המרפאה הניידת היא קבוצה של צוותים רפואיים וארגונים המבקרים בערים ובכפרים שביהודה ושומרון לשם אבחון וטיפול רפואי. המרפאה הוקמה בשנת 1989 במטרה להביע סולידריות עם הפלסטינים ולהביע התנגדות לכיבוש, לסייע למערכת הבריאות הפלסטינית ולאתר מקרים רפואיים הדורשים מעקב או סיוע מיוחד. כאשר המרפאה הניידת מאתרת חולים שלא ניתן לטפל בהם במסגרת מערכת הבריאות הפלסטינית, מופנים החולים לטיפול רפואי בישראל. במקרים אלו, צוותי הפניות של רופאים לזכויות אדם מסייעים לחולים בבקשה לאישורי מעבר לישראל, בקביעת תורים בבתי החולים, ובמידת הצורך והיכולת גם מגייסים סיוע כספי לבדיקות ואבחונים. במסגרת המרפאה הניידת מתקיימים סמינרים ואירועים רפואיים ברחבי יהודה ושומרון, שמטרתם סיוע למערך הרופאים הפלסטיני, הידוק האחווה ושיתוף הפעולה בין צוותי הרפואה היהודים והפלסטינים, העשרה רפואית והשתלמויות מקצועיות.
המרפאה הפתוחה.
המרפאה הפתוחה ממוקמת ביפו ומספקת שירותי בריאות קהילתיים לאוכלוסיית המהגרים וחסרי המעמד האזרחי השוהה בישראל. המרפאה הוקמה בשנת 1998 כיוזמה של רופאים מתנדבים ובשל הגבלת הזכות לבריאות עבור חסרי מעמד החיים בתחומי ישראל. המרפאה הפתוחה אינה מתיימרת לפתור את כלל בעיותיהם הרפואיות של מהגרים בישראל או להחליף את משרד הבריאות בתפקידו, אלא פועלת על מנת להצביע על הכשלים במדיניות ישראל כלפי מהגרים ולהביע סולידריות עם קהל המטופלים. המרפאה הפתוחה היא היחידה המספקת שירותי רפואה ראשונית ורפואת מומחים ואף הפניות לבתי חולים ומעקב רפואי לקהל חסרי המעמד בישראל, כל זאת ללא תשלום או בעלות סמלית בלבד. המרפאה מאוישת על ידי מתנדבים, החל מעובדי הקבלה והמתורגמנים וכלה ברופאים המומחים. בעוד שבשנותיה הראשונות של המרפאה ביקרו בה בעיקר מהגרי עבודה, כיום כוללת אוכלוסיית הפונים בעיקר פליטים ומבקשי מקלט. בשנים האחרונות המרפאה מטפלת בלמעלה מ-6,000 מטופלים מדי שנה.
צוות ומימון.
נשיא העמותה הוא פרופ' רפי ולדן. יו"ר העמותה היא ד"ר מושירה אבו דיא, ומנכ"ל העמותה הוא רן גולדשטיין. לפניו כיהנו בתפקיד רן כהן, חדוה רדובניץ והדס זיו.
מחזור הפעילות של העמותה בשנים 2006–2009 נע בין 7.3 מיליון שקלים (2006) ל-10.8 מיליון שקלים (2009). המימון לעמותה מגיע מהאיחוד האירופי, האו"ם, ממשלות אירופיות וקרנות שונות, בהם: קרן פורד, אוקספם והקרן החדשה לישראל.
בשנת 2014 לא חידשה רשות המיסים את ההכרה בעמותה כמוסד ציבורי לצורך זיכוי ממס הכנסה על תרומות לה, עקב הצהרת העמותה לפיה הכיבוש הישראלי הוא הפרה של זכויות אדם, ובכללן הזכות לבריאות. לדברי הרשות הצהרה זו היא בעלת גוון פוליטי, אך בשנת 2016 חודש האישור לאחר הצבעה בוועדת הכספים של הכנסת.
העימות עם ההסתדרות הרפואית בישראל.
באוגוסט 2009 פרסמה ההסתדרות הרפואית בישראל כי היא מנתקת את הקשרים עם "רופאים לזכויות אדם". יושב ראש ההסתדרות, ד"ר יורם בלשר, כתב כי העמותה מטילה דופי בזירה הבינלאומית ברופאי ישראל. זאת, לאחר שהעמותה פרסמה רשימה של רופאים ישראליים שהשתתפו לטענתה בעינויים של אסירים. יושב ראש הלשכה לאתיקה של ההסתדרות הרפואית, פרופ' אבינועם רכס, שבדק את הטענות, הכחיש אותן. העימות בין הגופים נגרם גם משום שנשיאת רופאים לזכויות אדם, ד"ר רוחמה מרטון, חתמה על עצומה בינלאומית להדחתו של בלשר מתפקיד נשיא ההסתדרות הרפואית העולמית.
