במשא-ומתן הקואליציוני שנערך לאחר מכן בין האיכרים והירוקים לבין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של ליטא הוסכם כי סקוורניאליס יהפוך לראש ממשלת ליטא. הוא מונה לתפקיד זה על ידי הנשיאה דליה גריבאוסקאיטה ב-22 בנובמבר 2016, לאחר אישורה על ידי הסיימאס.
יחסיו עם מדינת ישראל.
סקוורניאליס ביקר בישראל פעמיים, בשנת 2015 בתפקיד שר הפנים, ובינואר 2019 בתפקיד ראש הממשלה. במרץ אותה שנה הודיע כי הוא שוקל להעביר את שגרירות ליטא בישראל מתל אביב לירושלים.
רן בן נון
רן בן נון (נולד בשנת 1965) הוא עיתונאי וסופר ישראלי.
קורות חיים.
נולד ב-1965 ברמת גן וגדל בגבעתיים. למד לימודים קוגניטיביים (פסיכולוגיה, פילוסופיה, ספרות ובלשנות) באוניברסיטת תל אביב. נשוי ומתגורר בדרום תל אביב.
בין השנים 1991–1993 והיה כתב תרבות בעיתון "חדשות". בהמשך היה כתב תרבות ואז עורך תרבות במקומון "תל אביב" מרשת ידיעות תקשורת.
בשנות ה-90 היה מראשוני ומובילי סיקור סצנת הדאנס ותרבות המועדונים של התקופה במקומוני תל אביב.
בשנת 2000 עבר ל"ידיעות אחרונות" כעורך במוסף "זמנים מודרניים" ומ-2015 גם "זמנים בריאים". במקביל היה למבקר הספרים של המוסף היומי "24 שעות". כיום הוא משמש גם כספק תכנים לאתר הספרים הדיגיטליים "עברית".
בתחילת שנות ה-2000 כתב ביקורות טלוויזיה וראיונות למוסף 7לילות, ובהם הכתבה "101 שאלות לדודו טופז" שקטעים ממנה צוטטו בהרחבה לאחר התאבדותו של מלך הרייטינג.
בין השנים 2000–2017 היה מבקר הטלוויזיה של יומני התרבות ברשת ב'.
בספטמבר 2017 יצא לאור ספרו הראשון, "עכשיו יותר ברגש" (בהוצאת ידיעות ספרים). הרעיון שמאחורי הספר החל בעצם ב"זמנים מודרניים", כאשר במשך תקופה מסוימת בן-נון כתב בו קטעי לייף סטייל קצרים תחת הפסבדונים הנשי "מיכל שרון". בעלילת הספר הפסבדונים, דמות בשם גאיה פאנק, משתלטת על תודעתו של הגיבור, רובי ירחי, ומשנה את חייו ללא הכר.
אנציקלופדיה מקוונת
אנציקלופדיה מקוונת היא אנציקלופדיה הנגישה דרך האינטרנט, כדוגמת ויקיפדיה. ניתן לייחס את הרעיון לבניית אנציקלופדיה חופשית באמצעות שימוש באינטרנט, לכל הפחות, להצעת Interpedia ב-1994; אנציקלופדיה זו תוכננה להיות אנציקלופדיה הנמצאת בתוך האינטרנט באופן שבו כל אחד יכול לתרום ידע. המיזם מעולם לא עזב את שלב התכנון, ונעקף על ידי ענף ראשי של אנציקלופדיות ישנות מודפסות.
המרת תכנים ישנים לתכנים דיגיטליים.
ויקיטקסט.
ישנו מספר רב של אנציקלופדיות ישנות ומילונים על ביוגרפיות לאומיות שהובאו לוויקיטקסט, הן באנגלית והן בשפות אחרות. השלמת האנציקלופדיות הללו משתנה ואיכות התוכן המופיע בהן משתנה בעקבות הגהה והופכת לטקסט באיכות ירודה המועדת לשגיאות רבות יותר של זיהוי תווים אופטי.
אתרים אחרים.
אנציקלופדיות רבות נמצאות באתר האינטרנט של ארכיון האינטרנט. על אף שהטקסט המקורי ניתן לצפייה, הטקסט הקריא הדיגיטלי הוא לעיתים קרובות לא מדויק הכולל שגיאות OCR רבות.
