טאורגה (בליטאית: Tauragės rajono savivaldybė ; ביידיש: טאווריג; בעברית: טבריג) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, השוכן במערב המדינה. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז טאורגה.
מחוז-משנה טאורגה משתרע על פני 1,179 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-41,000 תושבים. העירה הגדולה ביותר במחוז המשנה היא טאורגה, המשמשת כמרכז המנהלי שלו ושל מחוז טאורגה כולו.
מז'ייקיאי (רשות מקומית)
מז'ייקיאי (בליטאית: Mažeikių rajono savivaldybė ) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא, השוכנת בצפון-מערב המדינה על גבול לטביה.
רשות מקומית מז'ייקיאי משתרעת על פני 1,220 קמ"ר, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014, למעלה מ-56,000 תושבים. העיר הגדולה ביותר ברשות היא מז'ייקיאי, המשמשת כמרכז המנהלי שלה.
פלונגה (מחוז משנה)
פלונגה (בליטאית: Plungės rajono savivaldybė ; ביידיש ובעברית: פלונגיאן) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, השוכן בצפון המדינה. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז טלז.
מחוז-משנה פלונגה משתרע על פני 1,105 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-36,000 תושבים. העירה הגדולה ביותר במחוז המשנה היא פלונגה, המשמשת כמרכז המנהלי שלו.
ריטובה (מחוז משנה)
ריטובה (בליטאית: Rietavo savivaldybė, רְייֶטָבָס ) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, השוכן בצפון המדינה. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז טלז.
מחוז-משנה ריטובה משתרע על פני 586 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-8,000 תושבים. העיירה הגדולה ביותר במחוז המשנה היא ריטובה, המשמשת כמרכז המנהלי שלו.
טלז (מחוז משנה)
טלז (בליטאית: Telšių rajono savivaldybė, טלשיי ) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, השוכן בצפון המדינה. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז טלז.
מחוז-משנה טלז משתרע על פני 1,439 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-44,000 תושבים. העיר הגדולה ביותר במחוז המשנה היא טלז, המשמשת כמרכז המנהלי שלו, ושל מחוז טלז כולו.
קובנה (מחוז משנה)
קובנה (בליטאית: Kauno rajono savivaldybė) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז קובנה.
מחוז-משנה קובנה משתרע על פני 1,496 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-87,168 תושבים, בירת המחוז היא העיר קובנה. העיר הגדולה במחוז משנה אחרי קובנה היא גרליאבה בה מתגוררים כ-13 אלף תושבים.
בעבר בתחום משחוז משנה היו עיירות יהודיות רבות. עד היום שרד בית הכנסת של צ'קישקה שנבנה בשנת 1887.
בירשטונאס (מחוז משנה)
בירשטונאס (בליטאית: Birštono savivaldybė, ) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז קובנה.
מחוז-משנה בירשטונאס הוא אחד ממחוזות-המשנה הקטנים ביותר במדינה, ושטחו הכולל עומד על 124 קמ"ר בלבד, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-4,000 תושבים. העיירה הגדולה ביותר במחוז המשנה היא בירשטונאס, המשמשת כמרכז המנהלי שלו.
קאישיאדוריס (רשות מקומית)
קאישיאדוריס (בליטאית: Kaišiadorių rajono savivaldybė, ) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא. היא ממוקמת במחוז קובנה.
רשות מקומית קאישיאדוריס משתרעת על פני 1,087 קמ"ר, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014, למעלה מ-32,000 תושבים. היישוב הגדול ביותר ברשות הוא קאישיאדוריס, המשמש כמרכז המנהלי שלה.
קדאיניאי (מחוז משנה)
קדאיניאי (בליטאית: Kėdainių rajono savivaldybė, ; ביידיש ובעברית: קיידאן) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז קובנה.
מחוז-משנה קדאיניאי משתרע על פני 1,677 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-50,000 תושבים. העיר הגדולה ביותר במחוז המשנה היא קדאיניאי, המשמשת כמרכז המנהלי שלו.
