בלוז' זכו המזרח גרמנים ב-6 מדליות, בהן כל 3 מדליות הזהב. בתחרות הנשים שוב זכו המזרח גרמניות בכל שלוש המדליות: שטפי מרטין זכתה במדליית זהב שנייה ברציפות, אוטה אוברהופנר זכתה במדליית הכסף, וצרסטין שמידט זכתה בארד. ירג הופמן ויוכן פיץ' שיפרו את הישגם מסרייבו וזכו במדליית הזהב לזוגות. סגניהם היו שטפן קראוסה ויאן ברנדט. במקצה הגברים ניצח ינס מילר. הביאתלט פרנק-פטר רואטש זכה בשתי מדליות זהב, במרוצים ל-10 ול-20 ק"מ. קטרינה ויט זכתה אף היא במדליית זהב, ושמרה על תוארה בהחלקה אומנותית. גולשי המזחלות וולפגנג הופה ובוגדן מוזיול זכו במדליות כסף הן במקצה הזוגות והן במקצה הרביעיות, וצמד נוסף, ברנרד להמן ומריו הויר, זכה במדליית ארד.
שימוש בסמים.
הישגיה של גרמניה המזרחית היו גבוהים במיוחד ביחס למדינה בסדר גודל שלה (כ-17 מיליון תושבים בשיא גודלה). הדבר נבע לא רק מיכולת ספורטיבית יוצאת דופן. במדינה הונהגה תוכנית לקידום הספורט הייצוגי, שהמנהל הרפואי שלה, ד"ר מנפרד הפנר, נתן סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים החל משנות ה-60. דור שלם של ספורטאים וספורטאיות נפגע בגלל סימום שיטתי מילדות, עם תופעות לוואי קשות לאורך שנים. לאחר נפילת הממשלות הקומוניסטיות בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ואיחוד גרמניה התגלו מסמכים רבים שתיעדו את התוכנית, ובכיריה הורשעו (אך קיבלו עונשי מאסר על תנאי), ואילו הספורטאים שנאלצו להשתמש בסמים - קיבלו פיצויים.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
width="20px"|
באולימפיאדות החורף:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
width="20px"|
בענפי החורף:
אנרי קרטן
אנרי קרטן (7 ביולי 1904 - 13 באוגוסט 2008) היה מתמטיקאי צרפתי, אחד מגדולי המתמטיקאים של המאה ה-20, ממייסדי הקבוצה ניקולא בורבאקי. קרטן תרם רבות לטופולוגיה אלגברית ולאלגברה הומולוגית, בפרט בפיתוח האופרטורים הקוהומולוגיים, ולאנליזה מרוכבת. היה חבר ביותר מתריסר אקדמיות לאומיות, ובהן אלו של צרפת, ארצות הברית ויפן. חתן פרס וולף לשנת 1980, על עבודתו המקצועית ועל הובלת דור שלם של מתמטיקאים.
אנרי קרטן, בנו של המתמטיקאי אלי קרטן, נולד בנאנסי וגדל בפריז שם לימד אביו בסורבון. למד באקול נורמל סופרייר והתיידד עם אנדרה וייל שהשפיע עליו בבחירת כיווני מחקר. לימד בכמה אוניברסיטאות בצרפת, ועשה את עיקר חייו המקצועיים בפריז. בין תלמידיו: ז'ן-פייר סר ורנה תום. היה ממובילי חידוש הקשר בין הקהילות המתמטיות בצרפת ובגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. הוביל סמינר מפורסם שנקרא על שמו "סמינר קרטן" שהפך למרכז עולמי לחידושים בתחום הטופולוגיה האלגברית.
המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
בשנת 2008 התקיימו בבייג'ינג בפעם ה-13 המשחקים הפאראלימפיים. במשחקים השתתפו 3,591 ספורטאים מ-146 מדינות שונות, מספר שיא של מדינות בהשוואה למשחקים פאראלימפיים קודמים. המשחקים הפאראלימפיים החלו ב-6 בספטמבר והסתיימו ב-17 בספטמבר 2008.
את המשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג ייצגה סיסמת אולימפיאדת הקיץ "עולם אחד, חלום אחד", אשר נבחרה על ידי הוועדה האולימפית בבייג'ינג ב-26 ביוני 2005.
