השימוש בתוצר הפרג, האופיום, היה שכיח מאוד בחברה של ימי הביניים. לפי דבריו של הרופא הירושלמי אלתמימי, בן המאה העשירית, היה השימוש בו מצוי בכל הארצות של המזרח והמערב. בספרות הרפואית של ימי הביניים מוזכר השימוש בפרג למטרות שונות ובעיקר כמשכך כאבים וכנגד הרעלות (תריאק). השימוש באופיום היה בעיקר לצורכי רפואה, אך גם להנאה. הרמב"ם מעיר באחד מחיבוריו שזרעי הפרג, בניגוד לאופיום המופק ממנו- אין בהם הזק, ונוהגים לזרות אותם כתבלין על לחם.
התקופה העות'מאנית עד למלחמת העולם הראשונה.
עדויות על שימוש באופיום, תוצר הפרג, כחומר משכר בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית, מצויות בספרות נוסעים, שסיפרו על שימוש יומיומי של הטורקים באופיום למרות הסכנה שבכך. במלחמה נעשה שימוש באופיום על מנת לגרום לעוז רוח אצל חיילים, להקלה על פצועים, וכאמצעי לשיתוק כוחות האויב.
בשנים 1839-1842 התחוללה מלחמת האופיום הראשונה בין סין ובריטניה על הזכות למכור אופיום מתוצרת בריטניה בשוק הסיני. אז עיקר השימוש באופיום היה להפגת כאב, התקפי אסתמה, בעיות ראייה ועוד, בנוסף להיותו סם לשימוש בידורי.
פרג מרדים
Cervus elaphus
בן עמי שילוני
הנרי רוסו
לעוסית מטפסת
לעוסית מטפסת (שם מדעי: "Momordica balsamina") היא מין של מטפס חד-שנתי ממשפחת הדלועיים. מוצאו מאפריקה הטרופית והוא קרובו של המלון המר, המשמש למאכל. פירותיה הכתומים של הלעוסית המטפסת, לעומת זאת, אינם אכילים. הלעוסית המטפסת היא מין פולש במטעים בישראל, בייחוד, בפרדסי הדרים, שם היא מצטרפת לארויה ומיני האספרג.
עלי הצמח משוננים ומאוצבעים קמעה, בדומה לעלי הגפן, אך קטנים בהרבה. הדמיון לגפן מחוזק על ידי הקנוקנות האופייניות למין. הפריחה מתחילה בעונת הקיץ. הפרחים קטנים, בצבע קרם ומואבקים על ידי חרקים. הפירות בגודל שזיף, אדומים-כתומים ומזכירים מעט פנס סיני בצורתם. הם נושאים שורות של קוצים רחבים ורכים. פנים הפרי מכיל זרעים שטוחים, עטופי ציפה אדומה דביקה. זמן ההבשלה הוא בסתיו עד סוף החורף. באותה תקופה הפרי נוטה להתבקע ולשחרר את הזרעים.
המין הובא לראשונה לאירופה בשנת 1568 ומאז הפך לצמח מעזבות שכיח בחלקים רבים של העולם, בייחוד באסיה ואוסטרליה.
יה יה
בית הספר לפיקוד ומטה
פו&quot;מ
וזר (גרמניה)
וֶזֶר (בגרמנית: Weser) הוא נהר בצפון-מערב גרמניה הנשפך לים הצפוני, באזור העיר ברמרהאפן. הוא הארוך שבנהרות גרמניה (למעט נהרות העוברים בה, כגון הריין).
הנהר מורכב משני יובלים, הזורמים ממדינת תורינגיה - הוורה והפולדה. אורכו של הנהר החל מהשתלבות היובלים, סמוך לעיר האן-מונדן, הוא 452 ק"מ. כולל יובליו, אורכו כ-744 ק"מ. הנהר בחלקו הצפוני הוא רחב מאוד, ומאפשר לספינות הנושאות משקל של כ-1200 טונות לשוט בו. הוא עובר בקרבת העיר הנובר, חוצה את העיר ברמן, ונשפך לים הצפוני כ-50 ק"מ צפונית לה, בנמל ברמרהאפן.
אטימולוגיה.
לשני הנהרות וזר וורה אותו מקור לשוני. ההבדל נובע מהגבול הלשוני שבין גרמנית עליונה לגרמנית תחתית אשר עבר באזור האנוברש מונדן.
