משנות ה-80 עד לאמצע שנות ה-90.
ב-30 בינואר 1980 (י"ב בשבט ה'תש"ם) רצח מחבל את יהושע סלומה, תלמיד ישיבת ההסדר בקריית ארבע בפתח השוק בחברון בבואו לקנות פירות לקראת ט"ו בשבט. שלושה חודשים מאוחר יותר ב-2 במאי (י"ז באייר תש"ם) תקפו מחבלים מתפללים סמוך לבית הדסה בחברון ורצחו שישה יהודים ו-16 נפצעו.
ב-2 ביולי 1983 רצחו מחבלים את אשר אהרן גרוס, תלמיד ישיבת שבי חברון, בכיכר ב רחוב השוהדא שנושאת היום את שמו.
ב-30 בספטמבר 1988 תקפו ערבים את הרב משה לוינגר במרכז חברון והשליכו עליו אבנים. בתגובה לוינגר ירה למוות בפלסטיני ופצע את חברו. הוא הורשע בגין כך בגרימת מוות ברשלנות, בפציעה בנסיבות מחמירות ובהיזק בזדון ונדון לחמישה חודשי מאסר בפועל.
במהלך שנות התשעים אירעו מספר אירועי אלימות סביב מערת המכפלה. ב-25 באוקטובר 1992 (כ"ח בתשרי תשנ"ג) רצחו מחבלים בירי, חייל מילואים בעמדה שבה שמר, סמוך למערת המכפלה. ב-28 במאי 1993 (ח' בסיוון תשנ"ג) רצח מחבל תלמיד ישיבת ההסדר בקריית ארבע בדרכו לתפילה במקום. ב-25 בפברואר 1994 אירע טבח מערת המכפלה: ברוך גולדשטיין, רופא תושב קריית ארבע, רצח ביריות רובה 29 מוסלמים בשעה שהתפללו במקום.
מאמצע שנות ה-90 ועד היום.
ב-19 במרץ 1995 ירו מחבלים על אוטובוס אגד ("קו 160") בצומת הזכוכית בחברון ורצחו את נהג האוטובוס ואחד הנוסעים. ב-20 באוקטובר 1998 מחבל חדר לבית תושב בשכונת אדמות ישי ("תל רומיידה") בחברון, ורצח אותו. ב-26 באוקטובר 1998 רצח מחבל את תושב קריית ארבע ששמר על מתקן של חברת החשמל בחברון.
במהלך האינתיפאדה השנייה אירעו אירועי אלימות רבים בעיר. ב-26 במרץ 2001 רצח צלף פלסטיני משכונת אבו סנינה את הפעוטה שלהבת פס.
במהלך 2002 באירועים שונים נרצחו 20 אזרחים ישראלים על ידי מחבלים, כשהאירוע הבולט שבהם היה הפיגוע בציר המתפללים. באותה השנה במהלך עימות אלים בין פלסטינים ליהודים, לטענת הפלסטינים, נרצחה נערה פלסטינית. במהלך 2003 נרצחו 8 ישראלים באזור.
ב-25 באפריל 2015 נהרג במחסום ליד מערכת המכפלה, פלסטיני שדקר חייל.
ב-24 במרץ 2016 (פורים, י"ד באדר ב' ה'תשע"ו), שני מחבלים תושבי חברון הגיעו לעמדת צה"ל בתל רומיידה ודקרו את אחד החיילים. השניים נורו על ידי החיילים, אחד מהם נהרג מהירי, והאחר נפצע קשה. כעבור מספר דקות ירה סמל אלאור אזריה בראשו של המחבל הפצוע והרג אותו.
אתרים יהודיים בחברון.
האתרים הבאים נמסרו לידי הרשות הפלסטינית בהסכם חברון ונקבע שהיא אחראית לכניסה חופשית של יהודים אליהם, התחייבות זו לא קוימה מעולם.
מכבי תל אביב (כדורגל)
מכבי תל אביב הוא מועדון כדורגל ישראלי מהעיר תל אביב, שנחשב לאחד ממועדוני הכדורגל המובילים בישראל ומשחק בליגת העל. המועדון הוקם בשנת 1906 והוא נמנה עם המועדונים הוותיקים ביותר בליגה הבכירה בארץ ישראל כשהשתתף בעונת הבכורה (1931/1932), ומאז 2009 הוא בבעלות המיליארדר היהודי-קנדי מיטשל גולדהאר. המועדון חבר מן המניין בארגון המועדונים האירופיים ומנכ"לית הקבוצה שרון תמם מכהנת בדירקטוריון הארגון.
