נמל התעופה הבינלאומי דיסלדורף הוא מהגדולים בגרמניה (גדול אף מזה של קלן הסמוכה) והוא משרת בטיסות בינלאומיות את כל חבל הרוהר ואזור ריין-רוהר. בנמל התעופה, השוכן בצפון העיר, סמוך לגבול עם דיסבורג, קיים מונורייל - מהיחידים בגרמניה - המסיע את המבקרים אל הטרמינל.
אוכלוסייה.
בתחילת המאה ה-19 הייתה דיסלדורף עיר קטנה ובה כ-6,000 תושבים.
ב-1961 הגיעה אוכלוסיית העיר לשיאה, ומנתה 702,000 נפש, אך מאז פחת מספר התושבים בעיר. כ-17% מתושבי העיר אינם בעלי אזרחות גרמנית; כ-17% מהזרים הם טורקים. בדיסלדורף נמצאת קהילה יפנית בת כ-6,000 איש, הקהילה הגדולה בגרמניה.
יהדות דיסלדורף.
בתחילת המאה ה-19 ישבו בעיר 570 יהודים. אחד מרבני העיר בתקופה ההיא היה הרב יהודה לייב שייאר.
כיום נמצאת בעיר הקהילה היהודית השלישית בגודלה בגרמניה, כ-7,500 יהודים (כ-1.3% מאוכלוסיית העיר).רובה של הקהילה (כ-90%), כמו ביתר גרמניה, הם מהגרים ממדינות חבר העמים. בית הכנסת החדש בעיר נבנה ב-1958 וממוקם ברחוב ציטן (Zietenstrasse)). רבה הנוכחי של הקהילה הוא הרב אפרס. לקהילה יש בית ספר יסודי, תיכון וגן ילדים.
ערים תאומות.
להלן רשימת הערים התאומות של דיסלדורף,7 במספר:
שמואל רוזנטל
שמואל (שמוליק) רוזנטל (נולד ב-22 באפריל 1947) הוא כדורגלן עבר ישראלי, שחקן נבחרת ישראל בכדורגל בשנות השישים והשבעים והישראלי הראשון שזכה לחוזה מקצועני ושיחק בקבוצה אירופאית. רוזנטל שיחק בעיקר בעמדת הקשר השמאלי.
ביוגרפיה.
רוזנטל נולד לשולמית, ילידת פולין, ולמרדכי, שנמנה עם סגל נבחרת ליטא בכדורגל שהשתתפה במכביה השנייה ב-1935. אביו נשאר בארץ ישראל לאחר הטורניר, ובסופו של דבר הצטרף להפועל פתח תקווה. רוזנטל החל לשחק כדורגל בהפועל פתח תקווה בגיל 10, ובסוף עונת 1963/1964 החל לשחק באופן קבוע בקבוצה הבוגרת.
קריירה כשחקן ומאמן.
בעונות 1965/1966 ו-1966/1968 הציג יכולת גבוהה בליגה שזיכתה אותו בתואר כדורגלן העונה בישראל לעונות אלו.
בקיץ 1971, קיבל הצעה להתאמן עם קבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה, בעת שהיה במחנה אימונים וסיבוב של משחקי אימון עם הפועל פתח תקווה באירופה. בנוסף בדק רוזנטל מספר הצעות לחותם על חוזה מקצועני עם קבוצה באירופה. על פי הכללים באותה עת, מעבר של שחקנים בין מדינות חייב תקופת הסגר של 12 חודשים, שבמסגרתה השחקן לא יוכל לקחת חלק פעיל בתחרויות. באוגוסט הודיע רשמית שהוא מבקש להיכנס לתקופת הסגר. בעקבות הכניסה להסגר תבעה אותו הפועל פתח תקווה על הפרת חוזה. בהמשך התאמן מדי פעם עם הקבוצה בתקופת ההסגר, אך לא שיחק.
במאי 1972 חתם באופן רשמי על חוזה עם בורוסיה מנשנגלדבך והצטרף לאימוני הקבוצה, ובכך היה לכדורגלן הישראלי הראשון שחתם על חוזה מקצועני עם קבוצה אירופאית בכירה. אמנם היו לפניו שחקנים ישראלים ששחקו בצורה מקצוענית ברחבי העולם, אך הם עשו זאת במדינות כמו דרום אפריקה ואוסטרליה שלא נחשבו כמובילות בכדורגל העולמי. באוגוסט 1972, שיחק לראשונה במדי הקבוצה. השחקן מרדכי שפיגלר גם הוחתם בקבוצה באותה עת, אך הקבוצה נאלצה לוותר עליו, לאחר שכבר החתימה שני שחקנים זרים, על פי המגבלות דאז.
