וינסנט ריימֶן (Vincent Rijmen; נולד ב-16 באוקטובר 1970) הוא קריפטוגרף ופרופסור מן המניין באוניברסיטת לובן. ריימן הוא אחד המתכננים (יחד עם יואן דאמן) של צופן הבלוקים ריינדל, אשר נבחר על ידי ה-National Institute of Standards and Technology (NIST) כתקן ההצפנה הרשמי של ממשלת ארצות הברית. בין תרומותיו של ריימן לענף הקריפטוגרפיה ניתן למנות את פונקציית הגיבוב הקריפטוגרפית WHIRLPOOL ואת צופני הבלוקים אנוביס (Anubis), KHAZAD, Square, NOEKEON ו-SHARK.
קריירה אקדמית.
ריימן נולד בעיר לוון שבבלגיה. בשנת 1993 השלים תואר שני בהנדסת חשמל, ובין השנים 1994–1997 המשיך ללימודי תואר דוקטור בקבוצת המחקר COSIC באוניברסיטת לובן. בשנת 1997 הגיש את הדיסרטציה שלו, בנושא "בנייה וניתוח של צופני בלוקים איטרטיביים", שהוכנה בהנחיית יוֹס וַנדֶוָולֶה (Vandewalle) ורנה גוברטס (Govaerts). עם סיום לימודיו נותר כחוקר ב-COSIC ועבד על מספר פרויקטים, בהם צופן הבלוקים ריינדל, שנבחר בהמשך כתקן ההצפנה הרשמי של ממשלת ארצות הברית.
בשנת 2001 התמנה לקריפטוגרף הראשי של חברת קריפטומטיק, חברה בינלאומית העוסקת בפיתוח אמצעים קריפטוגרפיים. במקביל היה פרופסור אורח במכון הטכנולוגי של גראץ בין השנים 2001–2003, ובשנת 2004 התמנה כפרופסור מן המניין, תפקיד בו החזיק עד לשנת 2012. החל בשנת 2007 מכהן כפרופסור להנדסת חשמל באוניברסיטת לובן.
מנהטן (סרט)
מנהטן (באנגלית: Manhattan) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית בבימויו של וודי אלן משנת 1979. תסריט הסרט נכתב על ידי אלן ומרשל בריקמן. הסרט הופק על ידי צ'ארלס ג'ופה. הסרט מספר את סיפורו של גבר בשנות ה-40 לחייו היוצא עם נערה בת 17, אך הוא מתאהב באהובה של חברו. בסרט משחקים אלן, דיאן קיטון, מייקל מרפי, מריאל המינגוויי, מריל סטריפ ואן בירן.
על הסרט.
הסרט צולם בניו יורק בשחור-לבן למרות שבתקופה הזאת היה מקובל לצלם בצבע. נעימות הסרט הולחנו על ידי ג'ורג' גרשווין ואף יצירתו "רפסודיה בכחול" נוגנה בסרט. אלן תיאר את הסרט כשילוב של שני סרטיו הקודמים "הרומן שלי עם אנני" ו"רגשות".
הסרט זכה לביקורות מהללות ולשתי מועמדויות לפרס אוסקר; פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור המינגוויי ופרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר עבור אלן. בשנת 2001 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.
עלילה.
הסרט מגולל את סיפורו של אייזק דייוויס (וודי אלן), תסריטאי לתוכניות טלוויזיה בן 42. דייוויס התגרש פעמים ועדיין נשארו לו משקעים מנישואיו האחרונים לג'ייל (מריל סטריפ) שעזבה אותו לטובת אישה אחרת. אייזק יוצא עם טרייסי (מריאל המינגוויי), תלמידת תיכון בת 17, שרואה את מערכת יחסיהם כרצינית בניגוד אליו. חברו הטוב, ייל פולאק (מייקל מרפי), שנשוי לאמילי (אן בירן) יוצא בסתר עם מארי ווילקי (דיאן קיטון) שמודעת לזה שייל נשוי.
כשאייזק, ייל, מארי וטרייסי נפגשים אייזק ומארי מתווכחים אחד עם השני ונוצרת ביניהם איבה מסוימת. טרייסי מנסה לשכנע את אייזק שייקח אותה ברצינות והיא שוקלת לוותר בשבילו על לימודי משחק בלונדון. כשאייזק ומארי נפגשים שנית הם מתיידדים למרות הרושם הראשוני.
