"אורלנדו" (באנגלית: Orlando) הוא סרט בריטי משנת 1992, המבוסס על הרומן של וירג'יניה וולף מ-1928 - "Orlando: A Biography". בסרט מככבת טילדה סווינטון בתפקיד אורלנדו, לצד בילי זיין בתפקיד מרמדיוק בונתרופ שלמרדין, וקוונטין קריספ בתפקיד המלכה אליזבת הראשונה. הסרט בוים על ידי סאלי פוטר.
"אורלנדו" זכה לשבחים מרובים על הייצוג החזותי של הסביבה והנוף המתוארים בספרה של וולף. פוטר צילמה את החלקים של הסרט המתרחשים בקונסטנטינופול באזור מבודד של העיר חיווה באוזבקיסטן, וכן בשדה העמודים המגולפים המפואר של מסגד דג'ומה, מהמאה ה-18.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים של ונציה.
עלילה.
הסרט מתחיל בעידן האליזבתני זמן קצר לפני מותה של המלכה אליזבת הראשונה. על ערש דווי, אליזבת מבטיחה לאציל האנדרוגני הצעיר, אורלנדו, שתוריש לו חלקת אדמה גדולה יחד עם טירה וסכום נדיב של כסף, אך רק אם ייאות למצוותה: "לא לדהות. לא לקמול. לא להזדקן." אורלנדו נעתר לה, ומתגורר בבדידות מזהרת בטירה במשך כמה מאות שנים, שבמהלכן הוא כותב שירה ומצייר. כשהוא מנסה להתיידד עם משורר דגול, המשורר לועג לשירתו, ואורלנדו נפגע קשות. הוא מחליט לנסוע לקונסטנטינופול ולשרת כשגריר אנגליה, ושם הוא כמעט נהרג בתקרית דיפלומטית. כשהוא מתעורר למחרת בבוקר, הוא מגלה שמשהו עוד יותר משמעותי קרה: הוא הפך בן-לילה לאישה.
העלמה אורלנדו חוזרת לביתה באנגליה לבושה במחלצות מזרח תיכוניות, ומגלה כי מחכות לה מספר תביעות משפטיות הטוענות שהיא תמיד הייתה בעצם אישה, ומשום כך, על פי חוק, לא הייתה זכאית לאדמותיה או לכל ירושה מלכותית.
מאתיים השנים הבאות מייגעות אותה; היא מתמודדת עם ענייני בית המשפט, וחוסר מזל באהבה ובמלחמות אנגליה במהלך השנים. כשמגיעה שנת 1990, הסרט מראה את אורלנדו עם בתה הצעירה, מחפשת מו"ל שיפרסם את ספרה. היא נפגשת עם עורך שמצהיר כי עבודתה "טובה למדי", כאשר האירוניה היא שאת תפקיד העורך מגלם השחק היתקוט ויליאמס – אותו שחקן שכדמות אחרת לעג לשירתו של אורלנדו מאות שנים קודם לכן. אורלנדו כעת מרגישה שלאחר חיים מאוד ארוכים וביזאריים, היא מצאה פינה נינוחה בה היא יכולה לחיות בשלווה.
ביקורות.
וינסנט קנבי כתב ביקורת נרגשת בניו יורק טיימס, בה הצהיר כי: "המחזה המדהים והשנון הזה פולש למוח דרך עיניים מסונוורות, ללא הרדמה. לכל אורכו של 'אורלנדו' של גברת פוטר, כמו ביצירתה של וולף, קיים סוג של הגיון בריא קולח, ותחושת שמחה, אשר כל כך נדירים בימינו בכל מדיום, שהם יוצרים מתח קולנועי וצחוק מהנה ייחודיים. 'אורלנדו' יכול בנקל להיות לקלסיקה מסוג מיוחד מאוד—אולי לא במיינסטרים—אבל כזה שמשמש מודל עבור יוצרי סרטים עצמאיים אשר הולכים בעקבות המוזות הא-רציונליות שלהם, ומגיעים, לעיתים להיעלמות מבורכת, אך לעיתים גם לתהילה".
קנבי גם ציין לטובה אן האופן בו "פוטר הצליחה לתרגם למדיום קולנועי את כל מגוון נושאי העניין של וולף, לא רק בשפה ובספרות, אלא גם בהיסטוריה, טבע, מזג אוויר, בעלי חיים, היחסים בין המינים, וכן את המהות של טבע המינים."
לעומת זאת, קנת' טוראן תיאר את הסרט בלוס אנג 'לס טיימס כ"חלול... זחוח... ומרוצה מעצמו", והתלונן כי "כל סוג של קשר רגשי לנראות המושקעת של הסרט, שנבנתה בקפידה... פשוט לא קיים."
