בפארק נמצאים אנדרטת אלברט, ארמון קנזינגטון, פסלו של פיטר פן, האגם העגול וגלריית סרפנטיין.
גלריית סרפנטיין
גלריית סרפנטיין (באנגלית: Serpentine Gallery) היא גלריית אמנות בגני קנזינגטון במרכז לונדון, המציגה בעיקר אמנות מודרנית ואמנות עכשווית. הכניסה לגלריה חופשית, והיא נחשבת לאחת מהפופולריות בגלריות לונדון, כשמדי שנה מבקרים בגלריה כ-750,000 איש.
היסטוריה.
הגלריה נפתחה בשנת 1970 ביוזמת מועצת האמנות של בריטניה הגדולה והיא נמצאת בבית תה שנבנה בשנת 1934 בקרבת אגם הסרפנטיין שנמצא בהייד פארק הסמוך. בשנים הראשונות נפתחה הגלריה רק בחודשי הקיץ. בשנת 1986 מונתה ג'וליה פייטון ג'ונס כמנהלת הגלריה, ותחת פיקוחה עברה הגלריה שיפוץ נרחב והחלה לפעול כל ימות השנה.
בגלריה הוצגו יצירות של מאן ריי, הנרי מור, אנדי וורהול, בריג'יט ריליי, אלן מקולום ודמיאן הירסט.
בפתח הגלריה מוצגת דרך קבע יצירה של איאן המילטון פינליי המוקדשת לנסיכה דיאנה שהייתה תומכת של הגלריה.
מאז שנת 2001, מדי קיץ, נבנה ביתן זמני לתערוכות מתחלפות בפתח הגלריה. הביתן עצמו נבנה כל שנה על ידי אדריכל אחר. בין האדריכלים שהקימו את הביתן הזמני היו זהה חדיד, דניאל ליבסקינד, אוסקר נימייר, טויו איטו, פרידה אסקובדו, אלבארו סיזה ורם קולהאס.
אגם הסרפנטיין
אגם הסרפנטיין (באנגלית: Serpentine מוכר גם כנהר הסרפנטיין) הוא אגם הנמצא בהייד פארק בלונדון, הממלכה המאוחדת. מקור שם האגם הוא בצורתו דמוית הנחש (באנגלית: "סרפנט").
האגם נוצר בשנת 1730, כאשר המלכה קרוליין מאנסבך, אשתו של המלך ג'ורג' השני, ציוותה על סכירת נהר הווסטבורן דבר אשר גרם להיווצרות האגם.
האגם מהווה בית גידול לברווזים, אווזים וברבורים.
גאוגרפיה של אגם הסרפנטיין.
בעבר הווסטבורן הזין את האגם, אך כיום משום שהנהר מזוהם את המים של האגם שואבים מהתמזה ומזינים אותו גם הנהרות התת-קרקעיים של לונדון. בדרום מזרח האגם ישנו גשר המכונה "גשר הסרפנטיין", ובקצה המזרחי סכר דרכו זורמים מי האגם דבר שיוצר מפל נוי קטן. באגם אנדרטה לזכרה של הנסיכה דיאנה וניתן לשכור בו סירות.
האגם נחשב לאגם רדוד ועומקו המרבי הוא 12 מ'(40 רגל). בחוף האגם ישנן שתי מסעדות ועוד מתקני נופש שונים ורבים.
היסטוריה.
במהלך שנת 1730 הורתה המלכה קרוליין אשתו של המלך ג'ורג' השני להקים סכר שיסכור את הנהר וסטבורן כחלק מתוכנית שיפוץ ההייד פארק. באותו הזמן הקמת אגמים מלאכותיים הייתה מסובכת והאגמים היו בנויים בצורת מלבנים, אגם הסרפנטיין היה הראשון מסוגו שהצליח לחקות אגם טבעי. הצלחה זאת גררה חיקויים בפארקים בכל העולם.
בשנת 1816, נמצאה באגם גופתה של רייט וסטברוק אשתו של המשורר פרסי ביש שלי, מחוץ לאגם היה מכתב התאבדות ממנה לאחיה, אביה ואחותה.
אגם הסרפנטיין שימש לאירוח של תחרויות השחייה במים פתוחים ושלב השחייה בטריאתלון באולימפיאדה בשנת 2012.
