ב-1 בפברואר 1987, לאחר עריכת הטיוטה, נערך משאל עם על אישור החוקה. לאחר שלושה שבועות הממשל באתיופיה הכריז על התוצאות: על פי הדיווח כ-96% מאוכלוסיית אתיופיה השתתפו במשאל העם, מתוכם כ-80% הצביעו בעד, 18% נגד והשאר קולות פסולים. האשרור של החוקה על ידי אזרחי אתיופיה הפך את הממשלה המרקסיסטית לחוקית, ונועד להראות לקהילה הבינלאומית והעולם המערבי שהכל נעשה באופן דמוקרטי, אך למרות זאת העולם המערבי המשיך לתמוך בתנועות ההתנגדות נוסח הוויאנה והשעביה. החוקה נהפכה לאפקטיבית רק ב-10 בספטמבר 1987, כאשר הדרג בוטל וכל הסמכויות הועברו אל ממשלת הרפובליקה העממית הדמוקרטית של אתיופיה, שהוקמה כבר ב-22 בפברואר 1987. החוקה התקיימה עד להשתלטות תנועות ההתנגדות על הממשלה האתיופית ב-27 במאי 1991.
ביקורת.
אתיופים רבים ראו בחוקה כתרגום מקוצר של "", שלא נועדה באמת לעזור לעם. נטען כי אתיופיה למעשה הפכה לגרורה סובייטית וכמעט לרפובליקה סובייטית. בחוקה זו אתיופיה הציגה את עצמה כמדינה נאורה, בלי התייחסות לאפריקה כלל אלא רק לסוציאליזם. ההבדל בין אתיופיה לברית המועצות היה שאתיופיה לא הייתה פדרציה של רפובליקות סוציאליסטיות אלא מדינה אחידה אחת על מנת ליצור מדינה רב-אתנית ולא פדרציה רב לאומית.
חודש הכתיבה הלאומי
חודש הכתיבה הלאומי (נודע גם כ-NaNoWriMo, קיצור של National Novel Writing Month, או "נאנו") הוא מיזם בינלאומי לכתיבה יוצרת שמקורו בארצות הברית (ומכאן המילה "הלאומי" בשמו). כל משתתף במיזם מנסה לכתוב ספר שאורכו 50,000 מילים תוך חודש ימים.
בשנת 2007 לקחו חלק במיזם 101,767 אנשים, מתוכם 15,335 עמדו במשימת המיזם.
היסטוריה.
המיזם הוקם על ידי כריס בייטי ביולי 1999, ומנה 21 משתתפים באזור סן פרנסיסקו. מאז הועבר המאורע לחודש נובמבר, "כדי לנצל בצורה טובה יותר את מזג האוויר האומלל". שנת 2000 הייתה השנה הראשונה בה למיזם היה אתר אינטרנט – קבוצה באתר יאהו! במקום לוח הודעות. בשנה זו גם נחקקו לראשונה חלק מחוקי הבסיס למיזם, כגון איסור על המשך יצירה קיימת או כתיבה משותפת של יצירה. 140 משתתפים נרשמו, ו-21 מהם הגיעו ל-50,000 מילים.
בשנת 2001 הודיע כריס בייטי כי הוא מצפה ל-150 משתתפים, אך נרשמו 5,000. בזמן זה, ההרשמה לא הייתה אוטומטית, ולכן בייטי וקומץ מתנדבים בילו את אוקטובר ותחילת נובמבר בהרשמה ידנית של הנרשמים הלא צפויים. בעיות נוספות כללו פריצה לאתר הפרויקט ושימוש יתר בתעבורה שהכריחו את בייטי לוותר על אימות אוטומטי של ספירת המילים. 700 כותבים הגיעו לקו הסיום באותה השנה.
שנת 2002 הביאה עמה שיפורים טכניים ואוטומציה לאתר, וכן מה שכינה בייטי כ-"הרפתקאות-כושלות-מצחיקות-כי-אחרת-נבכה" בהדפסת חולצות. תשומת לב מכיוון תחנת הרדיו National Public Radio וכן כתבה בחדשות הערב של רשת CBS הביאה את מספר המשתתפים ל-14,000. בשנה שלאחר מכן הופיעו ניצני תוכנית אנשי הקשר האזוריים, וכן נשלח המקבץ הראשון של דוא"לי-עידוד. בייטי החל את כתיבת "אין עלילה? אין בעיה!" ("No Plot? No Problem!") במקביל לכתיבת הספר שלו לאותה השנה.
