הוא כתב בעיתון "חרות" משנת 1948 עד לסגירתו בשנת 1965, ובעיתון "דבר", משנת 1980 עד סגירתו בשנת 1995.
בית בסאראב
בית בסאראב (ברומנית: Basarab) הייתה משפחה שהיה לה תפקיד מרכזי בהקמת נסיכות ולאכיה.
מעמדה כשושלת מוגדר כבעייתי עקב מערכת הבחירה הרשמית, אשר אפשרה כי גברים בני אותה משפחה, כולל צאצאים לא לגיטימיים, יבחרו לשלטון על ידי מועצה של בויארים.
בין השליטים המוזכרים כחברי הבית (וענפיו) כלולים (בסדר כרונולוגי): מירצ'ה הזקן, דן השני, ולאד דראקול, ולאד המשפד, ולאד הנזיר, ראדו הגדול, וראדו מאפומאץ.
השם ומקורותיו.
השושלת נקראת על שמו של בסאראב הראשון, שזכה בעצמאותה של ולאכיה מתוך ממלכת הונגריה.
שמו המקורי של בסאראב הראשון היה בסאראבי (Basarabai),אך התקצר כשהושאל לרומנית. מקור השם הוא קומני או פצ'נגי וכוונתו ככל הנראה "אב כובש" או "אב שולט".
אמנם שמו העיד על מוצאו הקומני או הפצ'נגי, אך בני דורו של בסאראב הראשון החשיבו אותו לוולאכי מאז ומתמיד.
מורשת.
שמו של בסאראב הראשון הוא המקור לשמות של מקומות שונים, כולל האזור של בסרביה (חלק מהרפובליקה של מולדובה ואוקראינה) וכן כמה עיירות, כגון בסאראב (Basarabi) ברומניה.
אמנפור
1987 בברית המועצות
1987 בברית המועצות הייתה השנה בה נחגגה השנה ה-70 למהפכת אוקטובר. בדצמבר 1979 החלה פלישת הכוחות הסובייטיות לאפגניסטן והחלה מלחמה שנמשכה 10 שנים. בשנה זו מיכאיל גורבצ'וב התחיל את מדיניות הפרסטרויקה שבסופה ברית המועצות התפרקה.
אירועים בולטים.
אירועי תרבות.
החל משנת 1988 האקדמיה לאמנות הקולנוע מחלקת פרסי "ניקה" עבור הסרטים. עבור שנת 1987 בשנה זו הזוכים היו:
ארשת (כתב עת)
ארשת, ספר שנה לחקר הספר העברי
ארשת - ספר שנה לחקר הספר העברי
רעם טרופי
רעם טרופי (באנגלית: Tropic Thunder) הוא סרט פעולה-קומדיה אמריקאי שנכתב, הופק, ובוים על ידי בן סטילר. בסרט משחקים בתפקידים הראשיים סטילר עצמו, רוברט דאוני ג'וניור וג'ק בלאק. העלילה העיקרית סובבת סביב קבוצה של שחקנים מפונקים שמצלמים סרט על מלחמת וייטנאם. כאשר הבמאי המתוסכל של הסרט מחליט, לאחר התייעצות עם התסריטאי, לזרוק אותם באמצע ג'ונגל, הם נאלצים להסתמך על כישורי המשחק שלהם על מנת לשרוד סכנות ממשיות המאיימות עליהם. ג'סטין ת'רו ואיתן כהן כתבו יחד עם סטילר את התסריט. הסרט הופק על ידי "Red Hour Films" והופץ על ידי דרימוורקס דרך סרטי פרמאונט.
עלילה.
