רמת קוקונינו (באנגלית: Coconino Plateau) היא רמה השוכנת במחוז קוקונינו בצפון אריזונה בארצות הברית.
גאוגרפיה.
הרמה, חלק מרמת קולורדו, שוכנת צפונית מערבית לעיר פלאגסטאף, גובלת מצפון בגרנד קניון וממזרח בכביש מדינתי מספר 64 של אריזונה (כביש הכניסה לפארק הלאומי גרנד קניון). מרבית שטחה של הרמה מוגן כשמורת הטבע היער הלאומי קאיבאב (Kaibab National Forest). גובה הרמה הוא 2,250 מטרים בשפה הדרומית של הגרנד קניון והיא הולכת ומשתפלת כלפי דרום עד לשדה הגעשי סן פרנסיסקו (San Francisco Volcanic Field), שחלקו נכלל בשטח הרמה, ואחת מפסגותיו, פסגת קנדריק (Kendrick Peak) היא הנקודה הגבוהה ביותר ברמה בגובה 3,177 מטרים. הרמה שוכנת במרכז אגן גדול, "אגן רמת קוקונינו" (Coconino Plateau Basin), ששטחו כ-15,000 קמ"ר.
את השם לרמה טבע חוקר הטבע האמריקני קלינטון מריאם (Clinton Hart Merriam; 1942-1855) ב-1892 לשטח שבין מחנה בס (Bass Camp) לנקודת קוקונינו (Coconino Point), שתי נקודות תצפית על השפה הדרומית של הגרנד קניון. קוקונינו היא מילה בשפת השבט האינדיאני הוואסופאי שפירושה "מעט מים", ואכן האזור צחיח למדי ויורדים בו בממוצע בין 250 ל-300 מ"מ גשם לשנה. אין בו כמעט מקורות מים גלויים משום שהמים מחלחלים באבן הגיר הנקבובית, השייכת לתצורת אבן גיר קאיבאב המכסה את מרבית הרמה. מי הגשמים ומי הפשרת השלגים המים זורמים על פני השטח נספגים בסלע או מוסעים בנחלי האכזב אל הקולורדו הקטן ממזרח או אל קניון קטרקט ממערב. המים המחלחלים בסלע יוצרים אקוויפר שעוביו כ-500 מטרים ומימיו נובעים במספר מעיינות לאורך הקניונים.
הצמחייה הטבעית ברמה משתנה בהתאם לגובה ולמשטר הרוחות. באזורים המיוערים צומחים מחטניים בעיקר אורן הזפת, אשוח דאגלס, אורן פיניון (כמה מינים המייצרים צנוברים אכילים), וערער. עצים אלו מספקים מחסה ומזון למגוון בעלי חיים. ככל שהגובה יורד מתחלפים העצים בסבך שיחים דוגמת "Purshia tridentata" ממשפחת הורדיים או לענה משוננת ("Artemisia tridentata"), מין של לענה.
נכון לשנת 2000 התגוררו ברמת קוקונינו 9,164 תושבים מהם 650 אינדיאנים בני ההוואסופאי ו-3,068 בני הנאוואחו.
סיפוח חצי האי קרים (2014)
סיפוח חצי האי קרים (או משבר קרים) במהלך בפברואר ומרץ 2014 פלשה רוסיה לחצי האי קרים ולאחר מכן סיפחה אותו מאוקראינה. האירוע התרחש לאחר אירועי יברומאידאן והוא חלק הסכסוך האוקראיני-רוסי הרחב יותר.
אישור למבצע התקבל ב-21 בפברואר, בעקבות אירועי יברומאידאן באוקראינה שהדיחו את הנשיא הפרו-רוסי ויקטור ינוקוביץ' והעלו לשלטון את ראשי ארגוני האופוזיציה הפרו-מערביים. האירועים התבטאו תחילה בהפגנות המוניות של תושביה הפרו-רוסיים של הרפובליקה האוטונומית של קרים. ב-27 בפברואר פלשו כוחות מזוינים מיוחדים של רוסיה והשתלטו על מבני הממשל ואתרים אסטרטגיים ברחבי קרים, והכריחו את הרשויות המקומיות לערוך משאל עם שנחשב בלתי-חוקי על "הצטרפות מחדש אל רוסיה". ב-18 במרץ סיפח הקרמלין רשמית את קרים לשליטת הפדרציה הרוסית. רוב הקהילה הבינלאומית אינה מכירה בסיפוח ומחשיבה את קרים כטריטוריה אוקראינית (רק אפגניסטן, קובה, קוריאה הצפונית, קירגיזסטן, ניקרגואה, סודאן, סוריה וזימבבואה הכירו בתוצאת משאל העם). אוקראינה ממשיכה לתבוע את זכותה על קרים. בתגובה לסיפוח, הטיל המערב, בראשות ארצות הברית והאיחוד האירופי, סנקציות כלכליות על רוסיה.
רקע היסטורי.
במשך מאות שנים התגוררו בחצי האי הטטרים של קרים, עם טוראני מוסלמי. ב-1783 סיפחו הרוסים את האזור ופירקו את חאנות קרים. במהלך מלחמת העולם השנייה גירשו הכוחות הסובייטיים, במאי 1944, את הטטרים כעונש על כך ששיתפו פעולה עם הכובשים הנאצים. תוך ארבעה ימים גורשו מחצי האי כל התושבים הטטרים, ו-46% מתוכם מתו מרעב ומחלות. הם זוכו רק בשנת 1967 אך נאסר עליהם לשוב לקרים, איסור שבוטל לאחר התפרקות ברית המועצות.
חצי האי הפך בשנת 1945 מרפובליקה אוטונומית למחוז מן השורה, כחלק מהרפובליקה הרוסית. בשנת 1954, תחת שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב האוקראיני, הועבר חצי האי משליטתה של הרפובליקה הרוסית לרפובליקה האוקראינית כמחווה של רצון טוב לציון 300 שנה לאיחודה של אוקראינה עם רוסיה. כך אירע שלאחר נפילת ברית המועצות, הפכה הרפובליקה האוטונומית של קרים שבחצי האי לחלק מאוקראינה ולא מרוסיה, למורת רוחה של האוכלוסייה המקומית, שהייתה רוסית ברובה. הדבר גרם למתיחות בין רוסיה לאוקראינה, שהוחמרה נוכח העובדה שסבסטופול הייתה לבסיס צי הים השחור הרוסי. בסופו של דבר, המתיחויות נפתרו במהלך שנות ה-90, וקרים הוכרזה על ידי אוקראינה כרפובליקה אוטונומית.
על פי מרשם אוכלוסין משנת 2001, רוסים אתניים היוו כ-58% מכלל תושבי חצי האי, כאשר 70% מתושבי העיר סבסטופול הם רוסים. בתקופת נשיאותו של ויקטור יושצ'נקו (2005–2010) יחסי רוסיה–אוקראינה ידעו מורדות רבות, דבר שאפשר לפס"ב ולגר"ו הרוסי להעניק תמיכה לארגונים פרו-רוסיים בחצי האי כדוגמת מפלגת "האיחוד הרוסי" הפרו-רוסית.
פלישה רוסית.
האירועים התבטאו תחילה בהפגנות המוניות של תושביה הפרו-רוסיים של הרפובליקה האוטונומית של קרים שבחצי האי קרים נגד חילופי השלטון באוקראינה והם לא היו מרוצים מכך שינוקוביץ' הודח בהצבעת אי אמון בראדה העליונה. המפגינים, שהתקבצו מול בניין המועצה העליונה של הרפובליקה האוטונומית של קרים (הפרלמנט המקומי), דרשו להתנתק מאוקראינה.
בסוף פברואר 2014 החלו לנוע כוחות רוסים לתוך קריים. ב-27 בפברואר, כוחות מיוחדים של רוסיה ללא סמלים השתלטו על בנייני הממשל והניפו דגל רוסי. הכוחות בודדו את חצי האי על ידי השתלטות על מתקני תקשורת, שדות תעופה, חסימת נתיבי גישה והשמת בסיסי צבא אוקראינים תחת מצור. במקביל לוחמת סייבר סגרה אתרי אינטרנט הקשורים לממשלת אוקראינה, מדיה חדשותית ומדיה חברתית. התקפות סייבר גם שיבשו גישה לטלפונים הניידים של פקידים אוקראינים וחברי פרלמנט.
משאל עם וסיפוח.
בתוך כך הותקנת ממשלה חדשה בקריים אשר אישרה לערוך בסוף מאי משאל עם על "הצטרפות מחדש אל רוסיה". בהמשך, מועד משאל העם הוקדם.
ב-17 במרץ 2014, בעקבות משאל עם שתוצאותיו הראו מובהקות שכ-95% מתושבי חצי האי קרים רוצים להסתפח לשלטון הפדרציה הרוסית, הכריז הפרלמנט של חצי האי על עצמאותו ומייד ביקש להסתפח אל השלטון הרוסי. הוחלט על שני שטחים בחצי-האי שהם כעת שייכים דה-פאקטו לשלטון רוסיה – והם הרפובליקה המקומית והעיר סבסטופול. בהשתלטות רוסיה על חצי האי קרים היא השיגה שליטה גם במים הכלכליים של חצי האי בים השחור ובים אזוב, שבהם יש רזרבות גדולות של נפט ושל גז טבעי.
