אלבוים שימש פרופסור מן המניין בחוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית ובתפקידים שונים באוניברסיטה. כן שימש במשך שנים רבות עורך בכתב העת תרביץ. לימד באוניברסיטת אוקספורד, במכללה דתית למורים ע"ש רא"מ ליפשיץ, במכללה לחינוך ע"ש דוד ילין, במכון שכטר למדעי היהדות ובמוסדות נוספים.
בשנים האחרונות מתמקד במדרש, בספרות יידיש ובספרות המוסר (בעברית וביידיש) של ראשית העת החדשה.
מתגורר בירושלים, אב לשלושה ילדים וסב לחמישה עשר נכדים.
ליבי ער
ליבי ער הוא אלבומה השני של הזמרת-יוצרת הישראלית יובל דיין. האלבום יצא לאור ב-17 במרץ 2016, על ידי חברת התקליטים ארומה מיוזיק. מתוך האלבום יצאו ששת הסינגלים: "בשעה טובה", "ליבי ער", "בדיוק כמו הירח", "לילותיי" ו-"שב מולי" אשר זכו להצלחה רבה בישראל.
האלבום זכה למעמד פלטינה על סך מכירות של 40,000 עותקים בסך הכל.
רקע והפקה.
את האלבום הפיק גלעד שמואלי. בנוסף לכך, חלק משירי האלבום הופקו על ידי יובל דיין, שמואלי, דודו טסה וכולי. יוסי חרסונסקי סקר את האלבום בחיוב, ואף העניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
השיר "ליבי ער" שתיפקד כשיר הנושא של האלבום הפך ללהיט ארצי, ולאחד מלהיטיה הגדולים ביותר של דיין במצעדי הפזמונים.
סוס הגרמן
סוס הגרמן (שם מדעי: Equus simplicidens) הוא מין סוס פרהיסטורי, שחי מאמצע המיוקן ועד לסוף הפליסטוקן בטווח משוער של 3.5 מיליון שנה עד ללפני 10,000 שנה. הוא מכונה זברה אמריקאית אף שלא ברור מה הקרבה שלו לזברה.
מאובני סוס הגרמן היו מהקדומים ביותר שהתגלו מהסוג סוס, וקיבלו את שמם ב-1892 מידי החוקר האמריקאי אדוארד דרינקר קופ שגילה אותם לראשונה בטקסס. מאובנים נוספים נמצאו ב-1930 בעיירה הגרמן שבאיידהו וקיבלו את השם "Plesippus", אך מחקר נוסף הראה שמדובר באותם מאובנים שקופ תיאר וכבר ניתן להם שם. מאובני הסוס הם המאובנים הלאומיים של איידהו.
בכמה אזורים התגלו מאובני סוסים שכללו מעל 100 גולגולות, מה שכנראה נגרם מתמותה גדולה לצד מקווה מים גדול, אולי בניסיון הסוסים לחצות נהר שהסתיים בטביעתם.
סוס זה הגיע לגובה 110–145 סנטימטרים ולמשקל 100–385 קילוגרם, בדומה לסוס ערבי. הוא היה בעל כתפיים וצוואר חזקים, בדומה לזברה ופנים שדמו לפני חמור. מהמאובנים לא ידוע איך נראה עורו, אך ייתכן שעטה מעט פסים עליו. ככל הנראה חי סוס הגרמן בעדרים בערבות העשב הגדולות של צפון אמריקה.
לאחר היכחדותו לפני 10,000 שנה לא נותרו סוסים ביבשת עד לבוא האדם הלבן לאמריקה.
זברה אמריקאית
ויטלי מקרוב
ויטלי ואלרייביץ' מקרוב (ברוסית: Виталий Валерьевич Макаров; נולד ב-23 ביוני 1974) הוא ג'ודוקא עבר רוסי אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג.
מקרוב התחרה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2000 ו-2004. באתונה 2004 הוא זכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג.
מקרוב מחזיק בשלוש מדליות מאליפויות העולם, מדליית זהב (2001), מדליית כסף (1999) ומדליית ארד (2003). באליפויות אירופה הוא זכה בשתי מדליות, מדליית כסף (2000) ומדליית ארד (1999).
סוס מקסיקני
סוס מקסיקני (שם מדעי: Equus conversidens) הוא מין סוס פרהיסטורי שחי בתקופת הפליסטוקן באמריקה הצפונית. ישנם חוקרים שטוענים שמין זה הוא טקסון מוטל בספק. מאובני הסוס נמצאו במקסיקו סיטי, בירת מקסיקו לראשונה ב-1869. מאובנים נוספים נמצאו בהמשך בעיר קניון שבטקסס ובאריזונה, ניו מקסיקו, קנזס, אוקלהומה ופלורידה.
