בשנת 6 לספירה הגיעה שוב משלחת מיהודה, מחוזקת בנציגים שומרונים, כדי להתלונן על ארכלאוס. אוגוסטוס שפט אותו לגלות בגאליה ואת מדינתו הפך לנציבות רומאית.
הפילוסוף היהודי פילון האלכסנדרוני, בחיבורו "המשלחת לגאיוס", משבח את אוגוסטוס על יחסו ליהודים בכלל וליהודי רומא בפרט ועל סובלנותו כלפי המגבלות שהטילה הדת היהודית עליהם. בנוסף לכך, פילון זוקף לזכותו של אוגוסטוס את יוזמת הנהגת "קורבן הקיסר" - קורבן יומי בבית המקדש בירושלים לשלום הקיסר, שהופסק בשנת 66 ובכך ניתן האות לפרוץ המרד הגדול.
מתוך הביוגרפיה שכתב סויטוניוס לעומת זאת, מתברר שיחסו של אוגוסטוס לדת היהודית לא היה חף מדעות קדומות. הוא מצטט ממכתב שלו, בו אוגוסטוס חושב בטעות כי היהודים צמים בשבת וגם טוען שהקיסר זלזל במנהגים עתיקים שבדתותיהם של חלק מהעמים הזרים, וכדוגמה לכך מספר ש"שיבח את נכדו גאיוס על אשר לא ערך תפילה בירושלים, בשעה שעבר את ארץ-יהודה".
גם אם יחסו של אוגוסטוס לפולחן היהודי היה שלילי, הוא לא נמנע מלשלוח מתנות למרכז הפולחן עצמו. בין כלי הקודש שהותכו על ידי יוחנן מגוש חלב בזמן המצור על ירושלים במרד הגדול, היו גם מזרקי-היין ששלחו אוגוסטוס ואשתו לבית המקדש.
גלגיליות
גלגיליות (מאנגלית: Roller Skate - רולר סקייט) הן נעליים שבתחתיתן מחוברים גלגלים, המאפשרים החלקה על משטחים חלקים. הגלגיליות נפוצות כפעילות פנאי או כספורט. עם הזמן השתנה עיצובן ועלתה קרנן של גלגיליות הלהב - רולר בליידס, המאתגרות את שיווי המשקל והיכולת של הרוכב יותר מהגלגיליות הרגילות. השם הנפוץ כיום בישראל לגלגיליות הלהב הוא "רולר", להבדיל מן הגלגיליות שגלגליהם מסודרים בשני טורים, הקרויות בדרך כלל "סקטים".
היסטוריה.
הגלגיליות תועדו לראשונה במאה ה-18, וב-1819 נרשמו כפטנט על ידי ממציא צרפתי. גלגיליות ראשונות אלו היו בעלות ארבעה גלגלים שהיו מסודרים בשתי שורות, בדומה לגלגיליות המודרניות, אך היו קשות ביותר לתמרון. עם הזמן הן התפתחו ויכולת המחליק לפנות בהן כרצונו ובקלות השתפרה, עד שבשנת 1863, ממציא ניו יורקי תכנן גלגיליות שבהן ארבעת הגלגלים יכולים להסתובב בחופשיות בהתאם לתנועות המחליק. מערכת הגלגלים החדשה זכתה לאהדה רבה והפכה את ההחלקה על הגלגיליות לפעילות פנאי נפוצה. פיתוחים נוספים, כמו פיתוח ושיפור הגלגלים עצמם והתקנת מעצור פשוט בקצה הנעל שאיפשר בלימה מהירה וחלקה, נרשמו במהלך המאה ה-19 והפכו את ההחלקה על הגלגיליות לפשוטה יותר.
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 החלו להתפתח גלגיליות הלהב, שמוכרות בשם המותג "רולר בליידס". בגלגיליות אלו הותקנו הגלגלים בטור עורפי. העיצוב החדש איפשר לנוע במהירות רבה יותר מחד, ומאידך לאתגר יותר את המחליק מבחינת השמירה על שיווי המשקל. כעשור אחר כך זיהה זוג חובבי הוקי קרח ממינסוטה את הפוטנציאל העיצובי והחליט להשתמש בו כדי לשחק במשחקם האהוב גם בקיץ באמצעות החלפת המחליקיים בגלגיליות להב. הרעיון זכה לתפוצה רחבה ובמהלך השנים הפך למעין ספורט משל עצמו - "הוקי רולר".
