דין זה שייך רק בתערובת מין במינו. אך אם התערובת היא מין באינו מינו, האיסור בטל בששים כשאר איסורי תורה כאשר אינו נתן טעם.
בנוסף, לפעמים גם דבר שיש לו מתירין בטל, כאשר האיסור אינו בעין. מסיבה זו פוסק רב מתנה שעצים שנשרו מהדקל בשבת מרבה עליהם עצים מוכנים ומבטלן, כי למרות שלרב אשי דבר שיש לו מתירין אינו בטל אפילו באיסור מדרבנן של מוקצה, כאן האיסור אינו בעין שכבר החל להישרף ולהשתנות ממראהו הראשון.
יש אומרים שמאכל שעשוי להתקלקל לפני שיבוא זמן ההיתר אינו נחשב דבר שיש לו מתירין.
חמץ בפסח.
לדעת הרמב"ם, חמץ בפסח נחשב כדבר שיש לו מתירין, וזו הסיבה שחמץ בפסח אסור במשהו.. לפי שיטה זו, דין חמץ חמור יותר מדין רגיל של דבר שיש לו מתירין, בכך שהוא אסור גם במין בשאינו מינו. הסיבות להחמיר דווקא בחמץ מוזכרות בספר 'פניני הלכה':
לדעת רוב ראשונים, חמץ אינו בכלל דבר שיש לו מתירין. יש ראשונים שסוברים שחמץ בטל כשאר איסורים. לדעת התוספות, חמץ בפסח במשהו משום מחומרתו של איסור חמץ (שהוא איסור כרת). הטענה שאין לחמץ מתירין נובעת מהיותו חוזר ונאסר בכל שנה, או משום שחכמים אסרו את החמץ שעבר עליו הפסח. לפי דעה אחת בשולחן ערוך במקרים מסוימים החמץ נחשב שאין לו מתירין משום שאינו יכול להחזיק מעמד עד לאחר הפסח.
הרפורמה הצבאית ברוסיה
הרפורמה הצבאית ברוסיה מהווה את סדרה של רפורמות משמעותיות של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית שהוכרזו באוקטובר 2008 על ידי שר ההגנה אנטולי סרדיוקוב כאשר הארגון מחדש במבנה הזרועות יצא לדרך בשנת 2009.
המטרות המוצהרות של הרפורמה הם לארגן מחדש את מבנה שרשרת הפיקוד בצבא הרוסי, כדי לצמצם את גודלו. המרכיבים המרכזיים של הרפורמה שהוכרזה באוקטובר 2008 כוללים את היעדים הבאים:
הצבא עתיד למכור נכסים שהיו בבעלותו ובהם ישבו מטות ומפקדות המחוזות הישנים, ששוויים מוערך במיליארדי דולרים. משרד ההגנה הרוסי הכריז כי ההכנסות ממכירת הקרקעות תממן את בנייתם של בנייני דירות למשוחררים וחיילים ותיקים.
בעבר כבר נוהלו רפורמות כשהאחרונות שבהן היו ב-1997, רפורמה צבאית שהוכרזה אז על ידי השר איגור סרגייב, שלא יושמה והרפורמה הצבאית מ-2003 של הנשיא ולדימיר פוטין. תוכנית הרפורמה של 2003 ("משימות דחופות לפיתוח הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית") בתחומים רבים דומה מאוד לתוכנית שהוכרזה ב-2008, מאחר שגם היא הדגישה את הצורך בהפחתת כוח האדם הצבאי, הורדה הדרגתית בשימוש מתגייסים לטובת חיילים מקצועיים (תוך צמצום משך שירות החובה, עם אפשרות להפיכתו לשירות התנדבותי), יצירת חילות מקצועיים ושינויים דרסטיים במערך קציני ההדרכה והחינוך הצבאי. תוכנית הרפורמה מ-2003 עברה בקצב איטי מאוד, בעיקר בשל חוסר התעניינותו ורצונו של הצבא ביישום הרפורמה.
כוח אדם.
חלק מהותי מהרפורמה הצבאית מתייחסת לשינוי גודל המטה הפיקודי בצבא. בתחילת הרפורמה היו כ-1,130,000 חיילים פעילים בצבא הרוסי. ההפחתה מתכננת להוריד את מספרם ל-1,000,000 חיילים עד 2016-2012. במידה רבה, הפחתת כוח האדם הצבאי פוגעת בקצינים. משרד ההגנה הרוסי הסביר זאת בכך כי כשליש מהעוצמה הכוללת של הכוחות המזוינים נמצאת בידי הקצינים ולכן הללו יקוצצו ב-15%.
