לאחר ששמה של מדינה או טריטוריה נרשם באחד משני מקורות אלו, הוא יתווסף כברירת מחדל ל-ISO 3166-1. ה-ISO 3166/MA יכולה לשמור קודים או רכיבי קודים מסוימים עבור ישויות שלא זכאיות להכללה על פי הקריטריון שצוין לעיל. דוגמה לכך היא האיחוד האירופאי אשר אינו מדינה, ולכן אינו כלול ב-ISO 3166-1, אך מסיבות פרקטיות הסוכנות המתחזקת את ISO 3166 "שומרת את הקוד EU למטרת זיהוי האיחוד האירופאי במסגרת ה-ISO 3166-1".
פנו דרך לעושה כול
מרדכי איש שלום
פוסטר (מדע)
הצגת פוסטרים
הצגת פוסטרים היא חלק אפשרי אך לא מחייב, מאירועי כנס מדעי. בהצגת פוסטרים חוקרים רבים מציגים את תמצית ממצאי מחקרם, באותו אולם, בו זמנית, בעזרת כרזות המודפסות בעותק אחד גדול ושאר באי הכנס משוטטים בין כרזות אלה. כל אחד מהחוקרים המציג את ממצאיו (או את ממצאי קבוצת החוקרים לה הוא שייך) ניצב ליד כרזתו ועונה לשאר באי הכנס על שאלותיהם לגבי מחקרו.
מלבד הצגת הפוסטרים, כנסים מדעיים מכילים גם הרצאות הניתנות על ידי מדענים. כדי להציג פוסטר בכנס מדעי, כמו גם כדי להרצות בו, יש על פי רוב לשלוח מראש את תקציר החומר המוצג אל מארגני הכנס ולקבל את אישורם. בחלק מהכנסים יש צורך גם בשליחת הסבר בדבר הקשר בין החומר המוצג, לבין נושא הכנס, או לחשיבות החומר המוצג לנושא הכנס. החומר המוצג בפוסטרים, כמו גם החומר המוצג בהרצאות, הוא על פי רוב חומר שעבר ביקורת עמיתים ופורסם זה עתה במאמרים מדעיים או שעומד להתפרסם במאמר כזה בקרוב. אולם, בניגוד למאמרים, ההרצאות והפוסטרים עצמם אינם עוברים, על פי רוב, ביקורת עמיתים.
בראשית המאה העשרים ואחת, הצגת פוסטר בכינוס מדעי נחשבת לאמצעי השלישי בחשיבותו להפצת מידע מחקרי בין מדענים, כאשר מתן הרצאה בכינוס מדעי נחשב לאמצעי השני בחשיבותו, ופרסום מאמר מדעי נחשב לאמצעי החשוב ביותר. על כן, במקרה בו מדענים מאותה מעבדה מציגים בכנס גם הרצאה וגם פוסטר או מספר פוסטרים, ראש המעבדה יעביר את ההרצאה, שתכיל סיכום של ממצאי מספר מאמרים, וכל אחד מהפוסטרים יוצג על ידי סטודנט אחר שלו, שיסביר על תרומתו שלו למחקר הקבוצתי - על הדרך להשגת ממצאיו שלו ועל משמעותם.
אמצעים אחרים להעברת מידע מדעי בין מדענים, מלבד הפוסטר, ההרצאה והמאמר המדעי הם כתיבת פרק בספר מקצועי או באנציקלופדיה וכתיבת תזה.
מאיר איש שלום
בדיקה נוירולוגית
בדיקה נוירולוגית היא בדיקה רפואית המיועדת להעריך הערכה גופנית של מערכת העצבים. זהו השלב השלישי בתהליך הבירור של תלונה נוירולוגית, אחרי לקיחת אנמנזה וביצוע בדיקה גופנית כללית, ובו נבדקים מצב ההכרה, תפקודי מוח עילאיים, תפקודים מוטוריים ותחושתיים ותפקודים אחרים של מערכת העצבים. הבדיקה הנוירולוגית מותאמת לתלונות העולות מן האנמנזה ומאפשרת, יחד איתן, למקם בצורה גסה את המקור האנטומי לתלונה.
שלבי הבדיקה הנוירולוגית.
מצב הכרה ותפקוד מנטלי.
מצב הכרה.
השלב הראשון בבדיקה הנוירולוגית הוא הערכה של מצב ההכרה של האדם. מצב ההכרה נקבע על פי תגובתו של האדם לגירויים קוליים ומכאיבים. אחד הכלים למדידת תגובה זו הוא מדד גלאזגו. אדם בהכרה מלאה הוא אדם ער, ערני ומתמצא בסביבתו, כאשר ערנות מוגדרת כיכולת להגיב בצורה מתאימה לגירויים חזותיים או קוליים, והתמצאות כיכולת לדעת באופן גס באיזו סיטואציה נמצא האדם, לרבות זהות הסובבים, התאריך והשעה. שינוי במצב ההכרה יכול לנוע החל מישנוניות קלה וכלה בתרדמת.
