Courage World Tour הוא סיבוב ההופעות הארבעה עשר של הזמרת-יוצרת הקנדית סלין דיון אשר מתקיים בצפון אמריקה ואירופה. סיבוב ההופעות כולל בתוכו כ-122 הופעות בסך הכול, והוא החל ב-18 בספטמבר 2019, והסתיים ב-18 בספטמבר 2020.
סיבוב הופעות מלווה את צאת אלבומה השנים עשר בשפה האנגלית של סלין דיון, Courage.
רקע.
בנובמבר 2019, הוציאה סלין דיון להוציא את אלבומה השנים עשר בשפה האנגלית Courage, עליו נתמך סיבוב ההופעות. ההופעה הראשונה במסגרת סיבוב ההופעות התקיימה בקוויבק סיטי ב-18 בספטמבר 2019.
כמו כן, שמו של סיבוב ההופעות נגזר משמו של האלבום עליו הוא נתמך. במהלך סיבוב ההופעות עתידה דיון להופיע בגני יהושע, בהופעה שלא תעלה על 20,000 צופים. כמו כן, חייבה דיון את הקהל אשר יגיע למופעים שלה לבוא בלבוש אלגנטי בלבד.
רשימת השירים.
רשימת השירים מההופעה בקוויבק סיטי (18 בספטמבר 2019):
חיים גבריהו
חיים משה יצחק (חמ"י) גבריהו (19 באוקטובר 1914, אוסטרו-הונגריה - 20 בדצמבר 1989, ירושלים) היה יו"ר החברה לחקר המקרא בישראל, יו"ר החברה היהודית העולמית לתנ"ך, מייסד הכינוסים הארציים לתנ"ך, מייסד החידונים העולמיים לתנ"ך וחבר מועצת העיר ירושלים מטעם הציונות הדתית.
ביוגרפיה.
נולד בשם חיים גוטסמן בכפר זאדני (כיום הכפר פריבורז'בסקה שבאוקראינה) לשיינדל (הרשקוביץ) ואלתר גד גוטסמן והוא הבן השלישי ממשפחה בת 9 נפשות. מילדותו למד חיים בחדר ובבית ספר עממי. מהגיעו לבר-מצווה, למד בישיבותיהם של הרב יוסף צבי דושינסקי בעיר חוסט, בישיבת הרב יוסף הלוי בעיר קיראליהאזה (קורולבו ) שבקרפאטו-רוס, בישיבת הרב שמחה נתן גרינבורג בעיר קזמארק (קז'מרוק ) שבסלובקיה, בישיבת הרב מרדכי מרגליות יפה שלזינגר בעיר אייזנשטאדט שבאוסטריה וכן כמה חודשים בישיבת הרב יוסף ברויאר בפרנקפורט גרמניה.
בשנת 1933 הצטרף לפלוגות ההכשרה של "בני עקיבא" בצכ'יה ועסק בהכשרה לקראת עלייה לארץ ישראל. במהלך ההכשרה פגש את לאה לנדסמן אך לא הזדמן לה לעלות לארץ איתו בשנת 1936. בהגיעו לארץ ישראל הלך להכשרה של קבוצת שח"ל ברחובות ולאחר מכן היה בין המקימים של קיבוץ טירת-צבי. השניים היו בתקשורת ענפה ביידיש וכן בעברית מנוקדת במהלך השנים 1936–1939. לאה וחיים התחתנו בבית הכנסת החורבה בשנת 1940 ולהם ארבעה ילדים; דבורה (1943 - נפטרה בגיל שלושה שבועות), בתיה (1944), (1947, קצין סיירת שריון שנהרג במלחמת יום הכיפורים בקרב החווה הסינית), וגלעד (1949).
חיים עבד בעבודות שונות; ליטוש יהלומים, גננות, הוראה ועוד. רעייתו לאה עבדה בעבודות שונות כדי שחיים יוכל להתפנות ללימודים אקדמאיים וכך הוא למד מקרא, לשון, וארכאולוגיה. בשנות ה-40 החל ללמד בבית הספר לבנות של חנה שפיצר. הוא הוסמך במדעי הרוח בשנת 1944 על ידי האוניברסיטה העברית.
חיים היה פעיל מאוד בתחום ההגנה בשכונת שמעון הצדיק בירושלים. במלחמת השחרור לחם בהגנת שער מנדלבאום פעמים רבות, ישיבותיהם של חברי ההגנה של השכונה נערכו בביתם של לאה וחיים. חיים עבד ביד ושם אך עקב מעבר המוסד לתל אביב בגלל המצור על ירושלים נאלץ להפסיק את עבודתו שם.
