השני הוא חניון ציבורי בן ארבע קומות כאשר העליונה מביניהן היא חניון ציבורי והשאר מיועדות לתושבי השכונה. המבנה אשר שימש את חנות הפרחים בכניסה לבית חולים הומר למבנה כניסה לחניון זה ובתוכו נחפרו גרם מדרגות ומעלית. הקצאת מקומות החנייה לציבור עוררה ויכוחים בין דיירי הפרויקט לתושבי האזור. כיום הקומות המיועדות לתושבי האזור אינן פעילות.
חניוני המתחם נפרדים לחלוטין אך ישנה דלת המקשרת ביניהם בכל קומה.
מלתחה
מרכז המודיעין הלאומי (ספרד)
מרכז המודיעין הלאומי (בספרדית: Centro Nacional de Inteligencia, בראשי תיבות: CNI) היא סוכנות המודיעין הרשמית של ספרד, הפועלת כסוכנות הביון והביטחון. המטה שלה ממוקם בכביש המהיר A-6 ליד מדריד. המרכז הוא יורשו של המרכז הגבוה למודיעין והגנה והמרכז הגבוה למודיעין הביטחוני ומהווה מיזוג של שני גופים אלה. אזורי היעד העיקריים של המרכז הם צפון אפריקה ודרום אמריקה והוא פועל ביותר מ-80 מדינות. התקציב הרשמי של CNI לשנת 2018 הוא כ-282,000,000 אירו. המרכז מהווה חלק של קהילת המודיעין הספרדית.
מטרות ומשימות.
המטרה המרכזית של המרכז היא לספק לממשלת ספרד את כל המידע הדרוש כדי למנוע ולהימנע מכל סיכון או איום המשפיעים על עצמאותה או שלמותה של ספרד, האינטרסים הלאומיים שלה, מוסדותיה ושלטון החוק בה. באותו אופן, החוק קובע כי המטרות הספציפיות של CNI ייקבעו ויאושרו מדי שנה על ידי מועצת השרים. מטרות אלה יכללו במסמך סודי המכונה "הנחיות המודיעין".
מלבד שליטה גופית זו של המרכז על ידי מועצת השרים, קיימת גם בקרה של הרשות השופטת, בהתחשב בעובדה שפעילויות מסוימות מחייבות התערבות כזו. שליטה זו מתבצעת על ידי שופט של בית המשפט העליון הספרדי, שנבחר ברוב מיוחס. במובן זה, פעולות הדורשות אישור קודם של בית המשפט הן אלה הנוגעות לאיסור על תקשורת, כניסה ורישום בבית או בכתובות של ארגונים, או כל פגיעה אחרת בזכויות היסוד שניתנו על ידי החוקה הספרדית של 1978 .
היסטוריה.
שירות המודיעין הספרדי הראשון נוצר בשנת 1935, אך מלחמת האזרחים בספרד שיתקה את ההתפתחות בתחום זה. מרד הסטודנטים בסוף שנות ה-60 הניע את הקמתו של ארגון ארצי לאיסוף מודיעין, והוקם השירות המרכזי לתיעוד (Servicio Central de Documentación, SECED), שהוקם בשנת 1972 והיה לגוף מודיעין וביטחון. בשנת 1976 הוקם המרכז הגבוה למודיעין והגנה (Centro Superior de Información de la Defensa ,CESID) שפורק ב-1977 ומוזג עם ה-SECED והפיקוד העליון של שירות המודיעין הצבאי (הספרדית: "Servicio de Información del Alto Estado Mayor" ,SIAEM).
בשנת 2002 הוקם מרכז המודיעין הלאומי כגוף אזרחי לענייני ביון.
סטורוזניציה
סטורוז'ניצה
אוליב
אוליב היא רשת מלונות ישראלית, בבעלותו של איש העסקים עמית פורת.
פורת הוא בן למשפחה העוסקת בחקלאות ולאם אשר הקימה את וילת האירוח הראשונה בישראל. הוא הקים לאחר שחרורו מצה"ל חברת סטארט-אפ בתחום התוכנה והמלונאות. לאחר מכירת החברה בשנת 2009, הקים פורת בשנת 2010 את רשת "אוליב", שהחלה דרכה כרשת ניהול אירוח כפרי, עם ניהול של מתחמי תיירות כפרית בגליל. בשנת 2016 הקים פורת את המותג Olive in the city, במסגרתו מפעילה רשת מלונות אוליב מלונות שונים גם במרכזי ערים בישראל.
