למגילת שיר השירים מקום חשוב בסיפור, והיא מופיעה בו פעמים אחדות. בתחילת הסיפור, עם גירושו של רבי אוריאל מן העיר, בעת שהלך עם חסידיו, קרא רבי אוריאל בקול פסוק משיר השירים, וחסידיו ענו לו בהמשך הפסוק או בפסוק אחר, למשל: "רבי אוריאל מהלך וקורא סמכוני באשישות, רפדוני בתפוחים כי חולת אהבה אני. וקהל חסידיו מהלכים וקוראים קול דודי הנה זה בא, מדלג על ההרים מקפץ על הגבעות". פסוקים משיר השירים משובצים בדיבורם של אחדים מגיבורי הסיפור (כאמור בסעיף הקודם). במהלך לימודיו של גרשום עם "החוזר", בערב שבת, "הוציא החוזר ספר שיר השירים והתחיל מפרש לפניו פסוקיו ותיבותיו ואותיותיו וטעמיו וכל הסודות הקדושים והנוראים היוצאים ממנו". בסופו של הסיפור "נתכנס רוב הציבור לתפילה ויושבים ואומרים שיר השירים", ויצאה נשמתו של גרשום בעת שקרא בשיר השירים "בהתלהבות איומה ובגבורה נוראה".
מקורות עלילתיים.
השראה לסיפור שימש עניינו של רבי יעקב יוסף מפולנאה, המסופר בספר "שבחי הבעש"ט". לפני התקרבותו לבעש"ט שימש רבי יעקב יוסף מפולנאה רב ואב בית דין בשרהורוד שבפודוליה (אזור בדרום פולין של אז). בהשפעתו של רבי יהודה ליב ברבי יחיאל מיכל (המוכיח מפולנאה), תלמידו של הבעש"ט, הפך לחסיד, וכתוצאה מכך בני עירו, ובראשם גובה המיסים, גרשוהו ממשרתו. לפי האגדה הוא קילל בשל כך את העיר ואת משפחת גובה המיסים, ומיד התרחשה בעיר שרפה, שכמעט כילתה בה הכול, ובני משפחתו של גובה המיסים חלו מאוד ונטו למות. תושבי העיר ביקשו מהבעל שם טוב שיבטל את הגזרה, והוא ענה שאין בכוחו לבטל את דברי ר' יעקב יוסף, אלא רק לרכך אותם קמעא, ולכן קבע שבכל דור יהיו נולדים בעיר נכים במשפחת גובה המיסים, וכך היה.
חוקר החסידות גדליה נגאל מציג מקורות חסידיים נוספים שהשפיעו בדרכים שונות על תוכנו של "הנדח", ובהם:
משפט הסיום.
במשפט הסיום, "ככה מת גרשום נכד רבי אביגדור, כי שרה רבי אביגדור עם רבי אוריאל ועם חסידים רב", מציג המספר את ניצחון החסידים על המתנגדים, אך זהו ניצחון פירוס - אמנם התקיימה הקללה שקילל רבי אוריאל את רבי אביגדור, "כי ידח ממנו נדח", אך הקורבן, גרשום הפך טרם מותו לחסיד, כך שפגיעת הקללה בחסידים גדולה מפגיעתה במתנגדים. אסתר פוקס מציינת בעניין זה: "מגמתו של המספר החסידי לתאר את ניצחונה של החסידות על מתנגדיה מונעת ממנו את הערכת ההשלכות המפוקפקות של ניצחון זה".
תולדות הסיפור.
בשנת 1909 פרסם עגנון, שהתגורר ביפו, בעיתון "השלח", שיצא לאור באודסה, את הסיפור "עלית נשמה"‏‏. כעבור עשר שנים הפך סיפור זה לפרק השביעי והאחרון של "הנדח".
בסוף שנת 1912 עבר עגנון להתגורר בגרמניה. הסיפור "הנדח" פורסם לראשונה בשנת 1919 ברבעון "התקופה" של הוצאת שטיבל בוורשה, בעריכתו של דוד פרישמן. על כתיבתו סיפר עגנון לפישל לחובר: "תשע שנים עבדתי עליו. מ-18 גליונות דפוס עשיתי שני גליונות. אני חושב שאין אף מילה אחת שאין בה חיים. התוכל לערוב לי שפרישמן לא ישנה בו אף לא כקוצו של יוד, ואם כן אהיה מוכן לשלוח אותו ל'התקופה'".‏‏ הסיפור תורגם לגרמנית בידי מקס שטראוס, ופורסם בשנת 1921, בחמישה המשכים, בירחון "דר יודה" (Der Jude) שיסד מרטין בובר בשנת 1916. בשנת 1923 הודפס הסיפור כספר בהוצאת הספרים "יודישער פרלאג" (Jüdischer Verlag).