השם "וזר" מקביל לשמות של נהרות אחרים כגון נהר וור באנגליה ונהר הוויסלה בפולין. מקור המילים נובע מהשורש "וייס" (weis) - לזרום.
דיסקורסי וקסטור
יחס שוטף
יחס שוטף הוא מדד המשמש לייצוג נזילות פיננסית של תאגיד, חוסנו הפיננסי ויכולתו לפרוע את התחייבויותיו מתוך נכסיו השוטפים בטווח הקצר.
היחס השוטף מחושב על ידי חלוקת הנכסים השוטפים בהתחייבויות השוטפות.
קיימת משמעות שונה ליחס השוטף לכל חברה וזאת בהתאם לאופיה והמאפיינים של הנכסים וההתחייבויות השוטפות שלה. לכאורה יחס של 1 מעיד על איזון, אולם יחס כזה מהווה בדרך כלל יחס גבולי מדי, וקיימת בו סכנה שהמשאבים הנזילים אינם מספיקים לכיסוי תשלומים לטווח קצר. באופן כללי, חברות בעלות מלאי קטן שרוב מכירותיהן במזומן או לחלופין שכמעט ואין להן בעיות גבייה, יכולות לפעול עם הון חוזר נמוך מזה של חברות, שברכוש השוטף שלהן, יש מרכיב מלאי גבוה ואשר מוכרות את מוצריהן באשראי.
יחס שוטף של 2 נחשב סביר. לעיתים נדרשות חברות על ידי מלווים שלא לרדת מתחת ליחס שוטף מסוים.
עם זאת יחס גבוה מדי עלול להצביע על ניהול לא יעיל של ההון החוזר ועלול לנבוע מרמות מזומנים או מלאי גבוהות מהדרוש לתפעול השוטף של החברה.
אוניברסיטת טורונטו
אוניברסיטת טורונטו (באנגלית: University of Toronto) היא אוניברסיטה קנדית ציבורית בעיר טורונטו, האוניברסיטה הקנדית הוותיקה והעשירה ביותר, ומהידועות שבהן. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1827, ויש לה שלושה קמפוסים, המרכזי שבהם, סנט-ג'ורג', מצוי במרכזה של העיר ליד בניין המועצה המחוקקת של אונטריו ושניים נוספים קטנים ממוקמים בפרברי העיר. באוניברסיטה לומדים למעלה מ-60 אלף סטודנטים ב-16 פקולטות שונות. בנוסף, האוניברסיטה מפעילה בתי חולים אוניברסיטאיים ומספר מוסדות מחקר.
כללי.
מבחינת איכות המחקר נחשבת האוניברסיטה של טורונטו כטובה בקנדה, ואחת מהאוניברסיטאות המובילות בעולם. עשרה מבין חוקרי ובוגרי האוניברסיטה זכו עד היום בפרסי נובל.
ספריית האוניברסיטה היא השלישית בגודלה בצפון-אמריקה אחרי אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ייל והיא מכילה יותר מ-16 מיליון פריטים. מוסף ההשכלה הגבוהה של "הטיימס" דירג בשנת 2007 את מדעי הרוח באוניברסיטת טורונטו במקום ה-11 בעולם, את מדעי החברה במקום 17, ואת מדעי הטבע במקום ה-20. בשנת 2021 דירג "" את אוניברסיטת טורונטו במקום ה-18 בעולם, דירוג שאנגחאי דירג את האוניברסיטה במקום ה-22 ודירוג QS של אוניברסיטאות בעולם דירג אותה במקום ה-26. היא גם האוניברסיטה הגדולה ביותר בקנדה וה-20 בגודלה בעולם.
תולדות האוניברסיטה.
אוניברסיטת טורונטו היא אוניברסיטת מחקר ציבורית. כשהוקמה ש-1827 על פי צ'רטר מלכותי הייתה למעשה המוסד האקדמי הראשון במושבה הבריטית לימים אונטריו. באותה תקופה, האוניברסיטה נוהלה על ידי הכנסייה האנגליקנית, שגם פיקחה על התכנים. ב-1850 היא קיבלה את שמה הנוכחי והפכה למוסד חילוני.
האוניברסיטה על פי המסורת הבריטית מורכבת מ-12 קולג'ים שונים הנהנים מאוטונמיה חלקית בניהול ענייניהם, המתייחדים האחד מהשני באופיים ובהיסטוריה שלהם. אוניברסיטי קולג' הוא הוותיק שבהם, ונוסד בשנת 1853. טריניטי קולג' הוא היוקרתי והקטן מכולם, והוא מקבל לשורותיו סטודנטים מצטיינים בלבד.
