בספטמבר 2016 הגיעה החברה להסכמה על רכישתה בידי החברה הגרמנית באייר תמורת 66 מיליארד דולר וביוני 2018 הרכישה הושלמה.
לחברה היו מעל 18,800 עובדים ופדיון שנתי מדווח ל-2007 של 8.563 מיליארד דולר.
היסטוריה.
מונסנטו התחילה כחברה צבאית המפתחת נשק כימי לצבא ארצות הברית, בין השאר הייתה אחת מהחברות המייצרות את ה-די-די-טי שנעשה בו שימוש במלחמת וייטנאם. ב-1972, לאחר חרם עולמי, נאסר השימוש בחומר הזה ומאוחר יותר אף הוצא רשמית מחוץ לחוק.
מונסנטו נאלצה להחליף את מוצר הדגל, והחלה לייצר ולהפיץ מוצר כימי אחר - הסכרין, תחליף כימי לסוכר, אותו הפיצה לתעשיית המזון ובפרט, לחברת קוקה-קולה, שהייתה הלקוח העיקרי שלה. במשך שנות השישים, נחקר הסכרין והועלו חששות שהחומר הוא מסרטן, אך לא נמצאו לכך ראיות.
כשנחתמה אמנת סטוקהולם ב-2001, רבים מהמוצרים שיוצרו והופצו על ידי מונסנטו נאסרו, לאחר שהואשמו בגרימת נזק חמור לבריאות האדם כגון PCBs, ואייג'נט אורנג'. מוצר נוסף שלהם, סומטוטרופין (Bovine somatotropin הורמון סינתטי המופק בטכנולוגיה של הנדסה גנטית) נאסר לשימוש בקנדה, האיחוד האירופי, יפן, אוסטרליה, ארגנטינה וניו זילנד, וגם בישראל . זה לאחר שנקבע שהשימוש בו גרם לכאב חמור ומיותר, סבל ומצוקה לפרות שטופלו בחומר המזיק, והוכח קשר ישיר להתפתחות דלקות חמורות בשד ובעיות פוריות, אך ההורמון עדיין מותר להפצה בארצות הברית כך שבאוקטובר 2008 מכרה מונסנטו את העסק הזה, במלואו, לחברת אלי לילי (Eli Lilly and Company), עבור 300 מיליון דולרים, והחלה בפיתוח והפצה של זרעים מהונדסים גנטית.
החברה הייתה מעורבת בפרויקטים ביטחוניים של מערכת הביטחון האמריקאית. בין הפרויקטים היה ייצור של קוטל העשבים אייג'נט אורנג' המכיל דיאוקסין במטרה לפגוע ביערות המסתור של לוחמי הווייטקונג בזמן מלחמת וייטנאם. על מעורבותה זו נתבעה ב-2005 על ידי וייטנאמים בעלי מומים מולדים בטענה כי המומים נובעים מחדירת החומר לשרשרת המזון. פרויקט נוסף בו הייתה מעורבת הוא פרויקט מנהטן לפיתוח נשק גרעיני.
במסגרת אירועי המחאה שליוו את ועידת האו"ם לשינוי האקלים (2009) (ועידת קופנהגן) "זכתה" החברה בפרס "בת הים הכועסת" כחברה המזהמת ביותר בעולם.
גם בישראל יש לחברה נציגות הכוללת רכישה של חברת BEEOLOGIC, השקעה כספית בחברת אבוג'ן ושיתוף פעולה מסחרי עמה ובעלות על חברת א.ב. זרעים.
וולי בארנס
וולי בארנס (אנגלית: Walley Barnes; 16 בינואר 1920 - 4 בספטמבר 1975) היה כדורגלן ולשי ושדרן רדיו.
בארנס נולד בעיירה ברקון שבוויילס, וכנער בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא החל לשחק כחלוץ אחורי בסאות'המפטון, היכן שאותר והוחתם על ידי ארסנל. הוא שיחק בכל עמדה במשחקי ארסנל שנערכו בזמן המלחמה (כולל שוער), אך ב-1944 סבל מפציעה קשה בברכו. בארנס התאושש למרות הפרוגנוזה הלא טובה, ואילץ את עצמו לשחק במדי קבוצת המילואים של המועדון נגד אוניברסיטת קיימברידג'. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הסגל הבוגר במשחק נגד פרסטון נורת' אנד ב-9 בנובמבר 1946.
