אלון אקר (נולד בשנת 1960) הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל בשחייה.
ביוגרפיה.
אקר גדל בקיבוץ בית קמה והתאמן בקבוצת השחייה של קיבוצו, בהדרכת אברי גביש.
בתחרות שנערכה בקיבוץ מעיין צבי (בריכת 25 מטר) באוגוסט 1972 קבע אקר במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לגילאי 12 של 1:06.7 דקות ובמשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש לגילאי 12 של 1:21.1 דקות.
באליפות ישראל בשחייה לנוער שנערכה בווינגייט באוגוסט 1974 זכה אקר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.1 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 2:36.5 דקות.
כינוס הפועל.
בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-10 שנערכו במאי 1975 סיים אקר פעמיים במקום שביעי, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.6 דקות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:27.5 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בספטמבר אותה שנה זכה אקר ב-5 מדליות, 3 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04.2 דקות, אחרי מייק גרינשפן מהפועל גבעת חיים (1:01.2 דקות) ולפני דן שטרן מהפועל גוש זבולון (1:04.5 דקות), במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:29.2 דקות, אחרי דב ניסמן מהפועל המעקים (2:20.6 דקות) ולפני ארז פרידלנדר מהפועל קישון (2:32.4 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:02.3 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:09.9 דקות, אחרי דב ניסמן (1:04.9 דקות) ורון קרמן ממכבי חיפה (1:06.0 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:20.6 דקות, אחרי דב ניסמן (2:17.5 דקות) ומייק גרינשפן (2:17.5 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1976 זכה אקר בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 2:15.6 דקות, אחרי מייק גרינשפן (2:14.0 דקות) ולפני יורם כוכבי ממכבי תל אביב (2:21.6 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 2:25.8 דקות, אחרי דב ניסמן (2:25.3 דקות) ולפני אבי כרמל מברית מכבים עתיד (2:28.9 דקות).
בתחרות שמונה האומות שנערכה ברייקיאוויק, איסלנד בתחילת יולי 1977 סיים אקר במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:14.9 דקות.
המכביה.
שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה העשירית שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב הוא זכה במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:13.54 דקות, אחרי מייקל ספיר 2:07.72 דקות וריכרד דוידסון (2:10.69 דקות), שניהם מארצות הברית.
אלוף ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר אותה שנה זכה אקר ב-5 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-3 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.93 דקות, לפני דב ניסמן (2:12.97 דקות) ומייק גרינשפן (2:13.60 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:48.22 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:01.14 דקות, אחרי מייק גרישפן (59.36 שניות) ודב ניסמן (1:01.12 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:03.96 דקות, אחרי דב ניסמן (4:49.89 דקות) ויורם כוכבי (4:52.68 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.79 דקות.
מנאל א-שריף
מנאל א-שריף (בערבית: منال الشريف ; 25 באפריל 1979) היא סופרת, עורכת, ופעילה פמיניסטית למען זכויות האדם. א-שריף התפרסמה בעקבות הנהגת קמפיין למימוש זכותה של האישה הסעודית לנהוג ברכבה בשנת 2011. בכך היא הצליחה לשבור מוסכמות וגבולות חברתיים, ולנפץ מנהגים שהוטלו על נשים סעודיות זמן רב, כדי למנוע מהן את זכות הנהיגה.
קורות חייה.
מנאל א-שריף נולדה באחת השכונות הוותיקות במכה, בערב הסעודית, בשנת 1979. מקור משפחתה מצפון-מערב מכה. היא סיימה את לימודיה לתואר ראשון באוניברסיטת "המלך עבד אל-עזיז" (جامعة الملك عبد العزيز) בתחום מדעי המחשב. היא עבדה כיועצת אבטחת מידע באינטרנט בחברת עראמקו הסעודית, ובחברת הנפט הלאומי הסעודית. כמו כן עבדה כעיתונאית בעיתון הסעודי "אל-וטן" והשתתפה בהרבה מערכות הסברה למען זכויות נשים. בנוסף לקריירה המקצועית שלה, נאבקה א-שריף במשך שנים למען זכויות הנשים הסעודיות, ניהלה מסע תעמולה למען זכויותיהן של הנשים בסעודיה במשך שנים רבות.
