בשנת 2021 גילמה בתפקיד אורח את קייט ג'ייקובס בסדרת הטלוויזיה "לוציפר" מבית הזרמדת המדיה נטפליקס.
יוסף פיין
יוסף פיין (1903 – 15 במאי 1949) היה איש ההתיישבות העובדת בצפון ארץ ישראל, מפקד בכיר ב"הגנה" וחבר קיבוץ דגניה א'.
תולדותיו.
יוסף פיין נולד במטולה כבן חמישי להוריו. הוריו היו אנשי העלייה הראשונה ומייסדי המושבה, שחינכו את 11 ילדיהם ברוח מורשת החלוציות שלהם. יוסף הנער ספג עם תושביה את החורבן והגירוש בתקופת מאורעות תל-חי. לאחר שנות נדודים ביישובים ואתרים בארץ, בין השאר במושבה מגדל, הצטרף כחבר לקיבוץ דגניה א', ושם הקים את משפחתו.
אחיו הבכור, צבי פיין, היה ממייסדי נהלל; האח יהודה פיין, ממייסדי המושב נחלת יהודה (כיום חלק מראשון לציון); האח הרביעי, אפרים פיין, ממייסדי המושבות שוני (כיום בנימינה), גבעת עדה; הלל פיין, ממקימי קיבוץ יפעת.
פיין השתתף ברכישת קרקעות מערבים ברחבי הגליל. הוא לקח חלק בניהול והקמת יישובי חומה ומגדל, ובכלל זה היה ממייסדי חניתה וה"מוכתר" שלה. בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט היה ממייסדי "גדוד הצפון" – אחד מעשרת הגדודים האזוריים של משטרת היישובים העבריים בחסות השלטונות הבריטיים. פיין יצר תשתית של מודיעין עבור "ההגנה", וארגן הבאת יהודים והעפלה דרך גבולות הצפון של ארץ ישראל המנדטורית.בשנות מלחמת העולם השנייה, משנת 1940, היה פיין מפקד בכיר בארגון "ההגנה" בפעילותה בלבנון וסוריה. "ההגנה" נרתמה לכך, בעקבות פניית מנהלת המבצעים המיוחדים (SOE) של ממשלת בריטניה אל המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית; יחד עם טוביה ארזי הקים פיין רשת תעמולה, מודיעין, חבלה והמרדה אשר פעלה בקרב האוכלוסייה המקומית, ערבים ויהודים, כנגד גרמניה הנאצית ובעד בריטניה ו"צרפת החופשית" בהנהגת שארל דה גול. ארזי ואנשי "הגנה" נוספים נתפסו ונכלאו, כאשר פיין המשיך את פעילות הרשת מן הארץ. לאחר מלחמת העצמאות התמנה למפקח על הרכוש הנטוש.
במאי 1949 נפצע בתאונת ירי מפליטת כדור מרובה ציד, ונפטר מפצעיו לאחר מספר ימים. על קברו נכתב כי נספה בתאונת עבודה.
אחד משלושת בניו הוא מוטי הוד, שהיה מפקד חיל האוויר הישראלי במלחמת ששת הימים.
גדר (ביטוי הלכתי)
גֶּדֶר הוא ביטוי ישיבתי והלכתי משובש לגָּדֵר, שפירושו: הגדרת מושג של עניין מסוים, בדרך כלל מושג תלמודי או הלכתי.
לדוגמה: "מה הַגֶּדֶר של פיקוח נפש רוחני". "הַגֶּדֶר של קלות ראש הוא שתהא הפעולה מצד עצמה קלות ראש".
הביטוי אינו תקני בשפה העברית. בעברית גָּדֵר משמשת בלשון נקבה, ואילו גֶּדֶר משמש בלשון זכר; גָּדֵר בלשון רבים היא גְּדֵרִים וכן גְּדֵרוֹת, ואילו לשון רבים של גֶּדֶר היא גְּדָרִים; נטייתה של גָּדֵר היא גְּדֵרוֹ, גְּדֵרִי וכו', ואילו נטייתו של גֶּדֶר היא גִּדְרוֹ, גִּדְרִי וכו'. עם זאת, יש לציין שגם בלשון חז"ל משמש גָּדֵר בלשון זכר. לדוגמה: "ובלבד שיהא גדר גבוה עשרה טפחים".