תפקוד קוגניטיבי.
לאחר בדיקת מצב ההכרה מתבצעת הערכה של התפקודים הקוגניטיביים של האדם. הערכה זו אין מטרתה לבחון את מידת חוכמתו של האדם, אלא להעריך אם חלה הרעה במצבו הקוגניטיבי יחסית למצבו הרגיל. מרכיבים רבים בהערכת התפקודים הקוגניטיביים בבדיקה הנוירולוגית משיקים למרכיבים בבדיקת מצב פסיכיאטרי. ההערכה הקוגניטיבית נחלקת לחמישה תחומים: תפקודים מפושטים או כאלה המערבים את שתי אונות המוח המצחיות, זיכרון, שפה, עיבוד תחושתי ועיבוד מוטורי. מאחר שלעיתים קיים הבדל בתפקיד פלגי המוח בתחומים אלה, לקויות מסוימות יכולות להעיד על פגיעה בפלג הימני או השמאלי של המוח, בהתאם ללקות.
תחת התפקודים המפושטים נכללים: קשב וריכוז, ידע כללי, יכולת הפשטה, הפרעות בתפישה, רגש ומצב רוח ותובנה ושיפוט. בבדיקת הקשב נבחנת היכולת להתמקד בגירוי תחושתי מסוים ולהתעלם מהגירויים האחרים. אחת מבדיקות הקשב היא הבקשה לחזור מיד על רצף ספרות. אדם בעל קשב תקין יכול לחזור באופן מדויק על 5–7 ספרות. ריכוז מוגדר כקשב לאורך זמן, והוא נבחן, למשל, על ידי בקשה לחסר 7 מ-100 ולחזור על הפעולה עם התוצאה מספר פעמים. מאחר שהבדיקה אינה בודקת את יכולת החישוב של הנבדק, אלא את היכולת שלו להתמקד בפעולה החוזרת, ניתן להחליף את המבחן בדרכים שאינן מערבות חישוב. בדיקת הידע בוחנת אם הנבדק משלב מידע חדש שהוא קולט לבסיס הידע שלו. היא אינה בוחנת אינטליגנציה. שאלת ידע לדוגמה עשויה לשאול מיהו ראש המדינה הנוכחי.
יכולת ההפשטה נבחנת למשל על ידי בירור משמעות של פתגמים או בירור הדומה והשונה בין פרטים בקבוצה. אדם עם יכולת הפשטה לקויה ייצמד למשמעות המילולית של הפתגם או לא יוכל לעמוד על הפרט היוצא דופן מתוך קבוצה. תוך כדי הריאיון הרפואי והבדיקה ניתן גם להתרשם מהיבטים המשיקים לתחום הפסיכיאטרי, בהם הפרעות בתפישה כגון אשליות והזיות, או שינויים בהבעת הרגש ומצב הרוח. כל אלה עשויים להצביע גם על איכות התובנה והשיפוט. תובנה היא המודעות של האדם למצבו הרפואי והבנה של השלכות המצב עליו ועל סביבתו. תובנה לקויה או חסרה מתבטאת בהתכחשות למחלה (אנוזוגנוזיה). שיפוט נבחן על ידי תיאור מצב היפותטי ושאלת הנבדק מה היה עושה במצב זה.
בדיקת הזיכרון נחלקת לבדיקת הזיכרון המידי, הזיכרון לטווח קצר והזיכרון לטווח ארוך, ובה גם נבחנות היכולות לקלוט מידע, לאחסן אותו ולשלוף אותו. בדיקת הזיכרון המידי דומה לבדיקת הקשב עם הבקשה לחזור על רצף מספרים. בבדיקת הזיכרון לטווח קצר מתבקש הנבדק לזכור רשימה בת שלושה פריטים ולחזור עליה לאחר מספר דקות. הזיכרון לטווח ארוך נבחן לפי שליפה של אירועים מן העבר האישי או מן הידע לגבי אירועים היסטוריים אשר מצופה מן הנבדק לזכור. בעוד מצבים בלבוליים משפיעים על הזיכרון המיידי, אמנזיה מתבטאת בפגיעה בזיכרון לטווח קצר ובשלבים מאוחרים יותר גם בזיכרון לטווח ארוך.
