בין השנים 2009–2012 עבדה רדינסקי במחלקת המחקר במיקרוסופט. במהלך התמחות בת שלושה חודשים במטה מיקרוסופט ברדמונד פיתחה יחד עם אריק הורביץ, מנהל שותף בחטיבה, את "דברה" (Debra), מערכת Big Data המוצאת תבניות ושרשרות אירועים היסטוריים ועל סמך זה חוזה מגמות עתידיות. במסגרת המחקר רדינסקי הייתה שותפה ל־10 פטנטים רשומים, המחקר זכה לחשיפה גדולה ופרסום עולמי ואף נבחר בין כתבות הטכנולוגיה הטובות לשנת 2013. רדינסקי זכתה בפרסים ומלגות שונות והופיעה באירועים טכנולוגיים וכנסים רבים בעולם, כגון: ועידת TEDx, כנס וול סטריט ג'ורנל ועוד.
רדינסקי גם הובילה במיקרוסופט פרויקטים בתחום החיזויים האנליטיים, כגון: שיפור התוצאות במנוע החיפוש "בינג" ומערכת מבוססת בינה מלאכותית שחוזה התקפות סייבר על ארגונים.
במאי 2012 הקימה יחד עם ירון זכאי־אור את חברת ההזנק סיילס פרדיקט (SalesPredict). החברה פיתחה מערכת המבוססת על אלגוריתמי למידת מכונה ועיבוד שפה טבעית לחיזוי אנליטי אשר מספקת שירותים לאנשי מכירות וחברות, בעיקר מיון ומציאת לקוחות פוטנציאליים, באמצעות כריית מידע ממקורות שונים. היא כיהנה כמנהלת טכנולוגיות ראשית של חברת ההזנק, וכחברת דירקטוריון. ביולי 2016 רכשה חברת eBay את סיילס פרדיקט תמורת עשרות מיליוני דולרים. לאחר המכירה מונתה רדינסקי לדירקטורית מדע נתונים ומדענית ראשית ב־eBay ישראל.
באוקטובר 2019 התמנתה ליו"ר וסמנכ"לית טכנולוגיה של חברת הסטארט־אפ דיאגנוסטיק רובוטיקס, שרדינסקי הייתה ממקימיה שנתיים קודם לכן בטכניון. החברה מפתחת מערכות בינה מלאכותית לאוטומציה וחיזוי בעולם הדיאגנוסטיקה הרפואית על מנת לסייע לרופאים ולמטפלים לקבל החלטות אבחוניות מהירות ומדויקות יותר.
שמורת הבשור
שלולית געש
שמורת געש
שכונת גויה (מדריד)
בית החולים האנגלי
גויה (פירושונים)
בית החולים הסקוטי
אנטוניו גוטרש
אנטוֹניוּ מנואל דה אוליביירה גוטרש (, הגייה: ; נולד ב-30 באפריל 1949) הוא פוליטיקאי פורטוגלי, המכהן מ-1 בינואר 2017 כמזכ"ל האו"ם. בשנים 2005–2015 כיהן כנציב העליון של נציבות האו"ם לפליטים (UNHCR), וקודם לכן כיהן כראש ממשלת פורטוגל וכנשיא האינטרנציונל הסוציאליסטי.
ביוגרפיה.
אנטוניו גוטרש נולד ב-30 באפריל 1949 בליסבון בירת פורטוגל, לוירז'יליו דיאש גוטרש ואילדה קנדידה דה אוליביירה. הוא גדל בליסבון, ובשנת 1971 סיים לימודים בפיזיקה והנדסת חשמל באוניברסיטת ליסבון. הוא החל ללמד באוניברסיטה, אולם בעקבות מהפכת הציפורנים ב-25 באפריל 1974 גוטרש הפסיק את הקריירה האקדמית שלו ועבר לפוליטיקה.
גוטרש הצטרף למפלגה הסוציאליסטית ועד מהרה הפך לאחד ממנהיגיה. בשנים 1974–1975 שימש כראש הלשכה לתעשייה. בשנים 1976–1995 כיהן כציר בפרלמנט. בשנת 1992 מונה לראש המפלגה הסוציאליסטית ולמנהיג האופוזיציה מול ממשלתו של אניבל קבאקו סילבה. בספטמבר 1992 מונה לסגן-נשיא האינטרנציונל הסוציאליסטי.
