ב-1988 נשאה את הנאום המרכזי בוועידת המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות. הנאום נחשב לנאום פוליטי בולט - בין השאר בזכות חוש ההומור שהפגינה ריצ'רדס במהלכו - ותרם לפרסומה ברמה הלאומית. ב-1989 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם Straight from the Heart.
ריצ'רדס נישאה ב-1953 לעורך הדין דייוויד ריצ'רדס, פעיל במשפטי זכויות אזרח. הם התגרשו בשלהי שנות השבעים. נולדו להם ארבעה ילדים. בתם הבכורה ססיל היא פעילה למען זכויות נשים והזכות להפלות בארצות הברית.
מושלת טקסס.
בקיץ 1990 זכתה ריצ'רדס במועמדות המפלגה הדמוקרטית לבחירות למשרת מושל טקסס ובנובמבר ניצחה בפער קטן (49% מהקולות לעומת 47%) את המועמד הרפובליקני קלייטון ויליאמס. בינואר 1991 החלה בכהונתה כמושלת. היא אמנם הייתה האשה השנייה שנבחרה לתפקיד זה, אך נחשבה הראשונה שנבחרה בזכות עצמה, לעומת המושלת מרים פרגוסון (כשכיהנה בשנים 1925-1927, 1933-1935), אשר נחשבה לשליחה של בעלה, המושל המודח ג'יימס פרגוסון.
במהלך כהונתה כמושלת התמקדה ריצ'רדס במאמצים להבריא את כלכלת טקסס, להפחית את הנטל הבירוקרטי על עסקים במדינה, ולהשוות את המימון הכספי לבתי הספר במדינה על ידי העברת כספים ממחוזות עשירים למחוזות עניים (מהלך שכונה Robin Hood plan). היא פעלה למען הגדלת מספר מקומות הכליאה בטקסס נוכח הצפיפות בבתי הכלא בה ולמען תוכנית לגמילה מסמים לאסירים. היא תמכה בהצעה להטיל הגבלה על מכירת כלי נשק מסוימים במדינה. עם זאת, היא חתמה ב-1993 על חוק מדינתי ששב וקבע כי יחסי מין בין בני אותו מין הם עבירה פלילית. ריצ'רדס נחשבת כמי שפעלה רבות למען תעשיית הסרטים והמוזיקה בטקסס.
ב-1994 התמודדה שנית בבחירות על משרת המושל מול המועמד הרפובליקני ג'ורג' ווקר בוש (לימים נשיא ארצות הברית) והפסידה לו בפער של 45.8% מול 53.4%. בבחירות באותה שנה נחלו מועמדי המפלגה הרפובליקנית הצלחות בכל רחבי ארצות הברית, כולל זכייה ברוב בשני בתי הקונגרס.
לאחר הקריירה הפוליטית.
לאחר סיום כהונתה כמושלת שימשה ריצ'רדס כיועצת לחברות ומשרדי עורכי דין וכיהנה במועצות המנהלים של גופים שונים. היא גם הייתה תומכת פעילה במועמדותם למשרות פוליטיות של מועמדים דמוקרטים שונים ברחבי ארצות הברית. היא כיהנה במשרת פרופסור אורח לממשל באוניברסיטת ברנדייס ומאוחר יותר הצטרפה לחבר הנאמנים שלה. בשלהי חייה העבירה קורס על נשים ומנהיגות באוניברסיטת טקסס באוסטין. בחמש השנים האחרונות לחייה התגוררה בניו יורק ובטקסס.
בתחילת שנות האלפיים סבלה ריצ'רדס מאוסטאופורוזיס, כתבה ספר על התמודדותה עם המחלה והרבתה להרצות עליה בפני נשים.
ריצ'רדס חלתה בסרטן הוושט, כנראה בשל שימוש רב בטבק ובאלכוהול במהלך חייה. ב-13 בספטמבר 2006 נפטרה מהמחלה בביתה בעיר אוסטין. היא נקברה בבית הקברות של מדינת טקסס באוסטין.
במהלך חייה זכתה ריצ'רדס בפרסים ואותות כבוד רבים, לרבות מסדר הנשר האצטקי מממשלת מקסיקו, פרס מהיכל התהילה לנשים של טקסס ופרס מאיגוד הקהילות היהודיות בארצות הברית. לאחר מותה נקראו על שמה גשר במרכז העיר אוסטין ובית ספר יסודי לבנות בעיר, שריצ'רדס הייתה בין הפעילים להקמתו. בשנים 2012 ו-2014 הופקו שני סרטי תעודה אודותיה.
