על פי מחקר של חברת Ipsos למחקרי שוק, בשבועות הראשונים של חודש הרמדאן 2011, אחוזי הרייטינג של ערוצי טלוויזיה ברחבי המזרח התיכון עלו ב-30%, וכמות של כ-100 סדרות מיוחדות אלו שודרו בערוצים הממלכתיים והפרטיים כאחד. עונת הרמדאן כבר הושוותה לא פעם לעונת החודש של הסופרבול, כגודל חשיבותה בשוק הטלוויזיה בעולם הערבי. בתקופה זו, מדרגי הטלוויזיה נשארים גבוהים גם אל תוך הלילה, ועלות של פרסומת בת 30 שניות בשעות צפיית השיא של הרמדאן עשויה להיות יותר מכפול מהשיעור הרגיל. על פי מרכז המחקר הפאן הערבי (PARC), הסכום שהוצא ברמדאן בשנת 2012 לפרסום בטלוויזיה אף חרג מהתחזיות של 420 מיליון דולרים, וכל זאת מתוך הסכום המשוער 1.98 מיליארד דולר עבור שוק הפרסום בטלוויזיה בעולם הערבי בכל אותה השנה.
בשנת 2020 הופקה בכווית סדרה בה מוצגות חיי היהודים במדינה בשנות ה-40 של המאה ה-20 "אם אהרון" וסדרת "מוצא 7" המעודדת יחסים עם ישראל. לעומת זאת, במצרים הופקה סדרה "הסוף" בה הוצג עולם עתידי של שנת 2120 ללא מדינת ישראל.
נשף בית ספר
דוריה (כדורגלן)
מתאוס דוריה מאסדו (בפורטוגזית: Matheus Dória Macedo; נולד ב-8 בנובמבר 1994, סאו גונסאו, ברזיל), הידוע בקיצור כדוריה, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים.
ב-27 במאי 2012 דוריה ערך את הופעת הבכורה שלו בבוטפוגו, בניצחון קבוצתו נגד קוריטיבה בתוצאה 2–3 במסגרת ליגת העל הברזילאית. ב-1 בספטמבר 2014 חתם במרסיי, ובהמשך העונה הושאל לסאו פאולו. ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לגרנדה הספרדית. ב-27 בינואר 2018 הושאל למלאטיספור הטורקית. ב-27 ביולי 2018 חתם בסנטוס לגונה המקסיקנית.
קריירה בינלאומית.
דוריה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל ב-6 באפריל 2013, כשהחליף את דדה בדקה ה-87 במשחק נגד נבחרת בוליביה. בחודש יוני 2013 זומן דוריה לנבחרת ברזיל עד גיל 20 כקפטן הנבחרת שזכתה בטורניר טולון 2013.
עבודת גמר תיכונית בישראל
עבודת גמר היא משימה לימודית אישית לבחינת בגרות בתיכון בישראל, בהיקף של 5 יחידות לימוד בתחום הידע בו היא נכתבת. העבודה נכתבת על-פי כללים ודרישות מקצועיות שנקבעו על ידי הפיקוח באגף לחינוך על יסודי של משרד החינוך, בליווי של מנחה אקדמי עצמאי מומחה לנושא, ובהובלת בית הספר בו לומדים התלמידים.
הכנת העבודה אמורה להוות מעין שיא של תהליך למידה משמעותי בדגש מחקרי. היא מתבססת על עקרונות הלמידה האותנטית בכך שהיא מאפשרת התמודדות עם משימה לימודית מעמיקה ומאתגרת ועיסוק בסוגיה שהיא מעבר לנלמד בבית-הספר ובתוכנית לבחינות הבגרות. התלמידים שמכינים את העבודה מתבססים על ידע מדעי עדכני, דרכי מחקר ודרכי עבודה מדעיים, בליווי של חוקרים. העבודה נועדה לבטא את יכולתו של התלמיד, הידע והכלים שרכש והתנסויותיו הלימודיות. תהליך העבודה נועד לעודד למידה עצמאית והשקעה במחקר אישי ואתגר לימודי אישי, תוך עבודה שיכולה להתרחש גם מחוץ לכותלי בית הספר.
מסגרת הכנת עבודת הגמר.
לפי כללי משרד החינוך, כל תלמידי כיתה י"א הלומדים בתיכון אינטרני בישראל יכולים להגיש הצעה לעבודת גמר אחת, עיונית או עיונית-מעשית.