בשנת 1995, לאחר פרישתו של סילבה, ניצחה המפלגה הסוציאליסטית בבחירות הכלליות וגוטרש נעשה ראש ממשלת פורטוגל ב-28 באוקטובר 1995. ממשלתו הראשונה של גוטרש נהנתה מצמיחה כלכלית במדינה שאפשרה הגברה של שירותי רווחה וביטחון לאומי. בשנת 1999 נבחר גוטרש בשנית לראשות הממשלה, וכן מונה לנשיא האינטרנציונל הסוציאליסטי, תפקיד אותו מילא עד שנת 2005. הוא כיהן גם כנשיא המועצה האירופית מינואר עד יולי 2000.
כהונתו השנייה של גוטרש לא הייתה מוצלחת כקודמתה. המדינה סבלה מנסיגה כלכלית והמפלגה הסוציאליסטית סבלה מסכסוכים פנימיים. בעקבות בחירות בתוך המפלגה הסוציאליסטית בדצמבר 2001, שבהן כוחו של גוטרש נחלש משמעותית, הוא החליט לפרוש מן הפוליטיקה. בעקבות התפטרותו, נשיא פורטוגל ז'ורז'ה סמפאיו פיזר את הפרלמנט והכריז על עריכת בחירות חדשות. בבחירות ניצחה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בראשות ז'וזה מנואל ברוזו, ואילו המפלגה הסוציאליסטית חזרה לשורות האופוזיציה.
כראש נציבות האו"ם לפליטים.
גוטרש מונה ב-15 ביוני 2005 לנציב העליון של נציבות האו"ם לפליטים (UNHCR - United Nations High Commission for Refugees), לכהונה קצובה של חמש שנים. באפריל 2010 מונה בידי המועצה הכללית של האו"ם לכהונה נוספת בת חמש שנים. ארגון זה מעסיק למעלה מ-7,000 עובדים ב-126 מדינות, ותקציבו השנתי עומד על למעלה מ-5 מיליארד דולר.
בתקופת כהונתו של גוטרש כנציב העליון, נציבות האו"ם לפליטים התמודדה עם מספר אירועים בולטים. גוטרש פעל לסיוע במצוקות הפליטים בקונגו וברפובליקה המרכז אפריקאית, כמו גם רצח העם בדרפור. סוגיה נוספת בה עסק גוטרש היא מצב הפליטים בעקבות מלחמת עיראק. בריאיון בפברואר 2007 לרשת NPR תיאר את סוגיית הפליטים בעיראק בתור משבר הפליטים הגדול ביותר במזרח התיכון מאז שנת 1948. ב-2013, בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה קרא גוטרש לסייע כספית למדינות השכנות אשר משכנות פליטים מן המלחמה, בייחוד ירדן ולבנון, באומרו כי סיוע כלכלי זה הוא חיוני עבור הפליטים ובלעדיו ייאלצו המדינות הללו לסגור את הגבולות מסוריה.
כמזכ"ל האו"ם.
ב-1 בינואר 2017 נכנס לתפקיד המזכיר הכללי של ארגון האומות המאוחדות, במקומו של באן קי מון.
יחסו לישראל.
בריאיון לרשת ב' אמר גוטרש כי "לי זה ברור ללא כל ספק שבית המקדש שהוחרב על ידי הרומאים היה בית מקדש יהודי", "וכי אי אפשר להתכחש לעובדה שהעיר ירושלים קדושה לבני כל הדתות. יהודים, מוסלמים, ונוצרים, כאחד"..
במהלך חודש אוגוסט 2017 ערך גוטרש ביקור, לראשונה, בישראל וברשות הפלסטינית שארך שלושה ימים יחד עם השגריר דני דנון, ובמהלכו נפגש בישראל עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, נשיא המדינה ראובן ריבלין ושר הביטחון אביגדור ליברמן, וברשות הפלסטינית עם ראמי חמדאללה וכן ביקר ברצועת עזה בליווי סגן הרמטכ"ל אביב כוכבי. הוא גינה את פעולות החמאס ואמר שישראל נמצאת בסביבה עוינת אך כקודמיו בתפקיד תקף את בניית ההתנחלויות.
משפחתו.
בסוף שנת 1974 נישא גוטרש ללואיזה אמליה גימראש אי מלו, ולזוג נולדו שני ילדים. אשתו מתה מסרטן בינואר 1998.
באפריל 2001 הוא נישא שנית, לקתרינה מרקש דה אלמיידה ואש פינטו.
האגודה למחקר תת-ימי בישראל
האגודה למחקר תת-ימי בישראל (Underwater Exploration Society of Israel) הוקמה כעמותה של צוללים וחוקרים מתנדבים שפעלו בשנות השישים, השבעים והשמונים של המאה העשרים והניחו את היסודות לענף מחקר חדש ובלתי מוכר בארץ, הארכאולוגיה התת-ימית. מייסד האגודה והיוזם היה אלישע לינדר.
בעשר שנות פעילותה הראשונות הייתה האגודה הגוף העיקרי שעסק בפעילות מחקר תת-ימי בארץ ואחד הארגונים הראשונים בעולם שעסקו בארכאולוגיה תת-ימית בכלל. בפעילותה סללה האגודה את הדרך להקמת גרעין של חוקרים מקצועיים ומיומנים בתחום הארכאולוגיה התת-ימית בישראל. חוקרים אלו היוו את הבסיס להקמת גופים מקצועיים ומוסדיים, כמו ענף ים, לימים היחידה לארכאולוגיה ימית ברשות העתיקות, שהוקמה בשנת 1989 על ידי אהוד גלילי ושלי וקסמן מהמכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי והחוג לציוויליזציות ימיות באוניברסיטת חיפה, קורט רווה מקיבוץ נחשולים, אלישע לינדר ואבנר רבן והמכון לרפואה ימית בחיל הים שהוקם על ידי ד"ר יהודה מלמד. גופים אלו ממשיכים לפעול גם בשנת 2014, כמובילים בתחום הארכאולוגיה התת-ימית והרפואה הימית בישראל ובמזרח הים התיכון. החפירות והסקרים התת-ימיים שביצעו אנשי האגודה ממשיכים לשמש כאבני דרך חשובות ומהווים נדבך נוסף ומשמעותי בחקר תולדות ארץ ישראל.
היסטוריה.
בשנות החמישים של המאה ה-20 הצטבר אוסף מגוון של כלי חרס עתיקים שנמשו ברשתות דייגי המכמורת מקיבוץ מעגן מיכאל. האוסף הוצג בקיבוץ בתצוגת קבע, בצריף שייוחד לנושא והיה למוזיאון הראשון בארץ לממצאים תת-ימיים. אוספים נוספים החלו להצטבר גם בקיבוצים סער, פלמחים ובמקומות אחרים. אלישע לינדר חבר קיבוץ מעגן מיכאל ומורה לתולדות המזרח הקדום, החליט למסד את הנושא. הוא הדביק בלהטו חברים בקיבוץ, שוחרי ים וצוללים יוצאי חיל הים. בסוף שנות החמישים, תחילת שנות השישים של המאה העשרים היוותה חבורה זו את גרעין האגודה למחקר תת-ימי בישראל. אל אלישע הצטרפו אנשי חיל הים ויוצאי שייטת 13, אבנר רבן חבר קיבוץ רמת דוד, שוקה שפירא חבר קיבוץ עינת, חיים סתיו חבר קיבוץ דגניה ב', והאחים הצוללים יוסף (יוס'קה) ומשה גלילי מחיפה. בפעילות השתתף כנער גם בנו של יוסף, אהוד גלילי, שלימים הפך לאחד החוקרים בתחום הארכאולוגיה הימית בארץ. יחד הקימו "אגודה למחקר תת-ימי בישראל", אשר עסקה בפעילות תת-ימית מגוונת, והתמקדה בתחום המחקר הארכאולוגי, אך פעלה גם בתחומים נוספים כגון ביולוגיה ימית, גאולוגיה ועוד. האגודה יזמה סקרים וחפירות בחופי הים התיכון, ים סוף והימות הפנימיות בארץ, במטרה להרחיב את הידע בתחום חקר הנמלים, הספנות והסחר הימי בתקופות הקדומות. בנוסף יזמה האגודה פעילויות בשיתוף גופי מחקר מתחומים שונים ופעלה למניעת פגיעה בשרידים עתיקים ושוד עתיקות על ידי ציידי עתיקות.