התוכנית נכתבה בהנחיה של הגב' יפה גאון והחלה לפעול בשנת 2010 בבית הספר מקס פיין בת"א, מתוך רצון להשפיע על תלמידים המגיעים מאזורי הפריפריה החברתיים והגאוגרפיים. העמותה מצאה כי בבתי הספר המקצועיים קיימת קרקע פורייה ומתאימה למימוש התוכנית ופעלה להרחבת התוכנית לבתי ספר מקצועיים נוספים ולבתי ספר על-יסודיים, אשר מקבלים אל שורותיהם נוער שהתקשה להצליח במערכות אחרות ומעוניינים לתת לו הזדמנות נוספת לחוות הצלחה ומימוש.
נכון לעת כתיבת שורות אלו, התוכנית פועלת בלמעלה מ-20 בתי ספר ומשתתפים בה מעל ל-300 בני נוער מדי שנה.
תערוכות ופרויקטים מיוחדים.
בנוסף לתוכניות הקבועות, העמותה יוזמת ומנהלת פרויקטים מיוחדים בתחום העיצוב. בין הפרויקטים המובילים שיזמה העמותה - תערוכת עיצוב '100 ספרים 200 עטיפות'- אוצר יובל סער, תערוכת 'מעט מן האור' - אוצרת דנה בכר שניאורסון, תערוכת 'גיבורי רחוב' אוצרת-דורית מיה גור, פרויקט FoodFabLab- בשת"פ עם היוזמת והמעצבת אילה מוזס, תערוכת 'מחברת מחברת'- אוצר אמרי קלמן, תחרות עיצוב אלמנט כניסה לירוחם - מנהלת פרויקט המעצבת ליאת אביאלי.
טרמינל עיצוב.
בשנת 2013 השיקה העמותה מתחם עיצוב חדשני בעיר בת-ים - "טרמינל עיצוב" בחסות עיריית בת-ים וחברת קסטרו. במסגרת הטרמינל נבחרים מיד שנה 14 מעצבים לתהליך חניכה פרטני של שנה. המעצבים מקבלים ליווי אישי וכלים לפיתוח מקצועי ובתמורה מתנדבים בקהילה ומשתלבים בתוכניות החינוך שמפעילה העמותה. לאור ההצלחה של "טרמינל עיצוב בת-ים" והשפעתו הנרחבת על המעצבים והקהילה, העמותה הקימה את טרמינל עיצוב ירוחם במסגרת מעבדות התרבות של מפעל הפיס.
מעבדת פיס לתרבות - טרמינל עיצוב ירוחם.
טרמינל עיצוב ירוחם פועל בשיתוף המועצה המקומית ירוחם ובתמיכתו של ראש המועצה המקומית, מר מיכאל ביטון. טרמינל עיצוב ירוחם פועל במסגרת מעבדת פיס לתרבות, נתמך על ידי מפעל הפיס ומלווה על ידי המכון הטכנולוגי חולון. טרמינל ירוחם מהווה חממה לקבוצת מעצבים אשר יוזמת ומשפיעה על עיצוב פני העיר והסביבה, תוך שיתוף והיכרות עמוקה עם המקום ועם תושביו.
במסגרת הטרמינל, פועלת תוכנית האצה ייעודית וממוקדת בת שישה חודשים לפיתוח מוצרי תיירות "תוצרת ירוחם Made in Yeruham". המעצבים המשתתפים בתוכנית חיים ועובדים בירוחם, נפגשים עם התושבים, עם נופי האזור ועם ייחודיות המקום ומתוך כך יעצבו מוצרים ייחודיים לנגב ולירוחם. המוצרים ישענו על יכולות ייצור של מפעלים ובתי מלאכה מקומיים ויבטאו את זהות המקום.
התוכנית מציעה למעצבים תכנים מקצועיים, ייעוץ וליווי אישי ממומחים, תשתיות לעבודה יצירתית ומסגרת חברתית אינטנסיבית אשר מלבה יצירתיות ושיתוף.
מעבדת עיצוב בתלת מימד XLN.
המעבדה שהוקמה בסוף שנת 2014 בבת-ים היא יוזמה של מרכז היזמות של עיריית בת-ים, בשיתוף רשת XLN מיסודה של מכון ראות ומופעלת על ידי עמותת "לצאת מהקופסה". מטרתה של המעבדה היא להנגיש לציבור הרחב את טכנולוגיית הייצור הדיגיטלית שהתפתחה מאוד בשנים האחרונות ולהפוך אותה לכלי יישומי בחיי היומיום.