ביכולות השפה נבחנים מספר פרמטרים: שטף דיבור, הבנה, חזרה על נאמר, שיום, קריאה וכתיבה. הפרעה בתפקודי השפה נקראת אפאזיה (שתקת). ישנם מספר סוגי אפאזיה שבכל אחד מהם פגועים פרמטרים אחרים. אפאזיה מסוג ברוקה (אפאזיה מוטורית), שמעידה על פגיעה באונה המצחית של פלג המוח הדומיננטי (על פי רוב, השמאלי), מאופיינת בצמצום בהבעת מילים ספונטנית, אם בכלל ישנה הבעה של מילים, ובשיבוש כללי הדקדוק. אצל אדם עם אפאזיה מסוג ברוקה ההבנה תהיה שמורה והוא יבצע פעולות שאינן דורשות הבעה במילים. אפאזיה מסוג זה מקושרת לרוב עם חולשת פלג, מאחר שהעורק המזין את אזור ברוקה, מזין גם את קליפת המוח המוטורית בצד הדומיננטי.
אפאזיה מסוג ורניקה (אפאזיה סנסורית), שמעידה על פגיעה באונה הרקתית של פלג המוח הדומיננטי, מאופיינת בהבנה לקויה, אף שההבעה שמורה. אדם עם אפאזיה מסוג ורניקה יביע מילים רבות, אולם ללא משמעות, או למשל, ישתמש במילים הדומות בצלילן למילים שהתכוון לומר ובתחדישים. אותו אדם יתקשה לבצע פעולות לפי דרישה קולית או כתובה, אך כן יעשה כן עם הדגמה וחיקוי. אפאזיה כוללת (גלובלית) כוללת הן מאפיינים מסוג ברוקה והן מסוג ורניקה. סוגים נוספים של אפאזיה כוללים הפרעות של חזרה שאינן כוללות מעורבות נוספת (אפאזיה הולכתית) והפרעות שבהן החזרה תקינה בעוד יתר הפרמטרים פגועים (אפאזיה טרנסקורטיקלית). אפאזיה שבה השיום לקוי נקראת אפאזיה אנומית.
הפרעות בעיבוד התחושתי, אשר מתבטאות בשגיאה בפירוש הגירוי התחושתי או בהתעלמות ממנו, נובעות מפגיעה באונה הקודקודית בצד הנגדי, אף שאיברי החישה הראשוניים שמורים. אל-חישת הצורה (אסטראוגנוזיה) היא חוסר היכולת לזהות עצם במגע יד תוך כדי עיניים סגורות. בדרך כלל נבדקים מתבקשים להחזיק בידיהם חפצים כמפתחות או מטבעות ולזהות אותם. נבדקים עם אגרפאסתזיה אינם יכולים לזהות מספר המצויר על גבי ידם במגע. הפרעה תחושתית נוספת המערבת מגע היא חוסר היכולת להבחין בין שתי נקודות קרובות. הזנחת צד, אשר אופיינית לפגיעות באונה הקודקודית הלא-דומיננטית, היא הפרעה חישתית שבה יש התעלמות מצד אחד של שדה החישה, לרוב שמאל. אדם עם הזנחת צד יצייר שעון מחוגים שבו המספרים מרוכזים בחצי הימני של השעון, או לחלופין יעתיק את המחצית הימנית של ציורי פרח או בית.
הפרעות בעיבוד המוטורי יתבטאו באפרקסיה (שתקת ביצוע), אובדן היכולת לבצע פעולות אשר נלמדו בעבר, וזאת למרות היעדר פגיעה בתפקודים המוטורי והתחושתי. אפרקסיה נובעת מפגיעה בקליפת המוח הקדם-מצחית, ועל מנת לבחון אותה מבקשים מהנבדק להדגים כיצד היה מבצע פעולה מסוימת, למשל להסתרק או לאכול בסכין ומזלג, מבלי להשתמש בחפצים עצמם.
עצבי הגולגולת.
עצבי הגולגולת נבדלים מן העצבים האחרים במערכת העצבים ההיקפית בכך שהם יוצאים ישירות מהמוח, דרך פתחים בגולגולת, ולא מחוט השדרה. יוצא דופן ברשימת עצבי הגולגולת הוא עצב הראייה, אשר מהווה חלק ממערכת העצבים המרכזית. למעט עצב הריח ועצב הראייה, כל עצבי הגולגולת יוצאים מגזע המוח, ולכן נגעים בגזע המוח עלולים להשפיע על תפקודם של חלק מן העצבים הללו, כתלות בגובה הפגיעה. מאחר ששנים עשר עצבי הגולגולת ממוספרים, בדיקת עצבי הגולגולת מתבצעת לפי מספרם הסודר.
עצב הריח.