במסגרת כל כתבי עגנון, בגרסתם הראשונה, שיצאה לאור בשנת 1931, "הנדח" הוא הסיפור הפותח את הקובץ "מאז ומעתה", ובגרסתם השנייה, שיצאה לאור בשנת 1953, "הנדח" הוא הסיפור הפותח את הקובץ "אלו ואלו". חוקר הספרות דן לאור רואה במיקום זה שבחר עגנון "אות וסימן למשקל ולערך שייחס ליצירה זו בסדר סיפוריו".‏‏
לקראת הוצאתה לאור של כל אחת ממהדורות הסיפור ערך בו עגנון שינויים רבים. בגלויה ששלח עגנון לשלמה זלמן שוקן ב-1916 כתב על "הנדח": "ספור זה העתקתי מי יודע כמה פעמים, מסופקני אם יש בו אותיות כמספר הפעמים שהעתקתיו".‏‏ בשנת 1926 כתב: "שלשה חודשים רצופים התעסקתי בהנדח. כמדומני שעתה יצא משוכלל". על מגמתם של השינויים שהכניס עגנון בגרסאות השונות עמד יהושע ד. לבנון: "ממהדורה למהדורה השמיט עגנון אפקטים דראמטיים של צעקות ושאגות, עד שהעמיד את שיאו של הסיפור על התלהבות פנימית ואקסטאזה שקטה".‏‏
קודם לסיפור מופיעה הקדשה: "למעלת נשמת אבי מורי הרב ר' שלום מרדכי הלוי זצ"ל".
חלון פנורמי (סרט)
חלון פנורמי (באנגלית: Revolutionary Road) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה משנת 2008, שמבוסס על רומן משנות ה-60 של ריצ'רד ייטס. הסרט בוים על ידי סם מנדס ומשחקים בו לאונרדו דיקפריו וקייט וינסלט. זו הפעם הראשונה שדיקפריו ווינסלט משחקים ביחד מאז הסרט "טיטניק".
עלילה.
העלילה מתרחשת בעיירה קטנה, בשנות החמישים בארצות הברית השמרנית של טרם המצאת הגלולה. אפריל היפה היא עקרת בית ואם לשניים ובעלה פרנק עובד בעבודה משעממת עד מוות אך מכניסה מספיק כדי לאפשר להם לרכוש בית בפרוורים. דווקא אפריל, הפשוטה כביכול מבין בני הזוג, מנסה למצוא בחיים משהו קצת מעבר לחיי הבורגנות שלא מצליחים להעניק לה משמעות. היא בטוחה שבבעלה יש שאר רוח ושמגיע לו (ובעקבות כך גם לה) חיים מעניינים יותר, "אמיתיים", בהם יוכלו להגשים את עצמם. לאחר משחק במחזה חובבני וכושל עולה בה הרעיון לעזוב הכול ולנסוע לפריז, שם היא תפרנס אותם ופרנק "ימצא את עצמו". בשלב הראשון פרנק משתף איתה פעולה אך ככל שהתוכנית הופכת ממשית הוא נתקף פחד. לאחר שמוצע לו קידום בעבודה, והפיתוי לוותר על תוכניתה של אפריל גדל, פרנק מנסה בעקיפין ובאמצעות מניפולציות לשכנע את אפריל לעזוב את הרעיון. בסופו של דבר את מחיר רצח החלום של אפריל תשלם המשפחה כולה כשאפריל מתה, יחד עם עוברה, כאשר היא מנסה להפיל בחודש מתקדם מידי בכוחות עצמה. פרנק עובר לגור במקום אחר וממשיך בחייו הזעיר-בורגניים העצובים יחד עם שני ילדיו.
הפועל אשדוד בכדוריד
התנסות מקצועית
התנסות מקצועית (מכונה לעיתים סטאז' או פרקטיקום) היא תיאור לתקופת לימודים ללא תשלום בארגון מקצועי, תוך כדי חניכה של אנשי התעשייה, שסטודנטים נדרשים לעשות כחלק מחובות הלימוד למקצוע. תפקידה ומטרתה של ההתנסות המקצועית היא להכשיר את הסטודנטים למקצוע שאותו הם לומדים, וזאת כדי לסייע ולהקל עליהם כאשר יסיימו את לימודי התואר או התעודה.
