בכסלו תשכ"ט נשא את רחל, בתו של דוד ברוומן, יו"ר ועד כפר חב"ד. בשנת תשס"ה התאלמן ונשא את דבורה קווין-אלטהויז. אחר נישואיו השתתף בקורס לספרנים חרדים שהתקיים בספריית הרמב"ם בתל אביב. לאחר תקופת מגורים קצרה בכפר חב"ד ובשכונת חב"ד בקרית מלאכי, עבר לירושלים והחל לעבוד כספרן בספרייה הלאומית. מונדשיין היה בעל תואר שני בלימודי ספרנות.
נפטר בב' בטבת, "זאת חנוכה" ה'תשע"ה, בגיל 67, לאחר כמה חודשים שבהם סבל מסרטן.
כתיבתו.
מונדשיין התמקד בשלושה תחומים עיקריים:
ביבליוגרפיה: הוא תרגם את ספרו של הביבליוגרף חיים ליברמן, הוציא לאור שני כרכים מתורת חב"ד - ביבליוגרפיה, ופרסם מאמרים בנושא.
תולדות החסידות בכלל וחסידות חב"ד בפרט: ערך מהדורה מדעית של "שבחי הבעש"ט". בשנים תשמ"ז-תשנ"ב ערך והוציא לאור ארבעה כרכים של "כרם חב"ד", שהוקדשו לעיון ולחקר משנת חב"ד ותולדות החסידות. הוא הקדיש מחקרים רבים לבירור מקורותיהם, אימותם, וגלגולי הגרסאות של סיפורי חסידים. בנושא זה פרסם באתר "שטורעם" סדרה בת עשרות פרקים בשם "סיפורים וגלגוליהם". במחקרים אלו חשף כי סיפורים שהשתרשו כ"סיפורי חסידים" הם "צ'יזבטים גמורים", כלשונו, ולא יכלו להתרחש מבחינה כרונולוגית או גאוגרפית, או שהם גלגול של סיפור שסופר על אנשים אחרים.
מנהג - במשך כארבעים שנה עסק מונדשיין בליקוט ורישום מדויק של מנהגי אדמ"ורי חב"ד והשוואתם למנהגי חצרות אחרות ועדות ישראל. הוא פרסם מאמרים בעניין ובשנת ה'תשנ"ה כינס וערך מחדש, בסיוע בנו, את מנהגי החגים ומועדי השנה בשני כרכי "אוצר מנהגי חב"ד".
פרסם כ-200 פרסומים ומאמרים, חלקם בכתבי עת מדעיים (כדוגמת "תרביץ", "ציון", "קתדרה", "בקורת ופרשנות" ו"עלי ספר") וחלקם בקבצים תורניים (כדוגמת "מוריה", "קובץ בית אהרן וישראל", "אור ישראל" ו"היכל הבעש"ט"). על אחדים ממאמריו חתם בשם העט יהושע ד' לבנון.
בנוסף עסק בהוצאה לאור של ספרי חסידות מכתבי יד ומהדורות חדשות מוערות. הוא היה שותף בעריכתם של עשרות ספרים מכתבי אדמו"רי חב"ד, בייחוד כתבי האדמו"ר האמצעי מחב"ד, חתנו "הצמח צדק" והרב הלל מפאריץ'. משנת תשמ"ט היה חבר ועורך ראשי במכון "אהלי שם - ליובאוויטש", במסגרתו הוציא לאור כתבי יד וההדיר ספרים שחיברו חסידי חב"ד לדורותיהם.
בתשס"ח ובתשע"ג יצאו לאור לרגל בר המצווה של נכדיו ספרי 'תשורה' שבהם קובצו בין השאר עשרות מכתבים שהחליף עם הרבי מלובביץ', משנת 1960 ואילך.
הוא הותיר אחריו כתבים רבים. לאחר פטירתו הקימו בני משפחתו את מכון "כרמים" להוצאה לאור של כתביו.
דעותיו.
מונדשיין החזיק בדעות בלתי מקובלות בקרב רבים מן החסידים, שלעיתים קוממו עליו חסידים אחרים. כך למשל לגבי סיפורי חסידים מקובלים, כמתואר לעיל. הוא לעג לנוהג שהשתרש בקרב חסידי חב"ד "לשלוח" פתקאות שאלה לרבי מלובביץ' על ידי הכנסתם לאוסף מכתביו בספרי "אגרות קודש" והתייחסות למה שנכתב בעמוד בפתיחה אקראית כתשובה מאת הרבי. הוא טען שרוב מכתבי הרבי נפתחים במילים "מאשר קבלת מכתבכם", והצביע על כך שחסידים רבים מקבלים זאת כאישור למה ששאלו בפתקה שהכניסו לספר האגרות. כמו כן הוא חלק בחריפות על הפלג המשיחיסטי בחב"ד.
