איוריו לספרו של קרול מתייחסים לרובד הבלתי מודע המרומז ביצירתו של קרול. הוא מתעסק בהיבטים השונים של שאלת הזהות וההתבגרות. בציוריו מופיעה אליס עם צילה. זהו גילום העימות בין ה"אני" וה"לא אני" הקשורים זה לזה. אליס מקפצת פנימה לתוך עיגול – חבל קפיצה הסובב סביבה ומקפץ יחד איתה. היא נכנסת לתוך מעגל חיי עצמה, לתוך עולמו של הצל הנוטה ממנה, אך לעולם עד סוף הסיפור, לא תתאחד אימו. אליס של דאלי מקפצת לקראת אופק פתוח ועמוק כמו לקראת תקווה, אך היא גוררת איתה צל שחור שהוא גם סמל ארוטי המאחד בתוכו את הצורה הנקבית העגולה עם הצורה הפאלית הזכרית. מול הילדה יושב האמן, כמשקיף. הוא מזכיר לנו תמונה אחרת של דאלי: "רוחו של וורמר". באחד מווידוייו סיפר דאלי שתמונה זו ממחישה את "הצורה נעלה של רעיון האוכריסטי של האמנות" והיא עצמה היא התגשמותו של רעיון קדוש. איור הפתיחה של "אליס בארץ הפלאות" נראה, לכן כעין הכרזה של "האני מאמין" האישי והאמנותי של דאלי. הוא מבטא את תשוקתו הארוטית של האמן הכבולה במעגל קסמים אגוצנטרי, שלא איפשר לדאלי יחס איטימי עם נשים. התמונה מצביעה גם על הקשר שקושר דאלי הצייר עם קרול הסופר, אשר כמוהו לא ייצר קשר ארוטי עם נשים.
למעשה דאלי השתמש ביצירתו של קרול בתור מקור השראה ליצירת "ווריאציה חזותית" חדשה על אותו הנושא. הוא שאב את דימוייו מעולמו האישי, ואת העולם הרגשי מהתנסויות האהבה שלו. אוצר דימויים של דאלי, עצמאי לגמרי ולעיתים אין לו קשר לפרטי הטקסט הספרותי המאויר.
הדימוי העיקרי המבטא את ההתנסויות העוברות אל אליס בארץ הפלאות נמצא בפרק הרביעי, הנקרא "הארנב שולח טיל קטן". מסופר בו כיצד גדלה אליס בביתו של הארנב עד כדי כך שהבית לא יכול עוד להכילה. אז שלח הארנב "טיל קטן" כדי לסלק את הזרוע הכבירה של אליס, ואולי גם לפתוח את דלת הבית. קרול עצמו (ובעקבותיו כל שאר המאיירים) ציירו את הטיל בדמות לטאה הנפלטת או חודרת, לתוך ארובת הבית. דאלי שינה את הדימוי. באיור שלו אנו רואים ארובה יורדת מגג הבית לתוכו. בתוך הארובה ניצב סולם ועליו מטפסים זחל ופרפר. הפרפר נמלט מבעד הארובה, וכמוהו גם אליס, המקפצת בחבל. המוטיב של הזחל ההופך לפרפר מסמל אצל דאלי את תהליך ההתבגרות. אפשר אמנם לראות בדימוי זה רק סמל להתבגרות המינית של כל אדם, אבל דאלי ייחס לתופעת ההתבגרות משמעות מיוחדת. בעיניו הייתה ההתבגרות האידיאלית מעבר מיצור דמוי תולעת, כלומר מאישיות שפלה, מכוערת וחסרת צורה, לאישיות יפהפייה, מושלמת וקלילה המוסיפה יופי לעולם. הסיפור של קרול מסתיים בניצחונה של אליס והציור של דאלי לפרק האחרון של הספר "עדותה של אליס" – מפרש את הניצחון הזה בציור מרהיב וצבעוני. בשלושת צבעי היסוד האפייניים גם לציורי קודש נוצריים, מצוירת דמות דמוית מדונה, ועל ברכיה שרועה דמות נערה רפויה חסרת חיים. היא נראית כמו קליפה ריקה שממנה בקעה האישה המלאה והזוהרת. הציור ממחיש בלי ספק את הפיכתה של אליס הילדה לאישה במלוא פריחתה ואולי גם הפיכתו של נער אומלל שאינו מסוגל לממש את אהבתו לאישה, לאמן היודע לתת ביטוי לחבלי ההתבגרותו של האמן. התבגרותו של אמן איננה רק התבגרות מינית, אלא זהו ניצחון של כישרון האמנותי על חבלי התהליך היצירתי ועל הביקורת האמנותית האטומה.
