ובו רשומות כל הפעילויות בכל שעה בכל יום בכל המחנה.
ה־JLGB מחלקים קבוצות מעורבבות של יהודים מישראל ומשאר המדינות במחנה (בריטניה, הולנד, צרפת ורוסיה) לקבוצות בשם פלטונים (platoon) ובקבוצות אלה עוברים החניכים פעילויות לאורך כל המחנה.
לכל פלטון יש שם ומורלים (שירי עידוד) כדי להבדיל בין כל קבוצה ובשביל המורל בתחרויות.
בכל שנה במחנה הקיץ יש נושא מיוחד וסביבו סובבות כל הפעילויות של המחנה וכל שמות הפלטונים קשורים אליו (לדוגמה: מחנה קיץ JLGB 2017 היה בנושא emoji ולכל פלטון ניתן שם של אמוג׳י אחר כגון: רובוט, מטרייה וכו׳).
מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים
מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים (באנגלית: Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, מכונה בקצרה מזכיר החוץ (the Foreign Secretary) ומחוץ לבריטניה גם שר החוץ), הוא חבר ממשלת בריטניה הממונה על מדיניות החוץ של בריטניה, על יחסיה הדיפלומטיים עם מדינות חבר העמים הבריטי ועם הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים וקידום האינטרסים הבריטיים בחו"ל, אשר עומד בראש משרד החוץ וחבר העמים.
מזכיר המדינה הוא אחד התפקידים הבכירים בקבינט הבריטי. משרדו נמצא בווייטהול.
מזכיר המדינה הראשון של בריטניה היה צ'ארלס ג'יימס פוקס (ב-1782), יריבו של ויליאם פיט הבן. מזכירי מדינה ידועים אחרים היו ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, ואחיו המרקיז ריצ'רד ולסלי, הוויקונט רוברט סטיוארט קסלרי, המרקיז רוברט ססיל מסולסברי, הרוזן ארתור בלפור, לורד הליפקס ואנתוני אידן. ג'ון מייג'ור כיהן כשר החוץ לפני שהחליף את מרגרט תאצ'ר בראשות ממשלת בריטניה.
המשרד קיים בתצורתו הנוכחית מאז שנת 1968, אז אוחד משרד החוץ עם משרד חבר העמים (אליו מוזג שנתיים קודם לכן משרד המושבות).
מספטמבר 2021 עומדת בראשות המשרד ליז טראס מהמפלגה השמרנית.
מדרשת בינת
מדרשת בינת היא מדרשה תורנית לנשים בשבות רחל. המדרשה הוקמה בחודש אלול תשס"א. תוכנית הלימודים הרגילה של המדרשה כוללת לימודי קודש. מלבדה, קיימות שתי מסגרות לימודים אקדמיות ללימוד במוסדות מחוץ למדרשה: במכללת אורות שבאלקנה ובאריאל. לימודי הקודש במדרשה מוכרים במוסדות האקדמיים ונחשבים למילוי חלק מחובות הלימודים לתואר האקדמי. התוכנית הרגילה כוללת גם הכנה לחיי משפחה ונמשכת שנה אחת. מספר התלמידות של המדרשה בשנת 2008 עולה על מאה, וכך גם בשנת 2018.
ראש המדרשה הוא הרב רונן טמיר, בוגר ישיבת שילה, נשוי ואב לתשעה ילדים. נשיא המדרשה הוא הרב מיכאל ברום אשר יזם את רעיון הקמת המדרשה.
התוכנית המלאה.
תוכנית הלימודים הרגילה, המכונה "תורה לשמה", נלמדת במסגרת בבית המדרש של מדרשת בינת. הלימודים כוללים לימודי קודש במקצועות הבאים: ספרי הרב קוק, לימודי הגות ומחשבה כדוגמת לימוד הכוזרי, תנ"ך, גמרא, הלכה, חסידות והליכות התנהגות ותורת המידות.
המדרשה מקיימת תוכניות המשך של הלימודים לבוגרות המדרשה ולבני משפחותיהן.
לימודים על תיכוניים.
ישנם מוסדות אקדמיים שניתן לשלב בהם את הלימוד במדרשה:
תוכניות נוספות.
המדרשה מקיימת קשר עם בוגרות המדרשה, ומקיימת שיעורים לזוגות נשואים, וכן שיעורים לבוגרות המדרשה. כל אחת מהתוכניות נערכת אחת לחודש.
