החזקת המידע בזיכרון לטווח קצר מתבססת על החזקה פעילה של המידע במודעות ויש בה גמישות מסוימת בכמות המידע ובמשך הזמן שאפשר לשמור אותו. פריטים אלו מקודדים לרוב באופן צלילי-פונולוגי המבוסס על השמיעה.
זאת להבדיל מהמידע שלרוב מקודד בזיכרון לטווח ארוך בקוד סמנטי המייצג משמעות מופשטת ומיוצג על ידי שינויים מבניים ויציבים יותר במוח.
מגבלת הקיבולת.
הקיבולת של הזיכרון לטווח קצר מצומצמת למספר מוגבל של יחידות מידע נפרדות המכונות "ביט". קיבולת זו מושפעת מתהליכי בקרה הקשורים לקשב מודעות ורצון והיא מתוארת על ידי המספר הקסום שבע, פלוס או מינוס שתיים.
יחידת המידע אינן מתייחסות לכמות האובייקטיבית של פרטי מידע, אלא לתפיסה הסובייקטיבית שלהן על ידי האדם, כך שיחידת מידע יכולה למעשה להכיל מקבץ של פריטים המקושרים זה לזה. דבר זה מאפשר להגדיל את הקיבולת של הזיכרון לטווח הקצר על ידי ארגון של מספר פריטים ליחידת מידע אחת בתהליך שנקרא "הקבצה". יחידת המידע המתקבלת מקיבוץ הפריטים נקראת "גוש" (chunk). הגוש מהווה יחידת משמעות אחת והוא יכול להיות הברה, מילה, משפט או מספר.
היכולת לארגן פריטי מידע לגושים ולהעניק להם משמעות מאפשרת לצרף ולהתאים סכמות במסגרת פעולת החשיבה. על כן היא זיכתה את הזיכרון לטווח קצר בכינוי "הזיכרון הפעיל" או "זיכרון עבודה". משום שאין הגבלה על כמות הפריטים שגוש מסוים יכול להכיל, הדבר מאפשר למערכת הקוגניטיבית להתגבר במידה רבה על מגבלת הקיבולת של הזיכרון לטווח הקצר.
מגבלת הזמן.
הזיכרון לטווח הקצר מאופיין בדעיכה המגבילה את משך הזמן שמידע מסוים יכול להישמר בו.
משך הזמן המיוחס לזיכרון לטווח הקצר משתנה בין שניות בודדות בפסיכולוגיה קוגניטיבית ועד דקות ושעות בספרות הפסיכו פיזיולוגית.
תהליך השינון הופך את מגבלת הזמן של הזיכרון לטווח קצר לגמישה יותר בכך שהוא מאפשר שימור של המידע למשך זמן ארוך יותר על ידי שימור רמת האקטיבציה הגבוהה של הפריטים המשוננים. עם זאת, השינון יכול לעכב את הדעיכה רק במשך החזרה על הפריטים, כך שבתום החזרתיות הזיכרון יתפוגג שוב.
עם זאת, ככל שמידע מסוים עובר שינון למשך זמן ארוך יותר, כך גדל הסיכוי שהוא יצליח לעבור לזיכרון לטווח הארוך וכך ישמר ללא צורך בשינון נוסף.
תהליך השינון המיועד לשמר מידע בזיכרון לטווח הקצר מוגבל גם לקצב השינון המשפיע על כמות יחידות המידע שעליהן ניתן לחזור בטרם תחול דעיכה של יחידת המידע הראשונה ברשימה.
כמו כן, בעקבות הקידוד הצלילי של הזיכרון לטווח הקצר, היכולת להחזיק בו רשימת מילים מושפעת מגורמים פונולוגיים ואינה מושפעת מגורמים סמנטיים המשפעים על הזיכרון לטווח הארוך. עיקרון כל הקצר קודם מסתמך על היבטים אלו של הזיכרון לטווח הקצר.
היבטים נוירולוגיים.
פעולת הזיכרון מתאפשרות הודות למערכת העצבים.
החזקה של מידע בזיכרון לטווח קצר מצריכה סינון של מידע לא רלוונטי, אשר מתבצע בגרעיני הבסיס השמאליים ושמירה של מידע רלוונטי, אשר מתבצעת בקורטקס הפרה-פרונטלי הימני.
