בשלב זה מתחיל הספר לתאר מאורע חדש, שעל הפרש הזמנים בינו לבין התיאורים הקודמים לו ישנה מחלוקת (הדעות נעות בין שנה אחת לפי התלמוד לבין חמשים ושבע שנים, הדעה המקובלת במחקר כיום). הסיפור החדש פותח בתיאור עזרא העולה ארצה ברישיון ארתחששתא, בו הוא נותן לו כלים שונים ו"שאר צורכי בית אלוהיך", אך הוא מגביל אותו בכמות לכל דבר, למעט המלח, שאותו לא הגביל. לאחר שלושה ימים, הוא לא מוצא בכל העם שעלה איתו לוויים וכוהנים. הוא מבקש ממקום הנקרא 'כספיא' לוויים וכוהנים, והם מביאים להם, כהגדרת עזרא - 'כיד אלוהינו הטובה עלינו'.
לאחר-מכן, ניגשים השרים אל עזרא ואומרים לו: "לא נבדלו העם ישראל והכהנים והלוים מעמי הארצות... כי נשאו מבנותיהם להם ולבניהם והתערבו זרע הקֹדש". עזרא מתאבל ומתענה על-זה ואף מתפלל אל ה' בתפילה הקרובה לנוסח התפילה הנאמרת כיום בארבע התעניות. שכניה בן יחיאל אומר לעזרא (בנוכחות "קהל רב מאוד" שהתקבץ במקום): "ועתה יש מקוה לישראל על זאת ועתה נכרות ברית לאלוהינו להוציא כל נשים והנולד מהם בעצת ה'".
חיבור התורה וספר עזרא.
עזרא הסופר (ששמו ניתן לו עקב בקיאותו בתורה, לימודה והעתקתה) נחשב לעורך התורה. עזרא הציג את התורה כפי שהיא מוכרת לנו כיום בטקס מיוחד שנערך עם בואו בראש קבוצת עולים לירושלים לאחר נתינת הרישיון מהמלך ארתחששתא, ע"פ ההערכות בשנת 458 לפנה"ס (כ-125 שנים מאז שאפשר כורש, מלך פרס, לגולים מיהודה לשוב לציון ולנהל שלטון אוטונומי): ״וַיָּבִיא עֶזְרָא הַכֹּהֵן אֶת הַתּוֹרָה לִפְנֵי הַקָּהָל... וַיִּקְרָא בוֹ לִפְנֵי הָרְחוֹב אֲשֶׁר לִפְנֵי שַׁעַר הַמַּיִם מִן הָאוֹר עַד מַחֲצִית הַיּוֹם נֶגֶד הָאֲנָשִׁים וְהַנָּשִׁים וְהַמְּבִינִים וְאָזְנֵי כָל הָעָם אֶל סֵפֶר הַתּוֹרָה״ (נחמיה ח׳, ב׳־ג׳).
עזרא מתמצת ומפרש את התורה.
בימי עזרא ונחמיה, כפי שכתוב בספר עזרא, ספר התורה נקרא "ספר תורת משה אשר צווה ה' את ישראל" בשל מספר סיבות: ספר התורה שנערך על ידי עזרא התמקד דווקא במשה וביציאת מצרים ובחלקו מסופר על קבלת התורה בהר סיני.
כתוצאה ממגמות ההתבוללות והגלות שהיו בעם ישנו דגש על חשיבותו של ספר התורה כספר מלכד של יהודה. במטרה למנוע את המשך ההתבוללות, עזרא שהיה כוהן, כחלק ממינוי שקיבל מהמלך ארתחששתא החל לערוך את ספר התורה וההחלטה אילו סיפורים יכנסו ואילו לא, הייתה אחריו. לא לשווא עזרא בחר להתמקד בסיפור יציאת מצרים לצורך ליכוד היהודים הגולים ששכחו את ארצם, אמונתם ודתם. באופן דומה לגולים באותה תקופה, גם בני ישראל שבו מארץ זרה, ממצרים כשבראשם מנהיג חזק. ואילו על מנת לחדש ולחזק את אמונותם בה' סיפור יציאת מצריים מציע שלל ניסים שנעשו על ידו. בדברים א' פס' ה': "בְּעֵבֶר הַיַּרְדֵּן בְּאֶרֶץ מוֹאָב הוֹאִיל מֹשֶׁה בֵּאֵר אֶת הַתּוֹרָה הַזֹּאת"...ואילו בנחמיה ח' פסוק ח': "וַיִּקְרְאוּ בַסֵּפֶר בְּתוֹרַת הָאֱלֹהִים מְפֹרָשׁ וְשׂוֹם שֶׂכֶל"... מכאן ניתן להסיק שמשה מבאר את התורה בהרחבה ואילו עזרא מפרש אותה ומתמצת אותה.
