הצלחת המחזמר ופרסומו של השיר הביאו לכך שבמשך 18 השנים הראשונות שלאחר בכורת המחזמר (1945) יצאו לו גרסאות כיסוי על ידי מיטב זמרי ארצות הברית. פרנק סינטרה הקליט את גרסתו כבר ב-1945 והקליט גרסה נוספת ב-1963. כמוהו הקליטו את השיר גם מריו לנצה, לואי ארמסטרונג, פרי קומו, נינה סימון (ביצוע אינסטרומנטלי), מהליה ג'קסון, ג'ודי גרלנד, שירלי בייסי, דוריס דיי (כשיר הנושא באלבום בעל אותו שם) ואחרים. ב-1963 זכה השיר לפרסום רב ולמעשה, לחיים חדשים, עם יציאת גרסת הכיסוי של הלהקה הליברפולית המצליחה ג'רי והפייסמייקרס. העיבוד המוזיקלי המוצלח וקולו בעל הגוון המיוחד של סולן הלהקה, ג'רי מרסדן סחפו במהירות את הקהל האנגלי והאירופי והשיר שהה ארבעה שבועות רצופים בראש מצעד הלהיטים הבריטי.
גם לאחר הלהיט של ג'רי והפייסמייקרס המשיכו אמנים שונים להקליט גרסאות כיסוי והמפורסמים בהם הם: ריי צ'ארלס, פטי לבל, The Righteous Brothers, אלביס פרסלי (כשיר הנושא באלבום בעל אותו שם), טום ג'ונס, ארת'ה פרנקלין, שלושת הטנורים, ג'וני קש ואלישה קיז.
בנובמבר 1996 בוצע השיר על ידי צמד השחקנים הבריטי רובסון וג'רום בהפקתם של מייק סטוק ומאט אייטקן והגיע למקום הראשון במצעד הלהיטים הבריטי.
בשנת 1997 ברברה סטרייסנד הוציאה את אלבומה Higher Ground ובדקה 3:25 של השיר הראשון באלבום, Medley: I Believe / You'll Never Walk Alone, הזמרת מתחילה את הגרסה שלה לשיר You'll Never Walk Alone. היא גם שרה את השיר כהפתעה בסיום טקס חלוקת פרסי האמי בשנת 2001 כמחווה לנספי מתקפת הטרור במגדלי התאומים בניו יורק בספטמבר 2001.
ב-16 באפריל 2020 מייקל בול שר בשידור חי ב-BBC את השיר לכבודו של קפטן טום מור בן ה-99, שהשלים באותו היום הליכת 100 פעמים לאורך הגינה שלו במסגרת מבצע גיוס כספים למען שירות הבריאות הלאומי בבריטניה (ה-NHS). השיר נערך לסינגל בהשתתפות מייקל בול, קפטן טום מור, ומקהלת "NHS Voices of Care" ושוחרר למחרת על ידי חברת התקליטים דקה, כשכל הכנסותיו מוקדשים ל-NHS. הביצוע זכה לפופולריות גדולה, וב-30 באפריל, יום הולדתו ה-100 של מור, הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
המנון אצטדיונים.
מיד לאחר הצלחת הלהיט בביצוע להקת המרזיביט הליברפולית "ג'רי והפייסמייקרס", הפך השיר להמנונה של קבוצת הכדורגל ליברפול ואוהדי הקבוצה שרו אותו באצטדיון אנפילד לפני שריקת הפתיחה במשחקיה הביתיים של הקבוצה. המילים "You'll Never Walk Alone" אף מתנוססות בראש "שערי שאנקלי" בכניסה לאצטדיון אנפילד.
על הדרך בה הפך להיט המצעדים להמנון אוהדי הקבוצה יש שתי גרסאות. שחקן העבר של ליברפול, טומי אוונס, טען כי בקיץ 1963 העניק ג'רי מרסדן, סולן הלהקה, למנהלה של ליברפול, ביל שאנקלי, את התקליטון שעמד לצאת אל השוק, במהלך מסע אימונים של טרום העונה. שאנקלי אהב את השיר והעיתונאים שהצטרפו למסע והיו צמאים לכל סיפור עיתונאי כתבו לעורכים באנגליה כי הלהיט הקרוב של ג'רי מרסדן אומץ על ידי הקבוצה כ"שיר המועדון".
