פיליפוס היה בנו של הורדוס מאחת מעשר נשותיו – קלאופטרה הירושלמית. את נעוריו עשה ברומא (בעקבות ההערצה שרכש אביו לאימפריה) יחד עם אחיו ארכלאוס, שם התחנך ורכש ידידים. השניים נשלחו לרומא במצוות אביהם גם כדי שירכשו חינוך פוליטי, הכשרה והתיימנות לקראת מילוי תפקיד בכיר בעתיד בשטחי ממלכתו של הורדוס. זאת ועוד, הורדוס חפץ מאוד, שהשניים יזכו לתואר "אוהבי הקיסר", מה שעתיד יהיה לשריין עבורם מעמד רשמי בעל משקל באימפריה הרומית.
מזימתו של אנטיפטרוס.
אנטיפטרוס, בנו-בכורו של הורדוס, שחשש לפגיעה במעמדו, רקם מזימה לפגוע בפיליפוס ובארכלאוס. הלה הפיץ שמועה "מגובה" על ידי אגרות מזויפות שהשניים מבקרים קשות את מדיניות אביהם, המלך הורדוס, ואת מהלכיו השונים. מזימותיו של אנטיפטרוס נחשפו, והוא נאסר והוצא להורג בפקודת אביו.
פיליפוס הטטרארכוס.
זמן קצר לפני פטירתו דאג הורדוס לנסח את צוואתו, הרביעית במספר. על-פיה ארכלאוס ירש את תואר המלוכה ואת רוב שטחי הממלכה, הורדוס אנטיפס זכה בתואר טטרארכוס וקיבל לשליטתו את עבר הירדן והגליל ופיליפוס אף הוא זכה להיות טטרארכוס ושליט על הבשן, הגולן, הטראכון (חבל ארגוב) ואזור פניאס (בניאס). הצוואה הייתה טעונה אישור רומי רשמי, ומסיבה זו יצא ארכלאוס לרומא.
טרם הפליגו לרומא הפקיד ארכלאוס את השליטה על הממלכה בידי פיליפוס, הן בשל הקשרים ההדוקים ביניהם והן משום שחשש מכוונותיו המניפולטיביות של אנטיפס. בנוסף לכך פיליפוס התמנה, אד הוק, על ידי ארכלאוס לפקיד בכיר בביתו.
באותו זמן הגיעה לרומא משלחת של צירים יהודים שבאו להתלונן על דרכו הקשה של ארכלאוס בניהול מדיניותו. בתגובה שיגר ורוס, הנציב הרומי בסוריה, את פיליפוס לרומא כדי שיחזק את ידי ארכלאוס. לנציב ורוס הייתה כוונה נוספת בשיגורו של פיליפוס והיא: "לקבל מנחלת אביו את חלקו, אם יעלה על רוח הקיסר לחלק את נחלת הורדוס לכל יוצאי חלציו" כדברי יוסף בן מתתיהו בספרו "מלחמת היהודים". בסופו של דבר אישר אוגוסטוס את רוב צוואתו של הורדוס, ובכל מקרה חלקו של פיליפוס לא נגרע מהצוואה.
בשנת 6 לספירה, סולק ארכלאוס מהשלטון על ממלכתו הגדולה וזו ניתנה לניהולם של נציבים רומיים. מהלך זה לא פגע בשני האחים, פיליפוס והורדוס אנטיפס, שהמשיכו לשלוט על נחלותיהם. מצב זה לא השתנה גם לאחר פטירת אוגוסטוס ועליית טיבריוס על כס הקיסרות הרומי. פיליפוס הושאר, כדברי יוסף בן מתתיהו "נסיך על נחלתו".
הפגנות נאמנות לרומא.
כאות לנאמנותם לרומא, וכמקובל בכלל על שליטים וסאליים (דוגמת המלך הורדוס בזמנו) יסדו שני האחים ערים לכבוד משפחת הקיסרות. הורדוס אנטיפס בנה עיר במערב הגליל וקראה טבריה על-שם הקיסר טיבריוס ואילו פיליפוס בנה עיר בשם קיסריה פניאס ליד מקורות הירדן (להבדיל מקיסריה מאריטימה שבמישור החוף), ולדברי יוסף בן מתתיהו בספרו "מלחמות היהודים", גילה פיליפוס גישה מאוד חיובית לטבע ולמחקריו, והוא-הוא שחשף את מקורות הירדן. גם פיליפוס וגם אנטיפס הקימו עיר בשם "יוליאס", על שם ליוויה אשת אוגוסטוס ואם טיבריוס. יוליאס של פיליפוס נבנתה בגולן התחתון, סמוך לכנרת, ואילו זו של אנטיפס נבנתה בעבר הירדן (בית הרם).
