ד"ר יאנסה היה מוכן להמשיך ולהסתיר את השניים, אך אריך בחר להמשיך ולמצוא מקום מסתור בקרבת עיר הולדתו. העזרה, שהגיש ד"ר יאנסה לאריך ובנו, והמקלט שסידר להם בלילה הראשון לבריחתם,  סייעו להם להתאושש והחזירו להם את כוח הרצון לחיות.
הכרה והנצחה.
בשנת 2013 פנה בנו של ד"ר יאנסה אל פרופ' אוטו דב קולקה בבקשה למסור עדות לגבי פעולת ההצלה של אביו.
ב-7 באוקטובר 2014 הוכר ד"ר פרמיסיל  יאנסה כחסיד אומות העולם.
ב-13 בינואר 2015 נשלח מכתב לבנו פטר, המודיע לו על ההכרה באביו כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בשגרירות ישראל בפראג צ'כיה. ביד ושם הוסף שמו של יאנסה לקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם.
משמעות המשמעות
משמעות המשמעות: חקר השפעת הלשון על המחשבה ועל מדע הסימבוליזם (1923) הוא ספר של צ'ארלס קיי אוגדן ואיוור ארמסטרונג ריצ'רדס. הוא מלווה בשני חיבורים משלימים של ברוניסלב מלינובסקי ו- פ. ג. קרוקשנק.
סקירה כללית.
אף על פי שהטקסט המקורי פורסם ב-1923, הוא שימש כספר לימוד בתחומים רבים, כולל בלשנות, פילוסופיה, שפה מדע קוגניטיבי ולאחרונה סמנטיקה וסמיוטיקה. הספר נמצא בדפוס ברציפות מאז 1923. המהדורה העדכנית ביותר היא המהדורה הביקורתית הוכנה על ידי ו. טרנס גורדון ככרך שלישי מתוך חמשת הכרכים של "CK Ogden &amp; Linguistics" (London: Routledge / Thoemmes Press, 1995). ההיסטוריה המלאה של הפרסום, כולל פרסום בהמשכים ב- "Cambridge Magazine" לפני המהדורה הראשונה של הספר, נמצאת בספרו של ו. טרנס גורדון":" ס. ק. אוגדן מחקר ביבליוגרפי ביולוגי (Metuchen, NJ: Scarecrow Press, 1990).
ריצ 'רדס קובע תאוריה של הקשר של סימנים: מילים ודברים מחוברים "באמצעות המופע שלהם יחד עם דברים, החיבור שלהם אתם בהקשר "כי סמלים משחקים תפקיד חשוב בחיינו [אפילו] המקור של כל כוחנו על העולם החיצוני "(47). במערכת הקשרים זו מפתח ריצ'רדס סמיוטיקה של שלושה חלקים - סמל, מחשבה ורפרנט עם שלושת היחסים ביניהם (מחשבה לסמל = נכון, מחשבה לרפרנט = הולם, סמל להתייחסות = אמת) (11). סמלים שהם "אותם סימנים בהם אנשים משתמשים כדי לתקשר אחד עם השני וככלי מחשבה, תופסים מקום יוצא דופן" (23). "כל הסימול הדיסקורסיבי כולל [...] אריגה של הקשרים להקשרים גבוהים יותר" (220). לכן, כדי שמילה תובן, "נדרשת ממנה יצירת קשר עם התנסויות נוספות" (210).
הספר השפיע מאוחר יותר על ספרו של אייר "שפה, אמת, והיגיון", מבוא לפוזיטיסיזם לוגי, גם ספרם של ריצ 'רדס - אוגדן וגם ספרו של אייר ישפיעו מאוחר יותר להשפיע על אלק קינג ומרטין קטלי בכתיבת ספרם "שליטה בשפה", שיצא לאור בשנת 1939, ואשר השפיע על ק.ס. לואיס בכתב ההגנה שלו על החוק הטבעי וערכים אובייקטיביים, בספרו "ביטול האדם" (1943).
משמעות המשצעות
קלי הריסון
קלי הריסון (באנגלית: Kelly Harrison; נולדה ב-28 בנובמבר 1980) היא שחקנית בריטית.
ביוגרפיה.
הריסון נולדה בדונקסטר שבדרום יורקשייר, והתחנכה בבית הספר הנגרהיל שבאדנתורפ בדונקסטר.
