רבי יהודה אריה לייב גלינר ב"ר יחיאל מיכל מפולנאה המכונה "המוכיח מפולנאה" (?- כ"א בטבת ה'תק"ל, 1769) היה מראשוני תלמידי הבעל שם טוב ומגדולי מפיצי שיטתו.
חייו.
שנת לידתו אינה ידועה. עוד קודם שהתקרב לבעל שם טוב, כיהן כמגיד מישרים וחזן בפולנאה. כשהתקרב לבעל שם טוב, נשלח על ידו להסתובב בקהילות היהודיות ולנצל את כישרון הדרשנות שלו על-מנת לעשות שמות לתנועת החסידות, ומכאן דבק בו הכינוי "המוכיח". אכן, דרשותיו עוררו הדים רבים, ובהשפעתו התקרב לחסידות רבי יעקב יוסף כץ, בעל תולדות יעקב יוסף, ולפי מסורת אחת גם רבי דוב בער ממזריטש.
נפטר בפולנאה בכ"א בטבת ה'תק"ל (ינואר 1769) ונקבר שם. 12 שנה לאחר מכן נקבר צמוד אליו ר' יעקב יוסף מפולנאה, ו"אוהל" הוקם על קבריהם.
תורתו.
מעט מקוטע מדרשותיו פורסמו על ידי תלמידו, ר' גדליה מליניץ בספר קול אריה, קורץ ה'תקנ"ח. ר' יעקב יוסף מפולנאה מצטטו תדיר בספרו "תולדות יעקב יוסף".
בדומה לחברו ר' יעקב יוסף, גם ר' יהודה לייב קרא תיגר על הגישה הלמדנית הלא-חסידית שרווחה אז הגורסת כי: "העיקר הוא בעולם הזה הלימוד היטב, להיות חריף ובקי...".
גימנסיית קרלובץ
גימנסיית קרלובץ (בקרואטית: Gimnazija Karlovac, בגרמנית: Gymnasium Karlovac) היא בית ספר תיכון בעיר קרלובץ בקרואטיה.
היא נודעה בעבר כ"גימנסיה הריאלית הגבוהה" (Velika Realka). היא שוכנת ברחוב רקובץ 4 בקרלובץ.
היסטוריה.
התחלתה בניהול הפיאריסטים והפרנציסקנים.
לפי ההיסטוריה הרשמית שלו בית הספר הוקם ב־1766, כשהעיר קרלובץ הייתה חלק מאזור הספר הצבאי הקרואטי (Voijna Krajina) במסגרת האימפריה ההבסבורגית. ידוע שבמאה ה־16 פעל בקרלובץ בית ספר של הפרוכיה הרומית־קתולית "השילוש הקדוש", החל מאמצע המאה ה־17 בניהולם של נזירים פרנציסקנים. הוא הופעל על ידי הנזירים הפיאריסטים שהובאו לעיר לפי בקשת הקיסרית מריה תרזה. בעקבות סכסוך בין הפרנציסקנים לשלטונות הצבאיים נסגר בית הספר זה בשנת 1758.
ב־1766 הקימו הפיאריסטים שתי כיתות ללטינית. עד שנת 1780 נפתחו עוד כיתות, בסך הכל עם 42 תלמידים. תוכנית הלימודים כללה את המקצועות: לטינית, יוונית, דת, "כללי בית הספר" (praecepta scholae), גרמנית, אריתמטיקה, סיפורי הביבליה, היסטוריה פוליטית (סיפור המלכים והקיסרים מרומא העתיקה ועד להבסבורגים), הגאוגרפיה של קרואטיה והונגריה, טבע ומינרלוגיה, יסודות פיזיקה ולוגיקה, מיתולוגיה ויסודות משפט הטבע.
בימי הקיסר יוזף השני שהנהיג את הגרמנית כשפת הוראה ברחבי האימפריה, בדצמבר 1783 עבר ניהול בית הספר לידי הנזירים הפרנציסקנים. בשנת 1800 פעלו בגימנסיה שש כיתות.
תחת השלטון הצרפתי בקרואטיה בשנים 1809–1813 הלימודים היו נגישים יותר לעשירי העיר וחולקו בין חטיבת ביניים בת שנתיים (גימנסיה) ובית ספר תיכון בן שש שנים, לפי דגם צרפתי. שפות ההוראה היו לטינית וגרמנית ושאר המקצועות כללו: לטינית, צרפתית ואיטלקית, אריתמטיקה, תורת המשקולות והמדידות, מדעי טבע ופילוסופיה. עדיין ההוראה נשארה בידי הפרנציסקנים. אחרי נסיגת הצרפתים, הוחזרה הגימנסיה בת שש הכיתות והוצאו מתוכנית הלימודים מדעי הטבע והפילוסופיה.
