אצל חולים עם דימום מדליות שנפסק באמצעות טיפול כאמור לעיל, יש חזרה של הדימום בכ-70% מן המקרים תוך חודשיים. כדי למנוע חזרה של הדימום יש לתת טיפול תרופתי כגון בתא בלוקרים, תרופות מסוג PPI וביצוע קשירה של הדליות כל 10 עד 14 ימים עד לקשירה של כולן.
יעקב ברונר
יעקב ברונר (1908 - ו' בסיוון תשמ"ז, 3 ביוני 1987) היה עסקן דתי ישראלי, מראשי פועלי אגודת ישראל. עיתונאי, מזכיר הוועד הפועל של המפלגה ועורכו של היומון שלה, "שערים".
קורותיו.
נולד בפולין למשפחה חסידית. בצעירותו עברה המשפחה לאנטוורפן. חניך ישיבת הרב רוטנברג שבאנטוורפן, וכמו כן בעל השכלה תיכונית.
בשנת 1945, לאחר מלחמת העולם השנייה עלה מבלגיה לישראל. היה מנהל המרכז הרוחני של פא"י, ועשה בשליחות התנועה בחו"ל. נמנה עם מייסדי פא"י בשווייץ. במשך שנים ערך את ביטאון התנועה "שערים".
נמנה בין המועמדים הראשונים ברשימות פא"י לכנסת. מאז 1965 הוצב כאחרון ברשימה לכנסת. בבחירות לכנסת האחת עשרה בשנת 1984, שבה שולבה פא"י ברשימת מורשה, היה ברונר אחד האישים הסמליים שנעלו את הרשימה יחד עם יוסף שפירא והרב משה צבי נריה.
התגורר בבני ברק, נפטר בחג השבועות תשמ"ז. בן אחיו הוא הזמר החסידי שמואל ברונר.
אדוארדו מונדלאנה
אדוארדו שיוואמבו מונדלאנה (Eduardo Chivambo Mondlane, 20 ביוני 1920 מניאקאזה, מחוז גאזה - 3 בפברואר 1969 דאר א-סלאם) הוא פוליטיקאי מוזאמביקי, היה מנהיג המאבק של עמו נגד הקולוניאליזם הפורטוגזי ולמען עצמאות. כיהן כיושב ראש הארגון "פרלימו" (FRELIMO) (החזית לשחרור מוזמביק) בין השנים 1962–1969, שהוקם בטנזניה השכנה. נרצח בשנת 1969.
רקע.
נולד בשנת 1920 בכפר על יד העיר מניאקאזה במחוז גאזה, בשטח המושבה שנקראה אז "אפריקה המזרחית הפורטוגזית", מוזמביק של היום, כרביעי מבין ששה-עשר ילדיו של מנהיג מקומי מבני השבט שנגאן -טסונגה, בשם נואז'אהאנה מוסנגאנה מונדלאנה (Nwadjahana Mussengane Mondlane) ושל אשתו, מקונגו מוזמוסה במבלה
(Makungu Muzamusse Bembele). עבד כרועה צאן עד גיל 12. למד בשורה של בתי ספר עממיים עד שנרשם לבית ספר יסודי פרסביטריאני שווייצרי קרוב ליישוב הולדתו, מניאקאזה. את לימודי התיכון סיים בדרום אפריקה, בית ספר תיכון השייך לאותו ארגון דתי בלמאנה, בפרובינציית טרנסוואל. אחרי עוד שנת לימוד בבית הספר יאן הופמאייר לעבודה סוציאלית מונדלאנה נרשם לאוניברסיטת ויטווטרסראנד בדרום אפריקה. אולם בעקבות עליית השלטון שם על הממשלה שהנהיגה משטר האפרטהייד, גורש מדרום אפריקה בשנת 1949.
ביוני 1950 התקבל לאוניברסיטת ליסבון במדינת המטרופולין, פורטוגל. לפי דרישתו עבר בגיל 31 להמשך לימודים במכללת אוברלין במדינת אוהיו בארצות הברית עם מלגת פלפס סטוקס. כעבור שנתיים, ב-1953 סיים שם תואר ראשון באנתרופולוגיה וסוציולוגיה.
המשיך לימודיו באוניברסיטת נורתווסטרן באיבנסטון, אילינוי שם עשה עבודת דוקטורט בסוציולוגיה. שם הכיר את ג'נט ריי ג'ונסון Janet Rae Johnson, תושבת אמריקאית לבנה ממדינת אינדיאנה שהייתה גרה באחד מפרברי שיקגו, והתחתן איתה.
