בשנים 2001-2004 כיהן בורנשטיין כפרופסור ממלא מקום מנהל המחלקה לאנדוקרינולוגיה וחילוף חומרים באוניברסיטת דיסלדורף. בשנים 2000-2002 היה המתאם המדעי של כנס המכונים הלאומיים לבריאות (NIH–State-of-the-Science-Conference) בנושא גידולים סרטניים בבלוטות יותרת הכליה. בשנת 2002 קיבל הצעה למינוי כמנהל המחלקה לרפואה פנימית באוניברסיטת אדלאייד שבאוסטרליה וכן הצעת מינוי לראש הקתדרה לרפואה ע"ש בו שמבככלר באוניברסיטת מישיגן, אן ארבור, ארצות הברית. בורנשטיין דחה את שתי ההצעות. ב-2004 מונה לפרופסור פרופסור מן המניין ולראש המחלקה לרפואה פנימית בדרזדן והתקבל שם כחבר בסגל בית הספר לתארים מתקדמים – מכון מקס פלנק (Max Planck Graduate School). הוא ממייסדי וחברי מועצת המנהלים של מרכז המצוינות לרפואה דגנרטיבית CRTD. לאחר מכן, ב-2008 מונה לפרופסור אורח באוניברסיטת מיאמי. בשנת 2009 הקים בורנשטיין יחד עם פרופסור יוליו ליציניו את המכון הגרמני-אוסטרלי ל- Translational Medicine (GAITM). משנת 2011 הוא משמש כרופא מומחה בכיר (Consultant) בבית הספר לרפואה ע"ש ג'ון קורטין בקנברה, אוסטרליה, וחבר הוועד המנהל של קרן ג'ון קורטין למחקר רפואי (John Curtin Medical Research Foundation). משנת 2012 פרופסור אורח באוניברסיטת הונג קונג בהונג קונג. כמו כן, מונה בשנת 2013 לפרופסור, ראש קתדרה ורופא מומחה בכיר (Honorary Consultant) בקינגס קולג' בלונדון.
מחקר.
פרופסור בורנשטיין מתמקד במחקר בלוטת יותרת הכליה כאיבר דחק (stress organ), חקר תאי הגזע וכן המשך פיתוח השתלת תאי איי לנגרהנס כשיטת טיפול רפואי במחלת הסוכרת. כך שוכן בדרזדן המרכז הרפואי הפעיל היחיד כיום בגרמניה, המציע את שיטת הטיפול הרפואי הזאת. החל מ-2011 הוא דובר של קבוצת החוקרים הקליניים 252 KFO של ה- DFG וכן אחד המתאמים של מכון פאול-לנגרהנס דרזדן /מרכז רפואי לסוכרת. החל משנת 2012 הוא מכהן כמזכיר מדעי של תוכנית המחקר של ה- DFG – טרנסרגיוס 127
. נושאי מחקר עיקריים חשובים אצל פרופסור בורנשטיין הם: אנדוקרינולוגיה ורפואה פנימית (למשל: מחקר בלוטת יותרת הכליה, מחקר מערכת הדחק, חקר תאי הגזע), סוכרת, חילוף חומרים והשתלת איברים (למשל: אסטרטגיות חדשות לטיפול משופר במחלת הסוכרת), רפואה ציבורית ורפואה מונעת (תוכניות למניעת הסוכרת). פטנט: MediROBO, מערכת מידע רפואית, משרד הפטנטים הגרמני M394 06 931:8
קליניקה.
