"Shake It Off" זכה לביקורות חיוביות בעיקר ממבקרי מוזיקה. הבילבורד שיבח את השיר על היותו כיפי ואת סוויפט על ההגשה ועל התעוזה לעזוב את סגנון הקאנטרי. בהוליווד ריפורטר נכתב שהשיר הוא גרסה מהירת קצב לשיר "Let It Go". הביקורת של דיילי טלגרף הייתה חיובית אף היא וציינה שהשיר הוא קליט ואופטימי. גם בגרדיאן נכתב שהשיר קליט אך נמתחה ביקורת על כך שמילות השיר לא הראו את כישרון הכתיבה של סוויפט.
לוס אנג'לס טיימס תיאר את השיר כשיר פופ מושלם אך ביקר אותו על המילים הפשוטות מדי. הדיילי ביסט נתן ביקורת שלילית על השיר בשל היותו לא אישי מספיק, "לפחות לא בצורה לה אנו מצפים משיר של טיילור סוויפט" ותיאר אותו כשיר הכי פחות מעניין מבחינה מוזיקלית בקריירה של סוויפט. בסקר המבקרים השנתי של וילג' ווייס שפורסם בינואר 2015, דורג השיר במקום הרביעי.
הצלחה מסחרית.
מצעדים שבועיים ותארים.
השיר זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו בארצות הברית והגיע למקום הראשון במצעד 40 שירי המיינסטרים, במצעד מוזיקה למבוגרים טופ 40, במצעד השמעות שירי הפופ ובמצעד שירי הרדיו של בילבורד.
השיר נכנס היישר למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 והיה לשיר ה-22 שעשה זאת. בשבוע הראשון ליציאתו נמכר השיר בצורה דיגיטלית ב-544,000 עותקים, שבוע הפתיחה הגבוה ביותר לשיר ב-2014 והרביעי הגבוה ביותר בכל הזמנים. השיר נשאר בפסגת המצעד במשך ארבעה שבועות לא רצופים ובעשרת הגדולים 24 שבועות. השיר הפך לשיר השמיני הנמכר ביותר של 2014 בארצות הברית עם 3.43 מיליון עותקים שנמכרו באותה שנה והגיע למקום ה-13 במצעד סוף השנה. השיר הגיע למעמד פלטינה מתומנת לפי איגוד תעשיית ההקלטות ה​​אמריקאי (RIAA). "Shake It Off" הפך לשיר השלישי של סוויפט שהגיע למקום הראשון במצעד בקנדה בשבוע הראשון ליציאתו עם מכירות 48,000 עותקים; בכך הפכה סוויפט לאמן עם מספר השירים הרב ביותר שנכנסו היישר למקום הראשון במצעד, יחד עם אמינם וקייטי פרי. עד סוף השנה מכר השיר 341,000 עותקים בקנדה והגיע למעמד פלטינה משושת.
בבריטניה הגיע השיר למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, השיא של סוויפט במצעד יחד עם "Love Story" ו-"I Knew You Were Trouble". "Shake It Off" הוא השיר השישי של סוויפט שהגיע לעשרת הגדולים בבריטניה. הוא נמכר ב-570,000 עותקים בבריטניה נכון לנובמבר 2014, והיה לשיר ה-11 הנמכר ביותר בשנת 2014 במדינה. השיר הגיע למעמד פלטינה לפי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI). באירלנד הגיע השיר למקום השלישי והיה לשיר החמישי של סוויפט שמגיע לעשרת הגדולים במדינה.
באוסטרליה הגיע השיר למקום הראשון במצעד, הסינגל השני של סוויפט שעשה זאת ("Love Story" היה הראשון), ונשאר בו במשך שלושה שבועות. השיר הגיע למעמד פלטינה משובעת לפי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) עבור משלוחים של למעלה מ-400,000 עותקים. בניו זילנד הגיע השיר למקום הראשון והיה לשיר השני של סוויפט, אחרי "We Are Never Ever Getting Back Together", שכבש את פסגת המצעד. השיר הגיע למעמד פלטינה משולשת במדינה, לפי איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי (RMNZ). בישראל הגיע השיר למקום הרביעי במצעד מדיה פורסט ולמקום החמישי במצעד אחד אחד של גלגלצ.
