ב-27 בספטמבר 2006, ביום השנה ה-13 לנפילת סוחומי לידי הבדלנים האבחזים ובעלי בריתם מצפון הקווקז, שינתה הממשלה הגאורגית את שם האזור לאבחזיה עילית והכריזה עליו כ"מרכז מנהלתי זמני" של אבחזיה והמטה של הממשל דה יורה של אבחזיה. למרות מחאות הבדלנים האבחזים, נחנך באותו יום המשרד החדש של הממשל הגולה על ידי משלחת רמת דרג מטביליסי: נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, והפטריארך הגאורגי איליה השני.
האזור זכה לתוכנית שיקום גדולה שכללה שיקום תשתיות ותגבור שירותי הביטחון. ועדת הבחירות המרכזית של גאורגיה ייסדה את מחוז הבחירה של אבחזיה עילית, דבר שאפשר לתושבים, בפעם הראשונה בהיסטוריה של גאורגיה, להצביע בבחירות לרשויות המקומיות בגאורגיה ב-5 באוקטובר 2006..
ב-12 באוגוסט 2008 השלים צבא אבחזיה את השתלטותו על אבחזיה עילית במהלך פלישת רוסיה לגאורגיה. המערכה באזור אבחזיה החלה עם כיבוש עמק קודורי בתחילה והמשיכה לכיבוש חלקים במערב גאורגיה גופא. בכך השלימו האבחזים את השתלטותם על אזור הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה לשעבר.
התאחדות התעשיינים בישראל
התאחדות התעשיינים בישראל היא הארגון היציג של מגזרי התעשייה בישראל.
היסטוריה.
התאחדות התעשיינים נוסדה בשנת 1921 בשם "התאחדות בעלי התעשייה ונותני העבודה". ארבע שנים לאחר מכן התפרקה שותפות זו והוקמה מחדש בשם "התאחדות בעלי התעשייה בארץ-ישראל", ששמה שונה לימים ל"התאחדות התעשיינים". מטרת התאחדויות אלו הייתה בגיוס כספים עבור קיום המפעלים בארץ ישראל, התמודדות מול האיגודים המקצועיים שהוקמו באותה עת (ובראשם הסתדרות העובדים הכללית), וכן גיבוש מדיניות אחידה אל מול הרשויות בנושאי מכס והגבלות ייבוא וייצוא.
באמצע שנות השלושים הוקם על ידה ביוזמת נשיאה הראשון, אריה שנקר, "הבנק הארצישראלי לתעשייה" (בהמשך שונה שמו ל"הבנק הישראלי לתעשייה" או בקיצור "בנק התעשייה").
אלוף ליטא לשעבר בשחמט, אלכסנדר מאכט ניהל את הבנק במשך למעלה מרבע מאה.
בשנת 1976 התאחד עם הבנק הבינלאומי הראשון.
בשנת 2008 הוענק להתאחדות פרס ישראל על מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. ועדת השופטים נימקה זאת באמרה:
ארגון.
התאחדות התעשיינים נמנית כיום על שלושת הגופים המרכזיים המשפיעים ביותר על עיצוב משק מדינת ישראל, לצד ממשלת ישראל והסתדרות העובדים הכללית. בהתאחדות חברים למעלה מ-2,000 חברים ממגזרי התעשייה השונים: הפרטית, הציבורית, הממשלתית והקיבוצית.
בהתאחדות חברים:
ההתאחדות מייצגת את המעסיקים אל מול ההסתדרות והממשלה ונשיא ההתאחדות משמש גם כיו"ר נשיאות המעסיקים והעסקים בישראל.
פרסים ומעורבות חברתית.
התאחדות התעשיינים לוקחת חלק בתחרויות ופעילויות חינוכיות כשביניהן ניתן למנות את:
התאחדות התעשיינים
רוס
אמנזיה קדמית
אמנזיה אחורנית
הדמיית מוח
הדמיה מוחית
סריקת מוח
בנימין אלג'ם
בנימין (בני) אלג'ם (באנגלית: Beny Alagem, נולד ב-1953) הוא יזם ואיש עסקים יהודי-אמריקאי ממוצא ישראלי.
ביוגרפיה.
