שתי החלליות התחברו ב־16 בינואר 1969, הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של הטיסות לחלל ששתי חלליות מאוישות עגנו יחדיו בחלל. אחרי כשעה אלכסיי יליסייב ויבגני חרונוב עברו לסויוז 4 תוך פעילות חוץ רכבית. שתי החלליות התנתקו אחרי 4 שעות ו־35 דקות. ב־17 בינואר סויוז 4 כבר הייתה בדרך חזרה וביום למחרת גם סויוז 5 חזרה בשלום.
המבצע הוכיח כי ניתן לבצע עגינה בחלל ולהחליף צוותים בחלל. המשימה הייתה אבן דרך חשובה בחקר החלל, האמריקאים שיחזרו את הפעולה בחודש מרץ אותה השנה במשימת אפולו 9.
הצוות.
צוות ששוגר:
צוות שנחת:
גנגולפוס
גנגולפוס מבורגונדי (Gangulphus; קרוי גם גנגולף, Gangolf בצרפתית ושפות אחרות; מת ב-11 במאי 760) הוא קדוש נוצרי אשר נחשב למרטיר בכנסייה הקתולית. גנגולפוס היה איש חצר מבורגונדיה, אשר העדות ההיסטורית היחידה על קיומו היא תעודה שפרסמה חצרו של פפין הגוץ ב-762, בה נכתב כי גנגולפוס היה בעל אדמות רבות ומשפחתו שלטה על האזור.
גנגולפוס נרצח בלאנגר ב-760. יום חגו הוא ה-11 במאי והוא נחשב לקדוש המגן של הסוסים; כמו גם למגינם של הסובלים ממחלות עיניים, עור ופרקים. הוא מוצג בדרך כלל כאביר על סוס, עם חרב ומגן; לעיתים גם עם מטה, דגל וצלב.
תהליך סטוכסטי
תהליך סְטוֹכַסְטִי, או תהליך אקראי הוא תהליך שהתפתחותו תלויה בגורמים מקריים. כלומר, ממצב התחלתי נתון של המערכת – קיימים מספר מצבים שונים שאליהם יכולה המערכת להגיע (אומנם, מצבים מסוימים עשויים להתקבל בהסתברות גבוהה יותר ממצבים אחרים). זאת בניגוד לתהליך דטרמיניסטי שבו כל מצב התחלתי מסוים יתפתח בהכרח למצב מסוים נתון אחר.
תהליכים סטוכסטיים משמשים כמודלים למערכות מתחומים שונים; בין היתר: שוק ההון והשתנות שערי חליפין של מט"ח וניירות ערך בתחום הכלכלה; דיפוזיה, תנועה בראונית והילוך מקרי בפיזיקה; שינויים בגודלי אוכלוסיות; כמו גם תהליכים תוך-תאיים בביולוגיה ותגובות כימיות בכימיה.
כלי מתמטי מרכזי, המשמש לתיאור תהליכים כאלו הוא שרשראות מרקוב.
תיאור מתמטי.
תהליך סטוכסטי בדיד אינו אלא סדרה של משתנים מקריים, formula_1. תהליך סטוכסטי רציף מתאים לכל פרמטר formula_2 משתנה formula_3. באופן כללי יותר, אפשר להגדיר תהליך על כל קבוצת אינדקסים M והערך של כל formula_3 יכול להיות במרחב נורמי כלשהו.
תהליכים סטוכסטיים יכולים לקיים תכונות רבות. למשל, אם האינדקסים מסודרים התהליך ייקרא עולה, אם לכל formula_5 מתקיים (בהסתברות 1) formula_6.
תהליך סטציונרי.
תהליך סטוכסטי ייקרא סטציונרי, אם ההתפלגות המשותפת של כל רצף משני של משתנים אקראיים אינה משתנה לאחר הוספת קבוע מסוים לכל האינדקסים.
כלומר, בכתיב מתמטי: formula_7, formula_8
formula_9
ספישסקה פודהרדייה
ספיסשקה פודהרדייה (סלובקית Spišské Podhradie - "(המקום ש)לרגלי הטירה בספיש"; גרמנית Kirchdrauf ובעבר Kirchdorf; הונגרית Szepesváralja; פולנית Spiskie Podgrodzie) היא עיירה השוכנת במחוז פרשוב במזרח מרכזה של סלובקיה.
היסטוריה.
