השחקנים הראשיים בסרט הם שולי רנד ואשתו מיכל בת-שבע רנד. לצדם מופיעים שאול מזרחי, אילן גנני, אברהם אבוטבול ואחרים.
שמו של הסרט מתבסס על מושג האושפיזין, המוזכר בחג סוכות.
עלילה.
משה הוא אברך חוזר בתשובה מחסידות ברסלב הנשוי למלי. הזוג חי בעוני באחת מהשכונות החרדיות של ירושלים ולא מצליח להביא ילדים לאור בעיות פוריות של מלי.
בערב סוכות זוכים השניים בדרך נס לגמילות חסדים, המזמנת להם סוכה וכסף לצורכי החג בסך 1,000 דולר. משה רוכש בחלק מהכסף אתרוג מהודר ויקר במחיר 1,000 שקל. אבל עם הנס מועמדים השניים בניסיון קשה: יוסף ואליהו, אסירים נמלטים, שאחד מהם (אליהו) הוא חברו של משה מעברו העברייני באילת, מגיעים לירושלים ומתגלגלים לסוכתם של משה ומלי. (האסירים הם "האושפיזין" שעליהם רומז שם הסרט). עד מהרה נחשף אופיים הגס והנצלני, אולם משה ומלי מתעקשים למלא את מצוות הכנסת האורחים, בתקווה שהשם יגמול להם על כך.
בסוף הסרט מלי נכנסת להיריון ויולדת בן, ואילו העבריינים יוסף ואליהו משלימים עם השינוי שעבר עמיתם משה.
התגובות לסרט.
הסרט זכה בדרך-כלל לביקורות חיוביות בעיתונות הישראלית, תוך השוואה לסרטי חג המולד האמריקאיים. עם זאת, חלק מהמבקרים ראו בשלילה את המסר של הסרט, המבוסס על אמונה עיוורת. בקרב הקהל זכה הסרט להצלחה, והיה אחד הסרטים הישראליים הרווחיים ביותר בשנת 2004. בין השאר משך הסרט לקולנוע קהל דתי רב שאינו נוהג בדרך כלל לצפות בקולנוע.
בטקס פרסי אופיר לשנת 2004 זכה שולי רנד בפרס "השחקן הטוב ביותר" על תפקידו בסרט. בנאומו הודה רנד, בין השאר, לקב"ה ולרבי נחמן מברסלב. הסרט היה מועמד לפרס אופיר גם בקטגוריות התסריט ושחקן המשנה (לשחקן שאול מזרחי), אך לא זכה.
שולי רנד
שָלוֹם (שוּלִי) יוֹסֵף רַנְד (נולד ב-6 בפברואר 1962, ב' באדר א' ה'תשכ"ב) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון, במאי, תסריטאי, מדבב, מלחין, פזמונאי וזמר ישראלי. זוכה שני פרסי אופיר בשנים 1992 ו-2004 ובפרס שר החינוך לתרבות יהודית בתחום מפעל חיים לשנת 2016.
גם לאחר שחזר בתשובה והפך לחסיד ברסלב ממשיך רנד להשפיע על התרבות הישראלית הכללית. בין יצירותיו המפורסמות ביותר הסרט "האושפיזין" (בתסריט שלו ובכיכובו), המהווה פריצת דרך של הקולנוע היהודי הדתי לזרם המרכזי. בתחום המוזיקלי, אלבום המוזיקה שהוציא, "נקודה טובה", הפך לאלבום פלטינה, לאחר שמכר בתוך כמה חודשים כ-50,000 עותקים.
ביוגרפיה.
רנד נולד וגדל בבני ברק למשפחה דתית לאומית, לפרופסור יעקב רנד ולבלהה, אחותו של פרופ' ראובן פוירשטיין. הוא נקרא על שם רב־סבו, שנקרא על שם בנו של רבי ישראל מרוז'ין (סבו של רנד התנגד לשם שנבחר תחילה, אבשלום, משום שאבשלום מרד באביו). למד בבית הספר היסודי מוהליבר שבעיר ולאחר מכן בישיבת אור עציון, ובישיבת נחלים עד גיל 18, אז יצא בשאלה. ב-1984, לאחר שירותו הצבאי בחיל הרגלים, החל ללמוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב וב-1987 סיים את לימודיו שם, לצד יובל זמיר, דן תורן ומיכאל מורים.
בשנת 1998 חזר רנד בתשובה והצטרף לחסידות ברסלב, והוא תלמידו של הרב שלום ארוש. באותה שנה הקים מגמת תיאטרון בבית הספר לקולנוע מעלה, אולם זו נסגרה לאחר כשנתיים. בשנת הלימודים תשע"ד (2014-2015) לימד בתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי.
