כך למשל, במשקל ארבעה רבעים, על מנת לחלק רבע בתיבה לשלוש שמיניות (ולא לשתיים), עלינו לסמן מעל השמיניות או מתחתיהן את סימון הטריולה.
למעשה, חלוקה זו לשלוש פעמות, במשקל זוגי, היא קשה במקצת לנגינה, משום שההרגל במשקל זה הוא לנגן מספר זוגי של פעמות.
כאשר מופיעה טריולה אחת בין רבעים ושמיניות רגילות, התחושה המתקבלת אצל המאזין היא של סינקופה. לעומת זאת, כאשר המנגינה כתובה כולה בטריולות, ניתן לשמוע את משקל המנגינה כ-6/8 במקום כ-4/4, כמו בג'יגים של באך.
אברהם שוחט
גרברט מאורילאק
נחל ערוגות
נַחַל עֲרוּגוֹת הוא נחל איתן המנקז נחלים רבים במרכז מדבר יהודה. אורכו כ-46 ק"מ ויובליו העליונים מתחילים ממזרח לגוש עציון והר חברון ושפכו של הנחל מצפון לעין גדי.
גאוגרפיה.
נחל ערוגות הוא נחל גדול בעל אגן ניקוז של יותר מ-230 קמ"ר. ראשיתו של הנחל באזור אפרת, מגדל עוז ובית פג'אר, משם ממשיך הנחל מזרחה כ-8 ק"מ עד שנכנס לרמת המדבר, באזור היישוב תוקוע הפלסטיני, שם פונה הנחל לכיוון דרום-דרום-מזרח וממשיך במגמה זו עוד כ-30 ק"מ, אוסף לאגן הניקוז שלו נחלים רבים עד לשלב בו הוא מגיע לבמת השוליים המזרחיים, שם הנחל פונה ממש מזרחה, לכיוון ים-המלח והבקע הסורי אפריקני. בקטע זה הוא הופך לקניוני עוד יותר ובקילומטרים האחרונים שלו לפני ים המלח הוא נופל אל קניון עצום, שעמקו מעל 500 מטר וזורמים בו מי מעיינות כל השנה.
בערבית יש לנחל ערוגות שמות אחדים לפי הקיטועים הבאים:
חלקו העילי היורד מהר חברון אל רמת המדבר נקרא ואדי ג'חר (وادي جحر) שפירושו- "הנחל הנחבא בחורו"- זהו קטע קניוני עמוק ובו מערות שבהן שרידי פעילות של האדם הקדמון. חלקו התיכון, החוצה את רמת מדבר יהודה, נקרא ואדי אלע'ר (وادي الغر)-שפירושו "נחל שיח אברהם" ע"ש שיחי אברהם הרבים שגדלים בו. חלקו האחרון, העמוק ביותר בנחל נקרא ואדי אלעריג'ה (وادي العريجة) שפירושו "הנחל שסטה מדרכו". שם זה הוא 'שימור שם' ונקבע על ידי ועדת השמות הממשלתית כנחל ערוגות.
הקטע האחרון בנחל מתחיל בנקיק צר ועמוק הנקטע במפל גבוה (מפל ערוגות). בהמשך, לרגלי מפל ערוגות, נובע עין ערוגות ומשם ואילך הנחל הוא נחל איתן שלאורכו צומחת צמחיית מים עשירה- הכוללת עצי ערבה, צפצפת הפרת, קנה מצוי, עבקנה, סלוודורה פרסית, עצי שיזף מצוי ועוד. בחלקו האיתן של הנחל חיים עדרי יעלים, להקות גדולות של שפני סלע.
בקניון האחרון עובר מסלול טיול, שמתחיל מחניון השמורה עד ל"מפל הנסתר" ו"הבריכות העליונות" שבנחל. כמו כן, מתחברים אל הנחל שני מסלולים אתגריים שיורדים מההרים שמעל: מעלה בני המושבים מצפון ומעלה האיסיים מדרום.
ואניר
ואניר - אחת משתי קבוצות האלים במיתולוגיה הנורדית, לצד אלי האסיר. הוואניר קשורים לאדמה, מים, פריון, תבונה וניבוי עתידות. מקורם בואנאהיים, שם שכנו עד למלחמה בין האסיר והוואניר. לאחר המלחמה הם הפכו לתת קבוצה של האסיר.
הוואניר מוזכרים בשירה הסקאלדית וחיבוריו של הסופר סנורי סטורלוסון ובפרט באדה הפרוזאית, באדה הפואטית ובמחזור העולם.
