"כדי לתקוף אדם, על הנגיף להיכנס דרך הפה, הריר, העור, אבל הוא אינו תוקף את התאים באזורים האלו, רק את אלו של המעי הגס. זה מאוד משונה, וזו הסיבה שאנחנו עובדים כל כך הרבה זמן לחקור מה הווירוס רואה בתאים האלו שהוא לא רואה באחרים". הבחנה משמעותית נוספת שלה, היא של-rotavirus ישנן שלוש שכבות שומן, אבל אין לו מעטפת שומנית, בניגוד לווירוסים אחרים כגון נגיף השפעת. ההבנה הזו היוותה העמקה בהבנה של מה מייחד את ה-rotavirus, וסיפק מידע לקראת פיתוח החיסון.
לופז צ'רטון מתמקדת בחקר ה-rotavirus בשלבים שונים, בשיטות של ביולוגיה תאית, מולקולארית, ביוכימית, ולאחרונה גם גנומיקה.
חיים אישיים.
לופז צ'רטון נשואה ומתגוררת בקוארנבקה, שבמקסיקו והיא אם לשניים.
אוולין רודריגז מיראלס
אוולין רודריגז מיראלס (בספרדית: Evelyn Rodriguez Miralles; נולדה ב-19 בפברואר 1966) היא מהנדסת בנאס"א ומובילה בה את תוכנית המציאות המדומה החל משנת 1993. היא נולדה וגדלה בקראקס ונצואלה, ולמדה בארצות הברית באוניברסיטת יוסטון שם השתקעה. מיראלס זכתה במספר לא מבוטל של פרסים על עבודתה החדשנית בתחום. בנוסף לעבודתה כחוקרת ומהנדסת היא מקדישה רבות מזמנה לקידום נשים במדע, הנדסה ומתמטיקה, ומנסה לעודד צעירות לשאוף ולפתח קריירה מדעית.
קורות חיים.
מיראלס נולדה בשנת 1966 וגדלה בקראקס, ונצואלה, הצעירה מבין 5 אחים ואחיות. אביה עבד בחברת נפט ומיראלס טוענת שהוא היווה אחת ההשפעות הגדולות על חייה, תמיד עודד אותה ודחף ללימודים גבוהים, לעבודה קשה, ולעצמאות. בין אחיה: מהנדסת כימית, מהנדס חשמל ומתמטיקאי, כך שהמקצועות המדעיים לא היו זרים למשפחה, ומיראלס גדלה מוקפת בהשראה ללכת ולצבור ידע. אוולין מיראלס נשואה לאנריק מיראלס. לזוג שתי בנות.
השכלה.
כשגדלה, החלה לימודים בקולג' בארצות הברית והשלימה תואר ראשון באוניברסיטת למאר ב-1990 תואר ראשון במדעי המחשב ובגרפיקה ממוחשבת, וב-1992 תואר שני במנהל עסקים בניהול טכנולוגי מאוניברסיטת יוסטון.
עבודת בנאס"א.
בהמשך שנת 1992 הצטרפה מיראלס לנאס"א. ראשית עבודתה בנאס"א כללה בנייה של מודל תלת ממדי למושבה על הירח. על אף שהפרויקט לא יצא לפועל, ייתכן ויעשה שימוש במודל עבור מושבה על מאדים. בהמשך, היא עבדה ביצירת הדמיה גרפית ובפיתוח תוכנה. כיום, נעשה שימוש בעבודתה בהדמיה גרפית על מנת לייצר הדמיה של מצבים בחלל החיצון לאימון אסטרונאוטים, שהתפתחה לכדי תוכנית המציאות המדומה של נאס"א כשמיראלס היא ממוביליה הראשונים.
במעבדה של מיראלס מכינים אסטרונאוטים לפעילויות שהם עומדים לבצע בחלל בעזרת טכנולוגית מציאות מדומה. לחלק מהפעולות שנדרשים האסטרונאוטים לבצע בחלל עשויים להיות אספקטים מבעיתים. למשל, בעת יציאה מתחנת החלל לשם ביצוע תיקונים או התקנות, עלולים האסטרונאטים לחוש אימה משתקת מהיותם זעירים ואבודים בחלל האינסופי ובשל כך לתפקד באופן לקוי המהווה סכנה להם ולמשימתם. התפקיד המרכזי של מיראלס הוא למנוע את הבעיות הללו על ידי הכנה מראש של האסטרונאוטים לבהלה שהם עלולים לחוש ותרגול של הפעולות שהם נדרשים לבצע בעזרת טכנולוגית מציאות מדומה משוכללת. עד היום משתמשים בתוכנה שהיא כתבה עוד בשנת 1993 (DOUG) על מנת לדמות מצבים חלליים. מיראלס אף עובדת בשביל תחנת החלל הבינלאומית, מעצבת חלקים חדשים ואת דרכי ההרכבה שלהם על ידי האסטרונאוטים.