פיליפוס הנפיק מטבעות, שעליהן מתנוססים פניהם של אוגוסטוס וטיבריוס.
תכונותיו של פיליפוס.
יוסף בן מתתיהו בספרו "קדמוניות היהודים" מציין כי פיליפוס היה אדם נוח ומתון, שגילה סובלנות כלפי נתיניו. לשבחו מציין יוסף בן מתתיהו כי הרבה לשהות בתחומי שלטונו ולנהל שם את ענייניו, ועל צניעותו סיפר כי בשעה שהיה יוצא למסעותיו היה לוקח איתו צוות קטן של אנשים נבחרים, ושם לאורך נתיב מסעו, היה בוחן ובודק את נוהלי המשפט, ובעת הצורך אף שינה את גזרי הדין. מעולם לא השיב ריקם את אלה שבקשו ממנו עזרה.
פיליפוס היה השליט היהודי הראשון שדיוקנו הוטבע על מטבעותיו.
מותו וירושתו.
משנפטר פיליפוס בשנת 34 לספירה והוא חשוך בנים, עברו נכסיו ושטחי שלטונו לקיסר טיבריוס. לימים ירש אגריפס הראשון את נחלותיו, ואלה הועברו אחר כך לאגריפס השני. פיליפוס נקבר בעיר יוליאס שבנה והכין מראש את אחוזת הקבר שלו.
אדוארד וארינג
אדוארד וארינג (1736 – 15 באוגוסט 1798) היה מתמטיקאי בריטי.
אדוארד וארינג נולד באולד הית' שבשרופשייר, אנגליה. הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1753 וסיים אותה בשנת 1757.
וארינג כיהן כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג' משנת 1760 ועד מותו. הוא נבחר להיות חבר של החברה המלכותית בשנת 1763. זכה במדליית קופלי ב-1784.
הוא הציג את מה שידוע כיום כבעיית וארינג בספרו משנת 1770 "Meditationes Algebraicae".
טרזינשטאט
קמילה, דוכסית קורנוול
קמילה פרקר בולס (באנגלית: Camilla Parker Bowles; נולדה ב-17 ביולי 1947) היא אשתו של הנסיך צ'ארלס, יורש העצר של הממלכה המאוחדת וחברת בית המלוכה הבריטי. במשך שנים הייתה חברתו בהסתר ואחר כך ידועתו בציבור, עד לנישואיהם ב-9 באפריל 2005. מאז נישואיה קמילה נושאת בתארים נסיכת ויילס ודוכסית קורנוול. הדוכסית נמנעת מלהשתמש בתואר רם המעלה יותר "נסיכת ויילס" כדי לא לפגוע בזכרה של דיאנה, הנסיכה מוויילס, המזוהה בציבור כ"נסיכת ויילס".
משפחתה של קמילה פרקר בולס.
קמילה נולדה בשם "קמילה רוזמרי שנד" (Camilla Rosemary Shand) בלונדון שבאנגליה. הוריה היו רוסלינד קוביט, בתו הבכורה של הברון רולנד קלברט קוביט, הברון השלישי של אשקומב, ובעלה אל"ם ברוס שנד, קצין בצבא הבריטי. בנוסף היא נינתה של אליס קפל, אחרונת המאהבות של אדוארד השביעי.
יחסיה עם הנסיך צ'ארלס.
היחסים בין קמילה לנסיך צ'ארלס החלו בשנת 1972, בטרם שניהם היו נשואים, אולם רשמית הסתיימו שנה מאוחר יותר, כאשר הנסיך לא הציע לה נישואים. קמילה נישאה בשנת 1973 לאנדרו פרקר בולס, קצין בצבא הבריטי, שהיה ידיד של הנסיך צ'ארלס, והמלכה האם אליזבת הייתה סנדקיתו.
קמילה ואנדרו התגרשו בשנת 1995.
לזוג נולדו שני ילדים - טום שנולד בשנת 1974 ולורה שנולדה בשנת 1979.
צ'ארלס וקמילה המשיכו לשמור על יחסי ידידות לאחר נישואיה, והיחסים ביניהם התחזקו לאחר שבעלה, אנדרו פרקר בולס, לקח לעצמו מאהבת.
בעקבות הקשר בין צ'ארלס וקמילה הסתיימו נישואיו של הנסיך צ'ארלס לנסיכה דיאנה. הקשר בין צ'ארלס לקמילה נשמר בסוד עד תחילת שנות ה-90, עת התגלה בשל מערכת היחסים הסוערת והגירושים בינו לבין דיאנה שזכו להתעניינות רבה מצד התקשורת.
החתונה.
ב-10 בפברואר 2005, הוכרז כי הנסיך צ'ארלס וקמילה ינשאו ב-8 באפריל 2005. החתונה נדחתה ביום בשל הלווייתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני, ונערכה ב-9 באפריל בטירת וינדזור. החתונה נערכה בטקס אזרחי, משום שלפי חוקי הכנסייה האנגליקנית מי שהתגרש לא רשאי להינשא שוב בטקס דתי. המלכה אליזבת לא השתתפה בטקס, אולם בירכה את בני הזוג אחריו. השניים קיבלו גם את ברכתו של הארכיבישוף מקנטרברי.
לאחר הנישואים נקראת קמילה באנגליה ובווילס: "הוד מעלתה המלכותית, דוכסית קורנוול" (ואף שהיא נושאת את התואר "נסיכת ויילס" - תוארה של הנסיכה דיאנה עת הייתה נשואה לצ'ארלס - מעדיפה קמילה שלא להשתמש בתואר זה ולא נעשה בו שימוש רשמי). בסקוטלנד נקראת קמילה פרקר בולס "הוד מעלתה המלכותית, דוכסית רות'סיי".
בחודש פברואר 2022, לרגל חגיגות ה-70 להכתרתה, הודיעה המלכה, כי כאשר יוכתר הנסיך צ'ארלס כמלך בריטניה, תכונה קמילה בתואר "המלכה המלווה-בת הזוג" (Queen Consort).
דוכסית קורנוול.
ב-9 באפריל 2012, במלאת שבע שנים לנישואים לנסיך צ'ארלס, הודיעה אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, שתעניק לקמילה את אות ליידי הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי, האות הגבוה ביותר שמוענק לאישה בממלכה.
בחודש יוני 2022, במסגרת חגיגות 70 השנים להכתרת המלכה, צורפה קמילה למסדר הבירית.
ג'ון אדנזור ליטלווד
ג'ון אדנזור ליטלווד (באנגלית: John Edensor Littlewood; 9 ביוני 1885 - 6 בספטמבר 1977) היה מתמטיקאי בריטי שעסק בעיקר באנליזה, תורת המספרים ומשוואות דיפרנציאליות. שיתף פעולה שנים רבות עם גודפרי הרולד הארדי ועם מרי קרטרייט.
ביוגרפיה.
ליטלווד נולד ברוצ'סטר בקנט, ולמד באוניברסיטת קיימברידג'. רוב עבודתו מתרכזת בתחום של אנליזה מתמטית. היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג' משנת 1928 ועד לשנת 1950, שם גם נפטר.
שיתף פעולה שנים רבות עם גודפרי הרולד הארדי, וביחד פרסמו צורה חזקה של השערת המספרים הראשוניים התאומים, הנקראת גם השערת הארדי-ליטלווד הראשונה, ואת השערת הארדי-ליטלווד השנייה. ליטלווד שיתף פעולה עם מתמטיקאים רבים בהתכתבות, בין היתר בניסיון לפתור את בעיית וארינג.
בספרו משנת 1944 הוא הגדיר העקרונות של ליטלווד.
טבע את חוק ליטלווד, שקובע שכל אדם צריך לצפות שיקרה לו נס בקצב של בערך פעם בחודש. אוסף עבודותיו קרוי "אנתולוגיה של מתמטיקאי" (אולי על משקל ספרו המפורסם של חברו ג.ה. הארדי] התנצלותו של מתמטיקאי).
זכה במדליית קופלי לשנת 1958.
חוק ליטלווד
חוק ליטלווד קובע כי אדם יכול לצפות לחוות אירוע שהסתברותו אחד למיליון (שהוגדר בחוק כ"נס") בשיעור של אחד לחודש.
את החוק טבע ג'ון אדנזור ליטלווד, מתמטיקאי מאוניברסיטת קיימברידג', באוסף של עבודותיו הקרוי "אנתולוגיה של מתמטיקאי". מטרת חוק זה היא להפריך את ההסבר העל-טבעי לתופעות טבעיות שמה שמייחד אותן הן היותן נדירות וממילא ההתרחשות שלהן נראית כדבר בלתי מסתבר ללא הסבר על טבעי, והוא מהווה ניסוח קונקרטי לחוק המספרים הגדולים באמת.