ב-Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון חיובי של 83% בהתבסס על 53 ביקורות.
פרסים.
"אורלנדו" היה מועמד לפרסי אוסקר עבור הפקה אמנותית ועיצוב תלבושות. הסרט היה גם מועמד לפרס אינדיפנדנט ספיריט לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 1994. הוא היה גם מועמד לפרס גולדבגה הסרט הזר הטוב ביותר.
יהודה ישעיהו גליק
הרב ישעיהו יהודה גליק (נולד ב-11 בספטמבר 1950) הוא רב ציוני דתי, אב"ד בבית הדין הרבני באריאל ובעבר שימש כדיין בבית הדין הרבני טבריה צפת, אב"ד בבית הדין הרבני בפתח תקווה ור"מ בישיבת ברכת משה במעלה אדומים.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בנתניה. למד בישיבה התיכונית בני עקיבא שבעיר. למד שנתיים בישיבת מרכז הרב. לאחר למד במסגרת מסלול ההסדר בישיבת כרם ביבנה ובמהלכו שירת בצבא כלוחם. אחר כך למד כשנה בישיבת הכותל ולאחר מכן כשמונה שנים בכולל פסגות במהלכן סיים את מבחני הדיינות. במשך למעלה מעשור כיהן כר"מ בישיבת ברכת משה במעלה אדומים.
התמנה תחילה לכהן כדיין בבית הדין הרבני טבריה צפת והיה לדיין הציוני הדתי הראשון בוגר ישיבת הסדר. ב-3 בינואר 1988 התמנה לכהן כדיין בבית הדין הרבני בפתח תקווה. ב-3 בספטמבר 2012 התמנה לכהן כאב"ד הרבני בפתח תקווה. החל מדצמבר 2018 עבר לכהן כאב"ד בית הדין הרבני באריאל.
חתניו הם הרב אורי שטטנר (בנו של הרב שמחה שטטנר), ראש הישיבה התיכונית ביישוב חרשה, הרב ינון ויסמן, חוקר במכון הלכה ברורה וראש כולל בישיבת מרכז הרב והרב עזרא פאטשינו (בנו של הרב מאיר פאטשינו), רב היישוב לשם.
מחותן של הרב שמואל אליהו.
לוטננט פילדמרשל
לוטננט פלדמרשל
סאליוט 7 (סרט)
סאליוט 7 הוא סרט קולנוע עלילתי רוסי שובר קופות משנת 2017 בבימויו של קלים שיפנקו. הסרט מגולל את מעשיהם יוצאי הדופן של הקוסמונאוטים הסובייטיים במבצע החילוץ של תחנת החלל "סאליוט 7", בעת נפילתה הלא מבוקרת על כדור הארץ בשנת 1985. הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים אך הקשר בין הסרט לאירועים כפי שהתרחשו במציאות קלוש למדי, אם כי הרקע הוא אמין בדרך כלל. בסרט מככבים ולדימיר ודוביצ'נקוב ופאבל דרוויאנקו.
ב-27 ביולי 2017 הוקרן קטע בן 30 דקות מתוך הסרט בפני תושבי בייקונור, אנשי רוסקוסמוס ועובדי מפעלי תעשיית החלל ברוסיה והוקרן לאחר מכן גם במהלך Fantastic Fest בטקסס, ארצות הברית, שם זכה לביקורות מהללות.
אירוע הבכורה של הסרט, באורך השעתיים, נערך בקלינינגרד ב-18 באוגוסט 2017 במסגרת פסטיבל לסרטים קצרים בעיר. הקרנה מסחרית של הסרט תוכננה תחילה ל-4 באוקטובר 2017, במלאת 60 שנה לשיגור ספוטניק 1, אך לבסוף התאריך הוזז ל-12 באוקטובר 2017.
בסוף השבוע הראשון להקרנתו צפו בו למעלה ממיליון איש והוא הכניס למעלה מ-783 מיליון רובלים ועד מהרה התברג בראש טבלת שוברי הקופות ברוסיה כשהוא מכניס חצי מיליארד רובל בתוך 3 שבועות. בינואר 2018 האקדמיה הרוסית לקולנוע העניקה לסרט את פרס נשר הזהב בטקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-16, בקטגוריית הסרט העלילתי הטוב ביותר לצד פרס נוסף על העריכה הטובה ביותר. בפברואר 2018 היה מועמד לפרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה בקטגוריית הסרט העלילתי באורך מלא הטוב ביותר.
