כך המשיך המצור על העיר במשך כמה שבועות, תוך שמצב תושבי העיר הולך ומתדרדר. לוחמים רבים ברחו, ורבים אחרים גוועו ברעב.
בתוך הזמן הזה, ערך הצבא הרומאי קרב נוסף לכיבוש הר תבור, שנחל הצלחה במהירות.
בעלות השחר של כ"ב בתשרי הצליחו שלושה חיילים מהלגיון החמישה-עשר להתקרב לחומה, והחלו לחפור תחת מגדל השמירה. הם הצליחו לערער את יסודות המגדל, והוא נפל במהרה. בהלה אחזה בעיר, כאשר חשבו שהרומאים כבר החלו בהתקפה נוספת. שומרים יהודים רבים ברחו מעמדותיהם, ואחרים נהרגו תוך ניסיון לברוח מהעיר.
אולם הרומאים, בזוכרם את כישלונם הקודם שנבע מתקיפה לא מסודרת, החליטו לחכות ליום המחרת לשם התקפה על העיר. בינתיים, חזר טיטוס מסוריה, וכאשר שמע על הכישלון הקודם בהתקפה על העיר, ארגן מייד כוח נוסף לשם התקפה מיידית.
נפילת העיר.
בראש כוח של 200 פרשים נבחרים וחיל רגלים, התקיף טיטוס את העיר. דבר בואו של טיטוס נודע ברחבי גמלא במהירות, וגרם לבהלה עזה. רבים מהיהודים ברחו לראש הגבעה שם הייתה מצודה. אלה שלא הספיקו להימלט למצודה, נטבחו בידי הרומאים.
בראש המצודה התארגנו היהודים להתנגדות עזה, והחלו להשליך לעבר הרומאים המטפסים לעברם אבנים וסלעים. גובהה של הפסגה הקשה מאוד על הרומאים לכבוש את המקום, אך סופת רוח חזקה גרמה ליהודים לאבד את יציבות עמידתם, להקשות על ראייתם את הרומאים, ולהכשיל את כל התקפותיהם על הרומאים.
כך הצליחו הרומאים להעפיל לפסגת גמלא, וכיתרו במהירות את אלפי היהודים שנשארו בחיים. כשראו היהודים שאבדה מהם כל תקווה, התאבדו כחמשת אלפים מהם, ואילו ארבעת אלפים היהודים האחרים, נטבחו בידי הרומאים.
הניצולים היחידים מהעיר היו שתי אחייניותיו של מפקד צבאו של אגריפס, שהצליחו להסתתר בתחילת ההתקפה מזעם הרומאים.
קרב טריכאי
צפרא סער
צפרא סער (צופי) (נולדה ב-27 בפברואר 1939) היא מורה ומחנכת שזכתה להערכה רבה ובין היתר על הצטיינות בהוראה "כלת פרס החינוך" מטעם משרד החינוך, בתעודת הערכה על תרומתה להעלאת רמת ההישגים הלימודיים והחינוכיים מטעם הסתדרות המורים בישראל ובפרסים רבים.
צפרא נולדה בירושלים לאברהם דוד ליכטמן ולבריינה (לבית אסטיס) שעלו לארץ ישראל בשנת 1921 בעלייה השלישית מרוסיה ועמדו בראש הקבוצה השישית במסגרת תנועת החלוץ.
אביה, א.ד. ליכטמן, הקים בשנת 1931 את הקואופרטיב לתחבורה "המקשר" והמשפחה התגוררה ברח' עזרא בירושלים.
אחותה הגדולה דרורה אידלמן הייתה מורה ומחנכת, אחותה שולה שפירא הייתה אחות ואחיה מאיר ליכטמן עבד בחברת אגד.
צופי חינכה דורות רבים של תלמידים, החל משירותה הצבאי כקצינת חינוך בתחילת שנות ה-60 ועד לסוף שנות ה-90. את עיקר עבודתה ביצעה ברמת השרון, לשם עברה המשפחה בשנת 1973.
צפרא לבית ליכטמן נולדה בירושלים והתחנכה בבית ספר עממי לבנות "למל", המשיכה את לימודיה בבית ספר תיכון בית הכרם ושם סיימה גם את לימודי הסמינר.
בסיום הלימודים התגייסה לצה"ל והתמנתה לקצינת חינוך בפיקוד הדרום.
