לבו של הסרט הוא המפגש של גיל עם גיבורי התרבות שהתגוררו בפריז בשלהי שנות ה-20. אלמלא נתפס כהוזה, יכול היה גיל להתגאות ("ניים דרופינג") בכל הדמויות שפגש. על המפגש של הצופה עם דמויות אלה כתב יאיר רוה: "זה אכן מאוד משעשע לפגוש בהם בלי הכנה. ויותר משעשע לנסות לזהות את כולם לבד. וודי אלן מקדיש לצופיו המתוחכמים שעשועון אינטלקטואלי מרענן למדי." דעה דומה הביעה ליאור אלפנט: "חובבי תרבות ואומנות יישבו לאורך "חצות בפריז" עם חיוך בלתי נגמר על השפתיים שלהם כל פעם שהסרט יעשה 'ניים דרופינג' למישהו שהם מכירים. כן, כולם פה, ... כל מי שהוא משהו בשנות ה-20–30 וגר בפריז, או אפילו סתם עבר שם", ומוסיפה: "פיצג'רלד ודאלי שלו אינם העתק מדויק של האנשים האמיתיים, אלא קריקטורות מסודרות שלהם, שמכוונות לפי מה שהגיבור חושב עליהם, שזה בדרך כלל מה שאנחנו חושבים עליהם". מרט פרחומובסקי נלהב פחות משעשוע זה: "את ההנאה העיקרית בסרט מפיקים מהמסע בין הכוכבים המשועשע הזה, שמאפשר לצופה הבורגני הממוצע לטפוח לעצמו על השכם וגורם לו להרגיש נורא משכיל, כיוון שהוא מכיר את כל החבר'ה החשובים."
ניים דרופינג דומה, שבו נכללות רבות מהדמויות שבסרט, עשה אלן בסיפורו הקצר, המסופר בגוף ראשון, "A Twenties Memory", שפורסם כארבעים שנה קודם ליצירת הסרט.
יתרונותיו של הנוסע לעבר.
לנוסע בזמן לעבר יש יתרון על פני האנשים שהוא פוגש: הוא יודע את עתידם (אותו הוא מכיר כעבר), ולעיתים מתפתה לשנות עתיד זה. במרבית הסצנות המתרחשות בעבר, גיל הוא צופה, המזהה את הדמויות שהוא פוגש, אך נמנע מלהשתמש בידע הנוסף שיש לו לשם השפעה על דמויות אלה. בסצנות אחדות משתמש גיל בידע המיוחד שיש לו:
הנוסטלגיה היא בדיוק מה שהייתה פעם.
הנושא המרכזי בסרט הוא הנוסטלגיה, המתבטאת בחלומו של גיבור הסרט, גיל, לחיות בפריז של שנות ה-20, כ-85 שנה קודם זמנו. באורח פלא חלומו מתגשם, אך הוא מופתע לגלות שאדריאנה, החיה בשנות ה-20, חולמת לחיות ב"בל אפוק" - שנות ה-90 של המאה ה-19, כ-30 שנה קודם זמנה. בשיחה עם דגה וגוגן, בני ה"בל אפוק", הם מגלים שדגה וגוגן חולמים על תקופת הרנסאנס. גיל מבין שגעגועים לתור זהב קודם מאפיינים את אנשיה של כל תקופה.
במסיבת עיתונאים בקאן התייחס וודי אלן לנוסטלגיה:
האמנם קומדיה רומנטית?
במבט ראשון הסרט משויך לז'אנר הקומדיה הרומנטית, ומסגרתו של הסרט נותנת סיבות ברורות לכך: הסרט עוסק בזוג מאורס, גיל ואינז, המגיע לבילוי בפריס. בתחילת הסרט מביע גיל את אהבתו לאינז, בהמשך הסרט הוא מתאהב (או לפחות חושק) באדריאנה, והסרט מסתיים בהבטחה לרומן חדש, בין גיל לגבריאל. עם זאת, מרכיבים אלה הם רק המסגרת של הסרט, שעיקרו פנטזיה נוסטלגית – "שיר אהבה נוסטלגי לפריז של שנות ה-20, לאמניה המודרניסטים, לסופרים האמריקאים הדגולים שגלו בה, לסלונים הספרותיים שפרחו בה, ולפריטי הממורביליה שבאים עם זה". זהו סרט ש"מעלה את השאלה: למה אנחנו כל הזמן מפנטזים על מקום אחר וזמן אחר במקום להיות מרוצים בכאן ובעכשיו?". בהתאם לכך מתאר המבקר אורי קליין את הסרט כ"פנטסיה קומית".