אגם סרפנטין
הסרפנטין
דיאז
דִּיאֵז (מצרפתית: Dièse. בעברית: נָסֵק) הוא סימן היתק במוזיקה, המורה על הגבהת הצליל הבא אחריו בחצי טון, ומסומן ב-♯ (הדומה ל-#), משמאל לתו. באוקטבה תקנית, סי דיאז זהה דיאטונית לדו ומי דיאז זהה דיאטונית לפה. קיים גם סימן דיאז כפול הנראה כך: 𝄪 והוא מעלה תו נתון בטון שלם. בתיווי של מוזיקה במאה העשרים נוצרו גם סימני דיאז מיוחדים המורים על הגבהת הצליל ברבע טון או בשלושת רבעי טון.
סדר הדיאזים בסולם הוא קבוע, על פי מעגל הקווינטות והוא: פה דיאז, דו דיאז, סול דיאז, רה דיאז, לה דיאז, מי דיאז, סי דיאז.
משפט בנך-שטיינהאוס
משפט בנך-שטיינהאוס, הידוע גם בשם עקרון החסימות במידה שווה, הוא משפט מתמטי יסודי וחשוב באנליזה פונקציונלית. עקרון זה טוען עבור משפחה של העתקות ליניאריות רציפות על מרחב בנך, שאם יש חסם משותף לכל האופרטורים במשפחה בכל נקודה של המרחב, אז יש חסם אחיד על הנורמה שלהם.
משפט זה, יחד עם משפט האן-בנך ומשפט ההעתקה הפתוחה, נחשב לאחד משלוש אבני היסוד של האנליזה הפונקציונלית. גרסה מוקדמת של המשפט הופיעה במאמר של סטפן בנך והוגו שטיינהאוס ב-1927. המשפט הוכח באותו זמן גם על ידי האנס האן.
המשפט.
יהי formula_1 מרחב בנך ויהי formula_2 מרחב נורמי כלשהו. תהי formula_3 משפחה של העתקות ליניאריות רציפות formula_4.
אם לכל formula_5 הקבוצה formula_6 חסומה, אז גם קבוצת הנורמות formula_7 חסומה.
הוכחה.
למשפט חשוב זה יש הוכחה קצרה המסתמכת על משפט הקטגוריה של בייר (Baire).
לכל מספר טבעי formula_8, נגדיר formula_9. לפי ההנחה, קיים חסם משותף בכל נקודה, ולכן formula_10. הקבוצות formula_11 הן קבוצות סגורות, משום שהקבוצות formula_12 סגורות לכל formula_13 בגלל הרציפות של formula_14, ולכן החיתוך formula_15 גם הוא סגור.
בתור מרחב מטרי שלם, formula_1 הוא מרחב בייר ("מרחב מקטגוריה שנייה"), ולכן אחת מהקבוצות formula_11 מכילה כדור פתוח: יש formula_18 ו-formula_19 כך שאם formula_20 אזי formula_21. נותר לתרגם את העובדה הזו לחסם המבוקש.
תהי formula_22 נקודה כך ש-formula_23, אז לפי אי-שוויון המשולש formula_24, וזאת לכל formula_25. מכאן נובע שלכל formula_26 מנורמה formula_27, מתקיים formula_28, כלומר formula_29. זהו חסם אחיד על הנורמות של ההעתקות הליניאריות במשפחה formula_3.
הערה. הוכחה זו מספיקה גם אם מחלישים את ההנחה המקורית, ומניחים רק שקבוצת הנקודות formula_31 שעבורן formula_6 חסומה, היא קבוצה מקטגוריה שנייה.
ז'אן-פול מארה
ז'אן פול מארָה (בצרפתית: Jean-Paul Marat; 24 במאי 1743 - 13 ביולי 1793) היה רופא, פיזיקאי, עיתונאי ופוליטיקאי צרפתי יליד שווייץ וממוצא איטלקי סרדי שחי שנים רבות בבריטניה ובהולנד, אך נודע בעיקר בעקבות פעולותיו כמהפכן צרפתי. מארה היה חבר ומנהיג בסיעת היעקובינים הקיצונית במהלך המהפכה וממייסדי שלטון הטרור בתקופה זו. התבטאותו בעיתוניו התאפיינה בחריפות חסרת פשרות בהתייחסו לממשל ול"אויביי המהפכה". מארה היה אחד מקולותיה הקיצוניים ביותר של המהפכה הצרפתית, והוא נתן אור לדעותיו לא רק בעיתון אלא גם בנשיאת נאומים ציבוריים מלהיבים ביותר והתבטאויותיו הקיצוניות היוו מצע לאופייה האלים של המהפכה. לאחר הפיכת ה-10 באוגוסט 1792 נחשב לאחד משלושת האישים החזקים ביותר בצרפת, יחד עם ז'ורז' דנטון ומקסימיליאן רובספייר.