פעילותו הפוליטית.
בתום לימודיו לימד מונדלאנה לפרק זמן באוניברסיטת סירקיוז הועסק אדוארדו מונלדאנה כפקיד מחקר במחלקת הנאמנים trustees department של ארגון האומות המאוחדות, תפקיד שהחזיר אותו לאפריקה. הפרופסור למדעי המדינה אדריאנו מוריירה, אחד מיועצי הדיקטטור הפורטוגזי אנטוניו דה אוליביירה סלזר ושמונה באותם הימים לשר המחוזות שמעבר לים, פגש את מונדלאנה באו"ם והתרשם מאוד מכישוריו. הציע לו משרה במינהל הקולוניאלי הפורטוגזי במוזמביק, אבל מונדלאנה העדיף להצטרף למחתרות האנטיקולוניאליות המוזמביקיות שבסיסן היה בטנגניקה והיו במשבר מנהיגות. בשנת 1962 עלה מונדלאנה לראש הארגון המפלגתי החדש "פרלימו" "Frente de Libertação de Moçambique" - "החזית לשחרור מוזמביק", שנוסד על ידי איחוד כמה קבוצות מחתרתיות כאלה. בשנת 1963 הוא הקים את המטה שלו בדאר א-סלאם, בירת טנגניקה. בסיוען של ברית המועצות, של כמה מדינות ממערב אירופה ושל מדינות אפריקאיות אחדות התחיל "פרלימו" מלחמת גרילה על מנת לכבוש את העצמאות מדי פורטוגל.
בתוך פרלימו היו קיימות באותן השנים כמה סיעות: אחת בהנהגתו של מונדלאנה שאפה לא רק להשגת עצמאות אלא גם להקמת חברה סוציאליסטית. שאיפה זו הייתה משותפת לרוב חברי הוועד המרכזי של פרלימו, כולל מנהיגים כמו מרסלינו דוש סנטוש, סמורה מאשל וז'ואקים שיסאנו.
לאידאולוגיה הזאת התנגדו אנשים כמו לאסארו נקאבנדאמה ואוריה סימאנגו שלא היו בעד שינוי השיטה החברתית-כלכלית אלא ביקשו להסתפק, אחרי השגת העצמאות, בהחלפת המעמד השליט הלבן באליטה מקומית שחורה. הקונגרס השני של המפלגה שהתקיים ביולי 1968 אישר את הגישה הסוציאליסטית של ההנהגה ובחר בשנית במונדלאנה כיושב ראש. הקונגרס העדיף גם את האסטרטגיה של גרילה המתבססת בתמיכת האיכרים לעומת זו של הכנת הפיכה צבאית מהירה.
מותו.
ב-3 בפברואר 1969 התפוצץ במטה פרלימו בדר א-סלאם, מתחת לכסאו, מטען שהוסתר בתוך חבילה שנשלחה לאדוארדו מונדלאנה והרג אותו. ברצח הפוליטי נחשדו שרותי הביון והבולשת הפורטוגזית PIDE/DGS ואנשים מתוך פרלימו. נטען שהרצח בוצע במסגרת החזית הפורטוגזית של הארגון המבצעי גלאדיו שבמסגרת המלחמה הקרה בין הגוש המערבי בראש עם ארצות הברית ובין הגוש הקומוניסטי.
מורשתו.
בטקס הלווייה ב-1969 שנוהל על ידי חברו למכללת אוברלין וידידו הקרוב, הפסטור אדוורד הולי (Rev.Edward Hawley) הועלה על נס "קרבנו למען האמת שהאדם נברא לכבור והגדרה עצמית" (כדברי הפסטור הולי).
בשנות השבעים הגרילה של פרלימו בת ה-7,000 הלוחמים הצליחה להשתלט על כמה אזורים כפריים במרכזה וצפונה של מוזמביק. השלטונות הפורטוגזים נאלצו לגייס נגדה כשישים אלף חיילים שהתרכזו רובם באזור קהורה באסה שבו עמדו להסתיים עבודות הבנייה שלסכר ענק ותחנת כוח הידרואלקטרית, אחת מגולות הכותרת של מדיניות הפיתוח שעוצבה על ידי המינהל הפורטוגזי הקולוניאלי החל משנות השישים.
