נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, הורה להקים ועדה שתחקור את נסיבות התאונה.
ב-18 בנובמבר, יום לאחר התאונה, פתחה ועדת התעופה הבין-מדינתית בחקירת ההתרסקות. שני חלקי הקופסה השחורה; מקליט הקול בתא הטייס ומקליט נתוני הטיסה נמצאו בין הריסות המטוס באותו היום.
משרד התחבורה של טטרסטן, פתח בחקירה פלילית. המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה (NTSB) שלחה צוות חוקרים לזירת ההתרסקות.
ב-19 בנובמבר הצהיר מנהל טטרסטן איירליינס, שייתכן וקפטן המטוס היה חסר ניסיון בביצוע תמרון הליכה סביב. שניות לפני ההתרסקות, הודיע הטייס למגדל הפיקוח, כי אינו בטוח שבמיקום המטוס הנוכחי יוכל להשלים את הנחיתה בבטחה, לכן יזם לבצע הליכה סביב, שניות לפני שצלל לתוך האדמה.
חוקרי התאונה הודיעו כי הגורמים האפשריים לאסון הם תקלה טכנית, כמו גם טעות אנוש.
מדיווחי ועדת התעופה הבין-מדינתית:
במהלך הגישה לנחיתה, הבינו הטייסים שלא יוכלו לבצע את הנחיתה כפי שהוגדר להם מראש, מאחר שהמטוס לא היה מיושר לעבר המסלול, הטייסים דיווחו על כך, העלו את מהירות המנועים, והחלו להסתובב באמצעות המעצור. הטייס האוטומטי שהופעל במהלך הטיסה, היה כבוי בשלב זה, והמטוס היה בשליטה ידנית.
העלאת דחף המנועים גרם לשינוי הכיוון, והמטוס החל בטיפוס בזווית חדה. שניות ספורות לאחר מכן החל המטוס לאבד גובה, והוא צלל מגובה 700 מטרים בזווית של 75° עד ההתרסקות. המטוס התנגש בקרקע במהירות של 450 קמ"ש, המנועים ושאר מערכות המטוס פעלו עד לרגע ההתרסקות, דבר היכול לשלול אפשרות של כשל טכני.
45 שניות חלפו מהרגע בו החלו בהליכה סביב עד לרגע שהופסקה ההקלטה בקופסה השחורה. הצלילה ארכה כ-20 שניות.
עבדול סלאם אל-מג'אלי
Kip Kay
קיפ קדרשה, הידוע יותר בשם Kip Kay, הוא מפיק ויוצר אמריקאי של סרטוני עשה זאת בעצמך.
החל משנת 2008, הוא המשתמש המרוויח ביותר של אתר Metacafe עם רווחים של מעל 120,000$. הסרטונים משודרים באינטרנט והסרטון הראשון שודר ב-12 באוגוסט 2007. עד כה, 188 פרקים נעשו וניתן למצוא אותם בערוצי ההפצה, כגון YouTube. הסרטונים של קיפ קיי ניתנים לחלוקה לקטגוריות של מתיחות, עשה זאת בעצמך, סרטוני הסברה, ו"האקים"(שימוש במוצר מסוים לא לשימוש שלשמו הוא נועד).
חיים וקריירה.
לקיפ קיי לא היה רקע מדעי חוץ משיעורי מדע רגילים במכללה. בראיון עמו הוא הצהיר "אני תמיד נהניתי לשחק עם דברים", הוא אומר, "ולמדתי הרבה מאבא שלי, שלימד אותי על מכניקה ואלקטרוניקה. אני רק בעל משאבים, אני מניח." קריירת הפקת הווידאו של קיפ קיי החלה עם הפקת טלוויזיה מקצועית וכיתות שידור שהובילו לעבודה ברדיו. קיי עבד כטכנאי מחשבים ומנהל תקשורת במשרה חלקית בכנסייה המקומית שלו. קיפ עבד גם עבור מגזין "Make" ששכר אותו כדי לצלם ולייצר קליפים של פרויקט סוף השבוע שלו.
