טענות לקונספירציה ומחיקת האשמה של שניים מהמורשעים.
ימים ספורים לאחר ההתנקשות, התעוררו שאלות בדבר האחריות לה. ב-23 בפברואר, ג'יימס פרמר, מנהיג "הקונגרס לשוויון גזעי" (Congress of Racial Equality) הצהיר בוועידת עיתונאים שסוחרי סמים ולא אומת האסלאם, היו אשמים בכך. אחרים האשימו את משטרת העיר ניו יורק, את ה-FBI, או את ה-CIA בציינם היעדר הגנה משטרתית, הקלות שבה נכנסו המתנקשים לאולם אודובון, הכישלון של המשטרה לשמר את זירת הפשע.
בשנות ה-70 למד הציבור על ה-COINTELPRO ותוכניות FBI אחרות שנועדו להסתנן ולהפריע לפעולתם של ארגוני זכויות אדם במהלך שנות ה-50 וה-60. ג'ון עלי, המזכיר הלאומי של אומת האסלאם, התגלה כסוכן סמוי של ה-FBI. מלקולם אקס סיפר בסוד לעיתונאי שעלי יצר מתח בינו לבין אלייז'ה מוחמד. הוא החשיב את עלי כ"אויבי הראשי" בתוך מנהיגות אומת האסלאם. ב-20 בפברואר 1965, בלילה לפני הרצח, נפגש עלי עם תלמדג' הייר, אחד מהאנשים שהורשעו ברציחתו של מלקולם אקס.
בשנים 1977 ו-1978 תלמדג' הייר טען מחדש בשתי עדויות שנתן תחת שבועה, שבטלר וג'ונסון לא היו מעורבים ברצח. בעדותו בשבועה נקב הייר בשמותיהם של ארבעה אנשים, כולם חברי היכל מספר 25 בניוארק של אומת האסלאם, כמי שלקחו איתו חלק בפשע. הייר טען שגבר, שזוהה אחר-כך כווילבור מקינלי, צעק והשליך פצצת עשן כפעולת הסחה. הייר אמר שאדם אחר, שזוהה אחר-כך כוויליאם ברדלי, החזיק ברובה-ציד והיה הראשון שפתח באש על מלקולם אקס אחרי פעולת ההסחה. הייר טען שהוא ואדם נוסף, שזוהה אחר-כך כלואן דייוויד, שהיו חמושים באקדחים, ירו במלקולם אקס מיד אחרי היריה מהרובה. הייר גם אמר שאדם חמישי, שזוהה אחר-כך כבנג'מין תומאס, היה מעורב בקשר.
הצהרותיו של הייר לא הצליחו לשכנע את הרשויות לפתוח מחדש את חקירת הרצח.
מספר אנשים, ובכללם משפחת שאבאז, האשימו את לואיס פרחאן במעורבות בקשר לרציחתו של מלקולם אקס.
בנאומו ב-1993, נדמה היה שפרחאן התרברב ברצח: .
בריאיון לתוכנית "60 דקות" ששודרה במאי 2000, אמר פרחאן שייתכן שכמה מהדברים שאמר הובילו לרציחתו של מלקולם אקס. "ייתכן שהייתי שותף לדבר עבירה במילים שאמרתי", הוא אמר, "אני מודע לכך ומתחרט על כל מילה שאמרתי וגרמה לאובדן חיי אדם." מספר ימים אחר-כך הכחיש פרחאן שהוא "הורה על הרצח" של מלקולם אקס, אם כי הוא הודה שוב ש"יצרתי את האווירה שהובילה לבסוף לרציחתו."
שום קונצנזוס לא הושג לגבי כך.
בשנת 2020 יצאה הסדרה "מי רצח את מלקולם אקס?" בנטפליקס. הסדרה העלתה מחדש שאלות לגבי חפותם של חלק מהמורשעים. בעקבות הסדרה הודיע פרקליט מחוז ניו יורק שתחל בדיקה ראשונית של הטענות. בנובמבר 2021 פורסם ששניים מהמורשעים, עזיז וג'ונסון, ינוקו מאשמה.
פילוסופיה.
פרט לאוטוביוגרפיה שלו, מלקולם אקס לא הותיר אחריו כתבים. הפילוסופיה שלו ידועה ברובה מן הנאומים והראיונות הרבים שנתן החל מ-1952 עד למותו ב-1965.
רבים מנאומים אלה, במיוחד מהשנה האחרונה לחייו, הוקלטו ופורסמו.
אמונותיו באומת האסלאם.
