כתביו.
מספריו:
חלק מכתביו נמצאים עדיין בכתבי יד.
חצר (הלכה)
בהלכה, כאשר מדברים על חצר, הכוונה היא בדרך כלל לחצר משותפת לכמה בתים הנמצאים בבעלותם של אנשים נפרדים. החצר משמשת את תושבי הבתים לצרכים פרטיים שונים שאינם יכולים להעשות בבתים, וליציאה לשטח הציבורי בעיר. בדרך כלל הייתה החצר פתוחה למבוי שהוא רחוב פרטי צר המיועד לחבר בין כמה חצירות לשטח הציבורי בעיר. החצר מוזכרת בהלכה לגבי כמה דינים, בעיקר לגבי רשויות השבת (שם היא נחשבת לרשות היחיד) ובמשפט העברי. לרוב הדינים אין משמעות לגבי חצר פרטית השייכת לאדם אחד.
השימושים בחצר בעבר.
בעבר היו הבתים קטנים מהמקובל היום, ושימושים ביתיים רבים היו נעשים בחצר המשותפת, ששימשה בעיקר לשימושים ביתיים ולא לשימושים חקלאיים. החצר שימשה לבישול ואפייה בכיריים ובתנור חרס שהיו מוצבים בה, להעמדת רחיים לטחינה, לכביסה, גידול בהמות ועופות, וכמחסן לתבואה, חביות יין ועצים, וכן לצבירת זבל המיועד לזיבול השדות.
בחצר היה ממוקם גם בור המים שממנו שאבו מים לשימושים שונים.
גם בראשית המאה ה-20 נבנו שכונות בצורת בתים קטנים ולהם חצרות גדולות משותפות. דגם זה של שכונות נקרא שכונת חצר ולו דוגמאות בשכונת נווה צדק בתל אביב ובשכונת נחלאות בירושלים. במקומות רבים נבנו השירותים מחוץ לבתים, בשטח החצרות.
חצר לגבי רשויות השבת.
ערוב חצרות.
מדין התורה, חצר היא רשות היחיד אף שהיא משותפת לכמה בעלים. אולם מדרבנן, יש לעשות עירוב חצרות על מנת להתיר את החצר בטלטול, היות שהיא משותפת לכמה דיירים, דבר שיכול לגרום לבלבול בינה לבין רשות הרבים, בה הטלטול אסור מהתורה. כל זמן שהחצר לא תוקנה על ידי עירוב חצרות, אסור לטלטל (להוציא ולהכניס חפצים) מהבתים אל החצר.
על ידי עירוב העיר, (בדרך כלל באמצעות צורת הפתח) נעשית כל העיר כ'חצר של רבים' היינו כמקום הנחשב עקרונית לרשות היחיד היות שהוא מוקף מחיצות, אולם בגלל שזה שטח המשותף לרבים, יש לתקנה מדרבנן באמצעות עירוב חצרות על מנת להתיר לטלטל מהבתים אל החצר.
לדין זה אין משמעות במקרה של חצר פרטית לאדם אחד, או חצר משותפת למשפחה האוכלת כולה במקום אחד, שאינם צריכים לערב את החצר בעירוב חצרות, היות שהם נחשבים כאחד.
תיקון חצרות.
מדין התורה, חצר הפתוחה בכל צידה הרביעי למבוי או לרשות הרבים - נחשבת לרשות היחיד, היות שדי ב-3 מחיצות על מנת שתחשב לרשות היחיד. אולם מדרבנן, יש לתקן את הצד הרביעי הפרוץ באמצעות פסי חצר או צורת הפתח, על מנת שהחצר תחשב לרשות היחיד. כל זמן שהחצר לא תוקנה, היא נחשבת מדרבנן לכרמלית, ואסור לטלטל בה. (כמו כן יש לוודא שאין פרצה גדולה מי' אמות (כ-4.5 מ') ואם יש פרצה בשיעור כזה, יש לתקנה באמצעות צורת הפתח)
אולם כדי שחצר תחשב לחצר לעניין זה של תיקון חצירות, עליה להיות מרובעת. אם החצר אינה מרובעת אלא מלבנית, היא נחשבת למבוי, שתיקונו באמצעות לחי, קורה או צורת הפתח, ולא באמצעות פסי חצר. וכן גם להפך, מבוי שאינו מלבני אלא מרובע - נחשב לחצר לעניין זה, ויש לתקנו דווקא באמצעות פסי חצר או צורת הפתח.
חצר במשפט העברי.
