בשנת 1983 נעשה ניסיון להפוך את הרומן לסרט עלילתי, כשעיתונאי הניו יורק טיימס ג'סי קורנבלוט רכש את הזכויות לתסריט. כשהסופר טוויס מת בשנת 1984, נמכרו הזכויות על הסרט לאולפן אחר, אך הפרויקט בוטל בשל חששות כלכליים. בשנת 1992 רכש התסריטאי הסקוטי אלן שיאץ' את הזכויות לתסריט. בין הבמאים שהיו מעורבים בשלב כלשהו בפרויקט היו מייקל אפטד וברנרדו ברטולוצ'י, אך כל אחד מהם עבר בסופו של דבר לפרויקטים אחרים. בשנים 2007 ו-2008 עבד שיאץ' עם הית' לדג'ר במה שהיה אמור להיות הופעת הבכורה של לדג'ר כבמאי ומי שהיה אמור לככב לצד אליוט פייג'. צילומי הפקה וצילומים עיקריים תוכננו לסוף שנת 2008, אך הוקפאו עם מותו של לדג'ר. במרץ 2019 הזמינה נטפליקס סדרה בת שבעה פרקים המבוססת על הרומן. סקוט פרנק הוא התסריטאי, הבמאי והמפיק בפועל, ואניה טיילור-ג'וי מגלמת את בת' בתפקיד הראשי.
ב-8 במרץ 2021 פורסם כי חברת ההפקות Level Forward רכשה את הזכויות להפקת מחזה על בסיס הספר.
טימו קיבינן
טימו פקה קיבינן (בפינית: Timo Pekka Kivinen; נולד ב-8 בדצמבר 1959) הוא גנרל פיני המשמש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד.
ביוגרפיה.
קיבינן נולד בלאפנראנטה ב-8 בדצמבר 1959, וב-1978 התגייס לצבא פינלנד. הוא למד בקורסים צבאיים בפינלנד, שוודיה בריטניה וארצות הברית. הוא השתתף במלחמת בוסניה ב-1997. ב-1998 הוא נשלח לאוסטריה כספח צבאי ולאחר מכן נשלח לשמש כנספח צבאי באוקראינה ובהונגריה. ב-2011 הוא חזר לפינלנד ומונה למפקד גדוד יגרים. ב-2004 הוא מונה סגן הנשיא של האוניברסיטה להגנה לאומית עד 2007. לאחר מכן מילא תפקידים בכירים במטה הכללי וב-2011 מונה למפקד בריגדת קרליה. ב-2017 הוא מונה לסגן ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של פינלנד. ב-1 באוגוסט 2019 הוא הפך לראש ההגנה במקום ירמו לינדברג.
יחסותנות
גבעת הדמים
גבעת הדמים (באנגלית: Pork Chop Hill) הוא סרט מלחמה אמריקאי בשחור-לבן משנת 1959 בבימויו של לואיס מיילסטון, עם גרגורי פק בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס על הספר "גבעת קדל החזיר" של ההיסטוריון הצבאי בריגדיר גנרל ס.ל.א מרשל.
הסרט מתאר את הסיפור האמיתי של "קרב גבעת קדל החזיר" שהתרחש בשלהי מלחמת קוריאה בשעה שהשיחות להפסקת אש מתקיימות בפנמונג'ום.
שני קרבות היו על גבעת הדמים הזאת. הקרב הראשון המתואר בספר ובסרט התרחש באפריל 1953 והסתיים בניצחון כוחות האו"ם (בעיקר צבא ארצות הברית). הקרב השני התרחש ביולי 1953 והסתיים בניצחון כוחות הרפובליקה העממית של סין וצפון קוריאה.
לגבעה לא היה שום חשיבות אסטרטגית אלא קלף מיקוח בשיחות להפסקת הנשק. בשני הקרבות נהרגו מאות משני הצדדים והגבעה נשארה בשטח קוריאה הצפונית.
שם הגבעה ניתן בגלל צורתה שמזכירה קדל (עורף) של חזיר.
חלק מהלוחמים מופיעים בשמם האמיתי כמו לוטננט ג'ון קלמונס , לוטננט וולטר ראסל וגנרל טרודו .
תקציר העלילה.
אפריל 1953, קוריאה, שיחות שביתת הנשק מתנהלות במרץ והחיילים מקווים לסיים את המלחמה ולחזור בשלום לארצות הברית. לוטננט ג'ו קלמונס (גרגורי פק) מפקד פלוגה G בגדוד החי"ר ה-31 של דיוויזיית החי"ר ה-7, מקבל פקודה מלוטננט קולונל דייוויס (בארי אנטוואטר) לכבוש את גבעת קדל החזיר שהסינים כבשו לאחרונה. לגבעה אין כל ערך אסטרטגי אבל היא חשובה במשא ומתן על שביתת הנשק המתנהל 70 מילים משם.