מיקום.
בימי ראשיתה של האוניברסיטה בתחילת המאה ה-19 היא הייתה ממוקמת בשולי העיר טורונטו, אך עם התרחבותה המואצת של העיר היא נמצאת כיום במרכזה. הקמפוס הראשי של האוניברסיטה במרכז העיר טורונטו משתרע בין במערב ו במזרח, אם כי מחלקות ובניינים בודדים נמצאים מזרחה לפארק. מדרום גובל קמפוס סנט ג'ורג' ב (סמוך לבתי החולים האוניברסיטאיים) ומצפון - . שני קמפוסי הלוויין של האוניברסיטה ממוקמים ב ובמיסיסוגה. מוזיאון רום, שהוא המוזיאון הגדול ביותר בקנדה נמצא בסמוך לקמפוס, ונוסד בראשית המאה העשרים בשיתוף פעולה עם האוניברסיטה.
קשרים בין-לאומיים.
האוניברסיטה מדגישה את חשיבות קשריה הבין-לאומיים עם אוניברסיטאות אחרות בעולם. האוניברסיטה חברה באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי וחברה בקבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15. היא יצרה שותפויות עם שורה של אוניברסיטאות חשובות בסין בהן אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי, אוניברסיטת פקינג ועוד. אוניברסיטת טורונטו מקיימת גם שיתוף פעולה אקדמי עם מוסדות אקדמיים שונים בישראל ביניהם האוניברסיטה העברית בירושלים. בית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה ע"ש רוטמן מנהל גם פרויקט לימודי משותף עם אוניברסיטת תל אביב.
באוניברסיטת טורונטו ישנם גם סטודנטים בין-לאומיים רבים המגיעים אליה ממקומות שונים ברחבי תבל.
תפלת החדש
תפלת החֹדֶש הוא שמו של סידור בנוסח הספרדים. הסידור יצא לאור לראשונה בשנת ה'תקס"א (1801) בליוורנו שבאיטליה, והוא משקף את מנהגי התפילה של יהודי צפון מערב איטליה, צפון אפריקה וקהילות המזרח וגם בין חלק מיהודי תימן שהתפללו על פי נוסח שאמי. הסידור נדפס בליוורנו חמש שנים לפני מות החיד"א ומובאות בו מפסיקותיו, הגהותיו והנהגותיו.
שמו של הסידור.
הסיבה שהסידור נקרא תפלת החדש מפורטת בשער הסידור על ידי המוציאים לאור בכמה מן המהדורות:
נוסח הסידור.
נוסחו של הסידור הוא לפי מנהג הספרדים והוא זהה לנוסח הסידור "תפלת ישרים" שנדפס באמסטרדם בשנת ה'ת"ק (1740) ובמספר מהדורות שהאחרונה שבהן נדפסה בליוורנו בשנת ה'תק"ס (1800) בהגהתו של החיד"א.
מהדורות הסידור ותפוצתו.
המהדורה הראשונה של הסידור הידועה נדפסה בשנת ה'תקס"א (1801) בליוורנו, שם נדפס הסידור במהדורות רבות (ידועות לפחות 19), עד לשנת ה'תשל"ב (1972). כן נדפס הסידור במספר רב של מהדורות במקומות שונים, במהלך המאה ה-19 ה-20 וה-21.
מהדורות עם פסקי הלכות ופירושים.
כבר בהוצאה הראשונה היה הסידור עשיר בפסיקותיו והנהגותיו של החיד"א, ואולם החל מהמהדורה שנדפסה בליוורנו בשנת ה'תר"י (1850) ניכרת תוספת של פסקים, ליקוטים והערות רבים, מתוך הסידורים של רבי אברהם אנקווה. את פסקי ההלכה עד הלכות ברכות העתיק הרב אנקווה מהספרים "קשר גודל" לחיד"א. מהלכות ברכות ואילך הוא ליקט את הלכות בעיקר מספרי החיד"א ומהספרים "משפט כתוב" לרבי אברהם פינסו ו"זכור לאברהם" לרבי אברהם אלקלעי, וכן מספר חיי אדם לרבי אברהם דנציג ופוסקים אחרים. ללקט הפסקים הוא הוסיף בתוך סוגריים פסקים והערות משלו.