מאפייניו של אולם הספורט מאפשרים לעשות בו שימוש גם שלא למטרות ספורט, כגון כנס רב משתתפים או מופע בידור, המנצלים את יכולתו של האולם לשרת קהל צופים גדול.
בישראל נבנו אולמות ספורט רבים במימונם של המועצה להסדר ההימורים בספורט ומפעל הפיס.
היכלי ספורט בישראל.
היכלים סגורים בישראל המכילים כ-2,000 מקומות ישיבה.
היכל ספורט
זאב גליקמן
זאב גליקמן (נולד ב-1958) הוא אלוף פאראלימפי ישראלי, שחקן ומאמן נבחרת ישראל בטניס שולחן לנכים.
גליקמן היה בנעוריו אלוף ישראל לנוער בטניס שולחן. בעת גיוסו לצה"ל דחה אפשרות לשרת כספורטאי מצטיין והתנדב לסיירת שקד. בשנת 1979 נפצע במהלך פעילות מבצעית ונותר מוגבל בידו הימנית. לאחר תקופת שיקום חזר לשחק בטניס שולחן בבית הלוחם תל אביב, שם היה למאמן החוג לטניס שולחן. כמאמן הוא משמש גם בנבחרת ישראל בטניס שולחן לנכים.
משנת 1992 ועד 2008 השתתף גליקמן בכל תחרויות אולימפיאדת הנכים וזכה באולימפיאדת הנכים 1992 במדליית זהב בתחרות יחידים ובאולימפיאדת הנכים 2000 במדליית כסף בתחרות יחידים. שינוי דרגות הסיווג בתחרויות הבינלאומיות בשנת 2002 הביא לדירוגו בדרגת סיווג קשה יותר, אך גליקמן נותר שחקן פעיל ונותר ברמה המאפשרת את המשך השתתפותו באולימפיאדות הנכים. בשנת 2008 הוא אף דורג במקום השני בעולם בין שחקני טניס שולחן בדרגת הנכות שלו.
סך זכיותיו ברמה הבינלאומית עומד נכון ל-2016 על 43 מדליות - מהן 11 הושגו בתחרויות אליפות אירופה, אליפות עולם ואולימפיאדות נכים. מלבד שתי המדליות האולימפיות, גליקמן זכה בשנת 1991 בתואר אלוף אירופה בטניס שולחן ובשנת 2002 בתואר אלוף עולם בטניס שולחן.
אבחזיה סס&quot;ר
בני וקסלר
בני וקסלר (נולד ב-11 באוקטובר 1962) הוא אלוף פאראלימפי ישראלי.
ביוגרפיה.
וקסלר נפצע במהלך מבצע שלום הגליל מהתפוצצות רימון שקטע את כף ידו. במשותף עם חבריו לעמותת "אתגרים", דרור כהן וארנון אפרתי, וקסלר החל לעסוק בשיט מדגם "סונאר" והוא האחראי בצוות על תפעול המפרש שבקדמת הסירה. יחד עמם הוא לוקח חלק בתחרויות בינלאומיות ובאולימפיאדת הנכים 2004 היה שותף לזכייה במדליית הזהב בשיט בסירת סונאר. באליפות העולם בשייט שקדמה לאולימפיאדה זכה הצוות במקום השני, ואילו לאחר האולימפיאדה זכה הצוות במדליית ארד באליפות העולם 2007. באליפות העולם ב-2011 זכה הצוות במדליית זהב.
הוא זכה יחד עם כהן ואפרתי בתואר ספורט השנה ל-2011 מטעם ההתאחדות הישראלית לספורט נכים.
וקסלר עובד כמתווך וכנהג מונית, נשוי ואב לשלוש בנות ובן.
חאג'ימוראט אקאייב
חאג'ימוראט מחומדוביץ' אקאייב (ברוסית: Хаджимурат Магомедович Аккаев; נולד ב-27 במרץ 1985 בטירניאוז שברפובליקת קברדינו-בלקריה, רוסיה) הוא מרים משקולות רוסי ממוצא בלקרי (קבוצה אתנית שמקורה בקווקז).
אקייב זכה במדליית הכסף באולימפיאדת אתונה (2004) במשקל עד 94 ק"ג ובמדליית הארד באולימפיאדת בייג'ינג (2008). בשנת 2011 אקאייב זכה באליפות אירופה ואליפות העולם במשקל עד 105 ק"ג. בשל פציעה לא היה יכול להשתתף באולימפיאדת 2012 בלונדון ועזב את הספורט התחרותי.
