כשהיו עוד נערים בתיכון, איירונס (יהודי, יליד 1962, לוס אנג'לס, קליפורניה) ויוהנס (יליד 1962, צ'ילה) הקימו את להקת "אנת'ם" (Anthym) יחד עם מייקל באלזארי (פלי, Flea) והלל סלובק. שמה של הלהקה שונה במהרה ל-"?What Is This". חברי הלהקה הקימו יחד עם אנתוני קידיס את ה"רד הוט צ'ילי פפרז" (Red Hot Chili Peppers), אבל סלובק ואיירונס המשיכו במקביל להקליט עם יוהנס ולהקת "?What Is This" הוציאה את התקליטון "Squeezed" עם כריס הצ'ינסון (Chris Hutchinson) בגיטרה בס. לאחר הקלטת האלבום השני של הלהקה, סלובק ואיירונס פירקו את הלהקה והתרכזו ב-"רד הוט צ'ילי פפרז".
נטאשה שניידר נולדה ב-1956 במוסקבה, רוסיה, ברית המועצות והייתה לה גם קריירת משחק, בנוסף להיותה מוזיקאית. ב-1984 שיחקה בסרט "2010", בתפקיד קוסמונאוטית ובסרט "Spiker", בתפקיד סטודנטית פולניה. היו לה גם מספר תפקידים קטנים בסדרות הטלוויזיה "מיאמי מחלק מוסר" (Miami Vice) ו"בלוז לכחולי המדים" (Hill Street Blues).
יוהנס ושניידר הכירו ב-1984 וב-1987 הוציאו כצמד את האלבום "Walk The Moon", שכלל את איירונס והצ'ינסון בכמה מהשירים. מאוחר יותר איירונס עזב את ה"רד הוט צ'ילי פפרז" והצטרף ליוהנס ושותפתו החדשה להקמת "אילבן".
במהלך הקלטת האלבום השלישי של "אילבן", "Thunk", איירונס עזב לטובת נגינת תופים עם "פרל ג'אם" (Pearl Jam), ומאט קמרון (Matt Cameron) ניגן על התופים בארבעת השירים הנותרים של האלבום. לאלבום הרביעי, "Avantegardedog", איירונס הוחלף בגרג אפצ'רץ' (Greg Upchurch), אבל חזר ללהקה לפני הקלטת האלבום החמישי, "Howling Book". ריק מארקמן (Ric Markmann) ניגן בס בהופעות, אבל לא באף אחד מהאלבומים.
"אילבן" יצאה לסיבובי הופעות עם "פרל ג'אם", "סאונדגארדן" (Soundgarden), "קוינס אוף דה סטון אייג'" (Queens of the Stone Age) ו"קאנדלבוקס" (Candlebox) ויוהנס ושניידר הפכו לצוות מפיקים מוזיקליים מבוקשים, שעבדו באלבומים כגון: "Euphoria Morning" של כריס קורנל (Chris Cornell) ו-"Return of Saturn" של "נו דאוט" (No Doubt). רוב ההקלטות של "אילבן" נערכות באולפן הביתי שלהם, "11AD".
הלהקה מצינת כהשפעות מוזיקליות עיקריות, את ג'ימי פייג' ולד זפלין, קווין, הביטלס, יוהאן סבסטיאן באך וסרגיי פרוקופייב.
ב-1997, יחד עם כריס קורנל, הם הקליטו את העיבוד של שניידר ל"אווה מריה" של פרנץ שוברט, שיצא באלבום אוסף שירי חג המולד "A Very Special Christmas 3". ב-1999 תרמו יוהנס ושניידר בכתיבה, נגינה והפקה לאלבום "Euphoria Morning" של קורנל וגם יצאו איתו לסיבוב ההופעות שליווה את האלבום.
ב-2004 הלהקה תרמה את שיר הנושא, "Who's in Control", לסרט "Catwoman". השיר הולחן על ידי יוהנס ושניידר, אבל שניידר בלבד נרשמה כמבצעת ולא הלהקה.
ב-2005 הצטרף יוהנס כנגן גיטרה וכבסיסט ללהקת "קוינס אוף דה סטון אייג'" באלבומם "Lullabies to Paralyze", לאחר שהתארח (עם שניידר) גם באלבום שלפניו, "Songs for the Deaf", והמשיך ותרם לאלבום שאחריו, "Era Vulgaris".
ב-2 ביולי 2008, נטאשה שניידר נפטרה לאחר מאבק במחלת הסרטן. שניידר הייתה חברתו לחיים של יוהנס.