בשל היותה של החצר שטח משותף מצומצם, ישנם דינים רבים במשפט העברי בנושאים שונים הנוגעים לחצר משותפת. כך למשל לגבי היזק ראיה בין שותפים בחצר, חלוקת חצר משותפת, חזקה בחצר, הזכות לשימושים שונים בחצר ועוד.
פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית
פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית (בספרדית: Real Federación Española de Fútbol; ידועה גם בשם התאחדות הכדורגל הספרדית, ובקיצור RFEF) היא הגוף האחראי על הכדורגל בספרד. היא אחראית על כל קבוצות הכדורגל הספרדיות ועל רוב הליגות והגביעים בספרד.
ההתאחדות נוסדה בשנת 1909, חברה בפיפ"א מאז 1913 וחברה באופ"א מאז 1954. על לה ליגה ("La Liga") והליגה הספרדית השנייה (Segunda División) אחראית מנהלת הליגות שהיא כפופה להתאחדות. ההתאחדות אחראית על הליגה הספרדית השלישית (Segunda División B), גביע המלך הספרדי והסופר קאפ הספרדי, וכמו כן אחראית על נבחרת ספרד בכדורגל והנבחרות הצעירות של ספרד, ונבחרות הנשים.
בשנת 1991 הוענק להתאחדות פרס המשחק ההוגן של פיפ"א, על מחויבותה יוצאת דופן למען משחקי כדורגל הוגנים.
נשיא ההתאחדות הספרדית הנוכחי הוא חואן לואיס לרייה.
חצר
ההתאחדות לכדורגל בספרד
כביש 808
כביש 808, המכונה גם כביש המפלים או כביש-הסרגל של הגולן, הוא כביש אורך אזורי המוביל מצומת מגשימים בדרום ועד צומת המפלים בצפון. אורכו של הכביש הוא 18 ק"מ, והוא משמש כציר האורך העיקרי בדרום רמת הגולן.
מהלך הכביש.
הכביש מכונה גם "כביש-הסרגל של הגולן" בשל כך שברובו הוא ישר. בעבר עבר קצהו הדרומי של הכביש מצפון ליישוב רמת מגשימים, אך הוא הועתק לצידו המערבי של היישוב, כדי לאפשר גישה אליו מכיוון הגולן הישראלי במקום הכניסה הקודמת שפנתה לעבר הגבול הסורי.
אתרי עניין לאורך הכביש.
כביש 808 זכה לכינוי "כביש המפלים" בזכות המפלים הרבים של נחלי הגולן החוצים אותו. על מפלים אלה נמנים, בין היתר, מפל בזלת בנחל בזלת שגובהו 10 מטר, מפל גמלא בנחל גמלא שהוא המפל האיתן הגבוה ביותר בארץ ישראל וגובהו 51 מטר, מפל עיט בנחל עיט, ומפל יהודיה בנחל יהודיה המרוחק ממנו מעט יותר מהאחרים. משני צדדיו של הכביש שוכנים ארבעה מאגרי מים - מאגר חספין ומאגר סמך (רוויה) ממערב לו ומאגר דליות ומאגר בזלת ממזרח לו.
מספר אתרים ארכאולוגיים שוכנים לאורך הכביש. הידוע שבהם הוא גמלא העתיקה שחרבה במרד הגדול בסוף ימי הבית השני. אתר ידוע נוסף וקדום בהרבה הוא גלגל רפאים, מעגל אבנים ומונומנט מגליתי, הבנוי כקומפלקס של אבני בזלת המסודרות במעגלים. ב"ראסם חרבוש" שוכנים שרידיו של יישוב חקלאי מראשית האלף ה-4 לפנה"ס, ו"מתחם יצחקי" הוא מתחם כנעני קדום באורך של 130 מטר וברוחב של כ-50 מטר, המוקף בחומת אבני בזלת ברוחב של 10-15 מטר. שדה הדולמנים הגדול בגולן שוכן בגבעת בזק הנישאת לגובה של 498 מטר לצד לכביש, וליד נטור נמצאת "אום אל-קנאטיר", חורבה מתקופת המשנה ומתקופת התלמוד ובה בית כנסת.
שיניק יארוסלבל
קרב אוליבה
קרב אוליבה הוא קרב ימי שניטש ב-28 בנובמבר 1627, במהלך מלחמת פולין-שוודיה (1625 - 1629), בין צי פולני לבין צי שוודי. הצדדים התנגשו בים הבלטי ליד העיירה אוליבה (Oliwa), כיום אחד מפרברי גדנסק (דנציג). הקרב, שהסתיים בניצחון פולני, היה גם אחרון הקרבות הימיים בהם השתתף הצי המלכותי הפולני והגדול שבהם.
