בשנת 2004, הוציא את אלבומו החמישי, Sak Pasé Presents: Welcome to Haïti (Creole 101), שרוב שיריו נכתבו בשפה הקריאולית האיטית.
ז'אן גם הפיק לאמנים רבים בהם מיסי אליוט, דסטניז צ'יילד ובלאק אייד פיז.
בשנת 2006 שיתף פעולה עם הזמרת שאקירה בלהיט "Hips Don't Lie", ושנה לאחר מכן שיתפו פעולה בשנית בשיר "King &amp; Queen", ושנתיים לאחר מכן שיתפו פעולה בשלישית בשיר, "Spy".
קרן האיטי.
ז'אן פעיל בתמיכה במולדתו והקים את "קרן ילה האיטי", בשנת 2005. הקרן היא ארגון לא פוליטי שמטרתו לספק סיוע הומניטרי להאיטי.
בשנה הראשונה של התוכנית, הקרן סיפקה 3,600 מלגות לילדים בהאיטי, לאחר ההרס של ההוריקן ג'ין.
בשנה השנייה לתוכנית, כמות המלגות כמעט הוכפלה והחלוקה התרחבה לערים נוספות במדינה.
לאחר רעידת האדמה בהאיטי ב-12 בינואר 2010, קרא ז'אן לתרום לקרן.
בינואר 2007, הפך ז'אן לשגריר הנודד של האיטי, כדי לסייע בשיפור תדמית המדינה בעולם.
במאי 2008, הקרן הצטרפה לשותפות עם WFP (תוכנית המזון העולמית של האו"ם).
בשנת 2009, ז'אן וחברת טימברלנד איחדו כוחות כדי לעזור להעלות את המודעות הסביבתית בהאיטי.
כיום, המשימה של הקרן היא לספק סיוע לקהילות נזקקות בהאיטי הסובלות מעוני קשה, אבטלה נרחבת, וחוסר בתזונה.
התמודדות לנשיאות.
ב-5 באוגוסט 2010, ז'אן מילא טפסים למועמדות בבחירות לנשיאות האיטי.
ב-20 באוגוסט 2010, מועמדותו נדחתה על ידי המועצה הזמנית של הבחירות באיטי משום שהוא לא ענה על דרישת התושבות בהאיטי - להתגורר במדינה בחמש השנים שקדמו לבחירות.
חייו האישיים.
ז'אן התחתן עם המעצבת מארי קלאודינט, בשנת 1994. הם אימצו את בתם, אנג'לינה קלאודינט ז'אן, בשנת 2005.
דודו, ריימונד-אלסיד ג'וזף, הוא שגריר האיטי בארצות הברית ותיפקד כדובר ארצו לאחר רעידת האדמה בהאיטי, בשנת 2010.
ביחד עם ז'אן, הם ביקשו סיוע בינלאומי למען הניצולים.
ב-19 במרץ 2011, טען ז'אן שנורה בידו הימנית בפורט-או-פרנס. המשטרה דיווחה אחרת וטענה שהוא נחתך מזכוכית.
וייקלף ז'אן
קיני (עם)
הקיני הוא עם המוזכר בתנ"ך כאחד מעשרת העמים שארצם הובטחה לאברהם בברית בין הבתרים. הקיני היה בעל אופי נטרלי במאבקים הפנימיים באזור ארץ כנען בתקופות השונות, ומתואר במקרא שהיו לו קשרים טובים עם ישראל מחד ועם אויביו מאידך.
הקיני הוא שבט קדום נודד מעמי כנען. השם קיני נגזר מהשם קין, ועל פי פרשנויות המקרא הוא קרוי כך על שם קין בנו של אדם הראשון.
הקינים היו קרובים למדיינים: על יתרו נאמר שהיה כהן מדיין ומשפחתו נקראת גם 'קיני'. על פי המקרא התפשטו הקינים באזורי שבתם של העמים והשבטים: מדיין, אדום ועמלק, בסיני, בנגב ואף באזור עמק יזרעאל. עיסוקם כשבט היה בייצור נחושת ועיבודה.
בימי השופטים חלק מסוים מהשבט הקיני נפרד מעיקר השבט ונדד לאזור עמק יזרעאל, שם ישבה יעל אשת חבר הקיני שהרגה את סיסרא כאשר נלחם בישראל. מאוחר יותר, בעת מלחמת שאול המלך באגג מלך עמלק, שהעיר המרכזית שלו חנתה באותה העת באזור צפון הנגב, שלח שאול שליחים לקיני, מתוך דאגה לשלומם כהכרת הטוב על עזרת חובב אביהם לעם ישראל בעת נדודיו במדבר, להזהירם ולבקשם לעזוב את מקומם שבתוככי שטחו של עמלק על מנת למנוע את היפגעותם בשגגה תוך כדי הלחימה.