פעילותה לקידום נשים.
בנוסף לפעילותה כחוקרת ובקידום טכנולוגיה, מיראלס משקיעה רבות בקידומן של נשים בתחומים כמו מדע, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה. חשוב לה לשמש דוגמה לנשים ולנערות ללמוד ולהפוך לחוקרות, מדעניות ומהנדסות מכל הסוגים. מיראלס מאמינה שחטיבת הביניים היא שלב קריטי בחייה החינוכיים של אישה צעירה, בגלל ההשפעה העצומה שלו על הביטחון העצמי שלה ועל היכולת שלה לתפוס תאוצה בתחום.
מיראלס משתתפת לעיתים קרובות באירועים לצעירים כגון ירידים מדעיים והרצאות על מנת לקדם ולעודד כניסה של צעירים ובייחוד צעירות לתחומים המדעיים. לאחרונה כאשר שפטה בתחרות של הגשושית במאדים באוניברסיטת יוסטון, היא איפשרה לקבוצה שהיא שפטה לדבר בטלפון עם האסטרונאוטית סמנתה כריסטופורטי שהייתה באותו זמן על תחנת החלל הבינלאומית ונהנתה לראות את ההתלהבות של הבנות בקבוצה וכיצד אורו עיניהן. מיראלס רואה חשיבות רבה למאמצי השכנוע שלה לרתום בנות לעסוק בתחומים המדעיים ובתקווה אף לקדם ולפתח את הידע האנושי.
ג'אניס ווס
ג'אניס ווס (באנגלית: Janice Elaine Voss; 8 באוקטובר 1956 - 6 בפברואר 2012). הייתה מהנדסת ואסטרונאוטית אמריקאית, אשר טסה לחלל חמש פעמים במעבורות חלל שונות, ושהתה בחלל למעלה מ־49 ימים, עברה 18.8 מיליון מיילים ב-779 מסלולים שונים בכדור הארץ.
השכלה.
ווס נולדה בדרום בנד , במדינת אינדיאנה שבארצות הברית, לד״ר ג'יימס וגב׳ ר. ווס ולה שלוש אחיות. היא גדלה בעיר רוקפורד שם למדה בבית הספר היסודי ג'ונסון ובחטיבת הביניים גוילפורד. לאחר מכן, עברה ללמוד בבית הספר התיכון מינצ'אג במסצ'וסטס, אותו סיימה בשנת 1972 כשהיא בת 16 בלבד. עם סיום לימודיה התיכוניים, התקבלה ללימודי התואר הראשון בהנדסה, באוניברסיטת פרדו וסיימה אותם בשנת 1975. נוסף על לימודי התואר הראשון, השתתפה בין השנים 1973–1975, בקורסים מתוקשבים (שהתבצעו בהתכתבות) באוניברסיטת אוקלהומה , וכן נבחרה לעבוד בסוכנות החלל, במסגרת ניסיון של שיתוף פעולה בתחום החלל בין אוניברסיטת פרדו ונאס״א.
היא המשיכה ללמוד לתואר שני בהנדסת חשמל, שעסק בתחום טכניקות של קלמן פילטר , במכון הטכנולוגי של מסצ׳וסטס - MIT, וסיימה אותו בשנת 1977. זאת ועוד, בשנים 1977–1978, למדה לתואר בוגר בפיזיקה בתחום החלל באוניברסיטת רייס. בשנת 1983 הפכה לעמיתת מחקר במעבדת דרייפר שב -MIT, שם עבדה על פיתוח תוכנה למעבורות חלל.
ג׳אניס ווס המשיכה ללמוד לדוקטורט גם ב- MIT בתחום אווירונאוטיקה/ אסטרונאוטיקה, ועסקה בפיתוח אלגוריתמים לזיהוי תדרים, דעיכה וצורות מצב עבור תחנת החלל הבינלאומית, היא סיימה את הדוקטורט בשנת 1987.
מקור השראה.
ג׳אניס ווס קראה את הספר "קמט בזמן" מאת מדלין ל׳אנגל (Madeleine L'Engle'), בגיל 10. הספר, מתאר ילדה פקחית בשם מג, בת לאם מדענית זוכת פרס נובל בביולוגיה ולאב פיזיקאי שנעלם. מג הסתכנה ויצאה למסע בזמן ובחלל, כדי להציל את אביה.
