חטואל-צוקרמן החלה להתאמן בסיף בגיל 8 וב-1979, כשהיא בת 16, זכתה לראשונה באליפות ישראל ברומח, הישג אותו שחזרה במהלך הקריירה שלה 20 פעמים, מהן 16 ברציפות ואף נרשם על כך שיא בספר השיאים של גינס. בין השנים 1995 - 1996 דורגה בין 16 הסייפות הראשונות בעולם.
כינוס הפועל.
בשנת 2012 עדיין עסקה בפעילות ספורטיבית ואף הגיעה להישגים ברמה הארצית בתחרות בה היו "לראשונה בישראל: אם ובנה באותה תחרות סייף".
פעילות ציבורית.
חטואל-צוקרמן נמנתה עם מקימי ועד הספורטאים האולימפיים לאחר אולימפיאדת אטלנטה, והייתה חברה בו עד 2009. בין 2004 ל-2009 שמשה גם כחברה בוועד האולימפי.
בין השנים 2010 ל-2012 כיהנה כיושבת ראש איגוד הסיוף בישראל.
בין השנים 2004 ל-2013 שמשה בתפקיד מנהלת ראשות הספורט העירוני של העיר עכו ועם שחרורו של גלעד שליט מהשבי היא ארגנה את מרוץ האופניים "מדוושים לשלום" 2012.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 שובצה במקום ה-31 ברשימת יש עתיד.
חייה האישיים.
חטואל-צוקרמן היא אחותו של הסייף יצחק חטואל, שהשתתף לצדה באולימפיאדת לוס אנג'לס, של מאמן הסייף חיים חטואל ודודתם של הסייפים דלילה חתואל ומאור חטואל.
בשנת 1989 היא נישאה לרוברט צוקרמן ויחד הביאו לעולם ארבעה ילדים שאף הם עוסקים בסייף. עידן צוקרמן (אלוף ישראל לנוער ולקדטים), מתן צוקרמן (אלוף ישראל לנוער ולקדטים), נירן צוקרמן (אלוף ישראל לגילאי 13) וליהי (אלופת ישראל לגילאי 13).
חטואל-צוקרמן היא מורה לחינוך גופני ועסקה בהוראה בחינוך המיוחד בבית הספר רגבים. החל משנת 2017 היא משמשת גם כמדריכה פדגוגית במכללת אוהלו.
השכלה.
בשנת 2018 הוענק לה תואר דוקטור בחינוך ובמנהל ספורט מאוניברסיטת באבש-בולאי שבקלוז'-נאפוקה, רומניה, בנושא "השפעת תוכנית אימונים בסיף על ילדים המאובחנים עם הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות".
לידיה חטואל
מוזיאון הפסלים בחצרים
תאודור פרלינגהויסן
תאודור פרלינגהויסן (באנגלית: Theodore Frelinghuysen; 28 במרץ 1787 - 12 באפריל 1862) היה פוליטיקאי אמריקאי, כיהן כתובע הכללי של מדינת ניו ג'רזי וכסנטור והיה מועמד המפלגה הוויגית לסגן נשיא ארצות הברית לצד המועמד הנרי קליי במסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1844. כן כיהן כנשיא אוניברסיטת ניו יורק (1839-1850) ונשיא אוניברסיטת ראטגרס (1850-1862).
תולדות חייו.
פרלינגהויסן נולד בפרנקלין, ניו ג'רזי למשפחת פרלינגהויסן, משפחה בעלת שורשים עמוקים בקהילה הפרוטסטנטית יוצאת הולנד בארצות הברית, אבותיו היו ממנהיגי קהילה זו. אבי-סבו, תאודור יעקובוס פרלינגהויסן ייסד את קווינס קולג' (שהיווה את הבסיס לאוניברסיטת ראטגרס). ב-1804 סיים את לימודי המשפטים בקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון), ב-1808 קיבל רישיון לעריכת דין ופתח משרד בניוארק. במלחמת 1812 שירת בדרגת קפטן.