העבודה מוגשת במהלך כתה י"ב, והיא יכולה להיות חלק מהמשימות לקבלת תעודת בגרות, כך שהעבודה יכולה להחליף את בחינת הבגרות (עבודה 'צמודה') או להתווסף לה (עבודה 'לא צמודה').
עבודת הגמר מוגשת על ידי תלמיד יחיד בלבד ולא ניתן לכתוב עבודה משותפת, למעט במקצועות מסוימים השייכים למנהל מדע וטכנולוגיה, מכיוון שחשובה בדיקת יכולתו האישית של התלמיד.
מסיבה דומה, שני תלמידים (או יותר) מבית-ספר אחד לא יכולים להגיש הצעה זהה, או הצעה בנושא זהה. עבודות הגמר אמורות להיות על נושאים שהם מעבר לנושאים הנלמדים בתוכנית הלימודים הרגילה.
בעבודת הגמר אמורים התלמידים להתמודד עם סוגיה מדעית מסוימת, להעמיק בה, להבהיר ולסכם אותה. לא מצופה מהם חידוש מדעי. הערכת העבודה מתמקדת בכושר הלימוד העצמי של התלמידים, שימוש בדרכי לימוד מדעיות ומחקריות, התמודדות עם אתגרי למידה וחשיבה מסדר גבוה, וכתיבה מדעית, ביקורתית ויצירתית.
לפי כללי משרד החינוך, העבודות וההצעות להן צריכות להיכתב בשפה העברית או הערבית. כתיבה עבודות בשפה אחרת (למשל על ידי עולים חדשים), נדרשת אישור מראש של המפקח על עבודות הגמר, ועליהן להיות מלוות בתרגום לעברית.
מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומשרד החינוך נראה כי מתוך כ-100 אלף תלמידי כיתה י"א הלומדים במסגרת החינוך העל יסודי, מגישים עד 2% מהתלמידים הצעות לעבודת גמר.
תלמידי תוכנית אלפא של האגף למחוננים והאגף לחינוך על יסודי, חייבים להגיש עבודת גמר, ורק להם ניתנת האפשרות להגיש את ההצעה בכתה י' ואת העבודה בכתה י"א.
הנחיה והערכת עבודת גמר.
המנחים והמעריכים של עבודות הגמר אמורים להיות בקיאים ובעלי ניסיון מחקרי אקדמי בתחום הידע בו הן נכתבות. עלות ההנחיה לתלמידים וכן עלות בדיקת העבודות ממומנים על ידי משרד החינוך. המנחים לא יכולים להיות הורים או בני משפחה קרובים של התלמידים, גם אם נושא העבודה הוא בתחום מומחיותם.
ציון עבודת גמר צמודה מורכב משלושה חלקים: 50% ניתן כציון בית-ספרי ('מגן'), 40% ניתן על התוצר הכתוב, 10% על שיחה בעל פה של התלמיד עם הבוחן. העבודה נמסרת לתלמידים בתום השיחה בעל פה עם בודקי העבודה. ציון העבודה נשלח לבית הספר באמצעות אגף הבחינות והוא נרשם בתעודת הבגרות. ניתן לערער על הציון ואז העבודה נבדקת שוב, בתהליך חדש ועצמאי (ללא מידע לגבי הציון והמעריך הראשון); ציון זה הוא הציון הסופי ולא ניתן לערער עליו.
עבודת גמר לא צמודה מוערכת רק על פי התוצר הכתוב, השיחה בעל פה והערכת המנחה.
מסגרות מסייעות לתלמידים.
לאורך השנים קמו מספר מסגרות שמסייעות לתלמידים לצלוח את המסלול.
מסגרות אלו (כגון דרך רוח ואחר"ת) פועלות לרוב בשיווק המסלול, בקיום הנחיה ובליווי תלמידים במקצועות מוגדרים ובפריסה גאוגרפית מוגדרת.
בסוף שנת 2016 הקימו שלושה מבוגרי המסלול מיזם ארצי, תנופה, שמטרתו לפתור חסמים לאומיים במסלול ובראשם: מחסור במודעות למסלול בקרב התלמידים, מיעוט במנחים אקדמאים וקושי בתיאום התהליך בתוך בתי הספר. למיזם שותפות עמותות, עיריות, אוניברסיטאות וכן משרד המדע ומשרד החינוך. בשנת פעילותו הראשונה של המיזם יופעלו בערים ירושלים, באר-שבע וחיפה מלווי מחקר עירוניים ויינתנו הרצאות חשיפה בהתנדבות במסגרתו.