החיילים מקבלים את הפקודה בחוסר רצון. קלמונס מחלק את הפלוגה לשלוש מחלקות - המחלקה בפיקודו תעלה על הגבעה ישר ומחלקה בפיקודו של לוטננט סוקי אוהאשי (ג'ורג' שיבטה) תאגף מהצד ומחלקה שלשית תהיה בכוננות ברזרבה.
הם מתקדמים בשורה כשהסינים מחכים להם למעלה וכרוז סיני מדבר על ליבם שלא כדאי להם להילחם. לפתע הם מוארים בטעות בזרקורים והסינים מתחילים לקצור בהם. האבדות כבדות ומעטים מצליחם לעלות לפסגה ולכבוש אותה ביחד עם המחלקה השנייה שגם היא סובלת אבידות כבדות.
קלמונס נאלץ להתמודד עם חוסר מוטיבציה של לוחמיו ובעיקר של טוראי פרנקלין (וודי סטרוד) שמסרב ללחום וליהרג בקרב הזה.
קלמונס מתחנן לתגבורת כי הוא יודע שהסינים והצפון קוריאנים נחושים לכבוש את הגבעה. מגיעה אליו פלוגה L לאחר שעלו על מארב ורק 12 בפיקודו של לוטננט מרשל (מרטין לנדאו) הצליחו להגיע. מגיע גם כתב חדשות עם צלם שרוצה לעשות כתבה. קלמונס מסלק אותו ושולח אותו למפקדה בבקשה לעזרה בכוח אדם, נשק וציוד רפואי.
מגיעה אליהם פלוגה G בפיקודו של לוטננט ולטר ראסל שהוא גיסו של קלמונס. הם מתחבקים ומעלים זכרונות אך ראסל מקבל פקודה לצאת למשימה נוספת. הוא מפנה את הפצועים ומשאיר תחמושת.
קלמונס נשאר לבד עם קומץ לוחמים כשהכרוז הסיני נותן להם 45 דקות להיכנע אחרת יחוסלו.
בשיחות שביתת הנשק מתרשמים שהסינים רוצים לבחון את נחישות צבא האו"ם באחיזה בגבעת קדל החזיר. מייג'ור גנרל טרודו מחליט לשלוח כוח גדול לעבר הגבעה.
עברו 45 דקות ואלפי סינים תוקפים את הגבעה ברובים, מקלעים, רימונים ולהביורים. המצב אבוד אבל ברגע האחרון מגיעה התגבורת, מסלקת את הסינים וקלמונס ולוחמיו ניצלים ויורדים מהגבעה.
מוקסי (ספר)
הספר מוקסי נכתב על ידי ג'ניפר מתייה, תורגם לעברית על ידי מיכל אסייג ויצא לאור ביולי 2018 על ידי הוצאת מודן. הספר מדבר על חייה של ויויאן בת ה-17 שלומדת בתיכון איסט רוקפורט בטקסס ומחליטה לפרוץ במחאה נגד הפליית הבנות בבית הספר.
על הסופרת.
ג'ניפר מתייה נולדה בחוף המזרחי של אמריקה. היא סופרת ומלמדת אנגלית בחטיבת ביניים ותיכון בטקסס, שם היא מתגוררת עם משפחתה. מתייה היא עיתונאית לשעבר שנהנית לכתוב ספרות עכשווית למבוגרים צעירים.
תקציר הסיפור.
מוקסי הוא ספר המבוסס על חייה של ויויאן המכונה ויו. תלמידת תיכון בעיירה קטנה בטקסס, שבה הבנים של נבחרת הפוטבול נחשבים "מקובלים" שיכולים לעשות ככל העולה על רוחם, ואף מותר להם להתייחס לאחרים - ובעיקר לאחרות - כרצונם: להטריד, להציק ולגעת. אין איש שמעיר להם התנהגותם, היפוכו של דבר, בבית הספר כופים על הבנות קוד לבוש נוקשה, וטוענים נגדן שאם מטרידים אותן, כנראה שהדבר קשור לבגד לא צנוע שהן לובשות או שהתנהגותן אינה הולמת את בית הספר. מנהל בית הספר הוא אביו של מיטשל וילסון (קפטן נבחרת הפוטבול) - והוא מאפשר לבנו ולחבריו להמשיך בהתנהגות הנלוזה, לברוח מכל עונש, והבנות מיואשות מאפשרות של שינוי במצב.
