קינן מכהן כיו"ר ועדת המקצוע כימיה במשרד החינוך. הוא מפרסם בעיתונות מאמרי דעה, העוסקים בחינוך למדעים, בהם הוא מבקר בחריפות את ארגון לימודי המדעים על ידי משרד החינוך ומתריע מפני התדרדרות לימודי הכימיה בישראל. כמו כן מביע קינן עמדה נחרצת בעד העצמאות של האקדמיה בישראל ונגד התערבות בשיקוליה.
קינן עמד בראש ועדת מומחים לבחינת נושא האמוניה במפרץ חיפה. הדו"ח שהגישה הוועדה לעיריית חיפה בינואר 2017, קבע כי מכל האמוניה של חיפה כימיקלים אינו נכס אסטרטגי של ישראל, אלא איום אסטרטגי עליה.
קינן מתגורר בתמרת ונשוי לחני.
קישורים חיצוניים.
מאמרי דעה של אהוד קינן בעיתונות הישראלית:
קדמת עדן
אנדרטת ההומואים והלסביות
יוזמת בריגס
הצעה 6 (באנגלית: Proposition 6) היא יוזמה מדינית שהועלתה להצבעה וכשלה בקליפורניה, ארצות הברית, ב-7 בנובמבר 1978.
היוזמה נודעה בשם "יוזמת בריגס" (Briggs Initiative) על שם העומד מאחוריה, המחוקק המדיני השמרן ג'ון בריגס ממחוז אורנג'.
היוזמה הכושלת אמורה הייתה למנוע מהומואים, לסביות, וכל מי שתומך בזכויות להט"ב מלעסוק בהוראה בבתי הספר הציבוריים במדינה. יוזמת בריגס הייתה כישלונה הראשון של תנועה שמטרתה הייתה לבטל חוקים שקידמו זכויות להט"ב במדינה, אותה הובילה אניטה בריאנט וארגונהּ "הצילו את ילדינו" שפעל בפלורידה. הארווי מילק היה מהפעילים הבולטים נגד היוזמה, והתנגדותו של רונלד רייגן סייעה לבסוף לכשלונה בהצבעה.
רקע.
אניטה בריאנט הייתה פעילה חברתית בולטת בפלורידה שעסקה בקידום ההתנגדות לזכויות להט"ב. היא קיבלה כיסוי תקשורתי נרחב ברמה הארצית של הצלחתה לבטל במחוז דייד (Dade County) חוקים שאסרו אפליה על רקע נטייה מינית. ביטול החוק גרר מאמצים לבטל חוקים נוספים המגנים על להט"בים מאפליה על רקע נטייתם המינית, והביא את מדינות אוקלהומה וארקנסו לאסור על הומואים ולסביות מלעסוק במקצועות הוראה בבתי ספר ציבוריים במדינות.
על רקע זה צמח הרעיון ליוזמת בריגס, לפיה "יפוטר ממערכת החינוך הציבורי כל מורה אשר מעודד, תומך או מבצע פעילות הומוסקסואלית". היוזמה הייתה הניסיון הראשון מסוגה להגביל זכויות הומואים ולסביות בארצות הברית.
הקמפיין נגד ההצעה.
תחת הסלוגן "!Come out! Come out! Wherever you are" (בתרגום חופשי: "צא! צא! היכן שלא תהיה!") הלקוח משיר של פרנק סינטרה ומהווה פרפרזה ליציאה מהארון, התאגדו הפעילים החברתיים קרייג גוון, ביל קראוזה, הארווי מילק, האנק וילסון וטום אימאנו על מנת להביא לביטול היוזמה. במסגרת הקמפיין שזכה לשם "קמפיין מס' 6" עברו פעילים חברתיים הומואים ולסביות מדלת לדלת במחוזות מגוריהם ועסקו בהסברה אודות הנזק החברתי, לטענתם, שיוזמה זו עלולה לגרום.
הקמפיין הביא ליציאה מהארון של להט"בים רבים, אשר סיפרו על נטייתם המינים למשפחותיהם, חבריהם וקולגות שלהם. רבים יזמו נאומים במרכזים חברתיים והכנסיות אליהן הם משתייכים ופנו בכתב לעורכי העיתונים המקומיים. מטרת הקמפיין הייתה להראות לציבור כי הומואים ולסביות הם חלק אינטגרלי מהחברה, וכי באוכלוסייה זו נכללים גם מכרים שלהם שעלולים להיפגע מהיוזמה.
