מתקפת הקומנדו המצרי בסיני התרחשה ביומה הראשון והשני של מלחמת יום הכיפורים באמצעות מסוקי סער. ההנחתה בוצעה בעומק הכוחות הישראלים בסיני, במטרה לבודד את שדה הקרב, לשבש הגעת תגבורות ולהאחז בחופו המזרחי של מפרץ סואץ. הישגי ההנחתה המצרית היו מעטים ורובו של הכוח, שמנה כ-1,700 חיילי קומנדו, הושמד או נשבה על ידי צה"ל.
רקע.
ב-6 באוקטובר, יום הכיפורים, סמוך לשעה 14:00, פתחו הכוחות המצריים והסוריים בהתקפה מתואמת על כוחות צה"ל ברמת הגולן ובסיני.
ההתקפה המצרית נפתחה בהרעשה ארטילרית כבדה מכ-2,000 קני תותחים לכל אורכה של תעלת סואץ ובפריסת גשרים רבים על פניה לשם צליחת כוח יבשתי גדול. כוח זה מנה שתי ארמיות, שבהן חמש דיוויזיות חי"ר ושריון (שמנו כ-1,700 טנקים). ההתקפה בוצעה בהפתעה ולא נתקלה בהתנגדות ממשית מצד צה"ל, שלא היה ערוך לקראתה. במקביל למתקפה היבשתית תקף חיל האוויר המצרי באמצעות מטוסים וטילי שיוט בסיסי צה"ל בסיני.
בשעות הערב, לקראת השקיעה, בעוד המתקפה הקרקעית המצרית מתקדמת במלוא היקפה בהתאם לתכנון המצרי המוקדם, הפעיל צבא מצרים כוחות קומנדו שהונחתו במסוקי סער בעומק הקרוב של סיני במטרה לבודד את שדה הקרב ולשבש את זרימת התגבורות של צה"ל לעבר החזית, ולסייע לכוחות המצרים הצולחים.
ההנחתות.
בשעה 17:30, כשלוש וחצי שעות מפתיחת המלחמה, לקראת החשיכה, חצו כ-50 מסוקי סער מסוג מיל מי-8 את תעלת סואץ אל תוך סיני והובילו שלושה גדודי קומנדו. בשעה 21:00 הונחת גדוד נוסף. בסך הכל השתתפו במתקפה כ-1,700 חיילים שנשאו על גופם נשק נ"ט רב.
המסוקים חדרו לסיני בגובה נמוך, כשהם מסודרים במבנים, וטסו לעבר נקודות השולטות על צירים מרכזיים שבהם עתידים היו לעבור תגבורות צה"ל בדרכם לחזית סיני.
יעדי הכוחות המצריים היו חסימת ציר רפידים טסה וציר אל עריש-קנטרה. אזור יעד נוסף היה בואדי סודר שהוביל למרחב ראס סודר. מסוקים רבים נוספים הופנו לחוף המזרחי של מפרץ סואץ באזור אבו זנימה ומדרום לה.
מפקדת חיל האוויר הישראלי קיבלה התראה על חדירת המסוקים. בתגובה הוזנקו מטוסי F-4 פנטום ליירט אותם. בשל טיסתם הנמוכה של המסוקים המצריים קשה היה ליחידת הבקרה האווירית הישראלית לאתר אותם ולעקוב אחריהם במכ"מי הגילוי האווירי. גם לטייסי הפנטום שהוזנקו לחפשם היה קשה לאתר את המסוקים בשל החשיכה שהחלה לרדת ובשל טיסתם הנמוכה. חלק ממבני המסוקים המצריים, בעיקר אלה שטסו בגזרה הצפונית, לא אותר, המשיך בדרכו מזרחה ליעדים והנחית את כוחות הקומנדו ללא התנגדות והמסוקים שבו בשלום למצרים. חלק אחר אותר על ידי המטוסים הישראלים. מטוסי הקרב הישראלים, שלא היו מתורגלים בתקיפת מסוקים בהיותם בטיסה, ניסו להפילם בתמרוני יירוט שונים ותוך ביצוע ניסיונות להטלת סוגי חימוש שונה.