בני אלג'ם נולד בישראל בשנת 1953 ושירת בצה"ל כנהג טנק. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הקים אביו של בני אלג'ם בשיתוף עם אריה גבעוני את חברת "אלג'ם את גבעוני", שיצרה תנורי חימום הפועלים בגז. אלג'ם היגר לארצות הברית. בשנת 1986 ורכש יחד עם שני שותפים את "פאקרד-בל", מותג של יצרני טלוויזיות ומכשירי רדיו שהוקם בשנת 1933. הוא פתח חברה חדשה בשם מותג זה שהפכה ליצרן מחשבים-אישיים מוזלים, בדומה לחברת קומודור בראשית אותו עשור. בנוסף, אלג'ם היה הראשון להציע לרוכשי המחשבים תמיכה טלפונית בחינם.
החברה נחלה הצלחה, ובשנת 1994 הייתה ליצרן המחשבים הגדול בארצות הברית, והרביעי בגודלו בתבל. ברם, חברת קומפאק החלה לנגוס בנתח השוק שלה באמצעות מחירי היצף, ובתגובה מיזג אלג'ם את פאקרד-בל עם חברת NEC בשנת 1996, ונותר בתפקיד נשיא חטיבה בחברה המאוחדת. בספטמבר 1997 לקה אלג'ם באוטם שריר הלב ושנה לאחר מכן, כשברקע עומדים ההפסדים המאמירים, עזב אלג'ם את החברה. בהצהרה הרשמית על העזיבה היא הוסברה בסיבות בריאותיות, אך מאוחר יותר סיפר אלג'ם כי הגורם היה אי-הסכמות עם משקיעים ומנהלי החברה האחרים.
בינואר 1999 ניסה אלג'ם לשוב אל הענף, ברוכשו את שם המותג AST מחברת סמסונג. AST נמנתה עם חמשת גדולי יצרני המחשבים בראשית שנות התשעים, אך אלג'ם, שתכנן למכור מחשבים-אישיים באופן ישיר ובמחירי רצפה, לא הצליח לשחזר את הצלחותיו משנות השמונים באקלים העסקי הקשה של שנת 1999, ועד לקיץ 2001 התפוגג שמה של AST משוק המחשבים האמריקאי.
בדצמבר 2003 רכש אלג'ם את בית-המלון בוורלי הילטון מהיזם מרב גריפין. שווי העסקה הוערך ב-130 מיליון דולר. אלג'ם הוסיף להשקיע בנדל"ן ובמגוון מיזמי טלקומוניקציה. בשנת 2004 עמד אלג'ם בראשות קבוצה שניגשה למכרז השליטה בבזק, אך הפסיד לקבוצתו של ישראלי אחר המתגורר בארצות הברית, חיים סבן.
אלג'ם מתגורר בקליפורניה ונחשב למקורב של מי שהיה מושל המדינה, ארנולד שוורצנגר, ואף סייע בארגון ביקורו של האחרון בישראל. אלג'ם משקיע בישראל באמצעות חברת אלקמינו-קפיטל-גרופ שבבעלותו, ונציגו בישראל הוא שאול קוברינסקי.
בני אלג'ם
רוברטו דוראן
רוברטו דוראן (ספרדית: Roberto Durán; נולד ב-16 ביוני 1951) הוא מתאגרף מקצועני מפנמה, שנחשב אחד המתאגרפים הטובים ביותר בכל הזמנים. במרוצת הקריירה שלו הוא כונה בהערצה "Manos de Piedra,"
שמשמעו "ידי האבן".
ב-2002 בחר בו המגזין "הזירה" כמתאגרף החמישי בטיבו בשמונים השנים האחרונות.
הוא החזיק בשיאי איגרוף בארבעה משקלים שונים - משקל קל (1972–1979), משקל חצי-בינוני (1980), משקל בינוני-קל, ומשקל בינוני (1989). הוא היה המתאגרף השני שנלחם בחמישה עשורים שונים. מאמבי היה הראשון בהיסטוריה שנלחם בחמישה עשורים. שבועיים לאחר מכן, רוברטו דוראן נהיה המתאגרף השני שעשה זאת.
דוראן פרש סופית בינואר 2002 בגיל 50 (לפני כן פרש ב-1998) בעקבות תאונת מכונית קשה באוקטובר 2001, עם שיא מקצועני של 119 קרבות, שמתוכם הוא זכה ב-103, 70 מהם בנוקאאוט. עד לקרב האיגרוף השני שלו עם שוגר ריי לאונרד הוא התאגרף עם מאמן האיגרוף האגדי ריי ארסל.