בקיץ 1952 עברו חיים ולאה לביתם בשיכון הסוכנות היהודית בשכונת נווה שאנן. לשכונה היה צריף תפילה קטן. בהקמת מוזיאון ישראל נהרסו חלקים רחבים מהשכונה וכן פוצו התושבים, אך לא נבנה בית כנסת חדש, וחיים גבריהו התעקש מול עיריית ירושלים שייבנה בית כנסת חדש טרם ייהרס הישן. בשנת 1955 נפטרה בטרם עת לאה, ובית הכנסת של שכונת נווה שאנן נקרא על שמה "אהל-לאה". בשנת 1962 השלים חיים את הדוקטורט שלו בנושא "מלחמת התנ"ך באלילות" באוניברסיטה העברית בהדרכת משה צבי סגל, יחזקאל קויפמן, ואנדרה נהר. בשנת 1964 הושלמה הקמת בית הכנסת החדש של השכונה ונחנך באותו השם.
בשנת 1956 התחתן חיים עם חנה דוידוביץ, איתה חי בנווה שאנן עד מותו ב-1989. חנה גדלה בכפר סמוך לחיים בהרי הקרפטים, ניצולת אושוויץ וחברת פלמ"ח. להם שתי בנות; שרה (1957), הידועה כשרי אנסקי (עיתונאית, בשלנית ומחברת ספרי בישול ישראלית) ורחל (1959), כיום רחל אור אורטרגר, דיאטנית ואחות דיאטטית.
חידון התנ"ך.
ביוזמתו של גבריהו התקיים חידון התנ"ך הבינלאומי למבוגרים בעשור למדינת ישראל (1958). ב-1963 הקים את חידון התנ"ך העולמי לנוער שהפך לאירוע שנתי קבוע המתקיים בכל שנה ביום העצמאות.
החברה לחקר המקרא.
פרופ' גבריהו היה בין מייסדי החברה לחקר המקרא ושירת כיו"ר שלה. בין היתר בתפקידו זה העביר שיעורי תנ"ך שבועיים לראשי הממשלה דוד בן-גוריון ומנחם בגין, וכן לנשיא יצחק נבון. מטרתו הייתה לקרב את כל ישראל, חילוניים ודתיים, באמצעות לימוד תורה. פעמים רבות אכן הוטחה עליו ביקורת שלימד ספרי קודש במונחים עממיים מדי.
חוג התנ"ך בבית ראש הממשלה ובבית נשיא המדינה.
החוג הראשון לתנ"ך התקיים בי"ט במרחשון תשי"ח (4 לדצמבר 1958) והתכנס אחת לשבועיים בבית ראש הממשלה דוד בן-גוריון. חיים יזם את החוגים וארגן אותם, וכעבור השנים נערך החוג בבית נשיאי המדינה יצחק בן-צבי, זלמן שזר, אפרים קציר, יצחק נבון, ובבית ראש הממשלה מנחם בגין.
ההרצאות והשיח פורסמו בסדרת ספרים עיוניים "דברי חוג העיון בתנ"ך בבית ראש הממשלה".
פרנץ ראדמאכר
פרנץ רָאדֶמָאכֶר (בגרמנית: Franz Rademacher; 20 בפברואר 1906, נוישטרליץ, הקיסרות הגרמנית – 11 במרץ 1973, בון, גרמניה המערבית) היה דיפלומט ומשפטן נאצי, קצין אס אס בדרגת אובר-שטורמפיהרר, אשר כיהן בין השנים 1940–1943 כראש המחלקה היהודית (בגרמנית: Judenreferat) במשרד החוץ של גרמניה הנאצית, ונמנה עם האחראים להשמדת יהדות סרביה ובתוכה יהדות בלגרד במהלך השואה. לאחר מלחמת העולם השנייה הועמד לדין על פשעי מלחמה, אך נמלט לסוריה. המודיעין הישראלי התחקה אחר עקבותיו באמצעות המרגל אלי כהן שאף נפגש עמו. ב-1966 שב לגרמניה המערבית, הועמד לדין והורשע בעוון פשעי מלחמה, אך מת במהלך הליכי ערעור על הרשעתו.
ביוגרפיה.
