בבחירות אמצע הכהונה של 2006 נבחרה דרייק מחדש לתקופת כהונה שנייה ברוב דחוק, עם 51% מקולות הבוחרים לעומת 49 האחוזים שגרף יריבה הדמוקרטי פיליפ קלם. עם זאת, בשנת 2008 הובסה דרייק על ידי גלן ניי, וכהונתה תמה בראשית ינואר 2009.
לאחר שעזבה את הקונגרס מונתה דרייק למנהלת מחלקת הרכבות והתחבורה הציבורית בווירג'יניה על ידי מושל וירג'יניה בוב מקדונל, ובהמשך הפך לעוזרת מנהל אגף התחבורה הציבורית בעיריית נורפוק. לזמן מה אף התמקצעה בעולם הנדל"ן. ב-15 בפברואר 2018 הועמדה דרייק בידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לניהול מנהל התעבורה הפדרלי (FTA). ב-3 בינואר 2019, בעקבות התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, פג המינוי. ב-16 בינואר 2019 הועמדה דרייק מחדש למשרה. עם זאת, שוב המינוי לא קרם עור וגידים וב-3 בינואר 2020 תהליך המינוי נקטע.
ויליאם ליסטר
ויליאם ליסטר ליסטר (באנגלית: William Lister Lister; 27 בדצמבר 1859 - 6 בנובמבר 1943) היה צייר אוסטרלי, שהתמחה בציור נופים. פרס ווין הוענק לו שבע פעמים. הוא גם זכה בפרס "חבר העמים" על ציורו "באתר הבירה הפדרלית בקנברה".
ביוגרפיה.
בגיל שמונה עבר עם הוריו ליורקשייר באנגליה, היכן שנולד אביו. שם הוא למד בבית הספר בדפורד, ולאחר מכן בילה שנה בפריז בלימודי אמנות. בזמן שהיה שם, אביו שינה את שם המשפחה מבוטרי לליסטר. בין השנים 1876–1880 הוא למד הנדסת מכונות במכללה למדעים ואמנויות ועבודות הנדסה פיירפילד, בגלאזגו, ולאחר מכן הפך למהנדס ספינות. תוך כדי הלימודים הצטרף למועדון האמנות סנט מונגו, שהוקם על ידי קריקטוריסט סקוטי והציג במהרה באקדמיה המלכותית הסקוטית, שהיה רק בן שבע עשרה.
לאחר ששירת ארבע שנים בים כמהנדס ספינות, התיישב בלונדון בשנת 1884, שם החל לצייר במקצועיות וכן עסק בהוראה. במהלך שהותו בלונדון הציג בחברה המלכותית לאמנים בריטיים, במכון המלכותי לציירי שמן ועוד בכמה ארגונים אחרים.
הוא חזר לסידני בשנת 1888 שם החל להפיק את נופי הים ואת סצינות החוף הידועות ביותר. הוא הצטרף לאגודת האמנות המלכותית של ניו סאות' ויילס ונשאר בארגון זה כאשר כמה אמנים נפרדו והקימו את "אגודת האמנים, סידני" בשנת 1907. במהלך תקופה זו הוא גם הפך לנאמן של הגלריה הלאומית לאמנות של ניו סאות' ויילס ושימש כסגן נשיא משנת 1919 ועד מותו.
בשנת 1898 זכה להצגה מוצלחת בתערוכת האמנות האוסטרלית בגלריות גרפטון, לונדון. באותה שנה הוא קיבל את פרס וויין הראשון.
בשנת 1899 הוא התחתן עם בסי ג'נקינס. הוא היה מציג קבוע בגלריה לאמנות של אנתוני הורדרן בשנים 1919–1940.
הוא היה ידוע בהעדפתו בדים גדולים מאוד.
מונית במוסמן פגעה בו, הוא סבל מפגיעות קשות בראש שמהן נפטר כעבור כמה שעות.
הוא הותיר אחריו בת. אשתו נפטרה לפניו בשנת 1935.
מסיבת גילוי המגדר של העובר
מסיבת גילוי המגדר של העובר (באנגלית: Gender reveal party) היא מסיבה שמתקיימת במהלך ההיריון. המטרה העיקרית של אירוע זה היא "לחשוף" את מגדרו של התינוק להורים, לקרובי המשפחה ולחבריהם. ההתקדמות הרפואית של המאה ה-20 בהבחנה מגדרית טרום לידתית , למהימנה ואמינה, איפשרה למידע הנדרש העומד בבסיס האירועים הללו להתפתח. מסיבות אלו התחילו בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 בארצות הברית, והן נפוצות בעיקר במדינות דוברות אנגלית.