איוריו של אנתוני בראון - 1988.
הפן המודגש באיוריו של אנתוני בראון הוא הצד הפילוסופי של היצירה. הרוורנד צ'ארלס לוטוויג' דוג'סון או בכינויו הספרותי לואיס קרול, היה "דון"(פרופסור) ללוגיקה ומתמטיקה באחד הקולג'ים המכובדים באוקספורד ופרסם ספרים רבים בנושאים אלה. למרות התמחותו בלוגיקה מלא ספרו על אליס בסיפורי איגיון או באנגלית – נונסנס. לכאורה סתירה! כיצד מתיישב היגיון עם איגיון? אך באמת אין כאן שום סתירה, כי לוגיקה היא כלי שרת בידי העוסקים בה. בספריו על נושא הלוגיקה טוען הפרופסור שקבלת חוק מוחלט הוא פתיחת פתח לאבסורדים. לטענתו ברגע שאנו מחילים חוק על מקרה ממשי באופן מוחלט, בלי להתחשב בתנאיו הייחודיים של המקרה, מעוות החוק את שיקול דעתנו. לכן האיגיון בכתיבתו של קרול איננו רק "קשקוש". להפך, יש בו שיטה, שונה ומפתיעה בזרותה ובכל זאת שיטה מושלמת.
איוריו של אנתוני בראון מדגישים את הפן הזה בסיפורה של אליס. הם מציגים לא רק את ההסמלה המילולית והמתמטית כצורת הסמלה לקויה, אלא גם את הייצוג החזותי כייצוג בלתי אמין, שאינו ממחיש מציאות, אלא יוצר אשליות.
איוריו של בראון לספרו של לואיס נראים ריאליסטיים למבט ראשון, אך שום דבר איננו באמת מה שהוא נראה במבט ראשון ובתמונה מתרחשים דברים מוזרים.
העצמים של בראון מזכירים את משחקי המילים של קרול, את ההומור הלשוני שלו ואת תהייתו הפילוסופית המסתתרת מאחורי חיוך: מה בעצם משמעותן של המילים? או מהי אמינותה של ההסמלה המילולית? כשם שקרול משחק במילים כדי לחשוף איגיון בהגדרה מילולית, כך משחק בראון בעצמים ובדימויים החזותיים, כדי לחשוף את היותם בלתי מושלמים כסמלים.
הטכניקה של בראון להבלטת את חמקמקות משמעותן של מילים ותמונות, שאולה מן הצייר הבלגי הידוע מגריט. תמונות אלה נראות נכונות מכל בחינה, אך הן תמונת העצם ולא העצם עצמו. למשל מתחת לציור ריאליסטי מאוד של מקטרת, מגריט מוסיף כתובת: "זאת איננה מקטרת" – זאת אשליה של "כאילו מקטרת" וכזה הוא גם עולמה של אליס שהוא גם עולמנו.
בראון נוקט בטכניקות רבות אחרות כדי ללמדנו שמה שנקרא בפינו מציאות איננו אלא העמדת פנים או לכל היותר אשליה תמימה. דמויות מסוימות עוברות מטמורפוזה, כמו תינוקה של הדוכסית המכוערת ההופך מתינוק מכוער לחזרזיר די חמוד. מדמותו של החתול נשאר רק החיוך וזה בהחלט מתקבל על הדעת, כי כפי שאומר קרול: "מה יש? אם יש בעולם חתול בלי חיוך, יכול להיות גם חיוך בלי חתול". לילדה לגמרי רגילה יש לפעמים צל של חתול ולאצבעון יש צל של גביע ניצחון. כך בסגנונו הסוריאליסטי מצליח בראון לערער את אמוננו בכל מה שנראה פשוט ויום יומי.
פרנסיסקו לרגו קבלרו
כנפון
ביו-רפואה
רפידות כתף
רפידות כתף הן סוג של ריפוד המשמש הן בבגדי גברים והן בבגדי נשים על מנת ליצור אשליה שלאדם שלובש אותם יש כתפיים רחבות יותר והוא/היא פחות משופע/ת. באופנת הגברים נעשה שימוש ברפידות כתף בעיקר בחליפות, במעילים ובז'קטים כאשר הם בדרך כלל תפורים בחלק העליון של הכתף, ומהודקים בין הבטנה לשכבת הבד החיצונית. בבגדי נשים, השימוש בהם תלוי בעיקר באופנה העכשווית.