לפני שעזב את אומת האסלאם ב-1964, הורה מלקולם אקס את אמונותיו בנאומיו. נאומיו מתובלים במשפט "אלייז'ה מוחמד המכובד מלמד אותנו ש..." (The Honorable Elijah Muhammad teaches us that).
למעשה קשה לדעת אם אמונותיו היו שונות ממשנתה של "אומת האסלאם".
מלקולם אקס השווה עצמו פעם לבובת פִּיתוֹם שיכולה לאמר רק מה שאלייז'ה מוחמד אמר לו.
מלקולם אקס הורה שאנשים שחורים היו התושבים המקוריים של כדור-הארץ, ושאנשים לבנים היו גזע של שטנים שנוצרו בידי מדען רשע ששמו "יעקוב" .
אומת האסלאם האמינה שאנשים שחורים נעלים על אנשים לבנים, ושגוויעתו של הגזע הלבן ממשמשת ובאה.
כשנשאל לגבי התבטאויותיו שאנשים לבנים הם שטנים, ענה מלקולם אקס ש"ההיסטוריה מוכיחה שהאדם הלבן הוא שטן."
הוא מנה כמה מהסיבות ההיסטוריות שתומכות בהצהרתו לפי תחושתו: "כל אחד שאונס, ובוזז, ומשעבד, וגונב, וזורק המון פצצות על אנשים... כל אחד שעושה את הדברים האלה הוא לא אחר מאשר שטן."
מלקולם אקס אמר שהאסלאם היה "הדת האמיתית של האנושות השחורה" ושהנצרות הייתה "דתו של האדם הלבן" שנכפתה על האמריקאים האפריקאים בידי אדוניהם כשהם היו עבדים.
הוא אמר שאומת האסלאם יישמה את האסלאם כפי שהוא נהוג ברחבי העולם, אבל משנת ה"אומה" שונה מזו של מוסלמים אחרים כי הם התאימו אותה ל"מצב הביש הייחודי" של האנשים השחורים באמריקה.
הוא לימד כי ואלאס פארד מוחמד , מייסד האומה היה התגלמותו של אללה, ושאלייז'ה מוחמד היה שליחו, או נביאו.
בעוד שהתנועה לזכויות האזרח נאבקה נגד הפרדה גזעית, תמך מלקולם אקס בהפרדה מוחלטת של האמריקאים אפריקאים מהאנשים הלבנים. אומת האסלאם הציעה לייסד מדינה נפרדת לשחורים בדרום או בדרום-מזרח ארצות-הברית כאמצעי זמני עד שהאמריקאים האפריקאים יכלו לשוב לאפריקה.
מלקולם אקס אמר שממשלת ארצות הברית חייבת פיצויים לאנשים שחורים בשל העבודה שאבות אבותיהם העבדים ביצעו ללא שכר.
הוא גם דחה את האסטרטגיה של אי-אלימות של תנועת זכויות האזרח ובמקום זאת דגל בכך שהשחורים ישתמשו בכל אמצעי העומד לרשותם על מנת להגן על עצמם.
השקפות עצמאיות.
לאחר שעזב את אומת האסלאם, הכריז מלקולם אקס על שאיפתו לעבוד עם מנהיגיה של תנועת זכויות האזרח, אם כי חש שהוא צריך לשנות את מיקוד לזכויות אדם. כל עוד שהתנועה תישאר במאבק על זכויות אזרח, מאבקה יישאר סוגיה פנימית, אבל אם ישנו את המלחמה למאבק לזכויות אדם, זו תהפוך לסוגיה בינלאומית, ותנועתם תוכל לשטוח את תלונותיה באו"ם. מלקולם אקס אמר שאומות העולם החדשות יתנו את תמיכתן למטרתם של האמריקאים אפריקאים.
הוא אמר שהוא וחברים אחרים מארגון "האחדות האמריקאית אפריקאית" נחושים להגן על עצמם מפני תוקפנות ולהבטיח חירות, צדק ושוויון "בכל אמצעי שנחוץ", וטען שאם הממשלה אינה מוכנה או אינה יכולה להגן על שחורים, הם צריכים להגן על עצמם.
מלקולם אקס הדגיש את ההשקפה הגלובלית שהוא השיג ממסעותיו הבינלאומיים. הוא הדגיש את "הקשר הישיר" בין המאבק המקומי של האמריקאים אפריקאים לשוויון זכויות למאבקי השחרור של מדינות העולם השלישי.
הוא אמר שאמריקאים אפריקאים טעו כשהם סברו שהם מיעוט, בהקשר עולמי, השחורים הם רוב, לא מיעוט.
