כיום, מטרתה העיקרית היא שמירה על בריאות ובטיחות הציבור באמצעות בקרה ומניעה של מחלות, פציעות ונכות. הסוכנות ממקדת תשומת לב לאומית בפיתוח ויישום שיטות בקרה ומניעה של מחלות ומתמקד במיוחד במאבק במחלות זיהומיות, פתוגנים הנישאים במזון, בריאות סביבתית, בטיחות ובריאות תעסוקתית, קידום בריאות, מניעת פציעות ופעילויות חינוכיות שנועדו לשפר את בריאותם של אזרחי רוסיה. בנוסף, הסוכנות חוקרת ומספקת מידע על מחלות לא זיהומיות והיא גם אחראית על בנק הדם הרוסי.
במהלך הטיפול במגפת הקורונה ברוסיה, הסוכנות פיתחה נוגדן לנגיף שניסויים קליניים בו החלו בדצמבר 2020.
הר ניומן
אלפרד קרנר
אלפרד קרנר (בגרמנית: Alfred Körner; 14 בפברואר 1926 – 23 בינואר 2020) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה.
קרנר נולד בווינה שבאוסטריה בשנת 1926, ושיחק במשך רוב הקריירה שלו בקבוצה ראפיד ויין. הוא חווה עימה הצלחות כאשר זכה שבע פעמים בליגה האוסטרית, פעם אחת בגביע וגם בגביע זנטרופה של 1951. לאחר 17 שנה בקבוצה עבר לשחק באדמירה ויין שם סיים את הקריירה שלו.
בנבחרת אוסטריה ערך קרנר את הופעת הבכורה שלו באוקטובר 1947 במשחק ידידות נגד צ'כוסלובקיה. במונדיאל 1954 שיחק בנבחרת יחד עם אחיו הגדול, רוברט קרנר, והם הגיעו עד למקום השלישי. קרנר כבש צמד במשחק רבע הגמר נגד מארחת הטורניר שווייץ, במשחק בו נכבשו כמות השערים הרבה ביותר בהיסטוריית המונדיאל, 12 שערים. במונדיאל 1958 שנערך בשוודיה כבש שער בשלב הבתים נגד אנגליה, אך נבחרתו לא הצליחה לעלות לשלב הבא. את הופעתו האחרונה עשה באוקטובר 1958 במשחק ידידות נגד צרפת. בסך הכל ערך 47 הופעות וכבש 14 שערים עבור הנבחרת האוסטרית.
קרנר נפטר ב-23 בינואר 2020 בווינה שבאוסטריה בגיל 93, יומיים אחרי פטירתו של חברו לנבחרת, תאודור ואגנר.
יזהר דוד
יזהר דוד (נולד ב-1 בדצמבר 1969 במושב אביטל) הוא מרצה ומחבר הספר "פצצה מתקתקת" ו"מסוכלים" בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, ששירת כמנהל שטח ביחידת רכזי שב"כ בשומרון. ממייסדי "העמותה למנהיגות ישראלית משותפת" והמנכ"ל שלה, וממייסדי ארגון הגג "שותפות מגן ישראלית לטיפול וצמיחה מפוסט טראומה". הלום הקרב הראשון שקיבל אות מופת שיקומי.
ביוגרפיה.
נולד במושב אביטל בשנת 1969.
בעל תואר ראשון בכלכלה ובמנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה ובלימודי האסלאם והמזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני במנהל ובמנהיגות בחינוך מאוניברסיטת תל אביב. ובעל תואר שני נוסף בלימודי המשפט מאוניברסיטת בר-אילן, ותעודת הוראה במסגרת "צוות הטובים לחינוך" בבית ברל.
שירת כלוחם ומפקד בפלגת עורב גולני. בסיום השירות, בשנת 1990, התגייס בעקבות אחיו לשירות הביטחון הכללי. במהלך האינתיפאדה השנייה היה מנהל ביחידת שטח. בעקבות שירותו בשב"כ לקה בהלם קרב. במהלך ההחלמה, השלים תואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2014 פרש מהשב"כ.
