סך הסיוע והתמיכה הכלכלית שמחלקת מדינת ישראל לניצולים, באמצעות הרשות לזכויות ניצולי השואה, עומד על כ-5 מיליארד ש"ח לשנה.
בהתאם להחלטת ממשלה מס' 3661 מיום 11.3.18 מובילה הרשות פרויקט נרחב למיצוי זכויותיהם הכלכליות של ניצולי השואה. הפרויקט נועד למצות את הזכויות של כ־220,000 מקבלי ההטבות והסיוע ברשות וכן של כ־100,000 אזרחי ישראל אשר עשויים להיות זכאים לקבלת הטבות מהרשות. במסגרת הפרויקט נערכות מאות אלפי פניות יזומות ועשרות אלפי ביקורים בכתובות שבהן נמצאים הניצולים והאזרחים אשר אותו כבעלי זכאות אפשרית, לשם בירור זכאויות ומימושן.
ביולי 2019, המשרד לשוויון חברתי פרסם כי ממשלת גרמניה הכירה בעוד 20 ערים ברומניה שבהם פעלו גטאות פתוחים. ההכרה משמעותית עבור ניצולי שואה שגרו בערים אלה וכעת זכאים לתמיכה כלכלית בתחומים השונים לדוגמה: פנסיה סוציאלית מממשלת גרמניה, קבלת רנטה או קצבה חודשית מהרשות לזכויות ניצולי שואה בישראל, מענק חד פעמי מטעם קרן "ילדות אבודה" ועוד.
חסן ביי שוכרי
סרט תלת-ממד
סרט תלת־ממד הוא סרט קולנוע אשר קיים בו שיפור של האשליה של תפיסת העומק.
בהשראת הצילום הסטריאוסקופי, נעשה שימוש במערכת של מצלמת קולנוע רגילה לצורך צילום של אובייקטים משתי נקודות מבט שונות (או לחלופין: תמונות המיוצרות על ידי מחשב מייצרות שתי פרספקטיבות בשלב הפוסט־פרודקשן), ולאחר מכן - נעשה שימוש במכשיר הקרנה מיוחד או משקפי תלת־ממד מיוחדות, על מנת לספק אשליה של עומק בעת הצפייה בסרט.
סרטי תלת־ממד אינם מוגבלים אך ורק להקרנות של סרטי קולנוע בבתי קולנוע; גם סרטים שאינם מופצים לבתי קולנוע, כמו גם שידורי הטלוויזיה המסחרית, הכבלים, הלוויין וה־VOD, משלבים, לעיתים, שיטות דומות, בעיקר למטרות שיווק.
סרטי תלת־ממד קיימים מאז 1950, אך תעשיית הקולנוע עשתה בהם שימוש בעיקר בסרטי נישה בלבד, בעיקר בגלל החומרה ותהליכים יקרים שנדרשו כדי לייצר ולהציג סרטי תלת־ממד, וכן חוסר אחידות הפורמט של כל חלקי תעשיית הבידור. עם זאת, סרטי תלת־ממד הוצגו בהבלטה בשנת 1950 בקולנוע האמריקאי, ולאחר מכן חווה התעוררות מחודשת ברחבי העולם בשנות ה־80 ובשנות ה־90, בעיקר בשל הפופולריות הגוברת של אולמות IMAX, וכן סרטי דיסני שנוצרו כאקטרקציות מיוחדות באתרי החברה. לאורך שנות ה־2000 הפכו סרטי תלת־ממד להצלחות מסחריות, ששיאם בהצלחה חסרת התקדים של הסרט "אווטאר" אשר יצא לאקרנים בדצמבר 2009.
סרט תלת-מימד
סרט תלת ממדי
מחנה הקיץ האלטרנטיבי
מחנה הקיץ האלטרנטיבי הוא פרויקט חינוכי המתקיים בכל קיץ החל משנת 2005 ומיועד לנוער בגילאי 15–20 מרחבי הארץ. המחנה נוסד על ידי חגי מטר, רותם מור ואיריס אריאלי, אקטיביסטים עם רקע במאבקים בנושאים: פמיניזם, אקולוגיה, זכויות בעלי חיים, זכויות אדם, והמאבק נגד הכיבוש הישראלי. המחנה מתקיים במשך כשבוע, בהם עוסקים החניכים בתכנים פוליטיים מסוגים שונים האלטרנטיביים למיינסטרים הישראלי, במטרת לעודד אותם לקחת חלק בפעילות לשינוי חברתי, לחשוב ולבקר את המציאות. צוות המחנה הכריז על התנהלותו כא-היררכית, המחנה מופעל על ידי קבוצת פעילים עצמאית בשיתוף פעולה עם פרופיל חדש וארגונים נוספים. מתוך השקפת עולם אידאולוגית ואקולוגית, המזון שמוגש במחנה הוא טבעוני, אשר אינו כולל מזון מהחי.
הנושאים המרכזיים שנידונו במחנה במהלך השנים הם: אקולוגיה, חינוך, דמוקרטיה, כלכלה, תקשורת, פמיניזם, זכויות להט"ב, אקטיביזם, אומנות פוליטית, הנרטיב הפלסטיני, מיליטריזם, החברה בישראל, תרבות אלטרנטיבית, זכויות בעלי חיים, זכויות עובדים, המאבק המזרחי, זהות ודמוי עצמי ועוד.
היסטוריה.
בארבע שנותיו הראשונות, המחנה התקיים במשך שבוע ביער "אייבי נתן" ליד נווה שלום, ונבנה על בסיס תשתיות אקולוגיות שנבנו על ידי הצוות. בשנתו הראשונה השתתפו מספר מצומצם של אנשי צוות וכ-50 חניכים. החל משנתו השנייה הצטרף צוות הקמה של כ-20 פעילים, רבים מהם חניכים לשעבר שהתחלפו מדי שנה וכמאה בני נוער. בשנתו החמישית התקיים המחנה תחת הכותרת "הסמינרים האלטרנטיביים לנוער": שלושה סמינרים בני יומיים-שלושה, אחד בדרום, אחד בצפון ואחד במרכז. החל משנה זו לא היו תשתיות שהוקמו במיוחד על ידי הצוות כגון מקלחות, מטבח, ושירותי קומפוסט זמניים. הסמינר במרכז התקיים בבית ספר דמוקרטי באזור דרום תל אביב, והסמינר בדרום התקיים בחווה אקולוגית אדממה במושב ניר משה, שם התקיים גם המחנה השישי, בהשתתפות כ-40 חניכים.
המחנה השביעי והשמיני התקיימו בחוות האיסיים, חווה אקולוגית הממוקמת במושב אבן ספיר שליד ירושלים, נכחו בו כ-100 חניכים בכל אחת מהשנים.
הפעם הראשונה בשנותיו של המחנה שלא התקיים היא בשנת 2014, בעקבות הוראות פיקוד העורף במהלך מבצע צוק איתן.
פעילויות.
במחנה התקיימו במהלך השנים ערבים חברתיים, במה פתוחה, וסדנאות ופעילויות של מנחים חיצוניים בנושאים שונים. בנוסף לפעילויות וסדנאות מתחלפות, התקיימו קבוצות בעלות הרכב קבוע של עשרה עד שמונה-עשר חניכים עם זוג מנחים מהצוות. מטרת הקבוצות היא ליווי אישי של החניכים ונתינת מקום לביקורת ולעיבוד מידע, מלבד קיומים עומק בתהליך אשר עוברים החניכים במחנה.
החל מהשנה השנייה התקיימו גם משבצות "מפגשים", בהם החניכים העבירו סדנאות משלהם לשאר החניכים, בנושאים שרצו. מטרת המפגשים היא לאפשר לחניכים לקחת חלק פעיל בעיצוב המחנה.
ערב ההעצמה הוא מסורת חיובית גם כן. בערב זה ישנן מעגלי דיון בהן נפגשים חניכים המזהים מרכיבי זהות משותפים, קבוצה כמו קבוצת גברים, קבוצת להט"ב, קבוצה מזרחית, קבוצת דימוי גוף ועוד.
אף (מגזין)
"אָףְ" הוא מגזין אורבני חודשי, שהודפס בירושלים והופץ בתל אביב, בירושלים, בחיפה ובבאר שבע. כל חודש בנושא אחר, והווה במה פתוחה ליוצרים מקומיים ובינלאומיים.
המגזין שאב את ההשראה שלו מ"פנזין", אך לא הוגדר ככזה בשל היותו מודפס בצבע וכן הכיל מודעות פרסומת שתומכות בהוצאתו לאור.
על המגזין.
מגזין אף היה מגזין אמנות רחוב רב תחומי עצמאי שנוסד בשנת 2010 ללא מטרות רווח. המגזין יצא פעם בחודש ומציג איורים, ציורים, צילומים וכן סיפורים וקטעי שירה של יוצרים מכל הארץ ואף מהעולם. על-פי יוצריו מטרתו הייתה לתת במה ליוצרים מוכרים ומתחילים ולקדם את היצירה הישראלית בישראל ומחוצה לה. עורכי המגזין היו לאו ליברמן, לירן פישר, נועה ברגר ומעיין יהודאי ויותם קלנר. כמו כן, קלנר עצב את המגזין. על לוחות האירועים אחראים קובי זיסלין ויותם מיכאל יוגב.
