בניית המתחם החלה ב-2005. המתחם מורכב משני מגדלים שהוקמו על מסד אחד:
מורה דראם
מורה דראם (באירית: Máire Drumm; 22 באוקטובר 1919 – 28 באוקטובר 1976) הייתה סגנית נשיא שין פיין ומפקדת בקומן נה מאן. היא נרצחה על ידי מתנקשים נאמני אלסטר, בעת שהחלימה מניתוח בבית חולים בבלפסט.
ביוגרפיה.
דראם נולדה בשם מורה מקאטיר בניורי, במחוז דאון שבצפון אירלנד, וגדלה בכפר השכן קלין, במחוז ארמה. היא הייתה הבכורה מבין ארבעה ילדים. הוריה היו רפובליקנים אירים מיליטנטיים, ואמה של דראם הייתה פעילה במלחמת העצמאות ובמלחמת האזרחים האירית בשנות ה-20. היא התגוררה בדבלין ובליברפול לפני שעברה לבלפסט בעת מלחמת העולם השנייה. היא שיחקה קמוג'י (ספורט קבוצות אירי, גרסת הנשים של הרלינג), ואף הייתה מנהלת קבוצה.
ב-1946 היא נישאה לג'ימי דראם, שהיה אסיר רפובליקני, אותו פגשה בעת ביקור אסירים. הם היו נשואים למשך 30 השנים הבאות, כאשר במהלך 13 מהן היה ג'ימי כלוא ללא משפט. לזוג נולדו חמישה ילדים, שכולם נהיו לפעילים בתנועה הרפובליקנית. בתה, ששמה גם מיירה, ישבה מספר שנים בכלא ארמה.
כשפרצו המהומות ב-1969, דראם נהייתה לדמות מובילה בתנועה, והייתה לפעילה באגודה לזכויות האזרח של צפון אירלנד, וסייעה למצוא דיור לקתולים שהוצאו בכפייה מבתיהם דרך הפחדה ואיומים מצד כנופיות נאמני אלסטר. כשכוחות צבאיים בריטים נשלחו לצפון אירלנד, היא התחילה לנאום בפורומים ציבוריים נגד נוכחותם, והזהירה קתולים פן יראו בהם מושיעים. התקשורת הבריטית כינתה אותה "גברת ארס" בשל הבוטות בה התבטאה, והמיליטנטיות שלה. היא גם הייתה מפקדת בקומן נה מאן, זרוע הנשים המיליטריסטית שפעלה לצד ה-IRA. ביולי 1970 היא הובילה כמה מאות נשים, כל אחת דוחפת עגלת תינוקות מלאה באוכל ואספקה, לתוך אזור רחוב פולס, בהפרת הסגר שהוטל על ידי הבריטים. היא נעצרה, ואף ישבה בכלא בשל מחאותיה. ב-1972 היא נבחרה לתפקיד סגנית נשיא שין פיין, תפקיד בו החזיקה עד מותה.
לאחר ששוחררה מבית הכלא בארמה, פשיטות כוחות הביטחון על ביתה החריפו, והבריאות שלה החלה להתדרדר. היא ביקשה לנסוע לארצות הברית לקבל טיפול רפואי, אך סירבו להנפיק לה ויזה בשל פעילותה הפוליטית. היא התאשפזה בבית החולים מאטר בבלפסט לניתוח בעין.
ב-28 באוקטובר 1976, בעת התאוששותה, נורתה למוות במיטתה בבית החולים במבצע של קומנדו היד האדומה, קבוצה לויאליסטית. המתנקשים התחזו לרופאים, נכנסו לחדרה וירו בה בחזה.
משפחתה ותומכיה דרשו חקירת פנים לגבי השתתפות גורמים משטרתיים ברצח, אך רק אדם אחד הורשע בגין ההתנקשות, והוא שומר מטעם בית החולים סמואל מאתרס.
ההתנקשות בחייה עוררה זעזוע ציבורי, ואפילו פעילים רפובליקנים ותיקים שהיו חלק מהמהומות הקשות ביותר בשנים שקדמו לכך הגיבו באופן קשה, והפכו אותה לסמל של המאבק לעצמאות. להלווייתה הגיעו יותר מ-15,000 אנשים.
ציטוטים.
