לאור קשיי קליטה רבים לנקלטים הראשונים, הצטרפו למושב גרעיני נח"ל של ביתר ובהם גרעין "רהב" וגרעין "אופיר". בתחילת שנת 1973 במסגרת תקופת השל"ת במסלול גרעיני הנח"ל, ועם שחרורם מצה"ל ב-1974, הפכו את היישוב לכפר שיתופי שהוא מודל של מושב עובדים והיישוב החל להתפתח.
שם היישוב ניתן לו בידי רחבעם זאבי אלוף פיקוד המרכז בזמן הקמתו, והוא מורכב מראשי תיבות שמם של מח"ט הבקעה אל"ם אריה רגב וקצין המבצעים החטיבתי סרן גד מנלה, שני מפקדי צה"ל שנפלו באזור הבקעה במרדף אחר מחבלים והוא מורכב מראשי תיבות שמם ארג = אריה רגב, גמן = גד מנלה.
אופי היישוב.
אל חברי הגרעין שנשארו ביישוב, הצטרפו משפחות שביקשו להיקלט ביישוב כחקלאים, והקימו משקים חקלאיים שהתבססו על כרם ענבי מאכל, הדרים, לול תרנגולי הודו, ירקות ותמרים. כיום המשק החקלאי ביישוב אמנם הצטמצם במספר החברים העוסקים בו אך גדל בהיקפי הייצור באופן משמעותי. שטחו של המושב הוא 4,500 דונם. בין הגידולים המובילים בו כיום - תבלינים (עשבי תיבול), תמרים, כרם ענבי מאכל, ירקות. המשק החי כולל - לול פטמים ומשק עיזים לחלב ולצידה מחלבה ביתית ליצור גבינות עיזים. לאחרונה נפתחה במושב מזקקה להכנת וודקה מתמרים.
כיום מונה היישוב כ-50 משפחות, הן מהחברים מייסדי המושב, והן קליטה של בנים חוזרים מבני ובנות היישוב. היישוב ממשיך את קליטת הבנים ובנות היישוב לאחר שובם מהשרות הצבאי ופונה למשפחות צעירות לבוא ולהצטרף לקהילה המתפתחת.
ליישוב אופי מסורתי, וחיים בו תושבים דתיים לצד חילוניים בהרמוניה. היישוב פעיל מאוד בתחום החברתי-תרבותי, ומקיים פעילויות חגים משותפות ואירועים משפחתיים בסגנון ייחודי המשותף לכולם.
אתרים בקרבת היישוב.
שמורת חרובה - שמורת הרי טרשים השוכנת ממערב למושב, וכוללת את התלים ראס אל חרובה וראס חמצה.
"גלגל" - אתר המזוהה כאזור עתיק יומין, הנוגע בעניינים פולחניים ודתיים ואשר מוזכר לכל אורך המקרא, כאזור מפתח ששם נכנסו שבטי ישראל לראשונה, בהנהגת יהושע בן נון, לכבוש את הארץ בצווי אלקי לאחר פטירת משה רבינו.
האתר הארכאולוגי אשר נחשף, נחפר ואף עובד ו'שוחזר' על ידי הפרופסור אדם זרטל, מאוניברסיטת חיפה.
יהדות התורה והשבת המאוחדת
המועמד ממנצ'וריה
לוח זמנים של ההיסטוריה של סין
זהו לוח זמנים של ההיסטוריה של סין.
למידע מפורט בדבר השושלות השולטות ותקופות שלטונן ראו היסטוריה של סין.
סיכום והשוואה להיסטורית המערב.
היסטורית סין:
היסטורית המערב:
סין המודרנית.
הטבלה הראשונה מתייחסת לרפובליקה הסינית (טאיוואן). הטבלה שאחריה מתייחסת לרפובליקה העממית של סין (סין של ימינו) מאז נסיגת הקוומינגטאנג לטאיוואן ב-1949.
לוח הזמן של ההיסטוריה הסינית
מקס אויבה
מיכליס (מקס) אויבה (בהולנדית: Machgielis (Max) Euwe; 20 במאי 1901–26 בנובמבר 1981) היה שחמטאי בדרגת רב-אמן, מחבר ספרי שחמט רבים ומתמטיקאי הולנדי, אלוף העולם החמישי בשחמט (1935–1937).
חייו.
מקס אויבה נולד בווטרגרסמיר שליד אמסטרדם. בגיל 12 הצטרף למועדון השחמט באמסטרדם. ב-1919 שיחק לראשונה באליפות השחמט בהולנד וזכה בה לראשונה ב-1921. מאז ועד 1952 זכה בסך הכל 12 פעמים בתואר אלוף הולנד בשחמט, 6 פעמים מתוכן ברציפות.