המסיבה נבדלת ממסיבת טרום לידה, אך לפעמים גם משולבת בה.כדי לחשוף את מגדר העובר, נעשה שימוש במגוון גדול של שיטות, הכוללות, לעיתים קרובות, שימוש בסטריאוטיפים מגדריים, כגון ורוד וכחול.
נוהג זה שנוי מעט במחלוקת, בטענה כי הוא מחזק סטריאוטיפים מגדריים. גורמים בקהילה הגאה, במיוחד טרנסג'נדרים ואינטרסקסים, סבורים כי אין צורך בבינאריה מגדרית.
היסטוריה ופיתוח.
מסיבה זו התחילה להופיעה בסוף העשור הראשון של המאה ה-21. אחת הדוגמאות הבולטות ביותר נמצאה בפוסטים של ג'נה קרווונידיס בהריון בבלוג שלה, שפרסמה ב-ChicagoNow , בשם "High Gloss and Sauce", שהודיעה על מגדרו של העובר שלה באמצעות עוגה. ניתן למצוא סרטוני יוטיוב של מסיבה זו כבר ב-2008 ו-2009, ונהיו משמעותיים יותר מבחינה חברתית בערך ב-2011, ולאחר מכן הייתה מגמה חיובית במספר מסיבות מסוג זה במהלך העשור השני של המאה ה-21.
מאוחר יותר, ב-2019, הביעה קרווונידיס צער על כך שהבלוג שלה עזר לעליית בכמות המסיבות, כשראתה עד כמה לקחו את המגמה למידה, כיצד הקהילה הגאה, ובפרט הטרנסים והאינטרסקסים, הרגישו, ולבסוף חשפה כי לביתה, שעליה חשפה את מגדרה ב-2008, יש אי-התאמה מגדרית , בשל העובדה שהיא לובשת חליפות, אם כי עדיין מגדירה את עצמה כנקבה.
השוואה למסיבת טרום לידה.
ישנם מספר הבדלים בין מסיבת גילוי המגדר של העובר לבין מסיבת טרום לידה:
יש זוגות שבוחרים לשלב את שני האירועים במסיבה אחת מסיבות של פשטות, יעילות או כלכלית.
המגמה.
ניתן לייחס את המגמה החיובית במספר המסיבות מסוג זה, לפלטפורמות מדיה חברתית כמו יוטיוב, אינסטגרם ופינטרסט. מגמה זו העלתה, באופן משמעותי, את הסבירות שהורים לעתיד יקיימו חלק במסיבות מסוג זה. תרבות הרמיקסים באינטרנט גרמה למגמה חיובית ביצירתיות רבה יותר של הזוגות, ולכן עלו מספר המסיבות מסוג זה. מחקרים דמוגרפיים מראים שמסיבות אלו נעשות, בדרך כלל, על ידי הורים לעתיד, שהם אמריקאים לבנים ממעמד הביניים, הטרוסקסואלים, נשואים או שותפים.
תכנון האירוע.
ההתמקדות למסיבות מסוג זה הוא חשיפת מגדרו של העובר. השיטה הנפוצה ביותר היא דרך אולטרה סאונד, שבו הזמן המוקדם ביותר שניתן לעשות זאת בצורה אמינה הוא כ-65 יום, אם כי, בדרך כלל, הבדיקה נעשית בסביבות 20 שבועות. המסיבה נערכת, בדרך כלל, בשליש השני של ההיריון.
הידיעה על מגדרו של העובר, לרוב, ידוע על ידי צד שלישי (המכונה לעיתים "אפוטרופוס מגדרי"). מגדרו של העובר נותר סוד מההורים עד לחשיפה במסיבה. אדם זה אחראי גם על סידורי המסיבה, כדי להבטיח שהחשיפה מתרחשת ללא ידיעתם המוקדמת של ההורים. עם זאת, מגדרו של העובר, לעיתים, ידועה על ידי ההורים לפני המסיבה, אך לא בפני משתתפי המסיבה.
בשביל לסייע בשמירה על התעלומה, קישוטי המסיבות הם, בדרך כלל, מגדריים מאוד, אך מעורפלים ואנדרוגיניים.
במהלך האירוע.