תקציר עלילת הסרט.
11 בפברואר 1985. תחנת החלל הסובייטית "סאליוט 7" נמצאת בחצי השנה האחרונה במצב טיסה אוטומטי כשלפתע היא מתחילה לאבד שליטה ואינה מגיבה לאותות מהמרכז לניהול שיגורים. עד מהרה מהנדסי החלל של ברית המועצות מבינים כי התרסקותה על כדור הארץ הוא עניין של זמן בלבד והיא עלולה לפגוע על פני כל נקודה בכדור הארץ בתקופה של מתיחות בין ברית המועצות למדינות המערב.
6 ביוני 1985. לאחר שלושה חודשי הכנה הוחלט לשלוח את החללית סויוז T-13 עם צוות של שני הקוסמונאוטים המוכשרים ביותר באותה עת — ולדימיר פיודורוב ומהנדס הטיסה ויקטור אליוחין, על שניהם מוטלת המשימה להגיע לתחנת החלל, להשתלט עליה ולמנוע את התרסקותה על כדור הארץ בכל מחיר.
עד מהרה אליוחין ופיודורוב מבינים כי סיכוייהם לחזור לכדור הארץ בחיים הוא מזערי עד אפסי...
הבדלים בין עלילת הסרט לאירועים במציאות.
כפי שנאמר למעלה הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים אבל באופן די קלוש, להלן ההבדלים הבולטים ביותר בין עלילת הסרט לאירועים שהתרחשו באמת בתחנת החלל סאליוט 7:
- בסרט לאחר שהקוסמונאוטים עוגנים בתחנה הם מנסים להציל אותה, אך בסופו של דבר נכשלים ונאלצים לנטוש אותה. במציאות לעומת זאת הקוסמונאוטים הצליחו להפעיל את התחנה והיא פעלה כרגיל עד סוף המשימה.
- בסרט פורצת שרפה בתחנת החלל ואחד הקוסמונאוטים נכווה קשות - במציאות אמנם קוסמונאוט אחד חלה בזמן המשימה אבל מדובר היה במחלה קלה בלבד, לא בפציעה משריפה כלשהי ובוודאי שלא בפציעה חמורה.
- לקראת סוף הסרט מתקבלת ההחלטה בסוכנות החלל הסובייטית להחזיר רק קוסמונאוט אחד ולנטוש את השני בחלל מחוסר יכולת להחזיר את שניהם - במציאות לא היה שום דבר שקרוב לזה.
- בסרט האמריקאים משגרים מעבורת חלל ריקה ממטען כדי לנסות לסייע לצוות סליוט 7 או כדי להשתלט עליה, המעבורת מתקרבת מאוד אל התחנה הפגועה, הקוסמונאוטים מסמנים לטייסי המעבורת שהם בשליטה ואז המעבורת מתרחקת מהם ופונה לדרכה - במציאות אמנם היו שלושה שיגורים של מעבורות חלל בזמן המשימה הנ"ל (שארכה יותר ממאה ימים) אך כולן נשאו לוויינים בתא המטען ואף לא אחת התקרבה לסליוט 7.
לנה גרק
לנה גרק (נולדה ב-29 בפברואר 1988) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה גרמנייה.
ביוגרפיה.
גרק נולדה במרבורג, לאחר גירושי הוריה היא עברה לגור עם אמה בעיירה בסקסוניה התחתונה, יש לה אחות וגם שתי אחיות למחצה מצד אביה.
ב-2006 היא ניגשה למבחני הבד עבור התוכנית "דוגמנית העל הבאה של גרמנייה" בהנחייתה של היידי קלום ושם זכתה במקום הראשון. עבור זכייתה היא קיבלה חוזה עם סוכנות IMG Models בפריז וצילום שער במגזין קוסמופוליטן הגרמני.
היא גם הופיעה במגזין האמריקאי גלאמור ובמגזין הצרפתי "Votre Beauté", בנוסף היא דיגמנה לחברת H&amp;M, צעדה שלוש פעמים בשבוע האופנה בברלין וב-2010 הופיעה בשבוע האופנה בניו יורק.
ב-2009 החלה להנחות את התוכנית "הטופ מודל הבאה של אוסטריה".
קרל מאק פון לייבריך
קרל מאק פון לייבריך (בגרמנית: Karl Mack von Leiberich; 25 באוגוסט 1752 - 22 באוקטובר 1828), היה גנרל אוסטרי במהלך המלחמות הנפוליאוניות, אשר נודע עקב תבוסתו בקרב אולם.
ביוגרפיה.