היא הייתה דוגמנית במשך ארבע שנים, אבל עד מהרה לוהקה לסדרה "חדר מיון" של ה-BBC לתפקיד הפרמדיקית ניקי מרשל.
הריסון הופיעה בסדרות הטלוויזיה "Born and Bred", "להעיר את המתים", "דיאל ופסקו", "פדינגטון גרין", "מקום בו נמצא הלב", ובמותחן המצמרר "Marian, Again" של רשת ITV בו גילמה את הדמות הראשית מריאן.
הריסון שיחקה בסדרת הדרמה "Age Before Beauty" של ה-BBC לצדם של סו ג'ונסטון ורובסון גרין ששודרה החל מיולי 2018.
קלי האריסון
משחקי מזל
אשף
ריטסו דואן
ריטסו דואן (נולד ב-16 ביוני 1998) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בפרייבורג ובנבחרת יפן.
קריירת מועדונים.
בשנת 2015, דואן הצטרף לקבוצת גמבה אוסאקה מליגת העל היפנית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-27 במאי נגד קבוצת הכדורגל של סיאול במסגרת משחק בליגת האלופות האסיאתית. לאחר שלא לקח חלק גדול בקבוצה הבוגרת של אוסאקה, הוא שיחק בעיקר בקבוצה עד גיל 23 של גמבה אוסאקה. בשנת 2017, הוא קיבל את ההזדמנות לשחק בקבוצה הבוגרת בתדירות גבוהה יותר, אך כבר ביוני של אותה השנה, הוא עבר בהשאלה לחרונינגן מהליגה ההולנדית.
עסקת ההשאלה כללה סעיף רכישה בחוזה לשלוש שנים. תנאי זה התממש ב-23 באפריל 2018, מה שהפך את מעברו של דואן לחרונינגן באופן קבוע ב-1 ביולי 2018.
ב-15 באפריל 2018, דואן הבקיע נגד רודה את שערו השמיני, שלמעשה איזן את מאזן הכיבושים של אריין רובן כנער בקבוצת חרונינגן.
בספטמבר 2020, עבר דואן בהשאלה לארמיניה בילפלד לעונה אחת.
ב-4 ביולי 2022 חתם בפרייבורג.
קריירה בינלאומית.
ב-30 באוגוסט 2018, דואן קיבל את הזימון הראשון שלו לנבחרת הבוגרת לקראת גביע קירין. ב-11 בספטמבר, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד נבחרת קוסטה ריקה וב-16 באוקטובר, הוא כבש את שערו הראשון במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת אורוגוואי.
תארים.
קבוצתיים.
גמבה אוסאקה
הטרוסקסואליות כפויה
הטרוסקסואליות כפויה הוא מונח שמתייחס לרעיון שההטרוסקסואליות היא הנחת יסוד, אשר נאכפת על ידי חברה הטרונורמטיבית, כך שהטרוסקסואליות יכולה להיות מאומצת על ידי אנשים ללא קשר לנטיות המיניות האישיות שלהם. על פי ההטרונורמה, הטרוסקסואליות נתפסת כנטייה או מחויבות טבעית של שני מינים מובחנים ובלעדיים. כתוצאה, כל מי שנבדל מן הנורמליות של ההטרוסקסואליות נחשב לסוטה או מתועב.
אדריאן ריץ' הכניסה את המונח לשיח הפמיניסטי והמגדרי במאמרה משנת 1980, "Compulsory Heterosexuality and Lesbian Existence" (הטרוסקסואליות כפויה והקיום הלסבי). הניסוח הראשוני של ריץ' לגבי הטרוסקסואליות כפויה כלל רק נשים, אולם גרסאות מאוחרות יותר של הרעיון כללו גם את האופן בו ההטרוסקסואליות הכפויה משפיעה על גברים. דוגמאות נפוצות כוללות את ההנחה שילדים יגדלו ויינשאו לאדם מן המין השני, שילדים צריכים לרקום חברויות עם בני מינם ולהתרחק מחברות עם המין "ההפוך", ספרי חינוך מיני שדנים באופן בלעדי בהטרוסקסואליות, המושג "יציאה מן הארון", מוסדות וארגונים דתיים וחילוניים שפועלים מתוך הנחה שכל החברים בהם הטרוסקסואלים, והאמונה שעדיף לאנשים להעמיד פנים שהם הטרוסקסואלים אם הם יכולים, ואף להתאמץ לשם כך, כי הטרוסקסואליות עדיפה על כל אופציה אחרת.