לעומתו, סיפר ג'רי מרסדן לרדיו ה-BBC כי בשנות ה-60 נהג הדי ג'יי באצטדיון אנפילד לנגן לפני שריקת הפתיחה את "עשרת הגדולים" של מצעד הלהיטים הבריטי בסדר עולה. אוהדי יציע העמידה (ה"קופ") נהגו לשיר בקול את השירים הפופולריים יחד עם מערכת ההגברה של האצטדיון. כך היה גם בשבועות בהם שהה השיר בצמרת המצעד, אלא שגם כאשר ירד השיר מעשרת הגדולים המשיכו האוהדים לשיר אותו.
עוד אוהדים של קבוצות כדורגל אימצו את השיר אחרי אוהדי ליברפול. בהולנד היו אלו אוהדי פיינורד וטוונטה אנסחדה ובסקוטלנד היו אלו אוהדי היברניאן וסלטיק. אוהדי סלטיק טוענים כי הם אלו שהיו הראשונים ששרו את השיר כשיר עידוד, שלוש שנים לפני אוהדי ליברפול, בעת שהשיר היה ידוע רק בשל המחזמר ממנו הוא לקוח, אולם, הדעה המקובלת רואה את אוהדי ליברפול כראשונים.
במאי 1985, לאחר אסון ברדפורד סיטי, בו נספו 56 אוהדי כדורגל אנגלים באצטדיון בברדפורד, ארגן ג'רי מרסדן קבוצה גדולה של מוזיקאים בריטיים מתחום הפופ והרוק שכונו "The Crowd" ויחד הם ביצעו גרסה חדשה של השיר שההכנסות ממכירתו יועדו לתמיכה במשפחות הנספים. בחודש יוני הגיע הביצוע המחודש לראש מצעד הפזמונים הבריטי.
ג'רי מרסדן שר את "You'll Never Walk Alone" באצטדיון ומבלי לפני משחק הגמר של גביע ה-FA שנערך ב-1989 בין ליברפול ובין אברטון. הייתה זו מחווה לאוהדי הקבוצה ש-96 מהם נספו באסון הילסבורו במשחק חצי הגמר בין ליברפול ובין נוטינגהאם פורסט.
לודוביק ז'ולי
לודוביק ז'ולי (בצרפתית: Ludovic Giuly; נולד ב-10 ביולי 1976 בליון) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני. לזכותו של ז'ולי 17 הופעות במדי בנבחרת צרפת.
קריירה.
ז'ולי החל את הקריירה המקצועית שלו בעיר הולדתו, בקבוצה אולימפיק ליון. בגיל 18, ב-1994, ערך את הופעת הבכורה בקבוצת הבוגרים. בעונה הראשונה שותף בשמונה משחקים בלבד, אבל בשתי העונות הבאות שלו במועדון שותף ב-73 משחקים בהם כבש 20 שערים (16 מהם בעונת 1996/97). במחצית הראשונה של עונת 1997/98 עדיין שיחק בליון, אך באמצע העונה עבר למונקו. במונקו זכה להערכה רבה ככדורגלן.
הוא שיחק במונקו במשך שבע עונות בסך הכול. בעקבות היכולת שהציג במונקו זכה לזימון ראשון לנבחרת צרפת בשנת 2000. הוא זכה עם קבוצתו באליפות בסוף אותה שנה. ובגביע הצרפתי ב-2003. ב-2004, הוביל ז'ולי את הקבוצה כקפטן שלה אל גמר ליגת האלופות. בגמר הפסידה הקבוצה לפורטו.
בקיץ אותה שנה שילם עבורו המועדון הספרדי ברצלונה 7 מיליון אירו. במהרה ביסס את מעמדו כקיצוני הימני הבכיר בקבוצה. למרות מספר פציעות בשריריו, הופיע ז'ולי בעונתו הראשונה ב-29 משחקי ליגה ובשישה נוספים בליגת האלופות, בסך הכול הבקיע 12 שערים, ועזר לברצלונה לזכות באליפות. מקומו של ז'ולי בברצלונה התערער עם עלייתו של ליונל מסי הצעיר ובואו של הנריק לארסון. אי לכך, בעונת 2005/06 נותר ז'ולי שחקן קבע בהרכב, פתח ב-20 משחקים, נכנס כמחליף בתשעה נוספים, והבקיע חמישה שערים. בחצי גמר ליגת האלופות הבקיע שער לרשתה של מילאן שבזכותו העפילה הקבוצה לגמר שנערך בפריז. בגמר ניצחה הקבוצה, ובכך השלימה דאבל - זכייה בליגת האלופות ובליגה הספרדית. העונה הבאה הייתה פחות מוצלחת מקודמתה. ז'ולי אמנם כבש את השער היחיד בסופר קאפ, שהביא לקבוצתו את התואר, ואף היה בין 50 המועמדים לתואר כדור הזהב, אך ברצלונה כשלה הן בליגה והן בליגת האלופות ובקיץ 2007 עבר ז'ולי לרומא, ששילמה עבורו 4.5 מיליון אירו.