עוד קודם לכן, ביולי 2009, בתגובה לקורס עזרה ראשונה שהעביר הארגון למפגינים נגד תוואי גדר ההפרדה, כינה בלשר את הארגון "קבוצה פוליטית קיצונית המחופשת לארגון רפואי".
צורכי הביטחון מול זכויות האדם.
בהתנגשות בין צורכי הביטחון של מדינת ישראל ובין זכויות האדם של המחבלים העדיפה העמותה את זכויות האדם. דוגמאות:
יורובאסקט
שיר של אש וקרח
פרנטרי גלי
פרנטרי גלי (אנגלית: Frentree Gully) הוא פרוור של מלבורן, אוסטרליה במדינת ויקטוריה. הפרוור ממוקם במורדות רכס הדנדנונג.
סביבה.
מאפייני הסביבה הטבעית של הפרוור הם חלקים מהפארק הלאומי של רכס הדנדנונג, אשר מהווים תפאורת רקע, במיוחד עבור חלקו הכפרי של הפרוור. חלקים חשובים בפארק זה כוללים "גבעת עץ אחד", שביל קוקודה - שביל זיכרון לזכר שביל קוקודה במלחמת העולם השנייה. המקום מהווה גם אתר לפיקניקים ופעילות ספורטיבית.
היסטוריה.
פרנטרי גלי, בתחילה נקרא פרן פרנטרי גלי, על שם הערוץ העובר מ"גבעת עץ אחד" אל עיירת פרנטרי גלי עילית. הנוף הציורי ושופע צמחייה החל למשוך מבקרים עוד בשנות 1870. בשנת 1882 הערוץ הותר לשימוש ציבורי. החל משנת 1880 העיירה גדלה, חנויות הוקמו, בתי מלון, כנסיות ובית ספר. עם הגעת קו הרכבת (המשך של קו לאחד מפרבווי מלבורן - רינגווד) בשנת 1889, האזור הפך נגיע יותר למבקרים.
בתחילה הקו הסתיים בפרנטרי גלי עילית, עם קו צר המגיע לגמברוק ב-1900. מחוז פרנטרי גלי הוכרז בשנת 1889. משרדי המחוז הישנים, בפרנטרי גלי, שוחזרו וכעת מאכלסים את שירות הבריאות הקהילתי. בעבר שימשו המבנים גם כספרייה.
המבלסייד הומסטד, בדרך אוליבבנק, הוא אתר הבסיס של אגודת נוקס. האתר נבנה בשנות 1890 ומהווה מוזיאון מקומי. המוזיאון מציג אוסף מרשים של מסמכים היסטוריים ותמונות משנות 1800.
ריהוט, מכשור וציוד חקלאי מקורי המשקף את חיי החלוציות ופיתוח של האזור. המלסייד פתוח כל יום ראשון מ-1 בצהריים ועד 4 אחר הצהריים.
בתחילת שנות 1900, 180 האקרים של פארק קנט שימשו למרעה, חקלאות, גידול שיבולת שועל ושמירת משק חי.
קהילה.
בפרוור ישנה ספרייה קהילתית ומרכז קהילתי, בה נערכים פסטיבלים בחודש מרץ כל שנה.
בפרוור ישנם גם שני פאבים, בבורווד ואזור קניות בשם מאונטיין גייט.
כמו כן גם כפר גמלאים בשם אמארו.
מרכול קהילתי ממוקם ברחוב אלפין 18, הוקם על ידי מרכז חלומות בייסייד כדי לספק מצרכים למוגבלי תנועה בקהילה במחירים סבירים. שירות זה זמין לכולם ולא רק לבעלי מגבלות בריאותיות. הארגון פועל ללא מטרות רווח.
ספורט.
הפעילות ספורטיבית בפרוור היא קריקט, נטבול, כדורסל, פוטבול, בייסבול, טניס, שחייה, טניס שולחן, כדורת דשא והתעמלות קרקע.
קבוצות קהילתיות.
הקבוצות הקהילתיות בפרוור הן הצופים, רוטרי ומועדון פרובס.
חינוך.
בתי הספר כוללים (בית הספר השני פרנטרי גלי (7-12), נסגר ב-2007), קולג' סט. ג'וזף (בנים קתוליים, 7-12), ושבעה בתי ספר כולל ווטלוויו, פרנטרי גלי צפון, פארק קנט, סט. ג'ון הבפטיסט ופירהילס.