פעולותיה.
בשנת 1990, מנאל א-שריף תרמה להשקת היוזמה "אנהג במכונית שלי בעצמי" הקרויה גם "נשים להגה" (במקור, משחק מילים למילים נהיגה ומנהיגות), כדרך לדרישה לקבל אשור חוקי לאשה הסעודית לנהוג בעצמה. כחלק ממסע התעמולה הציבורי צילמה והקליטה, הפעילה וז'ייהה אל-כדיר, את עצמה ואת מנאל א-שריף בשעת הנהיגה, הסרטונים פורסמו ב-YouTube ובפייסבוק. בעקבות המאבק בשנת 1990, עשרות נשים נהגו במכוניות שלהן כאקט מחאתי בריאד; נעצרו ונכלאו ליום אחד, והחרימו את דרכוניהן, ונשים רבות מהן איבדו את מקום עבודתן. בחודש ספטמבר 2007, "העמותה להגנה על זכויותיהן של נשים בסעודיה" ("جمعية الحماية والدفاع عن حقوق المرأة في المملكة العربية السعودية"), שנוסדה על ידי ואג'יהה אל-חוידר ופאוזיה אל-עיוני, אספה כ-1,100 חתימות אשר נמסרו למלך עבדאללה, והן בקשו ממנו רשות לנשים לנהוג. ביום האישה הבינלאומי 2008, צילמה אל-כדיר את עצמה בסרט וידאו תוך כדי נהיגה ופרסמה אותו ב-YouTube. הסרט עורר סערה תקשורתית בין-לאומית לאחר פרסומו.
בעקבות האביב הערבי, האזרחית הסעודית מג'דה נג'לה חרירי נהגה במכוניתה, בשבוע השני של חודש מאי 2011 ואמרה: "בעבר כאן בסעודיה, אף פעם לא שמענו על הפגנות, אבל אחרי מה שקרה במזרח התיכון, התחלנו להאמין שיש אנשים שמוכנים לצאת לרחובות ולהביע את דעתם, והייתה להם השפעה משמעותית עלי". מנאל א-שריף נעצרה ושוחררה ב-21 במאי 2011, ונעצרה שוב ביום שלמחרת, וב-30 במאי, שוחרר תמורת ערבות כספית, ובלבד שתזומן ותגיע לחקירה במידת הצורך. כמו כן היא התחייבה להימנע מלנהוג ולהופיע בתקשורת. ה-ניו יורק טיימס ועיתונים אחרים, מצאו קשר בין הקמפיין של מנאל א-שריף ובין האביב הערבי, וציינו שקיים פחד אצל השלטונות לעורר הפגנות ומרדנות ברחוב הסעודי בתקופה שבה מרדנות קהילתית, כבשה מדינות רבות במזרח התיכון. מייד לאחר הקמפיין, א-שריף המשיכה לבקר את הממשלה הסעודית בטוויטר ובעיתונות, בנושאים כגון: חירויות בקרב עובדים זרים, חוסר הבחירות למועצת השורא (مجلس الشورى), רצח "לאמא אל-ע'מאדי" (لاما الغامدي) ועוד.
נכון לשנת 2015, א-שריף עובדת כיועצת לאבטחת מידע וכמנהלת פרויקטים בחברת "בלו נתורקס" בין דובאי וסעודיה.
קמפיין הנשים נוהגות.