ISPRS או בתרגום לעברית: האגודה הבין־לאומית לפוטוגרמטריה וחישה מרחוק הוא ארגון בין־לאומי לא ממשלתי המאחד תחתיו את ארגונים העוסקים בתחום חישה מרחוק, פוטוגרמטריה, ותצלום אוויר. האגודה נוסדה בשווייץ בשנת 1910. התוכניות המדעיות והטכניות של הארגון מאורגנות על ידי חמש ועדות המתכנסות בקונגרסים של הארגון. כל וועדה של הארגון בחסות הארגון נבחרת לתקופה של ארבע השנים בין הקונגרסים. נשיאי וסגני נשיאי הוועדות אחראים להקמתן של כ- 60 קבוצות עבודה. כל אחת מאלה, אחראית על קידום המחקר בנושאים מסוימים בתחום. באמצע התקופה בת ארבע השנים נערכים כינוסים מדעיים על ידי כל ועדה. בנוסף, קבוצות העבודה מקיימות גם כינוסים וסדנאות מחקר מטעמן. האגודה הבינלאומית פועלת גם להוצאת ספרים ובמיוחד לפרסום מאמרים מדעיים ומקצועיים בשלושה מגזינים ידועים בתחום להם מעמד (אינדקס) גבוה מאוד .
בין היתר הארגון אחראי על קרן המעניקה תרומות ופרסים לקידום המחקר של חישה מרחוק, צילומי אוויר ופוטוגרמטריה. בנוסף אחראית גם שיתוף פעולה בין־לאומי בין מדינות וקידום טכנולוגי בתחום.
הרב קארו
האגודה הבין-לאומית לגאודזיה
האגודה הבין-לאומית לגאודזיה (באנגלית: International Association of Geodesy בראשי תיבות IAG) הוא ארגון בין-לאומי, אחת משמונה האגודות של "האיגוד הבין-לאומי לגאודזיה וגאופיזיקה " (International Union of Geodesy and Geophysics בראשי תיבות IUGG), העוסק בתחום הגאודזיה ובו 80 מדינות חברות. הארגון נוסד בשנת 1940 ובו 4 ועדות שונות העוסקות בתחומים שונים לקידום המחקר והפיתוח בנושא הגאודזיה. האגודה ישראלית למשאבי מים היא חברה בארגון.
האגודה הכרטוגרפית הבין-לאומית
האגודה הכרטוגרפית הבין-לאומית (באנגלית: The International Cartographic Association, בראשי תיבות: ICA, בצרפתית: Association Cartographique Internationale, בראשי תיבות: ACI) הוא ארגון בין-לאומי העוסק בתחום הכרטוגרפיה והמיפוי. הארגון נוסד בתאריך 9 ביוני 1959 בעיר ברן בשווייץ כדי לתת במה לכל הארגונים העוסקים בתחום המיפוי ולתרום ולעודד את המחקר בתחום ולספק טכניקות חדשות. האספה הראשונה של הארגון נערכה בפריז בשנת 1961. המשימה של האגודה הכרטוגרפית הבין-לאומית היא לעודד את המשמעות ואת הקידום של המקצועות בתחום תוך כדי שיתוף פעולה בין-לאומי. מאחר שמושבו של הארגון הוא בשווייץ נקבע בארגון כי 2 השפות הרשמיות יהיו אנגלית וצרפתית. הארגון משמש גם בתור ארגון-גג המאגד תחתיו ארגונים רבים העוסקים בתחומים גאוגרפיים. האגודה הישראלית לכרטוגרפיה ולמערכות מידע גאוגרפי משמשת בתור הנציגות הישראלית בארגון בשיתוף פעולה עם המרכז למיפוי ישראל. החל משנת 1990, האגודה הכרטוגרפית הבין-לאומית חברה במועצת המדע הבין-לאומית.
ויקטור סרז'
ויקטור סרז' (ברוסית: Ви́ктор Льво́вич Киба́льчич, בצרפתית: Victor Serge; 30 בדצמבר 1890 - 17 בנובמבר 1947) היה מהפכן, אנרכיסטי שעבר לקומוניזם, עיתונאי פובליציסט ועורך עיתונים, סופר, מתרגם וחבר באופוזיציה השמאלית, מבקר של הסטליניזם.
קורות חייו.
ויקטור סרז' נולד בבריסל, בלגיה, במשפחת גולים רוסים עניים, ממתנגדי המשטר הצארי באימפריה הרוסית. משפחתו התפרקה כשהיה בן 15 ומכאן והלאה עמד ברשות עצמו. הוא הצטרף למפלגה הסוציאליסטית בבלגיה, אך הם היו מתונים מדי לטעמו, לכן עבר לאנרכיזם. ב-1908 החל לפרסם מאמרים תחת שם העט Le Rétif בכתב העת Le Révolté.
התקופה הצרפתית.
