את העקבות הראשונים של דום במוזיקת רוק אפשר היה לשמוע עוד בשיר "(I Want You (She's So Heavy" של להקת הרוק הביטלס משנת 1969. הדום מטאל התחיל להתפתח בתחילת שנות השבעים עם להקת בלאק סבאת', להקה הנחשבת ללהקת ההבי מטאל והדום מטאל הראשונה. המוזיקה של בלאק סבאת' מושרשת (כשלעצמה) סגנונית בבלוז, אבל עם נגינת הגיטרה הרועשת בכוונה של טוני איומי, המילים והאווירה האפלה והפסימית אשר לא הייתה נפוצה בתקופה זו, הם קבעו את הסטנדרטים של ההבי מטאל המוקדם והעניקו השראה ללהקות דום מטאל שונות. אלבום הבכורה, הנקרא על שם הלהקה, "Black Sabbath", נחשב לאלבום הדום מטאל הראשון ולחלוץ בז'אנר.
בתחילת שנות ה-70, גם בלאק סבאת' וגם פנטגרם הלחינו וביצעו את המוזיקה הכבדה והאפלה הזו, שבשנות ה-80 התחילה להיות ידועה ומכונה דום מטאל על ידי מוזיקאים, מבקרים ומעריצים רבים. סגנון הדום מטאל נולד כאשר להקות כמו פנטגרם, Candlemass, Saint Vitus ו-Witchfinder General הקצינו את הסגנון המתבטא בשלושת האלבומים הראשונים של בלאק סבאת' צעד קדימה.
בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 להקות כמו My Dying Bride, Paradise Lost ואנת'מה (Anathema) שילבו בין הדום מטאל לדת' מטאל בגלל שבאותו זמן הדת' מטאל היה פופולרי מאוד וכך יצרו סגנון חדש שנקרא דום-דת' מטאל (Doom-Death), אשר הכיל קטעים יותר מהירים עם שירת גראולינג לצד קטעים עם קצב איטי ושירה נקייה או ההפך, וכן הכיל קטעים איטיים עם גראולינג. בתורו, הדת'-דום הוליד את תת-הז'אנר הקשור בקשר הדוק, פיונרל דום, וכן את המטאל הגותי הנחשב למלודי, קודר ורומנטי יותר.
מאפיינים.
גיטריסטים ובסיסטים לרוב מכוונים את הכלים שלהם לתווים נמוכים מאוד ועושים שימוש בכמויות גדולות של דיסטורשן, ובכך מייצרים צליל גיטרה "עבה" או "כבד" מאוד, שהוא אחד המאפיינים המגדירים את הז'אנר. מאפיין מגדיר נוסף הוא ההתמקדות העקבית בקצבים איטיים, ריפים איטיים ומרוסקים ושירים אפיים ארוכים.
זמרי דום מטאל מסורתיים מעדיפים שירה נקייה, שמבוצעת לרוב בתחושת ייאוש. להקות מסוג "דום אפי" לעיתים קרובות לוקחות את זה צעד קדימה, ושרות בסגנון אופראי. להקות דום מטאל שמושפעות מז'אנרים קיצוניים אחרים של מטאל משתמשות לרוב בגראולינג או בצווחות, כמו במקרה של דת'-דום, בלאק-דום ופיונרל דום.
הן המוזיקה והן המילים מתכוונות לעורר תחושה של ייאוש, עוגמה ואבדון מתקרב. להקות דום מטאל שרות על מוות, אבל, דיכאון, סבל, טרגדיה, אהבה ולעיתים הכול בעת ובעונה אחת. חלק מהלהקות שרות על נושאים יותר מבוססי מציאות ואחרות שרות על נושאים מבוססי פנטזיה, על ממלכות חרבות וגזעים אבודים.
חלק מלהקות הדום מטאל משתמשות בנושאים דתיים במוזיקה שלהן. השימוש בנושאים דתיים הוא למטרות אסתטיות וסמליות בלבד. לדוגמה: כתיבה על יום הדין כדי לעורר אימה, או שימוש בצלבים ובמצבות בצורת צלב כדי לסמל את המוות.
יתר על כן, חלק מלהקות הדום מטאל כותבות מילים על סמים או התמכרות לסמים. דבר זה נפוץ ביותר בקרב להקות מסוג סטונר דום, שמתארות לעיתים קרובות הזיות וחוויות פסיכדליות.