בארנס התפרסם בזכות ביצועיו כבלם שמאלי, ויכולתו הגבוה להפריע למסירת כדורים לידו. עד מהרה הוא הפך לשחקן הרכב קבוע בארסנל, והיה חלק מהסגל שזכה באליפות בעונת 1947/1948. בתקופה זו הוא נמנה גם על הסגל הקבוע של נבחרת ויילס. בארנס ערך את הופעת הבכורה במדיה במשחק נגד נבחרת אנגליה ב-18 באוקטובר 1947, ומשימתו במשחק הייתה לשמור באופן אישי על הכוכב האנגלי סטנלי מתיוס; אנגליה ניצחה בתוצאה 3 - 0, ובארנס לא הצליח להתמודד עם מתיוס. בארנס לא התייאש, ולאחר מכן הופיע במדי הנבחרת 22 פעמים, חלקן כקפטן הנבחרת.
בארנס עבר לעמדת הבלם הימני בעקבות פציעתו של הקפטן לורי סקוט, וזכה במדליה מיוחדת של גביע ה-FA לאחר ניצחון ארסנל על ליברפול בגמר של עונת 1949/1950. שנתיים לאחר מכן העפיל המועדון לגמר הגביע פעם נוספת, הפעם נגד ניוקאסל יונייטד. בארנס עיקם את ברכו כשניסה לתקל את ג'ורג' רובלדו, ונאלץ לנטוש את המגרש לאחר 35 דקות בלבד כאשר הקיצוני דון רופר ממלא את מקומו; באותה תקופה לא הותרו חילופי שחקנים, ושחקני ניוקאסל ניצלו את יתרונם המספרים על מנת לנצח במשחק.
בארנס החמיץ את כל עונת 1952/1953 (שבה זכה המועדון באליפות) כתוצאה מהפציעה בברכו. למרות שהוא המשיך לשחק במדי ארסנל במשך שלוש העונות הבאות הופעותיו היו פחות סדירות, ובעונת 1955/1956 הוא שיחק בשמונה משחקים בלבד, כאשר לן ויליס וג'ו וייד מתחרים על מקומו בהרכב. בארנס פרש ממשחק פעיל בקיץ 1956, כתוצאה מהשילוב של גילו המתקדם ופציעתו. לאורך עונותיו בארסנל הוא שיחק ב-294 משחקים, בהם הבקיע 12 שערים. בתקופות מסוימות הוא היה בועט הפנדלים של המועדון.
בשתי עונותיו האחרונות כשחקן פעיל הוא כיהן גם כמאמן נבחרת ויילס בין מאי 1954 לאוקטובר 1956. לאחר מכן הוא החל לעסוק בשידור ספורט, והצטרף ל-BBC. בארנס שידר מספר פעמים את גמר גביע ה-FA, וב-1964 שיתף פעולה עם קנת' וולסטנהולם בהגשת המהדורה הראשונה של התוכנית הידועה "Match of the Day". בארנס היה עוזרו של וולסטנהולם ששימש פרשן במשחק הגמר של מונדיאל 1966, שבו התמודדה נבחרת אנגליה נגד נבחרת גרמניה וגברה עליה.
בארנס כתב את האוטוביוגרפיה שלו, הנקראת "Captain of Wales". הוא המשיך לעבוד ב-BBC עד מותו ב-1975.
קשחת חוליות
קשחת חוליות (בלעז: Spondylosis) היא מונח לא ספציפי המתאר בדרך כלל שינויים ניווניים בעמוד השדרה הגורמים לקשחת (ankylosis, נוקשות מפרקית) של מפרקי החוליות והדיסקים הבין-חולייתים.
קשחת חוליות יכולה להופיע בחוליות הצוואר, בחוליות החזיות או בחוליות המותניות. מבין האנשים שלהם ממצאים רנטגניים המצביעים על קשחת חוליות, רק לאחוז קטן תסמינים רלוונטיים, קרי רובם לא סובלים מבעיה כלשהי.