במהלך הסרט אייזק ומארי מתאהבים אך הם מחליטים לא לצאת אחד עם השני בגלל בני זוגם. כשייל נפרד ממארי אייזק נפרד מטרייסי. למרות שמארי עזבה את ייל היא עדיין מאוהבת בו ולבסוף היא מחליטה לשוב אליו. לאחר הפרידה אייזק מחפש את טרייסי והוא מוצא אותה רגע לפני שהיא טסה ללונדון. הוא מנסה להציע לה לשוב למערכת יחסים והסרט נגמר בסוף לא ברור.
קבלה.
הכנסות.
הסרט יצא ב-29 אולמות קולנוע ב-25 באפריל 1979. הסרט גרף כ-485,734 דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו. בסיכום הכנסות הסרט הוא גרף כ-39.9 מיליון דולר והפך הסרט ה-17 המכניס ביותר לשנת 1979. הסרט התחרה בפסטיבל הקולנוע בקאן במאי באותה שנה. בהתאמת מחירי הכרטיסים לאינפלציה הסרט הכניס 127,638,700 דולר והפך לסרט השני הכי מכניס של וודי אלן בארצות הברית אחרי "הרומן שלי עם אנני".
ביקורות.
הסרט זכה לביקורות מהללות עם ציון "טרי" של 98% על פי האתר "Rotten Tomatoes". המבקר רוג'ר איברט ציין לטובה את הופעתן של דיאן קיטון ומריאל המינגוויי. הוא אף החשיב את הסרט כאחד הטובים ביותר בכל הזמנים. מבקרים רבים היללו את הכימיה בין השחקנים. בנוסף רבים שיבחו את אלן על שיפור פני העיר ניו יורק בסרטו.
פרסים ומועמדויות.
וודי אלן זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר מאיגוד מבקרי הסרטים של ניו יורק. בנוסף הוא קיבל ביחד עם רוברט בנטון מהסרט "קרמר נגד קרמר" את פרס איגוד המבקרים האמריקני לבמאי הטוב יותר. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר; פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור מריאל המינגוויי ופרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר עבור אלן. הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה. הסרט זכה בשני פרסי באפט"א; הסרט הטוב ביותר והתסריט הטוב ביותר. המגזין "אמפייר" דירג את הסרט במקום ה-76 מתוך 500 ברשימת הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים.
מכון הסרטים האמריקאי.
במרוצת השנים מכון הסרטים האמריקאי דירג הסרט בכמה מרשימותיו:
שמעון רוזובסקי
הרב שמעון רוזובסקי (תרל"ד, 1874 - ה' בתשרי תש"ב, 1941) היה רבה האחרון של איישישוק, פעיל ציוני וראש "ועד הפליטים" בעירו.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה קאפולי, פלך מינסק שברוסיה הלבנה. למד בישיבת וולוז'ין ולאחר מכן בישיבת סלובודקה. לאחר נישואיו שימש כרבה של קאפולי, עיר מולדתו. בשנת 1919, עם כיבוש העיירה על ידי הבולשביקים, נאלץ לברוח מן המקום, מאחר שהיה ידוע כציוני נלהב.
לאחר פטירת רבה של איישישוק, הרב יוסף זונדל הוטנר, התמנה בנו הרב נפתלי מנחם הוטנר, אך בשנת 1922, בעקבות סכסוך עם ראש הקהל בעיירה, העמיד ראש הקהל מועמד נגדי - את הרב רוזובסקי. במשך זמן ניטש מאבק קשה בין תומכי שני הצדדים, כשרבנים מהעיירות הסמוכות באים לסייע לאחד מהצדדים. בסופו של דבר נקבעה פשרה לפיה ישמש הרב הוטנר כדיין וכמורה הוראה של הקהילה, והרב רוזובסקי ישמש כרב הרשמי בקהילה.
היה עסקן בתנועת המזרחי והשתתף בוועדות וכינוסים רבים מטעם התנועה. היה פעיל למען "הקרנות הלאומיות".
עמד בראש "ועד הפליטים" וסייע רבות לאלפי פליטים שעברו דרך עירו בראשית המלחמה והצילם מסכנת מוות מהמשטרה הקומוניסטית ומשטרת העזר הליטאית.
הרב רוזובסקי שימש ברבנות איישישוק עשרים שנה, עד מותו בשואה, יחד עם אלפי עירו, בה' בתשרי תש"ב.
