במאה ה-20 נקטו מדינות רבות בגישה של הפיכת הצריכה, האחזקה, והאספקה של סמים פסיכואקטיביים שהוגדרו כמסוכנים לעבירה פלילית. דוגמה לכך היא תקופת היובש בארצות הברית, שבה האלכוהול נעשה ללא חוקי למשך 13 שנים. דוגמה נרחבת יותר היא הכללתם של סמים רבים בהגדרה של "סמים מסוכנים" שצריכתם היא עבירה פלילית. בנוסף לאכיפה באמצעות המשטרה, נהוגה גם גישה של מזעור נזקים על ידי שירותי בריאות, המספקים לצרכני סמים שירותים ותמיכה כדי למזער את ההשפעות השליליות של צריכת הסמים. שיטה זו לרוב הולכת יד ביד עם אסטרטגיות מזעור אספקה על ידי סוכנויות אכיפת חוק.
תרופות מרשם בעלות פוטנציאל של סמים.
מדובר בתרופות בעלות פוטנציאל לשימוש לרעה ותלות נפשית או פיזית. בגלל אופיין הפסיכואקטיבי הן מבוקשות על ידי צרכני סמים משכרים ונמכרות גם בשוק השחור על ידי סוחרי סמים (drug pushers).
סמים קלים וסמים קשים.
ישנם כמה קריטריונים כאשר באים לקבוע אבחנה בין סמים קלים וקשים:
בחוק הישראלי אין הבחנה בין סמים קלים לקשים, וצריכת כולם אסורה. בהולנד ישנה הבחנה כזו, ומותרת צריכה של הסמים הפסיכדליים הבאים (בצורתם הטבעית): קנאביס, מסקלין (נמצא בקקטוסים מסוימים), פסילוסיבין (נמצא בפטריות הזיה), ו-DMT (נמצא בצמחים רבים). במדינות רבות בעולם הסמים הקלים אינם חוקיים, אך אין אכיפה על שימוש פרטי בהם (אלא רק על סחר).
דוגמאות מוכרות לסמים קשים כוללות:
כאשר משתמשים במונח "סמים קלים", הכוונה היא בדרך כלל לקנאביס ומוצריו. יש הכוללים במשמעות זו גם סמים פסיכדליים.
צריכתם של סמים מסוימים, שלא הוגדרו כסמים מסוכנים, מותרת, אף שיכולה לגרם לנזק גופני או נפשי חמור:
נושאים חוקיים הנוגעים לסמים.
צריכה של קפאין, אלכוהול, וטבק (ניקוטין), הנכללים בהגדרה של סמים פסיכואקטיביים, נפוצה בעולם. סמים אחרים, כגון קנאביס, הרואין וקוקאין אינם חוקיים במרבית המדינות. בישראל הסמים האסורים לצריכה מופיעים בפקודת הסמים המסוכנים.
מבחינת יחסו של החוק, הסמים הם מקטגוריות אחדות:
כימיקלים פסיכואקטיביים המדמים בהשפעותיהם סמים בלתי חוקיים המופקים בסנתוז על ידי מעבדות סמים/כימאים חובבים.
מהידועים שבהם:
"חגיגת (אמפטמינים סינתטיים)", "GHB" ו"קנבינואידים סינתטיים"(בעיקר ממשפחת הכימיקלים JWH).
בשנים האחרונות הפכו הסמים הסינתטיים לנפוצים בקנה מידה בינלאומי.
לגליזציה של סמים.
בחוק הישראלי והאמריקאי קיימת הגישה לפיה כל פעולה הנוגעת לסמים - סחר, מכר, צריכה ואחזקה אסורים. החוק לא מבחין בין סמים קלים לקשים, אולם בתי המשפט נוהגים להתייחס לסוג הסם ולשימוש בו בעת שהם גוזרים את העונש. בהיעדר מומחיות של השופטים בחומרת הסמים, האבחנה מוגבלת ויותר, וכל סם שאינו קנאביס נכנס בקטגוריית הסמים הקשים ללא אבחנה ביניהם.
במדינות מסוימות (הידועה שבהן היא הולנד) יש מצב של סובלנות עד אי-אכיפה כמעט מוחלטת שמאפשרת מכירת סמים קלים מסוימים תחת הגבלות ופיקוח קפדני, ומתירה את צריכתם לאנשים מעל גיל 18 (הדבר עדיין אינו חוקי בכתב, בעיקר בגלל הגבלות מצד האו"ם. ראו בערך קנאביס).
