בשנת 1926 נרשם אלפרדו סראנו ללימודים בפקולטה לכלכלה ומסחר של אוניברסיטת בוקוני שבמילאנו, שם למד בין השאר אצל החוקר הנודע ג'ינו זאפה.
בשנת 1932 הוכתר לדוקטור, לאחר שכתב עבודת מחקר תחת הדרכתו של הפרופסור לואיג'י פיליפו דה מג'יסטריס, אחד הגאוגרפים האיטלקיים הבכירים של התקופה. עם סיום לימודיו, ולפי בקשת שלמה אומברטו נכון, התקבל כפקיד בקהילה היהודית של מילאנו. בתפקידו זה היה אחראי על תשלומי המיסים של הקהילה היהודית במילאנו.
באוקטובר 1938, התחתן אלפרדו סראנו עם דיאנה בת מנחם ווידא חדג'ס, ילידת איידין אף היא, שהגיעה למילאנו לבקר את אחיה.
פעילותו בזמן מלחמת העולם השנייה.
באוגוסט 1938 נקרא סראנו למשרדי עיריית מילאנו על מנת לעדכן את רשימות היהודים, כל זאת לפי בקשת המשרד המרכזי לדמוגרפיה וגזע.
סראנו מעיד ביומנו שעשה כל דבר על מנת להאט את קצב העבודה על הרשימות.
מייד אחרי כיבוש מילאנו על ידי הגרמנים ב12/9/1943, הם פנו למשרדי הקהילה היהודית וניסו לאתר גם את הרשימות שערכה הקהילה היהודית, אולם, רשימות אלה הוחבאו על ידי סראנו במרתפי הקהילה ומעולם לא נתפסו על ידי הגרמנים.
משם פנו הגרמנים לעיריית מילאנו ודרשו את הרשימה שהייתה ברשותם. אולם לא הפיקו ממנה תועלת רבה מכיוון שעוד קודם רבים מתושבי מילאנו עזבו את העיר עקב ההפצצות הכבדות של בנות הברית. בנוסף רשימת השמות שהופיעה בספר הזה, התבססה על מפקד האוכלוסין של שנת 1938 וברובה הייתה מבולבלת הודות לפעילות המכשילה של סראנו.
עם כיבוש מילאנו הצטרף סראנו לרעייתו ושתי בנותיו שברחו כבר בפברואר של אותה שנה לפזארו ולאחר שגם זו נכבשה בידי הגרמנים, ברחה כל המשפחה למומבארוצ'ו.
במומבארוצ'ו הצליח סראנו לשכור בקרבת פסו דל באטו סנטו בית כפרי שהיה במצב גרוע, ולמעשה הייתה זאת רפת. הוא שכר את הבית מאיכר בשם ג'ינו צ'אפוני. ג'ינו צ'אפוני כך גם האיכר דנטה פרציני ואב המנזר סנטה רפאלי, שהיה ראש מנזר באטו סנטו, ידעו שמתגוררת במקום משפחה יהודית אך לא הסגירו אותם.
כל העת ריחפה סכנה שיגלו שהם יהודים, הסיכון היה חזק יותר מפני שזו הייתה משפחה שומרת מצוות. ביומן מתאר סראנו את ההכנות לחג הפסח באפריל 1944.
עם נסיגת הכוחות הגרמנים לקו הגותי בקיץ 1944, הגיעו כוחות גרמניים לכפר מומבארוצ'ו וקבעו בה את בסיסם.
סראנו ובני משפחתו היו בטוחים שהצליחו להסתיר את היותם יהודים מהחיילים הגרמנים שהסתובבו בכפר, אולם רק לאחר המלחמה נודע כי המפקד הגרמני במקום, אריך אדר, ידע על כך שבכפר מסתתרות משפחות יהודיות והחליט להתעלם מכך
בין 24–26 באוגוסט 1944 התנהל הקרב בכפר, כשבמנזר באאטו סנטו מסתתרים למעלה מ-300 פליטים ביניהם משפחת סראנו. בסיומו שחררו הכוחות הקנדים את הכפר מכוחות הוורמאכט.
באוקטובר 1944 מונה סראנו למתורגמן של יחידה 310 של ההנדסה הקרבית. יחידה שהשתייכה לדיוויזיה מספר 85 של הצבא הבריטי.
לאחר המלחמה.
בין החודשים ינואר 1945-יוני 1945 שימש סראנו כמנהל המשרד המרכזי של פלשתינה - א"י באיטליה המשוחררת. המשרד שכן ברומא וטיפל בפליטים הרבים מהשואה, שרומא הייתה תחנת מעבר עבורם בדרך לארץ ישראל.