הוא הצליח להתקבל לקבוצה בזכות קשריו של עמנואל שפר, מאמן נבחרת ישראל, עם המאמן הגרמני האנס וייסוויילר. מנשגלדבאך נחשבה באותה עת כאחת מקבוצות העילית של הכדורגל האירופאי, ובשורותיה שיחקו שחקנים מובילים בנבחרת מערב גרמניה, כגון ברטי פוגטס וגינטר נצר, שנחשב אז בעיני רבים כשחקן הטוב בעולם. רוזנטל שיחק בקבוצה עונה אחת (1972/1973) שבסיומה הגיעה הקבוצה למקום החמישי בליגה הגרמנית. תחילה זכה רוזנטל להצלחה, אך בהמשך העונה איבד את מקומו בהרכב הראשון. הוא היה שותף ב-13 משחקים וכבש שער אחד.
איתרע מזלו של רוזנטל, והוא חתם בקבוצה בדיוק באותה שנה בה התרחש טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. המוסד ביקש כי ישמרו על השחקן, וכתוצאה מכך התלוו לקבוצה שוטרים גרמנים לכל מקום. השחקנים במינשנגלאדבך, שמעולם לא היו רגילים להתנהגות כזאת, ראו בכך מטרד של ממש, מחו קשות על הליווי ובקשו מראשי המועדון לשחרר את השחקן הישראלי. בנוסף, היה חשש, כי אם ינסו לפגוע ברוזנטל, הדבר יעשה ללא הבחנה, וכתוצאה מכך שחקנים גרמנים יפגעו גם הם. בתחילת עונת 1973/1974 עוד שיחק רוזנטל בגרמניה, אך בהמשכה הוא חזר להפועל פתח תקווה, ושיחק שם שלוש שנים נוספות.
הפועל פתח תקווה ירדה לליגת המשנה בסיום עונת 1975/1976, ולאחר מכן עזב רוזנטל ושיחק במשך שנתיים בבית"ר תל אביב. השיג השיא שלו עם הקבוצה היה הופעה בגמר גביע המדינה בכדורגל ביוני 1977, בו הפסידה למכבי תל אביב.
באפריל 1978 חתם על חוזה בקבוצת "אוקלנד סטומפרס" מליגת ה-NASL האמריקנית, שם שיחק שתי עונות. בקיץ 1979 חזר לבית"ר תל אביב שם שיחק במשך שנתיים, אחר כך שנתיים בהפועל לוד, שם שיחק כבלם.
בעונת 1983/1984 שיחק כמאמן שחקן במכבי הרצליה מליגה א'. ביולי 1984 חתם על חוזה כמאמן בבית"ר רמלה, אך בתחילת עונת 1984–1985 התפטר ועבר לאמן את הפועל לוד. אותה אימן שנתיים, כולל ירידה ועליה מהליגה הארצית בסוף עונת 1985/1986. אחר כך פרש מכדורגל.
קריירה בנבחרות ישראל.
רוזנטל היה הקפטן של נבחרת הנוער של ישראל, ובמאי 1965 זכה עמה בגביע אסיה. עם נבחרת הנוער זכה שוב בגביע ב-1966 ו-1967.
ביוני 1965 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ישראל במשחק מול נבחרת בולגריה, במסגרת המשחקים המוקדמים לטורניר הגביע העולמי של 1966. אחר כך שיחק בנבחרת ישראל‏, בעת שזכתה במקום השלישי בגביע אסיה בכדורגל 1968, והוזמן פעמיים להיות חבר בנבחרת כוכבי אסיה. ב-1968 השתתף באולימפיאדת מקסיקו סיטי במדי נבחרת ישראל שסיימה במקום החמישי בטורניר. ב-1970 השתתף עם נבחרת ישראל בהעפלה לטורניר המונדיאל שנערך במקסיקו, ושיחק בהרכב הראשון בשלושת משחקי שלב הבתים מול נבחרת אורוגוואי, מול נבחרת שוודיה ומול נבחרת איטליה. ב-43 המשחקים שלו בנבחרת הוא שיחק בעיקר בתפקידים הגנתיים.
בינואר 1973 שיחק במשחק ידידות יחד עם מנשנגלאדבך, נגד נבחרת ישראל בבלומפילד. בנובמבר 1973 שיחק את משחקו האחרון במדי נבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת ארצות הברית. בסך הכל ייצג רוזנטל את ישראל ב-43 משחקים בינארציים, וכבש בהם שני שערים.
לאחר הפרישה.
לאחר הפרישה עבד רוזנטל כסוכן ביטוח, נקלע לחובות וב-1997 נעצר והורשע, לאחר שהודה בניסיון הברחה של 13 ק"ג קוקאין ממקסיקו לישראל. הוא נידון ל-13 שנים מאסר, אך השתחרר לאחר שריצה ארבע שנות מאסר.
לאחר מכן החל לעבוד בחברת החשמל. ב עבר להתגורר בערד ושימש, בין היתר, כמנהל המקצועי של קבוצת מכבי ערד תמר.
מנטיניאה
מנטיניאה (ביוונית עתיקה: Μαντίνεια) הייתה עיר יוונית במרכז הפלופונס, מתקופת יוון הקלאסית. העיר הייתה שדה מלחמה שבו נערכו שני קרבות היסטוריים מכריעים בין ספרטה לאויביה.
הקרב הראשון, בשנת 418 לפנה"ס, נערך בין הספרטנים לבין ארגוס, אתונה, ארקאדיה, ובנות בריתם, במהלך המלחמה הפלופונסית. הקרב הסתיים בניצחונה של ספרטה, ושבירת כוחה של ארגוס.
הקרב השני נערך בשנת 362 לפנה"ס בין ספרטה ובין תבאי ובנות בריתם. הכוחות התבאיים, בהנהגתו של אפמינונדס נחלו ניצחון, אך אפמינונדס נהרג בקרב, ועם מותו כוחה של תבאי נשבר.
אנאירובי
תועלתנות
תּוֹעַלְתָּנוּת (באנגלית: Utilitarianism - יוּטִילִיטַרְיָאנִיזְם) היא תורה פילוסופית, הנוגעת לתחום האתיקה וקובעת כי ערכה של פעולה נקבע על פי תרומתה לתועלת הכללית. בכך מהווה התועלתנות תורה הבוחנת את המעשים על פי תוצאתם, ולא על פי חשיבותם הערכית, וזאת בניגוד לתורות דאונטולוגיות המתייחסות לחשיבותם הערכית של המעשים כשלעצמם, ורואות טוב או רוע מוסרי במעשים מסוימים, בלי קשר לתוצאתם. על פי התועלתנות, התוצאה מצדיקה את האמצעים. אותה תועלת אותה יש להשיג - הוגדרה במספר דרכים על ידי הוגים שונים. ישנם הוגים כפיטר סינגר, המגדירים את ה"טוב" כהשגת המטרות.
כל מעשה נבחן, על פי התפיסה התועלתנית, באבן הבוחן הבודקת האם הוא "מביא את הטוב הרב ביותר למספר הגדול ביותר של אנשים", אף כי בחינה מסוג זה כרוכה במספר בעיות מוסריות ואחרות. כך, למשל, אם פגיעה אנושה באדם אחד מביאה תועלת רבה לאחרים, הרי שכאבו נבלע, בחישוב הסופי, בעונג הנגרם לאנשים רבים יותר, ובכך מוצדקת הפגיעה בו.
העקרונות התועלתניים, שנוסחו לראשונה לכלל תורה אחידה על ידי ג'רמי בנת'ם בן המאה ה-19, זכו לתשומת לב ולפיתוח פילוסופי על ידי פילוסופים בולטים כג'ון סטיוארט מיל, אך גם לביקורת רבה מכיוונים שונים, הן מכיוון פילוסופים דאונטולוגים כג'ון רולס, והן מפילוסופים כקרל מרקס, פרידריך וילהלם ניטשה ומישל פוקו.
היסטוריה.
את מקורותיה הפילוסופיים של הגישה התועלתנית ניתן למצוא כבר בכתבי ההוגים הקדמונים היוונים אריסטיפוס ואפיקורוס. ניתן למצוא את ניצני החשיבה התועלתנית בהגותם של פילוסופים אנגלים בני המאה ה-17 והמאה ה-18, כריצ'רד קמברלנד , ג'וזף פריסטלי, דייוויד יום ותומאס הובס, בהגותם של צ'זארה בקאריה וקלוד אדריאן הלווטיוס, והגותו של פרנסיס האצ'סון כוללת כבר את עיקרי התאוריה, ואת השימוש במשפט "הטוב הרב ביותר למספר הרב ביותר של אנשים", אך הגישה קיבלה את ניסוחה המוכר ואת ייחודה משיטות חשיבה אחרות על ידי ג'רמי בנת'ם. בספרו "מבוא לעקרונות המוסר והחקיקה" (Introduction to the Principles of Morals and Legislation), שיצא לאור ב-1789, קובע בנת'ם כי: