מתחילת תקופת המנדט הבריטי הגיעו עולים יהודים לארץ ישראל באופן בלתי לגאלי (בלתי חוקי), ללא אשרות מטעם שלטונות המנדט הבריטי, ובאופן בלתי מאורגן. הם בחרו להיכנס לארץ בסתר עקב ההגבלות שהטילו הבריטים על ההגירה. בתקופה מ-1934 ועד הקמת מדינת ישראל ב-1948 התגברה מגמה זו לכדי תנועה מאורגנת שכונתה ההעפלה וכן "עלייה בלתי-לגאלית" ו"עלייה ב'". הגירה זו התקיימה בד בבד עם העלייה החוקית שנמשכה באותה עת על פי תקנות ההגירה שנקבעו על ידי ממשלת המנדט הבריטית.
בשנותיה הראשונות, החל מהסכמי שביתת הנשק שנחתמו ב-1949 ועד למבצע קדש ב-1956, סבלה מדינת ישראל מהסתננות של פלסטינים. מהם שרצו לחזור לבתים ולכפרים אותם עזבו במהלך מלחמת העצמאות, ומהם שבאו למטרות גנבה ורצח. יונה רבניצקי (ירחי), חבר קיבוץ בית-השיטה וקצין בגולני, העיר על התופעה של חזרת בדווים כדי לקצור את שדותיהם בעמק בית שאן, על אף מארבים, מוקשים שהונחו על נתיבי החדירה ואש שנפתחה עליהם: "כנראה שאין להם מה לאכול והם מסתכנים מחוסר ברירה".
בשנת 1954 חוקקה הכנסת את החוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט), תשי"ד-1954, המחמיר את הענישה כלפי מסתננים.
בשנת 2005 התגברה ההסתננות מאפריקה לישראל שנעשתה דרך גבול ישראל-מצרים - ממצרים לתוך שטח מדינת ישראל, שחלקה פליטים שנמלטו ממלחמות ומדיכוי במקום הולדתם, וחלקה מהגרי עבודה. עד 2010 חדרו לישראל יותר מ-30,000 מסתננים אפריקאים (בעיקר מאריתריאה ומסודאן). המסתננים השתקעו בעיקר בערד, באילת ובדרום תל אביב. בינואר 2010 אישרה הממשלה את בנייתה של גדר גבול בין ישראל למצרים. ב-31 בדצמבר 2012 הושלמה הקמת גדר הגבול, מלבד 15 ק"מ סביב אילת, וכתוצאה מכך ההסתננות נבלמה כמעט לחלוטין.
ספרד.
בספרד נמצאים כ 100,000 מסתננים לא חוקיים רובם מהמלחמה בסוריה.
ברבו פונדויאנו
אלברט אדוארד
סיירת חרוב
סיירת חרוב (גדוד 484) הייתה סיירת פיקודית שפעלה בפיקוד המרכז בין השנים 1966–1974.
היסטוריה.
היוזמה להקמת סיירת חרוב החלה באפריל 1966. מקימי הסיירת היו יחיאל אמסלם (אמסה) קמ"ן חטיבה 35 וסגנו, מפקדה הראשון של הסיירת יחזקאל (חזי) שלום. בהמשך, מפקדה השני אריה צידון (צימל) הוא שהפכה מיחידה בהקמה, ליחידה מבצעית. לוחמי היחידה נבחרו משורות חטיבת הצנחנים ובתחילת דרכה הייתה היחידה חלק מחטיבה זו. במהלך מלחמת ששת הימים תפקדה כיחידת חוד של חטיבה 4, ולאחר המלחמה הייתה לחלק מחטיבת הבקעה, שהוקמה ב-1968.
לאחר הקמתה, פעלה הסיירת בעיקר בגבול ירדן. במלחמת ששת הימים לחמה הסיירת באזור מצפון לירושלים, רמאללה וצפונה לכיוון שכם. במלחמת ההתשה בבקעת הירדן פעלה הסיירת במשימות סיור, אך בייחוד במשימות מיוחדות שעיקרן תצפיות, מארבים חודרים מעבר לגבול ומרדפים אחר מחבלים ומסתננים באזורי יהודה ושומרון והגבול החדש עם ירדן. בתקופה זו הסיירת טופחה על ידי אלוף הפיקוד רחבעם זאבי.
באירוע חטיפת המטוס הלבנוני באוגוסט 1973, שבו מטוס בואינג 707 לבנוני נחטף על ידי אזרח לובי והונחת בנמל התעופה בן-גוריון, הוטלה משימת ההשתלטות על הסיירת, תוך העדפתה על-פני כוח מסיירת מטכ"ל. כוח בפיקוד שלום קורן, מפקד פלוגה בסיירת, פרץ פנימה והשתלט על החוטף, החמוש באקדח, ושחרר את בני הערובה.
