הלך לעולמו ב-8 במרץ 1930 (ח' באדר ה'תר"ץ) לאחר מחלה, ונטמן בהר הזיתים בירושלים. אשתו, לאה, נפטרה בי"ח באלול ה'תרצ"ז.
בנו הרב שלמה ידיד, הדפיס חלק מספרי אביו לאחר מותו. בתו שרה נישאה לרב נעים פינטו והתגוררו בארגנטינה.
קישורים חיצוניים.
חכם יוסף ידיד הלוי, באתר החכם היומי
תנועת הבתים הקטנים
תנועת הבתים הקטנים (אנגלית: Small House Movement), או תנועת הבתים הזעירים, היא תנועה או מגמה אדריכלית וחברתית, אשר מאמצת חיים פשוטים בבתים קטנים. שטחו של בית זעיר טיפוסי הוא בין 10 מ"ר ל-40 מ"ר.
פעילים בתנועה הציגו כמטרה חזרה לבתים ששטחם עד 1,000 רגל רבוע (כ-93 מ"ר), בדומה לשטח הבית הממוצע בארצות הברית בשנת 1950. שטח זה גדול במידה רבה משטח הדירה הממוצע במדינות רבות בעולם, ביניהן בריטניה (85 מ"ר בשנת 2013).
רקע.
גודל הבית הממוצע בארצות הברית גדל מ-983 רגל רבועים (91.3 מטרים רבועים) ב-1950, ל-1,780 רגל רבועים (165 מ"ר) ב-1978, ול-2,479 רגל רבועים (230.3 מ"ר) ב-2007, אף על פי שמספר הנפשות הממוצע במשפחה קטן. ההסברים שהוצעו לתופעה זו הם שפע חומרי הולך וגדל, ויוקרתם של הבתים הגדולים יותר.
היסטוריה.
שרה סוסנקה נחשבת למייסדת התנועה, בעקבות ספרה The Not So Big House שפורסם ב-1997.
ג'יי שייפר וגרגורי ג'ונסון יסדו ב-2002 את "התאחדות הבתים הקטנים". שייפר הקים את חברת טמבלוויד (Tumbleweed), אשר מציעה יותר מ-20 דגמים של בתים זעירים על גלגלים, בשטח של 12 מ"ר ומעלה. במקומות רבים בארצות הברית, הצבת הבית על גלגלים מאפשרת לעקוף תקנות בניה אשר קובעות גודל מינימלי לבית. דבי ריצ'מן הצטרפה בשנת 2011 לחברת טמבלוויד כמנהלת שיווק והחברה גם מציעה סדנאות להקמת בתים זעירים בשיטת “עשה זאת בעצמך”.
ב-2005, בעקבות הוריקן קתרינה שפגע בדרום ארצות הברית, פיתחה מריאן קוסטו את "קוטג' קתרינה" בשטח של 28.6 מ"ר, כחלופה נעימה ומכובדת יותר לקרוואנים באותו גודל ש-FEMA (הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום) סיפקה לאנשים שבתיהם נהרסו. הבתים עוררו עניין מעבר לייעודם המקורי באזורי אסון, ובארצות הברית נמכרות תוכניות וערכות להרכבה של דגמים מאוחרים יותר, בשטח גדול יותר.
כמענה לאנשים שאיבדו את בתיהם בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, הציעה תנועת הבתים הקטנים צורת דיור זולה לבנייה ולתחזוקה, וידידותית לסביבה. הבתים הזעירים לא קרצו רק לנפגעי המשבר הכלכלי, אלא גם, ואולי בעיקר, לבעלי אג’נדות סביבתיות המצויים בחיפוש מתמיד אחר צורות חיים המבוססות על עקרונות הקיימוּת. וכשהטרנד הירוק פוגש אופציה פרקטית ובעיקר חסכונית - זה בדרך כלל תופס. עקרונות תנועת הבתים הזעירים מבוססים על מוּדעות סביבתית וחברתית, מעבר לאורח חיים פשוט יותר, הסתפקות במועט ותכנון פיננסי ארוך טווח.
פרויקטים של בתים זעירים קיימים גם במדינות נוספות, בהן:
עוצבת חצי האש
עוּצבּת חִצֵי האש (חטיבה 551 וקודם לכן חטיבה 409) היא חטיבת צנחנים מובחרת במילואים בצה"ל, הכפופה לעוצבת האש.
היסטוריה.
הקמת החטיבה.