כמו כן מקיימת המדרשה את תוכנית "צופיה" - מפגשי איכות מעשירים ומחברים לאמהות ובנות בדרך לבת מצווה.
במדרשה ישנה תוכנית לימי חודש אלול לבנות שרוצות ללמוד לקראת הימים הנוראים. תוכנית זו נפרדת מהתוכנית המלאה.
למדרשה קיימת גם שלוחה בפתח תקווה של מדרשת שילוב לבנות שירות לאומי.
הכנה לחיי משפחה.
התלמידות גרות בפנימיה ומכירות את הווי החיים ביישוב. הן בקשר עם משפחות ומעורבות בפעילות קהילתית הנותנת להם הזדמנות להיכון להקמת משפחה. צוות המדרשה מסייע לבנות בהקמת משפחה ומלווה אותן בצעדיהן הראשוניים.
עד כה למדו במדרשה בתוכניות השונות כ-700 בנות.
קנקן התה של ראסל
קנקן התה של ראסל (באנגלית: Russell's teapot), המכונה לעיתים קנקן התה השמימי או קומקום התה הקוסמי, הוא אנלוגיה אשר טבע לראשונה הפילוסוף הבריטי ברטראנד ראסל, ואשר נועדה להפריך את הטיעון שגורס כי במקרה של אמונה דתית, שאי אפשר להפריכה, נטל ההוכחה עובר אל הספקן ועליו להוכיח שהאמונה לא נכונה.
הטַענה נכתבה לראשונה במאמר "הֲיש אלוהים?", ששלח ראסל למגזין Illustrated ב-1952, אולם המגזין לא פרסם את המאמר.
ב-1958 הזכיר ראסל את הטענה כסיבה לכפירתו באלוהים.
גרסה מפורסמת ומאוחרת יותר של הטיעון משתמשת בחד-קרן הוורודה הבלתי נראית. היתרון בגרסה מעודכנת זו הוא שקיום האובייקט אינו ניתן להפרכה בעקרון, ולא רק באופן מעשי בזמן זה או אחר ובעזרת טכנולוגיה מסוימת.
בתגובה, אמר הפילוסוף פול צ'מברלין שזוהי שגיאה לוגית לטעון שנטל ההוכחה רובץ על טוען טענה חיובית (קרי, יש אלוהים) בעוד הוא אינו רובץ על טוען טענה שלילית (קרי, אין אלוהים). לדוגמה, על השולל קיומה של דמות משמעותית בהיסטוריה האנושית, כדוגמת וינסטון צ'רצ'יל, רובץ נטל ההוכחה. בדיוק כמו, ואולי אף יותר, מהטוען שדמות כזו אכן קיימת.
שלמה מורג
שלמה מורג (17 ביולי 1926 – 4 בספטמבר 1999) היה פרופסור בחוג ללשון עברית שבאוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל במדעי היהדות לשנת תשכ"ו. ייסד את מפעל מסורות הלשון של עדות ישראל באוניברסיטה העברית והיה מנהלו של מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח. היה חבר האקדמיה ללשון העברית, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, וחבר האקדמיה האמריקנית למדעי היהדות.
משפחתו.
נולד בפתח תקווה, כאחד משני בניהם של משה אריה מירקין ושל שרה מירקין (מרגלית), שהיו מורים בשנות העשרים בבית הספר נצח ישראל, ובהמשך עברה המשפחה לרמת גן.
אביו כתב פירוש באחד עשר כרכים ל"מדרש רבה", ואמו הקימה מסגרות לילדים ולנשים עולות. היא עסקה בפעילות ציבורית במגן דוד אדום ונבחרה לעמוד בראש סניף ויצו ברמת גן. היא פרשה מארגון ויצו על רקע מלחמתה בעד מתן זכות הצבעה לנשים למפלגות הכלליות, ולא לרשימת נשים מיוחדת. היא הצטרפה לארגון נשים ציוניות כלליות, ומשנת 1954 ישבה במועצה העירונית של רמת גן. את ספרו "העברית שבפי יהודי תימן" הקדיש מורג להוריו.
אחיו של שלמה מורג, אמוץ, היה כתב כלכלי בעיתונים "דבר" ו"אשמורת", ופרופסור לכלכלה באוניברסיטה העברית. אמוץ מורג כתב ספרי כלכלה אך גם סיפורים קצרים, אשר חלקם אוגדו לאחר מותו בספר "דליקה בלילה", עם הקדמה מאת שלמה מורג.
שלמה מורג נפטר ב-4 בספטמבר 1999. הוא הותיר אחריו את אשתו שושנה, ואת בנותיו רינת ואריאלה.
ביוגרפיה.
שלמה מורג החל ללמוד באוניברסיטה העברית בשנת תש"ד. במלחמת העצמאות שירת ביחידת שפ"ן - שירות פענוח נסתרות, בתחום פיצוח צפנים. בשנת 1955 קיבל תואר דוקטור על עבודתו "ההגייה העברית אצל יהודי תימן", שכתב בהדרכת מוריו שלמה דב גויטיין, יעקב פולוצקי ונפתלי הרץ טור-סיני. מורים נוספים שהשפיעו עליו היו יוסף קלוזנר, דוד צבי בנעט וחנוך ילון.
בשנת 1960 הועלה מורג לדרגת מרצה באוניברסיטה העברית. הוא לימד בחוג ללשון עברית שבאוניברסיטה העברית, וממנה פרש לגמלאות בשנת 1994. שימש שנים רבות כמופקד הקתדרה על שם חיים נחמן ביאליק, ולימד גם באוניברסיטאות תל אביב ובר-אילן. הוא כיהן כנשיא "האגודה לשיקום משפחות נזקקות בירושלים" מיסודו של הבלשן יחזקאל קוטשר.
מחקריו של שלמה מורג עוסקים בחקר השפות השמיות, ומתמקדים בחקר העברית. הוא חקר את מסורות העברית השונות, מהעברית המקראית ועד העברית הישראלית. בחן את פניה השונות של תורת הלשון, והקדיש חלק ניכר ממחקריו למסורות החיות של לשונות יהדות תימן.
פרס ישראל הוענק לו עבור ספרו "העברית שבפי יהודי תימן", שיצא לאור בשנת תשכ"ג. בזמנו, הוא היה האדם הצעיר ביותר שקיבל את הפרס החשוב. בעבור ספרו "ארמית במסורת תימן: לשון התלמוד הבבלי" הוענק לו פרס ביאליק.
ספרו "העברית שבפי יהודי תימן".
ספר זה, אשר זיכה את מורג בפרס ישראל, הוא המשך המחקר שהחל בעבודת הדוקטורט שכתב. בספר מתאר מורג את ההגייה המסורתית של יהדות תימן בקריאת התנ"ך והמשנה.
למסורת התימנית יש מקום מיוחד בחקר מסורות הקריאה של העברית מכמה סיבות:
בספר מתאר מורג את המסורת התימנית מבחינה פונטית ופונולוגית, ועוסק בהשפעת הדיאלקטים התימניים השונים על מסורות הקריאה הנהוגות בקרב יהודים מאזורים שונים בתימן.
ספרו "ארמית במסורת תימן: לשון התלמוד הבבלי".
ספר זה זיכה את מורג בפרס ביאליק לחכמת ישראל, הוא מתאר את תורת ההגה ותורת הצורות של המסורת התימנית של ארמית התלמוד הבבלי. הספר מבוסס על מסורת הקריאה של קהילת צנעא בדפוסי התלמוד, שהוקלטה בעיקר במפעל מסורות הלשון של עדות ישראל. את הספר הקדיש מורג לגאולי תימן.
לטענת מורג, המסורת התימנית היא הטובה במסורות הארמית הבבלית:
בספר מביא מורג ראיות הסותרות את הטענה כי לימוד התלמוד לא היה רווח בתימן, ומזכיר את כתבי היד התימניים של התלמוד הבבלי ואת ערכם בקביעת קווי הייחוד של המסורת התימנית.
כספת הזרעים הגלובלית של סבאלברד
כספת הזרעים הגלובלית של סבאלברד היא מבנה תת-קרקעי שמטרתו לשמור על מגוון הזרעים בעולם, בדגש על צמחי מזון, למקרה של הכחדה. הכספת ממוקמת באי שפיצברגן, חלק מארכיפלג סבאלברד, הקרוב לעיר לונגיירביאן, צפונית לנורווגיה.
היסטוריה.
בעולם קיימים כ-1,400 מאגרי גנים צמחיים ובהם בנק הגנים לצמחי ארץ ישראל, אולם חלק גדול מהם ממוקמים במדינות הסובלות מחוסר יציבות פוליטית או מסביבה עוינת אשר עלולים להשפיע לרעה על יציבות המאגר הגנטי לטווח הארוך.