ציטוטים מתוך נאומים של דראם מצויים בציורי קיר ברחבי צפון אירלנד. אלה כוללים:
מפת חום
מפת חום (באנגלית: Heat map) היא ייצוג גרפי של מידע. הייצוג בא לידי בצורת מטריצה, טבלה דו ממדית, והערכים הבודדים מיוצגים בצבעים בתוך התאים במטריצה. המונח, "מפת חום", היה בהתחלה מונח שהיווה סימן מסחרי. הוא הומצא בשנת 1991, על ידי קורמק קיני, במטרה לתאר תצוגה דו ממדית של מידע בשווקים הפיננסים.
היסטוריה.
החברה שרכשה את ההמצאה של קיני בשנת 2003, ביטלה בשוגג, את הבלעדיות על המונח, ולכן הוא הפך לפתוח לציבור.
מפות חום משקפות תצוגה דו ממדית של המידע בתוך המטריצות. ערכים גבוהים יותר יוצגו על ידי אפור כהה או ריבועים שחורים וערכים נמוכים יותר על ידי צבעים בהירים יותר. בשנת 1873 לואה השתמש בשיטה של הצללת מטריצות כדי להציג מידע אודות הסטטיסטיקה החברתית במחוזות פריז.
בשנת 1957 סנית הציג את התוצאה של ניתוח אשכולות על ידי עריכת תמורות בעמודות והשורות של המטריצה כך שערכים דומים יהיו במשבצות קרובות במטריצה, כלומר סידור על פי אשכולות. גאקס ברטין השתמש בייצוג דומה על מנת להציג מידע תואם לסולם גוטמן. הרעיון לקבץ אשכולות של עצים לשורות ועמודות של מידע במטריצה הומצא על ידי רוברט לינג בשנת 1973. לינג השתמש במדפסת כדי לייצג גוונים שונים של אפור. בשנת 1994, ללנד וילקינסון פיתח תוכנית מחשב שתציג את האשכולות במפת חום באמצעות צבעים (כלומר לא רק שחור, לבן וגוונים של אפור) ברזולוציה גבוהה, תוכנה זו נקראה SYSTAT.
סוגי מפות חום.
ישנם סוגים שונים של מפות חום:
ערכות צבע.
ישנן המון ערכות צבע שונות שאפשר להשתמש בהן על מנת לתאר מפת חום, אשר לכל אחת מהן יתרונות וחסרונות. במפות עם מגוון הצבעים (למשל: אדום, כחול, ירוק, צהוב) משתמשים לעיתים קרובות משום שלבני אדם קל לתפוס את ההבדלים במפה מסוג זה, מאשר מפה עם גוונים של אפור. בנוסף זה מגדיל את מספר הייצוגים שאפשר לבטא במפה אחת. מנגד, ישנם מדענים שמתנגדים לכך מהסיבות הבאות:
יישומים בתוכנה.
ישנן מספר תוכנות שממשות מפות חום, כמפורט להלן:
עצבי השדרה
העצבים השדרתיים או העצבים הספינאליים (TA: Nervi spinales), הם אוסף של עצבים המקשרים בין חוט השדרה לאיברי הגוף, ונושאים איתם אותות סנסוריים, מוטוריים ואוטונומיים. העצבים השדרתיים נחלקים למספר קבוצות המעצבבות אזורים שונים בגוף. הם משתייכים למערכת העצבים ההיקפית, זאת בשונה מחוט השדרה עצמו שהוא חלק ממערכת העצבים המרכזית.
מבנה והיווצרות.
קיימים בגופנו 31 זוגות של עצבים שדרתיים, עצב אחד בכל צד של עמוד השדרה ׁבגובה המותאם לחוליות.
ניתן להבחין בשני שורשים בכל עצב שדרתי, כאשר השורש הגבי הוא עצב המכיל אותות תחושתיים (סנסורים) המועברים מן הגוף אל המוח, והשורש הגחוני מכיל אותות תנועתיים (מוטוריים) המועברים מן המוח אל האזורים ההיקפיים בגוף למען מתן פקודות.
שני השורשים מתחברים בהמשך ויוצרים הסתעפויות המכילות תאי עצב תחושתיים ותנועתיים. בהמשך ההסתעפויות הללו יוצרות מקלעות מהן יוצאים עצבים ספציפיים המעצבבים אזורים שונים בגוף. לרוב כל עצב כזה קרוי על שם האזור אותו יעצבב.