הקליניקה הרפואית והפוליקליניקה III (MK III) בבית החולים האוניברסיטאי קרל-גוסטב-קארוס תחת הנהלתו של פרופסור ד"ר שטפן ר. בורנשטיין נמנית עם המרכזים הרפואיים המובילים באירופה בתחום הטיפול ומחקר מחלת הסוכרת (Diabetes mellitus) סוג 1 וסוג 2 ושל הסיבוכים הנלווים לה כגון סינדרום כף הרגל הסוכרתית, מחלות כלי דם ואי-ספיקת כליות. לדברי בורנשטיין – "על מנת לפעול כנגד העלייה הדרסטית במקרי מחלת הסוכרת אנו מציעים לנפגעי המחלה אסטרטגיות טיפול אישיות". הקליניקה, המטפלת בכ-500 חולים נפגעי סוכרת סוג 1, הנזקקים למשאבת אינסולין, מחזיקה באחת ממרפאות החוץ הגדולות ביותר עם תחנת משאבות אינסולין. גם בטיפול בסינדרום כף הרגל הסוכרתית נחשבת ה- MK III, בה נערכות כ- 3,000 בדיקות ייעוץ בשנה, לאחת המרפאות המובילות בגרמניה. בשנת 2009 הוקמה פה הקתדרה הראשונה להוראת מניעת מחלת הסוכרת. בסך הכל 30,000 חולים נעזרים כל שנה בשירותי מרפאת המומחים בדרזדן. הטיפול הרפואי ניתן על ידי יותר מ-200 עובדים ברפואה, סיעוד, טכניקה ומנהלה. לכך מתווספים יותר מ-50 עובדי מחקר. בשנת 2008 נפתחה בדרזדן התוכנית היחידה כיום בגרמניה להשתלת תאי איי לנגרהנס. השתלת התאים מהווה שיפור ברור ברמת החיים של חולי סוכרת סוג 1, הסובלים חרף טיפול תרופתי מתנודות חדות ברמת הסוכר. בטיפול ההשתלה נלקחים תאים מייצרי אינסולין מאיבר נתרם (לבלב), מעובדים בהליך מסובך ולבסוף מוזרקים לכבד החולה המטופל. לשם כך יש צורך רק בחתך קטן בבטן. התאים מתמקמים בכבד ולאחר פרק זמן קצר מתחילים לייצר אינסולין. המדענים בדרזדן חוקרים כעת יחד עם חתן פרס נובל לרפואה, אנדרו וי. שלי, כיצד ניתן להמשיך לשפר בעתיד את יכולת ואורך חיי התאים מייצרי האינסולין בעזרת חומרים פעילים חדשים. פרופסור בורנשטיין:"אנחנו הולכים בעקבות החזון, לקדם בדרזדן פיתוחים טכנולוגיים, שהם יחידים במינם בעולם". פיתוח כזה יכול להפוך בקרוב למציאות: כך נחקר כעת בדרזדן כור ביולוגי, שפותח על ידי חברה ישראלית, בצורת קפסולה קטנה וממולא בתאים מייצרי אינסולין. כור ביולוגי זה עשוי בעתיד למלא את תפקיד ייצור האינסולין בגופם של חולי סוכרת סוג 1. יתרון מכריע לטובת הכור הביולוגי בהשוואה להשתלת תאי איים עד כה עשוי להיות הבידוד המוענק לתאים בתוכו מתגובת המערכת החיסונית של גוף החולה. החולה המטופל לא יזדקק לתרופות המדכאות את תגובת המערכת החיסונית של הגוף, כיוון שהכור הביולוגי אמנם מאפשר אספקת חמצן מבוקרת לתאי האיים וכמו כן מפריש את האינסולין החוצה לגוף החולה, אך יחד עם זאת שומר על תאי האיים מפני מענה מערכת החיסון של גוף החולה, דהיינו – דחיית התאים.
מבחר ספרים ומאמרים.
יתר על כן, פרופסור בורנשטיין פרסם יותר מ-30 מאמרים בספרי לימוד בתחומים אנדוקרינולוגיה ורפואה פנימית (בין היתר Schettler Greten, Thieme, Innere Medizin, Becker: Principles of Endocrinology and Metabolism, etc ). והוא המחבר של הספר Evolution, Stress and modern Medicine (progressmedia Verlag) שיצא לאור בשנת 2006. עבודותיו צוטטו יותר מ-12,000 פעמים והוא בעל הירש אינדקס 53.
מוריס יעקב רפאל
הרב מוריס יעקב רפאל (באנגלית: Morris Jacob Raphall, 3 בספטמבר 1798 - 23 ביוני 1868) היה רב יהודי-אמריקני אורתודוקסי.
ביוגרפיה.
רפאל נולד בסטוקהולם שבשוודיה. אביו שימש כבנקאי של מלך שוודיה, ובגיל 9 לקח את יעקב לקופנהגן שבדנמרק, שם התחנך בבית ספר היהודי. בגיל 14 הוא עבר לאנגליה ולמד בישיבה, ולאחר מכן בגיל 23 עבר לגרמניה ולמד שפות באוניברסיטת ארלנגן. לימים קיבל דוקטורט מאוניברסיטת גייסן בעבור פרסום התרגום שלו לתרגום ה-18 של המשנה. בהמשך התחיל לתרגם גם את חמישה חומשי תורה אבל פרסם רק את הספר הראשון. בגיל 26 הוא שב לאנגליה והתחתן.