ערוץ אקספרס
ייהבי
ייהבי (באסטונית: Jõhvi, בגרמנית: Jewe, ברוסית: Йыхви) היא עיר בצפון-מזרח אסטוניה ובירת מחוז אידה-וירו. העיר נמצאת כ-50 קילומטרים מגבול רוסיה.
האסטונים נחשבים למיעוט בעיר, בשעה שכ-55 אחוזים מתושבי העיר הם רוסים.
היסטוריה.
ייהבי הוזכרה לראשונה בתור כפר בשנת 1241 בספר מפקד האוכלוסין הדני, בתקופה שבה הכפר נשלט על ידי דנמרק.
תרבות.
בעיר קיים בית קונצרטים אשר פתח את שעריו ב-8 באוקטובר 2005. באולם הקונצרטים נערכים כנסים, ימי עיון, תערוכות, קבלות פנים חגיגיות, קונצרטים קלאסיים, מופעי בלט, כדורים, הופעות רוק ועוד. ההיסטוריה של אולם הקונצרטים מתוארכת לשנת 1491, אז ניצבה במקום אחוזת ייהבי. בנייני האחוזה הוקפו בפארק רחב ידיים, שניתן למצוא בסמוך לבית הקונצרטים גם בימינו.
ישמעאל בן פנחס הכהן
הרב ישמעאל הכהן (1851 – 1929) היה שד"ר מצפת, אב בית דין וחכם באשי בטיריה () שבטורקיה, ולאחר מכן ראש הרבנים, אב בית דין ורבה הראשי הספרדי של צפת. נרצח במאורעות תרפ"ט.
ביוגרפיה.
נולד ביזד שבאיראן בחודש אפריל 1851 (ניסן ה'תרי"א) לרבקה ולרב פנחס הכהן, שהיה אב בית דין בעיר. בשנת 1861 (ה'תרכ"א), בעודו עושה את דרכו לארץ ישראל עם אביו, נפטר זה האחרון, והוא עבר להתגורר אצל דודו אג'א הומאיון הכהן בבגדאד שבעיראק. בגיל 18 החל ללמוד בישיבתו של הרב יוסף חיים מבגדאד, ובשנת 1871 (ה'תרל"א) עלה לארץ ישראל עם דודו והתיישב בצפת.
בשנת 1873 לערך נישא לשרה, בתו של הרב משה הכהן נהר, שהיה רבה של טיריה, ונכדתו של הרב אברהם פלאג'י, ובתקופה זו נמנה עם תלמידי הרב יעקב הכהן סקלי. בשנת 1876 (ה'תרל"ו), בגיל 25, החל לשמש כחבר בבית הדין של העדה הספרדית בצפת.
יצא מספר פעמים בשליחות כשד"ר מטעם כוללות העיר למרוקו, תוניסיה, אלג'יריה, לוב, הודו ומצרים. כשחזר לצפת בשנת 1900 (ה'תר"ס), מונה לרב הראשי הספרדי וראש הרבנים בעיר, ולאחר פטירת אשתו שרה, נישא לרבקה (ריקוג'ה) בארקי, מן העיר .
בשנת 1906 (ה'תרס"ו) עבר לטיריה הסמוכה לאיזמיר שבטורקיה, שם שימש כחכם באשי וכאב בית הדין המקומי במשך 14 שנים. בתקופה זו נפטרה אשתו רבקה, והוא נישא לרושא בת הרב חיים דוד צוריאנו, רב העיר איידין שבטורקיה. לאחר שביתו נשרף יחד עם חיבוריו וספריו, האמין כי זהו מעין עונש על כך שעזב את ארץ ישראל, ולכן שב לצפת בשנת 1919 (ה'תרע"ט) ומונה לשמש שוב כרב וכאב בית הדין של העדה הספרדית בעיר עד לשנת 1927 (ה'תרפ"ז).
במשך חייו ניהל התכתבות ערה עם רבני דורו, והשיב לשאלות רבות בענייני הלכה. כן חתם יחד עם הרב אברהם לייב זילברמן והרב אפרים שרגא וינגוט על מכתב המתיר לכהנים לעלות ולהתפלל בקברו של רבי שמעון בר יוחאי, לאחר בדיקה הלכתית מקיפה ובדיקה מעשית בשטח.
בתחילת שו"ת "בד דוד" של קרוב משפחתו רבי דוד חי אדרעי שנדפס בצפת בשנת ה'תרפ"ב מופיע מכתב הסכמה שכתב רבי ישמעאל.