הסינגל הגיע למקום הראשון גם בצ'כיה, במקסיקו, בהונגריה, בפולין ובסלובקיה, ולעשרת הגדולים באוסטריה, בקרואטיה, בדנמרק, בפינלנד, בצרפת, בגרמניה, באיסלנד, באירלנד, באיטליה, ביפן, בהולנד, בנורווגיה, בסקוטלנד, בדרום אפריקה, בספרד, בשוודיה ובשווייץ. בגרמניה ובאוסטריה הגיע השיר למעמד זהב. ביפן, בשווייץ, באיטליה, במקסיקו ובשוודיה הגיע השיר למעמד פלטינה.
בישראל הגיע השיר למקום הרביעי במצעד מדיה פורסט, ולמקום החמישי במצעד אחד אחד של גלגלצ.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ לשיר, בבימויו של מארק רומאנק, יצא ב-18 באוגוסט 2014, ביום יציאת השיר. הקליפ צולם ביוני 2014, במשך שלושה ימים בלוס אנג'לס.
בקליפ סוויפט רוקדת בצורה מטופשת לצד רקדנים מקצועיים בסגנונות של היפ הופ, מחול מודרני, בלט, ג'אז, ריקודי מעודדות וטוורקינג. בקליפ משתתפים גם מעריצים של סוויפט, שכתבו מכתבי מעריצים פורסמו בטוויטר, באינסטגרם או בטאמבלר. מבקרים רבים ציינו את האזכור של וידאו קליפים של ליידי גאגא וסקרילקס בסרטון. אחרים מצאו אזכורים לפרגי, לגוון סטפאני ולווידאו קליפ לשיר "Mine" של ביונסה.
הקליפ קיבל ביקורות מעורבות. המבקרים טענו שהוא כיפי, אך חלקם אמרו שהחלקים השונים בקליפ לא מתחברים. הוא ספג ביקורת על כך ש"סצנות הטוורקינג והברייקדאנס לוקחות סממנים של תרבות השחורה ומשתמשות בהם כסוג של בידור או לעג". רומאנק הגן עבודתו באומרו: "פשוט בחרנו בסגנונות ריקוד שחשבנו שיהיו פופולריים ומשעשעים, וליהקנו את הרקדנים הטובים ביותר בלי הבדל של גזע או מוצא אתני".
הקליפ זכה להצלחה רבה. ב-13 באוגוסט 2015, כמעט שנה לאחר יציאתו, הגיע למיליארד צפיות ב-Vevo, וב-22 באוגוסט הגיע למיליארד צפיות גם ב-YouTube. נכון לדצמבר 2020 הגיע הקליפ ללמעלה מ-3 מיליארד צפיות ב-YouTube, מה שהפך אותו לסרטון ה-15 ברשימת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב, והסרטון הנצפה ביותר של סוויפט ביוטיוב.
הופעה.
סוויפט ביצעה את "Shake It Off" בפעם הראשונה בהופעה חיה בטקס ה-VMA 2014 ב-24 באוגוסט 2014. היא ביצעה את השיר גם בטקס פרסי הרדיו הגרמני לשנת 2014 ב-4 בספטמבר 2014. בפסטיבל המוזיקה iHeartRadio ב-19 בספטמבר 2014 וב-31 בדצמבר 2015. במסיבה לאחר חגיגות ה-40 של סאטרדיי נייט לייב, ביצעה סוויפט את השיר בביצוע מאולתר עם המנחה ג'ימי פאלון בקולות הרקע ועם פול מקרטני בקולות רקע ובגיטרה בס.
השיר היה השיר שנעל את הסט בסיבוב ההופעות "The 1989 World Tour".
חיים יאיר בכרך
לואיזה, נסיכת פרוסיה (1808–1870)
לואיזה אוגוסטה וילהלמינה אמליה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Luise Auguste Wilhelmine Amalie von Preußen; 1 בפברואר 1808 קניגסברג - 6 בדצמבר 1870 ווסנאר) הייתה נסיכה פרוסית בתו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.
ביוגרפיה.
לואיזה נולדה ב-1 בפברואר 1808 בקניגסברג (כיום קלינינגרד) בפרוסיה המזרחית לפרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ואשתו המלכה לואיזה.
ב-21 במאי 1825 התחתנה לואיזה עם בן דודה פרדריק, נסיך הולנד. ונולדו להם ארבעה ילדים.