בראשית מלחמת יום הכיפורים פעלה היחידה, בפיקוד חיים אורן, במסגרת החזית הירדנית במלחמת יום הכיפורים, בתור כח כוננות מפני תקיפה ירדנית-עיראקית, וכנגד מחבלים. לקראת סוף המלחמה הועברה לחזית הדרום. בתחילה נועדה הסיירת להשתתף ב-22 באוקטובר, כחלק מכוח מיוחד עליו פיקד מתן וילנאי, בפשיטה על פורט פואד, אולם זו בוטלה בשל כניסת הפסקת האש הראשונה לתוקפה. לאחר מכן לחמה בקרבות טיהור החיץ החקלאי ובחילוץ הצנחנים הנצורים במהלך הקרב בעיר סואץ, עד לכניסת הפסקת האש לתוקף.
לאחר מלחמת יום הכיפורים כחלק מרפורמה במערך חיל הרגלים פורקו כל הסיירות הפיקודיות וכוח האדם הופנה לאיוש גדודי חי"ר. בין אלה שפיקדו על פלוגות בסיירת ניתן למנות את יוני נתניהו, אסא קדמוני, יואב גלבר, בילו מישורי ואת שריה עופר ("ייה").
על שמה של הסיירת הוקם בשנת 1995 גדוד חרוב שנמנה עם גדודי חי"ר מ"כ אשר הפכו מאוחר יותר לגדודים המרכיבים את חטיבת כפיר.
בשנת 2016 החל גדוד חרוב בהסבה לסיירת. במרץ 2017 הושלמה הסבתו, ובכך הפך לחוד החנית של חטיבת כפיר ומיועד לפעול בלחימה באיו"ש ועזה. בסיירת החדשה הקימו צוותי לת"ק (לוחמה תת-קרקעית), צוותי פשיטה מיוחדים וצוות מודיעין מדויק.
סמל היחידה.
רעיון ראשוני לסמל היחידה צויר על ידי , בן קיבוץ אפיקים, ששירת כמש"ק במחלקת המודיעין של חטיבה 35. ציור ראשון של הסמל בגרסתו הסופית בוצע על קיר ודלת במגורי הסיירת בתל נוף, על ידי לוחם היחידה, משה שדה (שטיינפלד). המוטיבים העיקריים בסמל מדגישים את ייעוד הסיירת ושיוכה: האריות מצביעים על שיוך היחידה לפיקוד מרכז, הג'יפ מסמל את משימות ואופי פעילות היחידה, הכנפיים מסמלות את השיוך למערך המוצנח והחבצלת היא סמל המודיעין.
עם גיבוש הרעיון וציור הסמל, הוא הוצג ב-1966 על ידי יעקב רוזנצווייג (לימים, "רוזן"), לוחם ביחידה, בפני אביו, אשר עסק בצורפות. האחרון התנדב מייד להכין תבנית ואבטיפוס ללא כל עלות. לאחר קבלת האישורים הנדרשים לנשיאת הסמל היחידתי, אורגן על ידי אחד מקציני הסיירת, נדב בר אמוץ, יום עבודה לחיילי היחידה במסיק הזיתים. בהכנסות מיום עבודה זה, מומון ייצור סמל סיירת חרוב. הסמל יוצר כפי שעוצב ובהתאם לאבטיפוס שייצר הצורף חיים רוזנצווייג מחיפה.
תותח נ&quot;מ 128
תותח נ"מ 128 (כונה גם 12.8cm FlaK 40) הוא תותח נגד מטוסים בקוטר 128 מ"מ מתוצרת גרמניה הנאצית אשר היה תותח הנ"מ הכבד ביותר בצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
תותח נ"מ 128 עשה שימוש במספר חידושים טכנולוגיים: טעינה אוטומטית חשמלית, כיוון אוטומטי של מרעום הזמן של הפגזים, מנועי צידוד ועלרוד חשמליים שנשלטו מעמדת בקרה סוללתית אשר קיבלה באופן ממוכן נתוני מכ"ם, ונקירה חשמלית אוטומטית של הפגזים.
פיתוח התותח החל בשנת 1936 על ידי חברת ריינמטאל-בורזיש תחת שם הפרויקט "GBH 63" והתבסס על מבנהו של תותח 105 מ"מ FlaK 38 מתוצרת החברה. אב הטיפוס הראשון נמסר לניסויים בשנת 1937 והתותח עבר בהצלחה את ניסויי הירי. עם זאת, תוצאות ניסויי השדה העלו כי אינו פרקטי כתותח נייד עקב מגבלות משקל והצורך לפרק את קנהו ולניידו בנפרד. לאור ביצועיו הטובים של התותח הוחלט בכל זאת להכניסו לשירות ובשנת 1941 סופקו התותחים המבצעיים הראשונים.