בשנים הרבות בו לימדה זכתה בפרסי חינוך רבים ובין היתר, משרד החינוך העניק לצפרא (צופי) סער את פרס כלת החינוך הארצי על הצטיינות בהוראה באמצעות נשיא המדינה ושרת החינוך, תעודת הערכה ותודה מראש מועצת רמת השרון מנחם שרמן, מהמועצה הלאומית למניעת תאונות, מארגון 'יד לבנים' ארגון להנצחת חללי מערכות ישראל על פרויקט 'האדם מאחורי השם', מורה מצטיינת לשנת תשנ"א, תעודת הערכה מהסתדרות המורים לשנת תשנ"ב "על תרומתה להעלאת רמת ההישגים הלימודיים והחינוכיים במקצוע ההיסטוריה ועל גילוי נכונות, רוח התנדבות ורצון טוב להדריך בזמנה הפנוי מורים חדשים, סטודנטים ותלמידים נזקקים. צפרא ידועה כמחנכת מעולה ומסורה, קרובה מאוד לתלמידיה ובדרכה המיוחדת יודעת 'לקרוא' את בעיותיהם ולעזור מעבר לנדרש לכל נזקק." ועוד פרסים ותעודות הערכה רבים ממשרד החינוך, ממנהלות בתי ספר ומהורים ותלמידים רבים.
לצפרא סער תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב בהיסטוריה כללית ובתולדות עם ישראל.
בשנת 1964 התחתנה עם משה סער (סימי) ולהם שני ילדים ושבעה נכדים.
קרב טריכיי
אלפהיים
במיתולוגיה הנורדית, אלפהיים (בנורדית עתיקה: Álfheimr) הוא מקום משכנם של האֶלפים הבהירים . משוער כי הוא אחד מתשעת העולמות. באדה הפרוזאית אלפהיים מהווה ניגוד לסוורטאלפהיים , שהוא עולם ה"אֶלפים האפלים" . משמעות השם "אלפהיים" היא "ארץ האֶלפים".
האֶלפים הם ישויות שסנורי סטורלוסון באדה הפרוזאית מחלק לשניים: האלפים הבהירים ה"טהורים", והאלפים האפלים הנמנעים מגע עם אור השמש. ייתכן שאלפים אפלים הוא ביטוי נוסף לגמדים. אלפהיים נמצא בשמיים, מעל מידגארד, בעוד סוורטאלפהיים נמצא עמוק באדמה. באלפהיים שולט האל פרייר, אל שקשור לפריון.
קרבות טריכיי
כיבוש טריכיי
כיבוש טריכאי
אלווי עצי
אַלְוַי עצי (שם מדעי: "Aloe arborescens") הוא מין בסוג אלוי. אלוי עצי, הוא צמח גינות פופולרי שנחקר לשימושים רפואיים אפשריים בדומה למין אלוורה באותו הסוג. פרוש השם arborescens הוא "דמויי עץ".
מאפיינים.
אלוי עצי הוא צמח גדול בעל מספר ראשי תפרחות. כפי ששמו מרמז הוא עשוי לצמוח לגובה עץ נמוך של כ-2–3 מטרים. העלים ירוקים עם גוון מעט כחלחל ובעלי קוצים לאורך השפה. הפרחים מסודרים באשכול בעלי צבע אדום-כתום (בניגוד לפרחים הצהובים של אלוורה). המין אנדמי לדרום אפריקה שם צומח באופן טבעי באזורים סלעיים ולאורך מצוקים.
הצמח נפוץ מאוד בגינות. פרחיו פורחים בחורף ומושכים ציפורים ופרפרים. הצמח מתרבה בקלות מייחורים.
האלישוי
אלוי עצי
טקסונומי
מיאמי ביץ'
מיאמי ביץ' (באנגלית: Miami Beach) היא עיר במחוז מיאמי-דייד במדינת פלורידה בארצות הברית. העיר ממוקמת כ-6 קילומטרים צפון-מזרחית למיאמי ונכללת בתחום המטרופולין של מיאמי.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, התגוררו בעיר 87,779 תושבים. והיו בה 67,499 משקי בית. צפיפות האוכלוסייה הייתה 4,444.5 נפש לקמ"ר.
האוכלוסייה בעיר התחלקה ל-87.4% לבנים, 4.4% שחורים, 0.3% אינדיאנים, 1.9% אסיאתים, 3.2% מגזעים אחרים ו-2.7% משני גזעים או יותר.