לואיזה מתה בעיר ווסנאר בהולנד ב-6 בדצמבר 1870.
משפחתה.
מנישואיה לפרדריק, נסיך הולנד נולדו לה 4 ילדים:
אחימלך בן אביתר
אֲחִימֶלֶךְ או אֲבִימֶלֶךְ בֶּן־אֶבְיָתָר היה הסגן של צדוק ואביתר הכהנים הגדולים. אביו היה אביתר הכהן הגדול, מצאצאי בית עלי. שמותיו מביעים שאחי, אבי (כינויים לה') הוא מלך.
חלוקת הכהנים ל-24 משמרות.
על פי רוב הפרשנים, דוד אחימלך וצדוק חילקו את הכהנים ל-24 בתי אבות, והטלת הגורלות שקבעה את הסדר של המשמרות הייתה בנוכחותם. אחימלך שימש באותו מעמד כנציג בית איתמר הכהן. אולם, רבי נחמיה פירש שהמעמד נעשה על ידי משה ושאחימלך בן אביתר הוא אחד משמותיו הרבים של משה.
הכרזת ירושלים כבירת ישראל
הכרזת ירושלים כבירת ישראל הייתה בנאום של ראש הממשלה דוד בן-גוריון בכנסת ב-13 בדצמבר 1949. מיום הכרזת העצמאות ב-14 במאי 1948 ועד הכרזת ירושלים כבירת ישראל, לא הייתה למדינת ישראל עיר בירה ובפרק זמן זה הוצעו כמה חלופות. הכרזת ירושלים כבירת ישראל הביאה לקביעת מעמדה החוקי של ירושלים לפי החוק הישראלי, וחתמה תהליך מתמשך ומורכב. ההכרזה חלה על מערב ירושלים שעד תום קרבות מלחמת העצמאות בחזית ירושלים הייתה בשליטת ישראל, בה בעת שירושלים המזרחית הייתה בשליטה של ירדן עד מלחמת ששת הימים.
רקע.
בכ"ט בנובמבר 1947 קיבלה העצרת הכללית של האומות המאוחדות את החלטת החלוקה, אשר קבעה אזורים למדינה ערבית, אזורים למדינה יהודית ואת ירושלים (כולל בית לחם, אבו דיס, שועפט, עין כרם וכל השטח שביניהם) כ-Corpus Separatum ("גוף נפרד"), שינוהל על ידי משטר נאמנות מטעם האו"ם. למחרת יום ההחלטה נפתחה מלחמת העצמאות. ב-14 במאי 1948 הסתיים המנדט הבריטי, ובאותו יום הכריזה "מועצת העם" על הקמת מדינת ישראל. עם סיום המנדט הבריטי פלשו צבאות ערב לארץ ישראל והלגיון הירדני נכנס למזרח ירושלים. ב-3 באפריל 1949 נחתם הסכם שביתת הנשק בין ישראל לירדן, שקבע את חלוקת העיר לעיר המזרחית - הערבית-ירדנית ולעיר המערבית - היהודית-ישראלית.
ב-9 בדצמבר 1949 נערך דיון נוסף בעצרת האו"ם ונתקבלה החלטה 303 המאשרת את בינאום ירושלים, כפי שנכלל בהחלטת החלוקה. ישראל, שבשלב זה לא הייתה מעוניינת בבינאום, הכריזה ב-13 בדצמבר 1949, על ירושלים כבירת ישראל.
ב-14 בדצמבר 1949 הועבר לירושלים משרד ראש הממשלה וב-26 בדצמבר 1949 התכנסה הכנסת בירושלים.
אבא אבן העריך שייתכן שאלמלא אותה החלטת או"ם לא הייתה ירושלים מוכרזת כבירה. גם זאב שרף אמר שלא פגש אנשים שסברו שירושלים תהיה הבירה במשך כל שנת 1948 ועד החודשים האחרונים של 1949 והשאלה לא הועלתה לדיון רציני. דוד בן-גוריון עצמו אמר ב-3 בדצמבר 1947, שירושלים לא נקבעה כבירת המדינה היהודית ויש למנוע דיבור נפסד על כיבושה (פירוט נאומו בהמשך).
מראשית המנדט הבריטי עד הכרזת המדינה.
עד החלטת החלוקה.