ארנון אפרתי
ארנון אפרתי (נולד ב-17 בפברואר 1952) הוא אלוף פאראלימפי ישראלי בשיט.
ביוגרפיה.
אפרתי נפצע במהלך שירותו בחיל השריון הישראלי במלחמת יום הכיפורים והוא קטוע יד ימין מתחת למרפק. במשותף עם חבריו לעמותת "אתגרים" החל אפרתי לעסוק בשיט, והוא האחראי בצוות על תפעול המפרש הגדול בסירה. בצוותים שונים לקח אפרתי חלק בתחרויות בינלאומיות, בהן הגיעו למקום שמיני באולימפיאדת הנכים 2000 וזכייתו במדליית זהב באולימפיאדת הנכים 2004 על שיט בסירת סונאר. באליפות העולם בשיט שקדמה לאולימפיאדה ב-2004 הוא היה שותף לזכייה במקום השני, ואילו לאחר האולימפיאדה הוא זכה עם דרור כהן ובני וקסלר במדליית ארד באליפות העולם 2007 ובמדליית זהב באליפות העולם באנגליה 2011.
הוא זכה יחד עם כהן ווקסלר בתואר ספורט השנה ל-2011 מטעם ההתאחדות הישראלית לספורט נכים.
ייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016).
אפרתי מתגורר ועובד בקיבוץ מעגן מיכאל. הוא נשוי ואב לשלושה.
קיניאוך, מלך הפיקטים
קיניאוך או קינאד מק לוכטרן (באנגלית: Cinioch, בגאלית סקוטית: Cínaed mac Luchtren - "קינאד מק לוכטרן" - קנת בנו של לוכטרן; נפטר ב-631 או ב-633) היה מלך הפיקטים במשך 14 (או 19) שנים, משנת 617 ועד מותו.
על פי "דברי ימי אלסטר", "דברי ימי טיגרנאך" וה"כרוניקון סקוטורום" נפטר קיניאוך בשנת 631 או 633.
ב"דברי ימי הפיקטים" מצוין כי קיניאוך מלך 14 או 19 שנים, וכי אחריו מלך גרטנייט השלישי.
אסלאנבייק חושטוב
אסלאנבייק ויטלביץ' חושטוב (בקירילית: Асланбек Витальевич Хуштов; נולד ב-1 ביולי 1980, כפר בלוגלינקה, נפת טרק, רפובליקת קברדינו-בלקריה, רוסיה) הוא מתאבק רוסי ממוצא צ'רקסי.
חושטוב זכה במדליית הזהב במשחקי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) בסגנון יווני-רומי במשקל עד 96 ק"ג. בדרך לזכייה גבר חושטוב על כל מתחריו מבלי לאבד נקודות.
חושטוב מחזיק גם בתואר אלוף אירופה בו זכה בשנת 2008, 2009 ו-2010.
פסקל ברקוביץ
פסקל נועה ברקוביץ (נולדה ב-21 באוגוסט 1967) היא ספורטאית פאראלימפית ישראלית, זוכת מדליות כסף באליפות העולם, אליפות אירופה וארד בגביע העולם, בענפי ספורט פאראלימפיים, מרצה, עיתונאית, במאית וסופרת ישראלית. בשנת 2014 הייתה ברקוביץ בין משיאות המשואות ביום העצמאות.
ביוגרפיה.
פסקל ברקוביץ נולדה בעיר אנז'ה, שבעמק הלואר בצרפת לריימונד יהודה, מורה לפילוסופיה במקצועו ולליז, פסיכולוגית קלינית. אביה, יליד צרפת, הוסתר כילד במהלך השואה אצל מספר משפחות. אמה באה ממשפחה נוצרית, שסייעה וסיפקה מחבוא ליהודים בתקופה זו. בין אמה לבין היהודים שהוסתרו בביתה נותר קשר אמיץ ברבות הימים. לברקוביץ אחות ואח צעירים ממנה.
ילדות ונעורים.
ילדותה עברה בעיירה שאמבלי () בפרוורים הצפוניים של פריז. בגיל 10 החלה לעסוק בריקוד ובהתעמלות קרקע במסגרת חוג בית ספרי. בשנים 1980–1981, בגילאים 13–14, זכתה בתואר אלופת מחוז פיקרדי בהתעמלות קרקע.