כשפרץ הטבח בצפת, ב-29 באוגוסט 1929 (כ"ג באב ה'תרפ"ט), הערבי ששימש כגוי של שבת בקהילה היהודית נקש על דלת ביתו, וכשנפתחה, התפרצו הפורעים אל הבית בעודו לומד ופצעו אותו ואת אשתו רושא. הוא נפטר מפצעיו לאחר מספר שעות, ב-30 באוגוסט 1929 (כ"ד באב ה'תרפ"ט). אשתו הובהלה לחיפה וכעבור מספר ימים נפטרה.
הסטנדר עליו למד בעת הירצחו מוצג במוזיאון בבריטניה.
חיבוריו.
מספר חיבוריו נותרו בכתב יד, וחלק מחידושיו ושאלותיו הודפסו בספרי חכמי דורו כגון בספר "יש'א איש" לרב יעקב שאול אלישר, בספר "משה האיש", לרב חיים משה אלישר ובספר "ביכורי יעקב" לרב יעקב חי זריהן.
עולם מטורף (שיר)
1928 בקולנוע
מנחם נבנהויז
מנחם נֶבֶּנהוֹיז (נולד ב-11 במרץ 1960) הוא מנצח, מוזיקאי ומורה למוזיקה ישראלי.
קריירה.
נבנהויז ניצח על מיטב התזמורות הישראליות: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ועוד. בעולם ניצח נבנהויז על התזמורת הפילהרמונית של סופיה, התזמורת הפילהרמונית של טמפרה בפינלנד, התזמורת הסימפונית של קאן בצרפת, התזמורת הפילהרמונית של האגן בגרמניה, התזמורת הפילהרמונית של אנקרה בטורקיה ועוד.
בשנת 1987 הלחין יצירה בשם "תרועה - לארבעה כלי נשיפה ממתכת שווים" ובשנת 2014 חיבר עבור הקאמרטה הישראלית ירושלים מחרוזת הכוללת את השירים: שדמתי, הורה נרקודה, הורה ממטרה, על גבעות שייח' אברק וקטע חסידי עממי.
בעונה 1998/99 ניצח על הפקה של "חליל הקסם" באופרה הישראלית החדשה.
נבנהויז היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של תיכון תלמה ילין שבגבעתיים משנת 1986 עד שנת 2014.
בשנים 1992–1994 היה מנצח הבית של התזמורת הקאמרית הישראלית ובשנים 1997 - 1995 היה מנהל מוזיקלי של תזמורת קאמרטה רמת השרון. כמו כן הוא היה מנהל מוזיקלי של התזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער. משנת 1998 עד 2001 היה מנצח עמית בסינפונייטה הישראלית באר שבע ובשנים 2001 - 2002 היה למנצח ראשי.
בהמשך מונה למנהל מוזיקלי של תזמורת הטכניון שבחיפה בו הוא גם משמש כמרצה. נבנהויז סיים את תפקידו בטכניון בשנת 2019.
בעונה 2006–2007 הוזמן לנצח שוב על התזמורת הסימפונית ג'יבסקילה בפינלנד.
ב-2018 פרסם המנצח ישי שטקלר כי נבנהויז פגע מינית בכעשרים ילדים בהם שטקלר עצמו.
אסף הראל, שלמד אף הוא בבית הספר תלמה ילין, טען כי הפסקת עבודתו של נבנהויז בתיכון תלמה ילין ארעה על רקע חשיפת מעשי ניצול מיני שלו כלפי תלמידים במוסד שנים רבות קודם לכן. בעקבות פרסומים אלה הושעה נבנהויז מעבודתו בטכניון.
חיים אישיים.
נבנהויז נשוי לרחל ואב לשניים. מתגורר בגבעתיים.
ברמרהאפן
ברמרהאפן (בגרמנית: Bremerhaven, נהגה: , ; מילולית: הנמל של ברמן) היא אחת משתי הערים המרכיבות את מדינת ההנזה החופשית של ברמן.
העיר יושבת על שפך נהר הווזר, על שתי גדות נהר הגאסטה ולמרות היותה עיר חדשה יחסית, לנמל שלה היסטוריה ארוכה כנמל סחר, והוא משמש כיום כאחד מנמלי הסחר והדיג החשובים בגרמניה.
נכון לראשית 2016, עמדה אוכלוסיית העיר על כ-114,000 נפש.
היסטוריה.