ב-4 באפריל 2011 סגן הרמטכ"ל הרוסי, ואסילי סמירנוב, אמר כי בסיום הרפורמה הכוחות עתידים לכלול 220,000 קצינים, 425,000 חיילים מקצועיים בשירות קבע, ו-300,000 חיילים בשירות סדיר.
מרכיב חשוב של הרפורמות היא יצירת צבא עם חילות מקצועיים. הדגש הוא על המשמעת הצבאית והצבא עתיד להעסיק מומחים שעברו הכשרה בת 3 שנים (מינימום 10 חודשים). בהתאם לצו נשיאותי של דמיטרי מדבדב, החל מ-1 בינואר 2012 תשלומים למשרתים בצבא הוגדלו פי-2.5-3 וגמלאות הוגדלו פי 1.5
מבנה הפיקוד.
הרפורמה במבנה הצבא יושמה בקצב מהיר יחסית. מ-1992 עד 2010, צבא רוסיה חולק לשישה מחוזות צבאיים:
באמצע 2010, הוכרז ארגון מחדש של מחוזות הצבאיים ואלה אוחדו לארבעה פיקודים אסטרטגיים מאוחדים שמחולקים מבחינה גאוגרפית וכוללים גם את ציי חיל הים הרוסי.
החל מה-1 בספטמבר 2010 ארבעת הפיקודים הם:
בהתאם לשיטת שליטה ופיקוד החדשה גם כוחות חיל האוויר והצי שבסיסיהם נמצאות בשטח הפיקוד נמצאות תחת שליטה של מפקד הפיקוד האסטרטגי.
צבא היבשה.
לפני הרפורמה של שנת 2008, צבא היבשה הרוסי הכיל 24 אוגדות: 3 אוגדות שריון, 16 אוגדות ממונעות, 5 אוגדות ארטילריה, וכן שתי אוגדות שהתמקמו בבסיסים צבאיים בארמניה וטג'יקיסטן. בנוסף לזה הכיל חיל היבשה גם 12 חטיבות עצמאיות. מתוך 24 אוגדות, רק חמש היו במלוא המוכנות בשנת 2008. רק כ-13% מכלל יחידות הצבא יכלו להיחשב כמוכנים לקרב.
מספר היחידות יופחת מ-1,890 ל-172 בתוך שלוש שנים (2009-2012). המבנה המקורי של ארבעה שלבי שליטה (מחוז צבאי - ארמייה - אוגדה - חטיבה) יוחלף ב-3 מערכות קישור (מחוז צבאי - פיקוד מבצעי - חטיבה).
חיל האוויר.
מספר הטייסות בחיל האוויר הרוסי יופחתו מ-340 ל-180, ומספר בסיסים האוויר יופחתו מ-245 ל-52 בלבד. המטרה היא להותיר שני גדודים וטייסת תעופה אחת כאשר כל גדוד אווירי יצויד ב-24 מטוסי קרב. הארגון החדש של חיל האוויר קובע את בסיס חיל האוויר כגורם מבני בסיסי. כל בסיסי חיל האוויר יכללו 1-7 טייסות אוויר (או קבוצות תעופה, כפי שהם נקראים רשמית), גדוד שירות תעופתי ויחידות תקשורת.
מבנה חיל האוויר אמור להיות כך:
החטיבות וגדודי חיל הנ"מ הרוסי שאוחדו עם חיל האוויר ב-1998 פורקו במסגרת הרפורמה והוחלפו ב-13 גדודים להגנת האוויר והחלל ואלה מאוגדים תחת הפיקוד האסטרטגי המאוחד להגנת האוויר והחלל שמפקדתו בבאלשיחה, מחוז מוסקבה.
הצי.
הצי הרוסי עתיד להצטמצם מ-240 יחידות ל-123 בלבד, אם כי לצד זאת הצי הרוסי המצומצם צריך להגיע למוכנות קרב תמידית, כאשר תפקידים תומכי לחימה בצי עתידים לעבור לידי אזרחים שיעבדו תמורת משכורת חודשית.
במסגרת הרפורמה, כל ציי רוסיה יוכפפו לפיקודים אסטרטגיים מאוחדים חדשים: ציי הים הצפוני והבלטי הם חלק מהמחוז הצבאי המערבי, צי הים השחור ושייטת הים הכספי הם חלק מהמחוז הצבאי הדרומי, וצי האוקיינוס השקט הוא חלק מהמחוז הצבאי המזרחי.
במסגרת תוכנית חימוש ממלכתית חדשה שנפרסת עד לשנת 2020, 100 ספינות מלחמה חדשות יכנסו לשירות החיל. הצי יצויד ב-20 צוללות נוספות ו-35 עד 15 פריגטות וקורבאטות.