עם זאת מחקרים שונים בדקו את קרבת המאובנים למאובנים של סוגים מהמינים: "Equus francisci" ,"Equus tau" ,"Equus littoralis" ,"Equus achates" ו-"Equus barcenaei" גרמו לחוקרים רבים לראות במין זה מין לא רלוונטי.
בהנחה שהיה מין נפרד הוא היה קטן יחסית והגיע עד לגובה 2 מטרים בכתפיים ולמשקל 200–300 קילוגרם. הוא היה בעל רגליים דקות אך ארוכות ויכל לרוץ היטב.
מין זה שרד יותר מרוב הסוסיים האמריקאים ונכחד לפני 11,000-9,000 שנה, אולי בתוצאה מציד או ממגפה קטלנית.
סוס יוקון
סוס יוקון (שם מדעי: Equus lambei) הוא מין נכחד של סוס שחי בתקופת הפליסטוקן באמריקה הצפונית. הוא נכחד מהעולם לפני 10,000 שנה, לאחר עידן הקרח. מאובנים משומרים של הסוס נמצאים בוייטהורס שביוקון, קנדה והם כוללים גם שיער ובשר משומר.
מחקרי DNA קובעים שישנו קשר בין סוס יוקון לטרפן או לסוס פרז'וואלסקי ממונגוליה, כך שאולי הוא היה תת-מין של סוס רמכי, בדומה לסוס הבית. בדיקות של שיניים גם גורמות לדמיון זה וגם דמיון בין עצמות הרגליים שלו לעצמות רגלי סוס פרז'וואלסקי. גם אם לא השתייך לאותו המין היה קרוב בהרבה לסוס הבית מאשר לחמור או לזברה. הסוס היה יותר קטן מהסוסים המבויתים.
סוס זה לצד מינים נוספים כמו ביזון הסטפה, ממותה צמרית ואייל הצפון היה מהנפוצים שבין אלה שחצו את מצר ברינג מאסיה לאלסקה באמריקה הצפונית שבאותה תקופה היה יבש (הגשר היבשתי של ברינגיה). הסוס חי בעדרים גדולים בערבות ובטונדרה הצפונית וניזון מעשב וצמחייה נמוכה. הוא היה עמיד לתנאים קשים, אך לעיתים סוסים רבים מתו בחורף, אולי מרעב. כמו כן הם היו פגיעים לזאבים.
דרופשיפינג
דרופשיפינג (באנגלית: Drop shipping) היא שיטת מסחר פופולרית לניהול שרשרת האספקה שבה הקמעונאי אינו שומר סחורות במלאי, אלא מעביר את הזמנות הלקוח ופרטים למשלוח אל היצרן, חנות אחרת או סיטונאי, כאשר האחרון לאחר מכן שולח את הסחורה ישירות ללקוח. כמו ברוב העסקים הקמעונאיים, רוב הקמעונאים עושים את הרווח שלהם על ההבדל בין מחיר הסיטונאי והמחיר הקמעונאי. דרך שבה קמעונאים מרוויחים אחוז מוסכם של המכירות בעמלה, שמשולם על ידי סיטונאי לקמעונאי, קיימת גם כן.
אופי העבודה.
דרופשיפר (אדם העוסק בדרופשיפינג) יכול להציג את הפריטים אותם הוא מוכר בחנות פיזית או לספק קטלוג מוצרים דרך האינטרנט, כדי לאפשר ללקוחות לעיין בפריטים לפני הרכישה. הסיטונאי עשוי לשלוח את הסחורה כשהיא עטופה באריזה מותאמת אישית, כולל פרטים כגון שם החברה, לוגו, ומידע ליצירת קשר של הקמעונאי.
קמעונאים אשר שולחים את הסחורה במסגרת דרופשיפינג נוקטים באמצעים שונים כדי להסתיר את העובדה שמקור הסחורה אינו ידוע. אמצעים אלו כוללים "משלוח עיוור" (משלוח הסחורה ללא כתובת החזרה) או "תווית משלוח פרטית" (שליחת הסחורה מהסיטונאי עם כתובת החזרה של הקמעונאי).
יתרונות וחסרונות.