סוגי הדום מטאל.
סוגי הדום מטאל הם:
דום מסורתי.
בתחילת שנות ה־90 של המאה ה-20 התפתח הדום מטאל למגוון של תת-סגנונות. כיום, להקות שעדיין מנגנות בסגנון של חלוצי הסוגה, נחשבות ללהקות "דום מטאל מסורתי". להקות דום מסורתי משתמשות יותר בכוונוני גיטרה גבוהים ומנגנות פחות לאט מלהקות דום מטאל אחרות. קצב הנגינה הוא איטי עד בינוני, אך הצלילים כבדים. השירה היא בדרך כלל נקייה, אם כי מדי פעם יש שאגה או צרחות. מילות השירים קודרות ואפלות כמו שאר להקות הדום מטאל.
להקות לדוגמה: פנטגרם, Reverend Bizarre ו-Saint Vitus.
דום אפי.
דום מטאל אפי מושפע מסגנון השירה של פאוור מטאל ומנסה לתת תחושה "גדולה מהחיים". השירה היא בקול נקי וגבוה, והתופים בסוגה זו הם בומבסטיים. מילות השירים פחות כבדות ועוסקות בעיקר בפנטזיה ומיתולוגיה.
הלהקה Candlemass הם היוצרים של סגנון הדום מטאל האפי, ושם תת-ז'אנר זה לקוח מאלבומם הראשון, Epicus Doomicus Metallicus.
להקות לדוגמה: Candlemass, Solitude Aeturnus, Solstice ו-Doomsword.
סטונר דום.
סטונר דום (Stoner Doom) או סטונר מטאל (Stoner Metal) הוא סגנון המשלב בין דום מטאל מסורתי לרוק פסיכדלי ואסיד רוק, מה מעצים את חוויית השמיעה של המאזין. להקות סטונר דום מנגנות בדרך כלל בקצב איטי עד בינוני, תוך שימוש בשירה מלודית. לרוב, ישנו שימוש כבד ורב בדיסטורשן בסטונר דום. סגנון הסטונר דום מטאל התפתח בתחילת-אמצע שנות התשעים על ידי להקות חלוצות בסגנון, כמו Sleep, Electric Wizard, Acid King ו-Kyuss.
דת'-דום.
דת'-דום (Death/Doom Metal) הוא סגנון מטאל המשלב דום מטאל ודת' מטאל, ובפרט את הקצב האיטי והאווירה הפסימית של הדום מטאל עם שאגות הגרואלינג העמוקות של הדת' מטאל, ותיפוף ה"דאבל-קיק". הדת'-דום מתאפיין בשירת גראולינג עמוקה במיוחד, מקצבים איטיים מאוד, ליריקה אפלה וחזרות רבות. בתורו, הדת'-דום הוליד את תת-הז'אנר הקשור בקשר הדוק, פיונרל דום, וכן את המטאל הגותי הנחשב למלודי, קודר ורומנטי יותר.
להקות בולטת בתחום: Paradise Lost, Swallow the Sun, Temple of Void, אוטופסי ו-Katatonia המוקדמת.
פיונרל דום.
פיונרל דום (באנגלית: Funeral Doom; תרגום חופשי: דום לוויות) הוא סגנון דום מטאל המשלב דת'-דום עם שירי לוויה ואבל (dirge). פיונרל דום הוא איטי במיוחד, ושם דגש על יצירת תחושה של ריקנות, ייאוש ומצב רוח דיכאוני. נעשה שימוש רב בדיסטורשן של הגיטרות החשמליות ואלמנטים של דארק אמביינט, כגון שימוש בקלידים, משמשים לעיתים כדי ליצור אווירה דמוית-חלום. השירה נעשית בדרך כלל במזמורים מלאי-אבל וגרואלינג. הלהקות החלוצות של הפיונרל דום הן Mournful Congregation (אוסטרליה), Esoteric (בריטניה), Evoken (ארצות הברית), Funeral (נורווגיה), Thergothon ו-Skepticism (פינלנד). להקות ידועות אחרות בסגנון זה הן Shape of Despair, Frowning ו-Remembrance.
