הסדרה שואבת את שמה ממסעדת "שטיסל", מסעדה ותיקה המבשלת אוכל יהודי-מזרח אירופי, לה סניפים בירושלים ובבני ברק. אינדורסקי ואלון, יוצרי הסדרה, שהו במסעדה בשכונת גאולה בעת שהגו את רעיון הסדרה.
הפקה.
באוקטובר 2010 קיבלה ההפקה מענק פיתוח מאת המיזם לקולנוע וטלוויזיה בירושלים. הליהוק לסדרה הושלם ביולי 2012 ובאותו חודש החלו צילומי שנים עשר הפרקים, שהסתיימו באפריל 2013.
שני היוצרים באו מתוך העולם החרדי-דתי: אלון הוא בנם של הרב בני אלון ואמונה אלון, ואינדורסקי גדל במשפחה חרדית בשכונת גבעת שאול בירושלים ולמד בישיבת פוניבז'. השחקנים הם ברובם מרקע חילוני, וצפו בכתבות ובסרטים דוקומנטריים, ואף התארחו אצל משפחות חרדיות, על מנת להכיר את שפת היידיש ואת הווי החיים החרדי. לצד השחקנים החילוניים, השתתפו בסדרה שחקנים וניצבים חרדים רבים מהמגזר הליטאי והחסידי.
עם תום העונה הראשונה, איילת זורר עזבה את הסדרה עקב אילוצי לוח זמנים.
בעקבות מות השחקנית חנה ריבר, שגילמה בעונה הראשונה את דמותה של בובע מלכה וזכתה בשבחי הביקורת והקהל, החליפה אותה בעונה השנייה חברתה השחקנית ליא קניג.
שחקנים נוספים שהצטרפו בעונה השנייה הם: הדס ירון, ששון גבאי, חנה לסלאו ומאיה מרון.
ביוני 2016, נודע שהעונה השלישית עתידה לעלות לשידור בשנת 2018, אך תהליך הפקתה נדחה. במאי 2019, דווח כי הפקת העונה השלישית עלולה להתבטל עקב סכסוך בין ארגון השחקנים שח"ם לחברת yes. צילומי העונה השלישית החלו ב-13 ביולי 2020 והסתיימו ב-24 באוגוסט 2020.
אתרי צילום.
הפרקים צולמו, בין היתר, בצפון תל אביב, בשכונות הירושלמיות מקור ברוך ומאה שערים, לעיתים גם ממצלמה נסתרת ברכב. עבודת צוות הצילום הופרעה לפרקים בשל מחאת תושבים חרדים.
הסצנה בה רוחמי רואה את חנינא בבית הכנסת צולמה במזכרת משה.
המפגשים בין קיווע לאלישבע ובין קיווע לאסתי גוטליב מתרחשים בלובי של המלון פרימה המלכים.
הבית בכתובת נחום 8, בירושלים, צולם כבניין בו נמצאת דירה של משפחת שטיסל.
מוזיקה.
שיר הנושא הוא עיבוד מיוחד של השיר "לאן הולכים פתאום כולם" שהולחן על ידי אבי בללי, סולן להקת "נקמת הטרקטור" שביצעה את השיר במקור.
ציור.
את הציורים שמופיעים בסדרה כציורים שצייר עקיבא, ציירו מנחם הלברשטט (עונה 1 ו-3) ואלכס טוביס (עונה 2 ו-3).
התגובות לסדרה.
שידור.
הסדרה שודרה בערוץ yes Oh, החל מ-29 ביוני 2013. באוגוסט של אותה שנה הוקרן מרתון של כל פרקי העונה הראשונה בסינמטקים. הסדרה יצאה בפורמט DVD עם כתוביות באנגלית וברוסית.
זכויות לשידור הסדרה נמכרו גם לערוץ טלוויזיה פרטי בשוודיה Axess TV ולמפיץ קולנועי בצרפת. היא הוקרנה בפסטיבלי סרטים יהודיים ברחבי העולם, ושני הפרקים הראשונים הוקרנו בפסטיבל FIPA צרפת.
הסדרה נרכשה לשידור על ידי הערוץ הראשון והעונה הראשונה שודרה בו מסוף ינואר 2016. כל פרק שודר כעבור כמה ימים גם בערוץ 33 עם תרגום לערבית. העונה השנייה שודרה בערוצים הללו בחודשים יוני-ספטמבר 2016. החל מסוף 2018, שתי העונות זמינות לצפייה גם בנטפליקס.
