ב-1802 פרסם את "כוס ישועות", מדריך לחיי הדת, ב-1808 הוציא את " Geschichte der Juden", חיבור חלוצי על קורות היהודים. אף כי בֶּר היה רחוק מלהיות היסטוריון מקצועי, ועבודתו כללה בעיקר איסוף בלתי-ביקורתי של מקורות, ספרו היה ניסיון מוקדם להתמודד עם הנושא. הוא ביקר את קשות את הרבנים והציבור השמרני, בעיקר במזרח אירופה, והציגם כבורים הנעדרים חוש אסתטי ועוד. במקביל, הגן במרץ על כל המצוות, וכתב כי האל לא הורה על דברים ללא הגיון, גם אם זה לא ברור עדיין לבני-התמותה. הוא הטיף גם לביטול מלא של האוטונומיה והבדלנות היהודיים, ולתמורה לעדה דתית רגילה, ככל הכנסיות הנוצריות; למול התפוגגות הקורפורציה הימי-ביניימית שאפיינה את חייהם עד עתה, הציע ראייה של ההיסטוריה שלהם כזרם דתי שקיומו כאומה תם עם חורבן בית שני. הוא החל לאמץ מונחים כ"בית-כנסת", על משקל "הכנסייה", לתיאור הקולקטיב היהודי והציג את קורותיהם כקיבוצים נפרדים שפעלו בתוך המדינות המארחות. מבחינה זו הקדים במידת-מה את יצחק מרדכי יוסט, שהנחיל נרטיב דומה למדי. גישה זו גם הביאה ליחס השלילי מאוד שרחש לו צבי גרץ, אבי ההיסטוריוגרפיה הלאומית היהודית.
בעשור הראשון של המאה ה-19 חיבר גם טורים עבור "שולמית", ביטאון הקונסיסטוריה היהודית של וסטפליה, אף כי סירב להתמנות ליועץ של ראשה ישראל יעקבסון.
בפראג.
ב-1811 נדד בֶּר לפראג, בה מונה למורה לענייני מוסר בבית-הספר הקהילתי. תפקידו היה להורות את "בני ציון" של נפתלי הרץ הומברג (ב-1810 הציע את "דת ישראל" כספר הדרכה, אך נדחה בטיעון שהכיל יותר מדי פרטים על הלכות). גישתו הקיצונית והביקורתית ניכרה אותו ממשכילי פראג השמרנים ומהרבנים אלעזר פלקלש ושמואל סג"ל לנדא, שהשתדלו להרחיקו ממעורבות יתרה. ב-1815 חיבר סידור תפילה ראשון לנשים בגרמנית, ששיקף את האידיאל הבורגני שהנחה אותו: הוא שאף לראותן כשותפות מלאות בחיי הדת.
באותה תקופה הציע הומברג לרשויות להקים סמינר למורים: הוא נועד להביא לכך שלבסוף יבוטלו תלמודי התורה וגם שיעורי הדת יינתנו בבית-הספר על ידי הבקיאים בכך. הקהילה נאחזה חשש, וראשיה שכנעו את הומברג להתמנות למורה מיוחד לענייני מוסר בשכר גבוה. הם קיוו לנצל זאת כדי להיפטר לפחות מבֶּר, והכפישו את המורה האחר במספר תלונות לשלטונות. הסכסוך התמשך לאורך 1818, כששני המשכילים תוקפים זה את זה, ולבסוף נותרו שניהם במוסד.
פטר בֶּר הלך והקצין. ב-1819 פרסם מדריך דת בשם "Handbuch der Mosaischen Religion" (ספר דת משה) בו הצהיר על עצמו כשייך ל'דת משה' שקדמה ליהדות הרבנית ושלל את התקווה לביאת המשיח ובניית המקדש. בתקופה זו התערב גם בריב ההיכל הראשון, שעימת בין ראשוני הרפורמים להנהגה הרבנית, והציע יחד עם הומברג לחצר הקיסרית לחייב את היהודים לשאת את תפילותיהם בגרמנית. מיכאל מאיר העיר כי השקפתו, כמוהו כשותפו לעתירה (אף כי היה רדיקלי פחות מהלה), הייתה רחוקה מזו של מבשרי הרפורמה וקיצונית יותר: הוא קרא לשיבה ל"דת הטהורה של משה והנביאים" בטרם נוספו עליה "ההכרעות השרירותיות והאקראיות" של התלמוד. כמו כן, תיקון הדת לא היה עבורו מטרה כשלעצמה כי אם אמצעי בחתירתו לסגל את היהדות לחברה האוסטרית. את השקפתו ביטא בחיבור היסטורי חשוב נוסף, "Geschichte, Lehren, und Meinungen Aller Bestandenen und noch Bestehenden Religiösen Sekten der Juden" ("על הכתות היהודיות"), שיצא בשני כרכים ב-1822 וב-1823. הוא תיאר את הפרושים והרבניים כהסתעפות אחת מני רבים של "דת מקור" (Urreligion) יהודית קדומה, ממנה קמו גם הצדוקים והקראים. הספר הוא מקור חשוב אודות הפרנקיסטים, שבֶּר הכיר אישית את שרידיהם בפראג. למרות ביקורתו כלפיה, כתבה הכט, לא התנער כליל מההשקפה הרבנית; גם בספרו הוסיף לראות בה נדבך חשוב ומרכזי, אף אם זמנו תם.