קריירה בתיאטרון.
ב-1988 גילם בפסטיבל עכו את שיילוק בהצגה "קרנבל בוונציה" מאת משה שמיר שביימה רינה ברוך.
בתיאטרון הבימה: ב-1988 גילם את חנן בהצגה "הדיבוק" מאת ש. אנסקי שביים הבמאי הפולני אנז'י ויידה ב-1989 גילם את אורקה בהצגה "זהב" שכתב יוסף בר-יוסף וביימה אופירה הניג; וב-1990 גילם את ג'ורג' בהצגה "על עכברים ואנשים" מאת ג'ון סטיינבק שביימה נולה צ'לטון.
בין השנים 1989–1993 גילם את המלט בגרסה העברית מעוררת המחלוקת של רנה ירושלמי ל"המלט" מאת שייקספיר. הצגה זו הועלתה לראשונה ב-1988 בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר והובילה לייסוד אנסמבל עיתים שנה לאחר מכן. הצגה זו הועלתה בפסטיבל הבינלאומי של שייקספיר בבראונשוויג ובאקדמיית ברוקלין למוזיקה. בין השנים 1991 - 1993 שיחק בהצגה "וויצק" שעיבדה וביימה רנה ירושלמי על פי גאורג ביכנר.
בתיאטרון הקאמרי.
ב-1990 גילם את קוליגין בהצגה "שלוש אחיות" מאת צ'כוב שביים אהרון אלמוג. ב-1991 שיחק בהצגה "השחף" מאת אנטון צ'כוב שביים בוריס מורוזוב. שיחק בהצגה "הכלה וצייד הפרפרים" שכתב וביים נסים אלוני. ב-1992 שיחק בהצגה "ריצ'רד השלישי" מאת שייקספיר שביים עמרי ניצן; שיחק בהצגה "תפילה" שכתב גרגורי גורין (על פי טוביה החולב של שלום עליכם) וביים מארק זכארוב, ושיחק בהצגה "מהגר עובר ושב" שכתב יוסף מונדי וביים ישראל גוריון. ב-1993 שיחק בהצגה "שקספיר מה זה הדבר הזה?!", שכתב וביים איתן בלום, וביצע את ההצגה במשותף עמו בכלא רמלה, וב"מלאכים באמריקה", שכתב טוני קושנר וביים שמואל הספרי. ב-1994 שיחק בהצגה "השיבה הביתה", שכתב הרולד פינטר וביים איתן בלום, וב"הסוחר מוונציה" מאת שייקספיר, שביים עמרי ניצן. ב-1995 גילם פעור פה בהצגה "פעורי פה", שכתב חנוך לוין וביים רוברט סטורואה, וגילם את יונתן פולארד בהצגה "פולארד" מאת מוטי לרנר, שביים אילן רונן. ב-1996 גילם את רוברט בהצגה "סיפור משפחתי" מאת עדנה מזי"א, שביים עמרי ניצן. מזי"א סיפרה בריאיון כי משחקו של רנד בהצגה גרם לה לרצות לפתח את המחזה לספר: "כשכתבתי את המחזה היה לי בראש שולי רנד לתפקיד של רוברט. כשפנינו אליו כבר התחילו לו המחשבות על חזרה בתשובה, אני זוכרת שהוא אמר לי שהוא רוצה להיות או רב גדול או שחקן גדול. בסופו של דבר הוא שיחק את התפקיד. בהצגה היו קטעים שהוא צריך ללטף לרות, הגיבורה, את הרגל, אבל על הבמה הוא רק העביר את היד שלו מעל הברך של השחקנית. אז הבנתי שההליכה של שולי לדת היא כמו ההליכה של רוברט לקומוניזם, והבנתי שאני צריכה לפתח את הרעיון הזה. הריק בנפש של שולי נראה לי כזה חד וברור, חוסר הסיפוק, החיפוש אחר משהו ערטילאי. אבל בניגוד לסמים, לאהבה ולאידאולוגיה – מהדת, בדרך כלל, לא חוזרים".
לאחר החזרה בתשובה.
החזרה של רנד לעולם התיאטרון התרחשה ב-1995 כאשר אודי לאון, מנהל מעלה – בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות, הזמין את רנד לעמוד בראש מגמת התיאטרון בבית הספר. באותה שנה רנד כתב וביים את המחזה "בן המלך ובן השפחה שהתחלפו" (על בסיס סיפורו של ר' נחמן). תלמידיו הביאו לפריחת קבוצות התיאטרון הראשונות במגזר הדתי, בהן אספקלריא ו"תיאטרון תאיר".