דבקן
ליאונרד הובהאוס
סינקלייר ספקטרום
אי בי אם
לותרני
אלגוריתם ברלקמפ-וולש
פענוח רשימה (תורת הקודים)
תג מחיר (פירושונים)
ג'ירולמו פבריציו
ג'ירולמו פבריציו (באיטלקית: Girolamo Fabrici d'Acquapendente), שהתפרסם בשמו הלטיני פבריציוס מאַקֱוַאפּנְדָנטָה (Hieronymus Fabricius ab Acquapendente; 20 במאי 1537 –21 במאי 1619), היה מרצה לרפואה באוניברסיטת פדובה, אנטומיסט חדשני ומנתח, המכונה "אבי האמבריולוגיה". מציינים את עיר הולדתו כדי לבדלו מהמנתח הגרמני בן-זמנו פבריציוס הילדנוס (Fabricius Hildanus).
חייו והישגיו.
פבריציו נולד באקוופנדנטה שבלאטיום. הוא למד באוניברסיטת פדובה, וקיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1559, תחת הדרכתו של גבריאלה פאלופיו. פבריציו היה מורה פרטי לאנטומיה בפדובה בשנים 1562-1565, וב-1565, נעשה פרופסור לכירורגיה ואנטומיה באוניברסיטה, בעקבות פאלופיו.
ב-1594 הנהיג פריצת דרך בלימודי האנטומיה, כאשר תכנן את אולם הדיסקציות הציבורי הראשון. יוליוס קאסריוס (Julius Casserius - שמו הלטיני של ג'וליו צ'זרה קסירי; 1561-1616) מפיאצ'נצה היה מתלמידיו של פבריציו. ויליאם הארווי (1578-1657) – מגלה מחזור הדם, ואדריאן ואן דן ספיחל (Adriaan van den Spiegel; 1625-1578) - אנטומיסט פלמי (1578-1625) היו גם הם מתלמידיו, החל מסביבות 1598. מאוחר יותר, יוליוס קאסריוס המשיך את פבריציו כפרופסור לאנטומיה באוניברסיטת פאדובה ב-1604, ואדריאן ואן דן ספיחל קיבל את התפקיד אחריו, ב-1615.
תרומתו לאנטומיה.
בעזרת ביצוע דיסקציות בחיות, פבריציו חקר את היווצרות העובר, מבנה הושט, הקיבה והמעיים, וכן את ייחודיות העין, האוזן ובית הקול. הוא היה מהראשונים לתאר את כיסי הממברנה הנמצאים בחלקם הפנימי של הוורידים וכינה אותם "שסתומים". יש לציין, שאמטוס לוזיטנוס היה הראשון שתיאר את השסתומים ובניסוי מפורסם אף הדגים את פעולתם. בכך תרם רבות לגילוי מחזור הדם. כיום ידוע שתפקידם של שסתומים אלו הוא למנוע חזרת דם כנגד כיוון הזרימה – כלומר מהלב במקום אליו – אם כי פבריציו לא ידע זאת בזמנו, והניח שמטרתם להאט את זרימת הדם.
בספרו Tabulae Pictae, שפורסם לראשונה ב-1600, פבריציו תיאר את החריץ המפריד בין האונה הרקתית (הטמפורלית) לאונה הפרונטלית של המח. עם זאת, פבריציו לא זכה בהכרה על גילוי זה עד לא מזמן, ובמקום זאת קספר בארתולין ייחס את הגילוי לפרנציסקוס סילוויוס, ובנו של בארתולין, תומאס, קרא לחריץ "החריץ הסילביאני" במהדורת 1641 של ספרו Institutiones anatomicae.
תגלית נוספת הייתה הבורסה של פבריציו, שנקראה על שמו לאחר שתיאר אותה במאמר שהתפרסם לאחר מותו בשנת 1621.בורסה זו היא איבר בעופות המייצר תאי דם ותאי B החיוניים למערכת החיסונית. ביונקים אין בדרך כלל איבר מקביל והתאים נוצרים במח העצמות.
תרומתו לכירורגיה.
פבריציו תרם רבות גם לתחום הכירורגיה. למרות שמעולם לא ביצע פיום קנה בעצמו, כתביו כללו תיאור של ביצוע ההליך. הוא העדיף להשתמש בחתך אנכי והיה הראשון להציג את הרעיון של צינורית לפיום קנה. זו הייתה צינורית ישרה וקצרה עם כנפיים משולבות שמנעו ממנה להיעלם במורד הקנה. פבריציו המליץ על ההליך רק כמוצא אחרון, במקרה של חסימת נתיבי האוויר על ידי גופים זרים או הפרשות. מרקו אאורליו סברינו (1580-1656), מנתח ואנטומיסט מוכשר, ביצע לפחות פיום קנה אחד לפי שיטתו של פבריציו במהלך מגפת הדיפטריה של 1610. שיטתו של פבריציו לביצוע פיום קנה דומה מאוד לשיטה הנהוגה כיום.
