יוחנן ופטרוס נשלחו על ידי ישו להכין את סדר הפסח בירושלים, היא הסעודה האחרונה. יוחנן ופטרוס היו הראשונים להגיע לקברו של ישו עם תחייתו מחדש. במעשי השליחים נזכרת פעילותו יחד עם פטרוס בירושלים, בריפוי אדם פיסח בשערי בית המקדש ובשהות לילה במעצר.
השליח שאול (פאולוס) הגדירו כ"אחד מעמודי התווך" של הנצרות, יחד עם פטרוס ויעקב.
תלמידו האהוב של ישו.
במסורת הנוצרית נחשב יוחנן לתלמידו האהוב של ישו.
בבשורה על-פי מרקוס מתוארת פנייתם של האחים בני זבדי לישו:
פנייתם זו של השניים עוררה את חמתם של עשרת השליחים האחרים. למרות תקרית זו, בבשורה על-פי יוחנן נאמר שתלמידו האהוב של ישו ישב לצידו בסעודה האחרונה. עם זאת, בבשורה עצמה אין אזכור ליוחנן בן-זבדי בשמו, והקטע הקושר בינו לבין תלמידו האהוב של ישו, הוא הקטע הבא, ממנו ניתן להסיק כי יוחנן אכן כתב את הבשורה:
עם זאת, חוקרים מודרניים מפקפקים בכך שיוחנן השליח אכן כתב את הבשורה שעל שמו. הטקסט היווני בו כתובה הבשורה אינו אחיד, וניכרים שלושה רבדים בכתיבתו.
יום חגו של יוחנן בנצרות המערבית הוא 27 בדצמבר, ובנצרות המזרחית 26 בספטמבר ו-8 במאי.
יוחנן בתרבות.
כאמור, יוחנן נחשב לתלמידו האהוב של ישו. בציור הסעודה האחרונה מאת לאונרדו דה וינצ'י מופיע יוחנן ביושבו לימין ישו. הוא מופיע גם לצד מרים, אם ישו, במעמד הצליבה, ולרוב הוא מצויר ללא זקן.
בציור הקינה על מות ישו מאת הצייר האיטלקי, בן תקופת הרנסאנס, אנדראה מנטניה (Andrea Mantegna), מתואר יוחנן בן זבדי מתאבל על מותו של ישו לאחר צליבתו.
עיתונאית
אפס של פונקציה
מערכת הגנה מפני גניבת עגלות קנייה
סנפיר (אי)
סַנַפִיר (בערבית: جزيرة صنافير; תעתיק: ג'זירת צנאפיר) הוא אי בים סוף במבוא למפרץ אילת. כיום בשליטת ערב הסעודית, ולפני כן בשליטה של מִצְרַים.
גאוגרפיה.
אורכו המרבי של האי הוא 9 קילומטרים ורוחבו המרבי - 6 קילומטרים. שטחו 33 קילומטרים רבועים. האי שומם וגבעי ברובו. הגבעות הגבוהות בו מגיעות לגובה 100 מטר מעל פני הים. החוף הסעודי נמצא כ-15 קילומטר מצפון, והוא שומם, פרוץ ומרובה שרטונים.
האיים סנפיר וטיראן, הנמצא מערבית לו, נמצאים במצרי טיראן, המפרידים בין ים סוף ובין מפרץ אילת. בין שני האיים נמצא שרטון גדול הנקרא "שעב אבו תנון".
היסטוריה.
האי שייך לערב הסעודית, אך הוחכר למִצְרַים בעקבות שליטת ישראל על אילת שהחלה עם סיום מלחמת העצמאות.
במבצע קדש ב-1956 השתלט חיל הים הישראלי על המְצָרִים ועל האיים סנפיר וטיראן, אך לאחר מספר חודשים נאלץ לסגת מהם, יחד עם כל חצי האי סיני, בלחץ המעצמות. מצרי טיראן עמדו במוקד המתיחות שהביאה למלחמת ששת הימים, ובמלחמת ששת הימים ב-1967 שוב השתלט חיל הים הישראלי על המְצָרִים ועל האיים סנפיר וטיראן. ישראל שלטה באי במשך 15 השנים הבאות, אך בניגוד לאי טיראן, שהיה מאויש בעמדה צבאית ישראלית, סנפיר היה ריק לחלוטין. במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים והנסיגה מסיני הוחזרו האיים לשליטת מִצְרַים באפריל 1982.
