נאמן להשקפותיו הליבראליות הוא ערך והדפיס מספר עיתונים בעלי דעות חתרניות כנגד שלטון בית הבסבורג האוסטרי, בהם ה"ביטאון לחופש דת" ("Organ für Glaubensfreiheit"). כאשר החל השלטון לרדוף את מתנגדיו, נאלץ בוש לברוח לניו יורק, לשם הגיע ב-8 בינואר 1849. לפרנסתו פתח דוכן לממכר עיתונים ומכשירי כתיבה, שלא היה רווחי. ב-30 במרץ של אותה שנה החל בעיסוק נוסף – הפקת עיתון בשם "Israel's Herold" שהיה השבועון היהודי הראשון בארצות הברית, עזרו לו בעבודתו זו חבריו מסדר בני ברית בעיר, אולם השבועון התקיים רק מספר חודשים. בקיץ של אותה שנה עבר בוש לסנט לואיס שם הוא נהל במשך 6 שנים, חנות כלבו בשיתוף עם חותנו. בשנת 1857 הוא התמנה לנשיא People's Savings Bank. כאשר הוועידה החוקתית של מיזורי נדרשה להחליט האם להצטרף לתנועה הפרישה, בוש נכלל ברשימה של מפלגת "האיחוד ללא תנאי", ונתמנה מטעמה לחבר בוועדה של תשעה נבחרים, שבה נתקבלו רוב ההחלטות החשובות.
כאשר גנרל ג'ון פרימונט מפקד צבא האיחוד קבע את מפקדתו הראשית בסנט לואיס, נעשה בוש שלישו האישי, בדרגת סרן. בשנת 1862, הוא הציע לשר האוצר סלומון פורטלנד צ'ייס, מלווה נושא ריבית בסך של מאה מיליון דולרים, התוכנית לא יצאה לפועל אולם הרשימה מאוד את שר האוצר, והוא המליץ עליו לתפקיד בכיר במשרדו אבל בוש סרב, וחזר לסנט לואיס. במשך שש שנים הוא כהן כסוכן ראשי של חברת הרכבות St. Louisand Iron Mountain Railroad, בתפקיד אחראי על המטענים והנוסעים.
בוש סייע בהקמת קהילת "בני אל", וגם הקים בעיר את סניף "בני ברית" למערב ארצות הברית ומכאן ואילך היה מעורב מאוד בפעילויות המסדר במתן שירותים בעלי ערך לקהילה, בעיקר על ידי תרומות וקשר עם אנשי מפתח בולטים בתחום הביטוח ובהקמת בית יתומים יהודי. התעניינותו בנושאי החברה הובילה אותו להיעשות גם אקטואר. בוש הצטרף לאמנה שקראה לביטול העבדות וליצירת חוקה חדשה. הוא נבחר למועצת המנהלים של משרד ההגירה במדינת מיזורי, במטרה להגדיל את מספר האוכלוסין שירד מאוד בזמן המלחמה. במשרה זו הוא החזיק 12 שנה. בשלב האחרון של חייו החל להתעניין בגידול גפן ליין. הוא רכש חלקת אדמה מחוץ לעיר וקרא לה "בושברג", והצליח מאוד בעסקיו. חוותו התפרסמה בשל טיב היין והוא אפילו שלח כמויות גדולות מיבול הענבים שלו לצרפת שרוב יבול הענבים שלה הושחת עקב מגפה של זבוב ה-. לאחר מספר שנים של הכנה הוא הדפיס את "קטלוג בושברג" שמיין את סוגי הענבים ליין. קטלוג זה זכה להצלחה רבה, הודפס בכמה מהדורות ותורגם למספר שפות.
בוש נקבר בבלפונטיין, בית קברות הפתוח לכל הדתות וקבורים בו מנהיגים ואמנים יידועי שם.
נערה עם עגיל פנינה (סרט)
נערה עם עגיל פנינה (במקור: Girl with a Pearl Earring) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 2003 בבימויו של פיטר ובר ובכיכובם של סקרלט ג'והנסון, קולין פירת', טום וילקינסון וקיליאן מרפי.
הסרט נקרא על שם הציור הידוע "נערה עם עגיל פנינה", של הצייר ההולנדי יאן ורמיר, ומבוסס על רומן משנת 1999 בעל אותו שם מאת הסופרת האמריקאית טרייסי שבלייה.
תקציר העלילה.