משפחת בית טוביה
משפחת בית טוביה הייתה אחת המשפחות היהודיות בעלות ההשפעה בתקופת בית שני עד מרד החשמונאים.
המשפחה התגוררה באחוזה משפחתית בדרום הגלעד. האזור שבו שכנה האחוזה נקרא ארץ טוביה, ובירתו של האזור הייתה רבת עמון. אחוזת בית טוביה, שנבנתה על ידי הורקנוס לבית טוביה מזוהה היום על ידי רוב החוקרים עם האתר ארכאולוגי עיראק אל-אמיר. באתר נמצאה על גבי קיר מערה כתובת בעברית קדומה עם השם טוביה.
תולדות המשפחה.
שורשי המשפחה בימי בית ראשון. אזכור לטוביה מופיע בתקופה הפרסית בספר נחמיה, כאחד ממנהיגי היהודים בימי שיבת ציון ומחברי כנסת הגדולה, ומיריביו המובהקים של נחמיה. בספר נחמיה מופיע טוביה כאחד המתנגדים העיקריים לשיקום חומת ירושלים, ועל כן מוצמדים לשמו הכינויים "עמוני" או "עבד העמוני" . כינויים אלה יכולים להתפרש כמבטאים את קשריו עם העמונים, ונועדו לבטא בוז וגנאי כלפיו. פירוש אחר הוא "עבד המלך" שמשמעותו פקיד בשירות המלך (הפרסי). טוביה היה בעל עמדה חברתית ומדינית גבוהה בירושלים. הייתה לו לשכה פרטית בבית המקדש, אותה העמיד לרשותו אלישיב הכהן הגדול שהיה קרוב משפחתו, אך הוא סולק משם זמן קצר אחר כך על ידי נחמיה שראה בכך חילול הקודש.
אישיות נוספת בשם טוביה מופיעה בכתובים בשנת 260 לפנה"ס לערך. הפפירוסים של זנון מספרים על טוביה שישב במקום מושב אבותיו בעבר הירדן, שימש כמושל מקומי מטעם בית תלמי עמד בראש מושבה צבאית בשם בירתא של עמון שהייתה מורכבת מחיילים יהודים ונוכרים ועסק בסחר עבדים. טוביה נשא לאשה את הבת של הכהן הגדול - שמעון הראשון. הוא היה גיסו של הכהן הגדול חוניו השני.
בנו של טוביה - יוסף בן טוביה, שימש כגובה כספים עבור בית תלמי ביהודה. בתקופתו הגיעה המשפחה לשיא כוחה. יוסף לקח את התפקיד מגיסו חוניו השני ובכך פגע בתפקידו של הכהן הגדול.
בנו של יוסף, הורקנוס, שימש כשליח של אביו במצרים, ועל-פי המקורות הקים את האחוזה.
מקורות מידע היסטוריים.
המקורות לידיעות אלה הם שלושה:
שבט הקיני
דוד שיף
הרב דוד טעבלי הכהן שיף (נפטר ב-כ"ג בכסלו תקנ"ב, 17 בדצמבר 1791) היה הרב הראשי לאנגליה.
ביוגרפיה.
הוא היה בנו של שלמה שיף, בן למשפחה נודעת בפרנקפורט, ותלמידו של הרב יעקב יהושע פלק, בעל הפני יהושע. הוא שימש כמגיד בווינה, וכן היה מרבני הקלויז של וורמס ודיין בפרנקפורט. אחר כך שימש כרב בית הכנסת הגדול בלונדון. הרב שיף נפטר ב-כ"ג בכסלו תקנ"ב. אחד מתלמידיו הנועדים היה הרב נתן אדלר, רבו של החתם סופר.
הרב שיף היה בקשר מכתבים עם רבנים חשובים כמו הרב יחזקאל לנדא, בעל ה'נודע ביהודה', הרב נתן מז שהיה דיין חשוב בפרנקפורט, ועוד רבים.
ספרו.
לאחר פטירתו הודפסו חידושיו על המשניות, תלמוד בבלי, ועל התורה, בספר לשון הזהב, שהוציא לאור אחיינו הרב גבריאל אדלר (אחיו של הרב נתן אדלר). במשניות דפוס וילנא נדפסו חלק מחידושיו למשנה, ומאז ובמהדורות נוספות למשנה.
משפחתו.
אחיו הרב מרדכי אדלר היה רבה של הנובר. אחיינו הרב נתן מרקוס אדלר (בנו של הרב מרדכי אדלר) שימש כרבה של אנגליה לאחר הרב שלמה הירשל.
המדינה הפלסטינית
יוסף גליקסברג
הרב יוסף מאיר גליקסברג (נולד בשנת תרצ"ג, 1933) הוא הרב האשכנזי הראשי לגבעתיים, יו"ר חבר הרבנים בישראל וחבר מועצת הרבנות הראשית לשעבר.
ביוגרפיה.
נולד בפולין לרב שמואל יעקב גליקסברג, שהיה רב בפולין ולאחר מלחמת העולם השנייה כיהן כרב ראשי בבואנוס איירס. במלחמת העולם השנייה הוגלה לסיביר. בשנת תש"ג (1943) עלה ארצה עם "ילדי טהראן". נמנה עם קבוצת הילדים שאיתם ייסד הרב מפוניבז' את מוסדותיו. המשיך את לימודיו בישיבת חברון בירושלים. הוסמך לרבנות על ידי הרב יחזקאל סרנא, הרב ראובן כ"ץ והרב יחיאל מיכל פיינשטיין.
בשנת תשט"ו (1955), עם נישואיו לאילה פרנקל, עבר לתל אביב, למד בכולל, וכן שימש כרב בית כנסת בעיר. בשנת תשי"ז (1957) הוזמן לייסד ישיבה בסאן פאולו שבברזיל ועסק בחינוך ובהוראה בקהילה היהודית בעיר. בשנת תש"ך (1960) מונה לר"מ בידי הרב צבי יהודה מלצר ולמנהל רוחני בישיבת הדרום ברחובות. כיהן כחבר הרבנות ברחובות ורב שיכוני הפועל המזרחי במזרח העיר, והקים בית כנסת לנוער בעיר.
בתחילת שנת תשכ"ז (1967) נבחר בידי חברי המועצה הדתית בעיר גבעתיים לחבר לשכת הרבנות בעיר, וכעבור כחצי שנה נבחר לרבה הראשי של העיר, לצד הרב הספרדי יהושע משה. ייסד בית מדרש גבוה לתלמוד ולפוסקים, העומד בנשיאותו. בשנת תש"מ (1980) הוסמך לדיינות, ובאותה שנה נבחר לראשונה למועצת הרבנות הראשית לישראל, בה כיהן עד תשע"ט.
לאורך השנים שימש במגוון תפקידים ברבנות הראשית. היה יו"ר ועדת חינוך והסברה, ריכז ועדה שבדקה הסדרי גיור, וכמו כן היה מתאם בין הרבנות הראשית לישראל לבין רבנים בחו"ל בענייני כשרות. כיום הוא יו"ר ועדת הכשרות הארצית, חבר ועדת בחינות לרבני עיר וחבר הוועדה להכנת חוק המועצות הדתיות. יצא לחו"ל פעמים רבות בשליחויות רבניות וציבוריות.
הרב גליקסברג הוא יו"ר חבר הרבנים בישראל. במסגרת זו פעל לשיבוץ רבנים בישראל, יזם וערך השתלמויות לרבנים.
פרסם מאמרים רבים בהלכה ובאגדה.
זכה בפרס הסובלנות מטעם התנועה לארץ ישראל טובה. היה ראשון מקבלי אזרחות כבוד של העיר גבעתיים.
משפחתו.
נשוי לאשת הציבור ד"ר אילה גליקסברג. ילדיו: הרב אפרים גליקסברג, רב צבאי וכיום טוען רבני ומגשר, הבמאי נפתלי גליקסברג, הרב איתיאל גליקסברג (חתנו של האדמו"ר מאשלג הרב יעקב גרנירר) המכהן כרב שכונה בגבעתיים, וציפה פינקל אשת הרב אהרן פינקל, בנו של הרב משה פינקל, שכיהן כר"מ בישיבת מיר. נכדתו היא העיתונאית אפרת פינקל.
כל התורה על רגל אחת
כל התורה על רגל אחת הוא ביטוי יהודי המבוסס על אגדה המובאת בתלמוד. באגדה מבקש גוי שיגיירו אותו בלימוד כל התורה בעודו עומד על רגל אחת. משמעות הביטוי במקורו היא התייחסות לאדם המבקש להקיף תחום ידע שלם בזמן מועט. כיום משמש הביטוי לעיתים (בדרך כלל בקיצור: "על רגל אחת") גם במשמעות נייטרלית: עיקרי הדברים בקצרה, מבלי לפרט.
מקור הפתגם.
ב, מסופר: