פרשת נחמני היא פרשה משפטית-חברתית משנות ה-90, שעסקה במחלוקת בשימוש בביציות של בני הזוג דניאל ורותי נחמני. השאלה שעמדה לדיון בפרשה זו הייתה הזכות להורות: טיבה, מהותה, מאפייניה והשלכותיה מול החירות שלא להיות הורה וזכותו של הפרט לשלוט בחייו ולתכננם. סוגיה זו עוררה בקרב שופטי בית המשפט העליון, קהילת המשפטנים והוגי הדעות, הרהורים למכביר בתחום המוסר, האתיקה, הפילוסופיה והמשפט.
העובדות בבסיס הפרשה.
בני הזוג נחמני היו נשואים מספר שנים. הם היו חשוכי ילדים לאחר שרותי עברה ניתוח שבעקבותיו איבדה את יכולתה להרות באופן טבעי. בני הזוג החליטו להביא ילד לעולם בהפריה חוץ-גופית. ביציות שהוצאו מגופה של רותי נחמני הופרו בזרעו של דניאל נחמני והוקפאו בבית החולים. בני הזוג התקשרו עם מוסד בארצות הברית לשם איתור פונדקאית שתישא את ילדם, אלא שקודם שהגיע התהליך לשלב זה, עזב דניאל את הבית, הקים משפחה חדשה והוליד בת לאחר פרידה מרותי. רותי פנתה לבית החולים וביקשה לקבל לרשותה את הביציות המופרות כדי להמשיך בתהליך, ומשסורבה – פנתה בתביעה לבית המשפט המחוזי וזה נענה לבקשתה. על כך הגיש דניאל נחמני ערעור לבית המשפט העליון.
החלטת בית המשפט העליון בערעור.
הערעור נסב על השאלה אם יש לרותי נחמני זכות לקבל לרשותה את הביציות המופרות לצורך השתלתן ברחם פונדקאית, כאשר דניאל נחמני מתנגד לכך. פסק הדין קיבל את הערעור ברוב דעות, מפי השופטת טובה שטרסברג-כהן, אליה הצטרפו השופטים אהרן ברק, דב לוין ויצחק זמיר, כנגד דעתו החולקת של השופט צבי טל. דעת הרוב הייתה כי לא ניתן לכפות הורות בכורח, כיוון שהזכות שלא להיות הורה מעוגנת בערכי יסוד של המשפט ובכללם בזכות לפרטיות, לבחירה החופשית, לאפשרות להגשמה עצמית ובזכות לקבל הכרעות אינטימיות ללא התערבות המדינה. נפסק שכל אדם חופשי לבחור ולהחליט אם להיות הורה אם לאו. בית המשפט העליון קבע כי ההורות מטילה על ההורה חובה החובקת את מרבית מישורי החיים, ומשהופך אדם להורה, הוא מחויב מכוח הדין לדאוג לילדו. לכן, אף שלכל אדם יש זכות להקים משפחה וללדת ילדים, אין המדינה רשאית לכפות על אדם הורות באמצעות המערכת המשפטית.
החלטת בית המשפט העליון בדיון הנוסף.
בדיון הנוסף נהפכה החלטתו הקודמת של בית המשפט, ועתירתה של רותי נחמני התקבלה. החלטה זו התקבלה ברוב דעות של השופטים צבי טל, דליה דורנר, יעקב קדמי, אליעזר גולדברג, יעקב טירקל, גבריאל בך ואליהו מצא, כנגד דעותיהם של השופטים אהרן ברק, טובה שטרסברג-כהן, תיאודור אור ויצחק זמיר. בפסק הדין כתב כל אחד מבין אחד עשר השופטים את משנתו. שופטי הרוב בדיון הנוסף התייחסו לזכות שלא להיות הורה כאל זכות פחותת ערך מהזכות להיות הורה. הם נענו, איש על פי דרכו, למשאלת ליבה של העקרה לזכות בילד, ולשם כך העלו על נס את הזכות לחיים. חלקם גייסו לעזרתם את שיקולי הצדק, ושללו אותם מן העמדה הנוגדת. אחרים ראו בהסכמה המוקדמת של האיש להפרות בזרעו את ביציות האישה התחייבות שאיננה ניתנת להתרה.
בין ההחלטה בערעור לבין ההחלטה בדיון הנוסף הסתיימו הליכי החקיקה של חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד), תשנ"ו-1996, שהוא בין החיקוקים הראשונים והמתקדמים בעולם בנושא זה.
בעקבות ההכרעה.
דניאל נחמני פנה שוב למערכת המשפט בטענה כי פסיקת בית המשפט העליון בדיון הנוסף נוגדת את חוק הסכמים לנשיאת עוברים שחוקק בינתיים [המ"פ (חיפה) 30131/96]. הפרשה שוב הגיעה לפתחו של בית המשפט העליון [ע"א 8337/96], אך הפעם המליצו שופטי העליון לצדדים לפנות לגישור אצל השופט בדימוס יעקב בזק בחסות בית המשפט העליון. הליך הגישור צלח ובני הזוג נחמני הסכימו להיפרד זה מזה בגט פיטורין ואף הסכימו כי תינתן לרות הזכות להשתמש בביציות לשם הולדת ילד שלא תקום לדני כלפיו כל מחויבות הורית הנוגדת את רצונו. בכך באה לסיומה פרשה משפטית זו.
הסוגיה הדיונית.