בינואר 1995, פרויקט גוטנברג החל לפרסם את טקסט ה-ASCII של המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה (1911), אך המחלוקת על שיטת הפרסום גרמה להפסקת העבודה לאחר הוצאת הכרך הראשון. מכיוון שהאנציקלופדיה כללה סימנים מסחריים, הטקסט פורסם בשם "אנציקלופדיית גוטנברג". פרויקט גוטנברג חידש את העבודה על המרת אנציקלופדיה זו לתוכן דיגיטלי והגהתה. הפרויקט פרסם מספר כרכים בסדר אלפביתי, כאשר הפרסום האחרון הוא "כרך 17 חלק 8: מאטר-מאקלנבורג" שפורסם ב-7 באפריל 2013. כרך אנציקלופדיה בריטניקה האחרון הומר לתוכן דיגיטלי על ידי מוציאיה לאור, ונמכר לראשונה בתור תקליטור CD-ROM, ומאוחר יותר דרך שירות מקוון.
ב-2001, טקסט ה-ASCII של כל 28 הכרכים פורסם במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה; תביעת זכויות יוצרים התווספה לחומרים הכלולים בטקסט, וכתוצאה מכך האתר כבר לא קיים.
פרויקטים דיגיטליים אחרים התקדמו בכותרים אחרים. אחת הדוגמאות היא "מילון התנ"ך של איסטון (1897)", שהומר לתוכן דיגיטלי על ידי הספרייה הקתולית הנוצרית.
דיגיטיזציה מוצלחת של אחת האנציקלופדיות הישנות הייתה עיבודה המקוון של מהדורתה השישית של האנציקלופדיה הקולומביאנית על ידי פרויקט ברטלבי בתחילת שנת 2000 והתעדכנה מעת לעת.
ישנם אתרי אינטרנט אחרים המספקים אנציקלופדיות מקוונות, שחלקן זמינות גם דרך ויקיטקסט, אך הן עשויות להיות שלמות יותר מאלה שמופיעות בוויקיטקסט, ולעיתים הן אף יכולות להופיע כמהדורות שונות.
היווצרותם של תכנים חדשים.
ענף נוסף הקשור לדיגיטיזציה הוא יצירת תכנים חדשים ללא תשלום על המתבססת על התנדבות. ב-1991, משתתפי קבוצת הדיון alt.fan.douglas-adams החלו בפרויקט לייצוּר גרסה אמיתית של מדריך הטרמפיסט לגלקסיה, אנציקלופדיה בדיונית המשמשת את יצירותיו של דאגלס אדמס. היא הייתה ידועה בשם "פרויקט המדריך הגלקטי". על אף שבמקור היא נועדה להכיל ערכים אמיתיים ועובדתיים בלבד, המדיניות השתנתה כדי לאפשר ולעודד יצירת ערכים אמיתיים באופן חלקי ולא-אמיתיים גם כן. פרויקט המדריך הגלקטי מכיל מעל 1700 ערכים, אך לא נוספו ערכים חדשים מאז שנת 2000; הדבר כנראה נבע בשל הקמתה של h2g2 , פרויקט רשמי יותר המשתף את אותן העקרונות.
אנציקלופדיה מקוונת מוקדמת נוספת נקראה בשם "האנציקלופדיה הגלובלית". בנובמבר 1995 הוצגה ביקורת על אנציקלופדיה זו על ידי ג'יימס רטיג (עוזר דקאן של ספריות האוניברסיטה לשירותי סימוכין ומידע) במכללת ויליאם ומרי בזמן הכנס השנתי החמישה עשר של צ'ארלסטון על רכישות ספרייה ונושאים קשורים. מתוך דבריו על האנציקלופדיה הגלובלית:
לאחר מכן הוא נתן מספר דוגמאות לערכים המופיעים באנציקלופדיה הגלובלית, כגון איווה סיטי:
אדה קלה
אדה קלה (ברומנית: Ada Kaleh) היה אי על הדנובה במערב רומניה, בסמוך לגבול עם סרביה. אורך האי היה כ-1,7 קילומטרים ורוחבו 500 מטר. על האי חיו, לפני הצפתו, כ-600 תושבים, מרביתם ממוצא טורקי, שהתפרנסו מגידול עצי פרי וורדים מהם הופקו שמן ורדים ובושם ורדים, תיירות ומסחר.
בשנות ה-60 של המאה ה-20, האי הוצף במסגרת בניית אגם הצבירה עבור תחנות הכוח ההידרו-חשמליות של רומניה וסרביה (בתחילה יוגוסלביה) בשערי הברזל. התושבים פונו ופוצו חלקית. חלקם עקרו לאי שימיאן הקרוב, חלקם עברו לדוברוג'ה וחלקם היגרו לטורקיה. מבנים היסטוריים וקברים הועברו לאי שימיאן בכוונה להפכו לאתר תיירות.