הוא למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת אמסטרדם וסיים את עבודת הדוקטורט שלו בשנת 1926. הוא לימד מתמטיקה, תחילה ברוטרדם ולאחר מכן, עד שנת 1940 בתיכון לבנות באמסטרדם. לאחר מכן ניהל מפעל למוצרי מזון ועבד כסטטיסטיקאי בחברת ביטוח.
בשיא היכולת.
בשנת 1928 זכה אויבה בתואר אלוף העולם בשחמט לחובבים בתחרות שנערכה בהאג.
בגלל העובדה שהיה בעל משפחה ועבד כמורה נמנעה ממנו ההשתתפות בטורנירים בינלאומיים רבים מתחילת שנות ה-20 ועד אמצע שנות ה-30 (הוא הופיע ושיחק רק בחופשות של בית הספר).
ב-15 בדצמבר 1935, לאחר 30 משחקים ב-13 ערים שונות ובמשך 80 יום, ניצח אויבה את אלכין וזכה בתואר אלוף העולם החמישי.
זכייה זו הייתה הפתעה לרבים. אולם כמה אלופי עולם שניתחו את המשחקים וסילי סמיסלוב, בוריס ספאסקי, אנטולי קרפוב, גארי קספרוב וולדימיר קראמניק) טענו שאויבה ניצח בזכות כישוריו ולא בגלל בעיות האלכוהול של אלכין.
זכייתו בתואר הפכה את השחמט למאוד פופולרי בהולנד.
בתחרות השחמט בנוטינגהאם 1936, הנחשבת עד היום לאחת התחרויות החשובות שהתקיימו אי פעם הגיע למקום השלישי אחרי מיכאל בוטביניק וקפבלנקה ולפני אלכין.
בשנת 1937 הפסיד אויבה בדו-קרב גומלין לאלכין. אף על פי שפתיחת הדו-קרב הייתה טובה מבחינתו, הוא נשבר לקראת הסוף.
שני הדו קרבות של אויבה נגד אלכין נחשבים כשיא הקריירה שלו. מסיכום הנקודות של כל המשחקים בהם התמודדו זה נגד זה ניתן לראות שרמת היכולת שלהם הייתה דומה.
בתחרות אוורו שנערכה בהולנד ב-1938, בה השתתפו שמונת השחמטאים הטובים בעולם, סיים אויבה במקום הרביעי יחד עם שמואל רשבסקי ואלכין.
הוא זכה ארבע פעמים בקורוס (ויק אן-זהה) (1940,1942,1952,1958).
דו-קרבות.
במהלך הקריירה הוא השתתף במספר דו-קרבות:
במלחמת העולם השנייה עזר אויבה להציל שחמטאים יהודים, הבכיר מביניהם הוא האמן הבינלאומי פרינס, מבכירי השחמטאים של הולנד בשנות החמישים. כמו כן נמנע מלהשתתף בטורנירים במינכן ובגנרלגוברנמן אליהם הוזמן בטענה שעיסוקו בהוראה אינו מאפשר לו זאת.
ב-1945 חזר ללמד בתיכון לבנות באמסטרדם.
הטורניר האחרון בו שיחק היה בציריך, ב-1953 בו סיים במקום הלפני-אחרון.
ב-1954 החל לעבוד כפרופסור בדיסציפלינה חדשה, קיברנטיקה, בשתי אוניברסיטאות - רוטרדם וטילברך.
ב-1957 נסע לארצות הברית ללימודים בתחום מדעי המחשב. במהלך שהייתו שם שיחק בני יורק שני משחקים לא-רשמיים נגד בובי פישר - באחד ניצח והשני הסתיים בתיקו.
ב-1959 התמנה למנהל מרכז המחקר ההולנדי למיכון ועיבוד מידע.
בשנת 1971 פרש ממשרתו באוניברסיטה לגמלאות.
נשיא פיד"ה.
בשנת 1970, בגיל 69, התמנה אויבה ליו"ר האיגוד הבינלאומי לשחמט, פיד"ה ונשאר בתפקידו עד 1978.
בגלל בחירתו לפעול לפי מה שנראה לו מוסרי ולא לפי הרוח הפוליטית הרווחת הסתכסך לעיתים קרובות עם הסובייטים, שמימנו חלק ניכר מתקציבה של פיד"ה לאחר מלחמת העולם השנייה. מן הראוי להזכיר כמה עימותים בולטים:
בסך כל הקריירה שלו ניצח ב-102 טורנירים וייצג את הולנד ב-7 אולימפיאדות.
