לפי מפקד שנערך ב-2006, 36.7% מהדירות שבמחוז שימשו למגורי-משנה, כלומר, לא כמגורי קבע כי אם בתים למטרת נופש או מטרות אחרות.
פרס טדי
פרס טדי (באנגלית: Teddy Award) הוא פרס בינלאומי המוענק מדי שנה לסרטי קולנוע בעלי תמה להט"בית. הפרס מוענק על ידי חבר שופטים עצמאי כפרס רשמי של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, וחבר השופטים מורכב ממארגנים של פסטיבלי קולנוע להט"ב מרחבי העולם. הפרס, בסך 3,000 אירו, מוענק לסרט הטוב ביותר, הסרט התיעודי הטוב ביותר, והסרט הקצר הטוב ביותר. קטגוריות נוספות הן פרס בחירת השופטים, פרס קוראי המגזין הגרמני "Siegessäule", ופרס מיוחד המוענק לאישיות בולטת.
היסטוריה.
בשנת 1987 הקימו הקולנוענים הגרמנים וילנד שפק (Wieland Speck) ומנפרד זלצגבר (Manfred Salzgeber) חבר שופטים בשם "התאחדות הפסטיבל הבינלאומי לסרטים הומו-לסביים" (IGLFFA) במטרה ליצור פרס שיוענק לסרטי קולנוע להט"ביים. הפרס הראשון ניתן לפדרו אלמודובר על סרטו חוק התשוקה.
בשנת 1990 נערך לראשונה פסטיבל משמעותי בגודלו, והוא התקיים בברלין בהשתתפות 400 איש. שנתיים לאחר מכן הפך הפסטיבל לחלק רשמי מפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, ובשנת 1997 הוקם המוסד ללא כוונת רווח "TEDDY e.V." אשר מגיש מדי שנה את הפרס.
זכיות.
מקרא:
קורס-דו-סוד
בובות של נייר
1993 בישראל
1993 בישראל (ה'תשנ"ג - ה'תשנ"ד) הייתה השנה בה חגגה מדינת ישראל 45 שנה מיום היווסדה. האירוע הבולט בה היה הסכם אוסלו.
ג'ון ויין בוביט
ספרי תל אביב
קטשופ (מחזה)
"קטשופ" הוא רביו סאטירי מאת חנוך לוין שהוצג לראשונה במרץ 1969 במרתף "הקברט הסאטירי" (מרתף קולנוע פריז) בתל אביב. "קטשופ" הייתה עבודתו השנייה של לוין, שהועלתה שנה אחרי שהוצג הקברט הסאטירי "את ואני והמלחמה הבאה". בשתי יצירות אלה יצא לוין כנגד פאתוס המיליטריזם הישראלי, לעג לאזלת ידם ושאננותם של מדינאי ישראל ועסק באופן מקאברי בשכול. מאפיינים אלו היו סממנים מקדימים למחזה "מלכת אמבטיה", שהועלה שנה לאחר מכן בתיאטרון קאמרי והיה לאחד המחזות השנויים ביותר במחלוקת בתולדות התרבות הישראלית. שלושת המחזות הללו הציבו את לוין כמחזאי מהפכני בראשית דרכו.
המחזה פורסם בכרך "מערכונים ופזמונים 1 - מה אכפת לציפור" שהודפס לראשונה בשנת 1987 בהוצאתם המשותפת של ספרי סימן קריאה, הוצאת הקיבוץ המאוחד וספרי תל אביב.
הפקה.
המחזה הועלה לראשונה בבימויו של דוד לוין, אחיו של חנוך. בהצגה השתתפו השחקנים תיקי דיין, טוביה צפיר (לסירוגין עם שמעון לב-ארי) וקובי רכט ועל הלחנת המוזיקה הופקדו אלכס כגן ובני נגרי. הניהול הארגוני הופקד בידי דני טרץ', שהפיק גם את מחזהו הראשון של לוין והיה ידידו הקרוב.
קליגולה (סרט)
קליגולה (באנגלית: Caligula) הוא סרט ביוגרפי בעל תוכן מיני איטלקי/אמריקאי משנת 1979, אותו ביים טינטו בראס, עם סצינות נוספות אותם ביימו ג'אנקרלו לואי ומייסד פנטהאוז בוב גוצ'יונה. הסרט עוסק בעלייתו ונפילתו של הקיסר הרומי גאיוס יוליוס קיסר אוגוסטוס גרמניקוס, הנודע יותר בשם קליגולה. תסריט הסרט קליגולה נכתב בידי גור וידאל, היה במימון משותף עם מגזין פנטהאוז, והופק בידי גוצ'יונה ופרנקו רוסליני. מככב בו מלקולם מקדואל כקיסר. קליגולה היה הראשון בסרטים עתירי התקציב שמציג כוכבי סרטים בולטים (ג'ון גילגוד, פיטר או'טול, מלקולם מקדואל, הלן מירן) בסרט עם סצינות מין גלויות.
