לסדרה יש מאפיינים קומיים ייחודיים יחסית. למשל, הבונים נוהגים להגיד מילים באנגלית בסלסול מוגזם ובתוספת מבטא צרפתי, או להשתמש במילות סלנג בריטי הרבה מאוד, או הקרדיטים בסיום כל פרק בהם המשתתפים בעשיית הסדרה מוסיפים לעצמם כל מיני כינויים מצחיקים. עוד מעטרות את התוכנית שלל דמויות ופרודוית על סרטים ותופעות שונות, במיוחד בולטות שתי דמויות פרודיות מאוד מוזרות ולא ברורות ("לברטה לוץ" ו"גדם") מה שמוביל לעיתים לקומדיה מוזרה יחסית.
וינטר בלו, ילדת פיות
וינטר בלו, ילדת פיות היא סדרת ספרים לילדים שכתבה הסופרת הישראלית אשכר ארבליך בריפמן.
הסדרה מספרת את סיפורה של וינטר בלו, ילדת פיות החיה בשני עולמות: עולם בני האדם ו"ארץ-קסם", אי שעף באוויר על ידי כוח הפיות. במהלך הספרים וינטר עוברת הרפתקאות שונות יחד עם חבריה, ילדי הפיות. הסדרה יוצאת לאור בהוצאת ידיעות ספרים.
סדרת המשך.
בסדרת ההמשך של ווינטר בלו מסופר על אמרלד, ילדת פיות ובתם של אדוארד וינטר. מצטרפים שם ילדי פיות חדשים ודמויות חדשות נוספות:
עלילה.
ספר 1- פריחתה של רוז: אמרלד הופכת לילדת פיות, ומתבקשת על ידי שכנתה רוז להעביר מסר לקמליה. היא עולה לארץ-קסם בעזרתן של ליב ומלאני, בנותיה של מגי, אך השלוש מגלות כי כל תושבי ארץ קסם שקועים בתרדמה עמוקה. הן מובלות על ידי בילי, ילד פיות שאותו פוגשות במקרה, לתוך מערתה של עכבישה אם שרוצה להרגם, אך הן מצליחות לברוח. הן מגלות שמקור הבעיה היא מוטציות של עכביש המשפך האוסטרלי המסוכן גם לבני אדם וגם לפיות, ובעזרתו של פרנציס גו השלישי ואנריק המתבודד הן מצליחות לרקוח תרופה שמצילה את תושבי ארץ קסם. השלוש הולכות לביתה של אמרלד, ומגלות את בני החבורה להשמדת יצורי הקסם בכוננות להרוג את רוז. הן צופות ברוז מתה, ואמרלד בוכה עליה וקונה את כד האפר שלה.
ספר 2- יצורי הצל: שכנים חדשים עברים לגור בביתה הריק של רוז, אריק ולילה. במקביל, גופותיהם של אנשים מהעיירה של אמרלד נמצאות מבותרות על שפת אגם ווקר. אמרלד מגלה כי אריק ולילה שייכים לאותה הקבוצה שהרגה את רוז, והם כולאים אותה והיא מצליחה להשתחרר דרך החלון. אריק ולילה מבקשים את עזרתן של אמרלד, ליב ומלאני, והם מפענחים יחד את סוד הכתבים העתיקים. ליב ומלאני מספרות לקמליה את מה שהתרחש, ובעקבות כך אמרלד כועסת עליהן. הבנות יוצאות להשמדת יצורי הצל בלי רשות הפיות ומצליחות. לאחר הפעולה, קמליה נוזפת בהן.
ספר 3- כנופייתם של אריק ולילה מאיימת על סודם של בני המאיה ומתכננת להגביר את כוחם בעזרת סוד המאיה ולהשמיד בעזרתו את ארץ קסם. אמרלד וחברותיה מפריעות להם בעבודתם ועוצרות סופת הוריקן גדולה שנוצרה עקב השלכות של התפוצצות סוד המאיה. בסוף הספר נרמז שאמרלד ראתה את אוליבר כילד פיות.