אויבה היה גם סופר שחמט פורה וכתב כ-70 ספרי שחמט, יותר מכל אלוף עולם אחר.
אויבה נפטר באמסטרדם מהתקף לב בשנת 1981 והוא בן 80 בהותירו אחריו שלושה ילדים. הוא היה דמות מוכרת והוערך רבות בעולם השחמט בזכות פעילותו הרבה לקידום השחמט בעולם.
במרכז אמסטרדם נקראה כיכר על שמו ולידה מרכז לשחמט.
הופעות באולימפיאדות השחמט.
מקס אויבה השתתף בנבחרתה האולימפית של הולנד בשבע אולימפיאדות.
מאקס אויבה
היסטוריה קדומה של אירלנד
ההיסטוריה הקדומה של אירלנד - המעט הידוע על אירלנד לפני קבלת הנצרות בא מן ההתייחסויות המועטות לאי בכתבים רומיים, שירה ומיתולוגיה אירית, וארכאולוגיה.
תקופת האבן.
התקופה המזוליתית.
במהלך רובן של מאות אלפי השנים בהן קיים המין האנושי, לא הייתה אירלנד מיושבת בבני אדם. עידן הקרח גרם לכך שרובו של האי היה מכוסה בקרחונים, אשר האחרון שבהם נסוג כ-8,500 שנים לפני ספירת הנוצרים. ייתכן כי במהלך תקופות קצרות בהן נסוגו הקרחונים הגיעו לאי (שהיה אז מחובר לאנגליה בגשר יבשתי, ואילו אנגליה הייתה מחוברת לאירופה) ציידים נודדים בני התקופה הפלאוליתית, אך שובם של הקרחונים גרם לכך כי אלו לא הותירו אחריהם כל שרידים.
האנשים הראשונים אשר יישבו את האי בקביעות היו בני התקופה המזוליתית, אשר הגיעו אל האי בסביבות שנת 8000 לפני הספירה. עדויות ארכאולוגיות מראות כי היו אלו ציידים נוודים, אשר הגיעו כפי הנראה על פני גשרי יבשה מהאי האנגלי, אם בצפון, דרך סקוטלנד במחוז אנטרים, או בדרום, על פני גשר אשר הותיר מאחוריו כשריד את האי מאן. במרוצת הזמן כיסה הים את גשרי היבשה, והציידים המזוליתיים נותרו כלואים באי, מנותקים מבני גזעם אשר נותרו באנגליה, אשר הפכה אף היא למנותקת מן היבשת.
רוב המושבות המזוליתיות היו על חופיה של אירלנד, והתושבים היו כפי הנראה תלויים בים לפרנסתם. אין בכך פלא, שכן תחלופנה מאות שנים רבות בטרם יכסו היערות שצמחו לאחר תקופת הקרח את שטחה היבשתי של אירלנד.
אורח חייהם של אנשים אלו היה פשוט. הם חיו מדיג ומציד, וליקוט שורשים ואגוזים. הגברים צדו בחניתות, קשתות וצלצלים שבקצותיהם אבן צור מחודדת הקרויה מיקרולית. הנשים ליקטו פירות ושורשים הראויים למאכל. הם חיו במגורים עונתיים העשויים מעור של חיה הנמתח על פני מסגרת פשוטה מעץ, והשתמשו בתנורי אדמה לבשל את מזונותיהם. אוכלוסייתו של האי בשלב זה לא מנתה יותר מכמה אלפי אנשים.
התקופה הנאוליתית.
בסביבות שנת 4000 לפני ספירת הנוצרים, החל גל של פולשים מן המזרח לשוב ולפקוד את אירלנד. היו אלו אנשים שהביאו עמם תרבויות נאוליתיות מתקדמות. חקלאות, מגורי קבע (לעיתים במתחמי עפר על ראשי ההרים), וגרזני אבן העשויים בטכניקה מתקדמת היו סימן ההיכר העיקרי של התרבות החדשה, שעד מהרה העלימה את אנשי התרבויות המזוליתיות. אל מול אלה הסבורים כי המדובר בפולשים מן המזרח, קיימים אלה הסבורים כי "המהפכה הנאוליתית" הייתה איטית, וחדרה אל האי לאיטה בצורה של קשרי תרבות עם האנשים שמעבר לים, באנגליה ובאירופה היבשתית.