המרכז מזמין תלמידים, סטודנטים וכן את תושבי בת-ים והאזור לסדנאות ופעילויות שונות, בהן יוכלו לחוש את חוויית מדפסות התלת-מימד, החיתוך בלייזר וכלי ייצור דיגיטליים נוספים. בחלק נרחב משעות הפעילות המרכז פתוח לציבור ללא תשלום.
טכנולוגיית ההדפסה בתלת-מימד החלה את דרכה בתחום הרפואי ומשם התפתחה לתחומים נוספים, דוגמת תחום המשחקים, הביגוד וההלבשה, תעשיית הרכב והתעופה, וכן תעשיית האוכל. הנגשת הידע ואמצעי הייצור הם רכיב משמעותי במתן הזדמנות שווה לשכבות השונות באוכלוסייה המאפשרות להצמיח קולות חדשים בשיח העיצוב בארץ.
street-print.
עמותת "לצאת מהקופסה" יזמה את פרויקט "STREET PRINT"- תחרות לעיצוב פוסטרים ופליירים במטרה להפנות את הזרקור לאומנות ש'מקשטת' את הרחוב ובכך פעלה לקידום של המעצבים היוצרים בתחום.
התחרות, אשר התקיימה לראשונה בינואר 2010 זכתה להצלחה רבה והתקיימה במשך 3 שנים בחסות חברת הכרם.
בתחרות השתתפו מאות מעצבים צעירים אשר עיצבו פליירים ופוסטרים למסיבות, אירועים ופעילויות תרבות המתקיימים במרחב העירוני. מתוך הפוסטרים שהשתתפו בתחרות נבחר פוסטר ופלייר אחד אשר זכה בתואר הכבוד "הפוסטר הטוב ביותר" לאותה שנה. כמו כן, הוענקו פרסים למעצבים הטובים ביותר בקטגוריות השונות. העבודות הזוכות נבחרו על ידי ועדה אמנותית, אשר כללה דמויות מתחום העיצוב, האמנות, התרבות והלילה של תל אביב-יפו. ביניהם: איתי ולדמן- עיתונאי ישראלי ועורך Time Out תל אביב, יהושע סימון- במאי סרטי קולנוע ואוצר תערוכות, עורך מגזין הקולנוע "מערבון", אלעד סונגו- מנהל M.T.V ישראל גלית גאון- מנהלת מוזיאון העיצוב חולון.
מבין מאות העבודות נבחרו כ־200 עבודות אשר הוצגו בתערוכה הייחודית בנמל יפו בה ביקרו אלפי מבקרים.
במסגרת הפרויקט העמותה הוציא לאור את הספר "תרימו - הזמנות, פליירים וכרזות בתרבות המועדונים הישראלית: רטרוספקטיבה, 2012-1990",בעריכתו של ניסן שור. לדברי העורך, "הספר, כשמו כן הוא, כולל בתוכו מאות הזמנות, פליירים וכרזות שעוצבו, הודפסו, חולקו וניתלו במהלך למעלה מעשרים השנים האחרונות, ולצידן, אסופת מאמרים העוסקים בנושא מזווית של תרבות וביקורת. הפרטים שמופיעים בספר מייצגים את הכוחות היצירתיים ואת רוחות הזמן. הספר מהווה שיקוף של התחום ושל השינויים הגדולים שחלו בו. הדפדוף בספר חושף את תת-המודע הוויזואלי של הצבעוניות המקומית והאל-מקומית, המרצדת והמפתה; פרטים מקריים שקובצו שלא במקרה כדי ליצור קו ליניארי, מעשי בצורה ובצליל. הצדעה לכל המועדונים של חיינו. זוהי תמונת מצב של הקרחנה הישראלית מאז הניינטיז. הוכחה ויזואלית לתרבות העיצוב של תל אביב."
פרדריק גרוניך
פרדריק גרוניך (באנגלית: Frederick Gronich; 18 בפברואר 1916 – 21 ביוני 2003) היה איש צבא יהודי אמריקאי שהגיע למדינת ישראל זמן קצר לאחר הכרזת העצמאות ויעץ לדוד בן-גוריון בענייני צבא במהלך מלחמת העצמאות, כשהוא מוכר בשם "פרד האריס".
קצין מודיעין בצבא ארצות הברית.