תקציר העלילה.
בשל הגרסאות השונות של הסרט, תקציר העלילה יכול להשתנות קלות בין גרסה לגרסה.
קליגולה (מלקולם מקדואל), היורש הצעיר של הכתר של הקיסר מוכה העגבת והחצי משוגע טיבריוס (פיטר או'טול), סבור שהוא קיבל סימן רע אחרי שקיכלי עף לתוך חדרו מוקדם בבוקר אחד. מעט אחרי כן, מקרו, (גואידו מנארי), ראש המשמר הפרטוריאני, מופיע על מנת לבשר לאיש הצעיר שסבו (טיבריוס) דורש שהוא ייגש לראותו באי קפרי, שם הוא מתגורר מספר שנים ביחד עם חברו הקרוב נרווה (ג'ון גילגוד). קלאודיוס (ג'אנקרלו באדסי), קרוב משפחה רפה-שכל, ואחיו החורג והצעיר יותר של קליגולה גמלוס (ברונו בריוה), חביבו של טיבריוס. קליגולה, שחושש מהתנקשות בחייו, מפחד לעזוב, אולם אחותו האהובה דרוסילה (תרזה אֶן סאווי) משכנעת אותו ללכת.
בקפרי, מוצא קליגולה שסבו נעשה מושחת, מפגין סימנים של מחלות מין מתקדמות ומר נפש בנוגע לרומא והפוליטיקה שלה. טיבריוס נהנה להתבונן במופעי מין משפילים, לעיתים הכוללים ילדים וסטיות שאינן מדרך הטבע. קליגולה צופה בתערובת של משיכה וזוועה. המתח גואה כשטיבריוס מנסה בבדיחות הדעת להרעיל את קליגולה לפני גמלוס. אחרי שנרווה מבצע התאבדות לאור האפשרות שקליגולה יעלה לשלטון, טיבריוס מתמוטט משבץ, ומשאיר למקרו ולקליגולה לתכנן את הדרך להאיץ את עלייתו של האחרון לשלטון.
מאוחר בלילה, מקרו מלווה את הצופה מחוץ לחדר השינה של טיבריוס כדי לתת לקליגולה הזדמנות לרצוח את סבו, אולם כשהוא נכשל, מקרו מסיים את המלאכה בעצמו כשהוא חונק את טיבריוס בעזרת צעיף. קליגולה בשמחת ניצחון מסיר את החותם המלכותי מאצבעו של טיבריוס ולפתע נוכח לדעת שגמלוס היה עד לרצח. טיבריוס נקבר בכבוד רב וקליגולה מוכרז כקיסר החדש, שבתורו מכריז על דרוסילה כשווה לו, מעשה המעורר בסנאט שאט נפש גלויה. אחרי כן, דרוסילה, החוששת מהשפעתו של מקרו, משכנעת את קליגולה להיפטר ממנו. קליגולה עושה זאת כשהוא מקים בית משפט מטעם, שבו מאלצים באיומים את גמלוס להעיד שמקרו לבדו רצח את טיבריוס. כשמקרו רב-העוצמה סולק, קליגולה מכריז על הסנאטור הצייתן קאסיוס כיריאה (Paolo Bonacelli) כמפקד החדש של המשמר הפרטוריאני. מאמציה של דרוסילה למצוא לקליגולה רעיה בין הכוהנות של האלה איזיס, הכת המסתורית לה הם עובדים. רצונו היחידי של קליגולה הוא לשאת לאשה את דרוסילה, אולם כשהיא אינה נענית לו, הוא נושא כנקמה את קיסוניה (הלן מירן), זונת-צמרת, אולם רק אחרי שהיא נושאת בבטנה את יורשו.
קליגולה מוכיח עצמו כשליט פופולרי, אך תמהוני, מוריד מיסים ומבטל את כל החוקים המדכאים שטיבריוס חוקק. הסנאט מתחיל למאוס בקיסר הצעיר בשל מוזרויותיו והעלבונות השונים שהוא מטיח כלפיהם. בנוסף לכך מתחילים להופיע היבטים אפלים באישיותו, הוא אונס כלה וחתן בלילה כלולותיהם בגלל פרץ קנאה קטן ומורה על הוצאתו להורג של גמלוס רק כדי לעורר את תגובתה של דרוסילה.
אחרי שהוא מגלה שקיסוניה בהריון, סובל קליגולה מחום כבד, אולם דרוסילה מטפלת בו עד שהוא מבריא. מעט אחרי שהוא מתאושש לחלוטין, קיסוניה יולדת לקליגולה בת, ז'וליה דרוסילה, וקליגולה מתחתן אתה בו במקום. במהלך החגיגה, דרוסילה מתמוטטת בזרועותיו של קליגולה מאותו חום ממנו הוא סבל. מעט אחרי כן, קליגולה מקבל אות רע נוסף בדמותה של ציפור שחורה. הוא נחפז לצידה של דרוסילה וצופה בה גוססת. ישראל קליגולה מתנסה בהתמוטטות עצבים, הוא מנפץ את פסלה של איזיס וגורר את גופתה של דרוסילה מסביב לארמון בעודו צורח בהיסטריות. כעת הוא שרוי בדיכאון עמוק, קליגולה מתהלך ברחובות רומא, מחופש לקבצן. אחרי שהות קצרה בכלא העירוני, קליגולה נחוש להרוס את מעמד הסנאטורים, אותו הוא מתעב. שלטונו נהפך להיות סדרת מעשי ביזיון נגד יסודותיה של רומא, רעיות הסנאטורים נאלצות לעבוד בשירות המדינה כפרוצות, אחוזות מוחרמות, הדת הישנה מחוללת, והוא יוזם מלחמה אבסורדית נגד בריטניה על מנת להשפיל את צבאו. הסנאטורים והצבא משתכנעים שיש לרצוח את קליגולה.
קליגולה מתהלך בחדר השינה שלו שם קיסוניה העצבנית מחכה לו. הקיכלי מופיעה בפעם האחרונה, אולם רק קיסוניה חוששת מפניו. בבוקר למחרת, אחרי חזרות על מחזה מצרי, קליגולה ומשפחתו מותקפים כשהם עוזבים את האצטדיון במתקפת פתע שבראשה עומד כיריאה. אשתו ובתו נרצחות באכזריות וכיריאה בעצמו דוקר את קליגולה בבטנו, שבהתרסה מייבב: "אני חי".
כשגופותיהם של קליגולה ומשפחתו מושלכות למטה אל מדרגות השיש והדם ניגר מהן אל רצפת השיש, מכריזים על קלאודיוס כעל הקיסר החדש.
ההפקה.
וידאל פיתח את תסריטו של קליגולה ממיני סדרת הטלוויזיה של רוברטו רוסליני שלא הופקה. ביחד עם פרנקו רוסליני, אחיינו של רוברטו, כוונתו המקורית של וידאל הייתה ליצור דרמה היסטורית צנועת תקציב. כשהזוג לא הצליח למצוא מימון, יצר וידאל קשר עם איל התקשורת והמייסד והבעלים של פנטהאוז בוב גוצ'יונה. גוצ'יונה הסכים לממן את הפרויקט בשני תנאים: שהסרט יוסב למופע ראוותני ומפואר בדומה ל"סרטי הסנדל והחרב" האפיים של הוליווד בשנות החמישים והשישים, וכן שיוסף מין ועירום לתסריט על מנת לקדם את כתב העת של גוצ'יונה. וידאל ורוסליני נאותו לתנאים והפרויקט הושק.
דנילו דונאטי, הארט דיירקטור של פדריקו פליני נשכר על מנת לבנות אתרים ותלבושות יקרים ומורכבים. לוהקו שחקנים ידועים ומוכשרים, בכללם מלקולם מקדואל, הלן מירן, פיטר או'טול וסר ג'ון גילגוד. מריה שניידר הייתה מיועדת לתפקיד דרוסילה, אחותו של קליגולה שמתה בסוף, אולם עזבה את הפרויקט והחליפה אותה טרזה אן סבוי. אחרי שגוצ'יונה לא הצליח להגיע לידי הסכם עם במאים מבוססים כמו ג'ון יוסטון ולינה ורטמילר
נשכר טינטו בראס, במאי איטלקי צעיר יחסית, אחרי שגוצ'יונה התרשם מסרטו הקודם והשנוי במחלוקת של בראס, Salon Kitty, שמיזג קטעי מין לתוך דרמה היסטורית עתירת תקציב. הפקת קליגולה נעשתה באולפני דיר ברומא, שם צולם הסרט הידוע קלאופטרה, 13 שנים קודם לכן. הצילומים החלו בספטמבר 1976, כשהתוכניות היו להפיץ את הסרט ב-1977.