ראסייניאי (רשות מקומית)
ראסייניאי (בליטאית: Raseinių rajono savivaldybė, ; ביידיש ובעברית: ראסיין) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא.
רשות מקומית ראסייניאי משתרעת על פני 1,573 קמ"ר, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014, למעלה מ-35,000 תושבים. היישוב הגדול ביותר ברשות הוא ראסייניאי, המשמש כמרכז המנהלי שלה.
שילוטה (מחוז משנה)
שילוטה (בליטאית: Šilutės rajono savivaldybė, ) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, השוכן במערב המדינה לחופי הים הבלטי. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז קלייפדה.
העיר הגדולה ביותר במחוז המשנה היא שילוטה, המשמשת כמרכז המנהלי שלו. בדרומו גובל מחוז המשנה בשטח רוסיה.
שקוד (מחוז משנה)
שקוד (בליטאית: Skuodo rajono savivaldybė, סְקוּוֹדַס ) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, השוכן בצפון מערב המדינה על גבול לטביה. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז קלייפדה.
מחוז-משנה שקוד משתרע על פני 911 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-18,000 תושבים. העיר הגדולה ביותר במחוז המשנה היא שקוד, המשמשת כמרכז המנהלי שלו.
טלומאץ'
טלומאץ' (באוקראינית: Тлумач; בפולנית: Tłumacz; ביידיש: טאלמיטש) היא עיר קטנה במערב אוקראינה, במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבחבל פוקוטיה, שבה התקיימה קהילה יהודית גדולה עד מלחמת העולם השנייה.
תולדות העיר.
הידיעה הראשונה על העיר היא משנת 1213. מעמד של עיר הוענק לה כנראה בראשית המאה ה-15. במאה ה-17 סבלה מפשיטות הטטרים, הקוזאקים וההונגרים.
בשנת 1772 עברה לשלטון אוסטריה, ובשנת 1839 הוקם בה בית חרושת גדול לסוכר, אשר סייע להתפתחות העיר. בשנת 1919 עברה העיר לשלטון פולין.
יהודי טלומאץ'.
תולדות הקהילה.
הידיעה הראשונה על יהודים בעיר היא משנת 1592. כשעברה העיר לשלטון אוסטריה, הוכבד עול המיסים על תושביה היהודים.
בשנת 1785 הוקם בעיר בית ספר מיסודו של הרץ הומברג. הרב הראשון הידוע של העיר הוא שמואל מרגליות, שישב בה בראשית המאה ה-19.
בין למדני העיר נודע הרב יחיאל פישל קסטלמן, אשר עלה בשנת 1850 עם משפחתו לארץ ישראל, התיישב בצפת, ונסע כשליח לקהילות היהודיות בעיראק ובכורדיסטן.
ראשית המאה ה-20.
בשנת 1897 הוקם בעיר ארגון ציוני בשם "תקוות ישראל", ובשנת 1906 עלה הציוני הראשון בן העיר לארץ, הוא הסופר שלום שטרייט.
בראשית המאה ה-20 הוקם בעיר בית ספר מיסודו של הברון הירש, ובשנת 1906 נוסד בה בית ספר עברי בשם "שפה ברורה". כמו כן, הוקם בעיר תלמוד תורה.
באוגוסט 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נכבשה העיר על ידי הרוסים, ובמשך מספר ימים פרעו הקוזאקים ביהודי העיר, תוך ביזת רכוש ואונס נשים. בשנת 1915 חזרה העיר לשליטת אוסטריה, אך כעבור ימים אחדים שבו הגייסות רוסיים לעיר, והורו על גירוש הגברים היהודים בני 10 עד 70 ממנה. כששבו היהודים לבתיהם לאחר המלחמה, מצאו שנבזזו. עד שנת 1924 יהודים רבים היגרו מהעיר לארצות הברית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה השתקמה הקהילה בסיוע הג'וינט, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות, לרבות גרעין של תנועת השומר הצעיר, שעלה לארץ והיה בין מייסדי בית אלפא, וקן של תנועת בית"ר. בראשית שנות ה-30 פעל בעיר האדמו"ר אלימלך לאם.