ברומא שיחק עונה בודדת, הופיע ב-32 משחקי ליגה והבקיע שישה שערים. בתום העונה עבר לפריז סן-ז'רמן תמורת סכום העברה של 2.5 מיליון אירו.
בשנת 2011 חזר ג'ולי למונקו ששיחקה בליגת המשנה הצרפתית. ב-31 ביולי 2012 חתם בשורות לוריאן מליגת העל הצרפתית.
באוגוסט 2013 פרש ממשחק פעיל.
למרות ההודעה על פרישה ממשחק פעיל, בקיץ 2013 חתם ז'ולי באזרגס מהליגה השנייה בצרפת.
נבחרת לאומית.
את הופעת בכורתו בנבחרת צרפת ערך במרץ 2000 במשחק מול נבחרת סקוטלנד. אף על פי שלא נכלל בסגל הנבחרת ליורו 2000, הוא זכה לשחק יותר עם מינויו של ז'אק סנטיני לאימון הנבחרת ב-2002. הוא שותף עם הנבחרת בגביע הקונפדרציות ב-2003, ובזכות הצלחתו במונקו בעונת 2003/04 זומן ליורו 2004, אך פציעתו בגמר ליגת האלופות מנעה ממנו להשתתף ביורו. ז'ולי לקח חלק במשחקי ההעפלה של הנבחרת למונדיאל 2006, אך לא זומן אליו. את משחקו האחרון בנבחרת ערך ב-2005. בסך הכול ז'ולי הבקיע שלושה שערים ב-17 משחקים.
מסדר אבירי הגריל
מסדר אבירי הגריל (בצרפתית: Confrérie de la Chaîne des Rôtisseurs) הוא ארגון גסטרונומי בינלאומי שנוסד בפריז, ומטרתו קידום ושימור של אמנות הבישול וערכים של הערכה וכיבוד מזון ויין גורמה. הארגון פועל ב-84 מדינות בעולם, ביניהן גם סניף ישראלי שנוסד בשנת 1968.
אודות.
שורשי הארגון בימי הביניים, בגילדת "צולי האווזים" שנוסדה בצרפת בשנת 1248, שקיבלה זכויות לצליית אווזים ואחר כך סמכויות נוספות בתחום הכנת מזון. בשנת 1610 העניק לארגון מלך צרפת, לואי ה-13 כתב זכויות מלכותי ושלט אצולה, המשמש היום כסמל המסדר.
בשנת 1950 הקימו קבוצה של שפים, ייננים ואנשי מקצוע בתחום הקולינרי (מהבולטים שבהם מבקר המסעדות וסופר האוכל קורנונסקי) את המסדר, שנועד להפגיש בין חובבי מזון גורמה לבין אנשי מקצוע בתחום, כשהם יונקים את מורשתם וסמליהם ממסדר "צולי האווזים" העתיק. החברים במסדר מחלקים לדרגות במערכת היררכית סדורה, לפי מקצוע וותק. טקס הקבלה לארגון כולל השבעה בלטינית וטקס הכתרה מסורתי עם חרבות.
כיום מונה הארגון כ-25.000 חברים בלמעלה משמונים מדינות בעולם. מטה המסדר שוכן בפריז.
המסדר בישראל.
סניף הארגון בישראל הוקם בשנת 1968 על ידי עורך הדין מוריס בנין, ובין המצטרפים הראשונים היה משה דיין. נכון ל-2017, מונה הסניף הישראלי כ-150 חברים, ביניהם בולטים הפרופסור רפי קרסו, והשפים חיים כהן, רן שמואלי, צ'רלי פדידה, מאיר אדוני, אביב משה, אייל לביא, שאול בן-אדרת, אסף גרניט, ערן שוורצברד וחוסאם עבאס. הנשיאה הנוכחית של המסדר היא תמי לנצוט ליבוביץ.