בשנת 1855 הגיש פרית' תביעה אזרחית נגד סוחר בהובארט, סמואל מוזס. פרית' צייר אותו ואת משפחתו, אך סמואל סירב לשלם לו בשל העובדה שהם היו ציורים יקרים מדי, ולא משובחים, בסופו של דבר פרית' זכה במשפט וקיבל פיצוי יחד עם עלות הנזקים.
שותפיות.
לאחר עשר שנים השותפות של פרית' ושארפ הסתיימה. הם נפרדו וקידמו את עבודתם באולפנים נפרדים. שארפ המשיך בייצור כרומטיפים וסטריאוגרפיות בהובארט ופרית' עבר לעבוד על הכנת תצוגות בפורמט גדול.
אחד החידושים שפרית' יצר, היה "צילום כפול" - תמונה של אותו אדם המחוברות יחדיו על רקע אחיד, כמו שהוא הדגים בצילום הכפול של עצמו.
שנה לאחר פרידתם, הנרי פרית' (אחיו) הצטרף לעסק ועבד פחות על ציורים והתמקד יותר בצילום. מאוחר יותר הציג פרית' שתי פנורמות שצולמו בהובארט. שתי התמונות צולמו בכנסיית הדומיין ובכנסיית סנט פול.
בשנת 1858 האחים פרית' פתחו סטודיו שני הממוקם בלאונססטון כדי לקדם את הקריירה שלהם ולהפיק יצירות אמנות נוספות. יצירות האמנות שלו היו פופולריות מאוד, אך מחירם היה גבוה מדי מה שהוביל לתיקי משפט נוספים.
סגנון.
נראה שפרית' התעניין יותר בציור, במיוחד כשעבד עם בן זוגו לשעבר ג'ון שארפ - שארפ היה ידוע כצלם, פרית כצייר. באמצעות צילום וציור, רבים מתצלומי הדיוקנאות שלו נראו כמו ציורי צבעי מים.
מסעותיו של סיר ג'ון מנדוויל
מסוק מאדים
אלברט הנרי פולווד
אלברט הנרי פולווד (באנגלית: Albert Henry Fullwood; 15 במרץ 1863 - 1 באוקטובר 1930) היה אמן אוסטרלי, שתרם תרומה משמעותית לאמנות באוסטרליה. הוא צייר עם אמני אסכולת היידלברג ברחבי מלבורן ועבר עם טום רוברטס וארתור סטריטון להתגורר ולצייר במחנה שלהם בסיריוס קוב, סידני. פולווד היה אמן מלחמה אוסטרלי רשמי בדיוויזיה החמישית במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
פולווד נולד בהוקלי, בירמינגהם, בנו של פרידריך ג'ון פולווד, תכשיטן, ואשתו אמה, לבית בר. משנת 1878 פולווד למד אמנות בשיעורי ערב במכון בירמינגהם. הוא למד אמנות בבית הספר לאמנות נוף בירמינגהם. לאחר סיום לימודיו, הוא היגר לסידני בשנת 1883 והשיג עבודה בג'ון סנדס בע"מ כשרטט ומעצב ליתוגרפי. הוא הצטרף לחברת האמנות של ניו סאות' ויילס בשנת 1884, וזמן קצר לאחר מכן קיבל תפקיד בצוות האטלס הציורי של אוסטרליה, שבשבילו הוא נסע הרבה דרך צפון אוסטרליה ועשה רישומים רבים. בהמשך עבד ב"סידני מייל" ובעיתונים מאוירים אחרים של אותה תקופה. הוא המשיך בציורו, ובשנת 1892 נרכשו שני צבעי מים עבור הגלריה הלאומית בסידני.
בשנת 1895 לקח פולווד חלק מוביל בהקמת אגודת האמנים בסידני והיה חבר במועצה הראשונה שלה. הוא חזר לאירופה בשנת 1900 דרך אמריקה, והציג תערוכה מוצלחת מאוד של עבודותיו בעיר ניו יורק. הוא הפך את לונדון למרכז עבודתו, והציג באקדמיה המלכותית ב־1901, 1904, ובשנים מאוחרות יותר, וגם בתערוכות שונות באירופה.
זמן קצר לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה הצטרף פולווד לחיל האמנות של בעלות הברית; מאוחר יותר הוא היה סמל בחיל הרפואה של הצבא המלכותי בבית החולים הכללי השלישי בלונדון, וונדסוורת', ומאוחר יותר אמן מלחמה רשמי אוסטרלי. הוא חזר לסידני בשנת 1920 ועבד בעיקר בצבעי מים ותחריט.