פרדריק זיגפריד גרוניך נולד בצ'כוסלובקיה בשנת 1916, בן למלכה ונתן גרוניך. בשנת 1929, בהיותו בן שלוש עשרה, היגרה משפחתו לארצות הברית. בצעירותו למד גאולוגיה. במלחמת העולם השנייה שירת כקצין במפקדתו של הגנרל דווייט אייזנהאואר, המפקד העליון של כוחות בעלות הברית באירופה ומי שיהיה לימים נשיאה ה-34 של ארצות הברית. גרוניך נפצע קשות באלג'יר במערכה בצפון אפריקה. לאחר החלמתו צנח בסיציליה והשתתף בכיבוש איטליה. ב-1944 עבר עם מטהו של אייזנהאואר לבריטניה, שם השתתף כקצין מודיעין בדרגת לויטננט קולונל (סגן-אלוף) בתכנון הפלישה לנורמנדי. בחודשי המלחמה האחרונים השתתף במבצע למיון וקיטלוג מסמכי האויב משלל המלחמה וכאלה שנתפסו מידי שבויי מלחמה גרמנים. לאחר המלחמה השתתף גרוניך במאמץ לגילוי פושעי מלחמה נאצים לשם העמדתם לדין.
הקשר עם ארגון "ההגנה".
בשנת 1947 יצא טדי קולק בראש משלחת מטעם ארגון "ההגנה" לארצות הברית, במטרה לרכוש נשק להגנת היישוב העברי, שעמד על סף עצמאותו, ולגייס אנשי צבא יהודים לקראת המלחמה הצפויה. כמו כן קיבל קולק על עצמו ליצור קשרים בין המודיעין האמריקאי לבין ההנהגה הצבאית של היישוב. מאמצים אלה לא צלחו בתחילה. פריצת הדרך הייתה כשפגש קולק את גרוניך ונעזר בו. גרוניך יזם פגישה, שנערכה בבית מלון בניו יורק, בין קולק לבין שני אנשי מודיעין אמריקאים בכירים, ששמותיהם לא היו ידועים עד אז לקולק. האחד היה גנרל שיעמוד לאחר מכן בראש המודיעין של נאט"ו ושני היה ג'יימס אנגלטון מבכירי ה-CIA. הפגישה הביאה ליצירת שיתוף פעולה מודיעיני ארוך שנים בין שירותי המודיעין האמריקאים והישראלים.
לאחר הכרזת המדינה ופלישת צבאות ערב יצא גרוניך, ביוני 1948, בדרכו לישראל, לאחר ששוכנע על ידי טדי קולק ודוד מרכוס לבוא לעזרת המדינה שזה קמה, כפי שעשו מרכוס עצמו, שהיה לאלוף הראשון של צה"ל, ובן דונקלמן, שהיה למפקדה השני של חטיבה 7.
במלחמת העצמאות.
בדרכו לארץ עבר פרדריק גרוניך בארצות ערב בכיסוי של עיתונאי, אסף מידע רב על צבאותיהן, והביאו לארץ. הוא ניתח את המידע עבור צה"ל תוך ניצול ניסיונו הצבאי והכשרתו המודיעינית. היה זה למעשה הדו"ח המקצועי הראשון על צבאות ערב שעמד לרשות המודיעין הצבאי הישראלי – להבדיל מסקירות הש"י אשר למחבריהן חסר היה הרקע המקצועי לניתוחן.
דבר בואו הצפוי לארץ של קצין המודיעין האמריקאי הבכיר, שבא לסייע לצה"ל, הובא לידיעת ראש ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון. בהגיעו לנמל התעופה לוד חיכה לו נחמיה ארגוב, שלישו הצבאי של בן-גוריון, ולקח אותו הישר אל בן-גוריון.
בן-גוריון התרשם מיד מהאיש והפך אותו ליועצו הצבאי הבכיר. תחת מעטה סודיות הסתובב גרוניך, במדים וללא תגים ודרגות, כשהוא מזדהה בשם "פרד האריס", בחזיתות ובבסיסים והשתתף בישיבות המטכ"ל. חרף חשיבות תפקידו הוא לא גויס באופן רשמי לצה"ל ולא נשבע לו שבועת אמונים. בן-גוריון קיבל ממנו דיווחים על ממצאיו בצבא ושמע את עצותיו. בן-גוריון הביע הערכה לידיעותיו, ניסיונו והבנתו בענייני צבא ואמר עליו: "עד כמה שידוע לי, אין איש בארץ העולה עליו בעניינים אלה".
גרוניך הביע גם ביקורת חמורה על הצד המקצועי של הצבא על האלתור הנהוג בו, שגרמו לריבוי הרוגים ללא צורך, ועל הבזבוז העצום הנהוג בו. על מחנה האימונים תל ליטוינסקי (לימים בסיס תל השומר) אמר כי על 1,200 החיילים המתאמנים בו מופקד סגל של 500 איש.