במקביל לאימונים, עסקה גם כתחביב בכתיבת שירים, סיפורים ועוד. יכולות הכתיבה שהפגינה הרשימו את מוריה לאורך כל שנותיה בבית הספר.
בגיל 15, צפתה במקרה בפרק ממיני סדרת הטלוויזיה "אישה ושמה גולדה" שהותיר עליה רושם עמוק. הפרק עורר את סקרנותה וזו חשפה אותה למוצאה היהודי ולמדינת ישראל, אותה ראתה כ"מדינה קטנה עם חזון גדול". ברקוביץ החלה להאזין באופן קבוע לתחנת הרדיו הצרפתי-יהודי "רדיו הקהילה היהודית" (RCJ), שם התוודעה לקיומה של עמותת שר-אל, המארגנת פעילות התנדבותית בצה"ל. ברקוביץ שכנעה את הוריה להתיר לה להתנדב במהלך חופשת הקיץ במסגרת העמותה. על אף שהעמותה מפעילה מתנדבים מגיל 18 ומעלה, התעקשה להתנדב ושכנעה את אנשי העמותה לכלול אותה במסגרת ההתנדבות למרות גילה הצעיר.
ביולי 1984, הגיעה לראשונה לישראל כמתנדבת במסגרת העמותה בבסיס צה"ל בג'וליס. בבסיס זה עבדה במשך כחודש וחצי בתיקון טנקים. במהלך תקופה זו זכתה לפגוש את תת-אלוף אהרן דוידי ואת הרמטכ"ל, משה לוי, שהתרשמו מאוד מנחישותה לעלות לישראל ולשרת בצה"ל שירות מלא. דוידי אף הבטיח לה לקחת אותה תחת חסותו לכשתממש את רצונה זה.
בספטמבר 1984 עברה לתיכון "סופי ז'רמן" היוקרתי בפריז לשנתה האחרונה בבית הספר.
ב-13 בדצמבר 1984, בדרכה לבית הספר החליקה על רציף רכבת, נפלה מתחת לגלגלי רכבת נוסעת וכתוצאה מכך נקטעו שתי רגליה. במשך שבועיים נאבקו הרופאים על חייה. ברקוביץ שהתה באשפוז מעל חצי שנה. מהר מאוד הבינה שהיא לא תיתן לתאונה לשנות אותה ושהיא תתגבר על כל מוגבלות.
במהלך תקופת האשפוז ביקר אותה תת-אלוף אהרן דוידי אשר שב והצהיר על מחויבותו לה, ואילו ברקוביץ מצידה הבהירה לכל הסובבים אותה כי בתאריך המיועד לגיוסה בכוונתה לעלות לישראל ולהתנדב לצה"ל.
על אף חוקי צרפת שמונעים זאת (בשל היותה קטינה באותו זמן), שכנעה את רופאיה והוריה לשחרר אותה מבית החולים ולהתיר את יציאתה מצרפת.
שירות צבאי.
ביולי 1985 עזבה את צרפת ועלתה לישראל. מנמל התעופה הוסעה למחנה עמנואל, לחדר שהיה חדרה במהלך שירותה הצבאי. ברקוביץ הייתה למתנדבת הראשונה בצה"ל בכיסא גלגלים.
בזמן שרותה הצבאי (1985-1987), החלה ביוזמתו של דוידי להרצות בפני חיילים וקהילות יהודיות בעולם (עולים חדשים) על סיפור חייה. בנוסף, החלה ברקוביץ ללמוד לשחות אצל מאמנת השחייה מרגלית זוננפלד.
קריירה.
ספורט.
עוד בילדותה הצטיינה בפעילות ספורטיבית. לאחר פציעתה בשנות העשרה לחייה, נאלצה לעצור כל פעילות ספורטיבית ולעבור מסכת טיפולים ושיקום ממושך. ההפסקה הפתאומית בפעילות ספורטיבית החלה לתת אותותיה על גופה, וגרמה לעלייה במשקל ולהיחלשות השרירים. ב-1986, במהלך שירותה ההתנדבותי בצה"ל, החלה לחדש את פעילותה הספורטיבית בעידודו של תא"ל דוידי, שגם השיג עבורה אישור להתאמן בשחייה בבית הלוחם.