ב-1909 גורש מבלגיה, עבר לצרפת, התיישב בפריז ולמד את מקצוע הדפוס. הוא היה לחסיד של אנרכיזם אינדיבידואליסטי ואילגליזם ופרסם מאמרים בכתב העת L'Anarchie. ב-1910, לאחר פילוג בתנועה האנרכיסטית, עורך כתב העת עזב וסרז' התמנה להיות העורך של L'Anarchie. ב-1912, לאחר פשיטה על משרדי מערכת העיתון, נמצאו שני אקדחים ועל בסיס זה נעצר יחד עם חבריו האנרכיסטים ונשפטו, חלק מחבריו נידונו למוות וסרז' עצמו נידון לחמש שנות מאסר בבדידות באשמת הסתה לפשע במאמרים שכתב תחת שם העט Valentin. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה בבית כלא וחזה את פרוץ המהפכה הרוסית. הוא השתחרר מהכלא ב-1917 ועבר לגור בספרד, שלא הייתה מעורבת במלחמה. בספרד השתמש לראשונה בשם "ויקטור סרז'" כשפרסם מאמר בעיתון Tierra y Libertad.
חייו בברית המועצות.
לאחר מהפכת פברואר החליט לנסוע לרוסיה ולשם כך שב לצרפת והתחיל ללמוד את תולדות האמנות. הוא נעצר ללא משפט משום שבחזרתו לצרפת הפר את הבטחתו לשלטונות לא לשוב אליה. הוא נשאר במעצר יותר משנה ועסק בדיונים פוליטיים עם עצירים אחרים. ב-1919, בהתערבות הצלב האדום הדני נעשתה עסקת חילופים עם ברית המועצות, שבמסגרתה נשלחו סרז' ואחרים לברית המועצות ובתמורה שוחרר הסוכן החשאי הבריטי בריוס לוקהרט (Bruce Lockhart). על הספינה, שהובילה אותו לברית המועצות, הכיר את ליובה רוסקוב, שבמהרה הייתה לרעייתו. עם הגעתו לברית המועצות, הצטרף סרז' למפלגה הקומוניסטית הבולשביקית. בהיותו בסנקט פטרבורג גויס להגנה נגד מתקפתו של ניקולאי יודניץ'. את חוויותיו מהתקופה כתב סרז' בספר "העיר בסכנה" (La Ville en danger).
סרז' עבד עבור מקסים גורקי והועסק על ידי גריגורי זינובייב. הוא פעל כעיתונאי, כמתרגם, כמגיה וכמזכיר. הוא כתב מאמרים עבור העיתונות הקומוניסטית הבינלאומית, מאמרים שהתפרסמו ב-L'Humanité (האנושות) וב-Die Rote Fahne (הדגל האדום). הוא כתב מסה על השיטות המשטרתיות בתקופת הצאר בשם Les Coulisses d'une Sûreté générale, שהתבססה על פתיחת ארכיוני אוכרנה.
סרז' הביע ביקורת על הטיפול במרד קרונשטאדט ועל הטרור האדום, שהוביל פליקס דזרז'ינסקי. ב-1923 סרז' חבר לאופוזיציה השמאלית, שכללה את לאון טרוצקי, קארל ראדק, אדולף יופה, אלכסנדרה קולונטאי, אלכסנדר שליאפניקוב. בהמשך חברו אליהם גם זינוביאב ולב קמנייב. סרז' ביקר גם את מדיניות החוץ הסטליניסטית ואת תוצאותיה העגומות, במיוחד עבור המפלגה הקומוניסטית הסינית. בעקבות הביקורת סבל סרז' מהדרה עד כדי קושי להתפרנס. הוא ביקש רשות להגר מברית המועצות, אך סורב. ב-1927–1928 הכיר את פנאיט איסטרטי, שבא לברית המועצות לחגיגות העשור למהפכה והתיידד איתו. הוא שיתף את איסטרטי בצרות שהיו למשפחת רוסקוב, משפחת אשתו ומכך שאב איסטרטי החומר למאמרו על "פרשת רוסקוב". סרז' העביר לאיסטרטי כתב יד, שפורסם על ידו בצרפת כחלק מהטרילוגיה "אל להבה אחרת" ("Vers l'autre flamme"). החלק של סרז' פורסם ללא ציון שמו, מחשש לתגובת הממסד הסובייטי.
ב-1933 נשפט לשלוש שנות הגליה בהרי אורל, בעיר אורנבורג. ידידיו מהשמאל הצרפתי, הבלגי והספרדי הקימו קול מחאה והודות לכך נשאר בחיים, אף על פי שהמשטרה החשאית הסובייטית השיגה נגדו הצהרה של גיסתו, אניטה רוסקובה, אשר קשרה אותו להתארגנות בראשות לאון טרוצקי.