יזהר פרסם את "הלם הקרב" שלקה בעת פעילות מבצעית בשב"כ בספרו הראשון "פצצה מתקתקת" דבר שהוביל את השב"כ לבחינה מחדש של הליווי והטיפול שמקבלים אנשי שטח, שבעקבותיה הוכנסו שינויים רבים שבחלק מהם יזהר שותף.
בשנת 2015 עמד בראש "תנועת המורים – מחנכים. מורים דרך", שהוקמה למען קידום החינוך בישראל בשנת 2017, היה ממייסדי "העמותה למנהיגות ישראלית משותפת" והיה המנכ"ל הראשון שלה. עמותה זו מקדמת לימודי ערבית ותרבות ערבית, ופתחה (בשותפות עם "מרכז מעשה") את "המדרשה למנהיגות ישראלית משותפת" בתוך מכללת עמק יזרעאל – המכינה הראשונה בארץ שבה גם תלמידים ערבים. בשנת 2019, היה מייסד ויו"ר "שותפות מגן ישראלית לטיפול וצמיחה בפוסט טראומה", שנועד להיות ארגון גג לעמותות המסייעות להלומי הקרב בישראל.
בשנת 2019 קיבל את אות המופת השיקומי.
קישורים חיצוניים.
כתבות וראיונות:
סייר אוויר
סייר אוויר הוא איש צוות עזר אווירי האחראי על איסוף מודיעין ועל איתור וזיהוי מטרות באמצעי תצפית ייחודים ממטוסי סיור.
בצה"ל, סיירי אוויר משרתים בגף סיור אווירי בטייסת 100 או ביחידת שלף של חיל המודיעין. לתפקיד מגיעים רק חיילים שנשרו מקורס טיס.
היסטוריה.
בשנת 1976 הוקמה יחידת "שלף" בחיל-המודיעין. הייתה זו הפעם הראשונה שסיירים החלו לפעול במסגרתה של יחידה עצמאית. לפני כן, נהגו מחלקות המודיעין של הפיקודים המרחביים להחזיק סיירי אוויר משלהם, שהיו כפופים לקמ"ן הפיקוד.
בתחילת שנות ה-90 הקים חיל האוויר יחידת סיירי אוויר משלו, ששולבה כגף בטייסת 100. תפקיד היחידה היה אספקת מודיעין למשימותיו של חיל האוויר.
עד תחילת שנות האלפיים, לכל אחת משתי היחידות היו שיטות פעולה שונות ומסלול הכשרה שונה. עם כניסתן של מערכות תצפית חדשות, נהיה אופי העבודה דומה, ולכן הוחלט על איחוד שיטות ההכשרה של שתי היחידות.
משנת 2005, מתקיים קורס סיירי האוויר המאוחד.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:אנשי צוות אוויר]]
ירין שטרן
ירין שטרן הוא נהג מרוצים ישראלי, אלוף ליגת ה-G1 Series האיטלקית בשנים 2019 ו-2018. התחרה בעבר באליפות אירופה בפורמולה 3 במשך שלוש שנים, וזכה חמש פעמים באליפות ישראל בקארטינג.
קריירת מרוצים.
שטרן החל להתחרות באליפות ישראל בקארטינג בגיל 12. במרוץ הבכורה סיים במקום השלישי מתוך 25 מתחרים ועלה לראשונה לפודיום. בשנת 2009, עונתו השנייה באליפות, ניצח את קטגורית רוטקס מקס (Rotax Max) וסיים כשסגן האלוף בקטגוריית ימאהה KT-100. שנה לאחר מכן, זכה בתוארי האליפות בשתי הקטגוריות (Rotax Max ו-ימאהה KT-100). בשנת 2011 התחרה רק באליפות הימאהה KT-100 וזכה בתואר האליפות במרוץ המסכם שהתקיים באילת במהלך אירוע "פורמולה ישראל".