קריית האמנים צפת
קריית האמנים צפת נוסדה עם שחרור צפת, במלחמת תש"ח. בעידודה של עיריית צפת התחילה קבוצת אמנים לשקם חורבות בשכונה הממלוכית חארת אל-ואטה (התחתונה, הנמוכה), על גבול הרובע היהודי ההיסטורי, לבנות גלריות ולפתוח תערוכות. גרעין אמנים זה משך לקריה עשרות אמנים נוספים. צפת הייתה לביתם של חלק מן האמנים, ויתרתם רק יצרו בקריה בהשראת רוח העיר, נופיה, מבניה ודמויותיה. הסדנאות הגלריות והתערוכות היו למוקד משיכה תיירותי לאורך תקופת פריחתה של הקריה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20.
את המיתוס האמנותי הצפתי המרוחק מזרמים של מרכזי אמנות אחרים בארץ ייחדה נוכחותה העקבית של אסכולת פריז היהודית.
משנות ה-70 ואילך ירדה קרנה של הקריה. דור המייסדים הלך לעולמו, חלק מהאמנים לא הסתגל לשינויי אופנות אומנותיות, התמסחרות, הצטרפות אמנים שאינם מן הדרג הראשון, תשתיות שהוזנחו ושינויים דמוגרפיים - כניסה של אוכלוסייה חרדית לקריה, כל אלה הולידו הליך גסיסה מתמשך.
הקמה.
שבעה חברו לגרעין האמנים המייסד של הקריה: שמשון הולצמן, אריה לרנר ואשתו הציירת חנה לרנר, אריה מרזר, יצחק פרנל, משה קסטל ומנחם שמי ואלו נעזרו בתמיכתו ועידודו של ראש העיר הראשון של צפת לאחר שוך קרבות תש"ח, משה פדהצור. במקביל לקבלת 'מסגד השוק' לצורך פתיחת 'התערוכה הכללית' להצגת מבחר מיצירותיהם של אמני הקריה הוקמה 'עמותת קריית-האמנים'. "כל האמנים אשר התיישבו בצפת של 1949 היו ממילא חברים באגודת האמנים בתל אביב, וכך התגבש קריטריון קבלת חברים חדשים המחייב כל מועמד להיות חבר באגודת האמנים הארצית כתנאי לקבלתו. חוק מכביד נוסף קיים בתקנון, המחייב כל חבר בקריית האמנים להיות בעל נכס בגבולות הקריה".
הווי.
הוקם 'מועדון מלוא' אשר שימש מקום התכנסות לאמנים התושבים, לאמנים אורחים מהמרכז ולכל מי שביקש אווירה בוהמית ובילוי לתוך הלילה. המועדון הופעל על ידי ועד נשים, שהרוב בו היו נשות האמנים, והמיעוט - אמניות בזכות עצמן. תפקידן היה לארגן תוכנית לערבי שישי ושבת, לערבי חגים ומסיבה מיוחדת התקיימה מדי שנה לרגל "סיום העונה" שהתקיימה בסוף סוכות, טרם שובם של חלק מהאמנים לתל אביב. הפעילות החברתית עזרה להשכיח את המצב הכלכלי הלא מזהיר - שנות הצנע. האמנים חובבי החיים הטובים נהגו לשלם עבור ארוחותיהם במסעדות ובתי המלון ביצירות אומנות. כך נאספו בידי המלונאים והמסעדנים של צפת אוספי אמנות נאים.
תערוכות.
תערוכת אסכולת פריז בקריית האמנים צפת שנות ה־50 וה־60 של המאה העשרים הוצגה ב-2014 במוזיאון הכט בחיפה באצירתו של סורין הלר. התערוכה בחנה את זיקתה של קריית האמנים בצפת לאסכולת פריז. התערוכה הציגה מגוון עבודות של יוצרים מרכזיים שפעלו במקום זה בשנות ה־50 וה־60 וסיפרה פרק ייחודי בתולדות האמנות בארץ.
תערוכת תור הזהב בציורי צפת. הוצגה במשכן לאמנות עין חרוד ב-1987 באצירתו של גדעון עפרת
'התערוכה הכללית' במסגד השוק בצפת מציגה מאז שנות ה-50 מבחר מעבודות אמני הקריה
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:ישראל: אמנות]]
[[קטגוריה:צפת העתיקה]]
[[קטגוריה:צפת: תרבות]]
[[קטגוריה:צפת: שכונות]]
הערות שוליים.
[[קטגוריה:כפר אמנים]]
חצי האי העליון של מישיגן
חצי האי העליון של מישיגן (באנגלית: Upper Peninsula, מכונה גם ) הוא הצפוני מבין שני חצאי האיים העיקריים המרכיבים את מדינת מישיגן שבארצות הברית. הוא מהווה 29% מהשטח היבשתי של המדינה, אך גרים בו רק 3% מכלל אוכלוסייתה.
גאוגרפיה.