בכל המקורות מזוהים האלים פרייה, פריי וניורד כאלי ואניר. במחזור העולם מוזכרים גם אחותו של ניורד וקבסיר בחברים בקבוצה זו. בנו של המלך Sveigðir נקרא ואנלנדי (Vanlandi, בנורדית עתיקה ״בן ארץ הוואניר). למרות שאין התייחסות מפורשת לעניין במקורות, ישנן תאוריות שהיימדייל ואול שייכים לקבוצה זו גם כן. באדה הפרוזאית נקראים חזירי בר ״ילדי ואן״.
אטימולוגיה.
ישנן תאוריות רבות באשר לאטימולוגיה של השם ״ואניר״. החוקר ריימונד איאן פייג׳ טוען שלמרות שיש אפשרויות רבות למקור השם, מפתה לקשר בין ״ואניר״ למילה "ידיד" (vinr) בנורדית עתיקה ולאלת האהבה הרומית ונוס.
מקורות.
אדה פואטית.
באדה הפואטית הוואניר מוזכרים במספר פואמות. כך למשל, בסטנזה בפואמה Völuspá מסופר שבמסגרת מלחמת האסיר-ואניר אלי ואניר פרצו למצודתם של האסיר, בפואמה Þrymskviða נכתב על היימדייל שיש לו יכולת ניבוי עתידות המשתווה לזו של אלי הוואניר, בפואמה Sigrdrífumál מתואר התמד הקדוש של אלי ואניר ובSkírnismál הענקית Gerðr שואלת את שליחו של האל פריי האם פריי הוא אלף, איסר או חלק מ״ואניר הנבונים״ֿ.
בפואמה Vafþrúðnismál. האל אודין, המוסווה כגאגנראד'ר (Gagnráðr), שואל את הענק Vafþrúðnir על מקורותיו של האל ניורד. גאגנראד'ר מצביע על כך שאף שניורד חולש על מזבחים ומקדשים רבים, הוא לא אחד מאלי האייסיר. הענק עונה שניורד נוצר בוואנאהיים על ידי כוחות תבוניים ומזכיר שניורד הוחלף כשבוי כחלק מהמלחמה בין האסיר לוואניר ויחזור לוואניר בראגנארוק.
אדה פרוזאית.
אלי הוואניר מוזכרים בשניים מתוך ארבעת חלקי האדה הפרוזאית - "ההטעיה של גילבי״ (Gylfaginning) ו״שפת השירה״ (Skáldskaparmál).
בפרק 23 ב״הטעיה של גילבי״, ״השלישי״ טוען שהאל ניורד גדל בואנהיים והוחלף באל האסירי הוואניר במסגרת עסקת החלפת שבויים שהובילה להסכם שלום בין האסירים לואנירים. בפרק 35 נאמר שאחד משמותיה של האלה פרייה הוא ״הליידי של ואניר״.
ב״שפת השירה״ ניתן הסבר למקורות השירה. לפי הסיפור, במסגרת כינוס שלום בין האיסר לוואניר הם חתמו על הפסקת אש על ידי יריקה למיכל. המיכל נשמר כדי לסמל את השלום בין הקבוצות ומתוכנו נוצק קבסיר. קבסיר נרצח בהמשך על ידי גמדים ומדמו נוצר תמד השירה. ב״שפת השירה״ ניתנים שמות פואטיים לאל ניורד, ביניהם ״צאצא ואניר״, לאלה פרייה, ביניהם ״אשת-ואן״, ״ליידי-ואן״ ו״אלת ואניר״ ולחזירים - ״ילדי ואן״.
מחזור החיים.
בפרק הרביעי בסאגת ינגלינגה ב״מחזור החיים״ מתוארת עסקת החלפת השבויים בסיום מלחמת אסיר-ואניר. במסגרת העסקה האסיר שלחו את הוואניר ומימיר לוואניר וואניר שלחו את ניורד ופרייה לאסיר. כשקיבלו את מימיר, החליטו ואניר לשלוח את קבסיר, החכם ביותר מביניהם, לאסיר. ואניר הפכו את הוואניר למנהיג, אך בשל הססתנותו בקבלת החלטות הם הרגו אותו ושלחו את ראשו הערוף לאסיר. האלים שהתקבלו מוואניר קיבלו מקום של כבוד בין אלי האיסר. פרייה לימדה את האסיר את הקסם הוואנירי ובהחלטת אודין, פרייה וניורד התווספו לנמעני טקס הבלוט.
על פי הספר, ניורד היה נשוי לאחותו ופרייה ופריי היו שני ילדיהם.
ניפלהיים
ניפלהיים (בנורווגית: Niflheim; מילולית: "בית הערפל" או "עולם הערפל") הוא עולם קרח וכפור במיתולוגיה הנורדית. הממוקם צפונית לגינונגגאפ.
