(Ain't It Funny (Murder Remix הוא שיר של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז בשיתוף הראפרים ג'ה רול וקדילאק טה. השיר הוא למעשה רמיקס לשיר "Ain't It Funny". גם הזמרת אשנטי תרמה את קולה לשיר אף על פי שלא קיבלה קרדיט בכותרת הראשית של השיר.
השיר הגיע אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, והרביעי במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי
הארבעה השרים את השיר, קורי רוני ואירווינג לורנצו. השיר הוא עיבוד מחדש של השיר "Flava in Ya Ear" של הראפר קרייג מאק ומבחינה לירית מדבר על להיפטר מבן זוג שממשיך לפשל כל הזמן.
השיר פורסם לראשונה ב-4 במרץ 2002 כסינגל הראשון מאלבום האוסף Irv Gotti Presents: The Inc של חברת התקליטים Murder Inc. Records, בה הייתה חתומה באותה תקופה לופז. במקביל השיר שוחרר גם כסינגל הראשון מתוך אלבום הרמיקסים של לופז J to tha L–O! The Remixes.
ג'ה רול אשר היה זה שעשה את הרמיקס לשיר אמר כי בהתחלה הצוות של לופז נתנו לו את השיר "סתם כדי לעשות ממנו רמיקס" אך כאשר העבודה שלו על השיר הסתיימה הוא טען כי יצא מזה משהו הרבה יותר גדול מזה.
הצלחה.
השיר זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הגיע שם למקום הראשון במשך מספר שבועות בניגוד לגרסה המקורית של השיר אשר לא נכנסה כלל למצעד. בעקבות יציאת השיר אלבומה השני J.Lo חזר בחזרה לעשירייה הפותחת במצעד האלבומים הרשמי של ארצות הברית.
הרמיקס הוא שילוב של מוזיקת פופ עם R&amp;B. ג'ה רול אמר כי הוא ניסה "לשים אותה במקום שונה" מכיוון שלטענתו "המעריצים לא רוצים יותר את ג'יי לו של הפופ אלא את ג'יי לו של ה-R&amp;B" כתוצאה מההצלחה של הרמיקס לשיר I'm Real אשר גם הכיל מוזיקת אר אנד בי. רול נהנה לעבוד עם לופז וכינה את שיתוף הפעולה ביניהם וכינה אותו "שיתוף פעולה אמיתי". ההצלחה של הרמיקס לשיר I'm Real הובילה את רול לעבוד גם על רמיקס לשיר הזה.
תורת האדם
אנמרי סלינקו
אנמרי סלינקו (בגרמנית: Annemarie Selinko; 1 בספטמבר 1914 - 28 ביולי 1986) הייתה סופרת אוסטרית שהתפרסה בעיקר בשל ספרה "דזירה" העוסק בחייה של דזירה קלארי.
ביוגרפיה.
סלינקו נולדה בווינה. אביה, פליקס, היה אחד משלושת הבעלים של חברת האופנה "האחים סלינקו". אמה הייתה גרטה וולף. משפחתה הייתה משפחה יהודית אולם בהמשך המירה את דתה לנצרות הפרוטסטנטית. אנמרי למדה בבית ספר יסודי בווינה, ולאחר מכן למדה שפות והיסטוריה באוניברסיטת וינה. לאחר כמה סמסטרים היא החלה לעבוד כעיתונאית, והייתה לכתבת לענייני אוסטריה של המגזין הצרפתי "L’Intransigeant". ב-1937 היא פרסמה בווינה את הרומן הראשון שלה "Ich war ein häßliches Mädchen" ("הייתי ילדה מכוערת"). הספר הפך מהר מאוד לרב מכר, תורגם ל-12 שפות, וגרם למבקרי הספרות להזכיר אותה בנשימה אחת עם ויקי באום. באותה שנה היא פגשה את הדיפלומט הדני ארלינג קריסטיאנסן בכנס סטודנטים בינלאומי, וב-1938 נישאה לו, קיבלה אזרחות דנית ועברה לקופנהגן.
ב-1938 היא פרסמה את הרומן השני שלה "Morgen ist alles besser" ("מחר יהיה טוב יותר"), אשר ב-1941 עובד בהולנד לסרט באותו השם. ב-1940 היא פרסמה את "Heut heiratet mein Mann" ("היום בעלי מתחתן") אשר ב-1956 עובד בגרמניה המערבית לסרט באותו השם. כאשר ב-1940 נכבשה דנמרק בידי גרמניה הנאצית, הצטרפה סלינקו לתנועת ההתנגדות הדנית. ב-1943 היא נכלאה בידי הגסטאפו, ויחד עם בעלה נמלטה לשוודיה בסירת דייגים. עד סוף המלחמה היא עבדה בסוכנות הידיעות בסטוקהולם, ובהמשך כמתורגמנית עבור הצלב האדום.
ב-1948 נולד בנה היחיד מיכאל, אשר נהרג בתאונה קטלנית בגיל צעיר. ב-1951 היא פרסמה את ספרה האחרון "דזירה" העוסק בחייה של דזירה קלארי, מי שהייתה ארוסתו של נפוליאון בונפרטה ובהמשך נישאה למצביא ז'אן בפטיסט ברנדוט, שהיה מאוחר יותר לקרל הארבעה עשר, מלך שוודיה. את הספר היא הקדישה לאחותה ליזלוטה שנרצחה בימי הנאצים. הספר היה לרב מכר ולספר המפורסם ביותר של סלינקו. הוא תורגם ל-24 שפות (ביניהן עברית), וב-1954 עובד בהוליווד לסרט באותו שם בכיכובם של מרלון ברנדו (כנפוליאון) וג'ין סימונס (כדזירה). היא המשיכה לגור בקופנהגן עד מותה ב-28 ביולי 1986 בגיל 72 ונקברה בפרבר הלרופ בקופנהגן.
יחסי בלגיה–הממלכה המאוחדת
יחסי בלגיה–הממלכה המאוחדת, הן יחסי החוץ בין בלגיה לבין הממלכה המאוחדת.
שתי המדינות הן חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו, עם זאת, בריטניה עזבה את האיחוד האירופי בשנת 2020. בנוסף, משפחות המלוכה בשתי המדינות הם צאצאים של בית סקסה-קובורג-גותה, כאשר הסניף הבריטי מכונה בית וינדזור.
היסטוריה.
בשנים הראשונות של מלחמת מאה השנים, אדוארד השלישי, מלך אנגליה היה בברית עם האצילים של ארצות השפלה והעירוניים של פלנדריה נגד צרפת.
בלגיה כוננה את עצמאותה במהלך המהפכה בשנת 1830. כמו שאר מעצמות אירופה, בריטניה לא מיהרה להכיר במדינה החדשה, ואפילו בחירתו של ליאופולד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה, לשעבר חתנו של המלך ג'ורג' הרביעי ודודה לעתיד המלכה ויקטוריה, כמלך הבלגים, לא הצליחה להשיג הכרה דיפלומטית מלונדון. הקמת בלגיה גרמה להתפרקותה של הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, אחת ממספר מדינות חיץ שהוקמו לאחר תום מלחמת נפוליאון, כמו גם חשש להתרחבות צרפתית בעתיד, ולונדון חששה כי האומה החדשה לא תוכל לשרוד את ההתפשטות העוינת של שכנותיה. קונגרס אירופי שאורגן על ידי בריטניה יצר את הסכם לונדון של 1839, שבה הכריזו המעצמות הגדולות (והולנד) רשמית על עצמאותה של בלגיה, ובהתעקשותה של בריטניה הבטיחו את נייטרליותה.
בועידת ברלין (1884), בריטניה הכירה במדינה החופשית קונגו, כתחום אישי של מלך בלגיה. בריטניה הפכה לאחר מכן למרכז של התנגדות לשלטון האישי של לאופולד השני בשטח, באמצעות ארגונים כגון אגודת הרפורמה בקונגו. בשלב מסוים, בריטניה אף דרשה מ -14 המדינות החתומות על ועידת ברלין להיפגש שוב כדי לדון במצב. בשנת 1908 השתלט הפרלמנט הבלגי על קונגו, שהפכה למושבה אירופית קונבנציונלית.