מוסד ציבורי בימי האימפריה האוסטרית והאוסטרו־הונגרית.
אחרי 27 באוקטובר 1820 עברה הגימנסיה לרשות העירייה. בשנת 1834 כפו שלטונות ממלכת הונגריה, שקרואטיה הייתה בת חסותה, את לימוד השפה ההונגרית כמקצוע חובה. ב־1841 אושר השימוש בשפה הקרואטית בשיחות עם התלמידים. רק ב־1848 הודפס בקרואטית הדו"ח הראשון של בית הספר. בתקופת המשטר הנאו־אבסולוטיסטי של באך (1859-1851) ואחר כך עד שנת 1861 שלטו עדיין השפה הגרמנית והלטינית כשפות הוראה. בשל חוסר במשאבים מספיקים כולל חומר לימודי וספרים, מחסור במורים ושיטות הוראה מפגרות, צומצמה רמת הלימודים ומתכונתה לארבע כיתות.
בשנת הלימודים 1852/1853 למדו בו בסך הכל 36 תלמידים. אחרי 1859 הרשויות המקומיות סילקו את המורים שלא דיברו קרואטית וערכו ארגון וציוד מחדש של בית הספר. הפרנציסקנים נאלצו לעזוב ולפנות את המקום למורים חדשים. המורה החילוני הראשון בגימנסיה היה יוסיפ קוסטיץ' בשנת 1865. בשנת 1863 עברה הגימנסיה לבניין המשמש אותה עד היום. בשנת 1878 הוכרזה הגימנסיה הממלכתית של קרלובץ לתיכון "גבוה" בעל שמונה כיתות לימוד. החל משנת 1882–1883 היא התאחדה עם בית הספר הריאלי של ראקובץ, שבעיירה הקרובה, תחת השם הגימנסיה הריאלית הגבוהה של קרלובץ, תיכון יחיד במינו באימפריה האוסטרו־הונגרית. עד שנת 1868 נלמדו כל המקצועות, פרט לדת והיסטוריה, בשפה הגרמנית. בתחילת המאה ה־20 הלימודים התקיימו בשתי מגמות - קלאסית (עם דגש על לימוד לטינית ויוונית) וריאלית (עם דגש על לימוד מדעי הטבע). עד שנת 1918 למדו בגימנסיה בעיקר בנים, כשבנות ספורות יכלו לקבל שיעורים בנפרד במתכונת פרטית.
בימי המדינה היוגוסלבית.
החל משנת 1918 התקבלו תלמידים משני המינים. עקב ריבוי התלמידים והתלמידות פוצלה הגימנסיה בסופו של דבר לשתי גימנסיות ממלכתיות ריאליות - לבנים ולבנות.
גימנסיות אלה המשיכו לפעול נפרד עד לשנת 1952–1953 כשהמוסד התפצל מחדש לתיכון מעורב ולחטיבות ביניים לבנים ולבנות.
החל משנת 1962/1961 קמו במקום שני בתי ספר תיכון - אחד על שם ד"ר איבן ריבר, בעל מגמה חברתית ולמדעי הטבע ומתמטיקה, ותיכון עיוני, עם מגמה פדגוגית.
בהמשך שני בתי הספר מוזגו מחדש בתוך מרכז לחינוך ולהשכלה ע"ש ד"ר איבן ריבר, שבו פעלו גם בית ספר למוזיקה, תיכון למבוגרים, בית ספר לשפות זרות, ובית ספר לאחיות, כמו כן מגמות פדגוגית, למתמטיקה ומחשבים, ותוכניות בתחום התרבות ופילולוגיה.
בקרואטיה העצמאית.
בשנים 1991–1992 אורגן המרכז לחינוך "ד"ר איבאן ריבר" מחדש והוא כלל גימנסיה בעלת מגמה עיונית כללית וחברתית־פילולוגית וגימנסיה בעלת מגמה מתמטית.
שתי הגימנסיות אוחדו החל מ־1992–1993 ל"גימנסיית קרלובץ" הפועלת עד לימינו.
תלמידים ידועים.
כפי שציין באוטוביוגרפיה שלו "ההמצאות שלי" הוקסם מפיזיקה גם הודות לשיעורי המורה שלו בתיכון. בהגיעו לראשונה לאזור הביצתי שבסביבת קרלובץ לקה טסלה במלריה, בילה ימים רבים במיטת החולי, נעדר תכופות מבית הספר ולמד בבית. לבסוף סיים בהצטיינות 4 כיתות בתוך 3 שנים.
בצל החכמה
פרס אוליבייה לשחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר
אנטפוליה
אנטפוליה (בבלארוסית: Антаполле; ברוסית: Антополье, אנטופוליה) הוא כפר בלארוסי במחוז משנה צ'אשניקי שבמחוז ויטבסק. הוא נמצא במרחק של 40 ק"מ דרומית מזרחית לצ'אשניקי.