שאלת הז'אנר אליו משתייך הסרט באה לידי ביטוי גם בהבדל שבין כרזת הסרט האנגלית לכרזה העברית. הכרזה העברית היא כרזה רומנטית מובהקת – נראים בה גיל ואינז מתנשקים על גדת הסן. הכרזה האנגלית, לעומת זאת, מתרחקת מהרומנטיקה ומדגישה את הפנטזיה הנוסטלגית – גיל נראה בה הולך לבדו על גדת הסן, ואת השמים מחליפה יצירתו של וינסנט ואן גוך, "ליל כוכבים".
האם גיל הוא בן דמותו של וודי אלן הצעיר?
רבים טענו שדמותו של גיל, בגילומו של אוון וילסון, משקפת את דמותו של וודי אלן בצעירותו. אלן הכחיש זאת במהלך פסטיבל קאן: "וילסון הוא ההפך ממני. אני ניו יורקי, ואוון הוא קאובוי שנולד בטקסס ונשמע כמו טקסני. אוון הוא גולש גבוה ובלונדיני, חובב חופים שחי בהוואי, ואני שונא את חוף הים." עם זאת, ציין אלן: "כשכתבתי את התסריט כתבתי אותו לטיפוס כמוני, מישהו שהיית מקשר לניו יורק, ויש שחקנים אמריקאים שיכלו לעשות את הדמות כמוני, בטבעיות, אבל לא הרגשתי שאני רוצה מישהו מהם לסרט הזה", ולכן, לאחר שווילסון נבחר לתפקיד, "החלטתי לשכתב לחלוטין את התסריט ולהתאים אותו לאוון. אנשים שרואים את 'חצות בפריז' חושבים שהדמות שלו היא דמות שאני הייתי יכול לשחק כשהייתי צעיר, אבל הדרך בה אוון משחק אותה שונה ממני לחלוטין - הוא לא נשמע כמוני, הג'סטות שלו שונות משלי. זה נשמע כמו כשמישהו שנולד בטקסס או חי בהוואי אומר שורות שאני כתבתי. אם אני הייתי משחק את הדמות הזאת, זה היה סרט אחר לגמרי: הייתי עושה אותו הרבה יותר מהיר ועצבני, ומדבר יותר מהר. אוון מדבר כמו מישהו שמבלה על גלשן. אני הייתי עושה את זה בסגנון של אינטלקטואל מהחוף המזרחי".
אינטגרבילי
חצות בפריז
ניז'ר במשחקים האולימפיים
ניז'ר משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת טוקיו (1964). היא החרימה את המשחקים פעמיים: את אולימפיאדת מונטריאול (1976) החרימה, כמרבית מדינות אפריקה, במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק עם נבחרת דרום אפריקה תוך הפרת הסנקציות שהוטלו על דרום אפריקה בשל משטר האפרטהייד. ארבע שנים מאוחר יותר הצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980), במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת ניז'ר במשחקים ברציפות. במשחקי החורף לא השתתפה מעולם.