ההבדל בין פיונרל דום לדת'-דום "טהור" הוא שפיונרל דום הוא יותר איטי, אפל ועצוב מדת'-דום. כמו כן, פיונרל דום נחשב לפחות אגרסיבי מדת'-דום.
סלאדג' דום.
סלאדג' דום (ידוע גם כסלאדג' מטאל), הוא סגנון המשלב דום מטאל ופאנק הארדקור, ולעיתים רוק דרומי. להקות סלאדג' מנגנות בדרך כלל שירים כבדים ואיטיים המשלבים קטעי הארדקור קצרים.
בנגינת כלי המיתר משתמשים בדיסטורשן והיזון חוזר של קול כדי להפיק קול שורט וסלאדג'י. התיפוף בדרך כלל מנוגן באופן האופייני לדום מטאל, אך לעיתים כולל נגיעות D-beat (תת-סגנון של ההארדקור פאנק) או "דאבל-קיק" בקטעים מהירים יותר. השירה נעשית בדרך כלל בצרחות, ומילות השירים מתמקדות בסבל, שימוש יתר בסמים, פוליטיקה וזעם כלפי החברה.
חלוצי הסגנון בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 היו הלהקות Eyehategod, Crowbar, Buzzov*en, מלווינס ו-Acid Bath.
דום גותי.
דום מטאל גותי (Gothic/Doom Metal), הידוע גם בשם דום גותי, הוא סגנון המשלב אלמנטים מסורתיים יותר של דום מטאל עם מטאל גותי ורוק גותי. בדרך כלל, להקות דום גותי משתמשות בכלים הקשורים יותר למוזיקה קלאסית, לצד כלי דום מטאל מסורתיים, על מנת ליצור אווירות אפלות יותר. מילות השיר של להקות הדום מטאל הגותי משלבות את האלמנטים הדרמטיים והרומנטיים של המטאל הגותי עם הצער והמלנכוליה הקיימים בדום מטאל, תוך התבוננות פנימית יותר וממוקדת בחוויות אישיות כמו אהבה, אבל, אובדן בלתי הפיך, אובדן אמונה וכו'. דום-דת' גותי הוא דום גותי שבו יש דגש על דת'-דום עם הגרואלינג המאפיין את הדת' מטאל ושירת היפה והחיה.
להקות לדוגמה: Paradise Lost, Draconian, Angellore, Type O Negative.
בלאק-דום.
בלאק-דום (Black-Doom), הידוע גם בשם בלאקנד דום מטאל (Blackened Doom Metal), הוא סגנון המשלב את האיטיות והסאונד העבה והבאסי יותר של דום מטאל עם השירה הצווחנית וצליל הגיטרה המעוות בכבדות של בלאק מטאל. להקות בלאק-דום שומרות על האידאולוגיה השטנית הקשורה לבלאק מטאל, תוך שהיא מתמזגת עם נושאים רוחניים יותר הקשורים יותר לדום מטאל, כמו דיכאון, ניהיליזם וטבע.
להקות בולטות בתחום: Barathrum, Forgotten Tomb, Woods of Ypres.
בלאק מטאל אובדני דיכאוני.
בלאק מטאל אובדני דיכאוני (Depressive Suicidal Black Metal), הידוע גם בשם בלאק מטאל אובדני (Suicidal Black Metal), בלאק מטאל דיכאוני (Depressive Black Metal) או בקיצור DSBM הוא סגנון הממזג את הסגנון של הגל השני של הבלאק מטאל עם דום מטאל, עם מילים סביב נושאים כגון דיכאון, פגיעה עצמית, התאבדות, מיזנתרופיה, ניהיליזם ומוות. השירה היא בדרך כלל גבוהה כמו בבלאק מטאל, אך חסרת אנרגיה, המדמה רגשות כמו חוסר תקווה וייאוש. להקות DSBM שואבות את הגיטרות המעוותות מאוד של בלאק מטאל, תוך שימוש בכלים אקוסטיים ובגוונים של גיטרה חשמלית לא מעוותת הקיימים בדום מטאל, ומחליפות את הקטעים האיטיים יותר, דמויי הדום, לקטעים מהירים יותר.
להקות בולטות בתחום: Xasthur, Happy Days, Make a Change… Kill Yourself, Silencer.
דרון דום.