צורת משנה נוספת היא בְּגֶדֶר, שמשמעה: בתחום, בהגדרה. לדוגמה: "אין זה בגדר מקח וממכר". מילה זו תקנית בעברית.
חיים קמיל
הרב חיים קמיל (ב' בניסן תרצ"ג, 29 במרץ 1933 - ט"ו באדר ב' תשס"ה, 26 במרץ 2005) שימש במשך כעשרים וחמש שנה בראשות ישיבת אופקים.
ביוגרפיה.
נולד בפולין ליעקב וחנה קמיל. בשנת 1938 עלה לארץ ישראל. למד בתלמוד תורה "יבנה" ובישיבת תפארת צבי בירושלים, ולאחר מכן בישיבת סלבודקה בבני ברק.
לאחר נישואיו לאסתר (נפטרה בתשע"ט, 2019), בת מרדכי ליבר פרוש (בנו של נפתלי צבי פרוש-גליקמן), חזר לירושלים ולמד בכולל של ישיבת מיר. היה מחשובי הלומדים בישיבה והתקרב מאוד לראשיה, רבי אליעזר יהודה פינקל, רבי חיים שמואלביץ ורבי נחום פרצוביץ. שימש כחברותא לרב נתן צבי פינקל בשנותיו הראשונות בישיבת מיר עד שזה החשיבו כרבו המובהק.
בסוף שנת תשל"ח נענה להזמנת ראש ישיבת אופקים, הרב יעקב הורוביץ, לבוא ולעמוד לצידו בראשות הישיבה. נחשב לאחד מראשי הקהילה החרדית אופקים.
במשך שנים מסר הרב קמיל שיעור כללי בהיכל ישיבת תפרח, אחת לשבועיים. ראש ישיבת תפרח, הרב אביעזר פילץ, יזם את השיעור ואף נהג להשתתף בו.
בתו היחידה נישאה לרב דב סלמון, שעמד בראש הסניף המקומי של כולל עטרת שלמה ושימש כרב בית הכנסת בית גבריאל באופקים.
הרב קמיל נפטר באופקים בליל שבת ט"ו באדר ב' ה'תשס"ה. הלווייתו עברה דרך ישיבת מיר בירושלים, שם נאמרו פרקי תהילים על ידי הרב נתן צבי פינקל, ראש הישיבה. נקבר בהר הזיתים.
לאחר פטירתו הוסב שמה של ישיבת אופקים ל"תורת חיים" על שמו.
ספריו.
לאחר פטירתו, הוקמה ועדת תלמידים בראשות הרב אלחנן פרבשטיין להוציא לאור את שיחותיו ושיעוריו, שנאמרו בישיבת אופקים.
גדר (פירושונים)
פריץ קולבה
פריץ קולבה (גרמנית: Fritz Kolbe; 25 בספטמבר 1900 - 16 בפברואר 1971) היה דיפלומט גרמני אשר הפך למרגל החשוב ביותר לטובת ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.
חייו.
קולבה הועסק כדיפלומט זוטר על ידי משרד החוץ הגרמני לפני מלחמת העולם השנייה ושובץ במדריד ובקייפטאון, שם סייע לנרדפי הנאצים בהכנת דרכונים מזויפים. סירובו להצטרף למפלגה הנאצית הביא להצבתו בתפקיד פקידותי זוטר בברלין החל מ-1939. בסביבות נובמבר 1941 הוא הפך נחוש לסייע באופן פעיל בהבסת הנאצים. אולם היה זה לא לפני 1943 כשהתעוררה הזדמנות, כאשר עמית אנטי נאצי העביר אותו למשרה רמה יותר, של בלדר דיפלומטי. ב-19 באוגוסט 1943 הופקד בידו שק דיפלומטי אותו הוא היה אמור לשאת לברן, שווייץ. בשהותו שם, הוא ניסה להציע מסמך סטנסיל סודי לשגרירות הבריטית. הבריטים סירבו לו, אז הוא ניסה את מזלו אצל האמריקאים, בתיווך של חבר יהודי, איש משרד החוץ הגרמני בעבר. האמריקאים החליטו לתת סיכוי לעניין. ב-1944 הם הבינו שיש להם ביד סוכן מהמעלה הגבוהה ביותר. הוא קיבל את שם הקוד "ג'ורג' ווד". מפעילו ב-OSS (המשרד לשירותים אסטרטגיים, הגוף שקדם ל-CIA) היה אלן דאלס. בסך הכל, עד סוף המלחמה, הוא העביר 2,600 מסמכים, בין היתר על הפשעים שביצעו הכוחות הגרמניים ועל רצח יהדות אירופה. מאוחר יותר הוא תואר על ידי ה-CIA כ"מרגל החשוב ביותר במלחמה".&lt;BR&gt;
הוא סיפק פרטים אודות:
דיווחיו של קולבה אודות מצב הרוח בברלין וניתוחיו האישיותיים זכו להוקרה מיוחדת מצד האמריקאים.