באוגוסט 2009 הצטרף כגיטריסט, בסיסט, קלידן וזמר משנה, לסיבוב ההופעות של ה"סופרגרופ", "Them Crooked Vultures", הכוללת את סולן ה"פו פייטרז", דייב גרוהל, סולן "קוינס אוף דה סטון אייג'", ג'וש הום, ונגן הבס של לד זפלין, ג'ון פול ג'ונס.
בסוף 2009, השיר "Time for Miracles", שנכתב על ידי שניידר ויוהנס, הוקלט על ידי אדם למברט לסרט "2012".
באוקטובר 2010 הוציא יוהנס את אלבום הסולו הראשון שלו, "Spark", כהוקרה לשניידר המנוחה.
יוהנס ואיירונס הם כיום חלק מלהקת "Spinnerette", בה יוהנס הוא כותב שירים עיקרי.
יון גאורגה מאורר
יון גאוֹרגה מאורר, (רומנית: Ion Gheorghe Maurer; בלידתו נטבל בשם: Jean Georges Maurer - ז'אן ז'ורז' מאורר ; 23 בספטמבר 1902 - 8 בפברואר 2000) היה פוליטיקאי רומני, עורך דין בהכשרתו.
בין ה-11 בינואר 1958 ועד ל-21 במרץ 1961, כיהן מאורר כיושב ראש נשיאות האספה הלאומית הגדולה של רומניה, תפקיד שהיה שקול למעמדו של ראש מדינה, בעל סמכויות סמליות וטקסיות. בין השנים 1961–1974 היה ראש ממשלת רומניה בשלהי שלטונו של גאורגיו - דז' ותחילת שלטון יורשו - צ'אושסקו. מאורר תמך אז בקו המדיני הלאומי והעצמאי יותר של ההנהגה הקומוניסטית הרומנית, עד כדי עימותים אידאולוגיים עם צמרת ההנהגה בברית המועצות.
בהתחלת שנות ה-1970, כשעוד נמנה עם מקורביו ויועציו של צ'אושסקו, חלה ליברליזציה מוגבלת באווירה הפוליטית והתרבותית ברומניה. מאורר היה חבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית משנת 1945, ומילא תפקידים שונים בממשלה בשנות המעבר, עד להתבססות משטר הדיקטטורה הקומוניסטית ברומניה: תת-מזכיר מדינה במשרד הכלכלה (1946-1947), סגן-שר התעשייה והמסחר (1947-1948) ומאוחר יותר שר החוץ של רומניה בשנים 1957–1958 (בעקבות מותו של גריגורה פראוטיאסה בתאונת מטוס).
לאחר שנפגע בתאונת דרכים קשה בשנת 1970 הוא צימצם את פעילותו, ונאלץ להתפטר לבסוף מראשות הממשלה בשנת 1974.
רקע משפחתי ותחילת דרכו.
נולד בשנת 1902 בבוקרשט בשם ז'אן ז'ורז' מאורר לאב ממוצא גרמני, מורה לצרפתית שעם תלמידיו נמנה הנסיך קרול - לימים קרול השני, מלך רומניה. אימו, ז'אן אמילי דמארה (Jeanne Émilie Desmaret) הייתה צרפתייה.מאורר הוטבל לדת הנוצרית-אורתודוקסית הדומיננטית ברומניה.
מאורר היה בוגר התיכון הצבאי בקראיובה, אחר כך למד משפטים באוניברסיטת בוקרשט. בשנים 1925–1927 כיהן כשופט בכמה ערים בטרנסילבניה . נודע כעורך דין בעל אהדה לשמאל, והחל מ-1928 היה חבר בלשכת עורכי הדין בבוקרשט. ייצג כסניגור, בין השאר, פעילים קומוניסטים, שמפלגתם הייתה רוב הזמן מחוץ לחוק, והואשמו תכופות בפעילות חתרנית כנגד המדינה. לעיתים ליווה כסניגור את עורך הדין לוקרציו פטרשקאנו, כמו למשל במשפט של אנה פאוקר, אלכסנדרו דרגיץ' ואלכסנדרו מוגיורוש בקראיובה.
בשנות ה-30 של המאה העשרים הצטרף לזמן קצר למפלגת האיכרים הרדיקלית, שהתפלגה מהמפלגה הלאומית של האיכרים ובראשה עמד גריגורה יוניאן. כבר באותה עת פעל, ככל הנראה במחתרת, כחבר המפלגה הקומוניסטית, במחלקת התעמולה שלה.
רשמית התקבל לשורות המפלגה הקומוניסטית בשנת 1937.
בימי הדיקטטורה של אנטונסקו.