בשנים 1817–1829 כיהן כתובע הכללי של מדינת ניו ג'רזי, משרה אותה עזב עם בחירתו כסנטור בסנאט של ארצות הברית, משרה בה כיהן עד 1835. פרלינגהויסן נודע כסנאטור דתי הנאמן לצו המוסרי האוונגליסטי. נאמנות זו הובילה להתנגדותו לגירוש האינדיאנים מדרום ארצות הברית לשמורות ממערב למיסיסיפי. בשנים 1837–1838 כיהן כראש עיריית ניוארק ולאחר מכן עבר לניו יורק לכהן כנשיא אוניברסיטת ניו יורק. ב-1842 נבחר לנשיא לכל ימי חייו של אגודת התנ"ך האמריקאית (American Bible Society), ארגון אוונגליסטי שהתנגד לעבדות בארצות הברית אך גם הטיף נגד הנצרות הקתולית. ב-1844 נבחר על ידי וועידת המפלגה הוויגית לכהן כסגנו המיועד של המועמד לנשיאות הנרי קליי, אולם השניים נכשלו במפתיע בהתמודדות צמודה מול מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'יימס נוקס פולק, שנבחר לנשיא. מ-1850 ועד מותו כיהן כנשיא אוניברסיטת ראטגרס, שהוקמה על ידי אבי-סבו.
פרלינגהויסן נפטר בביתו בניו ברנזוויק. העיירה Frelinghuysen Township בניו ג'רזי קרויה על שמו.
משפחתו.
ב-1809 נשא לאשה את שרלוט מרסר. ב-1820, עם מות אחיו, פרדריק פרלינגהויסן, אימצו פרלינגהויסן ורעייתו, שהיו חשוכי ילדים, את בנו בן ה-3, פרדריק תאודור פרלינגהויסן, שכיהן לימים כמזכיר המדינה של ארצות הברית. ב-1854 נפטרה שרלוט וב-1857 נשא פרלינגהויסן לאשה את הארייט פמפלי.
מיכאיל בורודין
מיכאיל מרקוביץ' בורודין (ברוסית: Михаи́л Mápкoвич Бороди́н; 9 ביולי 1884 - 29 במאי 1951) היה מהפכן יהודי רוסי ונציגה הרשמי של ברית המועצות בסין.
קורות חיים.
בורודין נולד כמיכאל גרוזנברג בעיירה ינוביצ'י (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בבלארוס). בשנת 1903 הצטרף בורודין למפלגה הבולשביקית של רוסיה, לאחר שנה נסע לשווייץ ושם חבר ללנין בפעילות מהפכנית. לאחר מהפכת אוקטובר שב לרוסיה ועבד בוועדה העממית לענייני חוץ, גם בארצות הברית, מקסיקו ובריטניה. בשנת 1919 השתתף בישיבה הכללית הראשונה של הקומינטרן.
שימש כנציג הקומינטרן בסין וכן כנציג ברית המועצות בעיר גואנגג'ואו בין השנים 1923-1927. כמו כן בתקופת שהותו בסין היה בורודין ליועצו הפוליטי של סון יאט-סן. בנוסף, בין השנים 1923-1927 סייע בורודין למפלגה הקומוניסטית והלאומית ליצור חזית מאבק משותפת להתמודדות מול המנהיגים המקומיים שהשתלטו על חלקים מסין.
בורודין תרם רבות לחיזוק הקשרים בין ברית המועצות למפלגה הלאומית של סין; בסיועו העניקה ממשלת ברית המועצות לסין תמיכה כספית ואף סיפקה לה נשק. כמו כן, נשלחה לסין משלחת יועצים סובייטים וסייעה בהקמתם של מרכזי אימון והדרכה שונים, בהם אקדמיה צבאית.
טבח צ'יאנג קאי שק בכוחות הקומוניסטים באפריל 1927 סימל את סיום שיתוף הפעולה בין המפלגה הלאומית לקומוניסטית בסין, לפיכך שב בורודין חזרה לברית המועצות ביולי 1947.
לאחר החזרה לברית המועצות עבד בורודין כעורך במהדורה האנגלית של "חדשות מוסקבה". בשנת 1949 נעצר באשמת התנגדות למשטר כחלק מהמאבק נגד קוסמופוליטיות. בורודין נפטר בהיותו בכלא ב-1951.
האל לינדן
האל לינדן (באנגלית: Hal Linden; נולד ב-20 במרץ 1931) הוא שחקן, מוזיקאי ובמאי טלוויזיה יהודי-אמריקאי זוכה פרס טוני. לינדן היה מועמד ל-4 פרסי גלובוס הזהב ול-7 פרסי אמי על משחקו בתפקיד הבלש קפטן ברני מילר בקומדיית המצבים "ברני מילר".
קורות חיים.
לינדן נולד בשם הרלוד ליפשיץ בניו יורק סיטי. בנם של פרנסס וצ'ארלס ליפשיץ, מהגרים יהודים ליטאים שהיו בעלי חנות מדפסות. גדל ברובע ברונקס ולמד מוזיקה ב"מכללת קווינס". הוא בעל תואר אקדמאי בעסקים מ"הסיטי קולג' של ניו יורק". החליף את שמו ל"לינדן" על שם העיר לינדן שבניו ג'רזי.
בצעירותו ניגן על סקסופון, קלרינט ואף שר לצידו של המוזיקאי המפורסם סמי קאיי.
הוא התגייס לצבא ארצות הברית, שם שירת ב"להקת צבא ארצות הברית" והחליט לפנות לתחום המשחק.
קריירת משחק.
לינדן החל את דרכו כשחקן בטלוויזיה ובברודוויי בשנות ה-60. הוא זכה להכרה הראשונה שלו בשנת 1971 לאחר שזכה בפרס טוני על משחקו בתור מאיר אנשל רוטשילד במחזמר "הרוטשילדים".
לינדן זכה להצלחה רבה בתחום הטלוויזיה בזכות משחקו בקומדיית המצבים המשטרתית של רשת ABC "ברני מילר". לינדן מילא במשך 8 עונות הסדרה את תפקיד קפטן ברני מילר ממשטרת ניו יורק, הוא הועמד ארבע פעמים על משחקו לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית ושבע פעמים לפרס אמי.
לאחר ירידת הסדרה השתתף לינדן בקומדיות הקולנועיות "קומדיה בלב ים" של מרתה קולידג' ו"חיים חדשים" של אלן אלדה. בין שנת 1976 לשנת 1981 הנחה את התוכנית כאן חיות.
חיים אישיים.
במסגרת פעילותיו בקרב ארגונים יהודיים מכהן לינדן כדובר "קרן קיימת לישראל" משנת 1997.
ללינדן ארבעה ילדים מאשתו המנוחה פרן מרטין.
הנק סנבליט
הנק סנבליט (בהולנדית: Henk Sneevliet; 13 במאי 1883 - 13 באפריל 1942), נודע גם בשם העט, מארינג (Maring). היה קומוניסט הולנדי, ממייסדיה של המפלגה הקומוניסטית הסינית והאינדונזית. כעסקן מטעם הקומינטרן עזר להנחות ולייסד את המפלגה הקומוניסטית של סין בשנת 1921. הוא השתתף בהתנגדות הקומוניסטית נגד הכיבוש הנאצי של הולנד במלחמת העולם השנייה, ועל זאת הוצא להורג על ידי הגרמנים באפריל 1942.
ביוגרפיה.
סנבליט נולד בשנת 1883 ברוטרדם שבהולנד, בגיל 17 החל לעבוד כפועל רכבת, בתקופה זו הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההולנדית ולאיגוד פועלי הרכבת. בשנת 1913 הגיע לאינדונזיה, שהייתה תחת שלטונה הקולוניאלי של הולנד והחל לפעול נגד השלטון הקולוניאלי. סנבליט היה מבין מייסדי "הברית הסוציאל-דמוקרטית", שלימים תהפוך למפלגה הקומוניסטית האינדונזית. בשנת 1920 השתתף בישיבה הכללית השנייה של הקומינטרן, כנציג המפלגה הקומוניסטית האינדונזית, שם נבחר לנציג הקומינטרן באינדונזיה.
בשנת 1921 נשלח סנבליט על ידי לנין לשאנגחאי, כנציג הרשמי הראשון של הקומינטרן בסין וכדי לסייע לקומוניסטים במדינה להקים מפלגה משלהם. סנבליט השתתף בקונגרס הראשון של המפלגה הקומוניסטית הסינית וסייע בהדרכתה. סנבליט גם פעל לקידום שיתוף פעולה בין המפלגה הקומוניסטית למפלגה הלאומית הסינית ויצר קשר אישי עם סון יאט-סן בשם הקומינטרן.
לאחר שגרמניה הנאצית פלשה להולנד, ארגן והנהיג סנבליט את "חזית מרקס-לנין-לוקסמורג", קבוצת גרילה שלחמה נגד הנאצים. בשנת 1942 נעצר סנבליט והוצאו להורג, יחד עם מספר מחברי הקבוצה.
אל תעקוב
אל תעקוב או DNT (ראשי תיבות של: Do Not Track) הוא שדה כותרת מוצע עבור הפרוטוקול HTTP אשר מבקש מיישום או אתר אינטרנט לא לבצע עקיבה עבור משתמש מסוים. השדה הנוסף הוצע לראשונה בשנת 2009 על ידי כריסטופר סוגויאן, סיד סתם ודן קמינסקי. מאמצים נעשו להפכו לסטנדרט המוכל ב W3C.