שינויים ניווניים אופייניים לקשחת חוליות מופיעים בדרך כלל בעקבות ניוון של דיסק בין-חולייתי, והם בדרך כלל שינויים הקשורים לגיל. הם מופיעים בגופי החוליות, במפרקים הסינוביאלים בין החוליות (במפרקים הפאצטלים), בנקבים הבין-חולייתים ובזיזים הקוציים של החוליות. משפתי גופי החוליות צומחים מבנים גרמיים המכונים אוסטיאופיטים. האוסטיאופיטים מגדילים את שטח הפנים של גוף החוליה ומפחיתים את העומס המופעל עליו, אך מגבילים את התנועה במפרק בין החוליות ואף עשויים להתקרב דיים לאוסטיאופיטים מגוף חוליה שכנה עד לקשחת מלאה של המפרק. אוסטיאופיטים אחוריים הנפוצים בקשחת חוליות של הצוואר עשויים ללחוץ על מבנים של מערכת העצבים ולגרום להופעת תסמינים. המפרקים הפאצטלים הנמצאים בצידי המפרק הבין-חולייתי נתונים למאמצים מוגברים וניתן לזהות בהם דלקת מפרקים ניוונית. גודלם של הנקבים הבין-חולייתים קטן בשל קריסת הדיסק ובשל האוסטיאופיטים במפרקים.
קשחת חוליות עלולה לגרום להופעת כאב, ככל הנראה עקב מעורבותם של המפרקים הפאצטלים ועקב השינויים הביומכניים בתנועת עמוד השדרה. פגיעה ברקמות עצב סמוכות יכולה לגרום לכאב ולתסמינים המלווים פגיעות עצביות, כגון כאב מוקרן לגפיים, נימול וחולשת שרירים.
קשחת חוליות צווארית.
קשחת חוליות צווארית (בלעז: Cervical spondylosis) מתגלה באוכלוסייה בשיעורים גדלים ככל שעולה גיל הנבדקים ובגברים יותר מבנשים. שיעורי הימצאות של קשחת חוליות שאובחנה ברנטגן גדלים משלושה עשר אחוזים בגברים בעשור השלישי לחייהם ועד ל-100 אחוזים בגברים לאחר גיל 70, ומחמישה אחוזים בנשים בעשור הרביעי ועד ל-96 אחוזים בנשים לאחר גיל 70. בסך הכל בכשבעים אחוזים מהאוכלוסייה שעברה את גיל 40 קיימים שינויים ניווניים בעמוד השדרה, ושינויים אלו חמורים יותר בגברים.
רוב המקרים הקלינים של קשחת חוליות הם עקב קשחת חוליות צווארית. הבדל משמעותי בין חוליות הצוואר לחוליות המותניות הוא חוט השדרה העובר בתעלת השדרה של החוליות הצוואריות וקצהו התחתון באזור החוליה המותנית הראשונה או השנייה, כך שהוא נעדר מתעלת השדרה של רוב החוליות המותניות. אוסטיאופיטים בחלק אחורי של גוף חוליה צווארית עשויים לבלוט לתוך תעלת השדרה ולהפעיל עומסים מכניים על חוט השדרה באופן קבוע או בזמן תנועת צוואר ואף לפגוע באספקת הדם של חוט השדרה. קשחת חוליות צווארית עם פתולוגיה של חוט השדרה מכונה בלעז Cervical spondylosis with myelopathy.
קשחת חוליות מותנית.
קשחת חוליות מותנית (בלעז: Lumbar spondylosis) נפוצה יותר לאחר גיל 40 באנשים הסובלים ממשקל יתר וקשורה לתעסוקה המחמירה את ההפרעה.
התסמינים כוללים בעיקר כאב גב תחתון ונוקשות. הכאב עשוי להופיע גם בעכוז ובמפשעה. התסמינים מחמירים לאורך היום אך לעיתים חמורים יותר לאחר שנת לילה ומוקלים תוך כדי פעילות.
הטיפול המוצע לקשחת חוליות מותנית הוא הנעה פסיבית של עמוד השדרה ותרגילי חיזוק איזומטרים של שרירי הגב והבטן. בנוסף מוצעת דיאטת הרזיה לאנשים הסובלים מעודף משקל. במקרים הכוללים שינויים חמורים במפרקים הפאצטלים מוצע להשתמש בתרופות מדכאות דלקת. תהליך ניתוחי נחשב לבחירה גרועה בשל הסבירות הגבוהה למספר גדול של מפרקים מעורבים ובשל גילם המתקדם של החולים.
עקלתון
קוראים לי אף אחד
קוראים לי אף אחד (אנגלית: My Name is Nobody) הוא מערבון וקומדיה שבויים על ידי טונינו ואלרי ובכיכובם של הנרי פונדה וטרנס היל.
הסרט שייך לסוגת סרטי המערבונים המבשרים את סיומה של תקופת המערבונים, בדומה לסרט בלתי נסלח.
עלילה.