ב-1832 החל להוציא את רעיונותיו מן התאוריה אל הפועל כשהיה בין מייסדי "החברה לשיפור הפולחן היהודי". בפן המעשי התברר כמתון מאין כמוהו, בהתאם לסביבה השמרנית של פראג. החברה החלה בהקמת בית הכנסת "הספרדי" שהושלם ב-1837. המניין החדש נועד לספק אווירה מודרנית ומתורבתת יותר בתפילה. אף כי בכתביו הודה בֶּר שרצה בחיקוי דוגמת ההיכל בהמבורג הרפורמי, המבנה החדש לא חרג מעבר למישור האסתטי כשאימץ בין היתר עוגב, השמטת פיוטים ומקהלה. בתחילה שימש לאופולד צונץ כדרשן, אך הוא עזב במהרה והוחלף בידי מיכאל זקש השמרן מאוד.
מאז קרא את 'מורה נבוכים' תכנן בר להוציא תרגום בגרמנית, אך זה לא עלה בידו. ב-1832 חיבר ביוגרפיה קצרה של הרמב"ם, ושנה לאחר מכן פרסם תרגום חלקי מאוד של הספר. הוא הוסיף ללמד בבית-הספר עד כמה חודשים לפני פטירתו ב-1838.
פרץ בער
פטר בר
פרץ בעער
ססאר נבאס
ססאר גונסאלס נבאס (בספרדית: César González Navas; נולד ב-14 בפברואר 1980 במוסטולס שבספרד) המכונה כקיסר נבאס (ברוסית: Це́зарь На́вас) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם ברובין קאזאן עד לפרישתו מכדורגל.
קריירת מועדונים.
ספרד.
נבאס עבר את האקדמיה של ריאל מדריד, אך לא הופיע אף משחק בהרכב הקבוצה הראשונה. הוא שיחק 4 עונות בריאל מדריד קסטיליה שבסגונדה ב'. ערך הופעת בכורה בליגת העל הספרדית בעונה 2004/05 במדי מאלגה בה שיחק 2 עונות, זה קרה בניצחון ביתי מול לבאנטה ב-12 בדצמבר 2004.
בינואר 2007 עזב בהשאלה את מלאגה שירדה לליגה השנייה לז'ימנסטיק טרגונה מליגת העל שבסוף העונה גם ירדה לסגונדה. אחרי החזרה למלאגה, ססאר נסע להיבחן באיפסוויץ' טאון, אך הוא לא הוחתם בשל פציעה. מאוחר יותר נבאס ביצע מעבר לראסינג סנטנדר.
רוסיה.
ב-20 בפברואר 2009 נבאס חתם ל-3 שנים ברובין קאזאן תמורת 2 מיליון יורו. הוא הופיע לראשונה במדי רובין ב-7 במרץ 2009 בהפסד 2:1 בסופרקאפ מול צסק"א כאשר שיחק 120 דקות.
ב-10 ביולי 2015 נבאס עזב את רובין כשחקן חופשי וב-12 ביולי חתם על חוזה לשנה ברוסטוב.
ב-2017 חזר לרובין קאזאן ובפברואר 2019 הכריז על פרישתו ממשחק פעיל.
בורנמות'
בורנמות' (באנגלית: Bournemouth) היא עיר קיט גדולה בחופה הדרומי של אנגליה, הממוקמת באזור דרום-מערב אנגליה, כ-1.5 שעות נסיעה דרום מערבית ללונדון.
אוכלוסייה.
על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2019, כאשר כוללים את איחוד שלוש הערים בורנמות', פול וקריסטצ'רץ (BCP) אוכלוסיית העיר היא כ-400,000 תושבים, מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר במחוז דורסט.