בשנת 2000 העלה את ההצגה "יארצייט" על פי סיפורו של ש"י עגנון "שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו". ההצגה הועלתה כ-600 פעמים, בין השאר גם בפסטיבל ישראל ובתיאטרון החאן. בהצגה זו גילם רנד כ-20 דמויות. הצגה זו זכתה בפרס מרגלית למחזאות.
ב-2004 שיחק בהצגת היחיד "מים אחרונים" שעיבד רנד על פי 3 סיפורים מאת ש"י עגנון ("מעשה בחוטב עצים", "בלתי לה' לבדו" ו"מעשה בעזריאל משה שומר הספרים"), שביימה אשתו מיכל רנד.
ב-2013 כתב את המחזמר "שומר הסיפורים" שביימה שירה קצנלנבוגן והפיקה איילת ריפס.
ב-2016 שיחק במחזמר "שער הזהב" שכתב וביים ירון כפכפי.
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה.
בשנת 1989 גילם את שמעיה בן-דוד לצד רונית אלקבץ בסרטו של דניאל וקסמן "המיועד", שזכה במועמדות לאוסקר ולהשתתפות בפסטיבל קאן במסגרת לא תחרותית. במהלך הצילומים פיתח רנד עם רונית אלקבץ מערכת יחסים מתוקשרת. בשנת 1992 גילם את בני השוטר בסרטו של אסי דיין "החיים על פי אגפא". בטקס פרס אופיר באותה השנה זכה הסרט בפרס "הסרט הטוב ביותר", ורנד עצמו זכה בפרס "השחקן הראשי הטוב ביותר"; לאחר מכן השתתף הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, וזכה בו בציון לשבח. באותה שנה השתתף בסרטו של גידי דר "אדי קינג" לצד איתן בלום ורונית אלקבץ. בשנת 1994 גילם את מלול בסרט שכתב קובי ניב וביימה אורנה בן דור "ארץ חדשה". ב-1996 השתתף בסרטו של עמוס גיתאי "מילים". באותה שנה גילם את מרקו פולו בסרטו של רפי בוקאי "". ב-1997 שיחק לצד שירה גפן בסרט קצר בשם "לאור היום".
לאחר שחזר בתשובה חדל לשחק במשך שש שנים. בשנת 2004 גילם את משה בלנגה, התפקיד הראשי, בסרט הקולנוע "האושפיזין", אותו כתב ויצר יחד עם גידי דר. הסרט מספר על המפגש בין העולם החילוני לדתי, תוך הצגת התפילה האישית של חסידות ברסלב ומשרטט תמונה של ההווי בשכונות החרדיות בירושלים. בשנת יציאתו גרף רנד את פרס אופיר לשחקן הראשי.
ביולי 2014 החל להגיש תוכנית בערוץ 20 בה הוא פגש יוצרים ישראליים לשיחה על ישראליות, יהדות ומוזיקה.
ב-2018 שיחק בסרט "הבלתי רשמיים", סרט מאת אלירן מלכה העוסק בהקמת מפלגת ש"ס, בתפקיד ראשי את יעקב כהן. באותה השנה שיחק בסדרה "אוטונומיות" את הרבי מקרייניץ, שליט המדינה החרדית.
ב-2019 השתתף בסרט "מודה במקצת" של שניאור אנטבי, וגילם דמות של ראש ישיבה חרדי.
ב-2020 השתתף בתפקיד אורח בסדרה שטיסל, וגילם דמות של ראש ישיבה.
ב-2021 השתתף בסדרה שבאבניקים בתפקיד איש העסקים האמריקאי מוטי בראון.
ב-2021 כתב וביים ביחד עם גידי דר את הסרט המצויר אגדת חורבן, בו גם דיבב.
קריירה מוזיקלית.
ב-1985 הוציא רנד, כחילוני, תקליט שדרים ובו שני שירים: "אמרנו לו" ו"תחנה סופית", אותם כתב והלחין בעצמו. אף על פי שאחד השירים צעד במצעד הפזמונים של גלי צה"ל, הם לא זכו להצלחה רבה, מה שגרם לרנד לפרישה מקריירה מוזיקלית.
בשנת 2005 החל בעבודה משותפת עם עמיר בניון על אלבום שכתב והלחין עבורו בניון. לאחר מספר חודשים הופסקה העבודה, והאלבום ירד מהפרק. לאחר כחמש עשרה שנים, חזרו השניים לעבוד על האלבום, אשר יצא לאור בשנת 2022 ונקרא בשם "שולי שר בניון"