מונדשיין קבל על כך שכל השקפה ימנית נקלטת בחוגים החב"דיים ללא ביקורת. לדוגמה, הוא הביא את האמונה שהופצה בחוגי הימין ערב תוכנית ההתנתקות, אשר לפיה התוכנית לא תבוצע, כיוון שמשמיים ימנעו את מימושה. לטענתו, אנשים רבים בחב"ד האמינו בכך, אף על פי שאין מקור לאמונות מסוג זה בתורת היהדות בכלל ובתורת חב"ד בפרט. מאותה סיבה התנגד מונדשיין לסיסמה "לא נשכח לא נסלח" שנופפו בה לאחר ביצוע תוכנית זו וראה בה התרסה כלפי האמונה בהשגחתו הפרטית של הבורא.
הוא גם תמה על מנהגם של תלמידים, חסידים וליטאים - להשמיט בהדפסת כתבי רבותיהם דברים שסברו שאינם "לכבודם" וכדומה.
משפחתו.
בכסלו תשכ"ט נשא את רחל, בתו של דוד ברוומן, יו"ר ועד כפר חב"ד. בשנת תשס"ה התאלמן ונשא את דבורה קווין-אלטהויז.
קישורים חיצוניים.
ספריו:
מאמרים וכתבות:
כתביו:
אודותיו:
הגנה (כדורגל)
איראסיה
אלבטרוס צהוב-חרטום הודי
אלבטרוס צהוב-חרטום הודי (שם מדעי: Thalassarche carteri) הוא עוף ימי ממשפחת האלבטרוסיים. הוא דומה מאוד לאלבטרוס אפור-הראש ולאלבטרוס צהוב-החרטום האטלנטי. בעבר הוא נחשב לתת-מין של האלבטרוס צהוב-החרטום האטלנטי, אולם מאוחר יותר הם פוצלו.
האלבטרוסים הללו מקננים במושבות, לרוב באיים באוקיינוס ההודי כמו איי הנסיך אדוארד או איי אמסטרדם. הבוגרים מתחילים ברבייה ממש בגיל שמונה שנים. הקן עשוי בוץ, ובו מוטלת ביצה יחידה בכל פעם. עונת הרבייה מתחילה באוגוסט (בעיקר ההכנות), והטלת הביצה מתרחשת לרוב בסביבות החודשים ספטמבר ואוקטובר. הדגירה נמשכת 70 ימים. לאחר 115 ימים מבקיעתו הגוזל יתחיל לעוף.
בים, תפוצתו משתרעת החל מדרום אפריקה ועד לאוקיינוס השקט בסמוך לניו זילנד. תזונתו מורכבת בעיקרה מדיונונים ומדגים. במאה האחרונה מספרי האלבטרוסים הללו הצטמקו משמעותית, ולכן הוא מוגדר כמין הנתון בסכנת הכחדה. הסיבות המשוערות להצטמצמות האוכלוסיות הן לכידה כשלל לוואי של דייגים ופריצתן של מחלות.
שמו המדעי מאזכר את האורניתולוג האנגלי תומאס קארטר.
שקילות כוח הקנייה
צחינבלי
צחינוולי
צחינבאלי
מחמצת
תנועת בתיה
פלס
קונסטנץ (ימה)
מיי (פירושונים)
רולו מאי
מיי
ברנדון מייפילד
ברנדון מייפילד (באנגלית: Brandon Mayfield; נולד ב-15 ביולי 1966) הוא קצין בצבא ארצות הברית ועורך דין שהיה מושא להאשמת שווא במעורבות בטרור. מייפילד היה מושא למעקב, האזנות וחיפוש מצד הבולשת הפדרלית. הוא נעצר, נחקר והוחזק בשל העובדה שארבע אבחנות שונות טעו כשקבעו בוודאות מלאה שטביעת אצבעו של מייפילד תאמה לטביעת אצבע שיוחסה למבצעי הפיגועים ברכבת התחתית בספרד.
סיפורו של ברנדון מייפילד, משמש דוגמה עדכנית להדגמת הסכנות בחקיקה ביטחונית מוגזמת בדמוקרטיות (ובחוקי הפטריוט האמריקאיים בפרט) וכדי לערער את מעמדה הרם של טביעת אצבע כראייה מכריעה וכנגד המעמד המשפטי המוגזם אליו זוכה מדע הפורנזיקה.
