ב-1 בפברואר 2015, במהלך הבחירות לכנסת העשרים, האשימה מפלגת "הליכוד" את הארגון בתעמולת בחירות אסורה לטובת רשימות "המחנה הציוני" ו"מרצ" בניגוד לחוק. זאת לאחר שהארגון הפך לשותף של תנועת V15, אשר הצהירה כי מטרתה הרשמית היא החלפת שלטונו של בנימין נתניהו. מפלגת הליכוד עתרה לוועדת הבחירות נגד V15, וכינתה את פעילותו בשם "פרשת העמותות 2" בדומה לפרשת העמותות המקורית. העתירה נדחתה ונגזר על תנועת הליכוד לשלם הוצאות משפט לתנועת "קול אחד" ו-V15. בתגובה הגישה V15 תלונה נגד הליכוד בגין הסתה, עקב סרטון שפרסמה הליכוד. יהודה וינשטיין, היועץ המשפטי לממשלה, דחה על הסף את העתירה של הליכוד נגד V15. לבסוף הודיע הליכוד ב-19 בפברואר 2015 לבית המשפט המחוזי בירושלים ולוועדת הבחירות המרכזית כי החליט למחוק את עתירתו נגד הארגון, לאחר שלא נמצאו ראיות המקשרות בינו למפלגות.
לאחר הבחירות לכנסת ה-20, הפסיקה התנועה את פעילותה והתמזגה עם תנועת V15, לטובת הקמת תנועה חדשה בשם דרכנו.
תת-ועדה של הסנאט של ארצות הברית קבעה כי בעקבות שיתוף הפעולה של V15 עם "קול אחד", עשתה התנועה שימוש בתשתית שנבנתה בעזרת 349 אלף דולרים שהעביר משרד החוץ האמריקני לארגון "קול אחד" בשנת 2014 כדי לתמוך בקידום פתרון שתי המדינות. לפי הדוח של תת-הוועדה השתמשה "קול אחד" בכסף לצורך קמפיין שכלל "הרחבת הנוכחות ברשתות החברתיות, בניית מאגר בוחרים גדול יותר, ושכירת חברת ייעוץ פוליטי אמריקנית כדי שתכשיר פעילים ומנהלים בשיטות ניהול קמפיין עממי למען תמיכה בתהליך השלום הישראלי־פלסטיני". הארגון השתמש בתשתיות אלה כדי סייע לקמפיין של V15. כך למשל, הפעילים שגויסו ואומנו בתקופת המענק ממשרד החוץ האמריקני נרתמו לפעילות V15. "קול אחד" דיווח על כך לקונסול האמריקני הכללי בירושלים, אך זה אמר שלא קרא את האימיילים בעניין משום שהיו ארוכים מדי. הסנטורים קבעו כי מחלקת המדינה לא הציבה מלכתחילה תנאים לגבי השימוש בכסף ולכן לא נעברה עבירה, אולם נמצאו כשלים בדרך שבה מקצה הממשל כספים לעמותות והאופן שבו הוא מפקח עליהם. יושב ראש תת-הוועדה, הסנטור רוב פורטמן, אמר כי הדבר לחלוטין אינו מקובל שנעשה שימוש בכספי משלם המיסים האמריקני לבניית תשתית של קמפיין פוליטי שנערך מיד לאחר סוף המענק נגד ידידתה הקרובה ביותר של ארצות הברית במזרח התיכון.
אריק חזן
אריק חזן (Éric Hazan; נולד ב-1936) הוא סופר, מתרגם, עורך ופעיל שמאל יהודי צרפתי.
ביוגרפיה.
חזן נולד בפריז לאם יהודיה אשר הגיעה מארץ ישראל ולאב ממוצא יהודי מצרי, פרננד חזן, שהיה מוציא לאור.
חזן היה מעורב בפעילות פוליטית מצעירותו, היה פעיל תקופה קצרה במפלגה הקומוניסטית, אך פרש ממנה באמצע שנות החמישים. הוא היה פעיל למען ה-FLN באלג'יר ובסוף שנות השישים התנדב כרופא באלג'יר. בשנת 1975 סיים את לימודיו כרופא מנתח. היה חבר ומייסד של ההסתדרות הרפואית הפרנקו-פלסטינית, ונסע לשמש כרופא מתנדב במחנה פליטים בלבנון, בזמן מלחמת האזרחים.