בתחילת ספטמבר 1978 נהנו מצדדי יוזמת בריגס מתמיכה ציבורית רחבה: סקרי דעת קהל שנערכו הראו כי כ-61% מבעלי זכות ההצבעה היו בעד היוזמה, בעוד 31% בלבד התנגדו לה, וזאת למרות עמדתם הרשמית של ארגונים גדולים וגופי כנסייה נגד ההצעה. הקמפיין נגד ההצעה הצליח להדביק את הפער ל-45% תומכים מול 43% מתנגדים, ו-12% שטרם החליטו.
ההתנגדות הרפובליקנית.
במקביל לקמפיין, התארגנו נגד ההצעה כמה קבוצות של הומואים רפובליקנים שהבולטת בהן הייתה "לוג קאבין רפובליקנס" שהוקמה בקליפורניה בשנת 1977. הקבוצה עסקה בלובינג בקרב ראשי המפלגה הרפובליקנית על מנת שיביעו התנגדות להצעה. מושל קליפורניה לשעבר (ונשיא ארצות הברית בעתיד) רונלד רייגן, שהצטרף בשנות ה-60 למפלגה הרפובליקנית, יצא כנגד יוזמת בריגס באופן פומבי. הוא שלח להוגי היוזמה מכתב התנגדות לא-רשמי מטעמו, והתראיין בכלי התקשורת והבהיר את עמדתו נגד היוזמה. בנוסף, הוא כתב מאמר מערכת באחד מהעיתונים הגדולים של לוס אנג'לס בנושא וגם בו הביע את התנגדותו ליוזמה.
התזמון של התנגדותו של רייגן ליוזמה היה משמעותי שכן הוא תכנן לרוץ לנשיאות והיה זקוק הן לתמיכתם של השמרנים והן של המתונים במפלגה, ולמרות נטייתם לתמוך בה, הוא עמד על דעתו וציין: "מה שזה לא יהיה, הומוסקסואליות איננה מחלה מידבקת כמו חצבת. הדעה המדעית הרווחת היא שנטייה מינית נקבעת בגיל מוקדם מאוד ומורה אינו יכול באמת להשפיע עליה". מלבד רייגן פוליטיקאים נוספים שהתנגדו ליוזמה היו ג'רלד פורד וג'ימי קרטר (שהיה הנשיא), אשר הביע את התנגדותו בשלב מאוחר יותר.
תוצאות ההצבעה.
בטרם ההצבעה הצביעו הסקרים על תמיכה ביוזמה בעלת פער משמעותי, אך ב-7 בנובמבר 1978 נחלה יוזמת בריגס מפלה ונכשלה בהצבעה בעקבות הקמפיין של קהילת הלהט"ב, בו תמכו אף כמה רפובליקנים בולטים. ההצעה הפסידה אפילו במחוז אורנג', מקום מוצאו של ג'ון בריגס, הנחשב למחוז השמרן ביותר במדינה. להלן תוצאות ההצבעה:
ההצעה בטנסי.
בשנת 2011 עברה בסנאט של טנסי הצעת חוק דומה.
נורמן בל גדס
נורמן בל גדס (באנגלית: Norman Bel Geddes; 27 באפריל 1893 - 9 במאי 1958) היה מעצב תעשייתי, מעצב תפאורה ועתידן בתחום התחבורה.
תולדות חייו.
גדס נולד כנורמן מלנטון גדס (Norman Melancton Geddes) במישיגן וגדל באוהיו. הוא למד במכון לאמנות בקליוולנד ולאחר מכן בשיקגו.
לאחר נישואיו להלן בל שנידר (Helen Belle Schneider) ב-1916, שינו השניים את שם משפחתם לבל-גדס. בתם היא השחקנית ברברה בל גדס.
גדס החל את הקריירה של כמעצב תפאורות לתיאטרון בלוס אנג'לס ולאחר מכן כמעצב תפאורות למטרופוליטן אופרה בניו יורק. הוא עבד גם בעיצוב תפאורות למחזות זמר בברודוויי, חלקם בהפקת פלורנץ זיגפלד ועבד עם הבמאי מקס ריינהרדט. בשנים אלה הושפע מן האדריכלות של פרנק לויד רייט ואריך מנדלסון.
בשנת 1927 פנה לעיצוב תעשייתי והיה מבין הראשונים שאימצו את קו הסטרים ליין למוצרי צריכה. בין היתר למד את נושא האווירודינמיקה ועיצב מכונית דמוית טיפת מים עבור גרהם-פייג', עיצובים למוצרי החשמל של חברת פילקו ואת הסיפולוקס Soda King Syphon. ספרו "Horizons" ("אופקים") מ-1932 ומאמרו מ-1934, "Streamling", הכו גלים והגדירו במידה רבה את "סגנון העיצוב של שנות השלושים בארצות הברית".