רובם המכריע של התותחים הוצבו בעמדות נייחות, בין השאר במגדלי נ"מ ייעודיים (Flaktürme) שהגנו על ברלין, המבורג ווינה.
כ-200 תותחים הורכבו על קרונות רכבת וכן פותח נגרר ייעודי (Sd.Anh.220) שאפשר את ניוד התותח בשלמותו על גבי כבישים.
סך הכל יוצרו כ-1100 קנים במספר דגמים (חלקם בעלי יותר מקנה אחד). אורך חיי כל קנה נאמד בכ-1000-2000 יריות.
הייצור הואץ בשנה האחרונה של המלחמה, ככל הנראה כמענה להגברת מתקפות מפציצי בעלות הברית על ערי גרמניה.
טום סלק
תומאס ויליאם "טום" סלק (באנגלית: Thomas William "Tom" Selleck; נולד ב-29 בינואר 1945) הוא שחקן ובמאי אמריקאי.
ביוגרפיה.
סלק נולד בדטרויט, מישיג שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. בנם של מרת'ה סלק (ג'אגר) ורוברט דין סלק. אימו ממוצא אנגלי ואביו ממוצא אנגלי וגרמני. בילדותו עברה משפחתו ללוס אנג'לס. סלק למד באוניברסיטת דרום קליפורניה על מלגת כדורסל, במקביל לעבודה בדוגמנות.
קריירה.
סלק לוהק לתפקיד הראשי בסדרה "מגנום, בלש פרטי", בשנת 1980. על תפקידו זה זכה בשנת 1984 בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה. מאז שנות השמונים כיכב בכחמישים סרטי טלוויזיה וסרטי קולנוע שונים, בהם "Mr. Baseball", "אקדח, אשה ו...נשיקה", "נוכל בצמרת", בקומדיה "שלושה גברים ותינוקת" שזכתה להצלחה קופתית וסרט ההמשך "שלושה גברים וליידי קטנה" "אין ואאוט".
סלק הופיע במספר תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה, כגון בסדרת קומדיית המצבים "חברים" (עונות 2-6) בתפקיד ריצ'רד ברק, חברה המבוגר של מוניקה גלר (קורטני קוקס). כמו כן הופיע בסדרה "לאס וגאס" (עונה 5) בתפקיד מנהל המונסיטו בשם אי.גי. קופר בוקר מליירדר, המחליף את הבעלים הקודמים (אד דליין). בשנת 2006 שיחק בסרט הטלוויזיה " בתפקיד של ג'סי סטון, שמבוסס על ספרו של רוברט ב. פארקר. באותה שנה שיחק בהמשכו ".
בשנת 2010 שיחק בסרט האקשן "קילרים".
החל משנת 2010 מופיע בסדרת הטלוויזיה "שוטרים בדם" בתפקיד הראשי בדמותו של פרנק ריגן, נציב משטרת ניו יורק.
חיים אישיים.
בשנים 1971-1982 היה נשוי לדוגמנית ג'קלין ריי, הוא אימץ את בנה מנישואיה הקודמים קווין שפרד.
בשנת 1987 התחתן עם ג'ילי ג'ואן מק ולשניים בת בשם האנה (נולדה 1988).
כיום מתגורר עם משפחתו בחווה בקליפורניה.
אלכסנדר פוליהיסטור
לוקיוס קורנליוס אלכסנדר פוליהיסטור (ביוונית Αλέξανδρος ο Πολυίστωρ - "אלכסנדר המרבה לחקור"), מכונה גם אלכסנדר איש מילטוס (ביוונית Ἀλέξανδρος ὁ Μιλήσιος), היה סופר יווני בן המאה ה-1 לפנה"ס.
ביוגרפיה.
על פי הסודא (האנציקלופדיה הביזנטית מסביבות שנת 1000 לספירה) הוא נולד באפסוס, אולם הדבר עומד בסתירה לדברי סטפנוס מביזנטיון, שאומר כי אלכסנדר היה יליד קוטיאיום בפריגיה הקטנה ובן של אסקלפיאדס (Asclepiades). דברי סטפנוס נתמכים על ידי האטימולוגיקום מאגנום (לקסיקון ביזנטי מהמאה ה-12), שם אלכסנדר נקרא "קוטיאוס" (Kotiaeus).