מאז המשיך האתר לגדול מדי שנה. ב-2004 נוספו עיצוב חדש, מנוע חדש, דפי משתמש בצורת ספר ו-42,000 משתתפים.
ב-2005 השתתפו במיזם 59,703 איש, ומתוכם 9,765 הוכרזו כזוכים. אז התווסף גם פרויקט הסופרים הצעירים והוקלט פודקאסט רשמי.
ב-2006 הצטרפו משתתפים נוספים, והמיזם קיבל תשומת לב מאתרים כגון יאהו! ו-BoingBoing.net ונוספו לו גם קומיקס מקוון ותוכנית חסות.
ב-2007 נרשמו 101,767 משתתפים, המספר הגדול ביותר עד כה. בשנה זו נערך אירוע גיוס הכספים הראשון של הפרויקט, "לילה של כתיבה מסוכנת". כל משתתף שתרם $200 או יותר קיבל הזמנה לאירוע בן 6 שעות בסן פרנסיסקו שכלל אוכל, פרסים והפתעות. בשנת 2007 נוספו גם מכתבי עידוד שבועיים מסופרים ידועים, בהם ניל גיימן.
חוקים.
ספריהם של המשתתפים יכולים להיות בכל נושא, בכל ז'אנר ובכל שפה - מספרות חובבים שעושה שימוש בדמויות עליהן חלות זכויות יוצרים ועד ספרי שירה במבנה קלאסי, או כפי שהדבר נוסח בשאלות הנפוצות (FAQ) באתר הפרויקט - "אם אתה מאמין כי אתה כותב ספר, גם אנחנו מאמינים."
יש להשלים את הספרים עד 23:59:59 ב-30 בנובמבר, זמן מקומי. תכנון מראש ורשימות מותרים, אבל אין לכלול בספר חומר שנכתב מראש. כמו כן, אין להתחיל מוקדם ולסיים מוקדם ממועדי הפתיחה והסגירה הרשמיים.
המשתתפים כותבים ספר שאורכו חמישים אלף מילים, או את חמישים אלף המילים הראשונות של ספר שכתיבתו עשויה להימשך גם אחרי סוף החודש. רומן שאורכו 50,000 מילים נחשב אמנם לרומן קצר, אך זו כמות מילים גדולה משמעותית מארבעים אלף המילים שהן הגבול בין נובלה לנובלטה. נובלות ידועות שאורכן כ-50,000 מילים הן "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה", "עולם חדש מופלא" ו"גטסבי הגדול".
חלק מהמשתתפים מציבים לעצמם רף גבוה יותר, כגון כתיבת 100,000 מילים או סיום שתי נובלות ויותר.
במסגרת המיזם לא ניתנים פרסים עבור איכות הנובלה, אורכה או מהירות הכתיבה, וכזוכה מוכרז כל מי שמגיע לרף חמישים אלף המילים או עובר אותו. החל מ-25 בנובמבר, המשתתפים יכולים להזין את הנובלות שלהם לאתר לאימות אוטומטי של אורכן. הזוכים מקבלים תעודה ניתנת להדפסה, צלמית להצגה בדפי רשת וצירוף לרשימת הזוכים. לא ננקטות פעולות שמטרתן למנוע רמאות - הפרס המשמעותי היחיד הוא הנובלה הגמורה עצמה והסיפוק שבכתיבתה, ולכן המניעים לרמאות זניחים. באתר יש אפשרות לערבול אותיות הנובלה, כך שניתן לנצח במיזם גם מבלי שאיש יקרא את היצירה בפועל.
ניצחון במיזם דורש כתיבה של לפחות 1,667 מילים בממוצע ביום. לטענת המארגנים, המטרה היא פשוט לגרום לאנשים להתחיל לכתוב, והשימוש בדד ליין מזרז את המשתתפים להניע את הסיפור ולהפוך את הרעיונות למילים כתובות. את הגישה הזו, "כמות לפני איכות", מבטאת גם סיסמת האתר: "אין עלילה? אין בעיה" וזהו גם שמו של ספר העצות של כריס בייטי למשתתפי הנאנו שיצא ב-2004.
ההשתתפות בנאנו היא ללא תשלום וההרשמה נחוצה רק לשם אישור אוטומטי של אורך הנובלה.
קהילה.
הפורומים הקשורים מספקים עצה, מידע, ביקורת, תמיכה ואפשרות ל-"Collective procrastination". הפורומים זמינים מתחילת אוקטובר, כאשר נפתחת ההרשמה לאותה השנה, ועד סוף ספטמבר, עת הם מועברים לארכיון ונמחקים כהכנה לשנה הבאה. קיים גם ערוץ IRC רשמי #NaNoWriMo, בשרת GoodChatting, בו יכולים המשתתפים לדבר, להכיר, לבצע סיעור מוחות או להשתתף במלחמת מילים: תחרות ידידותית שאורכת בין 5 ל-20 דקות שבמהלכה המשתתפים מנסים לכתוב כמה שיותר מילים בפרק הזמן הנתון.