והנה מגיעה לתיכון נערה חדשה שמה לוסי, היא הראשונה שאוזרת אומץ להשמיע קול נגד המצב הזה. לוסי מעזה לומר את אשר שאר הבנות רוצות להגיד אך חוששות. לאחר זמן מה, ויויאן ולוסי מתיידדות, ויו לומדת עוד על הדעות הפמיניסטיות של לוסי ומושפעת מהן, היא חשה כי אינה יכולה לסבול עוד את חוסר הצדק בבית ספרה, את קוד הלבוש הנוקשה, את היחס המוגזם שנבחרת הפוטבול מקבלת לעומת נבחרת הכדורגל של הבנות שבקושי יכולה להרשות לעצמה מדים במצב הגון. ולויו נמאס! ממש–ממש נמאס! היא מרגישה שאין לה כוח להמשיך ולרצות את כולם, להמשיך להיות תלמידה טובה, חברה טובה, בת טובה ונכדה טובה, כי כל זה אומר שעליה להמשיך ולשתוק ובשום אופן לא למרוד ולא להסתבך בצרות.
בבית מוצאת ויו את העלונים הפמיניסטיים הישנים של אמה ומקבלת מהם השראה. ויו מחליטה ליצור עלונים שמטרתם להעלות למודעות את היחס הלא הוגן לבנות בבית הספר, ליצור קהילה מאוחדת של בנות ולהעצים אותן. לעלונים היא קוראת בשם "מוקסי", והיא כותבת אותם בעילום שם, איש אינו יודע מי כתב אותם. העלון הראשון שויו מכינה מעודד את הבנות שרוצות להביע תמיכה להגיע ביום שישי כשעל ידיהן מצוירים כוכבים ולבבות, מטרתו לגלות כמה בנות מעוניינות להצטרף למחאה. כשאמה של ויו הולכת לצפות בטורניר פוטבול, ויו נוסעת באופניים לחנות לשכפול מסמכים, כדי לשכפל את העלונים שהכינה. היא לוקחת אותם הביתה ולמחרת בשעה מוקדמת בבוקר היא מגיעה לבית ספר ומניחה בהיסוס ערימה של עלונים בשירותי הבנות. לאחר שבנות רבות משתפות פעולה ומבצעות את הכתוב בעלון, מחליטה ויו להמשיך ולהכין עלונים נוספים. יום אחד, כשהיא מגיעה לבית הספר כדי להניח את העלונים בשירותי הבנות, היא נתקלת בתלמיד חדש ששמו סת. הוא רואה את העלונים בידה, ומאז היחסים ביניהם משתנים. הם מתחילים לצאת וסת הוא האדם היחיד שיודע שויו היא זו שיצרה את "מוקסי".
לאחר שקהילת "מוקסי" הולכת וגדלה, ויויאן מוצאת פתק של בחורה אנונימית שטוענת כי נאנסה בשנה הקודמת. ויויאן מזמינה את תומכי "מוקסי" לעזוב את השיעורים ולצאת מבית הספר להפגנת תמיכה בנערה. לויויאן חשוב מאוד להביע תמיכה בנאנסת כי גם לחברתה הטובה קלאודיה קרה מקרה דומה, והיא מבינה את מידת התסכול והעלבון הנגרמים לבת שנפגעה. ויו אינה מקבלת מסת את העידוד לו ציפתה והם מתרחקים לזמן מה. כשמגיעה הפגנת המחאה, רוב התלמידים יוצאים החוצה, וויויאן מגלה לכולם שהיא זו שיזמה והתחילה את קהילת "מוקסי". המעודדת הראשית אמה מזדהה כילדה שכתבה את הפתק על האונס, היא קמה וחושפת לכולם שמיטשל החבר הקודם שלה אנס אותה בשנה הקודמת כשהם יצאו, היא סיפרה על המקרה למנהל אבל לא קיבלה שום עזרה ורק נותרה נבוכה ופגועה. כל התלמידים נחרדים ומעניקים לאמה תמיכה. לאחר לחצים מצד תלמידי בית הספר ומצד התנועה שקמה "מוקסי", המנהל וילסון שומע על כך ומנסה לגרום לסילוקן של כל הבנות שקשורות ל"מוקסי", אך אינו מצליח בכך. ועד בתי הספר מחליט לגרש אותו מתיכון איסט רוקפורט ובעקבות כל מעשיו והוא ובנו נעלמים. ויויאן משלימה עם אמה, קלאודיה וסת', ו"מוקסי" זוכה לתומכים נוספים. ליסה - אמה, מביעה גאווה בבתה והבנות עורכות מסיבה לחגיגת "מוקסי".
עיבוד הספר לקולנוע.