ב-1949 ניסה קולבה להתיישב בארצות הברית אך לא הצליח למצוא עבודה הולמת. ב-1951 ניסה להתקבל שוב למשרד החוץ גרמני, אך נדחה, על ידי דיפלומטים בעלי עבר נאצי. בסופו של דבר מצא קולבה עבודה כנציג של חברה אמריקנית למסורים חשמליים.&lt;BR&gt;
קולבה נפטר מסרטן בברן, ב-1971.
אברהם חמו
אברהם (אלברט) חמו (נולד ב-8 ביולי 1934) הוא כדורסלן עבר ישראלי, מאמן כדורסל וקצין משטרה שעסק בתחום מניעת צריכת אלכוהול וסמים בקרב צעירים ואף פרסם ספרים בתחום זה, לאחר שחרורו מהמשטרה הקים את מכון חינוך מפעיל ומונע ובמסגרתו מהווה יו"ר משותף של עמותת עתיד בטוח.
ביוגרפיה מוקדמת.
אלברט חמו נולד בקהיר בירת מצרים למשפחת סוחרים מבוססת וברוכת ילדים, כאח שני מבין שמונה אחים ואחיות. חמו גדל על שתי שפות אם: צרפתית וערבית, בבית בו שלטה שאיפה למצוינות ולהישגים. הוא למד בבית ספר צרפתי והשתתף בפעילות תנועת הצופים המקומית. כילד שיחק חמו בנבחרת הכדורסל של מכבי קהיר שהייתה קבוצה מובילה במצרים. בשנת 1948, עם הקמת מדינת ישראל, התרבו הרדיפות של היהודים במצרים והמשפחה החליטה לעלות לארץ ישראל. הם עלו באוניה שהפליגה למרסיי שם שהו כחודשיים במחנה מעבר לעולים יהודים ולאחר מכן עלו לישראל באוניה "נגבה" שהפליגה לחיפה.
קריירה כשחקן.
חמו התגייס ב-1952 לחטיבת גולני כחייל קרבי, השלים קורס מ"כים וסמלים, ושירת בבסיס אימונים של פיקוד הצפון. הוא הוכר כשחקן כדורסל מחונן והוזמן לנבחרת פיקוד הצפון. קבוצת פיקוד הצפון קיימה מחנה אימונים שכלל משחק עם הפועל חיפה. לאחר שהצטיין במהלך המשחק, ביקש מאמן חיפה דאז, פפו אבו ראשיד, לקבל את חמו לקבוצתו. משחק זה היווה נקודת מפנה בקריירת הכדורסל שלו. הוא הוזמן לנבחרת צה"ל, ועם שחרורו החל לשחק בהפועל חיפה והיה מלך הסלים של הליגה הלאומית בכדורסל מספר פעמים. שיא הנקודות שלו בליגה במשחק אחד היה 47 נקודות.
ב-1955 נמנה חמו על הרכב נבחרת ישראל בכדורסל שאמורה הייתה להשתתף באולימפיאדת מלבורן, נסיעה שבוטלה עקב מלחמת סיני. ב-1956 היה שותף למסע הנבחרת לארצות הברית בו זכתה המשלחת לכבוד רב, בעיקר בשל הניצחון במלחמת סיני שהתרחש מספר שבועות לפני המסע.
חמו המשיך להצטיין בשתי המסגרות (הפועל חיפה ונבחרת ישראל) ונטל חלק, יחד עם הנבחרת, בשלוש אליפויות אירופה. בתחילת שנות ה-60 הגיעה הפועל חיפה לשיאה כשסיימה פעמיים במקום השני בליגה הלאומית.
בשנת 2005 זכה במקום ה-42 מבין חמישים השחקנים הגדולים בכדורסל הישראלי. תהליך הבחירה ודירוג הנבחרים הושתת על משאל ייחודי, שכלל 170 אנשי מקצוע מכל הזמנים, בניהולו של ערן סלע.
קריירה כמאמן.