בשנת 1937 בזזו איכרים אוקראינים חנויות של יהודים בעיר.
ראשית מלחמת העולם השנייה.
בספטמבר 1939, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, נכבשה העיר על ידי הצבא האדום, והחיים הציבוריים היהודיים בעיר שותקו. יהודים שהואשמו בבורגנות ופליטים יהודים ממערב פולין הוגלו מזרחה.
ביום 7 ביולי נכבשה העיר על ידי ההונגרים, ובראשית אוגוסט 1941 הגיעו לעיר כאלף פליטים יהודים מאזור הרי הקרפטים. חלק מפליטים אלו נמסרו על ידי ההונגרים לאוקראינים, וביחד עם עשרות יהודים מכפרי הסביבה הוטבעו בנהר דניסטר.
בשואה.
בספטמבר 1941 הועברה העיר לשלטון הגרמנים, עת שהתגוררו בה כ- 2,100 יהודים, כשליש מאוכלוסיית העיר, פרט לפליטים היהודים שהגיעו אליה קודם לכן. בראש היודנרט שהוקם בעיר הועמד אליהו רטנר, אשר נרצח עם סגנו באותו החודש לאחר שסירב להסגיר לגרמנים 8 יהודים שחיפשו. במקומם מונו ד"ר שטיינברג וסגנו הרצל שיפר.
באוקטובר 1941 נצטוו יהודי העיר למסור לגרמנים את הכסף והזהב שברשותם, ובדצמבר צוו למסור את הפרוות שברשותם, ולרהט 32 דירות עבור הגרמנים. ב- 5 באפריל 1942 בוצע הגירוש הראשון מהעיר. כאלף יהודים שהגיעו למקום הכינוס הועברו לגטו סטניסלבוב, ושם נרצחו.
בתחילת מאי 1942 הוקם בעיר גטו, אליו הועברו גם יהודי העיירות השכנות, ובהן מניז'ניוב ומאוטיניה. בגטו שררה צפיפות רבה, וכ- 280 מיושביו מתו מרעב וממחלות. ביום 18 במאי 1942 נרצחו ברחובות העיר כ- 180 יהודים, וביוני נרצחו עוד 70 חולים וזקנים לאחר עינויים קשים בבית הקברות היהודי בעיר. כמו כן, מאות צעירים יהודים החלו להישלח למחנה ינובסקה ולמחנות עבודה נוספים. בקיץ 1942 היה על היודנרט לספק מדי יום כ- 200 גברים יהודים לעבודות כפייה.
בתחילת אוגוסט 1942 החלו הגרמנים בחיסול הגטו, שמנה כ- 1,200 איש, ובמשך כחודש ימים הוציאו להורג קבוצות יהודים בבית הקברות היהודי של העיר ובסטניסלבוב. שמונים יהודים אחרונים הושארו בגטו לאיסוף חפצי היהודים, והוצאו להורג לאחר מכן. מספר מיהודי העיר שהצליחו להימלט ממנה הצטרפו לקבוצות פרטיזנים בסביבתה.
ביום 10 בספטמבר 1942 הוכרזה העיר כ"נקייה מיהודים", תוך הודעה כי מי שיעניק מקלט ליהודים צפוי לעונש מוות, וכך נתגלו רבים מן היהודים שהסתתרו בסביבת העיר בשל הלשנות.
לאחר השואה.
לאחר יציאת הגרמנים מהעיר ביולי 1944 שבו אליה עשרות בודדות של יהודים, אך בשל גילויי אנטישמיות, לרבות רצח שני יהודים, עזבו אותה.