על פי התאוריה, הטרוסקסואליות כפויה נובעת מבורות, תורמת להומופוביה על ידי הדרה לשוליים של לא-הטרוסקסואלים, וגורמת למודעות מופחתת למספר הרב של האנשים בתוך האוכלוסייה שאינם הטרוסקסואלים.
קונספט ומינוח.
אדריאן ריץ', שהפכה את המונח הטרוסקסואליות כפויה לפופולרי, טוענת במאמרה כי הטרוסקסואליות היא מוסד פוליטי שצריך לבחון מחדש כדי שנשים יוכלו להימלט ממקומן המוחלש בחברה. היא טוענת שרוב הספרות הפמיניסטית עדיין פועלת תחת פרדיגמה הטרוסקסואלית כפויה, ושזו בעיה העומדת בפני הקהילה ההומוסקסואלית; שהמאמרים האקדמיים מאת תאורטיקניות וחוקרות פמיניסטיות אינם מכירים בכך שמוסדות כמו נישואים, הנחשבים לנורמליים, הם למעשה חיברות שהופנם ושוכפל בחברה. ריץ' טוענת גם כי ללא קשר לנטייתה המינית, כל אישה יכולה לבחור להיות לסבית. כמו כן, ריץ' רואה את ההזדהות הלסבית כרצף. היא מאמינה שכל הנשים יכולות להיות לסביות על ידי הפיכתן ל"נשים המזדהות כנשים", כלומר, נשים צריכות להתמקד בצרכים וברגשות של נשים אחרות. היא טוענת כי לנשים יש גם תשוקות אמהיות וגם מיניות, ושהן, בניגוד לגברים, מגוונות יותר ביכולותיהן לטפל באחרים בדרכים שהן לא רק מיניות. בשל טיעון זה, בין היתר, עבודתה של ריץ' ספגה ביקורת רבה. עם זאת, עבודתן של תאורטיקניות אחרות ניסתה להחיות את הטיעון הבסיסי שהעלתה ריץ' ולהתבסס עליה.
חוקרות אחרות טענו כי להטרוסקסואליות כפויה שימושים חשובים מרובים. סטיבי ג'קסון כתבה שהטרוסקסואליות כפויה כפי שניסחה אותה ריץ' "יכולה להיחשב כמבשרת של רעיון ההטרונורמטיביות", ושהיא "רוצה לשמר מורשת מוזנחת לעיתים קרובות של המושג הקודם: כי הטרוסקסואליות ממוסדת, נורמטיבית, מסדירה את אלה הנמצאים בגבולותיה ודוחקת לשוליים ומטילה סנקציות על מי שמחוץ להם. המונח 'הטרונורמטיביות' לא תמיד תופס את הרגולציה החברתית הכפולה הזו." עבודות אלו הדגישו שאנשים חשופים להטרוסקסואליות כפויה מלידה, ולכן מי שבמיעוט המיני חייבים לחקור את הבנתם את עצמם בניגוד לחברה, ושאנשים מניחים לעיתים קרובות שהם הטרוסקסואליים עד אשר יוכח אחרת. הן גם מציינות שיחד עם הקיטוב של המינים מגיעה, בהכרח, היררכיה ביניהם. וכן, על פי הטיעון, שפירוק המחסומים המלאכותיים בין המינים ימגר את הסקסיזם.
גורמים.
אדריאן ריץ' טוענת כי הטרוסקסואליות מחוזקת על ידי המוסדות החברתיים. היא טוענת כי נישואים חד מיניים מחזקים הטרוסקסואליות כפויה. אם, כפי שטוענים שומרי הסף של ההטרונורמה, כדוגמת ויליאם האבילנד, נישואים הם איחוד מוכר מבחינה חברתית או חוזה משפטי בין בני זוג המחילים זכויות וחובות בינם לבין עצמם, בינם לבין ילדיהם, ובינם לבין משפחותיהם, ונישואים חד-מיניים נתפסים כתוספת שלילית למבנה חברתי/משפטי/דתי זה, אזי הקונוטציה השלילית של נישואים חד מיניים היא משום שנישואים אלה פועלים נגד הרעיון שבבסיס ההטרונורמטיביות. בספרה "The New Homonormativity: The Sexual Politics of Neoliberalism" (ההומונורמטיביות החדשה: הפוליטיקה המינית של הנאו-ליברליזם), כותבת ליסה דוגן: