דיופיי דה לום (A 759) (בצרפתית: Dupuy de Lôme (A759)) היא אניית ביון של הצי הצרפתי אשר חלק ממשימותיה הוא איסוף אותות ותקשורת מעבר לקווי האויב
"דיופיי דה לום".
האנייה "דיופיי דה לום (A 759)" מבצעית במשך 350 יום בשנה מתוכם יכולה לשוט 240 יום. צוותה מורכב מ-2 צוותים: 33 מלחים, 33 טכנאים ועוד 38 מומחים בהתאם למשימות.
ה- "דיופיי דה לום (A 759)" קרויה על שם מהנדס האניות הצרפתי מהמאה ה-19 "Henri Dupuy de Lôme"
ה- "דיופיי דה לום (A 759)" היא חלק מפרויקט (MINREM (Moyen Interarmées Naval de Recherche' Electro Magnétique, "משאבים ימיים משותפים למחקר אלקטרומגנטי".
מערכות המודיעין המותקנות באנייה.
מעט מאוד פרטים ידועים על ציוד המודיעין המוצב על גבי אנייה זו. אולם מומחי מודיעין-ימי סבורים כי האנייה נושאת אתה כמה ממערכות המכ"ם המתקדמות ביותר הקיימות כיום.
בין המערכות האלה נמצאת מערכת המסוגלת להבחין ולהתריע מראש על תנועות צבאיות באמצעות קליטת קרינה, מערכות קליטה ושידור מכם לוויינים ואליהם, ולפחות שתי מערכות לאיתור מכ"מים. מערכות אלה מסוגלות לקבוע את מיקומן המדויק של מערכות מכ"ם, קליטת וניתוח הקרניים ומידע שהן שולחות, או קולטות. כמו כן מותקנות על אניית הביון מערכות לקליטת המתרחש במרכזי תקשורת ומפקדות של האויב, ותעבורה של איי-מיילים גלויים, או מקודדים-חשאיים, ושיחות במכשירי טלפון סלולריים
סימני זיהוי ה-"דיופיי דה לום (A 759)".
סוג הזיהוי של ה-"דיופיי דה לום (A 759)": מספר IMO 9282156
סדרה של תשע ספרות הנשלחים בצורה דיגיטלית על ערוץ תדר רדיו על מנת לזהות ייחודיות של תחנות הספינה ("Maritime Mobile Service Identity" ): 228716000.
ממשימותיה בעולם.
בזמן המלחמה באוקראינה והפלישה הרוסית לחצי האי קרים בשנים 2015-2014, נכנסה ה-"דיופיי דה לום" כמה פעמים לים השחור כשהיא עוקבת אחר תנועת הכוחות הרוסיים בחצי האי ובמזרח אוקראינה.
במחצית השנייה של נובמבר 2018 צרפת הציבה את ה-"דיופיי דה לום" מול חופי סוריה והיא החלה לפעול בתיאום עם נושאת המטוסים האמריקנית הארי טרומן (CVN-75)
אניית הביון מלווה על ידי פריגטת טילים מונחים צרפתית מדגם "לאפייט" ("La Fayette-class frigate" ).
הבחירות לראש עיריית לנינגרד (1991)
הבחירות לראש עיריית מוסקבה (1991)
הבחירות לראש עיריית מוסקבה (1996)
הבחירות לראש עיריית מוסקבה (1999)
הבחירות לראש עיריית מוסקבה (2003)
הבחירות לראש עיריית מוסקבה (2013)
עבדל קאדר אל חוסייני
עבדל קדר אל חוסייני
תמונה קבוצתית עם אישה
תמונה קבוצתית עם אישה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2002 שנכתב ובוים בידי יצחק רובין. השתתפו בסרט בין היתר מיכל ינאי, ח'ליפה נאטור ושרון אלכסנדר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על סיפורה האמיתי של אירית סלו שנישאה לערבי בדווי ונאלצה למסור את בתה לאימוץ. הסרט מתחיל במסיבה שעורך הבמאי רובין לאשתו ובה הוא מפרט בפני המוזמנים את בעיית נישואי התערובת, כאשר תוך כדי הוויכוח הוא מתחיל לספר את הסיפור של אירית מבלי לגלות שהיא יושבת בתוכם. בסרט מופיעה אירית בשם דורית.
הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה ובפסטיבל הבינלאומי בכלכותא. התסריט זכה במקום ראשון בפסטיבל הסרטים בחיפה ב-2002.
תקציר העלילה.
דורית (מיכל ינאי) היא חיילת המשרתת בבקעה ומתאהבת בקצין הגששים הבדווי סגן ראנם (ח'ליפה נאטור). היא מבקרת בשבט של ראנם ומתקבלת בשמחה על ידי בני משפחתו. האהבה פורחת ודורית מתעלמת מהתפרצויות זעם פתאומיות של ראנם. דורית מחליטה להתחתן, על אף התנגדותם של אמה (רוזינה קמבוס) ואביה (לופו ברקוביץ).
לאחר החתונה מתחיל ראנם להשתנות. הוא נעלם לתקופות ארוכות וכשהוא מגיע הוא מפעיל על דורית אלימות מילולית ופיזית קשה. דורית, אשר הפכה לאישה מוכה, הולכת לאמה וחוזרת שוב לראנם, עד שכעבור שנתיים היא מחליטה לעזוב אותו ושוכרת דירה בעיר אלא שאז מתברר לה שהיא בהריון.
בהמשך יולדת בת אך היא שבורה נפשית ובעצה אחת עם העובדת הסוציאלית (בתיה ברק), היא מחליטה לתת את הבת לאימוץ למרות התנגדותו של ראנם שנהרג אחר כך בתאונת דרכים.
אביה משדך לה קרוב משפחה מבוגר בשם ז'אק (אלכס מונטה) והיא עוברת לגור איתו בפריז. גם הנישואים האלה אומללים. גם ז'אק משתמש כלפיה באלימות מילולית והיא מתחמקת ממגע אתו. בהמשך דורית מתאשפזת בבית חולים ומתגלה גידול בחצוצרה שנכרת והיא מתבשרת שלא תוכל להביא עוד ילדים לעולם. זה מסיים את הנישואים האלה.
היא עוברת ללונדון ופוגשת שם מוזיקאי ישראלי צעיר ונאה בשם מתי (שרון אלכסנדר) והם מתחתנים. מתי מסתיר ממנה שהוא סובל ממניה דפרסיה ולאחר כמה התקפות קשות של מניה הוא מתאשפז במוסד פסיכיאטרי והם מתגרשים. דורית חוזרת ארצה וחושבת כל הזמן על בתה שמסרה לאימוץ. המפנה חל כשהבת, בגיל 24, מבקשת לפתוח את תיק האימוץ ונפגשת עם אמה הביולוגית.
בסיום הסרט מוצג מונולוג של האם האמיתית, אירית סלו, על תחושותיה כאם ועל יחסה לבתה יעל.
ואלרי קובסוב
ואלרי ניקלוייביץ' קובסוב (ברוסית: Валерий Николаевич Кубасов; ) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6.
קורות חיים.
ואלרי קובסוב נולד בעיירה במחוז מוסקבה למשפחת פקיד. לאחר סיום בית הספר הוא התקבל למכון למהנדסי תעופה במוסקבה וסיים אותו בשנת 1958. הוא התחיל לעבוד במכון לתכנון של מיכאיל טיכונראבוב.
בשנת 1966 קובסוב התקבל ליחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות. בשנת 1968 הוא סיים את עבודת הדוקטורט.
בשנת 1969 קובסוב שוגר לחלל בחללית סויוז 6. זו הייתה הטיסה הקבוצתית הראשונה. בהמשך הוא היה חבר בצוות משנה של מספר משימות חלל. הוא היה אמור להשתתף בטיסה של סויוז 11 אך השתתפותו בוטלה מסיבות בריאותיות. את הטיסה השנייה שלו קובסוב ביצע בשנת 1975 בחללית סויוז 19 לצד אלכסיי לאונוב. במהלך טיסה זו בוצע חיבור לחללית אמריקאית מדגם אפולו כחלק של פרויקט אפולו-סויוז.
בשנת 1980 שוגר לחלל בפעם השלישית, כמפקד החללית, על סיפון חללית סויוז 36.
קובסוב היה חבר צוות של יחידות הקוסמונאטים עד לשנת 1993. בהמשך הוא עבד בתפקידים שונים בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה
קובסוב נפטר בשנת 2014 במוסקבה.
קישורים חיצוניים.
"החללית הסובייטית התחברה אל מעבדת החלל", עיתון דבר, 29 במאי 1980.
כתאב אל-אירשאד
אל-אירשאד (בפרסית: ارشاد; תעתיק לעברית: ארשאד), הנקרא גם "ספר ההדרכה לתוך חייהם של 12 האימאמים," ביוגרפיה של חייהם של 12 האימאמים השיעים. הוא מתאר את הנסיבות ההיסטוריות, את הניסים שהם חוללו ואת מעלותיהם. הספר כולל גם ראיות לשלטון האימאמים בין שיעים.
המחבר.
השייח' מופיד היה תאולוג שיעי תריסרי בולט. הוא היה בנו של מועלים, והוא נקרא אבן מועלים. מופיד למד אצל אל-שייח' אל-סאדוק, אבן קולאוויה, אבו עבדאללה אל-בצרי ואל-רומאני. הוא העביר את תורתו שלו לתלמידים, כולל שריף אל-מורטאצ'א ושייח' טוסי. רק 10 מתוך 200 עבודות שלו שרדו, כולל "אל-אמאלי", "אל-אירשאד", "אל-מוק'ניעה ותצחיח' אל-אעיתיקדאת".
תוכן.
הוא תיאר את מצבם ואת חייהם של כל אימאם ואת הנסיבות של מות כל אחד מהם. הוא הזכיר את היעלמותו של האימאם האחרון מוחמד אל-מהדי. העבודה משקפת את נקודת המבט של מופיד על ההיסטוריה והחדית' יותר מאשר ניסיון להציג חיבור תאולוגי או פילוסופי.
ספר זה מתחיל בשבחו של אללה, הנביא מוחמד  ושנים עשר האימאמים השיעים. כמעט מחצית הספר מוקדש לאימאם עלי, וכן מפרט הספר את תכונותיו ואת מעלותיו.
תרגום.
ספר זה תורגם לאנגלית על ידי א. ק. א. הווארד.
הספר זמין בשפות רבות, כגון ערבית, פרסית, אורדו, הינדית, אזרית וגרמנית.
הדרבי הצבאי
הדרבי הצבאי (ברוסית: Армейское Дерби) הוא הכינוי ליריבות המתוחה בין קבוצת סק"א סנקט פטרבורג וקבוצת צסק"א מוסקבה והיא אחת היריבויות הסמליות והידועות באליפות KHL.
הכינוי המסורתי - הדרבי הצבאי נובע מעובדת היותן קבוצות של הצבא בתקופה הסובייטית. כיום, תקשורת הספורט ברוסיה מכנה לעיתים קרובות את היריבות כ"דרבי האוליגרכים" (Олигархическое дерби), בשל היות הקבוצות בבעלות חברות הנפט הגדולות במדינה: גזפרום נפט (שבהנהלת אלכסיי מילר) ורוסנפט (שבהנהלת איגור סצ'ין).
מאזן הניצחונות נוטה בבירור לטובת צסק"א שזכתה באליפות ברית המועצות יותר מכל מועדון הוקי קרח אחר בברית המועצות. מאז 2011 סק"א אומנם נמצאת במגמת עלייה והתחזקות וזכתה ביותר תארים מצסק"א מאז תחילת העשור השני של המאה ה-21, אך עדיין צסק"א היא הדומיננטית יותר במפגשים ביניהן.
היסטוריה.
בתקופה הסובייטית, קבוצת ההוקי צסק"א (מועדון הספורט המרכזי הצבאי) וסק"א (מועדון הספורט הצבאי) היו חלק ממחלקת תרבות גוף וספורט של הכוחות המזוינים והיו כפופות לוועדת הספורט של הכוחות המזוינים של ברית המועצות והמפגשים נשאו אופי ידידותי בעיקרו חרף יריבות סמויה בין עיר הבירה הסובייטית מוסקבה לעיר הבירה ההיסטורית סנקט פטרבורג, אז לנינגרד.
כיום הם מועדונים פרטיים ואין כל קשר בינם לצבא, אך שם הקבוצות וכינוי היריבות נשאר והיריבות בין הקבוצות הפכה לשם דבר בהוקי קרח ברוסיה והוא מהמפגשים הפופולריים ביותר בהוקי קרח הרוסי, שמושכים קהל רב וזוכים לאחוזי צפייה גבוהים בטלוויזיה והמשחקים ביניהם רווי רגשות בשני הצדדים.
היריבות בין המועדונים התחזקה מאוד מאז הקמת ליגת ההוקי הקונטיננטלית בשנת 2008 ומאז כל מפגש בין הקבוצות ובעיקר במסגרת משחקי פלייאוף ה-KHL הוא מפגש מתוח ומסקרן כאשר היריבות נאבקות ביניהן על הזכות להעפיל לגמר גביע גגארין.