הבתים בכפר בני שתי קומות או קומה אחת. בכפר יש בית מרקחת, בית ספר וסניף דואר. בשנת 1994 נרשמו בכפר 428 תושבים, 108 משקי בית. בשנת 2019 היו פחתו ל-200 תושבים.
בכפר עובר אוטובוס מדי יום המגיע דרך הכפר הסמוך צ'ראה. מסילת רכבת עוברת כ-14 ק"מ מהכפר.
שינג-שן צ'רן
שינג-שן צ'רן (במנדרינית תקנית: 陳省身; 26 באוקטובר 1911 - 3 בדצמבר 2004) היה מתמטיקאי סיני-אמריקאי שתרם תרומות יסודיות לגאומטריה הדיפרנציאלית ולטופולוגיה והקים את תחום הגאומטריה הדיפלרנציאלית הגלובלית. הוא נחשב לדמות מובילה בתחום הגאומטריה ולאחד מחשובי המתמטיקאים במאה ה-20 ועבודתו המדעית הוכתרה בפרסים רבים, בהם פרס וולף למתמטיקה ופרס שאו הראשון.
שינג-שן צ'רן היה יליד סין שהיגר לארצות הברית. הוא עבד כמעט עשור באוניברסיטת שיקגו לפני שעבר לאוניברסיטת ברקלי, שבה ייסד בשנת 1982 את מכון המחקר למדעי מתמטיקה והיה למנהלו הראשון. לזכרו מעניק איגוד המתמטיקה הבינלאומי את מדליית צ'רן היוקרתית כאות הוקרה על הישגים יוצאי דופן בתחום המתמטיקה.
קורות חיים.
ילדות וצעירות בסין.
צ'רן נולד בנפת שיושוי, ג'יאשׂינג, במחוז ג'ג'יאנג אחד מארבעת ילדיהם של באו ג'נג-צ'ן, משפטן ושל אשתו מיי האן. שנה אחרי לידתו הודחה שושלת צ'ינג וסין הפכה לרפובליקה. צ'רן למד בילדותו בבית אצל דודתו ואצל אביו. אחר כך למד מתמטיקה לבד מספר בעל שלושה כרכים. בשנת 1920 הוא עבר בקלות את מבחני הכניסה לגימנסיית "שיו ג'ואו". בשנת 1922 בגלל עבודת אביו בבית המשפט בטיינג'ין, עבר איתו לעיר הזאת ולמד עוד ארבע שנים בתיכון "פו לואן".
התעמק אז בתרגילי אלגברה מתקדמים לפי הספר Higher Algebra של הול ונייט וב" Geometry and Trigonometry" מאת ונטוורת' וסמית'.
ב-1926 בגיל 15 נרשם לפקולטה למדעים של אוניברסיטת ננקאי בטיינג'ין. מכיוון שהתקשה עם עבודות מעבדה העדיף להתעמק במקום זאת במתמטיקה. ב-1930 סיים תואר ראשון במדעים. באוניברסיטת ננקאי המנטור שלו היה המתמטיקאי ג'יאנג ליפו. כמו כן הוא הושפע מאוד מדמותו של הפיזיקאי ז'או יוטאי, אחד מאבות מדעי המחשב בסין.
בהמשך עבר לעבוד כמדריך בחוג למתמטיקה של אוניברסיטת צינגהואה בבייז'ינג (אז בייפינג). באותו זמן הוא נרשם שם גם כסטונדט לתואר שני.
הוא למד גאומטריה דיפרנציאלית פרויקטיבית אצל סון גואנגיואן, יליד ג'ג'יאנג כמוהו, שהיה מומחה לגאומטריה וללוגיקה בוגר אוניברסיטת שיקגו. גם סון נחשב לאחד ממייסדי המתמטיקה המודרנית בסין. ב-1932 פרסם צ'רן את מחקרו הראשון בכתב העת של האוניברסיטה.
בקיץ 1934 הוא סיים תואר שני והיה לסטודנט הראשון שקיבל תואר מוסמך למתמטיקה בארצו.
באוניברסיטת צינגהואה התוודע צ'רן לדמויות נוספות מקרב מדעני סין:יאנג קו-צ'ואן, גם הוא בוגר שיקגו, אביו של הפיזיקאי חתן פרס נובל צ'ן-נינג יאנג, לימד אותו אלגברה. צ'רן עצמו לימד את יאנג מתמטיקה לתואר ראשון. המתמטיקאי הואה לואוגנג היה לו עמית ללימודים ושותף לחדר.
ב-1932 כשביקר וילהלם בלאשקה מאוניברסיטת המבורג באוניברסיטת צינגהואה התרשם מאוד מאישיותו של צ'רן וממחקריו.
באירופה ושובו לסין.