פולווד מיוצג בגלריות רבות, כולל הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס, הגלריה הלאומית של ויקטוריה, הגלריה לאמנות של דרום אוסטרליה, בדזדן, במוזיאון בודפשט לאמנויות, ובאנדרטת המלחמה באוסטרליה. ציור משמעותי של נוף הרחוב המוקדם של בלאראט מוחזק על ידי גלריה לאמנות בלאראט וצבע מים גדול מאוד של מחצבות גיר (בערך 1910) מוחזק באוסף פרטי בדורין, ויקטוריה.
חיים אישיים.
הוא התחתן עם קלייד בלאנש ניומן, בתו של הצלם ג'ון הוברט ניומן, ב-13 באוקטובר 1896 בסידני. נולדו להם שני בנים, פיליפ וג'פר ובת מרג'ורי קלייד. גם פיליפ וגם מרג'ורי נפטרו בילדותם.
רנו ארקנה
רנו ארקנה (באנגלית: Renault Arkana) היא קרוסאובר קופה בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי רנו משנת 2019. היא הוצגה במוסקבה בשנת 2018 כמכונית קונספט.
שווקים.
הארקנה התחילה את שיווקה ברוסיה ובשנת 2020 באירופה. בכל שוק יש פלטפורמה שונה ועיצוב מעט שונה.
רוסיה.
בשנת 2019 הציגה רנו את הארקנה הראשון לרוסיה המבוסס על פלטפורמה B. הדגם שיוצא לרוסיה מיוצר על ידי רנו רוסיה וכולל מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 1.3 ליטרים המספק כ-150 כוחות סוס. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים.
אירופה.
בשנת 2020 הציגה רנו את הגרסה האירופאית שמבוססת על פלטפורמה CMF-B. באירופה משווק הדגם עם מערכת הנעה היברידית הכוללת מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 1.3 ליטרים המספק כ-140 כוחות סוס עם מערכת מיקרו היברידית המספקת כ-12 קילו-וואט. יש רמת גימור בשם S ליין שנותנת עיצוב ספורטיבי יותר עם אותה מערכת הנעה.
קהילת יהודי רחיב
קהילת יהודי רחיב התקיימה בעיר רחיב (באוקראינית: Рáхів; ברוסינית: Рахово; ברוסית: Ра́хов; בהונגרית: Rahó; ברומנית: Rahău; בסלובקית: Rachov; בגרמנית: Rachiw; ביידיש: ראחוב) שבאוקראינה.
רחיב שלאחר מלחמת העולם הראשונה הפכה לחלק מצ'כוסלובקיה סופחה בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 יחד עם יתר יישובי האזור להונגריה. באוקטובר 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה היא שוחררה על ידי כוחות ברית המועצות. וכעבור שנה סופחה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. בשנת 1991, עם התפרקות ברית המועצות, רחיב הפכה לחלק מאוקראינה העצמאית.
תולדות הקהילה.
ניסיונות התיישבות.
בתחילת המאה ה-18 ניסו יהודים בודדים להתיישב בעיר, אך ללא הצלחה. כך, ישנו תיעוד במפקד היהודים הראשון מהונגריה בשנת 1728 על שני יהודים רווקים שהתיישבו בעיר כאשר מוזכר כי אחד מהם חכר אחוזת משק בעיר, שניהם לא נשארו בכפר זמן רב. במפקד משנת 1735 מוזכר יהודי בעל משפחה שהתיישב בעיר, אך גם הוא לא נשאר בה שכן במפקד משנת 1746 נרשם שוב יהודי רווק שחי בעיר.
במפקדי היהודים מהשנים 1768–1830 לא חיו יהודים בעיר, בניגוד לערים סמוכות. ההשערה היא שהאדמות סביב רחיב היו אדמות מדינה שנוהלו על ידי פקידים ולכן לא היה צורך ביהודים שלרוב התיישבו בכפרים ושימשו כחוכרים ומשכירים של אדמות אצילים מקומיים.
באמצע המאה ה-19 התיישבו בעיר עשרות יהודים שהגיעו מגליציה החלו לייסד קהילה. במסגרת ההתיישבות היהודית ישנו תיעוד להמצאות שוחט בקהילה שכנראה גם שימש את יהודי האזור.
מוסדות הקהילה.
לאחר הקרע ביהדות הונגריה בעקבות קונגרס יהודי הונגריה, נרשמה הקהילה כאורתודוקסית.