בנובמבר 1945 חזר סראנו עם משפחתו למילאנו, שם הצליח אחרי מאבק ארוך, להשיב לרשותם את הבית עליו השתלטו מקומיים, אחרי שהם נאלצו לברוח ממילאנו. סראנו הקים במילאנו את המשרד לחיפוש קרובים לסיוע לפליטי השואה שחזרו מהמחנות, ובאותה שנה מונה על ידי נשיאת הקהילה רפאלה קאנטוני למזכיר קהילת מילאנו. תפקיד אותו מילא עד שנת 1969 בה עלה ארצה והתגורר בבני ברק. סראנו המשיך בארץ בפעילות למען הקרן הקיימת לישראל עד פטירתו בשנת 1990.
משפחתו ומורשתו.
לאלפרדו ודיאנה סראנו נולדו שלוש בנות מתילדה, ויקטוריה ומרים.
מתילדה היא הסופרת, המתרגמת והמשוררת מתילדה כהן סראנו.
סראנו כתב את סיפור חייו, ויומנו על קורותיו לפני המלחמה ובמהלכה, פורסם לראשונה באיטלקית בשנת 2017 על ידי העיתונאי רוברטו מאצולי. בשנת 2021 תורגם היומן לעברית על ידי אלון אלטרס.
בשנת 2019 החליטה עיריית מומבארוצ'ו לקיים בכל שנה תחרות חיבורים על השואה על שם משפחת סראנו. התחרות פתוחה לכל התלמידים באיטליה והיא נקראת
Premio Nazionale Mombaroccio Sarano-Luci nel buio della Shoah
בשנת 2021 הודיע הבמאי ההוליוודי ג'וליאן ארמן כי בכוונתו להפיק סרט על סיפורה של משפחת סראנו ושל הקצין הגרמני אריך אדר.
נקודת דומטה
נקודת דומטה (באנגלית: Dometa Point; בבולגרית: нос Домета) היא לשון יבשה, בחלק האמצעי של אזור חופי סאות' (החופים הדרומיים) של חצי האי ביירז, באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
נקודה דומטה ממוקמת 4.3 קילומטרים מערבית - צפונית-מערבית מנקודת ריש;
נקודת דומטה ממוקמת 1.2 קילומטרים דרומית-מערבית מגבעת נגרו;
נקודת דומטה ממוקמת 4.6 קילומטרים דרומית-מזרחית מחרוט צ'סטר;
נקודת דומטה ממוקמת 4.2 קילומטרים מזרחית - צפונית-מזרחית מנקודת ניקופול.
מרכזו של אגם פונטוס ממוקם 600 מטרים מצפון לנקודת דומטה.
היסטוריה.
מיפוי הנקודה.
הגבעה התגלתה על ידי צידי כלבי ים. הציידים התיישבו באזור במאה ה-19.
הנקודה מופתה לראשונה, באופן גס, בשנת 1968 על ידי סוקרים בריטיים.
הגבעה מופתה באופן מדוייק על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1992; הנקודה מופתה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2005 ובשנת 2009.
מקור השם.
הנקודה נקראת על שם דומטה, מושל פרובניציית קוטמיצ'ביטה (Кутмичевица) שבדרום מערב בולגריה, אירוח מחוז בו הוקם מיסיון סנט קלמנט מאוחריד בהוראת הצאר בוריס הראשון, שליט בולגריה (המאה ה-9 לספירה).
ג'יבריל אמינו
ג'יבריל אמינו (באנגלית:Jibril Muhammad Aminu, נולד באוגוסט 1939) הוא פרופסור לרפואה ודיפלומט ניגרי.
ביוגרפיה.
ג'יבריל אמינו נולד בשנת 1939 במחוז במזרח המדינה. בשנת 1965 הוא סיים לימודי רפואה באוניברסיטה בעיר איבדאן בניגריה והמשיך ללימודים בלונדון.
הוא חזר לניגריה ועסק ברפואה. בנוסף לעבודה בבית חולים הוא לימד באוניברסיטה בה למד בשנים 1973–1975. החל משנת 1975 הוא כיהן במספר תפקידי ניהול במערכת ניהול השכלה גבוהה. בשנים 1979–1995 הוא היה פרופסור לרפואה באוניברסיטה בעיר מיידוגורי.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוא פנה לפוליטיקה. הוא מונה לשר החינוך ובהמשך לשר הנפט ומחצבות בשנים 1989–1992. בשנים 1991–1992 הוא היה חבר של משלחת ארצו לאופ"ק.