לאחר שהיה נראה לטייסים שטילי אוויר אוויר אינם אפקטיביים כנגד המסוקים, החלו מטוסי חיל האוויר לבצע יעפים איטיים תוך ירי בתותחי המטוסים. ירי התותחים פוצץ את המסוקים באוויר והפילם בזה אחר זה בהצלחה. מספר מסוקים נוספים הופלו באמצעות תמרון שבו חלף מטוס הפנטום הכבד בגובה נמוך מעל רוטור המסוקים תוך הפעלת מבערים. כך נוצרו מערבולות אוויר, שהביאו לסחרור המסוק ולהתרסקותו על הקרקע. לאחר שאותרו מבנים נוספים של מסוקים, התבקשו לסייע גם מטוסי נשר, שצלפו גם הם במבנים שאותרו.
ביעפים אלה הפילו מטוסי הפנטום והנשר כ-20 מסוקים. שישה מסוקים נוספים הופלו על ידי כוחות הקרקע (שניים מהם הופלו על ידי טנקים). 14 מתוך 26 המסוקים שהופלו נשאו בתוכם חיילי קומנדו.
חלק ממבני המסוקים נצפו טסים מעל סיני על ידי סוללות טילי הוק ישראליות, שביקשו אישור להפילם, אך בשל בעיות קשר שנבעו מהמתקפה האווירית המצרית המוקדמת, לא נענתה קריאתם והוחמצה ההזדמנות להפיל חלק מהם על ידי כוחות הנ"מ הישראליים.
לאחר נחיתת כוחות הקומנדו הנותרים, הותקפו חלקם על ידי כוחות קרקעיים ישראלים, שנשלחו לאזורי הנחיתה המשוערים. הם ניהלו עמם קרבות, שבהם הושמדו חלק מהכוחות המצריים המונחתים. חלק קטן בלבד מהכוחות המצריים הצליח לתקוף את כוחות צה"ל. התקיפה המוצלחת העיקרית הייתה תקיפה של כוחות המילואים הישראלים שנעו על ציר אל עריש-קנטרה, שבה נהרגו עשרה חיילי צה"ל ונפצעו כעשרים.
רוב כוחות הקומנדו המצרים שהונחתו בסיני זנחו את משימתם וחיפשו דרכם חזרה מערבה אל קו החזית. בסך הכול נהרגו 750 חילי קומנדו מצריים ועוד כ-330 נשבו.
בימי המלחמה הבאים ניסה צבא מצרים להזרים לכוחות הקומנדו שהונחתו בסיני אספקה של מזון ותחמושת בסירות דרך מפרץ סואץ, אולם הכוחות והאספקה טובעו על ידי חיל הים.
תוצאות ההנחתה.
בסך הכול חדרו לסיני בשני ימי הלחימה הראשונים 72 מסוקי סער מדגם מי-8 ובהם 1,700 חיילי קומנדו מצריים. מתוכם הופלו כ-26 מסוקים.
המצרים הצליחו לתקוף מספר כוחות מילואים שעשו דרכם לחזית הקרבות בראשית המלחמה ולגרום לצה"ל נפגעים טרם שהושמדו או נשבו.
הנחתת הקומנדו הפתיעה את צה"ל בהיקפה ובתעוזתה.
בערל לזר
איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה
איגוד הקהילות היהודיות בחבר העמים
חותמות &quot;למלך&quot;
תל שוכה (צפון)
חותם למלך
תל שוכה (עמק האלה)
תל שוכה
הבריחה הגדולה (סרט)
הבריחה הגדולה הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1963, המבוסס על בריחתם של שבויי בעלות הברית ממחנה השבויים הגרמני סטלאג לופט III במלחמת העולם השנייה במרץ 1944.
הסרט בכיכובם של סטיב מקווין, ג'יימס גארנר וריצ'רד אטנבורו מבוסס על ספר בעל שם זהה מאת פול בריקהיל המתאר את הבריחה ההמונית ממחנה השבויים סטלאג לופט III בז'אגאן שהייתה אז חלק מגרמניה. הדמויות בסרט מבוססות על אנשים אמיתיים.
תקציר העלילה.
שבויי מלחמה מצבאות בעלות הברית מרוכזים במחנה מעצר חדש ובו סדרי שמירה קפדניים. בתוכם נמצאים שבויים שניסו להימלט פעמים רבות ממחנות מעצר גרמניים וצברו ידע וניסיון רב בתחום הבריחות. עם הגיעם למחנה הם מתחילים לארגן בריחה המונית דרך מנהרות. במקביל לחפירת המנהרות נעשית עבודת הכנה של זיוף מסמכים ואגירת ציוד עבור הנמלטים.