פיתוחים נוספים של הגלגיליות הביאו ליצירת משחקי ספורט נוספים עבורן, כמו החלקה קבוצתית בגלגיליות, "החלקה אגרסיבית" (ספורט אתגרי שבו משתמשים בגלגיליות להב עם רווח בין הגלגלים לביצוע להטוטים שונים (כמו קפיצה ממעקה)), מרוצי גלגיליות ואף החלקה אמנותית.
בעולם מתקיימות אליפויות לאומיות או בינלאומיות של גלגיליות להב.
החלקה מהירה - Inline speed skating.
החלקה מהירה (באנגלית Inline speed skating) היא ענף נוסף ומרכזי שהתפתח סביב תרבות גלגיליות הלהב. ההתפתחות הטכנית המבוססת על טכניקת ה-double push שאותה פיתח צ'אד הדריק, שיחד עם היווצרותן של קבוצות ובתי ספר ברחבי העולם, הובילה להיווצרות ענף ספורט רחב היקף. ענף ההחלקה המהירה מועמד להצטרף כענף ספורט אולימפי באולימפיאדת 2016, אולם לבסוף הוחלט שלא לצרפו.
החלקה מהירה בישראל.
ענף ההחלקה המהירה החל את דרכו בישראל משנת 2004 כאשר פריצת הדרך הגדולה הגיעה בשנת 2010 שמקצה רשמי הוכנס כחלק ממרתון תל אביב בו לקחו חלק מעל ל-230 מחליקים למרחק חצי מרתון (21.1 ק"מ) אותו ניצח איתי דרורי.
כיום, קיימים מספר מקומות בהם מתאמנים המחליקים להחלקה המהירה, בעיקר בפארקים במהירות שעולה על 40 קמ"ש.
בשנת 2012 הקימו מספר מחליקים בשיתוף אתרים דומים באירופה את סקייטלנד ישראל, האתר הראשון שמייבא ומוכר ציוד לענף ההחלקה המהירה ונותן מענה על ידי מחליקים מקצועיים מהענף.
"מועדון החלקה מהירה עוצמה תל אביב" הוא המועדון הראשון בישראל להחלקה מהירה אשר נמצא איגוד הגלגיליות השייך לאיגוד "אילת".
בית ספר Speed iL הוא בית הספר הראשון להחלקה מהירה שהחל את דרכו מתוך מועדון "עוצמה" ובשיתוף עם האיגוד.
בישראל.
החלקה אמנותית על גלגיליות קיימת במספר מועדונים בישראל: בחולון, גבעתיים, גבעת שמואל, ראשון לציון ומודיעין-מכבים-רעות-נצרת .
הקטגוריות שבהן קיימת תחרות הן סולנים לפי דירוג, להקות, רביעיות, ועוד. בעבר היה בארץ גם מקצה זוגות אך עקב מיעוט בנים אין יותר זוגות. החלקה אמנותית על סקייטים זהה כמעט בכל חוקיה להחלקה על הקרח אמנותית. מועדוני הגלגיליות בארץ מתחרים באליפויות אירופה בסולנים ולהקות ההחלקה על גלגיליות נפוצה גם בישראל. מחליקים רבים מחליקים להנאתם או משתתפים בתחרויות שונות, כגון הוקי גלגיליות. כמו כן ידועות קבוצות החלקה על גלגיליות אשר מתארגנות לטיולים ברחובות ערים על גבי גלגיליות.
התאחדות הגלגיליות בישראל חברה בהתאחדות אילת - ארגון הגג של ענפי הספורט בישראל, שאינם אולימפיים.
ענף ההחלקה המהירה נמצא בחיתוליו בישראל, אך נציגים מישראל מייצגים את המדינה בתחרויות בינלאומיות.
ב-2011 נוסדה בתל אביב ליגת הרולר דרבי הראשונה בישראל, בשם TLV Derby Girls. רולר דרבי הוא ספורט מגע, בו מתנהלות תחרויות בין קבוצות מחליקים בגלגיליות.
ציונות מדינית
הציונות המדינית הייתה זרם בתנועה הציונית בשלהי המאה ה-19, אשר דגל בפעולה מדינית דיפלומטית לפני פעולות התיישבות בקנה מידה רחב בארץ ישראל. הציונות המדינית הייתה שונה ואף מנוגדת לתנועת חיבת ציון ולזרם המעשי שדגלו בעיקר בעבודה בארץ ישראל בלי להבטיח מראש זכויות פוליטיות.
מנהיגו המובהק של הזרם היה בנימין זאב הרצל, ולשם מימושה של הציונות המדינית נוסדה ההסתדרות הציונית. עיקר פעילותו של הרצל היה למען הקמת מדינה יהודית.