כבר בשנת 1929 יצר את אחד העיצובים העתידניים השאפתניים ביותר, מטוס ענק בעל תשעה מפלסים (בגודל כפול מ-בואינג 747) להטסת 606 נוסעים במקבילה השמיימית לספינת תענוגות. המטוס, שלא נבנה מעולם, כונה "Airliner No. 4" והיה אמור לכלול, לפי התכנון, אולם נשפים, קולנוע, מסעדות ועוד.
בשנת 1939 עיצב את ביתן ג'נרל מוטורס ביריד העולמי של ניו יורק, שהתמה שלו הייתה "עיר העתיד" פיוצ'רמה (Futurama). גדס הרחיב בתערוכה זו את חזונו לעיר עתידנית אותה עיצב כבר ב-1936 וקרא לה מטרופוליס 1960. חידושו העיקרי היה הצגת מחלף בכביש מהיר עירוני. כמו כן הציג בתערוכה רעיון לתאורת-כביש על ידי שפופרות המוטמעות בכביש עצמו ושילוב יעיל ומודרני בין מסופי תחבורת אוטובוסים, רכבות ותעופה במסגרת מודל שדה התעופה על עיר העתיד.
ספרו "Magic Motorways" ("כבישים מהירים קסומים") מ-1940 הציג בפירוט את רעיונו לנתיבים מהירים פנים-עירוניים ("אין כל סיבה שנהג בכביש מהיר הנכנס לעיר יאט את מהירותו יותר מאשר טייס החולף מעליה").
בשנת 1944 עיצב את המארז החיצוני של המחשב הראשון "סימן 1", מתוצרת יבמ, לבקשתו של נשיא החברה, תומאס ווטסון (המארז, שהוגדר "יפהפה", אבד). אנשי אוניברסיטת הרווארד, שהזמינו את המחשב, ראו בעיצוב המארז בזבוז כספים שיכלו להיות מושקעים בכוח חישוב.
הפועל גבעת ברנר
הפועל גבעת ברנר הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מקיבוץ גבעת ברנר, ששיחקה בעבר בליגה הבכירה.
היסטוריה.
לאולמה הביתי של הקבוצה קראו "מצרינה" (מצה+ארנה) מכיוון שיעודו היה לשמש למשחקי ספורט ( לכן ארנה) ולהתכנסויות תרבותיות קהילתיות (כפי שהיה בסדר חג הפסח). לעיתים שיחקה הקבוצה בקיבוץ נען באולם הספורט.
הקבוצה הוקמה בשנת 1957 והעפילה באותה עונה לליגה הראשונה (עונת 1958/59), אך נשרה באותה עונה חזרה לליגה השנייה. בשנת 1960/61 חזרה לליגה הראשונה ונשארה עד עונת 1977/78, בה סיימה במקום ה-11 ונשרה לליגה השנייה.
בתחילת עונת 1969/70 התאחדה הקבוצה עם הפועל נען ונקראה "הפועל גבעת ברנר/נען", איחוד שהחזיק מעמד 8 שנים. את הקבוצה ניהלו דריו מורדוך, אריה גולינסקי וגדי כץ.
ההישג הגדול ביותר של הקבוצה, הוא המקום השלישי בליגה (פעמיים). רגע היסטורי במיוחד, הוא הניצחון הביתי על מכבי תל אביב ביום 1 בדצמבר 1972.
מלך הסלים של הקבוצה בליגה הראשונה הוא זאב רייס עם 4255 סלים. בסך הכל שיחקה הקבוצה 19 עונות (ב-2 קדנציות) בליגת העל.
דניאלה להבי
דניאלה להבי (25 ביולי 1954 - 6 בדצמבר 2013) הייתה מעצבת אופנה ישראלית, שהתמחתה בעיצוב ופיתוח מוצרי עור בעבודת יד והקימה רשת חנויות הנושאת את שמה.
הסטודיו שהקימה ורשת החנויות הנושאת את שמה ממשיכים לפעול לאחר פטירתה, בניהולו של בנה, אוֹרי להבי.
ביוגרפיה.
דניאלה להבי הייתה בתו של יהודה אסיא, איש עסקים ישראלי, וג'ין איינסלי, ילידת תאילנד שהתגיירה עם נישואיה ליהודה.
להבי נולדה וגדלה בז'נבה, שם הקים אביה את "סוויס-ישראל טרייד בנק" (Suisse-Israelien Banque pour La Commerce), ששלוחתו בישראל נקראה בנק לסחר חוץ, שלימים התמזג לבנק הבינלאומי הראשון.