לקראת סיום שנת 2012 החל להתאמן בקטגוריית הפורמולה ב.מ.וו בקבוצת "אמילו דה-ויוטה מוטורספורט" הספרדית. אחרי יומיים של אימונים קיבל הזדמנות לנהוג ברכב הפורמולה 3 של הקבוצה והפתיע את מנהלי הקבוצה כשקבע זמני הקפה מהירים יותר מצמד נהגי הקבוצה בקטגוריה. בעקבות זאת הצטרף בשנת 2013 לנהגי הקבוצה באליפות אירופה הפתוחה בפורמולה 3. במרוץ השני, שהתקיים בתנאי גשם סיים במקום השני. בסיום העונה דורג במקום השמיני מתוך 36 נהגים. בעונת 2014 המשיך להתחרות באליפות, אך עבר לקבוצת ווסט-טק הבריטית. בשל גיוסו לצה"ל הפסיד את מרבית ההכנה לעונה. מרוץ פתיחת העונה התקיים יומיים לפני סיום הטירונות והוא שוחרר למרוץ רק יום לפני המרוץ. בעונה הגיע שש פעמים לפודיום ובסיומה דורג במקום החמישי עם 125 נקודות. גם את עונת 2015, עונתו השלישית באליפות, סיים במקום החמישי. במרוץ פתיחת העונה השיג את הפול פוזישן הראשון שלו באליפות.
בשנת 2016 החל שטרן בשיתוף פעולה עם חברת Griiip הישראלית המפתחת מכוניות מרוץ מדגם G1 בקטגוריית ה-F1000. בשנת 2017 התחרה עם רכב הקבוצה באליפות הפורמולה X האיטלקית וסיים במקום הראשון בקטגוריה ובמקום השני בדירוג הכללי, אף על פי שהתחרה מול מכוניות עדיפות מקטגוריית הפורמולה 3. שנה לאחר מכן הצטרף לאליפות G1 האיטלקית שנוסדה באותה שנה. הוא ניצח שבעה מרוצים וזכה באליפות. בשנת 2019 זכה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
בטלוויזיה.
בשנת 2020 השתתף בתוכנית הריאלטי "נינג'ה ישראל".
קרחון קרב
קרחון קרב או קרחון קרבס (באנגלית: Krebs Glacier) הוא קרחון בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מערב, ונשפך אל מפרץ שארלוט.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
הקרחון התגלה ומופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899, בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של ארתור קונסטנטין קרבס (Arthur Constantin Krebs) אשר, יחד עם שארל רנאר בנה והטיס את ספינת האוויר (צפלין) הראשונה שניתן לשלוט בתנועתה, בשנת 1884.
לקריאה נוספת.
• US Geological Survey, Coastal-change and Glaciological Map of the Trinity Peninsula Area and South Shetland Islands, P 28
קרחון קרבס
Krasnaya Zvezda
Radio Free Europe/Radio Liberty
הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית
קיכלי אדום-חזה
קיכלי אדום-חזה (שם עממי: "אדום חזה אמריקני"; שם מדעי: "Turdus migratorius") הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הקיכליים המצויה באמריקה הצפונית מדרום קנדה למרכז מקסיקו ולאורך חופי האוקיינוס השקט ובמקרים נדירים מהגרת לאזורים רחוקים יותר כמו האיים הקריביים ואף למערב אירופה ועד בריטניה. הוא משתייך לסוג קיכלי לצד מינים כמו קיכלי רונן וקיכלי אפור. סימן ההיכר שלו הוא החזה והבטן האדמונים שלו, מהם קיבל את שמו המדעי ואת שמו העממי.
ציפור זו היא הציפור הלאומית של המדינות: קונטיקט, מישיגן וויסקונסין והיא אחת מציפורי השיר הנפוצות ביותר באמריקה הצפונית.
אורך הקיכלי 23 עד 28 ס"מ, מוטת הכנפיים מגיעה ל-31 עד 41 ס"מ ומשקלו הממוצע 72 עד 94 גרם בזכרים ו-59 עד 91 גרם בנקבות. שני הזוויגים דומים אך הנקבות בעלות צבעים בולטים פחות, אם כי לא באופן מודגש. הצעירים עד שנתם הראשונה בהירים יותר מהמבוגרים ובעלי כתמים שחורים על גופם במקום החזה האדמוני. פרטים בוגרים הם בעלי נוצות אפורות לאורך הגוף, ראש שחור עם טבעת עיניים לבנה ועין צהובה גדולה. המקור צהוב ודק ותחתיו סינר לבן מנומר בשחור. החזה והבטן אדמוניים, השת לבן והזנב ארוך ואפור כהה.