שינוי הכתב בתורה.
עזרא שינה את הכתב בתורה, עד אותה תקופה היה נהוג הכתב העברי הקדום "כתב הליבונאה" שהיה מסולסל וקשה להבנה ואילו עזרא שינה אותו לכתב האשורי שאנו מכירים היום. ע"פ הראי"ה שני הדברים נעשו בשל התנאים שהשתנו מתקופת בית ראשון לתקופת בית שני וכהכנה לגלות ארוכה לאחר מכן. בעוד שבתקופת בית ראשון, היהודים היו בארצם, עצמאיים והתורה הייתה משומרת בצורתה המקורית, בתקופת בית שני, התנאים היו גרועים הרבה יותר: לא היה ארון הברית, לא היו האורים והתומים וגם לא הייתה עצמאות מלאה. מסיבה זו התורה צומצמה, הכתב שונה ועזרא החמיר והוסיף תקנות למניעת התבוללות בתקופה הקשה שעתידה לבוא.
עזרא החיצוני.
ספר עזרא החיצוני מיוחס בכתיבתו לעזרא הסופר בעצמו, ונמצא בקאנון של הכנסייה האורתודוקסית, ונדחה על ידי הכנסייה הקתולית והיהודים. בספר זה נמצא תשעה פרקים, המתחילים מימי חגיגת הפסח של המלך יאשיהו, עוברת דרך הכרזת כורש ועליות עזרא ונחמיה ונגמרת בקריאת התורה של עזרא באוזני העם.
אף על פי שכל אותם אירועים מופיעים גם בתנ"ך המקובל, ספר זה בא בשינויים קלים, עיין בטבלת ההשוואה הבאה, המשווה בין מספר בני המדינה בין ספר עזרא לספר עזרא החיצון:
אנדרה אגאסי
אנדרה קירק אגאסי (באנגלית: Andre Kirk Agassi; נולד ב-29 באפריל 1970), הוא טניסאי עבר אמריקאי. מאז תחילת הקריירה שלו בשנת 1986 היה מדורג פעמים רבות במקום הראשון בעולם והוא אחד מהטניסאים הבודדים שזכה בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם, ואחד משני היחידים בהיסטוריה שזכו ב"גולדן סלאם" (בנוסף לרפאל נדאל) כשהוסיף לזכיות בארבעת טורנירי הגראנד סלאם גם מדליית זהב אולימפית (אטלנטה 1996).
ביוגרפיה.
אגאסי נולד בלאס וגאס (שבמדינת נבדה) ב-29 באפריל 1970 למשפחה נוצרית, ומצד אביו ממוצא ארמני וארמי. אביו של אגאסי, עמנואל אגאסיאן שנולד באיראן, היה מתאגרף מקצועי שייצג את איראן באולימפיאדה בשנים 1948 ו-1952. אביו היגר לארצות הברית, כשאחד מאבותיו קיצר את שם משפחתם עוד קודם לכן מ"אגסיאן" ל"אגאסי" כדי להציל את עורם מידי הטורקים שהיו אכזרים כלפי הלאום הארמני.
אביו היה חובב טניס מושבע והיה נחוש בדעתו להפוך לפחות אחד מארבעת ילדיו לשחקן טניס מקצועני. הוא היה כל כך נחוש עד שתלה סביב עריסתו של אגאסי כדורי טניס והעניק לו מחבט טניס כשהיה בן שנתיים בלבד, בנוסף היה מאלץ את כל ילדיו להתאמן כל יום במשך שעות. כשהיה אגאסי בן 14 זוהה פוטנציאל הטניס שלו והוא נשלח לאקדמיה לטניס של ניק בוליטרי שבפלורידה שם המשיך להתקדם עד שהפך למקצוען בגיל 16.
קריירה.
אגאסי החל את הקריירה המקצוענית בשנת 1986 והתבלט כבר בהתחלה כאשר היה לשחקן שעבר את קו מיליון הדולר (מפרסי טורנירים) בזמן המהיר ביותר (אחרי 43 טורנירים). משחקו של אגאסי מבוסס על הכושר הגופני המצוין עליו הוא שומר, הוא מרבה לשחק מקו הבסיס של המגרש וממשיך לרוץ במרץ גם במשחקים ארוכים. חבטת ההגשה של אגאסי נחשבת ליציבה וטובה מאוד אך הנשק העיקרי שלו היא חבטת ההחזרה הקטלנית שלו. אגאסי היה יריבו של אנדי רודיק כאשר זה הכה את אחת מחבטות הפתיחה המהירות ביותר שתועדו אי פעם - 240 קמ"ש (השיא של רודיק עומד על 246 קמ"ש), ולמרבה ההפתעה אף הצליח להשיב את החבטה המהירה ולהמשיך בנקודה.