עיקר ההתנסות המקצועית מתבצעת במקצועות ההוראה, עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה, מקצועות פרא-רפואיים, חינוך, תקשורת, ייעוץ וכדומה.
התנסות מעשית מקנה מספר נקודות זכות המשתנות בהתאם למוסד האקדמי ולתחום הלימודים הנלמד. סטודנטים מגיעים למקום הקולט פעם-פעמיים בשבוע, ושם הם מתנסים במקצוע שאותו הם לומדים, כגון: טיפול באנשים, העברת שיעורים לתלמידים, ייעוץ והכוונה פרטנית, אינטראקציה עם צוות המקום ועוד. לאורך כל תקופת ההתנסות המקצועית, יש מדריך פדגוגי המלווה את הסטודנט. תפקידו לדאוג לצורכי הסטודנט, לעזור לו כשצריך, להדריך אותו בעבודתו ולוודא שהסטודנט מבצע את המטלות הנדרשות. כמו כן, הוא משפיע על הציון הסופי שיינתן לסטודנט במסגרת ההתנסות המקצועית.
אנגיוטנסין
אנגיוטנסין הוא פפטיד המשמש כהורמון, בעיקר בתחום משק הנוזלים בגוף. השפעתו המרכזית היא בהגדלת כמות הנוזלים בגוף .
הפפטיד הפעיל ביולוגית נקרא אנגיוטנסין II. תחילה, מופרש פפטיד שאינו פעיל (פרוקורסור), בעיקר מהתאים ההפטוציטים שבכבד, שנקרא אנגיוטנסינוגן (AGT). זהו סוג של גלובולין המורכב מ-452 חומצות אמינו.
לפרוטאזה האספרטילית רנין המופרשת מתאי הכליה אתר חיתוך ספציפי בצד האמיני של AGT שלאחריו נשאר פפטיד בעל 10 חומצות אמינו בשם אנגיוטנסין I (ANG1). האנזים ACE חותך שתי חומצות אמינו מ-ANG1, וכך נוצר הפפטיד אנגיוטנסין II (ANG2) בעל 8 חומצות אמינו.
זמן מחצית חיים במחזור הדם הוא 30 שניות בעוד שברקמות יכול להגיע עד חצי שעה.
בפירוק ANG2 נוצרים פפטידים קצרים יותר בעלי פעילות נמוכה בהרבה.
Asp-Arg-Val-Tyr-Ile-His-Pro-Phe
בורובץ
בורובץ (בבולגרית: Боровец) הוא אתר סקי ונופש, בגובה 1350 מ' מעל פני הים, הנמצא בהרי רילה שבבולגריה.
בורובץ, השייך למחוז סופיה, מהווה מוקד תיירות, בעיקר תיירות חורף (סקי).
בורובץ שוכנת כ-73 ק"מ מסופיה (בירת בולגריה), והיא היישוב העתיק ביותר בהרי רילה.
את המקום גילה הנסיך פרדיננד שהפך את האזור לאתר ציד מלכותי ובנה כאן מספר מבנים. בעקבותיו הגיעה האצולה שגילתה את השלג ובסוף המאה ה-19 נפתח מסלול הסקי הראשון.
כיום אין במקום יישוב של ממש, אלא מרכז נופש, עם בתי מלון גדולים ושירותי תיירות נוספים, המשרתים את התיירים הרבים המגיעים לנפוש בקיץ ולאתר הסקי בחורף.
תיירות הקיץ היא של מטיילים ומטפסי הרים, היוצאים מבורובץ אל פסגת מוסלה (2,925 מטרים) הסמוכה ומסלולים נוספים, ושל נופשים הבאים לנוח וליהנות ממזג האוויר הקריר ומיערות עצי המחט. אחד מרכבלי הסקי פועל גם בשיא עונת התיירות בקיץ, ומעלה את המטיילים לבקתת יאסטרבץ, ובכך מקצר מאוד את הטיפוס למוסלה.
אתר הסקי בורובץ.
בורובץ הוא אתר הסקי השני בגודלו בבולגריה, אחרי בנסקו, והוותיק מבין אתרי הסקי. גובהו המקסימלי 2,550 מ' והוא יורד לגובה 1,350 מ'. כיום יש בו 19 מסלולי סקי, באורך כולל של 58 ק"מ.
האתר זוכה לתנופת פיתוח מאסיבית. נבנים בו בתי מלון ענקיים והוא צפוי לעבור הרחבה בשנים הקרובות.
גולשי סקי רבים, המחפשים מחיר זול, מגיעים לאתר ממדינות אירופה וגם מישראל.
נאסים טאלב