בקונספסיון תפס רוסאס את השלטון ונתמנה לראש החונטה הרגיונאלית שהוקמה בעיר. מתח בינו לבין חוסה מיגל קררה (Carrera), שתפס את השלטון בבירה בהפיכה באותו הזמן, כמעט והוביל לעימות, אולם זה נמנע עם הכרת שני המשטרים זה בזה תוך הסכמה לשיתוף פעולה לאומי. עם כינוסו של הקונגרס הלאומי התפרקה החונטה של קונספסיון, אולם לאחר הפיכתו הצבאית השנייה של קררה שב רוסאס לקדם חזרה למשטר ייצוגי. רוסאס יצא בראש צבא הפרובינציה להתמודד כנגד הצבא שאורגן בסנטיאגו בידי. כדי למנוע מלחמת אזרחים הסכים רוסאס להימנע מעימות צבאי, על אף עוצמתו העדיפה של צבאו, ושב לאחור. כתוצאה מההסכם, שנערך בתיווכו של ברנרדו או'היגינס, ננקטו צעדים לכינוסו מחדש של הקונגרס וכן החלה מלאכת כתיבתה של חוקה. בשנת 1812 הצליח קררה להביא להפיכה בקונספסיון כנגד רוסאס, אשר הובל לסנטיאגו ומשם הוגלה לכור מחצבתו במנדוסה (כעת כבר בארגנטינה), שם נפטר ב-3 במרץ 1813.
בשנת 1890 הועברו שרידיו לקבורה בקונספסיון, על פי הוראתו של הנשיא בלמסדה, ופסל לזכרו מוצב בעיר.
בריכת חימצון
נבחרת אל סלבדור בכדורגל
כתובת (מען)
כתובת (הנקראת גם "מען"), היא מקום מושבו של אדם או של גוף כלשהו. בדרך כלל הכתובת היא המקום בו מתגורר אדם או בה נמצאים משרדי החברה או הארגון, ויהיה זה המקום אליו שולחים מכתבים ודברי דואר אחרים, אלא אם כן מבקש האדם לשלוח אותם לכתובת אחרת.
הכתובת כוללת שם יישוב, שם רחוב ומספר בית. בעת מילוי טפסים בגופים, בחברות ובמוסדות שונים, נדרש אדם למסור בנוסף לכתובת מגוריו גם כתובת למשלוח מכתבים. כתובת זו יכולה להיות גם תא דואר בסניף דואר.
בישראל, הכתובת מהווה אחד מסממני הזיהוי של אדם, כפי שהם רשומים במרשם האוכלוסין במשרד הפנים, והיא מופיעה בתעודת הזהות שלו. על כן אדם מחויב להודיע למשרד הפנים על עדכון כתובתו בתוך 30 יום. בישראל, לכל אדם הזכות לקבל את כתובתו הרשומה של אדם אחר הרשום בלשכת מרשם האוכלוסין.
חוק עדכון הכתובת.
על פי חוק זה יכול תושב ישראל למסור למרשם האוכלוסין כתובת לצורך קבלת דואר, בנפרד מכתובתו הרשומה במרשם. במידה ושינה אדם את כתובת הדואר שלו עליו להודיע על כך למשרד הפנים בתוך 30 יום. על פי חוק זה מוטלת החובה על כמה רשויות - משרד הרישוי, רשות המיסים, המוסד לביטוח לאומי העיריות והמועצות המקומיות - להתעדכן בכתובת הדואר החדשה. אם שלחו לאדם מכתב לכתובתו הישנה, לאחר 50 יום יכול אותו אדם לטעון כי לא נשלח אליו המכתב.
מקס וייס
מישקה (מקס) וייס (Miska (Max) Weiss; 21 ביולי 1857 - 14 במרץ 1927), שחמטאי יהודי-הונגרי. דורג שלישי בעולם בשנת 1887, ובין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1885 ל-1895.
נולד בסרד. שחמט למד בגיל 12, עבר לווינה שם למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה, ולאחר מכן לימד נושאים אלו.
בשנת 1905, שנים מספר לאחר פרישתו מתחרויות שחמט בינלאומיות, הועסק וייס על ידי בנק רוטשילד בווינה.
הישגים.
וייס פרש מהזירה הבינלאומית לאחר התחרות בניו יורק, הגם ששיחק עדיין במספר תחרויות בווינה. בשנת 1895 הוא ניצח את גאורג מרקו בדו-קרב +5 -1 =1 (חמישה ניצחונות, תיקו אחד והפסד אחד).