המנהרה הראשונה באורך מאות מטרים מתגלית במקרה על ידי השומרים הגרמנים. גילוי המנהרה בשלב מתקדם כל כך גורם לארצ'יבלד אייבס שכבר נכשל בניסיונות בריחה קודמים לאבד תקווה. הוא רץ לעבר גדר המחנה והשומרים יורים בו למוות. באותו לילה מצליח קפטן הילטס לברוח כדי להשיג מידע על הסביבה, ולמחרת הוא מסגיר את עצמו ומוחזר למחנה. האסירים עוברים לחפור את המנהרה השנייה הנמשכת לאורך מאות מטרים ומגיעה עד לחורשה הסמוכה למחנה.
בליל הבריחה מצליחים 76 אסירים לצאת דרך המנהרה עד שהיא מתגלה. הם מתפצלים ומתחילים לברוח, אך רובם נתפסים או נהרגים. 50 מהאסירים שנתפסו נורים למוות על ידי אנשי הגסטפו.
התגובות לסרט.
הסרט זכה להצלחה רבה עם יציאתו לאקרנים, ואף היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית סרט הדרמה הטוב ביותר לשנת 1963.
גם בשנים שלאחר מכן נחשב הסרט כמבוקש. הוא זוכה להקרנות בטלוויזיה הבריטית במיוחד בתקופת חג המולד. בסקר שנערך בבריטניה בשנת 2006 נבחר הסרט כאחד המועדפים לצפייה כסרט משפחתי בחג המולד.
ב-2009 חזרו שבעה מהשבויים למחנה לציון 65 שנה לבריחה וצפו בסרט. לדבריהם, המחצית הראשונה של הסרט מתארת בצורה אותנטית את החיים במחנה אם כי אחד מהם מתח ביקורת על הצגת דמותו של הילטס בצורה זוהרת ומשועשעת מדי בעוד שהאירועים עצמם היו קשים וכואבים עבור אלו שחוו אותם.
וקי
99 (תנוחה)
דאג המארכלד
דרך יפו (תל אביב)
מתיישב
שימוש קרקע
תנוחת 99
היתר הוראה
דברי ימי האופל
דברי ימי האופל (באנגלית: Chronicles of Ancient Darkness) היא סדרת ספרי פנטזיה שכתבה מישל פייבר, המתארים את עלילותיו של נער בשם טוראק, שנאלץ לשרוד לבדו ביער שורץ סכנות לאחר שאביו נהרג. בסדרה שישה ספרים, ששלושה מהם תורגמו לעברית בהוצאת כתר.
עולמו של טוראק.
בעולמו של טוראק, שמבוסס בעצם על העולם של תקופת האבן, רוב האנשים חיים בשבטים, שמעניקים להם ביטחון וכל אנשי השבט עובדים ביחד כדי לשמור על שלמותו. לכל שבט יש חיית שבט, שתפקידה הוא לשמור עליו, ועל שמה הוא נקרא (למשל "שבט העורב", "שבט הזאב" וכדומה). בנוסף, לכל שבט יש מנהיג שמטרתו לקבל החלטות עבורו, אך סמכויותיו מוגבלות, והוא לא יכול לפקד על כל אדם בו. לכל שבט יש גם "מג" (סוג של מכשף, שמאן או חוזה עתידות) ראשי, שמשתמש בכוחותיו לטובת השבט - למשל על ידי חיזוי העתיד, מציאת פריטים שהשבט זקוק להם ועוד. לכל שבט יש קעקוע משלו, בדרך כלל על הפנים, ולכל בני השבט יש את הקעקוע הזה. ישנם שבטים נודדים, ושבטים שנשארים כל הזמן באותו מקום. בדרך כלל הגברים שבשבט יוצאים לצוד מחוץ לתחום המחנה, והנשים נשארות עם הילדים במחנה, מבשלות, מתקנות ותופרות בגדים ועוד.
תוכנית דריאן
טורקס
טורקס (Torx) הוא ראש מברג שצורתו הקסגרמה (כוכב בעל שישה קודקודים) המכונה בעברית, ובשפות אחרות, אף בשם "מברג כוכב". טורקס הוא סימן מסחר של קאמקר (Camcar), המהווה חלק מתאגיד טקסטרון (Textron) אחד התאגידים הגדולים בעולם. שמו הגנרי של ראש מברג טורקס הוא "מִבְלט הנעה פנימי הקסלובולרי" (באנגלית: hexalobular internal driving feature) ומספר התקן שלו בארגון התקינה הבינלאומי הוא ISO 10664. הפטנט על ראשי מברג טורקס פקע בשנות ה-90 של המאה ה-20. לטורקס קיים חתך משופר בשם "טורקס פלוס".