עם תום שידור עונתה השנייה של הסדרה בישראל, דווח כי מפיקת הטלוויזיה היהודיה-אמריקאית מרתה קאופמן החליטה לרכוש את הזכויות על הסדרה ושבכוונתה ליצור לה אדפטציה אמריקאית. מאוחר יותר דיווח אתר "דדליין" כי הסדרה נרכשה על ידי רשת אמזון, היא תכתב ותבוים על ידי התסריטאי איתן כהן וגרסתה האמריקאית תקרא – "Emmis".
במרץ 2021 נמסר על פיתוח רימייק אמריקאי לסדרה, שיופק על ידי "נטפליקס" בשיתוף חברת "פרימאנטל" . את העיבוד לאנגלית כותבת לורן גאסיס , ויביים קנת' לונרגן.
ביקורות.
העונה הראשונה של הסדרה התקבלה בביקורות חיוביות בקרב מבקרי טלוויזיה רבים בישראל.
הסדרה "שטיסל" בכלל והעונה השנייה בפרט זכתה לחשיפה גבוהה ולביקורות חיוביות ברובן גם במגזר החרדי, על אף ההתנזרות של חלקים בציבור זה מטלוויזיה או מאינטרנט.
הסכת.
לאחר צאת העונה השלישית של הסדרה, כאן הוציאו הסכת בשם "שטיסל הסיפור האמיתי". ההסכת יצא ב-9 פרקים כמספר הפרקים בעונה זו.
מאפייני הסדרה.
הסדרה מתארת חרדים מהיישוב הישן, המכונים בעדה החרדית "צ'אלמערס" או "צ'אלמערים". הם מתגוררים בשכונת גאולה בירושלים, המתאפיין בפשקווילים על קירות הבניינים.
הגברים לבושים בלבוש חרדי, פאותיהם ארוכות ומסולסלות והם אינם מגלחים את זקנם. הדמויות דוברות יידיש בהברה ליטאית, ומשכך אפשר להניח שמדובר במשפחה פרושית. הבנים עוסקים בלימוד תורה, הבנות לומדות בסמינר בית יעקב ולמבוגרים משרה עם זיקה תורנית – שולם שטיסל הוא מנהל בתלמוד תורה וחתנו ליפא הוא שוחט. כיוון שהציפייה היא שהגבר החרדי יעסוק בלימוד התורה או בתחומים משיקים, הרצון של עקיבא לעסוק באמנות מעורר ביקורת מצד אביו.
אורח החיים הדתי מודגם בסדרה במקומות רבים, כמו הברכות שהדמויות מברכים לפני האוכל ולאחריו, המנהג המורה לנשק מזוזה, הפרדה בין גברים ונשים ושמירה על איסור ייחוד.
דרמה משפחתית.
הסדרה "שטיסל" היא דרמה משפחתית, שבה נושאי זוגיות, יחסי הורים וילדים ויחסים בין אחים תופסים מקום מרכזי.
זוגיות.
נושא מרכזי, לכל אורך הסדרה, הוא ענייני זוגיות במגזר החרדי האשכנזי. נושא זה בא לידי ביטוי בקורותיהם של מרבית גיבורי הסדרה:
מוסד השידוך כדרך ליצירת זוגיות בעולם החרדי מוצג בהרחבה בסדרה, אך לצדו ניתן משקל גדול מהסביר להתאהבות (בין גיטי וליפא, עקיבא ואלישבע, עקיבא וליבי, רוחמי וחנינא, יוסל'ה ושירה לוי). סמדר שילוני ציינה כי "החרדים שצופים בה קצת נבוכים מהעלילה. בעיקר הרומנטית (בין רב שולם למנוחה, בין קיווע לליבי, בין רוחמה לחנינא), שכנראה מתירנית מזאת שנהוגה בקהילה החרדית, לפחות בזו שמשתייכת לזרם שמשפחת שטיסל אמורה לייצג".
יחסי הורים וילדים.
נושא נוסף המוצג בסדרה הוא יחסי הורים וילדים:
יחסים בין אחים.
יחסים בין אחים באים לידי ביטוי בסדרה ביחסים שבין שולם לאחיו הצעיר ממנו נוחעם, יחסים המתאפיינים בתחרותיות וקנאה. התחרותיות בולטת כאשר נוחעם מספר בגאווה לבתו ליבי כיצד קנה בעורמה משולם את חלקת הקבר שליד קברה של בובע מלכה. בשלב מוקדם יותר בסדרה חש שולם קנאה כאשר בובע מלכה מתעוררת מתרדמתה, מזהה את נוחעם ושמחה לראותו, וכלל אינה מזהה את שולם, שטיפל בה במסירות.