יקב דלתון
יקב דלתון הוא יקב הממוקם בפארק תעשיות רמת דלתון, ליד המושב דלתון.
היסטוריה.
היקב הוקם כיקב בוטיק משפחתי על ידי ארמונד ממן, חקלאי ממושב כרם בן זמרה. בשנת 1995 הוא הקים שותפות עם מתי הרוני מבריטניה ובשנת 1999 היקב עבר למבנה חדש בפארק תעשיות רמת דלתון. הענבים המשמשים להפקת היינות של היקב מקורם רק מכרמי הסביבה. עם הקמתו יינן היקב היה ארקדי פפקיאן והיינן האוסטרלי ג'ון ווארנצ'ק.
ביולי 2000 נחנך בצמוד ליקב מרכז מבקרים. במרץ 2006, נחנך מרכז מבקרים משודרג בהשקעה כוללת של כמיליון שקל, הכולל אולם טעימות יין ואולם אירועים ל-150 איש.
ייננית היקב בין 2002 עד 2015 הייתה נעמה סורקין. מאז 2016 יינן היקב הוא גיא אשל. יועץ היקב הוא ג'ון וורנטשק. היקב שיווק בשנת 2011 מיליון בקבוקים ובשנת 2019 כ-1.3 מיליון בקבוקים.
היינות.
יינות דלתון מתחלקים לארבע סדרות: סדרת רזרב, סדרת דלתון, סדרת הבלנדים עלמה וסדרת כנען. תפוקת היינות הנוכחית היא כמיליון וחצי בקבוקים לשנה. היקב מייצר יינות מהסוגים הבאים: קברנה סוביניון, מרלו, סוביניון בלאן, שיראז, סמיון, זינפנדל, ויונייה, פינו גרי, פטיט סירה, מוסקט ושרדונה. וגם יינות מכרם יחידני (single vinyard) בעלי טרואר ייחודי.
בציר הענבים ביקבי דלתון נערך לקראת החודשים החמים - יולי-אוגוסט. היקב הישראלי מתמקד בשיווק היינות לכל רחבי הארץ, ומייצא כ-25% מתוצרתו לרחבי העולם.
שנת שמיטה.
בשנת ה'תשע"ה נכנס היקב לשנת שמיטה, במהלכה 50% מהכרמים הושמטו, וה-50% הנותרים התבססו על היתר מכירה של הרבנות הראשית לישראל.
תקופת המשנה
שקע הבזלת של דלתון
שקע הבזלת של דלתון הוא מאר, שקע גאולוגי, המצוי ליד מאגר המים דלתון, דרומית למושב דלתון במזרח הגליל העליון.
היסטוריה גאולוגית.
מצפון להרי צפת הייתה רמה הררית שעברה תהליכי סחיפה ממושכים ועליה זרמה בזלת שמקורה בהרי געש כבויים: הר אדמון, הר דלתון והר יוחנן. רמה זו נקטעה על ידי העתק שנוצר בנחל חצור (א-ריחניה). קיטוע זה השקיע את חלקה הצפוני של הרמה (רמת עלמה, כפי שהיא מוכרת היום) בכ-100 מטרים לעומת רמת דלתון.
מאר נוצרת כאשר מגמה לוהטת זורמת באה במגע עם מי תהום והחום העז הופך את המים לקיטור דחוס, בשלב מסוים גורם לחץ הקיטור הדחוס להתפוצצות היוצרת לוע משני.
שקע דלתון תחום בסוללה של סלעי בזלת. בין סלעי הבזלת מצויים גם סלעי גיר ו"כדורי אליהו". סלעי גיר אינם נמצאים בסביבת השקע, וההערכה היא כי הפיצוץ שיצר את המאר קרע סלעים מקירות הדיאטרם שמתחת למאר והעיף אותם יחד עם החומר הגעשי מבעד ללוע שנוצר.
כביש הערבה
רודולף שארושק
רודולף שארושק (בהונגרית: Rudolf Rezső Charousek; 19 בספטמבר 1873 - 18 באפריל 1900) הוא שחמטאי יהודי-הונגרי. לשיא יכולתו הגיע בשנת 1897 כאשר היה מדורג רביעי בעולם. שארושק דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1894 ל-1898.
חייו.
שארושק היה שחקן מבריק, אך הקריירה שלו הייתה קצרה ביותר, עם מותו בגיל 27 משחפת. ראובן פיין תיאר אותו כג'ון קיטס של השחמט.