היתרון הגלום בשיטה זו, היא העובדה שהדרופשיפר חוסך הוצאות מסוימות, כמו המשלוח מהיצרן לקמעונאי, והאחסון הכפול (הן אצל היצרן והן בחנות). כמו כן, יצרן שמשרת באופן זה קמעונאים רבים, נהנה מ יתרון גודל, ובמקרים רבים עלויות הטיפול והמשלוח קטנות יותר עבורו מאשר עבור הקמעונאי. במודל זה, הדרופשיפר לא מפסיד כסף אם מוצר לא נמכר (בשונה מהיצרן או הספק שצריכים לייצר ולהחזיק את מלאי המוצרים), הוא משלם כסף רק כאשר לקוח רוכש ממנו מוצר. כך בדרך זו הוא מוציא כסף רק לאחר שהוא מכניס כסף, מה שהופך את השיטה לפופולרית בקרב משתמשים רבים.
הבעייתיות העיקרית בעבודת הדרופשיפינג היא שהמוצר שהדרופשיפר מוכר אינו נמצא בשליטתו. כך יוצא שבמידה והיצרן שולח מוצר תקול ללקוח או שהמשלוח מגיע באיחור, הכתובת לתלונות היא הדרופשיפר. כך יכול לקרות מצב שהדרופשיפר נאלץ להחזיר כסף ללקוח שרכש את המוצר ולאבד גם את הכסף ששילם ליצרן ששלח את המוצר.
מואה ענק
יקטרינה ליסינה
יקטרינה ויקטורובנה ליסינה (ברוסית: Екатерина Викторовна Лисина; נולדה ב-15 באוקטובר 1987), היא כדורסלנית עבר רוסייה אשר התחרתה במדי נבחרת רוסיה באולימפיאדת בייג'ינג ב-2008, שזכתה במדליית ארד.
ליסינה מפורסמת בגובהה הרב ויוצא הדופן. כאשר היא עומדת ברגליים יחפות, גובהה מתנוסס ל 2.06 מטרים.
בשנת 2014 סיימה ליסינה את קריירת הכדורסל המקצועית שלה והחלה להופיע בסרטוני פטיש לכפות רגליים וקראש פטיש למבוגרים, שם היא מדגמנת את כפות רגליה הגדולות. כמו כן ייסדה את סוכנות הדוגמנות "World's Tallest Models", המתמקדת בדוגמנים ובדוגמניות גבוהים מכל העולם.
קריירת כדורסל.
בין השנים 2004 ל-2006, שיחקה ליסינה במדי קבוצת פץ' ההונגרית.
בשנים 2007-2006 שיחקה במדי קבוצת ספרטה אנד קיי המצליחה, שבליגת העל הרוסית.
בין השנים 2009-2007 שיחקה במועדון הכדורסל צסק"א מוסקבה.
בשנת 2009 שיחקה בקבוצת "המלאכים הטובים של קושיצה", בסלובקיה.
בשנים 2010-2009 חזרה לשחק במדי ספרטה אנד קיי.
משנת 2011 ועד סיום הקריירה המקצועית שלה בשנת 2014, שיחקה ליסינה במדי קבוצת "דינמו קורסק", שבליגת העל הרוסית.
חיים אישיים.
ליסינה המירה את דתה להינדואיזם. היא הפכה לחסידה נלהבת של האלה לקשמי. מאז שקיבלה עליה את ההינדואיזם, היא הפסיקה לאכול בשר ומתרגלת מדיטציות מדי יום.
שיאים עולמיים.
ליסינה מחזיקה בשני שיאים עולמיים: האישה עם הרגליים הארוכות ביותר (נשבר), והדוגמנית המקצועית הגבוהה ביותר. כן הופיעה בספר השיאים של גינס לשנת 2018. ליסינה גם הוכרה רשמית כבעלת כפות הרגליים הגדולות ביותר מבין כלל הנשים ברוסיה, עם מידה 47.
שער פלוטו
רקוורה
רקוורה (באסטונית: Rakvere; בגרמנית: Wesenberg, וזנברג) היא עיר בצפון אסטוניה, בירת מחוז לאנה-וירו. ממוקמת כ-20 קילומטרים מהמפרץ הפיני.
היסטוריה.
ההתיישבות באזור החלה בין המאה ה-3 למאה ה-5 לספירה. עדויות לכך אותרו במבצר הניצב במרכז העיירה. באזור הייתה התיישבות בשם "Tarvanpea", אשר מוזכרת לראשונה בשנת 1226 בכרוניקה הליבונית של הנרי הלטבי. בשנת 1220, ממלכת דנמרק השתלטה על העיירה (וכל צפון אסטוניה) והקימה בה מבצר בשנת 1252. בשנת 1346 קיבל המסדר הליבוני לידיו את השלטון בצפון אסטוניה מהדנים.