בכל גיליון התפרסמו יצירות בנושא שונה ומוגדר מראש לפי בחירת המערכת ו/או קהל הקוראים והיוצרים. כמו כן, היו טורים קבועים בכל חודש, של כותבים קבועים בנושאים מוזיקה, אוכל, יחסים, ביקורות אישיות וסגנון חופשי.
מגזין אף חולק חינם ברחובות, פאבים, מסעדות, בתי קפה, חנויות אופנה ומועדונים ברחבי הערים ירושלים, תל אביב, חיפה ובאר שבע. הוצאתו לאור התאפשרה באמצעות מודעות פרסום לעסקים בירושלים ובתל אביב (על פי רוב עסקים מעולם התרבות והפנאי), כאשר המודעות ממשיכות את הקו הנושאי והעיצובי של הגיליון במטרה ליצור חיבור בין קהל הקוראים והיוצרים לבין המקומות המפרסמים. בין השנים 2012-2015 המגזין פעל כחלק מעמותת בר-קיימא לתרבות, אמנות, מוסיקה ושלום. כמו כן, הייתה סקירה מקוצרת של אירועי החודש (הופעות, מסיבות והצגות תיאטרון) במגזין עבור הערים ירושלים ותל אביב. וכמו כן אירועים ופסטיבלים מרכזיים ברחבי הארץ כמו אינדינגב. המגזין הופץ בכ-10.000 עותקים בכל חודש.
גיליונות עבר.
עד כה התפרסמו 23 גיליונות למגזין.
אירועים והפקות של המגזין.
בנוסף לפעילות החודשית של הדפסה והפצת המגזין, מגזין אף גם מפיק אירועים והפקות חיצוניות דוגמת ארטשיק, יריד אמנות ואופנה אשר מתארח בכל פעם במקום אחר. עד כה נערכו 3 ירידי ארטשיק וזכו להצלחה רבה.
היריד האחרון התרחש בחאנל'ה, בר בתיאטרון החאן בירושלים בו התארחו אמנים ויוצרים שונים. היו למעלה מ-20 דוכנים שהציעו קומיקס, כרזות בדפוס משי, בגדים, מצלמות לומוגרפיה, תכשיטים ועוד.
אירוע מרכזי היה ציון שנה לתחילת הוצאת המגזין, ב-27 בינואר 2011. האירוע התרחש ב-5 מוקדים שונים בעיר ירושלים: בר הקצה, בר הטוביה, מועדון הצעצוע, המשרדים של תנועת רוח חדשה הירושלמית ובגלריה "יפו 23" של האקדמיה בצלאל. הכניסה לאירוע הייתה בחינם ובמהלך האירוע ניתן היה ליהנות מהופעות חיות, אוכל, תערוכות, מיצגים, מסיבה ועוד.
מדי פעם המגזין משיק את גיליון החודש במקומות שונים תחת הנושא החודשי. כך למשל בגיליון מספר 15, משחקי וידאו, הושק הגיליון בפאב הסטארדאסט הירושלמי. באירוע היה ניתן להשתתף בטורניר משחקי וידאו ובמשחק וידאו אנושי מקורי וייחודי של האמן גיל נעמתי. תקלטו צמד התקליטנים רובוקופ.
הפארק הלאומי אייגואסטורטס
הפארק הלאומי אייגואסטורטס ואגם סנט מאוריסי (בקטלאנית: Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici) נמצא ברכס הרי הפירנאים הספרדי, בתחומי הקהילה האוטונומית קטלוניה בספרד. הוא אחד מארבעה עשר פארקים לאומיים בספרד, ששניים מהם נמצאים בהרי הפירנאים ואחד בתחומי קטלוניה.
הפארק הוקם בשנת 1955. שטחו של הפארק 141 קמ"ר, ויחד עם אזור החיץ סביבו, השמור בחוקים פחות קפדניים, הוא מקיף 267 קמ"ר. נופיו מתאפיינים בהרים לא מיושבים, פסגות בגובה 1,600 עד 3,017 מטרים, קרוב ל-200 אגמים, ומספר מפלי מים. החי בשמורה כולל את יעל הפירנאים, צפיר הפירנאים, אייל הכרמל, מרמיטות, הרמין, סמורים, עיט זהוב ועוד. חוקי השמורה אוסרים כל ניצול של משאבי הטבע, כולל ציד, דיג ומחנאות בתחומי השמורה.