העיירה נוסדה במאה ה-11 לרגלי הטירה המבוצרת כיישוב שנסמך עליה. היא נזכרה לראשונה ב-1249 והתפתחה כיישוב סקסוני שרכש עד מהרה את עצמאותו. הכנסייה הראשונה במקום נזכרה ב-1174, היינו לפני אזכורו של האתר כמקום יישוב, אך היא חרבה בפלישת הטטרים ב-1241. הכנסייה הוקמה מחדש בסגנון רומנסקי בין השנים 1258–1273 והוקדשה לבתולה (Kostol Narodenia Panny Márie). ספישסקה פודהרדייה זכתה לזכויות של עיר ב-1321 וידוע כי ב-1327 שכן בה בית חולים.
ב-1412 העניק זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את ספישסקה פודהרדייה, יחד עם 13 ערים וכפרים נוספים, למלך פולין, ובכך החלה תקופת הזוהר של העיירה. היא הייתה למרכז לייצור טקסטיל, וב-1456 קיבלה את הזכות לקיים יריד שבועי. באמצע המאה ה-15 שוב חרבה הכנסייה, הפעם מידיהם של ההוסיטים, אך הוקמה מחדש בין השנים 1462–1497, ואף בוצרה. בשנת 1583 פגעה שרפה בעיר, והיא נקלעה למשבר כלכלי לאחר הרפורמציה.
העיר שבה והתאוששה במהלך המאה ה-18 ורבים מבתיה הוקמו בסגנון הבארוק. בין 1799 ל-1808 הוקמה בעיירה כנסייה אוונגליסטית (Evanjelický kostol), והכנסייה הראשית שופצה באופן מקיף בין השנים 1824–1829.
מיקום העיירה ואתריה.
העיירה נמצאת בגובה של 430 מטר, כ-200 מטר מתחת לטירת ספיש שממזרח לה, ומכאן שמה. בצמוד ממערב לעיירה, שוכנת ספישסקה קפיטולה, עיירה קטנה שמאז 1948 שייכת לספישסקה פודהרדייה, ושמשמעות שמה בסלובקית "חדר הדיונים של הקתדרלה בספיש". שם זה העניק לספישסקי פודהרדייה את שמה הגרמני שפירושו "כפר הכנסייה". בשנת 2004 התגוררו בספישסקי פודהרדייה 3,872 תושבים, והיא משתרעת על שטח של 24.94 קמ"ר. העיירה הוכרזה בשנת 1993, יחד עם טירת ספיש, ספישסקה קפיטולה והכפר ז'הרה, כאתר מורשת עולמית. בעיירה קיים בניין בית כנסת משופץ אך ללא שימוש.
המבנה החשוב בעיר הוא הכנסייה המוקדשת לבתולה הברוכה מרייה. הכנסייה ניצבת במרכזה של הכיכר המרכזית, וממנה יוצאים רחובות העיר לכל הכיוונים, כשלאורכם שורות בתים הצמודים זה לזה. בסביבתה של הכנסייה שרדו מספר בתי אבן בני שתי קומות מהמאה ה-14, וסביבם נבנו לאחר מכן בתים בסגנון הבארוק והרנסאנס, בהם גם בית העירייה מ-1546. כיכר העיר קיבלה את ממדיה הנוכחיים במאה ה-15 והיא גובלת במבנה ששימש את מנזר מסדר אחיי הרחמים בצידה המערבי, ובמספר מבני מגורים ובבית ספר מ-1787, בצידה המזרחי. בכיכר שוכן גם עמוד מרייאני מ-1726, והכנסייה האוונגליסטית ניצבת דרומית-מזרחית לה. בחלקיה החדשים יותר של העיירה משתרעים הבתים שהוקמו במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19, ואלה בעיקרם בתים בני קומה אחת.
ספישסקה קפיטולה
ספישקה קפיטולה (סלובקית Spišská Kapitula; גרמנית Zipser Kapitel; הונגרית Szepeshely; פולנית Spiska Kapituła) היא עיירה קטנה השוכנת בנפת לבוצ'ה שבמחוז פרשוב במזרח מרכזה של סלובקיה. יחד עם ספישסקה פודהרדייה, טירת ספיש והכפר ז'הרה, הוכרז המקום בשנת 1993 כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
העיירה החלה כיישוב קטן ומבוצר במאה ה-11 או במאה ה-12 והייתה למקום מגוריו של מפקד טירת ספיש הסמוכה. במקום קם מנזר על שם מרטין הקדוש ששרד עד המאה ה-15 וקפלת הצליינים שלו שהייתה בנויה כרוטונדה ואשר הוקדשה לבתולה, שרדה עד המאה ה-18. בניית קתדרלת מרטין הקדוש החלה ב-1275, זמן קצר לאחר ההרס המוחלט שזרעו הטטרים במקום ב-1241. החל בתקופה זו רכשה ספישסקה קפיטולה את מעמדה כמרכז דתי אזורי. בין השנים 1662–1665 הוקמו ביצוריה הנוכחיים של העיירה ואלה היקנו לה את צורתה האליפטית.
