משחקי ילדים הוא ציור משנת 1560 מאת הצייר הפלמי פיטר ברויגל האב. הציור מציג לצופה המודרני שפע של מידע על כ-91 משחקי ילדים שונים שהיו נפוצים בעבר בארצות השפלה, ושנעלמו ברובם הגדול, אם כי ילדים עדיין משחקים בחלקם, כגון חמש אבנים, סביבון, תופסת וטיפוס.
התצפית היא מגובה בינוני כלפי מטה, וכנהוג לעיתים אצל ברוגל, ציר ההתרחשות העיקרי רץ מצד שמאל למטה כלפי ימין למעלה. נקודת המגוז היא הכנסייה ליד הפינה הימנית העליונה. התמונה לא מספקת "נקודה אידיאלית", כדי לראות את התמונה כולה בבהירות יש להתרחק ממנה, אך כדי לראות את הפרטים במלואם יש להתבונן בה מקרוב.
זוהי יצירה גדולה, 116 × 161 ס"מ, שמופיעים בה 200 ילדים - 122 בנים ו-78 בנות. ניתן לראות בתמונה את הגישה שהייתה מקובלת בתקופה של ברויגל, להתייחס לילדים כמבוגרים קטנים - כל הדמויות לובשות מלבושי מבוגרים, בנות בסינרים וכובעים כמו אימהותיהן, ובנים במעילים כמו אבותיהם. על בסיס זה, כמו גם העובדה שלא ידוע על ציורים שמתארים משחקי ילדים עד להופעת ציור זה, הדגים ההיסטוריון הצרפתי פיליפ אריאס את טענתו שמושג הילדות לא היה קיים בימי הביניים.
הציור, צבעי שמן על לוח עץ, מוצג כיום במוזיאון לתולדות האמנות בווינה.
עדות ראייה
קורבן אופנה
קורבן אופנה הוא מונח שנטען כי הוטבע על ידי אוסקר דה לה רנטה, המתאר אדם שמקפיד בקיצוניות להתעדכן באופנה העכשווית. קורבנות אופנה רוכשים מותגי אופנה חדשים באופן מתמיד. לדברי מעצב האפנה ג'אני ורסצ'ה, "כאשר אישה משנה את המראה שלה יותר מדי מעונה לעונה, היא הופכת להיות קורבן אופנה".".
משמעות אחרת של המונח "קורבן אופנה" מתארת אדם שלמרות ניסיונות רבים להישמע לצו האופנה, הוא מתקשה בכך, או מצליח לאחר שהאופנה כבר התחלפה, וכך מבטא לבסוף חוסר אופנתיות בלבושו.
המושג הופיע לאחר המהפכה הצרפתית בשנת 1789: "Victimes de la mode" ("קורבנות האופנה" בצרפתית) נקראו נשים צעירות שיצאו לרחוב בשמלות שיפון, ומכיוון ששמלה דקה זו אינה מחממת מספיק את הגוף, נטען כי הנשים נפטרו מאוחר יותר מדלקת ריאות.
קורבנות אופנה נפגעים בעקבות רצונם להיות פופולריים וחומרנותם, ונתונים להשפעת הדעות הקדומות של החברה או האינטרס המסחרי של תעשיית האופנה, או שניהם יחד. ישנם בגדים בהתאם לצו האופנה שלבישתם עלולה לפגוע בבריאות.
סיבות לתופעה.
סיבות אפשריות לתופעה הן:
קבוצות אנשים הנחשבים מועדים להיות קורבנות אופנה הם נשים עד גיל המעבר וצעירים; נציגי תעשיית השעשועים; מומחי תעשיית האופנה; נציגי עסקים הקשורים באופנה, כמו נציגי עסקי פרסום ומומחי יחסי ציבור; ותושבי מטרופולינים ומגלופוליסים.
תייס ון ליר
תייס ון ליר (בהולנדית: Thijs Van Leer; נולד ב-31 במרץ 1948) הוא מוזיקאי הולנדי המוכר בעיקר כמייסד להקת הרוק המתקדם פוקוס. בתקופתו בלהקה שימש ון ליר כזמר, חלילן וקלידן ההרכב. בשנותיו המאוחרות פיתח קריירת סולו בה הוציא מספר אלבומים בסגנונות המוזיקה הקלאסית והג'אז.
ביוגרפיה.
ון ליר נולד באמסטרדם וכשהיה בן 11 קיבל לראשונה חליל מאביו. לאחר סיום לימודיו בתיכון הוא למד תולדות האמנות באוניברסיטת אמסטרדם, וכשסיים את התואר למד באקדמיות למוזיקה של אמסטרדם ושל ז'נבה חליל ותזמור.