חייו.
בהכשרתו היה מארה רופא, שלמד רפואה באוניברסיטת מונפלייה וסיים את לימודיו ב-1775 באוניברסיטת סנט אנדרוז בסקוטלנד. עבד כרופא, בין השאר, בשירות הרוזן ד'ארטואה ופרסם מספר עבודות - על מחלת הזיבה ועל מחלות העיניים. בנוסף התעניין באופטיקה ובפיזיקה בכלל וערך ניסויים וכתב גם בתחומים אלה.
מארה חדר לחוגי הפוליטיקה והיה לאחד הקיצונים שבדוברי המהפכה הצרפתית. כבר בשלב מוקדם יחסית של המהפכה, כחבר מועדון הקורדליירים, קרא לחיסול השלטון המלוכני בצרפת ויצא נגד המהפכנים שנקטו בגישה מתונה יותר. הוא ייסד את העיתון "ידיד העם" (L'Ami du peuple), שעל דפיו פרסם את דעותיו הקיצוניות וקרא להוציא להורג את כל מתנגדי המהפכה.
מותו.
מארה נרצח בביתו בעודו רוחץ באמבט רפואי על ידי שארלוט קורדה, חברה בסיעה הז'ירונדינית (סיעת מרכז ליברלית). עקב מחלת עור ממנה סבל, נהג מארה לשהות באמבט במשך שעות ובזמן זה לכתוב את מכתביו ולנהל את עבודתו. שארלוט הגיעה לדירתו באמתלה כי ברשותה מידע רב חשיבות עבורו. על אף מחאותיה של אשתו, מארה אישר לשארלוט להגיע לדירתו ולהיכנס לחדר עבודתו - האמבטיה בה שהה. לאחר שיחה קצרה בין השניים, בה שארלוט דיווחה לו על המידע שברשותה היא הוציאה סכין שהביאה עמה ודקרה את מארה בחזהו. מארה מת במקום. נטען כי מניעיה של שארלוט לרצח היו השתייכותה לענף עני של משפחת המלוכה, שאחיה נמלט יחד עם קרובי המשפחה המלכותית וכי היא ביקשה לנקום את מותם של חבריה.
רציחתו של מארה עוררה תגובות נזעמות בקרב היעקובינים והביאה להוצאתה להורג של מארי אנטואנט ולטבח באויביהם המלוכניים והז'ירונדינים כאחד. במשפטה, טענה שארלוט כי היא ביצעה את הרצח לבדה וכי "הרגתי אדם אחד כדי להציל 100,000". היא הוצאה להורג בגיליוטינה ב-17 ביולי 1793.
באמנות.
"מות מארה" (בצרפתית: La Mort de Marat) הוא ציור שמן מאת הצייר הנאו קלאסי ז'אק-לואי דויד. הציור מתאר את מארה מיד לאחר מותו והוא אחד הדימויים המזוהים ביותר עם המהפכה הצרפתית.
הערות שוליים.
מרחב בנך
במתמטיקה, מרחב בנך (באנגלית: Banach space) הוא מרחב וקטורי נורמי שהוא שלם במטריקה המושרית מן הנורמה. מרחב בנך הוא אחד המרחבים הנפוצים שנחקרים במסגרת האנליזה פונקציונלית.
מרחב בנך נקרא על שם סטפן בנך, מתמטיקאי פולני שהיה מבין מייסדי התחום וממנסחי משפטיו היסודיים.
תכונות.
כדור היחידה formula_1 במרחב נורמי הוא תמיד קמור, פתוח וסימטרי לשיקוף סביב 0. במרחב ממימד סופי, גם ההפך נכון: כל גוף בעל פנים לא ריק בעל תכונות אלה הוא כדור היחידה של נורמה מתאימה. התנאי על קמירות כדור היחידה שקול לאי-שוויון המשולש שהנורמה צריכה לקיים.
משפט האן-בנך מאפשר להרחיב פונקציונלים מתת-מרחב אל המרחב כולו, וכך מאפשר לבנות פונקציונלים רציפים רבים.
משפט בנך-שטיינהאוס (הנקרא גם עקרון החסימות במידה שווה) טוען שאם למשפחה של אופרטורים ליניאריים רציפים על מרחב בנך יש חסם משותף בכל נקודה של המרחב, אז יש חסם אחיד על הנורמה שלהם.
לפי משפט ההעתקה הפתוחה (או בניסוח שקול משפט הגרף הסגור), כל אופרטור ליניארי חסום ממרחב בנך אחד על מרחב בנך אחר, הוא פתוח.