בעוד שהפוקוס של המסיבה נותר במגדרו של העובר, החשיפה היא, בדרך כלל, בשיאה של המסיבה. לפני החשיפה, בדרך כלל, משתתפים משחקים במשחקי חברה, בהם הזוג או המשתתפים מנחשים או טוענים את מגדרו של העובר. המשחקים יכולים להפך לסוג של תחרות, בין "צוות ורוד" ("Team Pink") לבין "צוות כחול" ("Team Blue"), שההורים או המשתתפים רשאים ליצור.
לפעמים, האירוע כולל תכונות של מסיבת טרום לידה. באם זה המקרה, ניתן לתת או לפתוח מתנות במועד מסוים שנקבע, לפני החשיפה או אחריה.
החשיפה.
רוב השיטות שחושפות את מגדר העובר, משתמשים בצבעים הקשורים למגדר, לרוב כחול וורוד, המייצגים זכר ונקבה בהתאמה, מעוטרים בפריטים אחרים הקשורים למגדר. שיטת החשיפה משתנה; השיטות הנפוצות כוללות חיתוך עוגות מיוחדות, שיגור בלונים, קונפטי/פיניאטות, עשן צבעוני וספריי חוטים. פריטים נוספים, הקשור לחג או לעונה שבו נחגג, עשויים גם להופיע במסיבה זו, למשל ביצי פסחא, ג'ק-או-לנטרן, מתנות חג המולד או זיקוקי די-נור.
ברגע שמתגלים צבעים אלו, גם ההורים המצפים וגם משתתפי המסיבה מודעים למגדרו של העובר, בדרך כלל לחגיגה גדולה ולהערה מצד המשתתפים. ההכרזה על שם התינוק יכול להתקיים גם כן.
ביקורת.
ההבחנה בין המין למגדר עומדת בבסיס ביקורות רבות על מסיבות מסוג זה. המונח "חשיפת מגדר" נחשב כהטיה על ידי מי שמכיר את ההבחנה. מגדר הוא הבניה חברתי בהשקפה זו, שאינו קשור למאפיינים ביולוגיים כלשהם, שאי אפשר לקבוע מבחינה רפואית, ולכל אחד יש זהות מגדרית אינדיבידואלית. לפיכך, כאשר מתגלים איברי המין של העובר, על פי תפיסה זו, המין, ולא המגדר, הוא המתגלה.
יתר על כן, מסיבות אלו מסתמכים במידה רבה על הבינאריה המגדרית, המניח שהילד לא יהיה אינטרסקס ביולוגי, המתרחש בכ 1 מתוך 4500–5500 לידות. מסיבות אלו מחזקים את הקצאת הייעוד המגדרי ואת החיוניות המגדרית , ומונעים ומזערים את ההזדהות הטרנסית, ולפיכך עלולות לגרום לבעיות נפשיות ורגשיות. יש הורים שדחו מסיבות מסוג זה, בשל מודעותם הגדולה יותר לזהות מגדרית.
באופן כללי, מסיבות מסוג זה מחזקות מאוד את תפקידי המגדר הסטריאוטיפיים, ולעיתים קרובות גם משתמשות בדיכוטומיות מגדריות מקוטבות בחומרי המסיבות, כגון "רובים או נצנצים", "אקדחים או פנינים", או "גלגלים או עקבים". המבקרים טוענים כי אין שום סיבה להניח שילד ישתלב בצורה מסודרת בדיכוטומיה מהותית, גם במקום בו המגדר שנקבע במסיבה, יישאר במדויק, וההקצאה תישאר זהה.
ב-2019, ג'נה קרווונידיס, שנחשבה לאחת מחלוצות המסיבה, קראה להערכה מחודשת של הנוהג בשל האופן שבו הדבר עשוי להשפיע על אנשים טרנסים וג'נדרקווירים, וחשפה כי לביתה, שעליה חשפה את מגדרה ב-2008, הייתה אי-התאמה מגדרית . לאחר השרפה באל דוראדו , קרווונידיס לא הכירה יותר במסיבות אלו, והתחננה שאנשים יפסיקו להכיר בהם.
אסונות ותאונות שנגרמו כתוצאה מאירועים אלו.
מקרים מסוימים של ניסיון לאפקטים מיוחדים מרהיבות בזמן גילוי המגדר, גרמו לפציעות, מוות, ואף נזק בקנה מידה גדול.
שריפת המנסרות באריזונה ב-2017, נגרמה על ידי מסיבה מסוג זו, ששילבה אבקה כחולה וחומר נפץ. פעלולים מסוכנים אחרים כללו, בין היתר, זיקוקי די-נור ואליגטורים.