הספר שימש לווס מקור ההשראה העיקרי להפיכתה לאסטרונאוטית. בשנת 2007, ראיינה את ד״ר ג׳אניס ווס ג׳קי ליידן . בראיון זה ציינה ווס, כי הייתה מוקסמת מהספר, לדבריה זה היה ספר שעניין אותה במיוחד. זה מה שגרם לה להתעניין בחלל ולהפוך לאסטרונאטית. בנוסף לכך, הזכירה בראיון, כי לקחה עותק של הספר בשנת 1997, לטיסה הרביעית שלה, ובסוף המשימה שלחה את העותק לסופרת, אשר בתמורה שלחה לה ספרים נוספים שכתבה.
קריירה.
ווס עבדה בנאס"א בין השנים 1973–1975, בתקופת לימודיה לתואר ראשון, במסגרת שיתוף הפעולה של אוניברסיטת פרדו ונאס״א. במסגרת זו, הועסקה כמתמחה במרכז החלל ג'ונסון במנהלת ההנדסה והפיתוח, ועבדה על סימולציות מחשב. בשנת 1977, חזרה למרכז ג'ונסון לתקופה של שנה, עבדה כמאמנת צוות ולימדה כניסה וניווט. לאחר סיום הדוקטורט בין השנים 1987–1990, שמשה ווס ב -״" בתפקיד של תמיכה ושילוב משימות ומבצעי טיסה.
בינואר 1990 נבחרה על ידי נאס"א להיות אסטרונאוטית. היא השתתפה בחמש טיסות לחלל, בהן תפקדה פעמיים בתור מפקדת אחראית על המטען (payload commander) במעבורת.
משימת המעבורת הראשונה, שבה השתתפה ווס הייתה ה- STS-57 אשר טסה לחלל ביוני 1993. הייתה זו מעבורת החלל אנדוור. תפקידה של ווס בטיסה היה לפקח על כ-22 ניסויים מדעיים שונים, שהתקיימו בתוך "Spacehab"- המעבדה המסחרית הראשונה ששוגרה לחלל, עשויה מאלומיניום לוויסות לחץ אוויר, המדמה סביבה טבעית וכמעט מכפילה את מרחב העבודה. המעבורת השנייה שבה טסה ווס לחלל, הייתה ה- STS-63 - מעבורת החלל דיסקברי, אשר שוגרה לחלל בחודש פברואר 1995. הייתה זו הפעם הראשונה, שבה הגיעה מעבורת חלל לאזור תחנת החלל מיר הרוסית. במפגש היסטורי זה החליפו רוסיה וארה״ב שיטות טיסה, תקשורת, עזרי ניווט וחיישנים. משימתה של ווס הייתה תמרון ותפעול של זרוע רובוטית של המעבורת, כדי לתפוס לוויין אסטרונומי כאשר הוא נפרס.
המשימה השלישית בה השתתפה ווס התקיימה במעבורת החלל קולומביה. הייתה זו הפעם היחידה, שבה צוות משימה טס פעמיים לחלל, כדי לבצע את אותה המשימה. בטיסות מעבורת קולומביה תפקדה ווס כמפקדת אחראית על המטען (payload commander). הטיסה הראשונה של החללית שוגרה לחלל באפריל 1997 כמשימת ה- STS-83 . שלושה ימים לאחר השיגור חזרה המעבורת לכדור הארץ, הואיל ואירעה תקלה בתאי הדלק שהיו על הסיפון. בחודש יולי 1997, שלושה חודשים לאחר מכן, שוגרה שוב הקולומביה לחלל. הייתה זו הטיסה הרביעית של ווס. הפעם טסה ווס יחד עם צוות המשימה - STS-94
. טיסה זו נמשכה 15 ימים, וווס הייתה אחראית על 33 ניסויים, שהתקיימו בתוך מודל מעבדה אירופאית.
הטיסה החמישית שלה הייתה האחרונה, והיא טסה במעבורת החלל אנדוור. משימת ה- STS-99 יצאה בפברואר 2000. בטיסה זו, ביצע צוות המשימה מיפוי של פני כדור הארץ ברזולוציה חסרת תקדים - הצוות מיפה כ-122 מיליון קמ"ר. בסה"כ שהתה ווס כ-49 ימים בחלל.
בשנת 2004 עברה ווס ממרכז החלל ג'ונסון למרכז המחקר איימס של נאס"א. שם שימשה כמנהלת המדעית (Science Director) בטלסקופ החלל קפלר.
בשנת 2007 עזבה את מכון המחקר וחזרה למרכז ג'ונסון, שם עבדה בתור מנהלת פרויקט בענף תחנת החלל. בנוסף עבדה ב-"Orbital Sciences Corporation" כתומכת פעולות טיסה.
אותות הצטיינות, מלגות והקדשות.