יאיר עברון
יאיר עברון הוא פרופסור לאסטרטגיה, ליחסים בינלאומיים וללימודי ביטחון לאומי.
נולד בירושלים למשפחה מצאצאי הראש"ז צורף. אחיו הוא העיתונאי בועז עברון.
עברון משמש כעמית מחקר במכון למחקרי ביטחון לאומי. לימד בעבר בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב ואף כיהן כראש החוג בסוף שנות ה-90. לימד גם באוניברסיטת סאסקס ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
פרסומים.
עברון חיבר מספר פרסומים בנושאי פוליטיקה בינלאומית, הסכסוך הישראלי-ערבי, פיקוח על אמצעי לחימה וכדומה.
בשנת 1987 הוציא עברון לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד את הספר "הדילמה הגרעינית של ישראל", בנושא מדיניות הגרעין של ישראל.
שניר (פירושונים)
תסמונת רייטר
השירות למאבק בסמים (טורקמניסטן)
השירות למאבק בסמים של טורקמניסטן ידוע רשמית בשם השירות הממלכתי להגנת בריאות הציבור (בטורקמנית: Türkmenistanyň sagdyn jemgyýet howpsuzlygyny goraýyş döwlet gullugy) והוא הזרוע הממשלתית העיקרית בטורקמניסטן האחראית לאכיפת חוק המלחמה בסמים.
הארגון הוקם תחילה כגוף עצמאי הכפוף לנשיא טורקמניסטן בלבד. ב-1 במרץ 2016 הוכפף הארגון למשרד הפנים.
היסטוריה.
הארגון הוקם ב-18 בינואר 2008 כגוף משטרתי בשם "השירות הממלכתי למלחמה בסמים"' ולראשו מונה מיראט איסלאמוב. הרקע להקמת הארגון היה המצב הגאופוליטי במדינות מרכז אסיה והתגברות הסחר הלא חוקי בסמים המגיע ממחוז הלמנד שבאפגניסטן. מיראט הוחלף לאחר מכן באמאן גראייב.
ב-1 באוגוסט 2012 נשיא טורקמניסטן חתם על צו להפיכת השירות לשירות הממלכתי לביטחון הציבור, אמאן גראייב מונה לראש משמר הגבול הממלכתי ובמקומו מונה אטאדורדי אוסמאנוב לראש השירות הממלכתי לביטחון הציבור.
הסוכנות חתומה על הסכם שיתוף פעולה עם הסוכנות הטג'יקית למאבק בסמים.
ג'ונתן ריס מאיירס
ג'ונתן ריס מאיירס (באנגלית: Jonathan Rhys Meyers; נולד ב-27 ביולי 1977) הוא שחקן ודוגמן אירי. ידוע בעיקר בשל כיכובו בסדרה "שושלת טיודור" בתור המלך הנרי השמיני.
שנותיו הראשונות.
נולד בשם ג'ונתן מייקל פרנסיס או'קיף (Jonathan Michael Francis O'Keeffe) בדבלין שבאירלנד, למשפחה קתולית. בנם של ג'רלדין (לבית מאיירס) והמוזיקאי ג'ון או'קיף. מאיירס נולד עם בעיות בליבו ובילה את חודשיו הראשונים בבית החולים. בגיל שנה עברו הוריו לעיר קורק שם גדל. יש לו שלושה אחים צעירים בשם ג'יימי, אלן ופול ושלושתם מוזיקאים מקצועיים. כשהגיע לגיל שלוש, נפרדו הוריו ואימו גידלה אותו ואת אחיו אלן בעוד שני אחיו האחרים התגוררו בבית סבתם יחד עם אביו.
קריירה.
תפקידו הראשון היה בשנת 1994 בסרט "A Man of No Importance". תפקידו הראשון בטלוויזיה היה במיני-סדרה בת ארבעה פרקים בשם "Gormenghast" מרשת ה-BBC. משנת 2007 עד 2010 כיכב מאיירס בסדרה "שושלת טיודור" של רשת Showtime בתפקיד הנרי השמיני. תפקיד זה העניק לו מועמדות לפרס גלובוס הזהב עבור השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה. מאיירס ביצע גם תפקידים מוזיקליים.