מאז 2016 התפתחה הרשת לניהול וחכירה של מלונות נוספים וכיום ברשותה בתי מלון ומתחמי נופש הפרוסים ברחבי ישראל. מלונות הרשת מחולקים על פי קטגוריות בחירה שונות תחת המותג "החופש לבחור", כאשר האורחים יכולים לבחור בין סוגי חופשה שונים.
דטרמיניזם לשוני
דטרמיניזם לשוני (באנגלית: Linguistic determinism) הוא הרעיון ששפה והמבנה שלה מגבילים וקובעים את הידע או המחשבה האנושית וכן תהליכי חשיבה כמו קטגוריזציה , זיכרון ותפיסה. המונח מציין שלאנשים המדברים בשפות שונות כשפות אם, יהיו תהליכי חשיבה שונים.
הדטרמיניזם הלשוני הוא הצורה החזקה של תורת היחסיות הלשונית (הידועה בשם "היפותזת ספיר-וורף"), הטוענת כי אנשים חווים את העולם על פי מבנה השפה שבה הם משתמשים באופן שגרתי.
אף על פי שהדטרמיניזם הלשוני מילא תפקיד משמעותי מבחינה היסטורית, בלשנים מהזרם המרכזי מתייחסים אליו כעת בפקפוק.
סקירה.
עקרון היחסיות הלשונית (או, במילים אחרות, היפותזת ספיר-וורף) בצורתה הדטרמיניסטית החזקה, מצא את ביטויו הברור בכתבי בנג'מין לי וורף.
המונח "השערת ספיר-וורף" נחשב כמונח לא מדויק, משום שאדוארד ספיר ובנימין לי וורף לא פרסמו מעולם חיבור משותף (אם כי הם עבדו יחד, ספיר היה מורהו של וורף) ומעולם לא ניסחו את דעותיהם כהיפותזה. ההבחנה בין גרסה חזקה וחלשה של ההיפותזה, גם היא המצאה מאוחרת יותר. ספיר ווורף מעולם לא ערכו דיכוטומיה כזו, אף על פי שבכתביהם הם מביעים, לעיתים קרובות, את דעותיהם על עקרון היחסות הזה במונחים חזקים או חלשים יותר. שני הבלשנים היו בין הראשונים שניסחו את עקרון היחסיות הלשונית.
ספיר השתמש ברעיון ששפה היא הכרחית להבנת השקפת העולם של אדם, וכי ההבדל בשפה משמעו הבדל במציאות החברתית. אף שהוא מעולם לא בחן באופן ישיר כיצד משפיעה השפה על המחשבה, עקבות משמעותיים של עקרון היחסיות הלשונית עומדים ביסוד תפיסתו את השפה.
וורף התקדם צעד נוסף ועיצב מחדש את מחשבתו של ספיר במאמרו "מדע ובלשנות". תפיסתו על תורת היחסיות הלשונית הייתה רדיקלית יותר: לדעתו של וורף, היחסים בין שפה ובין תרבות היו יחסים דטרמיניסטיים, והשפה מילאה תפקיד מכריע בתפיסת המציאות שלנו. השפה היא מה שנותן למחשבה את הביטוי שלה ובכך מעצב אותה. במילים אחרות, החשיבה נקבעת על פי השפה. ב"מדע ובלשנות" וורף קבע כי:
לדוגמה, השפה המדוברת בפי בני ההופי, היא שפה "אל זמנית" שמערכת המילים שלה חסרה זמנים. הערכת הזמן שונה מזו של תפיסת העבר, ההוה והעתיד הליניארית ב- SAE, ההווה והעתיד ומשתנה עם כל צופה:
זמן הופי אינו ממדי ואי אפשר לספור אותו או למדוד אותו באופן שבו מודדים אותו בשפות SAE, כלומר ההופי לא יאמר "נשארתי שישה ימים", אלא "עזבתי ביום השישי". מה שחשוב בתפיסת הזמן שלהם היא האם ניתן להבטיח שאירוע התרחש או מתרחש או שניתן לצפות שיתרחש.
וורף טוען כי דבר זה ועוד הבדלים רבים אחרים מרמזים על דרך חשיבה אחרת. מאחר שהמחשבה מתבטאת ומועברת באמצעות השפה, מכאן נובע כי שפה המובנית בצורה אחרת חייבת לעצב את החשיבה לפי קווים אלה, ובכך להשפיע על התפיסה. כתוצאה מכך, דובר הופי שתופס את העולם באמצעות המדיום של השפה שלו חייב לראות את המציאות באמצעות הדפוסים שנקבעו על ידי המבנה הלשוני שלה.
מחקרים אחרים התומכים בעקרון הדטרמיניזם הלשוני הראו כי לאנשים קל יותר לזהות ולזכור גוונים של צבעים שיש להם שם ספציפי. לדוגמה, ישנן שתי מילים ברוסית עבור גוונים שונים של כחול, דוברי רוסית הם מהירים יותר להבחין בין גוונים מאשר דוברי אנגלית. הדטרמיניזם הלשוני יכול גם להתבטא במצבים שבהם האמצעי למשוך תשומת לב להיבט מסוים של חוויה היא השפה. לדוגמה, בצרפתית, בספרדית או ברוסית קיימות שתי דרכים לפנות לאדם, משום שלשפות אלה יש שני כינויי גוף - יחיד ורבים. הבחירה של כינוי גוף תלוי ביחסים בין שני אנשים (פורמלי או לא פורמלי) ואת מידת ההיכרות ביניהם. מבחינה זו, הדובר של כל אחת מהשפות האלה תמיד חושב על היחסים כאשר הוא פונה אל אדם אחר ולכן אינו מסוגל להפריד בין שני התהליכים הללו.
דוגמה נוספת היא מחקרו של דניאל אוורט המנתח תפיסה של מספרים של אנשי שבט פירהה (Pirahã) הברזילאי. אנשים אלה לא יכלו להעלות על הדעת מספרים מעבר ל"אחד" ו"שניים", שלהם אין מונחים של ממש בלשונם. אחרי זה כל המספרים האלה מקובצים תחת המונח "רבים". אפילו לאחר שמונה שנים של לימוד את השפה הפורטוגזית, אף אחד מהם לא יכול לספור עד עשר.
ביקורת.
עם זאת, דטרמיניזם לשוני ספג ביקורת נרחבת על האבסולוטיזם שלו והופרך על ידי בלשנים. לדוגמה, מיכאל פרנק ואחרים. המשיכו את המחקר של דניאל אוורט וערכו ניסויים נוספים על פירהה שפורסמו ב"מספרים כטכנולוגיה קוגניטיבית". הם מצאו כי אוורט טעה, לפירהה לא היו מילים עבור "אחד", או "שניים", אבל, במקומן היו להם מילים עבור "קטן","קצת יותר גדול", ו"רבים".
טיעון נוסף נגד עקרון הדטרמיניזם הלשוני הוא שבני אדם מסוגלים לתפוס אובייקטים ואירועים שאין להם מילים מקבילות בלקסיקון המנטלי שלנו, גם אם ייצוגים לשוניים קיימים יעשו את התפיסה קלה יותר. מתנגדי התאוריה טוענים כי המחשבה קיימת לפני כל תפיסה של השפה. התאוריה של סטיבן פינקר מגלמת את הרעיון הזה. הוא הציע שכל אדם מסוגל תחילה ל"מונטאליזם אוניברסלי", שממנו כל מחשבה מורכבת לפני צורתה הלשונית. השפה מאפשרת לנו לבטא את המחשבות הקיימות האלה במילים ובמושגים לשוניים.
לדוגמה, ניתן להבחין בצבעים שונים גם כאשר חסרה מילה מסוימת עבור כל גוון, כמו האבוריג'ינים מגינאה החדשה היכולים להבחין בין הצבעים ירוק וכחול אף על פי שיש להם רק ערך לקסיקאלי אחד לתאר את שני הצבעים. בקהילות שבהן שפה לא מתארת צבע אין זה אומר שהרעיון הוא ריק - אלא ייתכן ויש לקהילה תיאור או ביטוי ייחודי כדי לקבוע את המושג. אוורט מתאר את המחקר שלו על שבט פירהה המשתמשים בשפה כדי לתאר מושגי צבע בדרך אחרת מדוברי אנגלית: "[...] כל מילה עבור צבע בפירהה הייתה למעשה ביטוי. לדוגמה, שחור נקרא דם מלוכלך'".
לכן, בגרסתה החזקה ה'היפותזה הוורפיאנית' של קביעה לשונית של ההכרה הופרכה. אך בצורתה החלשה ההצעה ששפה משפיעה על חשיבתנו נדונה ונחקרה לעיתים קרובות.
תפקיד בתאוריה ספרותית.