באפריל 2016 הושג הסכם בין מִצְרַים וערב הסעודית להחזרת השליטה באי לידי ערב הסעודית, יחד עם האי טיראן. ערב הסעודית מחויבת להסכמים שעליהם חתמה מִצְרַים עם ישראל, ובכללם נוכחות הכוח הרב-לאומי. ההסכם כולל גם הקמת גשר בין שתי המדינות מעל מצרי טיראן. הגשר יקשר את ראס א־שייח' חמיד שבסעודיה עם שארם א-שייח', ולפי אחת החלופות יעבור באי סנפיר. ההסכם נתקל בקשיים חוקתיים ובהתנגדות מקומית במִצְרַים ובית המשפט העליון לעניינים מינהליים במִצְרַים אף קבע שהאיים טיראן וסנפיר שייכים למִצְרַים, ואין להעבירם לסעודיה. עם זאת, ב-24 ביוני 2017, נשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי, אישר את העברת האיים סנפיר וטיראן לערב הסעודית.
טבע.
האי נכלל בשמורת הטבע המצרית של ראס מוחמד. טיראן וסנפיר מהווים מוקד משיכה לצפרים בהיותם תחנה במסלול נדידת הציפורים בין אפריקה ואירופה. רוב אוכלוסיית החסידה הלבנה עוברת באזור. כמו כן מקנן באיים שחף לבן-עין (Larus leucophthalmus), שהוא מין אנדמי לאזור ים סוף.
עגלת קניות
עגלת קניות היא עגלה, המסופקת לצרכנים בחנויות, לרוב במרכולים, על ידי הנהלת החנות על מנת שיוכלו להעמיס עליה מצרכים ולהובילם במהלך שיטוט בחנות ועד נקודת התשלום ולעיתים גם להובלת המצרכים אל רכבם של הצרכנים בחניה.
מבנה.
הצורה הבסיסית של עגלת קניות כוללת מסגרת ועליה סל עשוי פלסטיק או מתכת, גלגלים המאפשרים תנועה לכיוונים שונים וידית לדחיפת העגלה. למרבית עגלות הקניה, מבנה המאפשר הכנסת עגלות זו לזו בשורה, כך שניתן להניע מספר עגלות כיחידה אחת ולצמצם בשטח האחסון של עגלות ריקות.
עגלות קניה מיוצרות במגוון גדלים, כאשר בגדולות שבהן קיימת אפשרות להושבת פעוט או ילד. חלק מהעגלות מעוצבות להתאמה לכיסאות גלגלים. פציעות רבות של ילדים המובלים בעגלות קניה הובילו לפיתוח עגלות הנראות כמכוניות בהן יושבים הילדים. בעגלות אלו ממוקמים הילדים, מרוסנים פיזית על ידי העגלה, במקום נמוך יחסית ומוגן מנפילות חפצים.
גלגלי העגלה יכולים לפנות, כל אחד בנפרד, לכל כיוון. תצורת גלגלים כזו מאפשרת תמרון קל של העגלה, אלא ששיבוש ביכולת התנועה של אחד הגלגלים פוגע ביכולת לתמרן ולהניע את העגלה כולה. חלק מהעגלות כוללות רק שני גלגלים קדמיים היכולים לפנות לכל כיוון ושני גלגלים אחוריים הקבועים לתנועה בכיוון אחד. לתצורת גלגלים זו יתרונות מבחינת יציבות העגלה ותקינותה לאורך זמן אך תמרונה של עגלה כזו קשה יותר.
היסטוריה.
עגלת הקניות הראשונה הוצגה ב-4 ביוני 1937 על ידי סילבן גולדמן, בעל רשת מרכולים באוקלהומה, ארצות הברית. העגלה הייתה עשויה עץ. ארתור קוסטד, מכונאי שראה את העגלה, פיתח שיטה לייצור המוני של עגלות העשויות מכיפוף של תיל מתכת. ב-9 באפריל 1940 נרשמה עגלת הקניות כפטנט אמריקאי מספר 2,196,914. כניסת העגלות נתקלה בחשדנות ובמיוחד סלדו מהן גברים שראו בהן דמיון לעגלות ילדים. אולם אט-אט חדרה ההמצאה החדשה תחת הסיסמה "די לסחיבת סלים". במסגרת המשך התפתחותה של העגלה נוסף מקום לנשיאת ילד, והעגלה עצמה גדלה לאחר שהסתבר לבעלי החנויות כי גודלה משפיע באופן ישיר על כמות הרכישות.
ממרכולים התפשט השימוש בעגלות לחנויות קמעוניות מתחומים נוספים כגון בתי מרקחת וחנויות פטורות ממכס ואף חנויות רהיטים, המבקשים כולם לדמות את הקניה לכזו הנעשית במרכול, שכן קניה במרכול נחשבת לגדולה והמונית.
מערכת הגנה מפני גנבת עגלות קנייה.
עגלת הקניות נוחה להובלת משקל רב וניתן להשיגה חינם. לפיכך ישנם עבריינים הנוטלים עגלות לצרכיהם הפרטיים, תוך הסבת נזקים כספיים כבדים לבעלי המרכולים כדי הפסד שנתי בסך 2.5 מיליון דולר למרכולים בישראל בגין גנבת עגלות. לאור זאת פותחה מערכת הגנה מפני גנבת עגלות קנייה ממרכולים, בעיקר אלו הסמוכים לשכונות מגורים.
בשנות ה-90 פותח מתקן שבו קשורות העגלות אלו לאלו בשרשרת קצרה כך שקצה השרשרת של עגלה אחת נעוץ במתקן בידית העגלה שאחריה. על מנת לשחרר את העגלה יש להכניס מטבע (בישראל: 5 ש"ח) לחריץ במתקן. המטבע מוחזר עם החזרת העגלה לשרשרת. אולם מחיר של חמישה שקלים עבור עגלה העולה כ-100 דולר אינו מרתיע מפני גנבה. לכן פותחה ב-2002 מערכת הגנה מפני גנבת עגלות קניה המגנה מפני הוצאת עגלות קניה משטח המרכול והחניה שלו.
חברת קרטרוניקס שבסיסה בקליפורניה פיתחה בשנת 2003 פטנט למניעת גנבת עגלות קניות מחניוני המרכולים. הרעיון שבבסיס הפיתוח הוא מתיחת אנטנה קווית אופקית מתחת לפתחי מגרש החניה של המרכול. האנטנה משדרת קרינת רדיו (RF) נמוכת-תדר (נמוכה מ-9KHz) ונמוכת-הספק. על אחד מגלגלי העגלה מותקן גלאי אשר בעת שהוא קולט את הקרינה מוריד בלם על הגלגל ונועל אותו. למנהל המרכול יש ציוד מגנטי לשחרור הנעילה ולהחזרת העגלה לתפקוד.
פתחי החניון שתחתיהם עוברת האנטנה מסומנים בקו כתום בולט. לצד מתקני העגלות מוסבר לקונים שעגלה שתגולגל אל מעבר לקו הכתום תינעל (לעיתים יחויב הגנב בקנס או ייפתחו נגדו הליכים פליליים). בנוסף לכך מותקן תמרור מיוחד בצורה עגולה בצד היציאות מהחניון ובו ציור של עגלת קניות אותה חוצה קו אלכסון כתום, לאמור "אין מעבר לעגלות".
החל משנת 2003 משתמשים במתקן מרכולים גדולים בארצות הברית כגון ברשתות טויס אר אס, וולמארט, הום דיפו ועוד. גם ברשת שופרסל הישראלית נפרסה המערכת החל מ-2006.
דימוי.
עגלת הקניות, על צורתה הייחודית והברורה, הפכה לסמל של תרבות הצריכה. באתרי האינטרנט העוסקים במסחר אלקטרוני נפוץ מאוד דימוי של "עגלת קניות" וירטואלית אליה מוסיפים הקונים מוצרים, ועם העגלה המלאה במוצרים מתקדמים אל עמדת התשלום.
עגלה חכמה.
עגלה חכמה היא עגלת קניות המצוידת במצלמות ומסך מגע. המוצרים שמוכנסים לעגלה מזוהים והחשבון נערך תוך כדי השיטוט בחנות. בתום הקנייה העגלה מאפשרת לשלם ללא צורך לעבור בקופה.
בישראל.
בשנת 2021 החלו מרכולים בישראל להציע בחלק מהסניפים עגלות חכמות. רשת שופרסל בחרה בטכנולוגיה של חברת "Shopic". רשת מחסני השוק בחרה בחברת "WalkOut". רשת אושר עד בחרה בחברת "supersmart". רשת יוחננוף בחרה בחברת "A2Z".
איל גרוס
שיר מחאה
שיר מחאה הוא שיר המביע מחאה על בעיה חברתית או פוליטית. שירי מחאה עוסקים במגוון רחב מאוד של נושאים, מבעיות אישיות ועד בעיות כלל עולמיות. בין הנושאים עליהם נכתבו שירי מחאה ניתן למצוא את העבדות, זכויות אזרחיות, שוויון זכויות, מלחמות וכיבוש, איכות הסביבה ועוד.