היסטוריה.
האי היה מיושב מימי קדם וכבר הרודוטוס מזכיר אותו בשם Cyraunis ומציין את מיקומו ומידותיו ואת קיומם של עצי זית וגפנים.
המסמך הראשון שמזכיר את האי הוא דוח של המסדר הטבטוני מ-1430 המזכיר את האי Saan ובו 216 אנשים. ב-1689 הצבא האוסטרי בנה מבצר באי ובעשורים שלאחר מכן המבצר עבר מיד ליד בין האוסטרים והעות'מאנים. בעקבות הסכם השלום, שנחתם בבלגרד, ב-1739, בין מלוכת הבסבורג ובין האימפריה העות'מאנית, האי עבר לידי העות'מאנים.
ב-1878, בקונגרס ברלין, האי נשכח וכך נשאר טריטוריה עות'מאנית עם ניהול דה פקטו אוסטרו-הונגרי, כשמרבית התושבים היו טורקים מוסלמים. הסכם סוור לא הופעל לגבי האי, כי החלה מלחמת יוון–טורקיה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, על פי הסכם לוזאן, הכירה טורקיה בריבונות רומניה על האי.
השיר "אדה קלה".
נוכחותה של אוכלוסייה טורקית-מוסלמית בקרבת מקום עוררה את הדמיון ונכתב שיר המספר על אהבתם של איישה בת האי ודרגומיר הרומני המשייט בסירה על הדנובה. אהבת השניים עוררה התנגדות משני הכיוונים, אך הם לא נכנעו. זאת בלדה פופולרית והמוזיקה היא בסגנון מזרחי-טורקי. הביצוע המפורסם ביותר של השיר הוא של הזמרת ג'יג'י מארגה.
אנציקלופדיה אינטרנטית
הזמיר
"הזמיר" הוא ספר שיצא לאור בשנת 2015. הספר מציג את פעולותיה של המחתרת הצרפתית בתקופת מלחמת העולם השנייה. הגיבורות בסיפור הן שתי אחיות, המנסות כל אחת לתרום בדרכן למען המאבק בשלטון הנאצי.
את הספר כתבה הסופרת כריסטין האנה, וזהו אחד הספרים המפורסמים ביותר שלה. הספר תורגם ליותר מ-30 שפות במדינות שונות.
על מחברת הספר.
כריסטין האנה נולדה ב-1960. היא גרה כיום בגרדן גרוב, קליפורניה, ארצות הברית. היא עורכת דין שהפכה לסופרת. היא כתבה יותר מ-20 רבי-מכר שנמכרו ביותר ממיליון עותקים.
תקציר העלילה.
הסיפור מתקיים בשתי תקופות שונות: התקופה הראשונה מספרת על עברם של ויאן ואיזבל, הדמויות הראשיות בספר, וזו התקופה שבה מתרחשת רוב עלילת הסיפור. התקופה השנייה מתרחשת בזמן ההווה כשויאן הזקנה נזכרת בעברה.
העלילה מתחילה בשנת 1939 בפריז, כשצרפת נכנסת למלחמת העולם השנייה. הגרמנים נכנסים לצרפת וכובשים את חלקה הצפוני. איזבל, האחות הצעירה, נשלחת על ידי אביה לאחותה ויאן שגרה עם בעלה אנטואן ובתם סופי בקאריבו, כפר קטן בצרפת.
אנטואן נשלח למלחמה, ואיזבל, ויאן וסופי, נשארות בבית עם בק, קצין גרמני שפלש לביתן.
איזבל רוצה לקחת חלק פעיל במלחמה נגד הגרמנים, מצטרפת למחתרת הצרפתית ומתחילה לפעול נגד הגרמנים. היא עוזבת את קאריבו וחוזרת לפריז, שם היא מתחילה לעזור למחתרת בהברחת טייסים לגבולות ספרד.
מצב היהודים בקאריבו מתחיל להתדרדר, ובעקבות כך ראשל, חברתה היהודייה, נלקחת למחנות השמדה, שרה בתה נרצחת, ובנה השני ארי נשאר בחזקתה של ויאן. היא מעמידה פנים שהוא בנה. ויאן מבינה שעליה לקחת חלק פעיל בהגנת יהודים מקאריבו. היא לוקחת ילדים יהודיים, משנה את זהותם ומעבירה אותם לכנסייה על מנת שיגנו עליהם.