היחסים בין עקיבא לאחיו אינם בליבת הסדרה, אך נרמז שקיימת תחרותיות בין עקיבא לאחיו צבי אריה (צבי אריה טוען בפני אביהם כי עקיבא הוא בטלן), וכן הערצה של עקיבא לאחותו הגדולה גיטי (בעונה הראשונה הוא מציג אותה לארוסתו ואף מתאר אותה כ"אחותו הגדולה והכל יכולה").
בין היתר מתואר גם האופן בו מגוננת רוחמי על אחיה הקטנים – יוסל'ה, בנימין וחיימק'ה. בעונה הראשונה, אף על פי שעודנה נערה, היא נאלצת ליטול על עצמה את תפקיד ההורה לאחר שאביה נטש אותם ואמה עסוקה בניסיונות לפרנס את הבית: דוגמה לזה, הם המכתבים שהיא כותבת לכל אחד מהם באופן פרטני ובשם האבא, וזאת על מנת למלא את החסך שלהם שבהיעדר אב.
דילמות אתיות, חברתיות ודתיות.
במהלך הסדרה נחשפים הצופים לדילמות וקונפליקטים רבים איתם משפחה המשתייכת לעולם החרדי נאלצת להתמודד. בין הדילמות המוצגות בסדרה: נישואין בין בני דודים, נישואין בגיל צעיר, משקל ההתאהבות מול משקל השידוכין, נישואין בין-עדתיים, קריאת שם לתינוק, פונדקאות, עגינות, היחס לבעלי חיים, היחס לתרבות החילונית, והיחס לציונות.
קישורים חיצוניים.
מידע וכתבות:
ביקורות:
האדמו&quot;ר מקרלין
הארי ריד
הארי מייסון ריד (באנגלית: ; 2 בדצמבר 1939 – 28 בדצמבר 2021) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כסנאטור בכיר בסנאט של ארצות הברית. הוא ייצג בסנאט את מדינת נבדה מאז שנת 1987 ועד שנת 2017. כחבר המפלגה הדמוקרטית, היה ריד מנהיג הרוב בסנאט מאז ינואר 2007, לאחר שכיהן בעבר כמנהיג המיעוט וכמצליף המיעוט והרוב. קודם לכן, היה ריד חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית כשייצג את מחוז הקונגרס הראשון של נבדה, ואף שירת בממשל המקומי והמדינתי של נבדה כפרקליט העיר הנדרסון, כחבר בבית המחוקקים של המדינה, כסגן המושל ה-25 וכיו"ר ועדת נבדה לענייני הימורים.
כמנהיג הרוב הדמוקרטי בסנאט וכחבר כנסיית המורמונים, השיג ריד בממשל הפדרלי של ארצות הברית משרה נבחרת בכירה יותר מכל מורמוני אחר בהיסטוריה. לאחר שהשלים כהונה מלאה כמנהיג הרוב בסנאט, בקונגרס ה-113 של ארצות הברית, ריד הפך לאחד משלושה סנאטורים בלבד ששירתו בתפקיד זה לפחות שמונה שנים, בצוותא עם מייק מנספילד ואלבן ברקלי. כהונתו בסנאט הסתיימה בינואר 2017. בתפקידו האחרון כיהן כמנהיג המיעוט בסנאט, תפקיד ששימש בו גם קודם לכן.
ראשית חייו.
ריד נולד בסרצ'לייט, נבדה, השלישי מארבעת בניהם של אינז אורֶנה (לבית ג'יינס), כובסת במקצועה, והארי וינסנט ריד, כורה, שהתאבד ביריית רובה בראשו ב-1972, כשהוא בן 58 ובנו הארי בן 32. סבתו מצד אִמו הייתה מהגרת אנגלייה מסטאפורדשייר. ריד גדל בבית עם שירותים בחוץ, ללא מים חמים או קו טלפון. בסרצ'לייט לא היה בית ספר תיכון, אז ריד נאלץ לנסוע למרחק 40 מייל (כ-64 קילומטר), על מנת ללמוד בתיכון של המדינה בהנדרסון שבנבדה, שם שיחק בנבחרת הפוטבול ואף התחרה כמתאגרף חובב. בלימודיו בתיכון פגש ריד במייק אוקלהאן, מושל נבדה לעתיד, שהיה מורה בבית הספר, ושימש כמורהו לאיגרוף של ריד.