אולפני סרטים מנסים ליצור את סרט המלחמה הגדול ביותר של כל הזמנים, על מלחמת וייטנאם. לשם כך הם מגייסים את השחקנים הידועים ביותר בתעשיית הקולנוע: ג'ף פורטנוי (ג'ק בלאק), קירק לזרוס (רוברט דאוני ג'וניור) וטאג ספידמן (בן סטילר). שלושתם בעלי אגו מנופח, וכל אחד מהם בטוח שהוא השחקן המוכשר והחשוב ביותר בסרט. לאורך הפקת הסרט הם מעלים דרישות רבות עקב היותם מפונקים בצורה יוצאת דופן. הבמאי מתרגז על פינוקם של השחקנים אך אינו יודע מה לעשות כדי לטפל בכך. תסריטאי הסרט מציע להטיס אותם לווייטנאם על מנת שיחושו את האווירה ויחדלו להיות מפונקים, עקב התנאים הקשים. צוות הסרט מציב מצלמות בג'ונגלים בווייטנאם על מנת שהשחקנים יצולמו באופן טבעי. מייד עם נחיתתם דורך הבמאי על מוקש ומתפוצץ. השחקנים רואים זאת וטועים לחשוב שמדובר בתעלול מטעם ההפקה. בפועל, השחקנים נחתו במשולש הזהב והם באזור של כנופיית מגדלי סמים. הכנופיה מגלה את הימצאותם בשטחה תוך זמן קצר ושובה את ספידמן. למרות שפעם אחר פעם מופיעות הוכחות לכך שמדובר במציאות לשחקנים לוקח זמן רב לקלוט שההפקה לא ארגנה זאת. לאורך הסרט נחשפים סודות של השחקנים (בסרט, לא של השחקנים האמיתיים): אלפא צ'ינו מסתיר את העובדה שהוא מאוהב בגבר מחשש למעמדו ככוכב קולנוע, ואילו פורטנוי מסתיר מחבריו את העובדה שהוא מכור להרואין.
שחקנים.
הופעות אורח.
בסרט היו הופעות אורח של שחקנים רבים.
הפקה.
הרעיון של סטילר לסרט עלה בראשו תוך כדי משחק בתפקיד קטן בסרט אימפריית השמש, ומאוחר יותר ת'רו וכהן הצטרפו אליו כדי לעזור לו להשלים את התסריט. אחרי שהסרט קיבל אור ירוק בשנת 2006, הצילומים התקיימו בשנת 2007 באי קאואיי בהוואי. הסרט צולם במשך שלושה עשר שבועות ונחשב מאוחר יותר כסרט הגדול ביותר שהופק בהיסטוריה של האי. לסרט היה קידום ושיווק נרחב, כולל אתרי אינטרנט מיוחדים עבור הדמויות הראשיות המזויפות והסרטים הבדיוניים שלהן, שידורים מיוחדים של טלוויזיה בדיונית ומכירתו של משקה האנרגיה המפורסם בסרט, "Booty Sweat". לפני הקרנתו של הסרט הוא ספג ביקורת מצד קבוצות תמיכה לנכים בשל הופעתה של דמות עם פיגור שכלי.
ביקורות.
הסרט קיבל ביקורות אוהדות בדרך כלל ממבקרי הקולנוע על הדמויות בסרט, התסריט והקדימונים המזויפים תוך ביקורת על תוכן הפוגעני שבו. הפסקול של הסרט יצא לראשונה ב-5 באוגוסט 2008, לפני שחרורו של הסרט לאקרנים. בפתיחה בסוף השבוע הראשון בצפון אמריקה, הסרט הכניס 26 מיליון דולר ושהה במקום הראשון ברשימת הסרטים המכניסים במשך שלושת סופי השבוע הראשונים מהקרנתו הראשונה. הסרט והשחקנים שלו היו מועמדים למספר פרסים על ידי קבוצות שונות, כולל פרס גילדת שחקני המסך ופרס האוסקר. הסרט גרף כ-180,000,000 $ בבתי הקולנוע לפני השקתו ב-DVD ב-18 בנובמבר 2008.
פרסים.
הסרט היה מועמד למספר פרסים, בהם מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע עבור רוברט דאוני ג'וניור וטום קרוז, ומועמדות דומה לדאוני ג'וניור בפרס באפט"א ובפרס גילדת שחקני המסך.
שרית דנה
שרית דנה (נולדה ב-1962) הייתה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (אזרחי) ויו"ר מועצת שמאי המקרקעין בין השנים 2013-2006.
ביוגרפיה.
דנה נולדה ברומניה ועלתה לישראל בשנת 1970, בהיותה בת שמונה ועברה להתגורר עם הוריה בשכונת אפרידר באשקלון.
את שירותה הצבאי עשתה בנח"ל בגרעין בקיבוץ נטור. לאחר שירותה הצבאי פנתה ללימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחתה בבית המשפט העליון אצל השופטת מרים בן-פורת לאחר שהתמנתה בן פורת לתפקיד מבקר המדינה נענתה דנה להצעתה והחלה את דרכה בשירות הציבורי כעוזרת ליועץ המשפטי למבקר המדינה. לאחר מכן שימשה כיועצת משפטית לוועדות התכנון המחוזיות תל אביב והמרכז. בשנת 1999 מונתה לתפקיד היועץ המשפטי למשרד הפנים.