ב-1776 הייתה העיירה למקום מושבו של בישוף וב-1780 הוקם בה סמינר לכמרים. בתקופה זו פורקו הביצורים המוקדמים במקום, ורוב תושביה של העיר שמנו כ-250 עד 300 איש היו אנשי כנסייה ומשרתיהם. בתחילת המאה ה-19 קם בעיירה סמינר המורים הראשון ברחבי הונגריה. ב-1948 הייתה העיירה לחלק מספישסקה פודהרדייה הסמוכה, ושנתיים לאחר מכן הוכרה כמתחם עירוני שמור. היא זכתה לביקורו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-1995.
האתר.
האזור נקרא בעבר בשם "ספיש" (Spiš; גרמנית Zips; הונגרית Szepesség; פולנית Spisz) וזה מופיע בשמה של העיירה שמשמעותו היא "חדר הדיונים של הקתדרלה בספיש". העיירה בנויה סביב רחוב בודד המוביל מספישסקה פודהרדייה במזרח אל קתדרלת מרטין הקדוש (Katedrála sv. Martina) בצידה המערבי. במרכזה שוכן מגדל השעון (Hodinová veža) מ-1739, והיא מוקפת חומה שבה קבועים שני שערים.
המבנה המרכזי בעיירה הוא זה של הקתדרלה אשר הוקמה כבניין בן שלוש ספינות ובו שני צריחים. היא נבנתה מחדש החל במחצית השנייה של המאה ה-14 ועיקרה בנוי בסגנון גותי עם מספר אלמנטים של אדריכלות רומנסקית. בקתדרלה שרדו, בין היתר, חמישה מ-11 מזבחים גותיים שהוצבו בה במחצית השנייה של המאה ה-15, והיא ידועה בפרסקו מ-1317 המתאר את המלכתו של קארוי רוברט, מלך הונגריה. קפלת הקבר של בני משפחת זפלסקי (Zápoľský) נוספה גם היא למבנה במחצית השנייה של המאה ה-15, והיא ידועה בפסל לבן של אריה ישוב המכונה "לאו אלבוס" (Leo Albus - "האריה הלבן").
ארמון הבישוף הסמוך נבנה בסגנון הבארוק ב-1652.
תהליך אקראי
ז'הרה
ז'הרה (בסלובקית: Žehra; בהונגרית: Zsigra; בעבר בגרמנית: Schigra) הוא כפר קטן במחוז קושיצה במרכז מזרחה של סלובקיה, בו שוכנת כנסייה עתיקה בשם כנסיית רוח הקודש.
הכפר.
הכפר שוכן בגובה של 426 מטר, דרומית-מזרחית לטירת ספיש, ומשתרע על שטח של 9.65 קמ"ר. הכפר היה שייך לטירה בימי הביניים ושכן בו בית מנוריאלי. בשנת 2005 התגוררו במקום 1,762 תושבים, רובם סלובקים וצוענים. בשנת 1993 הוכרז הכפר, יחד עם מספר אתרים סמוכים, כאתר מורשת עולמית וזאת בזכות כנסיית רוח הקודש (Kostol sv. Ducha) השוכנת על גבעה קטנה במרכזו.
כנסיית רוח הקודש בז'הרה.
כנסיית רוח הקודש בז'הרה הוקמה לאחר שהרוזן יאן מז'הרה קיבל לכך רשות בשנת 1245. הכנסייה הוקמה לאחר שנת 1275 בסגנון מעבר רומנסקי-גותי, והיא שופצה ושונתה פעמים רבות במשך למעלה מ-700 שנות קיומה, עד שקיבלה את מראה הנוכחי. בשנת 1985 הוכרזה הכנסייה כאתר תרבותי לאומי, ושמונה שנים לאחר מכן הפכה גם לאתר מורשת עולמית.