תחבורה.
בפרוור ישנה תחנת רכבת הממוקם ברחוב סטיישן, ליד מתחם הקניות. שירות אוטובוסים גם כן פועל.
משה אירנשטיין
משה אליהו אירנשטיין (ג' בכסלו תרפ"ו, 20 בנובמבר 1925 - ה' באלול תשע"ד, 31 באוגוסט 2014) היה איש ציבור חרדי, חסיד גור. הוא היה ראש עיריית בני ברק באופן לא רצוף: בין השנים ה'תשמ"ג - ה'תש"ן 1983–1990, ה'תשנ"ג-ה'תשנ"ה 1993-1995. סגן יו"ר מרכז אגודת ישראל.
ביוגרפיה.
נולד בפולין לחנוך וחנה אירנשטיין. בשנת 1935 עלה עם משפחתו לישראל. נשוי ליפה, בתו של זלמן בן יעקב (ינקלביץ'), שכיהן כחבר הכנסת מטעם אגודת ישראל.
אירנשטיין היה פעיל בהנהגת חסידי גור בסניף של אגודת ישראל בבני ברק מראשית שנות ה-60. בשנות ה-70 היה סגן יו"ר מרכז אגודת ישראל ויו"ר הוועדה למען השבת בבני ברק. בשנת 1978 נבחר למועצת עיריית בני ברק כנציג שני של חסידות גור ברשימה החרדית המאוחדת, אחרי יצחק מאיר. לקראת הבחירות בשנת 1983 הוא הועמד בראש הרשימה החרדית האשכנזית 'למען בני ברק התורתית' והיה מועמדה לראשות העיר. בבחירות קיבל אירנשטיין 55% מהקולות והרשימה שלו זכתה ב-9 מתוך 21 מקומות במועצה. בקדנציה הראשונה גיבש אירנשטיין קואליציה מקיר לקיר. בשנים 1991-1993 העביר את כיסא ראש העיר לנציג של דגל התורה, ירחמיאל בויאר, בהתאם להסכם רוטציה.
תפקידו הסתיים בשנת 1995, עם החלטת שר הפנים דאז דוד ליבאי על הדחתו והקמת ועדה קרואה לניהול העיר זאת בעקבות השחיתות הרבה שפשתה בעיר.
נודע במרצו הרב ויזמותיו המקוריות. בין מפעליו: מגדל המים החדש של בני ברק, שכונת קריית הרצוג, החוף הנפרד המשותף של הרצליה ובני ברק, הקמת בניין העירייה החדש, ברית ערים תאומות עם עיריית ברוקלין שהניבה את הקמת פארק ברוקלין שבפאתי שכונת רמת אלחנן, הפשרת בנייה על גגות גני ילדים לשם הקמת בתי כנסת מגזריים (בעיקר של חסידות גור אליה השתייך), וכן הפשרת הפרדסים הגדולים טריווקס וברמן לבנייה עירונית תוך הפקעת שטחים נרחבים למען הציבור ופיתוחם. כמו כן היה היוזם לפיתוח BBC - בני ברק ביזנס סנטר - מרכז העסקים הראשי של בני ברק הממוקם בשכונת פרדס כץ בצפון העיר.
בשנת 1986, במהלך הלווית הרב יעקב לנדא, הכריז אירנשטיין כי בהתאם לבקשתו בנו הרב משה יהודא ליב לנדא ימלא את מקומו ברבנות העיר. ההכרזה עוררה סערה בעיר, בשל התנגדות הרב שך למינוי.
במערכת הבחירות לכנסת החמש עשרה הוצב במקום ה-111 הסמלי ברשימת יהדות התורה. בבחירות לכנסת השש עשרה והשבע עשרה הוצב במקום ה-120 והאחרון ברשימה ובבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב במקום ה-119 ברשימה.
חומרים אורגניים
שכונת אבן ישראל
עקום גאוס
גרג קיניר
גרג קיניר (באנגלית: Gregory Kinnear; נולד ב-17 ביוני 1963) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה.
גרג קיניר נולד בלוגנספורט שבמדינת אינדיאנה שבארצות הברית לאדוארד קיניר (Edward Kinnear), דיפלומט אמריקאי ולסוזן (Suzanne Kinnear), עקרת בית.
לגרג שני אחים בוגרים - ג'יימס (נולד בשנת 1957) וסטיב (נולד בשנת 1959). בהיותו ילד, עברה משפחתו של גרג קיניר לעיתים קרובות ממקום מגורים אחד למשנהו בשל עבודת האב. בין השאר התגורר קיניר בביירות שבלבנון ובאתונה שביוון.