הסרט מגולל את סיפורה של גריט (סקרלט ג'והנסון), נערה ביישנית שמתגוררת בעיר דלפט ב-1665. משפחתה נקלעה לקשיים כלכליים וכתוצאה מכך נשלחת גריט לעבוד כמשרתת בבית משפחתו של הצייר ההולנדי הנודע יאן ורמיר (קולין פירת').
גריט עובדת קשה, היא נמצאת במעמד נמוך בבית, ונתונה להצקות שונות, בין היתר על ידי אחת מבנותיו של ורמיר, קורנליה (אלאקינה מאן). במהלך עבודתה, גריט יוצאת לשוק המקומי לקנות אוכל למשפחה, שם היא פוגשת את פיטר (קיליאן מרפי), בנו של הקצב המקומי, אשר מחזר אחריה.
כשגריט מנקה את הסטודיו של ורמיר (אליו אשתו של ורמיר לא מורשת להיכנס), ורמיר רואה שגריט מקדישה תשומת לב לציוריו. כך בהדרגה מתפתחת מערכת יחסים בין השניים, בה ורמיר מלמד את גריט על ציור, אך מוודא שהדבר יישאר בסוד מפני אשתו, קטרינה (אסי דייוויס), אשר עלולה להתנגד בתוקף לשהות של בעלה במחיצת גריט. בניגוד לאשתו, חמותו הממולחת של ורמיר, מריה (ג'ודי פארפיט), מבינה שגריט מהווה מקור-השראה עבור ורמיר, ולכן היא מאפשרת למערכת היחסים הסודית ביניהם להתפתח.
יום אחד, מגיע פטרונו העשיר של ורמיר, וון רייבן (טום וילקינסון), אשר שם לב ליופייה של גריט, ומבקש מוורמיר לתת לו אותה כדי שתהיה המשרתת שלו. ורמיר מסרב, אך מסכים במקום זאת לצייר לרייבן בשכר דיוקן של גריט. בזמן שוורמיר מקדיש את כל כולו בסטודיו בציור הדיוקן הסודי, קנאתה של קטרינה כלפי גריט גדלה יותר ויותר. בעוד שגריט סובלת ממשיכתה העזה לוורמיר ולעבודתו, היא גם כמעט נאנסת על ידי רייבן.
זמן מה אחר כך, אמה של קטרינה קוראת לגריט ונותנת לה זוג עגילי פנינה של בתה, ומצווה עליה לסיים עם ורמיר את הציור בזמן שבתה לא נמצאת בבית. בפגישת הציור האחרונה של השניים, ורמיר מחורר את אוזנה של גריט כך שתוכל לענוד את אחד מעגילי הפנינה. מבולבלת מכל הסיטואציה, האפופה במיניות, גריט פונה לפיטר (בנו של הקצב) כדי שינחם אותה. זמן מה אחר כך, פיטר מציע לה להתחתן איתו, אך היא מסרבת. לאחר מכן גריט מחזירה את העגילים לאמה של קטרינה.
כשקטרינה מגלה שגריט ענדה את העגילים שלה, היא מאשימה את אמה ודורשת מוורמיר להראות לה את הציור שהוא וגריט עבדו עליו. שבורת לב מכך שוורמיר אינו חושב שהיא ראויה כדי שיצייר אותה (כי היא "לא מבינה"), קטרינה מנסה לשווא להרוס את הציור, ולאחר מכן מגרשת את גריט מהבית. ורמיר בתגובה אינו מתנגד, וגריט עוזבת את הבית בתדהמה.
בסיום, טאנקה (ג'ואנה סקנלאן), טבחית המשפחה, מגיעה לבקר את גריט בביתה החדש עם פיטר. היא נותנת לגריט מתנה: עגילי הפנינה של קטרינה עטופים בצעיף ראש כחול, אותו לבשה עם העגיל בציור.
אורי שני (מנהל)
אורי שני (נולד ב-29 בינואר 1947) הוא מנכ"ל ישראלי. היה מקורבו של ראש הממשלה אריאל שרון, וכיהן כמנכ"ל מפלגת הליכוד וראש לשכת ראש הממשלה. הורשע בעבירה של הפרת אמונים בתאגיד.
ביוגרפיה.
שני גדל ברשפון ובקיבוץ יפעת. בבגרותו היה חקלאי במושב שדה משה וניהל חוות כבשים ותרנגולים לצד גידולי אפרסקים וגפנים. עם גיוסו לצה"ל התנדב לשייטת 13. הוא עבר טירונות צנחנים והודח ממסלול ההכשרה בשייטת. בהמשך עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. שני לחם כקצין בחטיבת גולני במלחמת ששת הימים. הוא התיידד עם אריאל שרון במהלך מלחמת יום הכיפורים, בעת ששימש כמפקד פלוגת סיור באוגדתו. לאחר שחרורו מצה"ל התגייס לשב"כ ושימש כמאבטח באל על.