שורשיה של הציונות המדינית, בין השאר, בהגותם של מבשרי הציונות. ראשון להם, על פי ההיסטוריון ונשיא מדינת ישראל יצחק בן-צבי היה הרב ד"ר יהודה ביבאס ואחריו תלמידו רבי יהודה בן שלמה חי אלקלעי.
יעדים.
המצדדים בציונות המדינית דרשו השגת ערובות חוקיות וזכויות פוליטיות בטרם התיישבות מאורגנת של יהודים בארץ ישראל. הזרם התבסס על מספר הנחות:
ת&quot;ס אליוט
תומאס סטרנס אליוט (באנגלית: Thomas Stearns Eliot; 26 בספטמבר 1888 – 4 בינואר 1965), המוכר גם כטִי אֵס אליוט (או "ת.ס. אליוט"), היה משורר, מחזאי ומבקר ספרות אנגלי-אמריקאי. את עיקר פרסומו רכש בממלכה המאוחדת, ונחשב לממשיכה ומחדשה של המסורת האירופאית בשירה ובאמנות בכלל.
חייו.
אליוט נולד למשפחה אמידה בסנט לואיס שבמיזורי (ממדינות המערב התיכון בארצות הברית). הוא התיישב בבריטניה בשנת 1914, בהיותו בן 26. בשנת 1927 אימץ אזרחות בריטית תוך ויתור על זו האמריקאית. באותה שנה המיר אליוט גם את דתו היוניטריאנית בזו האנגליקנית ("אנגלו-קתולית" לפי ניסוחו).
עזרא פאונד, שהיה כתב חוץ של המגזין "Poetry" למשך שש שנים, שכנע את המייסדת והמו"לית של המגזין, הרייט מונרו, לפרסם את יצירותיו הראשונות של ת"ס אליוט. בשנת 1948, הוענק לת"ס אליוט פרס נובל לספרות.
מאפייני שירתו.
שיריו של אליוט נחשבו כקשים לקריאה ולפיצוח, עקב שפע המטפורות הדקות, ההפניות והרמזים לספרות הקלאסית הרחבה, שאותן כתב אליוט מתוך הנחה שהקורא המשכיל יזהה את המובאות ואת משמעויותיהן. הוא השתמש בשירתו ביסודות צעקניים והמוניים לצד נושאים שיריים מסורתיים מן המסורת האירופית, היהודית-נוצרית או ההודית, במעברים בין שיחת חולין בנלית לרטוריקה מקיפה, בהפסקות ברצף הסיפורים על ידי גיחות פתאומיות אל העבר כמו בטכניקות קולנועיות.
במקביל לפעילותו כמשורר ועורך בכיר (הוצאת פייבר את פייבר) העלה אליוט כמה מחזות חדשניים בתיאטרון האנגלי - כגון "רצח בקתדרלה", "האיחוד המשפחתי", מסיבת הקוקטייל" ועוד.
חידושים ביקורתיים.
אליוט אחראי ליישום המונח שטבע בשנת 1919 - "קורלטיב אובייקטיבי" (Objective Correlative) בניתוחו את "המלט" לשייקספיר. דרך שימושו במונח זה הגדיר אליוט מערך של חפצים, אירועים ומצבים שמתחברים על-מנת ליצור רגש מסוים אצל הקורא. במאמרו זה, שנקרא "המלט ובעיותיו" מגדיר אליוט את המחזה המפורסם כ"כישלון ספרותי".
שאלת יחסו ליהודים.
ב-1934 הצהיר אליוט שנוכחות מספר גדול של יהודים "חופשיים במחשבתם" (לא-אורתודוקסים) היא גורם המערער ומסכן את האחדות החברתית והתרבותית בבריטניה ובארצות אחרות, וקרא לארגן הגירה שלהם. ב-1952 הסביר לישעיה ברלין שלא התכוון מעולם לקרוא לאלימות או לגירוש כפוי, אך התעקש על צדקתו. לדברי אליוט, בעוד שבעבר יכלו יהודים להיטמע על ידי התנצרות, העידן המודרני הפך את המרת הדת למעשה חסר משמעות, וגזר על יהודים כאלו לחיות כמיעוט מנוכר בחברה שנותרה נוצרית במובן העמוק, ללא יכולת להיקלט, ועשה אותם מועדים לדעות רדיקליות כמו קומוניזם. לדעת אליוט, נותרו ליהודים רק שתי אפשרויות בנות-קיימא: להיצמד למסורתם (הוא הצהיר כי איננו מתנגד בשום אופן לקהילות יהודיות דתיות במערב) או להגר.