זוהי פרשה ראשונה שנדונה בבית המשפט העליון בדיון נוסף בהרכב של אחד-עשר שופטים היה זה מקרה חריג שבו התיר נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר, ליבון נוסף של סוגיה לאחר שכבר נדונה בבית המשפט העליון בערעור בהרכב מורחב של חמישה שופטים והוכרעה בדעת רוב. קיום דיון נוסף במקרה הזה נגד את לשון החוק, ודניאל נחמני עתר לבית המשפט נגד קיום הדיון הנוסף מחמת חריגה מסמכות. העתירה נמחקה בהסכמה, תוך שלנחמני נשמרה האפשרות להעלות את הטענה לפני ההרכב של הדיון הנוסף כטענה מקדמית. נחמני עשה כן בתחילת הדיון הנוסף.
סוף דבר.
לאחר הגישור בין בני הזוג ניסתה רותי נחמני להביא את העוברים לעולם אך העוברים לא שרדו את תהליך ההפשרה ובכך נסתם הגולל על היותה של רותי אם ביולוגית.
רותי חיה כיום עם בן זוג אחר ויש להם שני ילדים מאומצים.
Master of Puppets (שיר)
Master of Puppets (בעברית: אדון הבובות) הוא שיר של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מטאליקה, שיצא כסינגל היחיד מהאלבום בעל אותו השם. Master of Puppets הוא השיר השני באלבום. כמו כן, מופיע השיר באלבומה של מטאליקה, S&amp;M.
כפי שהסביר סולן וגיטריסט הלהקה ג'יימס הטפילד, "השיר עוסק בסמים. איך שהדברים משתנים, במקום שאתה שולט בעצמך, הסמים שולטים בך".
מבנה השיר.
מבחינה מוזיקלית Master of Puppets היא יצירה ארוכה בת שלושה חלקים, כאשר החלק השני שונה בתכלית מהשאר. החלק הראשון של היצירה הוא כבד, מהיר, "עצבני", בלא מלודיה קלה ומלא בדיסטורשיין. היצירה מתחילה בפתיחה אינסטרומנטלית ארוכה וכבדה, הכוללת סולו טכני של גיטריסט הקצב, ג'יימס הטפילד, ורק לאחר מכן מתחילות המלים. בין החלקים מנוגן סולו מלודי מלא רגש של גיטרות חשמליות, אשר מהווה ניגוד מוחלט לחלקים האחרים. החלק השלישי חוזר, בהדרגה, על העוצמות של הראשון, כולל סולו מהיר במיוחד של קירק האמט ומסתיים בציחקוקים מעוררי פחד. ניגון הגיטרה בשיר נחשב לפסגת שיטת ה- down picking בדיסטורשן, כאשר הטפילד "חופר" במיתרים במהירות חוזרת ובשינויים תכופים בקצב. החלק האמצעי וההרמוני שכתב וניגן ג'יימס הטפילד מהווה ניגוד מיוחד, כך, נוצרה לשיר הערכה גדולה על מקצועיות ויצירתיות הגיטריסטים.
הצלחת השיר.
השיר נחשב לאחד הפופולריים והמפורסמים ביותר של הלהקה, והוא מנוגן בכל הופעות הלהקה מאז יציאתו.
השיר נבחר ל"שיר המטאל הטוב ביותר" בערוץ VH1. כמו כן, נבחר מקום ה-51 במגזין Guitar World ברשימת 100 סולואי הגיטרה הגדולים בכל הזמנים.
השיר נכלל במשחק הווידאו .
השיר זכה בגרסאות כיסוי רבות של להקות מטאל, כגון "Ugly Kid Joe", "Trivium", "Pendulum" ועוד.
בסיסט הלהקה, קליף ברטון, ציין בזמן יציאת האלבום, כי זהו השיר האהוב עליו ביותר באלבום.
הצלחה חוזרת ו-וידאו קליפ (2022).
בפרק הסיום של עונתה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "דברים מוזרים" מופיעה סצנה בה מנגן אדי מנסון (ג'וזף קווין) את סולו הגיטרה מהשיר במטרה למשוך אליו את המפלצות המעופפות, ובתוך כך מקריב את עצמו ומאבד את חייו על מנת להציל את חבריו ואת העיירה כולה. בעקבות הסצנה חזר השיר לצעוד במצעדים ברחבי העולם, 36 שנה לאחר צאתו. בעקבות ההצלחה הוציאה הלהקה וידאו קליפ לשיר.
קישורים חיצוניים.
[https://www.songfacts.com/facts/metallica/master-of-puppets
בן ציון גופשטין
אוטומוביליסט יקטרינבורג
אוטומובילסט יקטרינבורג
אסף ארנרייך
אסף ארנרייך (נולד ב-27 בספטמבר 1983) הוא במאי, תסריטאי, מפיק ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
אסף ארנרייך נולד ביוהנסבורג, בדרום אפריקה. בגיל שנתיים, בשנת 1985 עלו הוריו חזרה לישראל והשתקעו בחיפה. ארנרייך השלים את לימודי התיכון בבית הספר אליאנס במגמת אומנויות. לאחר השלמת שירותו הצבאי בחיל האוויר ב-2004, החל ליצור קולנוע באופן עצמאי, בעיקר כתסריטאי. בין השנים 2005 - 2006 למד משחק מול מצלמה אצל גלית רוזנשטיין וכן תיאטרון ומשחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון של יורם לוינשטיין. ב-2007 הצטרף כשחקן בית לתיאטרון הפרינג' של חיפה ("הסטודיו") ובמקביל החל לימודיו לתואר ראשון בתקשורת וטלוויזיה במכללת עמק יזרעאל, אותם סיים בשנת 2010. בשנת 2011 החל לימודי תואר שני בקולנוע וטלוויזיה (M.F.A) באוניברסיטת ת"א, אותם השלים בשנת 2013 ובמסגרתם התמקד בכתיבה תסריטאית. במקביל ללימודיו ריכז מגמת קולנוע בתיכון, המשיך לכתוב תסריטים ועבד גם כבמאי, מפיק ושחקן.