ביוגרפיה.
ברנדון מייפילד, נולד באורגון וגדל בקנזס, ארצות הברית. בשנת 1985 התגייס לצבא המילואים האמריקאי. הוא שירת 4 שנים כחייל ו-4 שנים נוספות כקצין מוצב בגרמניה, שם פגש את אשתו מונה, הבת של פרופסור מצרי מקומי ואזרחית מצרית בעצמה. מייפילד התאהב, המיר את דתו לאסלאם והתחתן עם אהובת ליבו. השניים החליטו לחזור לארצות הברית, הקימו את משפחתם בביוורטון והחלו לפקוד את המסגד המקומי. בשנת 1999 סיים מייפילד את התואר במשפטים והוסמך כעורך-דין. לאחר הסמכתו החליט מייפילד לסייע בשירותי ייעוץ משפטיים לאזרחים מיעוטי יכולת ובין היתר סייע לנאשם שניסה לטוס לאפגניסטן כדי לסייע לטליבאן. התיק בו סייע מייפילד היה קשור לסוגיית המשמורת על ילדיו.
המלחמה בטרור וזכויותיו.
פיגועי 11 בספטמבר.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר חלה תפנית בחיי מייפילד. בין השנים 2001 ו-2004 ביתם של המייפילדים נפרץ פעמיים מבלי שדבר נגנב וה-FBI החל לצותת לטלפונים הניידים והנייחים שהשתמש בהם, לעקוב אחריו, ולבצע חיפוש חשאי בביתו מבלי שאף אדם ילווה את החיפוש. בדיעבד הודו אנשי ה-FBI כי ביצעו את הפעולות הללו והציגו את הצווים שאפשרו לעשות זאת בדיון.
פיגועי הרכבות במדריד.
ב-11 במרץ 2004, החרידה סדרת פיצוצים את תחנות הרכבת במדריד, ספרד. 191 ספרדים מצאו את מותם בשרשרת הפיגועים הקטלנית ולמעלה מ-2,000 פצועים פונו לבתי החולים. חקירה בינלאומית ניסתה לאתר את זהותם של המפגעים. טביעות אצבע מאחד מתיקי הנפץ שנותרו בזירות האירוע הופצו בין סוכנויות המודיעין בעולם והגיעו גם למאגר המידע של ה-FBI. לאחר בדיקה הוחלט ב-FBI כי ישנה התאמה מוחלטת בין הטביעות שעל תיק הנפץ לבין טביעת אצבעותיו של מייפילד. אבחנת המערכת הממוחשבת של הבולשת זכתה לאימות על ידי ארבעה מומחים אנושיים שקבעו כי בין טביעת האצבע של מייפילד לטביעת האצבע שנמצאה על התיק יש ”מאה אחוזי התאמה” (דו"ח זה הגיע לידי מייפילד במשפט שניהל נגד הבולשת).
המידע המפליל והפרופיל של מייפילד נשלחו במהירות לרשויות המודיעין הספרדיות. רשויות אלו מצידן, בדקו ושללו כל סיכוי למעורבותו בפיגועים מאחר שכל העקבות הצביעו על התארגנות של מהגרים מצפון אפריקה. אך למרות שהספרדים הודיעו כי אין להם כל צורך במייפילד וטביעות אצבעותיו, האמריקאים החליטו להגביר את החקירה.
המעצר.
בהתאם להחלטה להגביר את החקירה, תוגברו המעקבים אחר אשתו, ילדיו, ואחר מייפילד עצמו עד למעצרו כששהה במשרדו ימים ספורים לאחר מכן. מייפילד לא נעצר כחשוד, אלא כעד חיוני. דהיינו, עד שחיוני להחזיקו על מנת למנוע פשע או לאתר את מבצעו. מעצר של עדים נחשב בארצות-הברית כהליך חריג הדורש נימוקים מיוחדים, אך מכוח הרחבה של סדר הדין הפלילי האמריקאי במסגרת חקיקת החירום נגד הטרור שמוכרת בשם "חוק הפטריוט", נקטו רשויות הביטחון בנימוק זה על מנת להביא למעצרם של בני אדם שבפועל לא היה נימוק ממשי לעוצרם כחשודים. לא נמסר למייפילד בעבור מה הוא אמור להעיד, או בשל אלו עבירות הוא חשוד.