מאורר התנגד למשטר הצבאי-פאשיסטי של אנטונסקו, שגרר את רומניה למלחמה נגד ברית המועצות; לכן הוא נעצר בין השנים 1942 ל-1943, כאסיר פוליטי, במחנה מאסר בטרגו ז'יו. בתקופת המאסר התקרב למנהיג גאורגה גאורגיו-דז', והפך לאחד ממקורביו הנאמנים לאורך השנים. בשל המאמץ המלחמתי, הציעו השלטונות תוכנית שחרור לאסירים, אשר יתגייסו אל הכוחות הלוחמים בקו הראשון של החזית. מאורר נענה להצעה ונשלח לחזית בראש כיתת נידונים למאסר עולם במסגרת חטיבה של הגנרל ק' ואסיליו-רשקאנו; במשך הזמן, זכה למעמד מועדף במפקדה של הגנרל. כאשר חזר לרומניה, נמנה עם אותם פעילים קומוניסטים שלקחו חלק משני באירועים שהביאו להדחת המרשל אנטונסקו, ולהצטרפות רומניה לקואליציה האנטי-נאצית לצד ברית המועצות, האויב לשעבר. במאבקי-הפנים במפלגה הקומוניסטית, מאורר תמך בגרעין המפלגה "הפנימי" (או פלג "בית הסוהר") שבהנהגת גאורגה גאורגיו-דז', נגד פלג הפעילים מבחוץ שבהנהגת אנה פאוקר, ואסילה לוקה ומזכ"ל המפלגה, שטפאן פוריש.
דיפלומט ושר בשנים הראשונות של הדיקטטורה הקומוניסטית.
עם תום מלחמת העולם השנייה והשתלטות ברית המועצות על רומניה באמצעות כוחות צבאיים, עלתה בהדרגה מעורבות המפלגה הקומוניסטית בכל תחומי החיים במדינה. מאורר נבחר לוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית שהפכה החל משנת 1948 ל"מפלגת הפועלים הרומנית".
בממשלה הראשונה בראשות פטרו גרוזה בה היה רוב לקומוניסטים ולסיעניהם, מאורר התמנה לתת-מזכיר של משרד התקשורת והעבודות הציבוריות עליו הופקד גיורגיו-דז'. בשנים 1946–1947 היה חבר במשלחת הרומנית לוועידת השלום בפריז, בראשות גאורגה טטרסקו. במשך מספר שנים מילא את תפקיד שר הכלכלה ושר התעשייה והמסחר, ואף כיהן כיושב ראש הוועד האולימפי הרומני (1947–1951). בהמשך הועסק מאורר על ידי אנה פאוקר במשרד החוץ; אך סולק משם בגלל מה שנדמה כ"רמה אידאולוגית חלשה" מדי. בתחילת שנות ה-50 מאורר הורחק מאור הזרקורים ועבד בתפקיד צנוע במכון למחקרים משפטיים.
שר חוץ וראש מדינה יצוגי.
אחרי התחלת הדסטליניזציה בברית המועצות גאורגה גאורגיו-דז' התחיל להכין תפנית בכיוון לאומי ועצמאי יותר של המדיניות הקומוניסטית הרומנית ומצא במאורר תומך נלהב בקו חדש זה. אחרי מותו של גריגורה פראוטיאסה בתאונת מטוס בשנת 1957 מאורר התבקש למלא את מקום המנוח כשר החוץ במשך חצי שנה (יולי 1957-ינואר 1958). בתוקף תפקיד זה, בשנת 1958 ניהל שיחות ארוכות עם ניקיטה חרושצ'וב, בין היתר, בהזדמנות מפגשי ציד משותפים של מנהיגי שתי המדינות, ושיחק תפקיד פעיל בהשגת הסכמת ברית המועצות לנסיגת הצבא הסובייטי מרומניה. בו זמנית השתתף במאמצים הדיפלומטיים להידוק קשריה של רומניה עם סין העממית שבאותן השנים התחילה למרוד בהגמוניה של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית (ביקר שם ב 1964 כראש ממשלה). לקח חלק גם בשיפור יחסי רומניה עם צרפת בשנת (1959), עם גרמניה המערבית ועם ארצות הברית. אחרי מותו של יושב ראש האספה הלאומית הגדולה פטרו גרוזה ותקופת מעבר שבה תפקיד מ"מ היו"ר הופקד בידי הסופר מיכאיל סדוביאנו, מאורר נבחר בעצמו לתפקיד רם זה והיה בין ינואר 1958- מרץ 1961 ראש המדינה, אם כי בעל סמכויות בעיקר סמליות וטקסיות.
ראש ממשלה.