שלד החטיבה היה גדוד 697. גדוד זה הוקם ב־1968 על ידי רפאל איתן, אז קצין חיל רגלים וצנחנים ראשי. היחידה שהוקמה נקראה גונדת 697 (ומאוחר יותר: גדוד 697) וחייליה היו חיילי מילואים, בעיקר בוגרי חטיבת הצנחנים וסיירת שקד. חיילי היחידה נשלחו לחווארה לקורס לוחמה נגד טנקים. אמצעי הלחימה של היחידה היו תותחים בקוטר 90 מ"מ מתוצרת בריטניה מימי מלחמת העולם השנייה, שהוסבו בצה"ל לנשק נ"ט מוצנח. לוחמי יחידה 697 נעו על גבי ג'יפים ובאופן רגלי. במלחמת יום הכיפורים הייתה היחידה חלק מכוח הסיור של אוגדה 143, אוגדת שרון, בפיקוד אמציה חן ("פצי"). במהלך המלחמה קיבלה גונדה 697 טילים נגד טנקים מדגם BGM-71 טאו (שכונו בצה"ל "עורב"). טילים אלה הגיעו מארצות הברית ונכנסו לשימוש במקום תותחי ה־90 מ"מ הלא מדויקים. חיילי גדוד 697 הפעילו את הטילים כנגד החיילים המצרים שהיו מוצבים במגדלי התצפית לאורך תעלת סואץ, שכונו בצה"ל "תנשמות" או "קופים". מפקד האוגדה, אריק שרון, שהגיע לצפות בירי על המצרים נתן לחיילי הגדוד בקבוק שמפניה בעקבות הפגיעות.
החטיבה המיוחדת הוקמה ב־1977 על ידי מתן וילנאי כאחד מלקחי מלחמת יום הכיפורים, ונועדה להוות כוח ייעודי ללחימת נ"ט בעל מגוון יכולות, לרבות אפשרות להפעלה מוסקת.
תג החטיבה עוצב על ידי חנוך כספי, מילואימניק מפלוגה ב' בגדוד 697 בחטיבה.
מלחמת לבנון.
במלחמת לבנון פעלה החטיבה תחת פיקודו של עוזי בן יצחק.
הרכב החטיבה במלחמה:
התכנון המקורי היה להצניח את אחד מגדודי החטיבה באזור כביש ביירות-דמשק לצורך מניעת נסיגת מחבלים מביירות, ומניעת הזרמת תגבורות מדמשק, לפרק זמן של כ־48 שעות שבו יחברו אל הגדוד כוחות צה"ל, אך תכנון זה לא יצא אל הפועל לבסוף. במהלך הקרבות ביצע גדוד 697 מארב כנגד חטיבת שריון סורית. הקרבות ארכו כיומיים, ובמהלכם השמיד הגדוד, באמצעות טילי נ"ט, ובסיוע טנקים וכוחות חי"ר, עשרות טנקים, כלי רק"ם ושלושה מסוקי קרב מסוג גאזל. גדוד 7008 הניח מארב לכוחות שריון סוריים. בקרב שהתפתח דקות ספורות לפני כניסתה לתקוף של הפסקת האש השמידו הלוחמים 11 טנקי T-72 ועוד עשרות כלי רק"ם ו־4 מסוקי גאזל.
מלחמת לבנון השנייה.
במלחמת לבנון השנייה השתתפה החטיבה בפיקוד אל"ם דני קס לוין, בקרבות שנערכו בתוך לבנון, תחת פיקוד עוצבת האש. החטיבה כללה 3 גדודי נ"ט - גדוד 7008 בפיקוד סא"ל דובב לוינסון, גדוד 699 בפיקוד סא"ל אבי שוהם, וגדוד 697 בפיקוד סא"ל מיכה קרסנטי, כמו כן כללה החטיבה גדוד הנדסה מובחר 8219 בפיקוד סא"ל זוהר חביב ויחידת "סנאי" בפיקודו של סא"ל אבירם אלעד. גדודי הנ"ט של החטיבה לחמו כגדודי חי"ר ותוגברו בצוותים של יחידת "סנאי" (גיל ותצפיות), ללא הציוד הייעודי שלהם, משגרי טילי טאו המורכבים על כלי רכב. במהלך הקרבות נהרגו 10 מחיילי החטיבה, תשעה מהם מירי טילי נ"ט לתוך מבנה בו שהו חיילי פלחה"ן של החטיבה בכפר דבל, תקרית שבה נפצעו 29 חיילים נוספים, והרוג נוסף מגדוד נ"ט 7008 שנפגע מירי בקרב באזור כפר ראשף.
החטיבה בסוף העשור הראשון ובעשור השני של המאה ה־21.
במהלך שנות קיומה עברה החטיבה שינויים משמעותיים. בתקופתו של אביב כוכבי כמפקד החטיבה ולאחר מכן כמפקד עוצבת האש, היא אורגנה בצוותים קטנים, כשפלוגה בחטיבה הייתה קטנה בהרבה מפלוגות מקבילות בחטיבות אחרות וכללה כ־50 לוחמים. החטיבה כוללת יחידות נ"ט ויחידות הנדסה, ומאגר הגיוס שלה מתבסס על יוצאי חטיבת הצנחנים (גדס"ר הצנחנים) הסדירה, ויוצאי יחידות מובחרות נוספות כגון יחידת מגלן. בראשית שנת 2013 הוקם בחטיבה גדוד סיור (גדס"ר), הגדוד כולל פלוגת סיור, פלוגת חבלה, פלוגת נ"ט (במקור יחידת "סנאי") ופלוגת תצפיות חטיבתית. בנוסף בשנת 2013 הוקם גדוד הנדסה מובחר במילואים, המשמש את האוגדה ומוצב תחת פיקוד החטיבה (גדחה״ן 8219, "פלסי האש"). החטיבה היא אחת מארבע חטיבות צנחנים במילואים בצה"ל.
לאחר הקמת חטיבת עוז הוחלט כי גדודי המילואים של יחידות מגלן ודובדבן שהיו כפופים עד לאותה העת לעוצבת חצי האש יועברו לחטיבת עוז, ואילו כוחות מילואים מיחידות רימון ואגוז יעברו לשרת תחת עוצבת חצי האש.
יחידת הניוד.
ב־1988 הוקמה במסגרת החטיבה יחידת הניוד, יחידה המתמחה בנהיגה מבצעית. תפקידי היחידה הם ניוד מהיר של לוחמים באזורי לחימה תחת אש. בשנת 1996 היחידה עברה רפורמה ביוזמת מפקד החטיבה, טל רוסו שמינה למפקד היחידה את סרן רותם שני, סייר לוחם מוערך במעגל היחידות המובחרות בצה"ל. שני יוצא סיירת גבעתי, מקים יחידת סיור 252 וקצין סדרות וניוד ביחידת מגלן לשעבר, היה שותף מרכזי להפוך את היחידה למובילה בניוד ונהיגה מבצעית בצה"ל. היחידה זכתה בצל"ש אלוף ממפקד פיקוד המרכז, יצחק איתן, בשנת 2002 על פעולתה במבצע חומת מגן. במלחמת לבנון השנייה סייעה בפינוי פצועים והרוגים משטחי הלחימה, הובלת לוחמים וגורמי מודיעין ופתיחת צירי לוגיסטיקה, על פועלה זכתה בצל"ש הרמטכ"ל. היחידה לקחה חלק גם במבצע עופרת יצוקה ובמבצע צוק איתן.
משפחה טובה
משפחה טובה היא סדרת דרמה ישראלית ששודרה בערוץ הראשון בסוף 2014 - תחילת 2015. הסדרה נוצרה על ידי איתן פוקס (וזאת היצירה הראשונה שלו שלא בוימה על ידיו) ואיתי סגל בעקבות אירועי חייהם ובוימה על ידי אלון זינגמן.
עלילה.
סדרת דרמה ישראלית המציגה את משפחת באומן משכונת המושבה הגרמנית בירושלים. בפרק הראשון ההורים נח ונעמי באומן מודיעים לארבעת ילדיהם, צעירים בגילאי 20–30 אשר עברו לגור בעיר הגדולה תל אביב, על שהחליטו להתגרש אחרי 30 שנות נישואים. הפרידה נעשית ביוזמת אב המשפחה- נח, ואילו אשתו נעמי מתקשה להתמודד עם העניין. הסדרה מלווה את בני המשפחה בחיי היומיום, כשכל אחד מבני המשפחה חווה בצד המשבר המשפחתי גם משבר אישי המשנה את מסלול חייו. בכל סוף שבוע, נוסעים הילדים לירושלים לארוחת שבת. הסדרה מורכבת מאוסף סצנות ומצבים שונים בנושאי אהבה, זוגיות, כסף, לימודים, התבגרות, ילדים ועוד.
את פרקי הסדרה מלווים ציורי הבת, שירלי, שמציגה את עצמה בהם בתור עכברה. כל פרק בסדרה מסתיים בחלק של נובלה גרפית שמספר בציורים סיפור מחיי המשפחה. את ציורי הסדרה יצרה אפריל פטר.
קישורים חיצוניים.
מידע וכתבות:
ביקורות:
פרס פטל הזהב - השחקן הגרוע ביותר
פרס פטל הזהב לשחקן הגרוע ביותר, הידוע גם בשם פרס ראזי (Razzie Award), הוא פרס שנתי הניתן לשחקן הגרוע ביותר של השנה הקודמת במסגרת פרס פטל הזהב.
הראשון שזכה בפרס הוא הזמר ניל דיימונד על משחקו בסרט "זמר הג'אז" ב-1980, למרות שקיבל גם מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.