במדינות אחרות (כמו בריטניה ובלגיה) ישנה העלמת עין כמעט מוחלטת מצד הרשויות בנוגע לצריכה אישית של סמים קלים מסוימים.
אף שאי-חוקיותה של צריכת סמים מקובלת במידה רבה, יש המנסים לשנות מדיניות זו.
תומכי השינוי במדיניות הסמים הנוכחית מביאים את הטענה שכמה מהסמים המשכרים הפופולריים ביותר, כמו אלכוהול וטבק חוקיים, בעוד סמים רבים הנחשבים לקלים כמו קנאביס ופסילוסיבין אינם חוקיים ובמקרים רבים נשלטים בחוזקה הרבה ביותר (בארצות הברית לדוגמה, קנאביס ופסילוסיבין נמצאים במחלקה הראשונה מתוך 5 של האיסור, השמורה לסמים המסוכנים ביותר, בעוד סמים כמו קוקאין ומתאמפטמין נמצאים במחלקה השנייה). עקב כך טוענים תומכי הלגליזציה של סמים שחוקי האיסור הנוכחיים הם יותר פוליטיים בטבעם.
המצדדים בלגליזציה טוענים כי צריכת סמים מסוימים אינה מסוכנת בצורה משמעותית: לא לצרכן ולא לסביבתו, לא באופן אבסולוטי ולא בהשוואה לסמים מותרים כמו אלכוהול וטבק. לטענתם ההתערבות המשפטית בשימוש בסמים היא קיצונית ודרקונית, ואינה מידתית במקרה זה כאשר היא מתנגשת עם חופש הפרט. היא לא יעילה לדבריהם מבחינה כלכלית, ובכלל נזקה גדול מתועלתה (מדיניות מזעור נזקים). מן העבר השני, המתנגדים ללגליזציה טוענים שהסמים האסורים ברוב העולם גורמים לנזקים והצלחתם של הסמים נובעת מניצול מצוקות אנושיות, ושבלעדי הסם, היו מוצאות פתרון בריא באמצעים אחרים, ולכן יש לאסור קודם כל את הסחר בסמים, אבל גם את צריכתם, על מנת להעביר מסר לציבור בדבר משמעותה של צריכת סמים.
חלקת המשטרה בהר הרצל
חלקת המשטרה בהר הרצל היא חלקת קבורה ממלכתית בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.
ייעוד חלקות המשטרה.
חלקות המשטרה בבתי העלמין הצבאיים יועדו מכוח חוק בתי קברות צבאיים לקבורת מי שנפלו, או נפטרו, בתקופת שירותם כשוטרי משטרת ישראל ומשמר הגבול, אנשי שירות בתי הסוהר ועובדי שירותי הביטחון, כהגדרתם בחוק.
כמו כן זכאים לקבורה בחלקות אלה מי שכיהנו בעבר בתפקידי מפקחים כלליים, ניצבי משטרה, נציבי שב"ס וראשי שירותי הביטחון.
מיקום החלקה בהר הרצל.
החלקה ממוקמת על שתי טראסות בקצה הצפון-מערבי של הר הרצל, בצמוד אל אחת מחלקות חללי מלחמת ששת הימים ובסמוך אל שטח יער ירושלים. גדר אבן נמוכה מפרידה בינה לבין החלקות השכנות בבית הקברות הצבאי.
בחלקה נקברו גם בכירי המשטרה לשעבר, וביניהם המפקד הראשון של משמר הגבול פנחס קופל, המפקחים כלליים של משטרת ישראל שאול רוזוליו וחיים תבורי וגם בכירי משטרת ירושלים יוסף יהודאי וחיים אלבלדס.
בצדה המערבי של החלקה, בסמוך לכביש העוקף את הר הרצל, מצויה רחבת טקסי הזיכרון לחללי משטרת ישראל ומשמר הגבול, בה נערך טקס זיכרון במסגרת אירועי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
רפי רוטר
רפי רוטר (1934 - 3 בספטמבר 1998) היה מנכ"ל הביטוח הלאומי ומכבי שירותי בריאות.
רוטר היה ב-1970 מנהל אגף המחקר והתכנון במוסד לביטוח לאומי ובשנת 1975 הוא כיהן כמשנה למנכ"ל המוסד. בסוף שנת 1976 הוא התמנה למנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, בעקבות מעבר עמירם סיון לכהן כמנכ"ל משרד האוצר.