במשחקים הראשונים בהם השתתפה, באולימפיאדת טוקיו, ייצג אותה ספורטאי בודד, המתאגרף איסאקה דאבורה, שהעפיל לשלב רבע הגמר בקטגוריית המשקל של עד 67 ק"ג. שמונה שנים מאוחר יותר, באולימפיאדת מינכן (1972), זכה דאבורה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 63.5 ק"ג. מדליה זו הייתה המדליה האולימפית הראשונה בה זכה ספורטאי ניז'רי. באולימפיאדת ריו (2016) זכה לוחם הטאקוונדו איסופו עבדול ראזק במדליית כסף בקגוריית המשקל של מעל 80 ק"ג.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
צ'אד במשחקים האולימפיים
צ'אד משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת טוקיו (1964). היא החרימה את המשחקים פעמיים: את אולימפיאדת מונטריאול (1976) החרימה, כמרבית מדינות אפריקה, במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק עם נבחרת דרום אפריקה תוך הפרת הסנקציות שהוטלו על דרום אפריקה. ארבע שנים מאוחר יותר הצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980), במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת צ'אד במשחקים ברציפות. במשחקי החורף לא השתתפה מעולם.
עד כה, אף ספורטאי צ'אדי לא זכה במדליה אולימפית. שני קופצים לגובה מצ'אד העפילו לשלב הגמר: מחמט אידריס סיים במקום התשיעי באולימפיאדת טוקיו, ואחמט סנוסי הגיע למקום ה-12 באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
פביו אאורליו
אצטדיון כדורגל
חד גדיא (פירושונים)
שטחים תמורת שלום
מרוסיה ניסנהולץ
סמואה במשחקים האולימפיים
סמואה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). ברוב האולימפיאדות בהן השתתפה, הגיעו הספורטאים הסמואים להישגים נמוכים למדי, ואולם באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הייתה קרובה מרימת המשקולות אלה אופלוגה לזכייה במדליה היסטורית בקטגוריית משקל הנשים מעל 75 ק"ג. אופלוגה סיימה במקום הרביעי, לאחר שהרימה משקולות במשקל כולל של 269 ק"ג. קילוגרם אחד פחות מהזוכה במדליית הארד, מריה גרבובצקאיה מקזחסטן. אולם, בסוף שנת 2016 נפסלו התוצאות של זוכת מדליית הכסף, אולגה קורובקה מאוקראינה, ושל גרבובצקאיה לאור הימצאות סמים ממריצים בדיגמות הדם שנשמרו מהמשחקים. לאור פסילתן זכתה אופלוגה במדליית הכסף, היחידה עד כה של המדינה. באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה אופלוגה במקום השישי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), מרים מהשקולות ואיפאווה נבו יואנה, סיים במקום השמיני.
סמואה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
פלאו במשחקים האולימפיים
פלאו משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סידני (2000). לכל המשחקים בהם השתתפה, שלחה פלאו ארבעה או חמישה ספורטאים. איש מהם לא הגיע להישגים משמעותיים. פלאו מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
קיריבטי במשחקים האולימפיים
קיריבטי משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת אתונה (2004). עד כה, התחרו הספורטאים הקיריבטים רק בענפי האתלטיקה והרמת המשקולות, ולא הגיעו בהם להישגים משמעותיים. להישג הגבוה ביותר הגיע מרים המשקולות מאמאה תומאס, שסיים במקום ה-13 (מתוך 21) באולימפיאדת אתונה. במשחקי החורף לא השתתפה קיריבטי מעולם.
סיירה לאון במשחקים האולימפיים
סיירה לאון השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). היא נעדרה משתי האולימפיאדות הבאות, ומאז אולימפיאדת מוסקבה (1980) היא משתתפת במשחקים ברציפות. במשחקי החורף לא השתתפה מעולם.
עד כה, אף ספורטאי מסיירה לאון לא זכה במדליה אולימפית. את ההישג הגבוה ביותר רשמה האתלטית יוניס ברבר, שסיימה במקום החמישי בקרב שבע באולימפיאדת אטלנטה (1996) (בהמשך עברה ברבר לייצג את צרפת). ספורטאי בולט נוסף, המתאגרף ישראל קול, העפיל לשלב רבע הגמר באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), בקטגוריית המשקל של עד 71 ק"ג.
שרונה ודניאלה פיק
הפיקיות
שרונה ודניאלה
סינקלינה
מחלף אם המושבות
מחלף אם המושבות מקשר בין כביש 4 לדרך אם המושבות. המחלף נבנה על ידי חברת סולל בונה ונפתח לתנועה ב-13 ביולי 2011.