בשנת 1969 חבר ון ליר לבסיסט מרטין דרזדן ולמתופף האנס קלאובר בהקמת טריו המנגן גרסאות כיסוי לשיריה של להקת טראפיק. בהמשך השנה הצטרף אליהם יאן אקרמן, איתו הקימו את להקת פוקוס.
בשנת 1970 הוציאה פוקוס את אלבום הבכורה שלה "Focus Plays Focus" ובשנת 1971 את האלבום "Focus II" (המוכר בעיקר בשם "Moving Waves") הנחשב לאלבום הרוק המתקדם ההולנדי החשוב ביותר ולאלבום מפתח ברוק המתקדם האירופאי. ון ליר המשיך והוביל את הלהקה גם עם עזיבתו של אקרמן בשנת 1976 ועד להתפרקותה בשנת 1978.
בשנת 1985 ניסה ון ליר לאחד את פוקוס מחדש בהשתתפותו של אקרמן, אך האיחוד החזיק זמן קצר בלבד. הוא חזר והקים את הלהקה בשנת 2002 בהרכב חברים חדש לחלוטין, שתכנן בתחילה לעשות לכבודו מופע מחווה, ון ליר חבר למוזיקאים שניגנו לכבודו והקליט עימם שני אלבומי אולפן "Focus 8" ו-"Focus 9 / New Skin".
בניחוש חוקר
בניחוש חוקר (באנגלית: Psych) היא סדרה משטרתית-קומית אמריקאית שנוצרה על ידי סטיב פרנקס ושודרה ברשת USA Network בין ה-7 ביולי 2006 ל-26 במרץ 2014.
בישראל, הסדרה שודרה בערוץ yes Stars Action.
עלילה.
שון ספנסר הוא צעיר שניחן בכישורי תצפית והבחנה גבוהים ובזיכרון צילומי אשר ירש מאמו, ואביו, הנרי ספנסר, לימד אותו לנצל. שון עובד כיועץ המתיימר להיות מדיום עבור משטרת סנטה ברברה וכביכול פותר תעלומות רצח בעזרת יכולותיו העל-טבעיות ביחד עם עוזרו וחברו הנאמן, ברטון "גאס" גאסטר וצמד בלשי המשטרה, קרלטון "לאסי" לאסיטר וג'ולייט "ג'ולס" אוהרה, כשמעליהן מפקחת מפקדת תחנת המשטרה, קרן ויק.
צוות השחקנים ודמויות.
שחקנים ודמויות ראשיים.
שון ספנסר (ג'יימס רודיי) - יועץ עצמאי במשטרת סנטה ברברה אשר מתיימר להיות מדיום. ניחן בכישורי תצפית והבחנה גבוהים ובזיכרון צילומי כשהוא משתמש בהם ב-"חזיונותיו". הוא מסרב לקחת שום דבר ברצינות, אם כי התבגר לאט לאורך כל עונות השנה. לו ולג'ולייט יש מתח מיני מתמיד שהוביל לזה שהפכו לזוג באמצע עונה 5.
ברטון "גאס" גאסטר (דולה היל) - החבר הטוב ביותר והשותף העסקי של שון בעסקי המדיום. בנוסף לכך הוא מוכר תרופות. שלא כמו שון, הוא לוקח את עבודתו ברצינות רבה, בדרך כלל מנסה לפעול בצורה מקצועית, אך בדרך כלל מסתיים בגיחוך. הוא מתפרסם בכינויים רבים שניתנו לו על ידי שון, כולל "ראש הקסם", "ראש לבנדר", וכדומה. הוא ידוע בכך שהוא נמשך לכל סוגי הנשים.
קרלטון "לאסי" לאסיטר (טימותי אומונדסון) - הבלש הראשי של משטרת סנטה ברברה. הוא ספקן לגבי היכולות המקצועיות של שון, וכועס מאוד על התנהגותו הילדותית והלא אחראית של שון. מנסה בכל פעם להדיח אותו מתפקידו אם כי מדי פעם הוא נעזר בכישוריהם של שון וגאס במקרים היותר קשים שלו.
ג'ולייט "ג'ולס" אוהרה (מגי לוסון) - בלשית זוטרת ושותפתו של לאסיטר במשטרת סנטה ברברה. בתחילת העונה הראשונה הייתה שוטרת במקור במיאמי והצטרפה בהמשך העונה למשטרת סנטה ברברה. במהלך הסדרה היא ושון במתח מיני מתמיד שהוביל לכך שהפכו לזוג באמצע עונה 5.