פרנץ ראדמכר נולד בנוישטרליץ למשפחה מהמעמד הבינוני. הוא רכש השכלה אקדמית במשפטים וה-1933 הצטרף למפלגה הנאצית ובהמשך לאס אה ובהמשך לאס אס. ב-1937 הועבר לתפקיד אזרחי במשרד החוץ הגרמני וב-1940 מונה לראש המחלקה היהודית במשרד. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוביל ראדמאכר את מהלכי יישום תוכנית מדגסקר לפתרון הבעיה היהודית על ידי גירוש יהודי אירופה למדגסקר. לאחר כישלון הקרב על בריטניה ירדה התוכנית מן הפרק. לאחר הפלישה ליוגוסלביה נשלח ראמאכר לבלגרד ועסק בייעוץ לשלטונות הכיבוש במציאת פתרונות להשמדת יהודי סרביה. ב-18 באוקטובר 1941 הגיע לעיר על מנת לעמוד מקרוב על ביצוע חיסול הגברים הכלואים במחנה הריכוז טופובסקה שופה. ראדמאכר ציין בדיווחיו שנדרש להשאיר בחיים 500 גברים לצורך הקמת מחנה הריכוז סיימישטה. ב-29 במאי 1942 לאחר חיסול הכלואים בטופובסקה שופה וסיימישטה, דיווח ראדמאכר כי הבעיה היהודית בסרביה היא כבר מינורית ונותר רק לסיים את הטיפול המשפטי בנכסי היהודים.
בספטמבר 1942 עסק ראדמאכר בסוגיית שילוח יהודי בולגריה אל מחנות ההשמדה ופנה לשר החוץ יואכים פון ריבנטרופ בבקשה להאיץ את המהלכים ליישום תוכניות הגירוש. ריבנטרופ השיב שיש להמתין עם המהלך משום שהרייך הגרמני עוד לא ערוך לקלוט במחנות את יהודי בולגריה. בהמשך היה שותף לגיבוש ויישום הפתרון הסופי ברחבי הבלקן ושימש ציר מקשר בין המדור לענייניי יהודים בבמשרד הראשי לביטחון הרייך לבין נציגויות גרמניה הנאצית במדינות אירופה השונות, ובכלל זה במדינת קרואטיה העצמאית ובבולגריה גם בסוגיית השמדת יהודי מקדוניה. כן ניהל מגעים בסוגיית מעמדם של יהודי סלובקיה שמתגוררים בשטחים הכבושים מחוץ לצ'כוסלובקיה.
ב-1943 הועבר מתפקידו.
לאחר המלחמה.
לאחר סיום המלחמה, בנובמבר 1945 נעצר ראדמאכר על ידי הצבא הבריטי והובא למשפט. הוא הואשם בשותפות לרצח 1,300 מיהודי סרביה. ב-1953 ראדמאכר משיג מסמכים מזויפים תחת השם תומא רוזליו, בעזרתם הוא בורח מגרמניה לדמשק שבסוריה. הוא הורשע בהיעדרו ונדון לשלוש שנים וחמישה חודשי מאסר. במהלך שהותו בסוריה ניסו שירותי המודיעין הישראליים להתחקות אחריו באמצעות המרגל אלי כהן. מפעיליו של כהן הנחו אותו לדווח על פושעים נאצים המתחבאים בדמשק. אלי כהן יזם מפגש עם ראדמאכר בדירתו בדמשק בעזרת מכרם המשותף, מאג'ד שייח אל-ארד. ממסכים של הסי איי איי עולה כי ראדמאכר שירת כמה סוכנויות ביון מערביות ששירתו בסוריה, ובעיקר את סוכנות הביון של גרמניה המערבית. הסי איי איי האמריקאי הצליח ליירט מברקים של סוכנות הביון של מערב גרמניה, ובהם מוכח כי ראדמאכר עבד גם למען המודיעין הסורי. ישנם מקורות הטוענים כי כהן ביקש לחסל את ראדמאכר, אך נענה בשלילה על ידי מפעיליו. בשלהי 1966 שב לגרמניה מיוזמתו בשל בריאותו הלקויה. הוא נעצר, הועמד לדין והורשע שוב. ראדמאכר הגיש ערעור על ההחלטה וב-1971 הורה בית משפט פדרלי על עריכת משפט חוזר, אך מת ב-1973 בטרם החל המשפט החוזר.
קרחון גרגורי (אנטארקטיקה)
קרחון גרגורי (באנגלית: Gregory Glacier) הוא קרחון בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון נשפך לתוך מפרצון סיירבה, מצפון לקרחון ברגה.
גובהו של הקרחון 627 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי הקרחון.
הקרחון מופיע לראשונה במפה של ממשלת ארגנטינה משנת 1957.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה בשנת 1960.
הקרחון נקרא על שמו של הולינגוורת' פרנקלין גרגורי (Hollingsworth Franklin Gregory), מהנדס אווירונאוטיקה אמריקאי שהיה חלוץ בפיתוח מסוקים ושימוש בהם.
לקריאה נוספת.