במשך ארבע עשרה שנים ניהל את הוצאת הספרים - Éditions Hazan, שהקים אביו שפרסם בעיקר ספרי אמנות. הוא עזב את ההוצאה לאחר שקבוצת האשט רכשה אותה ארבע שנים לאחר מותו של אביו. בשנת 1998 ייסד את הוצאת הספרים "לה פאבריק" - La Fabrique, בה מתפרסמים ספרים ומאמרים היסטוריים או פילוסופיים. חזן הוא גם מתרגם (בעיקר יצירות מאת אדוארד סעיד וטניה ריינהרט).
בשנת 2006, פרסם את הספר "רשימות על הכיבוש", בעקבות ביקור שערך בשטחים במאי-יוני 2006. הספר מתעד משפחה פלסטינית המתגוררת בפרברי שכם, שאצלה התארח. מארחו היה צעיר בן 15, שאמו שחוררה אז מהכלא הישראלי. אחיו נידון לעשרים שנות מאסר ואביו נהרג נהרג על ידי כוחות צה"ל. חזן גם כותב מאמרים עובר הרבעון של ההתאחדות הצרפתית היהודית למען השלום.
במרץ 2009, מונה כחבר בועדת ראסל לעניין פלסטין
בשנת 2011 ביחד עם אלן באדיו חיבר ספר על האנטישמיות בצרפת.
קנקן התה (מודל)
קנקן התה (באנגלית: Utah teapot, Newell teapot או OpenGL Teapot) הוא דגם תלת ממדי של קנקן תה שעוצב בשנת 1975 על ידי מרטין ניואל בזמן עבודתו באוניברסיטת יוטה, ומשמש מאז כדגם בסיסי להדגמה ועיצוב של תוכנות עיצוב תלת מימד.
קנקן התה הפך להיות המקביל לתוכנית Hello world בעיצוב תלת מימד, וניתן בתוכנות רבות כדגם בסיסי (פרימיטיב) שניתן לשלוף מספריית הבסיס של התוכנה לשימוש מיידי, בדומה לפאונים ארכימדיים ואפלטונים שונים. היותו של קנקן התה כה זמין לעריכה הפך אותו במרוצת השנים לבדיחה פנימית בתחום, והוא שובץ כפי שהוא בסרטי אנימציה בתלת מימד, שומרי מסך ואיורים.
היסטוריה.
מרטין ניואל ואשתו סנדרה ישבו לשתות תה בביתם, כשניואל העלה בעיה בעבודתו בעיצוב תלת מימד - הוא נדרש להדגים את העקרונות המתמטיים בהקשר לתאורה על חפץ מצוי ובר-זיהוי, שאינו טריוויאלי כמו כדור. אשתו הציעה לעצב דגם של קנקן התה בו השתמשו (קנקן פורצלן מתוצרת Mellita). ניואל החל לרשום את צורת הקנקן על דף נייר, ולאחר מכן מיפה את הצורה באמצעות נקודות. לצורת הקנקן מספר יתרונות בהדגמת תאורה, השתקפות והשתברות: הצורה קמורה, בעלת קימורי אוכף, גנוס בודד (תודות לידית), ויכולת להטיל צל עצמי (תודות לידית ולזרבובית).
ניואל פרסם את מפת נקודות השטח של קנקן התה, ובמהרה חוקרים אחרים בתחום ניצלו את הקנקן למטרות הדגמה דומות. הדגם יובא שוב ושוב וזכה לפופולריות. בהמשך חלקים ממנו שופצו קלות כדי להפכו ליותר שימושי (למשל, נבנה לו בסיס כך שניתן להביט בו מלמטה), אך הדגם המקורי כמעט ולא שונה בצורתו. במהלך שני עשורים טכנולוגיות חדשות בתחום התלת-מימד הודגמה על קנקן התה: הצללות, מרקמים, מפות הגבהה, שקיפויות ועוד. קנקן התה הופיע בפרסומים רבים (כגון הרבעון ACM SIGGRAPH) כאמת מידה להתקדמות התחום.
קנקן התה האמיתי היה גבוה בכשליש מדגם הקנקן שצייר ניואל. חלק מהשונות נבע מהעתקת יד, ורובו מהעובדה שניואל רינדר את הקנקן המקורי בתצוגה גרפית שכללה פיקסלים מלבניים ולא מרובעים. הדגם מעולם לא תוקן לגובהו המקורי.
תוכנות ובתוכן קנקן.
בין התוכנות הכוללות דגם בסיס של קנקן התה נמנות: 3ds Max, Maya, ואוטוקאד. קנקן התה הוא חלק מחבילות הדגמים של OpenGL ו-Direct3D, ועל כן זכה לעיתים לכינוי קנקן התה של OpenGL.
הופעות אורח.