הקהילה הבינלאומית, רובה ככולה, לא הכירה בהיותן של הרפובליקה של קרים וסבסטופול חלק מרוסיה, ודחתה את תוצאות משאל העם. בהצבעה על החלטה 68/262 של העצרת הכללית של האו"ם, שתמכה בעמדה שחצי האי קרים וסבסטופול יישארו חלק מאוקראינה, 100 מדינות תמכו, 11 התנגדו, 58 נמנעו ו-24 נעדרו ממנה.
בעקבות הסיפוח קראה אוקראינה את שגרירה ברוסיה וולודימיר ילצ'נקו חזרה לארצו להתייעצויות. מאז הונמך דרג הייצוג של אוקראינה ברוסיה לדרגת ממונה על היחסים. אוקראינה בנתה סכר על תעלת צפון קרים, סכר שמונע את זרימת מי הדנייפר לתוך התעלה וגורם למחסור עצום במים בחצי האי קרים. בשנת 2021 השיקה אוקראינה את פלטפורמת קרים, יוזמה דיפלומטית שמטרתה להגן על זכויות תושבי קרים ובסופו של דבר להפוך את סיפוח קרים.
יחידת נהיגה מבצעית (יח' 7555)
יחידה 7555
Tango (בתעתיק לעברית: טנגו) היא אפליקציית מובייל למסרים מיידיים עבור טלפונים חכמים ומחשבי לוח שפותח על ידי TangoMe inc.
נכון למרץ 2014 יש ליישום מעל 200 מיליון משתמשים, ובמכשירי האנדרואיד היישום במקום ה-12 ברשימת הורדות היישומים.
היסטוריה.
טנגו, פותחה במאונטיין ויו, קליפורניה, הוקמה על ידי אורי רז ואריק סטון. סטון משמש כיום כקצין מנהל הטכנולוגיה הראשי ואילו רז הוא המנכ"ל, רז יזם סדרתי, וסטון המחזיק בדוקטורט מסטנפורד בהנדסת חשמל, יצרו את השירות תוך שימוש בטכנולוגיית דחיסה "peer to peer" עם וידאו בעל יכולת בהיקף של מאות מיליוני משתמשים בעלויות תשתית נמוכות וידאו באיכות גבוהה.
המייסדים גייסו הון סיכון מתוך מגוון רחב של משקיעים כמו החברות DFJ ולן בלווטניק.
נכון לדצמבר 2012, טנגו מעסיקה 120 עובדים.
במרץ 2014 פורסמה השקעת ענק של קבוצת עליבאבא (Alibaba Group) הסינית ב-TANGO של 215 מיליון דולר עבור כ-25% ממניות החברה. גיוס ההון הקפיץ את שווי החברה לכ-1.1 מיליארד דולר.
סקירה.
טנגו הוא יישֹוּמוֹן חינמי אשר בנוסף לשיחות וידאו, הוא מותאם גם עבור שיחות קוליות, הודעות SMS, שיתוף תמונות ומשחקים. היישום מותאם בעיקר למערכת האנדרואיד, אך גם ל-IOS, Windows Phone 7, ומחשבים. טנגו חתרה וזכתה להגיע ל-200 מיליון משתמשים אשר יוצרים את בסיס הרשת החברתית בקרב המשתמשים.
היישום זמין ב-14 שפות שונות.
שימאברה (פירושונים)
פונקציה קבועה מקומית
אליזבת דביקי
אליזבת דביקי (באנגלית: Elizabeth Debicki; 24 באוגוסט 1990) היא שחקנית אוסטרלית ילידת-צרפת. מוכרת בזכות תפקידה בתור ג'ורדן בייקר בסרט "גטסבי הגדול".
ביוגרפיה.
דביקי נולדה בפריז, צרפת לאם אוסטרלית ממוצא אירי ולאב פולני, זוג רקדני בלט. היא הבכורה מתוך שלושה ילדים, אח ואחות צעירים ממנה. כאשר הייתה בת חמש, עברה עם משפחתה למלבורן שבויקטוריה, אוסטרליה. בילדותה למדה בלט תקופה, ולאחר מכן תיאטרון. בוגרת המכללה הוויקטוריאנית לאמנויות של אוניברסיטת מלבורן, עם תואר בדרמה שהשלימה ב-2010. גובהה של דביקי הוא 1.91 מטר.