ה-הלגארת' (Helgardh) שוכנת בעולם זה, אשר בו שולטת האלה הל (Hel), בתו של לוקי וענקית שמונתה על ידי אודין באופן אישי לשלוט על עולם זה. חצי גופה (של הל) נורמלי והחצי השני הוא רקוב.
עולם זה מחולק לכמה שכבות:
טלירן
בית תלמי
בית תַּלְמַי (ביוונית: Πτολεμαῖος, פתולמאיוס) היה שושלת מלוכה הלניסטית ששלטה על מצרים. תקופת שלטונם מוכרת בספרות בשם תקופת מצרים התלמיית. השושלת שלטה במצרים במשך כ-300 שנה, מ-323 לפנה"ס עד 30 לפנה"ס.
תלמי הראשון, מייסד השושלת, היה אחד ממצביאיו של אלכסנדר הגדול ומקדוני במוצאו. לאחר מותו של אלכסנדר הגדול בשנת 323 לפנה"ס, הוא מונה לנציב (סטראפ) מצרים, ובשנת 305 לפנה"ס הכריז על עצמו כמלך מצרים ונטל את השם "סוֹטֵר" (מילולית, מושיע). המלכה האחרונה לבית תלמי הייתה קלאופטרה השביעית, שנודעה כמאהבתו של יוליוס קיסר ומאוחר יותר גם של מרקוס אנטוניוס. קלאופטרה הצליחה לשמור על עצמאותה של מצרים, אך התאבדה לאחר תבוסתו של אנטוניוס בקרב אקטיום (31 לפנה"ס) וניצחונו של אוגוסטוס. לאחר מותה הסתיים שלטונו של בית תלמי, ומצרים הפכה לפרובינקיה רומית.
חלק מבנות המשפחה נישאו למלכים מבית סלאוקוס, שושלת מלוכה הלניסטית נוספת ששלטה בסוריה והפכו לחלק מבית מלוכה זה. בנים נוספים מבני המשפחה שלטו בקפריסין ובקירינה.
זיהוים של בני תלמי השונים על פי מספר הוא המצאה מודרנית שנועדה להקל על ההבחנה בין בני המלוכה השונים של שושלת זאת, שבחרו במספר שמות קבועים כמו תלמי, קלאופטרה, ברניקי וארסינואי. במקורות היוונים העתיקים הבחינו בין התלמיים השונים תוך שימוש בכינוי שניתן להם. המספור בטבלה זו הוא על פי המקובל כעת.
שמעון הלקין
שמעון הַלְקין (י"ב בחשוון תרנ"ט, 28 באוקטובר 1898 – כ"ז בחשוון תשמ"ח, 19 בנובמבר 1987) היה סופר ומשורר עברי, מתרגם, עורך, מורה וחוקר ספרות.
ביוגרפיה.
שמעון הלקין נולד למשפחה חב"דית בדובסק, פלך מוהילב, ברוסיה (באזור שכיום נמצא בבלארוס) בשנת תרנ"ט-1898. בשנת 1914, נכנס לגיל חינוך ותלמוד תורה בעיירה ביחוב-חדש. בעודו נער, היגר עם משפחתו לארצות הברית. הלקין השלים לימודיו באוניברסיטת ניו יורק בשנת 1928. משנת 1920, עוד בהיותו סטודנט, החל ללמד במוסדות יהודיים בארצות הברית. בשנים 1923–1924 לימד את תולדות הספרות העברית החדשה ושירת ימי-הביניים בבית המדרש למורים "תרבות" שהיה קיים בניו יורק בזמן ההוא. עלה לארץ לראשונה בנובמבר 1928, ושהה בארץ כעשור כמורה בבתי ספר תיכוניים בתל אביב, בין השאר לימד אנגלית בבית הספר התיכוני למסחר בתל אביב. בשנת 1939 חזר לארצות הברית, שם לימד במוסדות שונים והגיע למעלת פרופסור ללשון וספרות עברית. בשנת 1949 נקרא לירושלים בידי פרנסי האוניברסיטה העברית, לשמש שם כפרופסור לספרות עברית חדשה.
הלקין הורה באוניברסיטה העברית עד לאחר פרישתו. היה ראש החוג לספרות עברית בירושלים במשך שנים רבות והעמיד מאות רבות של תלמידים. לאחר יציאתו לגמלאות חזר כפרופסור למדעי היהדות בסמינר היהודי התאולוגי בניו-יורק. היה במשך שנים רבות מראשי המדברים בתחום הספרות העברית ובשל פועלו אף זכה לפרס ישראל, בשנת 1975, בתחום הספרות היפה.