שארושק גילה את השחמט בהיותו תלמיד משפטים. התלהבותו מהמשחק הייתה כה רבה שהביאה אותו להפסקת לימודיו ולהפיכה לשחמטאי מקצוען. הוא קשר קשרי ידידות עם השחמטאי והמהנדס ההונגרי גזה מארוצי, עמו שיחק לעיתים קרובות. שארושק היה כה עני, שלא יכול היה לקנות עותק מספר הפתיחות של פול רודולף פון בילגייר, ולכן העתיק אותו בספרייה הציבורית. סובל מתת-תזונה, לקה שארושק בשחפת.
שארושק השתתף בתחרות הראשונה שאורגנה בהונגריה בשחמט בהתכתבות ושהתקיימה בשנת 1893. הוא חלק את המקום הראשון עם מרוצ'י. לאחר הצלחות ראשונות בבודפשט קיבל שארושק הזמנות לתחרות בינלאומיות.
שארושק היה אחד השחקנים הבודדים עם תוצאה חיובית מול עמנואל לסקר; הוא ניצח את אלוף העולם בתחרות נירנברג בשנת 1896. לסקר התרשם עמוקות מהמשחק ואמר "עלי יהיה להתמודד על אליפות העולם עם שארושק בעתיד". באביב אותה שנה חלק מקום ראשון עם מיכאל צ'יגורין בתחרות היובל של בודפשט, אך הפסיד בדו-קרב לקביעת המנצח. איגוד השחמט של ברלין ארגן תחרות לכבוד 70 שנים למועדון. שארושק זכה בתחרות זו, ובפרס של 2,000 מארק גרמני. בתחרות קלן 1898 זכה במקום שני משותף ולאחר מכן ניצח בתחרות ארבעת האמנים בבודפשט לפני מרוצ'י.
הסופר הצ'כי גוסטב מירינק כיבד את שארושק (לאחר מותו) בספרו הידוע ביותר הגולם בכך שהעניק לאחד מהגיבורים - סטודנט לרפואה ושחמטאי את השם אינוסנט שארושק.
תחנה לבריאות המשפחה
התחנות לבריאות המשפחה (בעבר: "התחנות לאם ולילד", או בשמן העממי "טיפת חלב") בישראל, הן מרכזים שבהם מוצעים שירותי רפואה מניעתית, בדגש על נשים בהיריון, תינוקות ופעוטות. כ-1,000 תחנות פרוסות ברחבי המדינה. רובן מופעלות על ידי משרד הבריאות והרשויות המקומיות, ומיעוטן על ידי קופות החולים.
היסטוריה.
מקורן של תחנות טיפת חלב בארץ הוא בשיתוף פעולה בין הסתדרות נשים עבריות לבין הדסה. תחנה ראשונה של "טיפת חלב" הוקמה בחודש יוני בשנת 1921 בעיר העתיקה בירושלים במטרה לצמצם את תמותת התינוקות. בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 קיימו הארגונים פעילות שנועדה לתת לנשים מידע רפואי לגבי היריון, לידה וטיפול בילודים. במסגרת זה הוקמו בירושלים שתי תחנות שבהן ניתן ייעוץ של רופא ואחיות. כדי לשפר את תזונתם של תינוקות רבים, שסבלו מתזונה לקויה עקב מחסור בחלב להנקה, וכן כדי למשוך אמהות לתחנות, החלו לחלק בהן חלב לתינוקות. מפעל הזנה זה נקרא "טיפת חלב", ובהדרגה החלו להשתמש בשם לכלל שירותי התחנה. חלוקת העבודה בתחנות הייתה באופן שבו "הדסה" דואגת לטיפול הרפואי (והחל מינואר 1922 לניהול התחנות) והסתדרות הנשים העבריות לשירות הסוציאלי. האחות הראשית בתחנה הייתה ברטה לנדסמן.
השם הוא תרגום מצרפתית ""La Goutte de lait", מילולית "טיפת חלב" וגם שמו העממי של פרח הגָלַנְתוּס), על שם פרויקטים דומים בצרפת ובקוויבק. תחנת טיפת חלב הראשונה הוקמה בשנת 1894 על ידי רופא הילדים לאון-אדולף דופו (Léon-Adolphe Dufour) בעיר פקאם (Fécamp) שבצרפת. המונח "טפת חלב" בעברית, עבור תחנות לטיפול באם ובילד, הופיע בעתונות העברית כבר בשנת 1905.