בנאומיו בפני ה"פורום לעבודה מלחמתית", שנתמך בידי "מפלגת העובדים הסוציאליסטית" (Socialist Workers Party) של ארצות הברית, מתח מלקולם אקס ביקורת על הקפיטליזם.
בתום נאום כזה, הוא נשאל מהי המערכת הפוליטית והכלכלית הרצויה בעיניו, וענה שהוא אינו יודע, אבל אין זה מקרה שהארצות החדשות שקיבלו עצמאות בעולם השלישי הפכו לסוציאליסטיות.
מלקולם אקס עדיין היה מודאג בעיקר מהמאבק לחופש של האמריקאים אפריקאים. כשעיתונאי שאל אותו מה הוא חושב על סוציאליזם, שאל מלקולם אקס האם זה טוב עבור האנשים השחורים. כשהכתב השיב שכנראה כן, מלקולם אקס ענה לו, "אז אני בעד זה."
אף-על-פי שפסק לקרוא להפרדה של השחורים מהלבנים, מלקולם אקס המשיך לדגול בלאומיות שחורה, אותה הגדיר כהגדרה עצמית לקהילה האמריקאית אפריקאית.
בחודשים האחרונים לחייו, בכל אופן, החל לשקול מחדש את תמיכתו בלאומיות שחורה אחרי שנפגש עם מהפכנים צפון אפריקאים שככל הנראה היו לבנים.
אחרי החג', ביטא עמדה לגבי אנשים לבנים וגזענות שמייצגת שינוי עמוק מהפילוסופיה בה החזיק ככהן דת באומת האסלאם. במכתבו המפורסם ממכה, כתב שחוויותיו עם אנשים לבנים במהלך עלייתו לרגל שכנעו אותו "לסדר מחדש" את חשיבתו אודות גזע וכי הוא "והשליך הצידה כמה ממסקנותיו הקודמות."
בשיחה שקיים ב-1965 עם גורדון פארקס, יומיים לפני הירצחו, אמר מלקולם:
מורשתו.
מלקולם אקס תואר כאחד האמריקאים אפריקאים הגדולים ורבי-ההשפעה ביותר בהיסטוריה.
לזכותו נזקפת העלאת ההערכה העצמית של האמריקאים השחורים וקישורם מחדש עם מורשתם האפריקאית.
הוא אחראי במידה רבה להתפשטות האסלאם בקרב הקהילה השחורה בארצות הברית.
אמריקאים אפריקאים רבים, במיוחד אלה שחיים בערים בצפון ומערב ארצות הברית, חשו כי הוא מבטא את תלונותיהם בקשר לחוסר שוויון טוב יותר משעשו זאת תנועות זכויות האדם מהמיינסטרים.
ביוגרף אחד כתב שבכך שהוא ביטא את תסכוליהם, מלקולם אקס "הבהיר את המחיר שאמריקה הלבנה צריכה לשלם אם היא לא תסכים לדרישותיהם הלגיטימיות של האמריקאים השחורים."
בשלהי שנות ה-60, אקטיביסטים שחורים נהפכו לרדיקליים יותר, מלקולם אקס והשקפתו היו חלק מהבסיס עליהם הם השתיתו את תנועותיהם. תנועת Black Power (הכוח השחור), Black Arts Movement (תנועת האמנויות השחורות) והשימוש הרווח בסיסמה "Black is beautiful" ("שחור הוא יפה") כולם יכולים למצוא את שורשיהם במלקולם אקס.
במהלך שלהי שנות ה-80 וראשית שנות ה-90, הייתה התעוררות מחודשת בהתעניינות במלקולם אקס בקרב אנשים צעירים, שנגרמה, באופן חלקי, בכך שהשתמשו בו כסמל קבוצות היפ הופ כגון פאבליק אנמי.
ניתן למצוא את דמותו על-גבי חולצות טי וז'קטים.
תצלומים שלו הוצגו במאות אלפי בתים, משרדים, ובתי-ספר.
הגל הגיע לשיאו ב-1992 עם יציאתו לבתי הקולנוע של הסרט "מלקולם אקס", עיבוד של הספר "האוטוביוגרפיה של מלקולם אקס", לו ציפו רבים.
סרטים ומחזות שנעשו עליו.
הסרט "מלקולם אקס" מ-1992 בוים על ידי ספייק לי והיה מבוסס על "האוטוביוגרפיה של מלקולם אקס". מככבים בו דנזל וושינגטון כמלקולם אקס, אנג'לה באסט כבטי שאבאז ואל פרימן הבן כאלייז'ה מוחמד.
המבקר רוג'ר אוורט והבמאי מרטין סקורסזה בחרו בסרט זה כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר של שנות התשעים.