מכבי תל אביב היא הקבוצה המעוטרת ביותר בכדורגל הישראלי. הקבוצה מובילה את טבלת הקבוצות הזוכות באליפות המדינה עם 23 אליפויות ואת טבלת הזוכות בגביע המדינה עם 24 גביעים, מתוכם שבעה נלקחו בעונת דאבל (אליפות וגביע), ואחד בעונת טרבל (אליפות, גביע המדינה וגביע הטוטו). כמו כן, מובילה הקבוצה גם את טבלת הזוכות בגביע הטוטו לליגת העל, עם שבע זכיות. מכבי תל אביב גם זכתה פעמיים בגביע אסיה לקבוצות, והיא הקבוצה היחידה בישראל ששיחקה בליגה הראשונה בכל עונותיה ומעולם לא ירדה לליגת המשנה.
אצטדיון בלומפילד הוא אצטדיונה הביתי של מכבי תל אביב. צבעי הקבוצה הם צהוב וכחול. כינוייה הבולטים של הקבוצה הם "מכבי" ו-"הצהובים". מכבי תל אביב היא אחת משלוש הקבוצות הישראליות שהעפילו לשלב הבתים של ליגת האלופות.
היסטוריה.
לפני הקמת מדינת ישראל.
האגודה הוקמה בשנת 1906 בשכונת נווה שלום כאגודת הראשון לציון-יפו, אגודה שהתמחותה הייתה בתרבות הגוף. מאוחר יותר החלו מספר חברים באגודה לאמץ את חוקת משחק הכדורגל, שהובאה לארץ על ידי מלחי אוניות סוחר. בשנת 1910, שנה לאחר הקמת העיר תל אביב, שינתה האגודה את שמה למכבי.
ב-1922 הפכה לקבוצה היהודית הראשונה שהשתתפה בגביע ארץ ישראלי שארגנו הבריטים. ב-1925 יצאה הקבוצה למסע משחקים באוסטריה. בין השנים 1923 ל-1928, ארגנה אגודת מכבי טורניר ארצי לקבוצות האגודה בשם "מגן שמשון". מכבי תל אביב זכתה בגביע פעמיים, ב-1925 ו-1926.
ב-1928/1929 זכתה מכבי בגביע הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון על מכבי חשמונאי ירושלים. שנה לאחר-מכן שיחזרה את ההישג, הפעם בניצחון על הגדוד ה-48 של הצבא הבריטי.
ב-1936 הגיע למשרדי ארגון מכבי בארץ ישראל מכתב אשר הזמין את שחקני מכבי תל אביב לסיור משחקי ידידות ברחבי ארצות הברית. את המסע בארצות הברית סיימה מכבי עם חמישה ניצחונות, חמישה הפסדים ושלוש תוצאות תיקו, ביחס שערים חיובי 27:21. ב-1939 זכתה מכבי באליפות מחוז תל אביב, ולאחר מכן יצאה למסע משחקי ידידות נוסף, הפעם באוסטרליה. בתקופה של ארבעה חודשים קיימה מכבי 19 משחקים, מהם ניצחה עשרה, הפסידה חמישה, וסיימה ארבעה משחקים בתיקו, ביחס שערים חיובי 92:46.
עד תחילת שנות ה-40 שיחקה מכבי במדים כחולים-לבנים ואף כינוי הקבוצה היה "הכחולים", עד שבשנת 1942, לאות הזדהות עם יהודי אירופה שנרדפו בידי הנאצים ואולצו לענוד את הטלאי הצהוב, הציע שחקן הקבוצה, יוסף מרימוביץ', שמכבי תשחק בחולצות צהובות בנוסף לכחול המסורתי עד לאותם ימים.
ההצעה התקבלה על ידי הנהלת המועדון, ומאז הפכו צבעי הקבוצה לצהוב-כחול, כאשר הצבע הצהוב החליף את הצבע הכחול בתור הצבע הראשי ואילו הצבע הכחול הוותיק הפך לצבע המשני של הקבוצה במקום הצבע הלבן, אשר עם השנים גם הוא חזר אך בתור הצבע השלישוני של הקבוצה. כך הפך הצבע הצהוב לסימן ההיכר הבולט של הקבוצה, ובעקבות כך היו גם קבוצות שונות מתנועת מכבי ממקומות שונים אשר שהלכו בעקבות מכבי מתל אביב והחלו להשתמש בצבע הצהוב.
בשנים שבין הקמת המועדון ועד קום המדינה זכתה קבוצת מכבי תל אביב בארבע אליפויות ובשישה גביעים, ובתוכם זכייה אחת בדאבל.
שנות ה-50: תור הזהב של המועדון עם חמישה תוארי אליפות.
בעונת הכדורגל הראשונה של מדינת ישראל, זכתה מכבי תל אביב באליפות, כשאת שרביט המאמן באותה עונה אחז ג'רי בית הלוי, אחד הסמלים המובהקים של הקבוצה לדורותיה. תוך כדי משחקי אותה העונה (בסוף שנת 1949), קיים המועדון טורניר כדורגל לזכרם של עשרת כדורגלניה שנפלו במלחמת העצמאות של מדינת ישראל: נתן פנץ, חיים גולדשטיין, (על שמו נקראה קבוצת הכדורגל שמשון תל אביב), , , , , , ברוך פויר ו. הטורניר נקרא גביע "יד לעשרה" והשתתפו בו 7 קבוצות (בנוסף למכבי תל אביב) ממרכז מכבי (מכבי חיפה, מכבי פתח תקווה, מכבי נתניה, מכבי רמת גן, מכבי נס ציונה, מכבי רחובות ומכבי ראשון לציון). התחרות הסתיימה בזכייתה של מכבי תל אביב, לאחר ניצחון בתוצאה של 1–0 על מכבי רחובות בגמר.
ב-1950 קבעה מכבי את שיא ההבקעות של קבוצה בליגה הראשונה, שיא שמחזיק מעמד עד היום, 103 שערים, שהובקעו בעונה בת 24 מחזורים. בתום העונה יצאה הקבוצה למסע משחקי ידידות נוסף, הפעם ביוגוסלביה ושווייץ. בעקבות סכסוך בין מרכזי "מכבי" ו"הפועל", לא התקיימה ליגה בעונת 1951, מה שהוביל ליצירתן של שתי ליגות נפרדות למרכזים; "ליגת מגן שלושים שנות ההסתדרות" של "הפועל" וגביע "יד לעשרה" של "מכבי" שיצא לדרך בפעם השנייה, הפעם בהשתתפותן של 21 קבוצות ואף בנוכחותן של מספר קבוצות בית"ר. הטורניר נמשך רק חודש אחד (בניגוד לחודשיים המתוכננים) ובוטל לאחר כמה משחקים. הסכם ה"פיפטי פיפטי" יישב את המחלוקות בין הסיעות ונתן את אות הפתיחה לעונת 1951/1952 של ליגה א' (הליגה הבכירה) תחת ההתאחדות לכדורגל בישראל. במהלך עונה זו, זכתה מכבי תל אביב באליפות השישית בתולדותיה. במחזור האחרון של אותה עונה נפגשה מכבי עם קבוצת מכבי נתניה למשחק שלא השפיע על האליפות, אבל נתניה הייתה חייבת לנצח בשביל להישאר בליגה הראשונה. בעקבות הוראת מנהלי מרכז מכבי, שחקני מכבי תל אביב איחרו להגיע למשחק ובעקבות כך נפסק ניצחון טכני לנתניה אשר השאיר אותה בליגה הראשונה. כששחקני מכבי הגיעו למגרש נערך משחק ידידות בין הקבוצות שנגמר בתוצאה 9–0 למכבי תל אביב. באותה עונה הגיעה אלופת סקוטלנד, דנדי יונייטד, למשחק ראווה שהתקיים באצטדיון רמת גן.
בתום עונת 1953/1954, זכתה מכבי באליפות הרביעית ברציפות. בגמר גביע המדינה ניצחה מכבי את מכבי נתניה, ובכך זכתה בדאבל השני בתולדותיה, והראשון מאז קום המדינה. בעונת 1955/1956, עת חוגגת האגודה יובל שנים להקמתה, זכתה הקבוצה באליפות נוספת לאחר ניצחון 3–0 בדרבי של תל אביב מול הפועל במחזור האחרון. את השערים לטובת מכבי כבשו רפי לוי (צמד) ויצחק נחמיאס. ערב המחזור האחרון ההפרש בין מכבי להפועל עמד על נקודה אחת בלבד, כך שהדרבי למעשה היה קרב "ראש בראש" על זהות האלופה המיועדת. הניצחון בדרבי הבטיח את האליפות לטובת מכבי ודרדר את הפועל למקום השלישי, כאשר הפועל פתח תקווה עלתה על חשבונה למקום השני בטבלה. בתום העונה יצאה הקבוצה לסיבוב משחקים נוסף בארצות הברית. בעונת 1957/1958 זכתה מכבי בדאבל נוסף, השלישי במספר.
שנות ה-60.