רפידות הכתף היו פופולריות מאוד בשנות ה-80 של המאה ה-20 בעולם המערבי.
הקשחה (אבטחת מידע)
הקשחה (באנגלית: Hardening) בתכנות היא תהליך של אבטחת המערכת על ידי הקטנת שטח הפגיעות אשר גדלה ככל שהמערכת מבצעת יותר פעולות. בעיקרון, מערכת בעלת פעולה אחת בטוחה יותר ממערכת בעלת פעולות רבות. הקטנת אפשרות תקיפת המערכת לרוב כוללת שינוי סיסמאות ברירת מחדל, הסרה של תוכנה מיותרת או התחברויות מקודדות (login) והסרה של שירותים מיותרים.
ישנן מספר שיטות להקשחת מערכות "יוניקס" ו"לינוקס". שיטות אלה כוללות בין השאר התקנת טלאים כגון מגן אקס (Exec shield) או פקס (Pax) על הליבה, סגירת חיבורי רשת, הקמת מערכות זיהוי\התראה לפריצות, חומות אש ומערכות למניעת פריצות. קיימות גם פקודות\תוכנות וכלים להקשחה כגון ליניס (Lynis), בסטיל לינוקס (Bastille Lynux) JASS או מקשיח Apache/PHP עבור מערכות סולריס (Solaris) אשר יכולים לנטרל אפשרויות תוכנה מיותרות בתיקיות קונפיגורציה ועוד מספר מהלכים הגנתיים.
הקשחה בינארית.
הקשחה בינארית היא שיטת אבטחת תוכנה בה קבצים בינאריים נבחנים ונערכים שינויים בקבצים אלה על מנת להגן מפני שיטות פגיעה שכיחות. הקשחה בינארית היא שיטה נפרדת ממהדרים וכוללת את כל סט התוכנות. לדוגמה, שיטת הקשחה בינארית אחת היא גילוי של גלישת חוצצים (buffer overflow) והחלפת המקטע בשורות תכנות בטוחות יותר. היתרון בתמרון קוד בינארי הוא שאפשר לתקן בצורה אוטומטית חולשות בתוכנות ישנות (legacy) בלי צורך בקוד מקור אשר עשוי לא להיות זמין או אחרי תהליך ערפול. יתרון נוסף הוא שאותה שיטה יכולה להיות מיושמת על קוד בינארי ממהדרים שונים, כולל כאלה פחות מאובטחים.
לעיתים קרובות הקשחה בינארית כוללת התאמות לא דטרמינסטיות של בקרות זרימה וכתובות של הוראות בצורה שתמנע שימוש חוזר של שורות קוד לצורך תקיפת המערכת. שיטות הקשחה נפוצות:
שנה גלקטית
שנה גלקטית (נקראת גם שנה קוסמית) היא פרק הזמן הדרוש להקפה אחת של השמש סביב מרכז הגלקסיה של שביל החלב, כאשר אותו פרק זמן מוערך בין 225 מיליון שנה ל-250 מיליון שנה ומהירות התנועה היא 828,000 קמ"ש (230,000 מטר לשנייה). הגדרה של תקופת זמן זו מהווה דרך יותר נוחה לחישובים של פרקי זמן ארוכים.
Hey You (שיר של מדונה)
Hey You (בעברית: היי את) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. השיר יצא לאור ב-24 במאי 2007, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר. שיר זה הוא הראשון שנכתב על ידי מדונה לבדה, מאז "Gambler".
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד שבצ'כיה, וה-57 במצעד שבקנדה.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והופק על ידי מדונה ופארל ויליאמס. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, אשר מאפיין שירים נוספים של מדונה. במצעד הסינגלים הבריטי הצליח השיר להגיע אל המקום ה-187, מה שהופך אותו לאחד מהשירים הכושלים ביותר של מדונה במצעד.
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של מדונה ב-4 במאי 2018. בתחילת הקליפ ניתן לראות דגלים של מדינות שונות כדוגמת דגל קנדה, דגל הרפובליקה העממית של סין וכדומה. בהמשך ניתן לראות קטעים שונים מסיטואציות שונות.