מאמריו.
מאמרים רבים פרי עטו פורסמו בעיתונות הציונית-דתית בפולין ובארץ ישראל. כמו כן פרסם מאמרים בחוברת "אונזער פאנד" שהוצאה על ידי "ועדת הקרן הקיימת" באיישישוק. הכין לדפוס ספר תורני בשם "שבט שמעון" אולם כתב היד אבד.
משחקי בניית ערים
משחקי בניית ערים הם ז'אנר של משחקי אסטרטגיה ממוחשבים, בהם המשתתף מגלם מתכנן ומנהיג של עיר. משחקים מז'אנר זה מציגים את העיר ממבט מלמעלה, ועל השחקן להיות אחראי לצמיחת העיר, אותה הוא בונה בעצמו. חלק ממשימותיו הן לבחור מיקום נוח לבניית העיר, וכן לדאוג לניהולה התקין (כמו למשל חלוקת משכורות). העיר מתפתחת בהתאם לרמת הביצוע של השחקן.
דוגמאות למשחקים של בניית ערים הם SimCity, Cities XL, ו-.
נחל הערבה
נַחַל הָעֲרָבָה הוא נחל אכזב הזורם בחלקה הצפוני של הערבה, מדרום לצפון. מוצאו של הנחל בגב הערבה, והוא נשפך לאזור בריכות האידוי במה שהיה בעבר האגן הדרומי של ים המלח, כ-100 ק"מ צפונית לשם. בין יובליו הבולטים: נחל פארן, נחל ברק, נחל צופר ונחל נקרות. חלקו הצפוני של הנחל, מאזור מושב חצבה וצפונה, הוא קניון שנוצר בסלעי חוואר הלשון, ועומקו מגיע לעשרות מטרים.
לאורך הנחל הוקמו מספר מאגרי מים, המתמלאים במי שיטפונות. המאגרים הגדולים הם מאגרי חצבה, עידן ועין תמרים.
נחל הערבה מהווה ברובו את תוואי הגבול בין ישראל לירדן. לאורך הגבול אין גדר, ואולם בחלק מהמקומות הוטמנו מוקשים, והסחף בנחל גרם לכך שאף אזורים אחרים בסביבתו חשודים במיקוש. בסוף 2012 החלה הרשות לפינוי מוקשים בפינוי מוקשים מחלקו הצפוני של הנחל.
'הנהר הסודי'.
'הנהר הסודי', הוא כינוי שהוענק בסדרת כתבות של אורן אהרוני בכאן 11 בראשית 2020, לזרימת קבע לאורך עשרה קילומטרים בתוואי נחל הערבה עד לשפכו לים המלח במצר לינץ'. 'סודי' משום שלא היה ידוע למרבית הציבור שוחר ארץ ישראל וצפונותיה. הזרימה בתוואי קניוני מקורה במי מעיינות ומים מבריכות האידוי של מפעלי ים המלח שיחדיו צובעים את המים בצבעי כחול וטורקיז.
Girl on Fire
Girl on Fire (בעברית: נערה לוהטת) הוא אלבום אולפן החמישי של הזמרת האמריקאית אלישה קיז. האלבום יצא לאור ב-22 בנובמבר 2012, על ידי חברות התקליטים תקליטי RCA.
האלבום דורג במקום הראשון במצעד הבילבורד 200 עם מכירות של 159,000 עותקים בשבוע הראשון, אלבום חמישי של אלישה קיז שבמקום הראשון בארצות הברית. האלבום קודם בעזרת שני סינגלים, כולל שיר הנושא של האלבום "Girl on Fire", שדורג במקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100.
הפיות
"הפיות" (בגרמנית: Die Feen) היא אופרה בשלוש מערכות מאת המלחין הגרמני ריכרד וגנר שכתב גם את הליברית.
עלילת האופרה מבוססת על מחזה מאת האיטלקי קרלו גוצי בשם "אשת הנחש" (La Donna Serpente). הלחן מושפע מיצירתו של קרל מריה פון ובר ומלחינים נוספים בני התקופה אך ניכרים בו סממנים של הקומפוזיציה המאפיינת את יצירתו המאוחרת יותר של וגנר.
הפיות היא האופרה הראשונה שהשלים וגנר אך היא לא הושמעה עד לאחר מותו, ומעולם לא נחשבה לחלק אינטגלי ממכלול יצירתו של המלחין.
היסטוריה.