בתחילת פברואר 1982 ביקש בן-ציון רובין, סגן שר הרווחה מטעם תמ"י, לפטר את רוטר כדי למנות איש מטעמו בראש המוסד. כוונתו הושעתה על ידי מנחם בגין, אך בהמשך שנת 1982 הפיטורים יצאו אל הפועל בידי שר הרווחה מטעם תמ"י, אהרן אוזן. רוטר עבר לכהן כמנכ"ל מכבי שירותי בריאות, תפקיד שהוא מצא קרוב לעיסוקו הקודם בביטוח הלאומי. במהלך כהונתו הוביל רוטר את מכבי מכ-300,000 מבוטחים לקרוב למליון מבוטחים.
משה ברזאני
ציפי פריידנרייך
ציפי פריידנרייך (נולדה ב-1947) היא ציירת ופסלת ישראלית. פריידנייך עוסקת בציור, רישום ופיסול בחומרים שונים, וכן בפיסול אורבני. סגנונה הוא אקספרסיבי ודינמי, והיא עוסקת בעיקר באדם ונוף.
נולדה בגרמניה ועלתה לארץ בשנת 1949. בין השנים 1973 ל-1977 למדה ציור במכון לאמנות פלסטית בבת ים. בין השנים 1979 ל-1983 המשיכה ללימודי פיסול במכון. בשנת 1982 למדה פיסול באיטליה.
פריידנרייך זכתה שלוש פעמים בפרס בת ים לאמנות, בשנים 1981, 1984 ו-1985. כמו כן זכתה בפרס מחלקת החינוך של מרכז הקונגרסים הבינלאומי בירושלים בשנת 1992.
חברה באגודת הציירים והפסלים בישראל משנת 1986.
המרכז הרפואי לגליל המערבי - נהריה
פרסית תיכונה
וראקרוס (פירושונים)
וראקרוס (עיר)
ירון פינקלמן
ירון פינקלמן (נולד ב-25 באפריל 1975) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש ראש חטיבת המבצעים באמ"ץ. קודם לכן שימש מפקד עוצבת האש, מפקד חטיבת גבעתי, מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה ומפקד עוצבת חצי האש.
ביוגרפיה.
פינקלמן נולד וגדל ברעננה. התגייס לצה"ל בנובמבר 1993, והתנדב ליחידה 669. עבר טירונות צנחנים, קורס חובשים וטירונות יחידה 669. לאחר שנשר מהיחידה, שובץ באוגוסט 1994 בפלס"ר חטיבה 500. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לפלס"ר ומונה למפקד צוות. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד חרוב. לאחר מכן מונה למפקד פלס"ר חטיבה 500, ושימש בתפקיד בין השנים 1999–2001. בהמשך שימש כקצין אג"ם של יחידת מגלן. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 890, ושימש בתפקיד במהלך האינתיפאדה השנייה.
בשנת 2005 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש לשכת הרמטכ"ל, דן חלוץ, ושימש בתפקיד בין היתר במלחמת לבנון השנייה, את תפקידו סיים בשנת 2007. לאחר מכן מונה למפקד גדס"ר צנחנים בין השנים 2007–2009, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באיו"ש, וכן במבצע אתגר כפול ובמבצע עופרת יצוקה, שניהם ברצועת עזה.
במרץ 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת חצי האש, ופיקד עליה בין היתר בעת מבצע עמוד ענן, ביוני 2013 סיים את תפקידו. ב-21 ביולי 2013 מונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, ופיקד עליה בין היתר במהלך מבצע צוק איתן, בתפקידו שירת עד 29 באפריל 2015. ב-21 ביוני 2015 מונה למפקד חטיבת גבעתי, וסיים את תפקידו ב-20 ביולי 2017.
ב-20 באוגוסט 2017, החליט הרמטכ"ל, גדי איזנקוט, לנזוף בו, בעקבות גניבת שלושים ושלושה רובי M16 במאי 2017, מנשקיית בסיס שדה תימן שבדרום, שהיה תחת אחריותו במסגרת תפקידו כמפקד חטיבת גבעתי. "מדובר באירוע חמור מאד של גניבת נשק שעלול לשמש לפעילות טרור או לפעילות פלילית" הדגיש הרמטכ"ל. "זהו כשל במערך האבטחה שלא עומד בנורמה הנדרשת בצה"ל" הוסיף.