המשחקים.
ענפי הספורט.
20 ענפי ספורט בתוכנית:
ענף החתירה הופיע לראשונה במשחקים הפראלימפיים במשחקים הנ"ל.
מדליות.
מתוך 148 המדינות המשתתפות, 76 מדינות זכו במדליות ו-72 מדינות נותרו בלא מדליות.
דורה וקרולה
דורה וקרולה (Dora 4 ,Carola 3) הן שתי אוניות גרמניות זהות, שהגיעו לחופי ארץ ישראל בשנת 1933 תחת דגל גרמניה הנאצית והפכו לאוניות משא עבריות בשירות היישוב.
היסטוריה.
בשנת 1933 הקימו חמישה יהודים גרמנים חברה לספנות, בעיקר לשם הוצאת הונם מגרמניה טרם עליית המפלגה הנאצית לשלטון. החברה נרשמה בהמבורג בשם Orient Shipping Line. הם רכשו שתי אסדות משא בנות שמונה שנים (משנת 1925), עם כושר לשאת כ-240 טון, ועליהן התקינו מנועים. על סיפוני האסדות נבנו מגורי צוות וחוברו מנופים ימיים. רבי החובלים של האוניות היו גרמנים, והקצינים הראשונים יהודים. על כל אחת מהאוניות שירתו כשבעה אנשי צוות יהודים.
השתיים הגיעו לחופי ארץ ישראל תחת דגל נאצי עם צלב קרס המתנוסס על תורן הירכתים, ועל התורן המרכזי דגל החברה - רקע לבן עם מגן דוד כחול ובמרכזו האות הלועזית 'O'. בנמל חיפה עזבו רבי החובלים הגרמנים את האסדות המוסבות, והקצינים הראשונים היהודים הועלו לדרגת רב חובל. שתי האוניות הוכנסו לשירות מקומי ועסקו בהובלה של מלט, שמן וסבון ממפעלי "נשר" ו"שמן" שבחיפה אל נמלי לבנון, סוריה, יוון ומצרים. אף שהספינות היו עדיין ברישום גרמני, כדי להימנע מנפת הדגל הנאצי נהגו האוניות להפליג בין נמלי הים התיכון כשדגל החברה בלבד מונף על התורן (תקנה להנפת דגל מנדטורי הוצאה רק בשנת 1935).
בתקופה הזו הועסק נוער עברי בימאות. חלקו רצה להגיע לתחום הימאות וראה הזדמנות באפשרות להשתכר תוך כדי לימוד. רבים מאלה הפכו לימים לימאים, חובלים ומכונאים בצי הבריטי, בפלי"ם, בחיל הים הישראלי ובצי הסוחר הישראלי.
כמו גורלה של "גוזל", לימים נקלעה החברה לתקופה קשה של תזרים מזומנים על רקע מחירי תובלה נמוכים ויורדים ומעט ביקוש למטען בסוף שנת 1934. משעובדיה הימאים החלו מחפשים פרנסה אחרת ועוזבים אותה, התפרקה החברה ושתי האוניות נמכרו. דורה נמכרה לחברה בקפריסין וזו מכרה את האונייה לחברה ישראלית בשם 'חברה ישראלית לספנות ואספקה' בנמל חיפה. דורה הפליגה במתחם הנמל עד שנות השישים לאספקת מי שתייה לאוניות העוגנות בנמל. קרולה נמכרה לחברה יוונית בנמל פורט סעיד במצרים, שם פעלה כדוברת פחם. שמה הוחלף ל-Nikitas Dendriuos ובשנת 1939 שוב הוחלף ל-Evangelistria וכך פעלה עד שנגרטה בשנת 1956.
דיוקן משפחת בללי
דיוקן משפחת בללי הוא ציור שמן מאת הצייר הצרפתי אדגר דגה. הציור מהווה דוגמה ליצירתו המוקדמת של האמן, לפני אימוץ הסגנון האימפרסיוניסטי.
הציור מתאר את משפחת דודתו של דגה, לאורה, בעלה הברון בללי (Bellelli) ושתי בנותיהם - ג'וליה וג'יובאנה. המשפחה ניצבת בחדר ביתי. האם, לבושה בשחור לאחר מות אביה, אוחזת באחת מבנותיה, ואילו הבת השנייה יושבת על כיסא במרכז הציור. בצד התיאור, בגבו אל הצופה, מתואר הברון בללי, לבוש בבגד בהיר ומתבונן לכיוון אשתו. על קיר החד מתוארת מראה, הניצבת על גבי אח, שעון מפואר ופמוטים. דרך המראה משתקפים חלון וציור ממוסגר הנמצאים בחדר.
הציור משקף את התעניינותו של דגה בציור ההולנדי, בעיקר עבודתו של אנתוני ואן דייק. הדבר בא לביטוי בסקאלת הצבעים המאופקת ובקומפוזיציה. מרחב החדר הוא מצומצם, דבר המעצים את תנוחת הדמויות ויוצר מתח פסיכולוגי. בנוסף, משתמש דגה בקיטוע של הסצנה, אלמנט אשר מעניק לקומפוזיציה דינאמיות.
פראה ויהאר
טוגו (פירושונים)
חמזאת גלייב
מיקאסה (אונייה)
דמאניוק
הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה
הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, הידועה גם בשם הקוד הצבאי שלה "מבצע דונאי", התרחשה ב-21 באוגוסט 1968. ברית המועצות פלשה עם חברות ברית ורשה לרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית לאחר שכשלו המגעים למניעת המשך יישום רפורמות האביב של פראג שקידם אלכסנדר דובצ'ק. דובצ'ק, אשר מונה למנהיג המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה לאחר התפטרות אנטונין נובוטני, ביקש לחזק את זכויות הפרט במדינה, למרות התנגדות ברית המועצות.
במבצע הפלישה, אשר קיבל את שם הקוד "דנובה", חצו אלפי חיילים ממספר מדינות בברית ורשה את גבולה של צ'כוסלובקיה. 72 צ'כוסלובקים נהרגו על ידי הכוחות הפולשים. הפלישה הצליחה לעצור את מגמות הדמוקרטיזציה של המדינה וחיזקה את מעמדה של המפלגה הקומוניסטית בצ'כוסלובקיה. המדיניות הסובייטית באותם ימים נודעה בשם דוקטרינת ברז'נייב.
לאחר הצהרת ברטיסלאבה יצאו הכוחות הסובייטיים מן הבירה פראג ומעריה האחרות של צ'כוסלובקיה, אולם נותרו מוצבים לאורך גבולות המדינה.
משא ומתן בין צ'כוסלובקיה לברית המועצות.
הרפורמות שהנהיג אלכסנדר דובצ'ק עוררו דאגה בלב ליאוניד ברז'נייב ומנהיגי ברית ורשה, אשר חששו מהתפוררות הגוש הקומוניסטי בעיצומה של המלחמה הקרה.
תחילה ניסו מנהיגי ברית המועצות לעצור את הרפורמות בצ'כוסלובקיה בדרכי משא ומתן. הוסכם על שיחות דו-צדדיות בין ברית המועצות לצ'כוסלובקים, שיחות שיתקיימו בעיירה צ'רנה נד טיסו (Čierna nad Tisou) על גבולה הדרום-מזרחי של צ'כוסלובקיה עם ברית המועצות. בפגישה הגן דובצ'ק על תוכנית הרפורמות שיזם, זאת לצד התחייבותה של צ'כוסלובקיה להישאר נאמנה לברית ורשה ולקומקון. באותה עת הייתה מנהיגותה של המפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית מפולגת בין תומכי הרפורמות, אשר תמכו בדובצ'ק, לבין השמרנים, אשר התנגדו לקו הרפורמות. ברז'נייב בחר ללכת בדרך הפשרה. מנהיגי המפלגה הצהירו פעם נוספת על נאמנותם לברית ורשה, על מאבק בנטיות "אנטי-סוציאליסטיות", התנגדות להקמתה של מפלגה סוציאל-דמוקרטית בצ'כוסלובקיה והמשך הגבלת העיתונות. הסובייטים הסכימו להסיג את כוחותיהם (אשר עדיין היו בתחומי צ'כוסלובקיה לאחר תום תמרוני חודש יוני 1968) ולהתיר את כינוס קונגרס המפלגה שנועד ליום 9 בספטמבר 1968.