השוודים השתמשו במהלך המלחמה באוניותיהם להטלת הסגר ימי על חופי המדינה הפולנית ובעיקר על נמל דנציג. ביום בו אירע הקרב, עגן הצי הפולני, המונה עשר אוניות בפיקוד אדמירל אַרֶנְד דִיקְמָן, במבואות הימיים של דנציג, אורב לאוניות האויב הצפויות להגיע כמנהגן. ואומנם, כשנראה הצי השוודי מתקרב, שש אוניות בפיקוד אדמירל נילס סטירנסקולד (Nils Stiernsköld), הרימו הפולנים את עוגני אוניותיהם והסתערו לעברו.
אוניית הדגל הפולנית, הגליאון "סַנְקְט גֶאוֹרְג" ("Sanct Georg"), תקפה יחד עם "מֶרְוַויבּ" ("Meerweib") הקטנה ממנה את "טִיגֶרְן" ("Tigern"), אוניית הדגל השוודית. שתי האוניות נאחזו זו בזו, וחיילי הצי הפולנים הסתערו על סיפונה של "טיגרן" ולכדו אותה לאחר קרב פנים אל פנים. תוך כדי כך תקפה הגליאון "מֶרְמָאן" ("Meermann") את הגליאון "סולן" ("Solen") השוודית הגדולה ממנה. לאחר לחימה עזה הורה מפקד "סולן" לפוצץ את אונייתו ולהטביעה, ובלבד שלא תיפול לידי האויב. ארבע האוניות השוודיות הנותרות נמלטו בעור שיניהן. בקרב נהרגו האדמירלים של שני הציים.
ברנד שוסטר
ברנד שוסטר (גרמנית: Bernd Schuster; נולד ב-22 בדצמבר 1959 באאוגסבורג, גרמניה המערבית), הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל גרמני המאמן את דליאן ייפאנג מהליגה הסינית.
שוסטר היה שחקן מפתח בברצלונה בשנות ה-80, כאשר הוביל משחקים בתור קשר והבקיע שערים רבים. לנשיא ברצלונה באותה תקופה, ז'וזפ ליואיס נונייז, וכן למאמנים רבים (בהם: הלניו הררה, אודו לאטק, טרי ונבלס ולואיס אראגונס) היו קשרים לא קלים עם שוסטר. כאשר היה בן 21, בשנת 1981, נפצע שוסטר קשה במשחק מול אתלטיק בילבאו בידי אנדוני גויקוצ'יאה הספרדי ורמת המשחק שלו ירדה. המעבר שלו לריאל מדריד ב-1988 היה שנוי במחלוקת עקב היריבות הגדולה ששוררת בין המועדונים.
קריירה כשחקן.
שוסטר החל את דרכו ב-1978 בקלן, לאחר מספר הופעות מוצלחות עם נבחרת הנוער של גרמניה, בגיל 18 בלבד. הוא היה חלק מהנבחרת הגרמנית בזכייה ביורו 1980 שהתקיים באיטליה. בעקבות אותן הופעות בנבחרת הגרמנית, קיבל שוסטר את "כדור הכסף", בתור שחקן הכדורגל האירופאי הטוב ביותר לשנת 1980 אחרי זוכה כדור הזהב, קרל היינץ רומניגה. בשנת 1980, עזב שוסטר את קלן, עקב מעבר לקבוצת הכדורגל הספרדית, ברצלונה. בברצלונה היה 8 שנים, תחילה כבורג המרכזי בקישור הקבוצה אך בעיות במערכות היחסים עם המאמנים והנשיא ערערו את מקומו בקבוצה. בגמר גביע אירופה לאלופות 1986 הוחלף שוסטר בז'וזפ מורטאיה על ידי המאמן טרי ונבלס, וכתגובה עזב שוסטר את האצטדיון וטס חזרה לברצלונה ללא יתר הקבוצה. כעונש, ונבלס לא שיתף את שוסטר כל זמן שהיה מאמן והוא שב לשחק רק תחת המאמן לואיס ארגונס כשנה וחצי לאחר האירוע.
במהלך הקריירה שלו, שיחק שוסטר במועדונים כמו ריאל מדריד, אתלטיקו מדריד ובאייר לברקוזן. ב-2004 בחר ארגון אופ"א לרגל 50 שנה להיווסדות הארגון את הכדורגלן האירופאי הטוב ביותר ב-50 השנה האחרונות בפרס הנקרא כדורגלן היובל של אופ"א, שוסטר הגיע למקום ה-40.
סילוק מהנבחרת.