ספר 4- אמרלד אכן מגלה שאוליבר חברה הוא ילד פיות ומתגלה שהיא זאת שגרמה לכך בעקבות טבילתם במעיין הבבואה. לעולם הרגיל מגיעים ילדי האי, שהם ילדים שמתו בילדותם ומתגוררים מתחת לארץ קסם באי שהוקם למענם, אך הם בורחים לעולם בני האדם לנקום בצאצאי משפחתם שלפי דבריהם שכחו אותם, והם מרגישים החמצה נוראית. אמרלד וחבריה נחלצים לעזרה כדי לשכנע אותם לחזור לאי הילדים, ואחרי שמצילים אותם מלילה ואריק ועוד חברי כת שמנסים לכלוא את נשמותיהם של ילדי האי בעזרת צמח הלופופורה ילדי האי מתחרטים וכולם מצליחים לחזור בשלום. בספר מוזכרים ג'יאן, ילד פיות איטלקי שהתפתח בינו ובין אמרלד קשר ידידותי, ואוליבר מקנא ולא מחבב אותו במיוחד, וגאל קרוב משפחה של ליב ומלאני.
ווינטר בלו
ג'ון היקס
סר ג'ון ריצ'רד הִיקְס (באנגלית: John Richard Hicks; 8 באפריל 1904 – 20 במאי 1989) היה כלכלן בריטי, מחשובי הכלכלנים במאה ה-20. תרומותיו הידועות ביותר בשדה המחקר הכלכלי היו גילוייו בתורת הצרכן בענף המיקרו-כלכלה, ובניית מודל ה-IS/LM בענף המקרו-כלכלה (1937) – מודל שסיכם למעשה את ההשקפה הקיינסיאנית. ספרו משנת 1939 "Value and Capital" הרחיב באופן משמעותי את תאוריית שיווי המשקל הכללי. פונקציית הביקוש המפוצה נקראת על שמו גם "פונקציית הביקוש ההיקסיאני". בשנת 1972 זכה היקס בפרס נובל לכלכלה עבור תרומתו החלוצית לתאוריית שיווי המשקל הכללי ולתאוריית הרווחה (Welfare economics).
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
ג'ון היקס נולד ב-1904 בווריק שבאנגליה. אביו היה עיתונאי במקומון. את חינוכו קיבל בקליפטון קולג' (1917–1922), ואת השכלתו האקדמית, שמומנה במלגה ללימודי מתמטיקה, רכש בבייליול קולג' שבאוקספורד (1922–1926). ב-1923 עבר ללמוד במסלול פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה שנפתח זה מכבר באוקספורד, וסיים אותו עם תואר מהמדרג השני במדרג התארים הבריטי – וכפי שהצהיר מאוחר יותר "בלי הכשרה הולמת באף אחד מהנושאים" שאותם למד.
קריירה אקדמאית והכרה בהישגיו.
ב-1930 התמנה במשרת מרצה זמני ב-LSE. הוא החל ככלכלן עבודה וביצע מחקרים תיאוריים על יחסים תעשייתיים, אך בהדרגה עבר למחקרים אנליטיים יותר בהם הרקע המתמטי שלו בא לידי ביטוי. בין 1935 ל-1938 הרצה באוניברסיטת קיימברידג' שם היה עמית מחקר ב-Gonville and Caius קולג'. אותן שנים עיקר מרצו הופנה לכתיבת ספרו "ערך והון" (Value and Capital), בהתבסס על עבודתו מתקופתו בלונדון. בין 1938 ל-1946 שימש כפרופסור באוניברסיטת מנצ'סטר, שם אף ביצע את עיקר עבודתו על כלכלת רווחה.
ב-1946 שב לאוקספורד, תחילה כעמית מחקר בנופילד קולג' (1946-1952), לאחר מכן תחת מינוי "פרופסור לכלכלה פוליטית על שם דראמונד" (1952-1965) ולבסוף כעמית מחקר באול סולס קולג', שם המשיך לכתוב גם לאחר צאתו לפנסיה.
ב-1964 הוענק לו תואר אבירות. ב-1972 זכה במשותף עם קנת' ארו בפרס נובל לכלכלה, אותו תרם שנה לאחר מכן למגבית ספריית LSE.
תרומתו למחקר הכלכלי.