בשנת 1999 אמינו מונה לשגריר ארצו בארצות הברית וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2003 כאשר במקומו מונה ג'ורג' אוביאוזור.
בשנת 2003 הוא חזר לניגריה ונבחר לפרלמנטכנציג מחוז בו נולד, בבחירות של שנת 2007 הוא נבחר מחדש.
שהזאדה באיזיט
תמיד (סרט)
תמיד (באנגלית: Always), הוא סרט דרמת פנטזיה רומנטית אמריקאית משנת 1989 בבימויו של סטיבן ספילברג, ובכיכובם של ריצ'רד דרייפוס, הולי האנטר, ג'ון גודמן, בראד ג'ונסון ואודרי הפבורן בתפקידה האחרון בקולנוע, מאחר שמתה מסרטן התוספתן בשנת 1994, חמש שנים לאחר צאת הסרט.
הסרט הוא גרסה מחודשת לדרמה הרומנטית "בחור ושמו ג'ו" משנת 1943, שעלילתו התרחשה במהלך מלחמת העולם השנייה בהתאם לתקופה בה יצא, ובגרסה המחודשת הוחלט לשנות את התרחשות הסרט ממלחמת העולם השנייה לכבאות אווירית מודרנית. בנוסף, השמות של ארבע הדמויות הראשיות של הסרט הקודם זהים כולם, למעט הדמות של טד רנדל, שמכונה בגרסה המחודשת טד בייקר, ושם המשפחה של פיט הוא סנדיץ' במקום סנדידג'. עם זאת, בבסיסו, הסרט עוקב אחר אותה עלילה כמו הסרט המקורי: רוחו של טייס מומחה שמת לאחרונה מדריכה טייס חדש, בעודו צופה באהבתו שהשאיר מאחור.
עלילה.
פיט סנדיץ' (דרייפוס) הוא כבאי אווירי שהסיכון המוגזם שלו באוויר מטריד מאוד את חברתו, דורינדה דרסטון (האנטר), טייסת המשמשת כבקרת תנועה אווירית של לוחמי האש. זה נוגע גם לחברו הטוב ביותר של פיט, אל יאקי (גודמן), טייס כבאי עמית.
אחרי עוד טיסה מסוכנת וכמעט קטלנית שפיט מתנער ממנה כלאחר יד, אל מציע לו לקבל עבודה בטוחה יותר בהכשרת טייסי כיבוי אש בפלט רוק, קולורדו. פיט מסרב עד שדורינדה מתעמתת איתו בבכי, מתוודה על הפחד והייסורים התמידיים שלה שהוא ייהרג. פיט מתרצה ואומר לדורינדה שהוא ייקח את עבודת ההדרכה.
פיט טס במשימה אחרונה, למרות התחושה הקודמת הקודרת של דורינדה. במהלך ריצת הפצצת האש, המנוע של אל עולה באש ועומד להתפוצץ. פיט עושה צלילה תלולה בצורה מסוכנת ומכיף את המנוע של אל במיומנות עם תמיסת מעכב אש, ומציל את אל. בעוד פיט נאבק להחזיר את השליטה מהצלילה, הוא טס ישירות דרך שריפת היער, מצית את המנוע שלו וגורם למטוס להתפוצץ.
פיט מטייל ביער שרוף. כשהוא מגיע לקרחת יער קטנה, הוא פוגש את האפ (הפבורן), שמסביר שפיט מת בפיצוץ וכעת יש לו מטרה חדשה: כפי שעשו לו רוחות במהלך חייו, הוא יספק את ספיריטוס ("הנשימה האלוהית") כדי להדריך אחרים. אשר יפרשו את דבריו כמחשבותיהם.
למרות שהזמן אינו ליניארי מנקודת המבט של פיט, חלפו שישה חודשים בעולם האמיתי ואל רוצה שדורינדה המתאבלת תעבור את מותו של פיט. הוא לוקח אותה איתו לקולורדו כדי לעבוד בבית הספר לטיסה שבו היה פיט לפקד על טייסים שיתאמנו להילחם בשריפות, אחד מהם הוא טד בייקר (ג'ונסון). חודשים נוספים חולפים, ולצערו של פיט, טד מתאהב בדורינדה כשהיא מתחילה לצאת מהאבלה שנמשך שנה. פיט מנסה לחבל ברומן המתהווה, אבל האפ מזכיר לו שחייו הסתיימו; הוא נשלח לתת השראה לטד, אבל גם להיפרד מדורינדה.