קנקן התה הופיע בסרטים שונים, בין השאר בסצנה בסרט צעצוע של סיפור. הוא הופיע בשומר המסך "צינורות" של חלונות 95 וחלונות 98, והופיע בסדרה משפחת סימפסון בפרק Treehouse of Horror VI (פרק מיוחד לליל כל הקדושים) בו הומר נופל אל המימד השלישי.
בתמונה שהדגימה עיצוב ורינדור תלת-ממדי בשנת 1987, תוארו שישה עמודי שיש ועליהם פאונים אפלטוניים קלאסיים: ארבעון, קובייה, תמניון, תריסרון, עשרימון וקנקן תה. התמונה פורסמה במאמרים ובעמוד השער של פרסומים רשמיים בתחום עיצוב תלת-מימד, ובמהרה זכה קנקן התה לכינוי Teapotahedron (קנקניון).
כרית נפיחה
כרית נפיחה ("כרית פלוצים/נאדים/פוקים") היא אביזר לתעלולים ומתיחות בצורת כרית המשמיעה קול נפיחה בעת שיושבים עליה. בדרך כלל מניחים את הכרית על כיסא או כורסה כשהיא מוסתרת על מנת להפתיע את האדם שיישב עליה. כרית הנפיחה מוכרת כאחד מאביזרי המתיחות המפורסמים ביותר.
הכרית מורכבת משתי שכבות מהודקות של גומי שבקצה שבו הן מחוברות ישנו פתח צר שהאוויר היוצא דרכו גורם להיווצרות הקול המזכיר נפיחה.
היסטוריה.
האזכור הקדום ביותר לכרית-מתיחה, המזכירה את כרית הנפיחה, נמצא בהיסטוריה אוגוסטה, שם מתוארת מתיחה של קיסר רומא, אשר הושיב את אורחיו על כריות אשר מהן יצא בהדרגה האוויר, עד שלבסוף מצא העצמו האורח מתחת לגובה השולחן. היסטוריונים שונים רואים בתיאורים אלו של ההיסטוריה אוגוסטה, המציגים את קיסרי רומא באופן ילדותי וגחמתי, כסימן לכך שהספר איננו מהימן מבחינה היסטורית, אלא למעשה תיעוד בעל אג'נדה המכיל ביקורת סמויה על מוסד הקיסרות.
בתחילת המאה ה-20 פותחו מכשירי מתיחות אשר היה ניתן להטמין מתחת לכרית, וברגע שמישהו היה מתיישב על הכרית, הייתה נשמעת מוזיקה.
הדגם הראשון של כרית הנפיחה בגרסתה המוכרת ביותר פותחה לראשונה בשנת 1930 על ידי חברת הגומי JEM מקנדה. חברת JEM פיתחו את הכרית יחד עם סמואל סורנסון, שהיה בעל חברה קטנה שהתמחתה במשחקי חידות, קסמים ואביזרי מתיחות. JEM הציעו לסורנסון להפוך למשווק הבלעדי של המוצר, אך הוא דחה את ההצעה מאחר שחשב שהכרית איננה מעודנת דיה. מי שלקחה על עצמה את השיווק וההפצה הייתה חברת ג'ונסון-סמית' , ולאחר הצלחת הכרית, הבין סורנסון את טעותו, ויצר גרסה מתחרה והשיג את זכויות היוצרים עבורה. לאורך השנים פותחו גרסאות שונות של הכרית על ידי מגוון חברות, כולל גרסאות אלקטרוניות אשר מרחיבים את אפשרויות המתיחה.
אלפרד היצ'קוק היה חובב מתיחת "כרית הנפיחה" - לקראת הגעת אורחים נהג להניח כריות נפיחה במגוון מקומות. לדבריו, שום דבר לא העניק לו הנאה כמו צפייה בהבעת בפניו של מפיק סרטים הוליוודי מתנשא, שיהירותו נעלמת לצליל הנפיחה.
בממשק טסלה מודל 3 ניתן להגדיר מושבים שכאשר יושבים עליהם יישמע קול נפיחה. ניתן לבחור במספר צלילים שונים של קול הנפיחה.
ויליאם דיוור
ויליאם ג'פרי דיוור (באנגלית: William G. Dever; נולד ב-27 בנובמבר 1933) הוא ארכאולוג אמריקאי המתמחה בהיסטוריה של המזרח התיכון, הלבנט וישראל בתקופת המקרא. הוא שימש כפרופסור באוניברסיטת אריזונה בטוסון בין השנים 1975 ל-2005. כיום מלמד ב-Lycoming College בפנסילבניה.
ביוגרפיה.