עבודתו המוקדמת ככלכלן עבודה הגיעה לשיאה עם פרסום The Theory of Wages ב-1932, בו פיתח שיטות ומודלים שבהם משתמשים עד היום בתחום כלכלת העבודה. לשני מאמרים שפרסם ב-1934 במשותף עם ר. ג. ד אלן נודעה חשיבות לעבודתו המאוחרת. יצירתו החשובה הייתה הספר "Value and Capital" אותו פרסם ב-1939. הספר נסמך על עקרון התועלת האורדינלית ובו מוסדה והפכה למטבע לעובר ושב, ההבחנה בין אפקט התחלופה לאפקט ההכנסה בביקוש של פרט על העדפות בין שני מוצרים. עבודתו בספר זה מכלילה את הניתוח למקרה של מוצר אחד ומוצר שני שמייצג את שאר הטובין האפשריים עבור אותו פרט (למשל כסף). היא מבצעת קיבוץ יחדיו של פרטים ועסקים דרך הביקוש וההיצע במשק. היא מציגה תאוריה של שיווי משקל כללי, מעדנת את התאוריה עבור ביצוע של ניתוח דינמי (השפעות מרובות בו זמנית), וכמו כן זהו הניסיון הראשון לנסח בצורה חדה את תנאי היציבות לשיווי משקל כללי. במהלך ניתוחו היקס מנסח בצורה פורמלית גם את ההשוואה הסטטית (השוואת שני מצבי שיווי משקל לאחר שינוי חיצוני למערכת). באותה שנה מפתח היקס גם את קריטריון "הפיצוי" שנודע כ"יעילות קלדור-היקס", להשוואת רווחה של מצבים כלכלים או אלטרנטיבות של מדיניות ציבורית.
בענף המקרו-כלכלה תרומתו הידועה ביותר היא מודל IS/LM של היקס-הנסן, שמנסח באופן פורמלי את התאוריה של ג'ון מיינרד קיינס (ראו גם: כלכלה קיינסיאנית). המודל מתאר את המשק המדינתי כשיווי משקל בין שלושה גורמים: כסף, צריכה והשקעה.
יוסי סגל
יוסף (יוסי) סגל (נולד ב-23 בדצמבר 1937) הוא שחקן, קריין ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה.
סגל נולד בחיפה למשפחה בעלת רקע חרדי שעלתה לארץ ישראל מזלוטשוב שבגליציה. סבו הוא הרב חיים משה זילברשיץ (1869 - 1954), שהיה מנהל ישיבת "אורח לחיים" בזלוטשוב ומחבר סדרת ספרי "משנה ברורה" על המשניות וספר "חמדת ישראל" על מעלת עם ישראל. אחיו הוא השחקן שמוליק סגל, ובן דודו הוא העיתונאי אהרן ברנע. בצעירותו למד בתלמוד תורה בחיפה, ובאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (R.A.D.A).
את שירותו בצה"ל עשה בלהקת פיקוד מרכז ובגלי צה"ל.
קריירה בתיאטרון.
עבור הצגת היחיד פרי עטו "שחקן מחפש במה" זכה למענק מטעם קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב וקרן תרבות אמריקה-ישראל בתמיכת מינהל התרבות.
הופיע בהצגות רבות: "אילוף הסוררת", "אנדורה", "קרנפים", "נער הקסמים", "מעגל הגיר הקווקזי", "טופלה טוטוריטו", "פו הדוב", "פיטר פן", "עוץ לי גוץ לי", "המשפט", "הפשפש", "הפונדקאית", "קומדיה של טעויות", "גברתי הנאוה", "רביזור", "ביקור הגברת הזקנה", "ההולכים בחושך", "ציד המכשפות", "אוליבר", "המכשפה", "סלאח שבתי" ו"מתאבל ללא קץ".
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה.
ב-1968 שיחק בסרט "הדיבוק". ב-1973 גילם את אדי בסרטו של גד בן ארצי "מתנה משמיים". ב-1974 גילם מתנדב מהונגריה בסרטו של ג'ורג' עובדיה "יום הדין". ב-1976 שיחק בסרט "רחוב 60", ב-1977 גילם שכן בסרטו של אורי זוהר "הצילו את המציל". ב-1978 גילם את גולדמן גובה הכספים בסדרת הטלוויזיה "הילדים משכונת חיים". ב-1979 גילם את קסלר בסרטו של אבי נשר "דיזנגוף 99", גילם פקח בסרטו של ג'ורג עובדיה "נערת הפרברים", והשתתף בסרטו של אסי דיין "שלאגר".
ב-1985 גילם את האבא של יודל'ה בסרט "הרימו עוגן" בבימויו של דן וולמן. ב-1986 גילם את הבן של קוזילביץ' בסדרת הטלוויזיה "קרובים קרובים". ב-1992 השתתף בסרטה של דליה הגר "קיץ אצל אריקה". ב-1995 השתתף בסרטו של אסי דיין "שמיכה חשמלית ושמה משה", בסרט "ב-72 לא הייתה מלחמה" וכן השתתף בסדרת הטלוויזיה "איצ'ה".