לאגאסי הישגים רבים בקריירה הארוכה שלו, הוא אחד משבעה הטניסאים היחידים שזכו בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם, פעמים רבות החזיק במקום הראשון בדירוג העולמי ואף זכה במדליית זהב באולימפיאדת אטלנטה (1996). בכך השלים לראשונה בהיסטוריה של המשחק את ה"גולדן סלאם" - זכייה בכל טורנירי הגראנד סלאם ובמדליית זהב אולימפית במהלך הקריירה. עד 2010 הוא היה היחיד בסבב הגברים שהשיג הישג זה, אז השלים הישג דומה רפאל נדאל.
חייו הפרטיים.
אגאסי נישא לשחקנית ברוק שילדס ב-19 באפריל 1997. לאחר שנתיים של נישואים מתוקשרים ופרשיות רבות בעיתונות התגרשו השניים ב-9 באפריל 1999 אך המשיכו לשמור על יחסים טובים. עם תום הליכי הגירושין החל לצאת עם שחקנית הטניס שטפי גראף ונישא לה בטקס צנוע שנערך בלאס וגאס ב-22 באוקטובר 2001. לזוג יש כיום בן ובת.
בתחילת דרכו דבקה באגאסי תדמית של ספורטאי פרוע, הוא גידל שיער ארוך (שהתגלה אחר כך כפאה, באוטוביוגרפיה שכתב), התלבש בצבעים בולטים והיה מתגאה בדיאטה המורכבת ברובה מהמבורגרים. אך באמצע שנות ה-90 נקלע אגאסי למשבר בקריירה והוא החל להדרדר בדירוג העולמי. בעקבות המשבר החליט לעבור מהפך, הוא זנח את תדמיתו הקודמת, גילח את שערותיו הארוכות ונכנס לתוכנית לחזרה לכושר מלא. המהפך בהחלט השתלם ובעקבותיו שב אגאסי לצמרת העולמית והשיג הישגים מרשימים במיוחד בהתחשב בכך שהתחרה לרוב בשחקנים צעירים ממנו.
ב-3 בספטמבר 2006 פרש אגאסי מטניס מקצועני לאחר אליפות ארצות הברית הפתוחה, במהלכה הגיע לסיבוב השלישי.
ב-28 באוקטובר 2009 פרסם אגאסי באוטוביוגרפיה שכתב, כי במהלך שנת 1997 השתמש במתאמפטמין ושיקר להתאחדות הטניסאים המקצוענים (ATP) לאחר שנכשל בבדיקת סמים.
שדה יעקב
שְׂדֵה יַעֲקֹב הוא מושב עובדים שהוקם על ידי תנועת הפועל המזרחי במערב עמק יזרעאל, כ-2 ק"מ דרומית מזרחית לקריית טבעון, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
היסטוריה.
המושב נוסד בשנת 1927 והוא היישוב הראשון של הפועל המזרחי. הוא קרוי על שם הרב יעקב ריינס, ממייסדי התנועה וממנהיגיה. הקמת היישוב לוותה בקשיים רבים שהערימו המוסדות המיישבים, שלא התלהבו מיישוב דתי, בפני המתיישבים.
המושב נוסד בידי חלוצים ועובדי אדמה, עולים ממזרח אירופה. בתחילה הם עלו לקרקע באדמת שייח אבריק הסמוכה ולאחר מכן עברו להתיישבות קבע במקום מושבם הנוכחי. לאחר מותו של הרב שמואל חיים לנדוי (שח”ל) נטעו חברי המושב את היער לזכרו כביטוי להערכתם אליו כמחולל תנועת ההתיישבות הדתית בארץ ישראל.
במושב קיימים ענפי חקלאות רבים: מטעים (בפרט זיתים), מחלבות ודשא מוכן. בפאתי המושב הוקם מבוך צמחים ענק לאוהבי המבוכים והבילוי למשפחה.
בשנת 2008 החלה במושב בנייתה של שכונת הרחבה קהילתית, אשר תושביה הם חלק מן הקהילה.
מבני ציבור.
במושב בית-ספר יסודי ממלכתי-דתי אחד, שני בתי-ספר על-יסודיים: הישיבה התיכונית בני עקיבא 'תקוות-יעקב' וכפר הנוער הדתי מרחבים נוה עמיאל. כן שוכנת בו המועצה הדתית של עמק יזרעאל.
במושב בית כנסת מרכזי (בתכנון האדריכל ישראל קומט), אשר בנייתו החלה בשנות הארבעים ונסתיימה בשנות החמישים במאה הקודמת. בית הכנסת היווה את המרכז הרוחני של המושב עד שנת 2010, בה הוכרז כמבנה מסוכן והכניסה אליו נאסרה.