הקמפיין בעד נהיגת נשים החל בעקבות האיסור של השייח'ים הסוניים הסעודים הבכירים (ה"מופתים") שאסרו על נשים לנהוג ברכב. בכירי המופתים בראשותו של שייח' עבד אל-עזיז בן באז, הוציאו כמה פסקי הלכה שאוסרים עליהן לנהוג. נשיא מועצת חכמי המופתים, שייח' עבד אל-עזיז אל-שייח' גם מתח ביקורת על עיתונים העוסקים בנושא, וטען שנשים בסעודיה מקבלות את זכויותיהן כהלכה. כמו כן הסביר השייח' סאלח אלפוזאן, חבר במועצה, את העניין בצורה מנומקת: . השייח' מוחמד בן עתימין הצטרף גם הוא להתנגדות ואמר: .
המאבק בעד זכות הנשים לנהוג ב-2011.
הקמפיין המפורסם שלה בשנת 2011 "אנהג במכונית שלי בעצמי", המאבק לאישור לנהוג עבור נשים סעודיות, היווה אתגר עבורה ועבור פעילות פמיניסטיות אחרות ברחבי העולם והתריס אל מול מדיניות וחוקים מפלים מגדרית. ב-18 בדצמבר 2012, א-שריף הודיעה שקבלה רישיון נהיגה שהונפק על ידי האמירות של דובאי באיחוד האמירויות הערבי, היא גם הביעה את תקוותה לקבל את הרישיון הסעודי בקרוב. קבוצה של נשים כולל מנאל א-שריף, החלה בשנת 2011 בקמפיין בפייסבוק בשם"למד אותי איך לנהוג על מנת להגן על עצמי", שבו הם קראו לצורך לאפשר לנשים לנהוג, מחאה שקוראת לנשים סעודיות לנהוג החל מיום 17 ביוני 2011. נכון ל-21 מאי 2011, כמעט 12 אלף קוראים תמכו בקמפיין בפייסבוק. מאז 2013 הטילו השלטונות הסעודיים הגבלות נוספות על חופש התנועה או תרגול נהיגה לנשים.
אל שריף תיארה את הקמפיין כפעולה חשובה במסגרת המאבק למען זכויותיהן של הנשים, ובמקביל הביעה וז'יהה אל-כדיר את תמיכתה בקמפיין ובא-שריף. לקראת סוף חודש מאי, שתיהן נהגו ברכב שלהן בעיר חובאר והן העלו קטעי וידאו לאתר YouTube ופייסבוק. במהלך הסרטון, א-שריף אמרה: . בעקבות המסע נעצרה א-שריף על ידי משטרת הדת ב-21 במאי 2011 ושוחררה לאחר שש שעות. נכון ל-23 מאי 2011, כ-600,000 אנשים צפו בסרטון שלה.
בעקבות מעצרה של אל-שריף, נעצרה אישה נוספת לאחר שנהגה ברכב, היא שוחררה לאחר שחתמה על הצהרה שלא תנהג שוב. בתגובה למעצרה של א-שריף, פרסמו רבים סרטוני נשים סעודיות נוהגות ברכב שלהן. ב-26 במאי, דיווחו הרשויות כי א-שריף תישאר במעצר עד ה-5 יוני 2011. לאחר שיחרורה במאמצים רבים, שלחה א-שריף מכתב למלך עבדאללה, מלווה בעתירה שנחתמה על ידי 4,500 נשים סעודיות, בו טענה כי . בעקבות המעצרים של א-שריף, היא דיווחה שנדחקה לשוליים עוד ועוד על ידי מעסיקה בעראמקו הסעודית, ולאחר מכן התפטרה.
א-שריף כמקור השראה.
מנאל א-שריף נחשבת לאישה פורצת דרך גבולות ומוסכמות, היא היוותה מקור השראה לקמפיין למען זכויות נשים, כאשר קראה תיגר על האיסור על נשים לנהוג במכוניות בערב הסעודית. איסור זה עוגן בחוות דעת מועצת מדעני בכירי הדת האיסלאמי בסעודיה. כמו כן, הנושא הזה נחשב לנושא של דעת קהל כללי חשוב בחברה סעודית. למרות שמערכת התנועה הסעודית אינה מונעת מנשים לנהוג, רישיונות הנהיגה מונפקים לגברים בלבד.