ערבויות אלה של נייטרליות משנת 1839 לא מנעו את פלישת גרמניה לבלגיה בשנת 1914, והובילו את בריטניה להיכנס למלחמת העולם הראשונה. הכוחות הבריטיים המשיכו להילחם בבלגיה במהלך המלחמה (ראה החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה). במהלך מלחמת העולם השנייה, ממשלת בלגיה הגולה התמקמה בלונדון.
כ-250,000 פליטים בלגים הגיעו לבריטניה במהלך מלחמת העולם הראשונה, וכ-90% מהם חזרו לבלגיה קצר אחרי שהמלחמה הסתיימה.
סחר.
מבחינה היסטורית, יש ראיות לסחר בין האזור של דרום מזרח בריטניה ובין האזור של בלגיה כיום, מאז המאה ה-1 וליצוא צמר מבריטניה ויבוא בד לפלנדריה מאז המאה ה-10. לבנים פלמיות שימשו בבניית מגדל לונדון בשנת 1278. כיום, כ-7.8% מהיצוא של בלגיה הוא לבריטניה. וקצת יותר מ-5% של היבוא הבלגי, בשווי מעל ל-12 מיליון אירו מגיע מבריטניה. בלגיה היא שוק הייצוא השישי בגודלו בבריטניה, בשווי של 10 מיליארד ליש"ט בשנה. בריטניה היא שוק הייצוא הרביעי בגודלו בבלגיה עם שווי סחר דו-כיווני באזור של 22 מיליארד ליש"ט, מתוכם כ-2 מיליארד ליש"ט. פרסי גשרי הזהב כוננו בשנת 2012 עבור הצלחת הייצוא הבריטי בבלגיה וכן עבור הכרת החשיבות של פיתוח השוק.
היחסים כיום.
כיום, יש כ-30,000 בריטים שחיים בבלגיה, ו-30,000 בלגים החיים בבריטניה. בשנת 2014 ממשלת בריטניה הודיעה שתתן 5 מיליון אירו, עבור שחזור הקברים ממלחמת העולם הראשונה בפלנדריה
המלכה אליזבת השנייה, ביקרה ארבע פעמים בבלגיה במהלך שלטונה, בשנים 1966, 1993, 1998, לאחרונה בשנת 2007, כאשר היא התקבלה על ידי המלך אלברט השני.
ב-2020 היחסים עברו משבר, כאשר בריטניה עזבה את האיחוד האירופי, ואחרי שהפרה את הסכם הברקזיט.
יחסים דיפלומטיים.
בלגיה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון, ו-5 קונסוליות באדינבורו, האל, ג'רזי, מנצ'סטר, וניוקאסל. מאידך, בריטניה מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל בלבד.
יעקב בירדוגו (שופריה דיעקב)
הרב יעקב בירדוגו, (ה'תקמ"ו 1786 - כ"ט אב ה'תר"א - 16 באוגוסט 1841) אב בית הדין במקנס, רב העיר וראש הישיבה. נקרא גם בתואר 'לחכם', מגאוני פוסקי מרוקו, מחבר ספרים.
קורות חייו.
נולד לרבי יקותיאל בירדוגו בשנת התקמ"ו בעיר מקנס. משפחת בירדוגו ידועה במרוקו ובפרט בעיר מקנס כשושלת של חכמים ודיינים. אבי המשפחה הוא רבי משה בירדוגו המכונה המשבי"ר, ואחיו היו רבי אברהם ורבי יוסף בירדוגו, בניו של רבי יוסף הם הרב מרדכי בירדוגו הידוע בכינויו "המרבי"ץ", ורבי יהודה בירדוגו. רבי יקותיאל אביו של רבי יעקב (הנוכחי) הוא בנו של רבי מרדכי (המרבי"ץ), והוא אחיו הגדול של הרב רפאל בירדוגו. ידוע שמשפחתו מיוחסת לדוד המלך. למד תורה מאחיו רבי פתחיה מרדכי בירדוגו. לאחר שאביו - רבי יקותיאל נפטר, נמנה לראשות הישיבה אשר למדו בה רבנים חשובים בהם אפשר למנות את רבי אברהם עמאר, חתנו, שלימים נמנה להיות הרב הראשי למקנס. כמו כן נמנה עם תלמידיו החשובים של דודו רבי רפאל בירדוגו שלאחר פטירת אביו למד ממנו תורה.