קרן ויק (קירסטן נלסון) - מפקדת תחנת המשטרה של סנטה ברברה. היא קשוחה אבל הוגנת, מסרבת בדרך כלל לשכור את שון וגאס כיועצים במקרים, אך כמעט תמיד נכנעת ומבקשת לעזרתם ומכבדת את עזרתו של שון אך בתקיפות, כאשר הוא דוחף את גבולות החוק או סבלנותה.
הנרי ספנסר (קורבין ברנסן) - אביו של שון. היה בעברו בלש, סמל ומפקד התחנה במשטרת סנטה ברברה. עצבני וכעסן כלפי הסובבים אותו ובעיקר אל שון וגאס. במקרים רבים עוזר לשון בפתירתם אך מדי פעם שש מלעזור. בעונה הרביעית הוא מועסק מחדש בתור המנהל המקצועי של היועצים בתחנה, כולל את שון וגאס.
שחקנים ודמויות משנה.
שון הצעיר (עונות 1–5: ליאם ג'יימס; עונות 5–6: סקיילר ג'יסונדו) - שון ספנסר בילדותו. מוצג בעיקר בתחילת פרקים בפלאשבק ביחד עם גאס הצעיר, בנושא המתקשר לתעלומת רצח שיפתרו באותו פרק.
גאס הצעיר (עונה 1: אייזאה בראון; עונות 2–6: קרלוס מקאלרס השני) - ברטון גאסטר בילדותו. מוצג בעיקר בתחילת פרקים בפלאשבק ביחד עם שון הצעיר.
באז מק'נאב (סייג' ברוקלבנק) - שוטר צעיר ותמים אשר עוזר תמיד בלא-יודעין לשון וגאס בפתירת תעלומות הרצח.
מדלן ספנסר (סיביל שפרד) - פסיכולוגית העובדת עם משטרת סיאטל ולעיתים עם משטרת סנטה ברברה. אמו של שון ספנסר וגרושתו של הנרי ספנסר. בדומה לשון גם היא בעלת זיכרון צילומי.
פלישיה גאסטר (ויני ראשד) - אמו של ברטון גאסטר ואשתו של ביל גאסטר.
ויליאם "ביל" גאסטר (עונה 2: ארני הדסון; עונות 4–6: קית' דייוויד) - אביו של ברטון גאסטר ובעלה של פלישיה גאסטר.
הצלחה וביקורת.
בפיילוט הסדרה צפו כ-4.5 מיליון צופים אמריקאים ובממוצע בעונה הראשונה כ-6.2 מיליון צופים אמריקאים. מה שהפך את הסדרה לאחת הסדרות הפופולריות ברשתות הכבלים בארצות הברית, בשנת השידורים של 2006. הצלחת הסדרה הובילה לשידורה ברחבי העולם, כולל בישראל.
הוקי מים
הוקי מים (באנגלית: Underwater hockey) הוא ענף ספורט אותו משחקים תוך כדי שחייה וצלילה. המשחק נערך על קרקעית הבריכה בצלילה חופשית על ידי שתי קבוצות של שישה שחקנים. כל שחקן לובש סנפירים, משקפת, שנורקל, וכפפת-מגן ליד. לכל שחקן מחבט קצר (עד 30 ס"מ) בו חובטים בדסקית במטרה להכניסה לשער היריב.
המשחק.
במשחק משתתפות שתי קבוצות, בנות עשרה שחקנים כאשר רק שישה משחקים כל פעם וארבעה שחקנים הם "מחליפים".
לפני תחילת המשחק הדיסקית ממוקמת במרכז הבריכה והשחקנים ממתינים לשריקה או מכה במים שמסמנת את תחילת המשחק.
במהלך המשחק מעבירים השחקנים ביניהם את הדיסקית לאורך הבריכה על ידי מסירות מחבט בלבד והתקדמות בצלילה אל השער של הקבוצה הנגדית.
שתי הקבוצות נבדלות האחת מהשנייה בצבעם השונה של: המחבט, כובע המגן ובמקרים מסוימים, גם בצבעו של בגד השחייה.
חברי שתי הקבוצות חופשיים לשחות בכל מקום בבריכה ולנסות להבקיע לקבוצה הנגדית.
המשחק נמשך שלושים דקות והוא מחולק לשני חצאים של חמש עשרה דקות, שביניהם שלוש דקות הפסקה.
מגע בדיסקית ביד אסור ובמקרה של נגיעה בשוגג, אסור לשחקן לחבוט בה שוב עד ששחקן אחר נוגע בה.
ניתן לחלק את חברי הקבוצה לשחקני התקפה ושחקני הגנה וגם שחקנים שמשלבים בין הגנה להתקפה.
משחק ההוקי מים יכול להתקיים רק בבריכות שהקרקעית שלהם עשויה מקרמיקה או שיש (רצפות חלקות שהדיסקית יכולה להחליק עליהן).