בתי הספר של הצי ומכוני המחקר התמזגו למרכז האימונים והמחקר של האקדמיה של הצי (האקדמיה הימית ע"ש נ.ג. קוזנצוב), כל מכוני ההכשרה יאוגדו לחמישה מכוני מחקר של הצי, שלושה מכוני מחקר של משרד ההגנה, ובית הספר של הצי ע"ש נחימוב בסנקט פטרבורג.
התעופה הימית ויחידות התמיכה אורגנו מחדש לתוך 13 בסיסי חיל האוויר שהיו בשלב השני של הרפורמה, שלפיה כל בסיס חיל אוויר יורכב ממטה פיקוד, יחידת תמיכה אחת או יותר וקבוצת תעופה (טייסת).
מספר יחידות החי"ר של חיל הים שינו את מעמדם. חטיבת חי"ר הנפרדת הימית מס' 61 של הצי הצפוני הפכה לגדוד, גדוד 810 של צי הים השחור הפכה לחטיבה, החטיבה ה-55 של צי האוקיינוס השקט כבר התפרקה ובמקומה הוקמה חטיבת חי"ר נפרדת של הצי מס' 155, וחטיבה 77 של שייטת הים הכספי פורקה אף היא.
השכלה צבאית.
מתכונת השכלה צבאית לקצונה בכירה התבססה על תשתית שנקבע בתקופת ברית המועצות. עד לתחילת הרפורמה ברוסיה היו קיימות 65 מוסדות להשכלה גבוה לקצינים. בהתאם להחלטות שהתקבלו במסגרת הכנת הרפורמה מסודות השכלה צבאיות צריכים לעבור רה-ארגון ואיחוד. בסופו של דבר מספרם מתוכנן להצטמצם ל-10 מרכזי לימוד.
Lord of the Dance
דבי מזר
דבורה "דבי" מזר (באנגלית: Deborah "Debi" Mazar; נולדה ב-12 באוגוסט 1964) היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי. ידועה בזכות תפקידיה בסדרות "הפמליה" ו"פרקליטי אל איי" ובסרטים "טוקסידו", "רקורד חזק", "החבר'ה הטובים" ו"באטמן לנצח".
ביוגרפיה.
מזר נולדה בשכונת ג'מייקה שברובע קווינס לננסי והרי מזר. אביה, שנולד ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הלטבית, הוא ממוצא יהודי, אך גדל והתחנך כנוצרי קתולי. אמה גדלה כנוצרייה קתולית, התגיירה, מאוחר יותר הפכה לבודהיסטית והייתה מזוהה עם הזרם הנוצרי עדי יהוה עד שסולקה ממנו בטענה ללקיחת עירוי דם.
מזר החליטה לוותר על השכלה גבוהה כדי להיות אמנית איפור. היא עבדה במסגרת עבודתה גם במועדוני לילה שם הכירה את חברתה מדונה.
קריירת משחק.
קולנוע.
מזר התחילה את דרכה כשחקנית בסרט הפשע הביוגרפי של מרטין סקורסזה "החבר'ה הטובים" בתור סנדי, חברתו המסוממת של המאפיונר הנרי היל (ריי ליוטה) שמספקת לו סמים.
בהמשך הופיעה במספר תפקידים קטנים בדרמה המוזיקלית-ביוגרפית של אוליבר סטון "הדלתות", בסרטה הראשון כבמאית של ג'ודי פוסטר, "איש קטן ושמו טייט", ובסרטיו של ספייק לי "קדחת הג'ונגל" ו"מלקולם אקס".
בתחילת שנות ה-90 שיחקה בקומדיות "קליעים מעל ברודוויי" של וודי אלן, "צעצועים", "אשתי רוצחת לשעבר" ו"בטהובן 2".
ב-1995 השתתפה מזר לצידה של דרו ברימור בשובר הקופות של ג'ואל שומאכר "באטמן לנצח", בתור העוזרת של דו-פרצוף (טומי לי ג'ונס); ושיחקה בתפקיד ראשי בקומדיית הנעורים "רקורד חזק".
בסוף שנות ה-90 התפרסמה מזר בקומדיה העצמאית הגאה "שום מקום", בסרט הטלוויזיה "דייוויד וליסה" לצד בריטני מרפי, ושיחקה בדרמה מועמדת שבעה פרסי האוסקר "המקור".
ב-2002 הופיעה בקומדיית האקשן "טוקסידו" בתור הסוכנת החשאית סטינה, ב-2004 במותחן הפשע "הנוסע", ב-2005 בקומדיית הפשע "בי קול" וב-2008 בקומדיה "הנשים".
בשנת 2014 שיחקה בדרמה הקומית "מצחיקה שכזאת" של הבמאי פיטר בוגדנוביץ', לצד ג'ניפר אניסטון, אוון וילסון וקתרין האן.