נפילת השלטון קורופורטיסטי הפורטוגלי במהפכת הצפורנים ב-1974 בליסבון הביאה למהפך דרמטי גם במדיניות של פורטוגל כלפי מושבותיה שמעבר לים וב-25 ביוני 1975 פורטוגל העניקה למוזמביק עצמאות מלאה תחת הנהגת "פרלימו". אחרי שבמדינה קם שלטון "מרקסיסיטי" חד-מפלגתי שחיקה אחדים מסדרי השלטון ממדינות קומוניסטיות כמו סין או ברית המועצות, פרצה מלחמת אזרחים שבה הייתה מעורב גם המשטר הלבן בדרום אפריקה השכנה שתמך בסיעות מהאופוזיציה שהתאחדו בחזית "רנאמו" . מלחמת האזרחים הסתיימה בהסכם שלום בשנת 1992.
לקריאה נוספת.
Kenneth Maxwell, "The Making of Portuguese Democracy", Cambridge University Press, 1995, , 9780521585965
February 5, 1969
מסגד א-זידאני
מסגד אל-זידאני (בערבית - مسجد الزيداني - תעתיק: "מסג'ד א-זידאני") הוא מסגד שנבנה על ידי דאהר אל-עומר בטבריה.
בנייתם של שני המסגדים בטבריה מקושרת למשפחתו של דאהר. האחד - מסגד הים, אותו שיפץ, והשני - מסגד א-זידאני (המכונה גם "מסגד אל עומרייה" או "מסגד אל-עומרי" על שם עומר, אבי דאהר). יש המייחסים את בניית מסגד א-זידאני לצולייבי, בנו של דאהר.
בכניסה למסגד כתובת משיש המתארכת את בנייתו לשנת 1156 להיג'רה (המקבילה לשנת 1743), ועל פי הכתובת במקום שכן מסגד קודם בשם "מסגד היסמין". מבנה המסגד, שחלל התפילה שלו מכוסה בכיפה גדולה אחת, מתייחס לאדריכלות העות'מאנית הקלאסית, פרי יצירתו של מימר סינאן. שערי המסגד מעוטרים באבלק, מוטיב אדריכלי אופייני לאדריכלות הממלוכית והעות'מאנית הכולל בנייה לסירוגין באבנים מצבעים שונים.
עם השנים היה המסגד לסמל חזותי של טבריה, ואף הופיע באופן בולט בבולי דואר של נוף טבריה בסדרה של נופי ארץ ישראל שהוציאו שלטונות המנדט הבריטי בשנת 1927 בערכים של 50, 90, 100 ו-200 מיל ארץ ישראלי.
בשנת 1938 נרצח בסמוך למסגד ראש עיריית טבריה, זאכי אלחדיף. כיום עומדת במקום אנדרטה לזכרו, שהוקמה בשנת 2009.
לאחר מלחמת העצמאות ופינוי ערביי העיר עמד המסגד נעול ושומם. כיום המסגד נמצא במרכזו של מתחם קניות הסמוך לטיילת בטבריה, כשהוא סגור ואין אליו כניסה. חצר הטהרה ששכנה בקדמת המסגד נהרסה, ומכל צדי המסגד הוקמה רחבה מרוצפת שלצדיה חנויות ומרכז מסחרי.
מקדונל איירקראפט קורפוריישן
מקדונל איירקראפט קורפוריישן (McDonnell Aircraft Corporation), או תאגיד כלי הטיס מקדונל, הייתה חברת תעשייה אווירית אמריקאית שפעלה בעיר סיינט לואיס שבמיזורי. החברה נוסדה בשנת 1939 על ידי ג'יימס סמית' מקדונל והיא זכורה בעיקר בשל מטוסי הקרב שייצרה, בכללם מטוסי F-4 פנטום ובאחריותה לתוכנית מרקורי ותוכנית ג'מיני, תוכניות החלל המאוישות הראשונות של נאס"א. בהמשך מוזגה החברה עם חברה נוספת, דאגלס, ויצרה את חברת העל מקדונל-דאגלס ב-1967.
היסטוריה.
ג'ים מקדונל הקים את החברה ג'.ס. מקדונל ושות' לייצור כלי תעופה בעיר מילווקי שבויסקונסין ב-1928. השפל הגדול, שהתרחש בשנת 1929, שיבש את תוכניותיו והחברה קרסה. כך מצא עצמו מקדונל עובד בחברת גלן ל. מרטין. ב-1938 החליט לבצע ניסיון חוזר ועזב את מקום עבודתו, וב-1939 הקים את החברה מקדונל ליד העיר סיינט לואיס.