תיירות.
לעיר יש קישור רכבות ישירות מלונדון, וכן תחבורה ישירה מנמל התעופה לונדון הית'רו, וכן שדה תעופה מקומי בינלאומי ליעדים באירופה ומעבר.
במשך עשרות שנים, העיר גדלה להיות עיר נופש וקיט, גם בגלל מזג האוויר המתון וכן בגלל חוף הים החולי. חוף ימה של בורנמות' מדורג כאחד הטובים באירופה ובאופן קבוע מקבל את ציון הדגל הכחול לנקיון ונגישות.
בעיר יש מספר רב של בתי מלון וכן חדרים ודירות להשכרה לתקופות קצרות והיא ידועה בגנים שלה הנקראים גני בורנמות'.
יהודים בעיר.
בעיר גרים קבע כמה מאות יהודים ובתקופת הקיט מספר זה גודל עקב תיירות ובתי מלון כשרים. ישנם שלושה בתי כנסת (לשנת 2019) שכוללים בית כנסת אורתודוקסי, רפורמי, ובית חב"ד. ניתן לרכוש מזון כשר במקומות אלו וכן בחלק מרשתות המזון.
חינוך.
העיר כוללת אוניברסיטה וקמפוס בשם אוניברסיטת בורנמות' או בשמה המקוצר BU, וזו מתמחה בלימודי אומנות ומדיה דיגיטלית, ומפורסמת ברחבי בריטניה לנושא זה, בנוסף, בעיר מוסד נחשב ללימודי BSc לפיזיותרפיה.
בילוי: בעיר מספר רב של מרכזי בילוי הכוללים בתי קולנוע, מסעדות, מרכזי קניות ופארקים רבים שכוללים מתקנים מאתגרים לילדים.
ספורט.
העיר מארחת את קבוצת הכדורגל בורנמות'.
אתרים בעלי חשיבות.
במרחק נסיעה קצר מהעיר, ניתן להגיע ליעדי תיור כדוגמת Durdle Door ו-Corfe Castle וכן ל New Forest, ולבקר בעיירה הנטושה Tyneham Village, וכן מסלולי הליכה מקומיים יותר, כגון הנגסבורי הד (Hengistbury Head) ו-Old Harry's Rocks.
ווטרבורי (קונטיקט)
פרנקו קניוטו
פרנקו ג'ורג'ו קניוטו (באיטלקית: Franco Giorgio Cagnotto, נולד ב-2 ביוני 1947) הוא קופץ למים איטלקי בעבר. הוא פעמיים סגן אלוף אולימפי (מינכן 1972 ומונטריאול 1976), בעל 4 מדליות אולימפיות מ-3 אולימפיאדות (השתתף ב-5 אולימפיאדות), בעל מדליית ארד מאליפות העולם (ברלין 1978) ואלוף אירופה (ברצלונה 1970).
ביוגרפיה.
קניוטו נולד בטורינו.
באולימפיאדת טוקיו (1964) סיים קניוטו במקום עשירי ממקפצה של 3 מטר ובמקום 23 ממקפצה של 10 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באוטרכט, הולנד באוגוסט 1966 זכה קניוטו במדליית ארד ממקפצה של 3 מטר.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים קניוטו במקום חמישי ממקפצה של 3 מטר ובמקום שמיני ממקפצה של 10 מטר.
אלוף אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בספטמבר 1970 זכה קניוטו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 555.21 נקודות, לפני בן ארצו קלאוס דיביאזי (534.72 נקודות) וולדימיר ואסין מברית המועצות (529.80 נקודות) ומדליית ארד, ממקפצה של 10 מטר בתוצאה של 435.36 נקודות, אחרי לותר מאטס ממזרח גרמניה (454.74 נקודות) וקלאוס דיביאזי (444.18 נקודות).
חייו האישיים.
קניוטו נישא לכרמן קסטיינר, קופצת למים אולימפית בעבר. בתם טניה קניוטו, היא אלופת העולם (קאזאן 2015) בקפיצה למים ממקפצה של 1 מטר.
רן גפנר
רן גפנר (נולד ב-17 בפברואר 1981) הוא אמן חושים המתמחה במנטליזם, נישה בתחום הקסמים המדמה תופעות על חושיות בהן טלפתיה ופרפסיכולוגיה. בוגר בית הספר רימון ולימודי פסיכולוגיה, ועל כן מרבה לשלב בהופעותיו מוזיקה לצד סוגסטיה וקריאת שפת גוף.