בית שליט
בית שליט הוא בית מגורים בראשון לציון שנבנה ב-1883 על ידי אליעזר אלחנן ושרה שליט שהיו ממייסדי המושבה. משפחת שליט גרה בבית במשך כ-40 שנה. הבית נרכש על ידי עיריית ראשון לציון, שופץ ומהווה חלק מהמוזיאון לתולדות ראשון לציון.
ההיסטוריה של הבית.
אליעזר אלחנן ואשתו שרה שליט הגיעו ארצה ב-1882 מהעיר פולטבה שבאוקראינה יחד עם חמשת ילדיהם. ההחלטה לעלות ארצה התקבלה על ידי המשפחה בעקבות פרעות סופות בנגב שפגעו בעסקי המשפחה. בהגיעם ארצה התיישבו ביפו ושליט הצטרף לקבוצת חלוצים בשם "ועד חלוצי יסוד המעלה" ויחד עם קבוצה זו עלה להתיישב בראשון לציון.
משפחת שליט עסקה בחקלאות (כרמים, זיתים, שקדים ועוד). ההורים גידלו בבית זה את תשעת ילדיהם. ב-1915 חלה אבי המשפחה, נסע לברלין להירפא אך שם נפטר. משפחת שליט המשיכה להתגורר בבית עד שנות השלושים של המאה העשרים.
מבנה הבית.
בית שליט כלל 3 חדרים בקומה אחת כשבחזיתו מרפסת קטנה ובעורפו מטבח. הבית נבנה מאבני כורכר, שנחצבו ממחצבה קרובה, וקירותיו החיצוניים טויחו. הגג כוסה ברעפי מרסיי. לבית נבנה מרתף שנחסם עם השנים. בשנים הראשונות היה הבית חסר רצפה ותקרה ובלתי מטויח ורהיטיו נבנו על ידי בני הבית אך עם השנים שופר מראהו ונקנו רהיטים נוחים יותר. עם נישואי הילדים הורחב הבית ונוסף לו אגף מגורים בצידו הדרום מזרחי.
בחצרו של הבית נבנתה אורווה מאבני כורכר חשופות בשטח של כ-80 מטר מרובע כשגם הגג של מבנה זה כוסה ברעפי מרסיי. בנוסף למקום לסוסים ובקר שימשה האורווה כמתבן.
לאחר מכירת הבית שימשו חדריו כחנויות שפנו לרחוב והאורווה שימשה כמחסן סחורות.
שיפוץ הבית והאורווה.
ב-1985 רכשה עיריית ראשון לציון את המבנה ואת האורווה אולם רק באוקטובר 2000 הסתיימו השיפוצים ובית שליט המשופץ נחנך. חלק מהוצאות השיפוץ נתרמו על ידי אלי שליט, נכדו של אליעזר אלחנן. הבית המשוחזר מארח תערוכות קבע הכוללות רהיטים, כלי בית ופריטי לבוש האופייניים לתקופת ייסוד המושבה. אחד מחדרי הבית, הנקרא "אולם המייסדים", הוקדש ל-17 המייסדים ועל קירותיו נתלו דיוקנאותיהם שהוכנו על ידי האמן פרנק מייזלר.
גם האורווה שופצה והוקמה בה תערוכת "כוח סוס" (על התפתחות התחבורה מראשית ההתיישבות עד ימינו). ליד האורווה הוצב שיחזור של דיליז'נס כדוגמת זה ששימש את המתיישבים לנסיעות ליפו.
כף בנאים
כף בנאים היא כלי עבודה, המיועד לשימוש בעבודות בנייה שונות. מוכרת גם בשם "מסטרינה".
הכף עשויה מתכת וצורתה משולש עם קצוות מעוגלים או צורת מלבנית עם קצוות חדים. הידית עשויה לרוב מעץ.
שימושים:
כף הבנאים היא גם מוטיב נפוץ בהרלדיקה ומכאן מופיעה בסמלי יישובים.
קלייטרכוס
קלייטרכוס (ביוונית: Κλείταρχος; המאה ה-3 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני, שכתב ביוגרפיה על אלכסנדר הגדול ששימשה אחד המקורות העיקריים לכותבים מאוחרים יותר.
ביוגרפיה.