בשנת 2005 מונתה למשנה ליועץ המשפטי לממשלה (אזרחי). ב-10 בינואר 2006 מונתה על ידי שרת המשפטים ציפי לבני לכהונה בת שלוש שנים בתפקיד יו"ר מועצת שמאי המקרקעין. עם כניסתה לתפקיד נטלה חלק פעיל בגיבוש התקינה השמאית שאושרה בקצב מזורז בוועדה לתקינה שמאית ובמועצת השמאים. בשנת 2008 הובילה את השינוי בהכרעה בסכסוכים שומתיים והקימה את מאגר השמאים המכריעים חרף התנגדות נמרצת של שחקנים בשוק הנדל"ן. נטען כי השינוי שיזמה הביא לשיפור בשקיפות ובמקצועיות של ההכרעות.
בשנת 2010 מונתה על ידי ראש הממשלה כראש הצוות לגיבוש רפורמה בתחום התכנון והבניה.
מנכ"ל משרד המשפטים, גיא רוטקופף תיאר את תקופת כהונתה כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה וכיו"ר מועצת שמאי המקרקעין כמוצלחת ביותר, שבה הובילה רפורמות ותהליכי שינוי מגוונים, וביניהם חקיקה והשקה מוצלחת של מערך השמאים המכריעים. בתאריך 10 בינואר 2009 פגה תקופת כהונתה כיו"ר מועצת שמאי המקרקעין, אך היא המשיכה לשמש בו מבלי שחודש כתב המינוי בשנים 2009-2012, עקב טעות משרדית במשרד המשפטים. בסוף שנת 2012 החלטה ועדת חריגים לא להאריך את כהונתם של בכירים שתקופת כהונתם קצובה ובהם דנה, אך בפברואר 2013 אושרה כהונתה הזמנית לחודשיים נוספים ולאחריהם הוחלפה על ידי עו"ד ארז קמיניץ ופרשה משירות המדינה.
דנה נשואה ואם לשלוש בנות. משפחתה מתגוררת ברעננה.
הערות שוליים.
עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני
עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני (בגרמנית: Aufstieg und Fall der Stadt Mahagonny) היא אופרה סאטירית-פוליטית-חברתית ("תיאטרון מוזיקה") מאת ברטולט ברכט (ליברית) וקורט וייל (לחן). האופרה הועלתה לראשונה בלייפציג ב-9 במרץ 1930 והיא באה להתריע על התדרדרות החברה הגרמנית ועל רעיון "מדינת החירות" (Heilstaat) שהיה מרכיב מרכזי במצעה של המפלגה הנאצית. האופרה לועגת לעצם הממסד והמוסכמות האופראיות, על אף שיש בה חלוקה לתמונות ומערכות, הן אינן נפרדות אלא באות כרצף מהיר של תמונות אפיזודיות, הציר העלילתי המרכזי קלוש בכוונה וכל מטרתו היא אלגורית. כך למשל, המקבילה לאריית האהבה הגדולה באופרה המסורתית מושרת לזונה, שכאשר היא מבינה של"אהובה" אין כסף, היא מפנה לו עורף והשירה הסנטימנטלית הופכת לנלעגת במיוחד. האופרה בנויה בתבנית המזכירה קברט מרצף של אפיזודות ומשילוב בין סגנונות מוזיקליים רבים, בהם פרודיות על מוזיקה של באך, מוצארט, שופן וואגנר ושימוש בסגנונות מודרניים כריקודי פוקסטרוט, ג'אז ורגטיים.
עלילת האופרה.
האופרה ממוקמת בתקופת הבהלה לזהב בארצות הברית. היא נפתחת בכוונתם של שלושה פושעים נמלטים, האלמנה בגביק, מנהל החשבונות המושחת פאטי והבריון טריניטי מוזס, להקים עיר במקום נידח ולעשוק את המגיעים אליה כיוון ש"קל יותר לכרות זהב מבני אדם מאשר מנהרות". העיר מיוסדת על בסיס הרעיון ש"הכל מותר" ושניתן לרכוש בכסף כל תענוג. הראשונות המגיעות לעיר הן זונות, ובראשן ג'ני סמית, ששרה את השיר הידוע ביותר מתוך האופרה, שיר אלבמה, המושר בכל הפקות האופרה בשפה האנגלית.