויי כלי קשת או כדי לתמרן פידבק. האביזר הזה מוחזק ביד, כמו מפרט, ומזיז את מיתרי הגיטרה באמצעות שדה מגנטי. וואטה מנגנת לעיתים גם על אקורדיון וקלידים בזמן הופעות. טאקשי מנגן בדרך כלל על גיטרה בעלת צוואר כפול, שמאפשרת לו לנגן גם את קטעי גיטרת הקצב במהלך הקטעים הארוכים יותר של הלהקה, וגם את קטעי הבס בקטעים המסורתיים יותר, בלי להצטרך להחליף כלים באמצע.
באולפן, חברי הלהקה מקליטים באמצעות קלטות טייפ . הם משתמשים בכמות מעטה של אובר-דאבינג, ומקליטים בעיקר מנגינה חיה.
טורניר אקרופוליס
טורניר הכדורסל הבינלאומי של אקרופוליס (ביוונית: Τουρνουά Ακρόπολις) הוא תחרות כדורסל בינלאומית בין נבחרות לאומיות, המתקיים כמעט בכל שנה מאז 1986 באתונה, בירת יוון, במהלך הקיץ. הטורניר מתרחש לפני הטורנירים הרשמיים הגדולים של פיב"א כמו היורובאסקט, גביע העולם והמשחקים האולימפיים. הטורניר נקרא על שם האקרופוליס האתונאי. התחרות מתנהלת תחת חוקי פיב"א.
הטורניר מאורגן על ידי פדרציית הכדורסל היוונית.
היסטוריה.
הקבוצה המארחת של הטורניר, נבחרת יוון בכדורסל, זכתה בטורניר 17 פעמים עד כה, האחרונה ב-2015 . בשנת 1991, פדרציית הכדורסל היוונית ופיב"א אירופה התאחדו כדי לקיים את המהדורה המיוחדת של טורניר יובל המאה של פיב"א לשנת 1991, לציון יום השנה ה-100 לכדורסל. טורניר יובל המאה לא נספר עם טורנירי האקרופוליס האחרים, מכיוון שהוא לא אורגן רק על ידי התאחדות הכדורסל ההלנית.
עד כה, היו 29 טורנירי אקרופוליס רשמיים שאורגנו על ידי התאחדות הכדורסל ההלנית, בתוספת המהדורה המיוחדת הבלתי רשמית של 1991. נבחרת יוון לא אירחה את טורניר האקרופוליס 2012, מכיוון שהיא השתתפה בטורניר המוקדמות האולימפי העולמי של פיב"א 2012, ולא הצליחה להעפיל לאולימפיאדה באותה שנה. גם לא היה טורניר אקרופוליס בשנים 2014, 2016, 2018 ו-2020.
טורניר יובל המאה של פיב"א.
טורניר יובל המאה של פיב"א לשנת 1991 היה טורניר המהדורה המיוחדת שאורגן במשותף על ידי פיב"א אירופה ופדרציית הכדורסל היוונית לציון 100 שנה לכדורסל. הוא לא נספר רשמית עם 27 הטורנירים הבינלאומיים האחרים של אקרופוליס מכיוון שהוא לא אורגן רק על ידי התאחדות הכדורסל ההלנית. בטורניר התמודדו צרפת, יוון, איטליה (שזכתה), יוגוסלביה, ספרד וברית המועצות.
צבא היבשה האוקראיני
כוחות היבשה של אוקראינה (באוקראינית: Сухопутні Війська ЗСУ "Sukhoputni Viys’ka"), הידועים גם בשם הצבא האוקראיני, מהווים את זרוע היבשה של הכוחות המזוינים של אוקראינה. הם נוצרו מתוך יחידות של כוחות הקרקע הסובייטיים, כולל שלושה מחוזות צבאיים (המחוזות הצבאיים של קייב, הקרפטים ואודסה), שהיו על אדמת אוקראינה כאשר ברית המועצות התמוטטה.
מאז עצמאותה של אוקראינה מברית המועצות ב-1991 שמרה אוקראינה על הציוד הצבאי שלה מתקופת ברית המועצות. כמו כן, הכוחות המזוינים הצטמצמו באופן שיטתי מאז 1991. מאז תחילת המלחמה בדונבאס באפריל 2014 במזרח אוקראינה, היא החלה לשדרג את הכוחות המזוינים שלה. בזרוע היבשה היו 169,000 חיילים נכון לשנת 2016. בשנת 2016, 75% מאנשי הצבא שירתו תחת חוזה העסקה. כוחות הקרקע של אוקראינה הצטיידו גם בטנקים מודרניים יותר, נגמ"שים וסוגים רבים אחרים של ציוד לחימה.
היסטוריה.
קריסת ברית המועצות.
עם הקמתם ב-1991, כללו הכוחות המזוינים של אוקראינה כ-780,000 איש, 7,000 כלי רכב משוריינים, 6,500 טנקים ו-2,500 טילים גרעיניים טקטיים. עם זאת, הבעיה איתה התמודדה אוקראינה הייתה שאמנם היו לה כוחות מזוינים עצומים, אבל היא חסרה מבנה פיקוד מתאים. לפיכך, ב-24 באוגוסט 1991, אישרה המועצה העליונה של אוקראינה את ההחלטה להשתלט על כל היחידות הצבאיות של הכוחות המזוינים הסובייטיים לשעבר, הנמצאות בשטח אוקראינה ובמקביל להקמת משרד ההגנה של אוקראינה.
הקמת כוחות היבשה.
לאחר הכרזת העצמאות של אוקראינה ב-1991, ירשה אוקראינה את ארמיית המשמר ה-1, הארמייה ה-13, הארמייה ה-38, שתי ארמיות טנקים (ארמיית הטנקים ה-6 וארמיית הטנקים ה-8), וקורפוס הארמייה ה-32 (32-й Кенигсорскай Кенигсор) בסימפרופול. בנוסף, דיוויזיית הרובאים הממונעים של המשמר ה-28 (MRD) וה-MRD ה-180 נותרו באוקראינה, לאחר שהיו בעבר תחת ארמיית המשמר ה-14 שהמפקדה שלה הייתה בטירספול, מולדובה. בתחילת שנת 1992 הוגדר התפקיד של מפקד כוחות היבשה. עד סוף 1992 התפרק המחוז הצבאי של קייב, ואוקראינה השתמשה במבנים שלו כבסיס למשרד ההגנה והמטה הכללי. בעוד שהתפקיד מפקד כוחות היבשה נוצר בתחילת 1992, חלפו יותר משנתיים לפני המינוי הראשון של קולונל גנרל וסילי סובקוב, אשר מונה ב-7 באפריל 1994. המסגרת המשפטית של כוחות היבשה הוגדרה בסעיף 4 לחוק 'על הכוחות המזוינים של אוקראינה'. באותה תקופה לא היה לכוחות היבשה גוף פיקוד נפרד, והם היו כפופים ישירות למטה הכללי האוקראיני.
הקמת כוחות היבשה כשירות מזוין נפרד נחקקה באמצעות צו נשיאותי 368/96 מיום 23 במאי 1996, 'על כוחות הקרקע של אוקראינה'. באותה שנה הוקם גם פיקוד זרוע היבשה.
רפורמה.
על פי תוכנית שפורסמה בשנת 2000, כוחות היבשה היו אמורים לצמצם את מספר החיילים מ-300,000 דאז ל-240,000 עד 2015, ולבצע שינוי מכוח מבוסס גיוס חלקי לצבא מקצועי מלא. הכוחות המזוינים קיבלו קצת יותר ממחצית מ-68 מיליון ה-HR שהובטחו להם לרפורמה ב-2001, והצליחו לפרק תשעה גדודים ולסגור 21 בסיסים צבאיים מקומיים.
משנת 1991 רכשו כוחות היבשה האוקראינים את הציוד הצבאי שלהם רק מרוסיה וממדינות חבר המדינות האחרות, וכן ייצרו באופן מקומי חלק מהציוד שלהם. עד 2014 ותחילת המלחמה בדונבאס, התעשייה הביטחונית באוקראינה ייצרה ציוד בעיקר לייצוא.
מבנה.
מפקדת כוחות היבשה של הכוחות המזוינים ממוקמת בקייב. יחידות הכפופות ישירות למפקדה כוללת בין היתר את:
צבא כוחות היבשה מחולק לארבעה פיקודים מבצעיים:
המתקפה על קייב (2022)