בעת שאריאל שרון כיהן כשר המסחר, שני ניהל מאבק ציבורי במסגרת תנועת המושבים והקשר ביניהם התהדק. שני עזב את תחום החקלאות והפך לעוזרו של שרון. בהמשך מונה ליו"ר חברת עמידר (בשנים 1990 - 1992), ואחר כך ניהל עסקים שונים בתחום הנדל"ן. בעקבות דו"ח מבקר מדינה חריף נגד משרד השיכון של הליכוד ונגד שני, תפסה תאוצה הסיסמה "מושחתים נמאסתם" שהפכה לאבן פינה בתעמולת הבחירות של המערך בבחירות 1992. כנגד שני הוגש ב-1995 כתב אישום בו יוחסו לו 8 אישומים, בגין מעשים אותם ביצע לכאורה בתקופת כהונתו כיו"ר מועצת המנהלים של חברת עמידר. בין האישומים, הפרת אמונים בתאגיד, עבירת מנהלים בתאגיד, מרמה והפרת אמונים וכן קבלת דבר במרמה. ב-1997 הורשע בבית משפט השלום בשתי עבירות של הפרת אמונים ולאחר ערעור לבית משפט המחוזי נותרה על כנה הרשעה אחת של הפרת אמונים בתאגיד על כך שעשה שימוש לצרכים פרטיים בנהג שהעמידה עמידר לרשותו. השופטים ציינו כי יש בעבירות גוון ברור של שחיתות. על שני הוטל קנס בסך 10,000 שקל ועונש מאסר על תנאי.
שני מונה למנכ"ל מפלגת הליכוד ב-1999. לאחר ניצחונו של שרון בבחירות מונה לראש לשכתו, עם כניסתו לתפקיד ראש הממשלה במרץ 2001. הוא פרש במפתיע מתפקיד זה באפריל 2002, לאחר שהתפתחה מתיחות בינו לבין מקורבים אחרים של ראש הממשלה. עם זאת, המשיך לשמש יועצו הקרוב של שרון בהחלטות מדיניות ופוליטיות, בין השאר במסגרת "פורום החווה" שכלל מספר מקורבים לשרון. בשנים 2002–2005 כיהן שני כמנכ"ל חברת שיכון עובדים מקבוצת אריסון השקעות, ובין 2005–2007 כמנכ"ל חברת שיכון ובינוי.
בדצמבר 2007 מונה למנהל כלל עסקיו של איש העסקים ארקדי גאידמק בישראל ובעולם, אך הוא עזב את תפקידו לאחר מספר חודשים. לאחר מכן היה ממקימי "קרן גדעון", זרוע של מוסדות מנהליים לגביית חובות וניהל אותה עד אוקטובר 2009, אז מונה למנכ"ל חברת "פולאר השקעות". ערכה של "פולאר השקעות" ירד מאז כניסתו של שני לתפקיד בעשרות אחוזים, בין השאר בשל הסתבכות החברה בפרויקט הנדל"ן הולילנד בירושלים. הוא הגיש את התפטרותו מהתפקיד במאי 2013 והתפטרותו נכנסה לתוקף בנובמבר 2013.
לאחר הבחירות בינואר 2013 שני מונה למנהל המשא ומתן הקואליציוני מטעמו של יאיר לפיד ומפלגתו יש עתיד, זאת במקביל להמשך תפקידו בפולאר השקעות. בנובמבר 2013 מונה ליו"ר וייעוץ לקבינט הדיור.
חיים אישיים.
שני נשוי לאורלי ואב לארבע בנות. מתגורר בתל ברוך.
אורי שני
אנדרטת מרטין לותר קינג
אנדרטת מרטין לותר קינג (באנגלית: Martin Luther King, Jr. Memorial) היא אנדרטה בוושינגטון, בירת ארצות הברית, לזכרו של המנהיג והכומר מרטין לותר קינג. האנדרטה, מן החדשות ביותר בוושינגטון, נחנכה בשנת 2011. זוהי האנדרטה הראשונה שהוקמה באזור המול בוושינגטון לאפריקאי אמריקאי, והרביעית בלבד שם לאישיות שלא כיהנה כנשיא ארצות הברית.
תולדות הקמת האנדרטה.