במהלך השנים פעלו בקהילה חמישה בתי כנסת פעילים: בסביבות שנת 1880 נבנה בעיר בית כנסת מעץ. לאחר זמן מה נבנה מבנה הקבע של בית הכנסת הגדול, אחריו נבנו מבנה בית מדרש של "חברת משניות", בית מדרש קטן ששכן בבית הרב, וקלויז של האדמו"ר מראחוב.
במסגרת הקהילה הוקמו מוסדות תמיכה בתושבים, חברה קדישא, שתי חברות ללימוד תורה, "חברה תהילים" שחבריה סיימו את ספר התהילים כל שבת אחר הצהריים. בשנת 1920 נוסדה חברת נשים בשם "ורד", שפעלה לרווחת בני הקהילה.
גם ארגונים ציוניים פעלו בקהילה ואחדים מצעירי הקהילה עלו לארץ ישראל לפני מלחמת העולם השנייה.
חיי הקהילה.
בשנת 1880 חיו ברחיב 288 יהודים מתוך 4,716 תושבים (כ-6%) ובשנת 1910 ובשנת 1941 כבר חיו 1,607 יהודים מתוך 12,455 תושבים בעיר (12.9%).
אחוז ניכר מהיהודים המקומיים הועסקו ברמות שונות של סחר קמעונאי אצל חלק מהיהודים שהיו בעלי מלאכה, ביניהם היו חייטים, סנדלרים, נגרים, בורסקאים, שענים, אופים, צלמים, בעלי מוניות ואחרים שהועסקו בשכירות בבתי מלאכה או מפעלים בשליטה יהודית כגון שלוש מנסרות גדולות, שלוש טחנות קמח, חנויות מכולת, חנויות טקסטיל, שוקי אוכל סיטונאיים ותחנת כוח חשמלית. ברחיב, כמו במקומות רבים, שלטו היהודים בחיי המסחר.
בנוסף, יהודים השתלבו בחיי העיר וכיהנו בתפקידים ציבוריים. כך היה שופט אחד יהודי (בבית משפט השלום), שני רופאים, שלושה עורכי דין וארבעה רופאי שיניים. רוב הזמן כיהן יהודי בתפקיד מזכיר העיירה ויהודים עבדו גם כפקידים במשרדי הרשות המוניציפלית.
רבני הקהילה ואדמו"רים.
ברחיב ישבו במהלך השנים שני אדמו"רים, בתחיל המאה ה-20 ישב בעיר האדמו"ר רבי יצחק רוזנבוים בן הרב מאיר מקרעטשניף שניהל בית מדרש בביתו ולאחר מלחמת העולם הראשונה עזב לפלשווישו. לאחר שעזב, בין שתי מלחמות העולם כיהן כמנהיגם של "חסידי ראחוב" אחיו האדמו"ר מרדכי רוזנבוים. שני האדמו"רים נרצחו בשואה.
בין מלחמות העולם.
בימי הרפובליקה הצ'כוסלובקית שבין שתי מלחמות העולם השתייכו רוב יהודי רחיב לאגודת ישראל. ובכל זאת הייתה פעילות ציונית ערה בקרב הנוער ואף הוקם בעיירה סניף של תנועת הנוער בית"ר. מייסד הסניף, מנדל דווידוביץ' מהתנועה הציונית הרוויזיוניסטית, שימש כציר בקונגרסים הציוניים. כמו כן פעלו ברחיב השומר הצעיר, תנועת החלוץ והמזרחי.
התרבות ברחיב.
בני הנוער ברחיב השתתפו בחוגים שונים ביניהם חוג לדרמה שפעל בעיירה, ובמסגרתו בימי חנוכה ופורים הוצגו הצגות ביידיש דוגמת הדיבוק ומכירת יוסף ברחיב וביישובי הסביבה. צעירים יהודים עסקו גם בספורט, ובשתי אגודות הספורט המקומיות, לכדורגל ולטניס, היו רוב החברים יהודים.
ברנבאש.
לקהילה היהודית ברחיב היו משויכים גם כ-50 יהודים שהתגוררו בכפר הסמוך ברנבאש () (או בפי היהודים, ברלאבש). יהודי המקום שהיו בעלי עגלות וסוחרים קיימו מניין משלהם בביתו של אחד התושבים, אך את שאר שירותי הדת קיבלו מהקהילה היהודית ברחיב. כך, השתמשו במקווה של רחיב ונקברו בבית הקברות היהודי ברחיב.