ביוגרפיה.
רוברטו דוראן נולד בגורארה, פנמה לאב מקסיקני ואמה פנמית, ונלחם בקרב האיגרוף המקצועני הראשון שלו ב-1967. הוא זכה בשלושים ניצחונות רצופים וזכה בתואר הראשון שלו ביוני 1972, אז הוא הביס בתוצאה שנויה במחלוקת את קן בוחנם בעיר ניו יורק במדיסון סקוור גארדן, בקרב על אליפות העולם במשקל קל של ארגון ה-WBA. דוראן הפיל בנוקאאוט את בוחנם בסיבוב הראשון שלו ושלט בהמשך הקרב, עד שדוראן הפיל אותו ארצה במכה נמוכה באגרוף האחרון בהתמודדות.
לאחר מכן זכה דוראן במספר ניצחונות, שלא על האליפות. בשלהי אותה שנה בקרב נוסף שלא היה על האליפות, הוא הפסיד בסיבוב העשירי לאסטבן דה ג'יסאס. דוראן שב למסלולו בהגינו בהצלחה על התואר נגד ג'ימי רוברטסון, הקטור תומפסון, ואלוף העולם לשעבר במשקל קל, גאטס אישימטסו. ב-1974 נקם דוראן את תבוסתו לדה ג'יסאס, בנוקאאוט אכזרי בסיבוב האחד עשר. בסך הכול הגן דוראן תריסר פעמים על תוארו (אחד עשר מהם בנוקאאוט), הפעם האחרונה בה עשה זאת הייתה ב-1978 כשדוראן נלחם בשלישית נגד דה ג'יסאס והכה אותו בנוקקאוט שוב. דוראן ויתר על תואר אלוף המשקל הקל בפברואר 1979.
דוראן פינה את תואר המשקל קל על מנת להתמודד על תואר המשקל החצי-בינוני. דוראן זכה בצמד ניצחונות נגד אלוף העולם לשעבר במשקל חצי-בינוני של ה-WBC קרלוס פלומינו וזפרינו גונזלס, שהכינו את הקרקע לקרב על תואר האליפות נגד מי שהיה אז חצי-בינוני שוגר ריי לאונרד. הקרב נערך באצטדיון האולימפי במונטריאול, היכן ששוגר ריי לאונרד זכה במדליית זהב אוליפית במהלך אולימפיאדת מונטריאול (1976). דוראן היה ממורמר מכך שהוא קיבל רק חמישית מהכסף שלאונרד הרוויח חרף העובדה שהוא נכנס לקרב עם הישג של 1–73 לטובתו. הוא קילל והעליב את לאונרד במהלך ישיבת העיתונאים בניסיון להפחיד את האלוף הצעיר. ב-20 ביוני 1980 דוראן כבש את כתר האליפות במשקל חצי-בינוני בהביסו את לאונרד לאחר 15 סיבובים לפי החלטה פה אחד של השופטים. הקרב נודע כ"הקטטה במונטריאול".
בקרב החוזר ביניהם, שנערך בנובמבר, עזב דוראן במפתיע את הקרב. לאונרד אמר שהאסטרטגיה שלו הייתה להשתמש במהירות ובזריזות על מנת לעצבן ולהוציא משיווי משקל את דוראן, בהאמינו שהדבר מקנה לו את הסיכוי הטוב ביותר לזכות בקרב.
בסיבוב השמיני סב דוראן אחורנית, הלך לפינתו ונכנע, אמר לפי הידוע את המילים "no más" (לא עוד). אולם הוא טען שאמר למעשה: "No quiero pelear con el payaso." (שמשמעו, "אני לא רוצה להילחם עם הליצן הזה.") השופט אוקטביו מייראן הפגין ספקנות - כמו כל אדם אחר שצפה בכך - במראה עיניו, שאל את דוראן אם הוא בטוח, ודוראן השיב, "No más, no más" (לא עוד, לא עוד). הוא הפר את כל הכללים שמתאגרף מקצועי עושה ביום הקרב, דוראן זלל אחרי שהוא נשקל, טען שהוא עזב את הקרב בגלל שהוא סבל מעוויתות בבטן.
התהיות לגבי הקרב נמשכות עד עצם היום הזה.