הסעיף האחורי (dorsal ramus) של העצב נוטה לעצבב את השרירים העמוקים ואת החלק האחורי של הגוף, בעוד שהסעיף הקדמי (ventral ramus) יעצבב את האזור הקדמי של הגוף, הגפיים העליונות והגפיים התחתונות.
האזורים בעור שמעוצבבים על ידי העצבים השדרתיים נקראים דרמטומים - כל דרמטום הוא מקטע עור שמעוצבב על ידי עצב שדרתי מסוים.
עצבוב והסתעפות.
זוגות העצבים הללו נבדלים ביניהם וקרויים על פי המיקום והגובה שלהם בעמוד השדרה ועל פי כך מחולקים לקבוצות. שמונה זוגות עצבי הצוואר, שנים עשר זוגות עצבי בית החזה, חמישה זוגות של העצבים המותניים, חמישה זוגות עצבי עצם העצה וזוג עצבים של עצם הזנב.
חוליות השדרה והעצבים השדרתיים התואמים מסומנים על פי שמן הלטיני של הקבוצות המתוארות לעיל: Cervical (צוואריים, מסומנים באות C); Thoracic (של בית החזה, מסומנים באות T); Lumbar (מותניים, מסומנים באות L); ו-Sacral (של עצם העצה, מסומנים באות S).
עצבי הצוואר.
זוגות העצבים C2–C7 יוצאים בהתאמה מהנקבים שבין החוליות בהתאמה לגובה שלהם. C1 נבדל בכך שיוצא מתעלת החוליות בין הגולגולת ובין החוליה הצווארית הראשונה ('האטלס'). העצב C8 נבדל בכך שיוצא מתחת לחולית הצוואר השביעית ומעל חוליה T1.
עצבי בית החזה.
T1–T12 הם העצבים השדרתיים הקרויים עצבי בית החזה. 11 מתוך 12 העצבים ממוקמים בחללים בין שתי הצלעות ונקראים אינטראקוסטלים ואילו העצב האחרון מבין ה-12 המכונה תת-סרקוסטלי, נמצא מתחת לצלע האחרונה. העצבים הללו מעצבבים את אזור בית החזה והבטן, כולל האיברים הפנימיים באזור וכל היוצא בזאת.
העצבים המותניים.
L1–L5 הם העצבים השדרתיים הקרויים העצבים המותניים. אלה 5 זוגות עצבים הנמצאים בגובה המותניים ומעצבבים את אזור הבטן, האגן והגפיים התחתונות.
עצבי עצם העצה.
S1–S5 הם עצבי עצם העצה, כאשר הם מסתעפים יחד עם L4-L5 למקלעת אחת וממנה יוצאים העצבים לעצבוב אזור הישבן, הירך ומפרקו, השוקיים, כפות הרגליים ואיברי המין.
עצב עצם הזנב.
עצב עצם הזנב הוא זוג אחד של שורשים הנובעים מאזור המכונה 'הקונוס המודולרי' של קצה עמוד השדרה. הוא מסתעף יחד עם S4 ו-S5 ליצירת מקלעת המעצבבת את אזור פי הטבעת והמעיים.
וולוו LV4
וולוו LV4 (בשוודית: Volvo LV4) הוא כלי רכב מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1928–1930 בתצורות: משאית קלה ואוטובוס.
בשנת 1929 ייצרו 834 יחידות.
מקסימיליאן, מרקיז באדן
מקסימיליאן, מרקיז באדן (בגרמנית: Maximilian Markgraf von Baden; נולד ב-3 ביולי 1933), הוא בנו של ברטהולד, מרקיז באדן, וראש בית צרינגן משנת 1963.
ביוגרפיה.
מקסימיליאן נולד בזאלם ב-3 ביולי 1933 לברטהולד, מרקיז באדן ולתאודורה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג. מקסימיליאן הוא אחיינו של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו ובן דודו של צ'ארלס, נסיך ויילס. לאחר סיום לימודיו התגייס מקסימיליאן לבונדסוור, והתקדם במהלך שירותו במילואים לדרגת אוברסט.
בשנת 1963 מת אביו ברטהולד, מרקיז באדן, ומקסימיליאן ירש את תאריו. מקסימיליאן היה פעיל כמעט בחמישים אגודות, מה"ריינשיפפרסברבנד" ועד הצלב האדום הגרמני, והוא אף חבר מועצת הכבוד של הפדרציה הלאומית של באדן.