בשנת 1832 התחיל להרצות על שירה תנכית. בשנת 1834 הוא הקים את ההיברו רביו (Hebrew Review). בשנת 1840 הוא נסע לסוריה על מנת לחקור את הפרעות ביהודים באותו אזור. בשליחותו חיבר כתב הגנה מפני עלילת הדם בדמשק. לאחר שחזר בשנת 1841 הוא התמנה לרב של בית הכנסת של ברמינגהאם ושימש כרב במשך 8 שנים. הוא פעל נגד אפליית יהודים באנגליה ולקח חלק בהקמת בית הספר היהודי בברמינגהאם, Hebrew National School. שימש כעוזר לרב הראשי ליהודי בריטניה, שלמה הירשל.
בשנת 1849 הפליג הרב רפאל לניו יורק ומונה לרב של בית הכנסת האנגלו-גרמני ברחוב גרין, ידוע בשם קהילת בני ישורון. ושימש כרב בית הכנסת עד לשנת 1866.
רפאל הכניס שורה של שינויים להנהגות בית הכנסת שלו. בין השאר, אסר על מכירת כיבודים בבית הכנסת, הקים מקהלת גברים, וקבע קוד לבוש לחזן ולרב הקהילה, אך כל השינויים היו בתוך גדר ההלכה האורתודוקסית.
Bible view of Slavery.
בתקופה שקדמה למלחמת האזרחים האמריקנית חיבר מסה בשם "Bible view of Slavery" אודות העבדות בראיית היהדות. ב-4 בינואר 1861 חודשיים לפני כניסתו לתפקיד של לינקולן, קרא נשיא ארצות הברית היוצא ג'יימס ביוקנן הבן, ליום של צום והתבוננות במטרה לצנן את המתח במדינה, עוד באותו ערב התכנסו קהילת "בני ישורון" כדי לשמוע את דרשת ערב שבת מפי רבם, הרב מוריס יעקב רפאל. הרב שהיה מודע היטב לכך שבניו יורק, מדינה צפונית, הייתה התנגדות לעבדות דרש ארוכות שלא כהרגלו ומתוך ידיעה שהוא מכביד על בני קהילתו. הוא הרגיש שגודל השעה מחייב אותו לעורר את קהילתו ואומר:
במסה הוא ביקש לנתק בין השקפת כתבי הקודש על העבדות ובין השקפתו האישית על המתרחש במדינות הדרום. המסה כולה באה לדון רק בהיבט התאולוגי של הוויכוח, ובו הוא מכריע שהיהדות איננה אוסרת על העבדות. הדרשה הייתה כה מוצלחת עד שהוא התבקש לשאת אותה שוב כעבור אחד עשר יום בפני החברה ההיסטורית של ניו יורק.
רפאל היה היהודי הראשון שנשא תפילה בפתיחת ישיבת הקונגרס של ארצות הברית, ב-1 בפברואר 1860.
היינריך, נסיך פרוסיה (1726–1802)
פרידריך היינריך לודוויג, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Friedrich Heinrich Ludwig von Preußen; 18 בינואר 1726 - 3 באוגוסט 1802), היה נסיך ומצביא פרוסי.
ביוגרפיה.
היינריך נולד ב-18 בינואר 1726 בברלין, לפרידריך וילהלם הראשון, מלך פרוסיה וסופיה דורותיאה מהנובר, בתם של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה וסופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה. בשנת 1740 מת אביו פרידריך וילהלם, ואחיו פרידריך השני, מלך פרוסיה עלה לשלטון במקומו. באותה עת כבר היה היינריך קולונל במסגרת הצבא הפרוסי. היינריך לקח חלק פעיל במלחמת הירושה האוסטרית ונודע כאסטרטג מבריק. הוא לא חשש למתוח ביקורת על מהלכיו הפוליטיים של אחיו, מה שקלקל את היחסים ביניהם שעד אז היו תקינים. לאחר מלחמת שבע השנים בה כיהן כמפקד הצבא יצא לטיולים לסטוקהולם ולסנקט פטרבורג. כאשר החליטו פרידריך, מריה תרזה וקתרינה הגדולה על חלוקת פולין הציע את עצמו כמלך פולין אולם סורב. בשנת 1786 הוצע לו להיות המלך של ארצות הברית על ידי אלכסנדר המילטון, אך הצעה זו בוטלה על ידי רוב הקונגרס.