ברוב האזורים בעולם ישנו "מארגן אזורי" אחד או יותר. מנהלים אזוריים הם מתנדבים המסייעים בארגון האירועים. מארגני אזור מעודדים לתאם לפחות שני סוגי מפגשים: מסיבת פתיחה (Kickoff) ומסיבת "תודה לאל שזה נגמר", שבה חולקים הצלחות ונובלות.
מסיבות פתיחה נערכות בדרך כלל בסוף השבוע שלפני נובמבר כדי לתת לכותבים המקומיים אפשרות להיפגש והיכנס לכוננות כתיבה. חלק ממסיבות הפתיחה נערכות בליל כל הקדושים אחרי חצות כדי לאפשר לכותבים להתחיל לכתוב באווירה קהילתית. אירועים נוספים שיכולים להתקיים הם מפגשי כתיבה בסופי שבוע או מרתונים ליליים.
קהילת הנאנו הישראלית מונה מעל למאה כותבים מכל רחבי ישראל.
תוכניות קהילתיות.
ב-2005 יזם NaNoWriMo תוכנית לכותבים צעירים המכוונת בעיקר לתלמידי כיתות א' עד יב', למרות שיחידים וקבוצות אשר לומדים במסגרת החינוך הביתי מוזמנים גם הם. בשנה הראשונה שלה התוכנית יושמה ב-159 כיתות והשתתפו בה 400 תלמידים. מורים יכולים לרשום את הכיתות שלהם להשתתפות ומקבלים ערכת הדרכה ומידע לשימוש בכיתה, הכוללת אמצעי תגמול כגון מדבקות ועפרונות, תוכניות שיעור ורעיונות לכתיבה וכן משאבים למורה. התלמידים יכולים לקבל סיוע גם במערכת הפורומים.
בספטמבר 2006 הפך NaNoWriMo רשמית לארגון שלא למטרות רווח בשם "משרד האותיות והאור". כל התרומות לארגון פטורות ממס בארצות הברית, ויכולות להיתרם ישירות או על ידי קניית מוצרים שונים כגון חולצות מאתר הנאנו.
ב-2004 חבר NaNoWriMo לעמותת האוריינות לילדים "מקום לקרוא". השותפות נמשכה שלוש שנים. חמישים אחוזים מהכנסות בשנים 2004–2006 שימשו לבניית ספריות בדרום אסיה. שלוש נבנו בקמבודיה, שבע בלאוס ושבע בווייטנאם. התוכנית הופסקה ב-2007 כדי למקד משאבים ב-NaNoWriMo ובתוכנית לכותבים צעירים.
במסגרת NaNoWriMo קיימת גם תוכנית להשאלת מחשבים ניידים למשתתפים נטולי גישה שוטפת למחשבים או למעבד תמלילים, כשכל המחשבים הניידים נתרמים על ידי משתתפי הנאנו. ב-2006 חברת AlphaSmart תרמה עשרים וחמישה מחשבים ניידים חדשים כדי להרחיב את ספריית השאלת המחשבים והבטיחה לתרום עוד עשרים וחמישה במהלך השנתיים הבאות.
ספין אוף.
ביוני 2007, "משרד האותיות והאור" נתן חסות לאירוע "Script Frenzy" שנמשך חודש והוקדש לכתיבת תסריטים.
עאדן
נפיץ פלסטי
אופק אירועים (פסל)
אופק אירועים (באנגלית: Event Horizon) הוא מיצב מעשה ידי הפסל הבריטי אנטוני גורמלי שהוצב בשנת 2007 ברחבי לונדון, בירת הממלכה המאוחדת. המיצב כולל 31 פסלים, מהם 27 העשויים פיברגלס וארבעה העשויים ברזל יצוק. הפסלים, דמויי גבר עירום בגודל טבעי, הוצבו בראש מבנים שונים בעיר, ובהם בניין של, גשר ווטרלו, התיאטרון המלכותי הלאומי, מכללת קינגס ובית הבונים החופשיים. הפסלים ניצוקו מתבנית שנוצרה על פי גופו של האמן. הם הוצגו כחלק מתערוכת רטרוספקטיבה של האמן שהוצגה בגלריית היווארד, והוסרו בתום התערוכה.
גורמלי אמר כי: