בשנת 1969 הגה פורסט פארי, מהנדס יבמ, רעיון לאבטחת חתיכת סרט מגנטי, מדיום האחסון השולט באותה תקופה, על בסיס כרטיס פלסטיק. עבודתו הראשונית למציאת דבק שיקבע את הסרט המגנטי לכרטיס כשלה כיוון שכל דבק שהוא ניסה הניב תוצאות בלתי מספקות. רצועת קלטת עוותו כך שלא ניתן היה לקרוא את הנתונים שהופיעו עליהם או שהתכונות של הדבק פגעו במגנטיות של הרצועות. לאחר יום מתסכל במעבדה, כשהוא מנסה למצוא את הדבק הנכון, הוא חזר הביתה עם כמה חתיכות של סרט מגנטי וכמה כרטיסי פלסטיק. כשהסביר לאשתו את מקור התסכול שלו היא הציעה לו להשתמש במגהץ כדי להמיס את הפס. הסתבר כי החום של המגהץ התאים בדיוק כדי לקבע את הסרט המגנטי לכרטיס.
השימוש הראשון בכרטיסים מגנטיים.
עיקר הפיתוח של כרטיסים מגנטים העשויים מפלסטיק החל בשנת 1969 ב- IBM Information Records Division (IRD) שבסיסה בדייטון ניו ג'רזי. בשנת 1970, הועבר גם השיווק אל ה-IRD כדי להתחיל מכירה ושיווק של הכרטיסים. במשך כשנתיים פיתחו מהנדסי IBM IRD תהליך אמין להטבעה של פס מגנטי על כרטיסי פלסטיק באמצעות חום, ואת אופן הקידוד של הפס המגנטי המשתמש בטכנולוגיה של ברקוד אופטי. השימושים הראשונים של הטכנולוגיה החדשה היו כרטיסי אשראי בנקאיים וכרטיסי זהות ששימשו בנקים, חברות ביטוח, בתי החולים ורבים אחרים. תוצאה נוספת של פרויקט זה הייתה כי IBM IRD ו- IBM Data Processing Division הכריזו ב -24 בפברואר 1971 על מרכז שירות כרטיסי האשראי המגנטי הראשון ועל מסלקת האשראי הראשונה. תהליך הפיתוח והבניה בוצע באזור מאובטח במתקן של יבמ IRD בדייטון, ניו ג'רזי אשר נבנה במיוחד עבור הפרויקט. רמת האבטחה הגבוהה נדרשה בגלל הרגישות של הנתונים, שישמו לצורך זיהוי של כרטיסי זהות וכרטיסי אשראי.
פיתוחי קידוד הברקוד.
מהנדסי IRD פיתחו תהליך אמין של הטבעה חמה של הפס המגנטי על כרטיסי הפלסטיק. הפס המגנטי קודד עם רצועת נתונים יחידה בעזרת תבנית הברקוד האופטית של Delta Delta C שפותחה על ידי החטיבה לפיתוח מערכות IBM. קבוצת יבמ התמודדה עם RCA, ליטון-צלווגר וחברות אחרות שעבדו עם איגוד הסוחרים הקמעונאיים הלאומית האמריקנית NRMA לפיתוח ברקוד אופטי סטנדרטי שישמש בתעשייה הקמעונאית. NRMA רצתה קוד אופטי קריא שניתן להדפיס על גבי מוצרים ואריזות המאפשר לרוכשים "להעביר" את המוצרים במהירות בקופות הרושמות/ קופות האלקטרוניות החדשות שפותחו. הקוד אמור היה לשמש גם לייצור ובקרת מלאי של מוצרים. מבין שלל ברקודים אופטיים שהוגשו ל-NRMA על ידי יבמ וחברות אחרות, NRMA בחרה לבסוף בגרסה המאוחרת יותר של הברקוד של יבמ המכונה פורמט הברקוד האופטי Delta Distance D. קוד ה-Delta Distance C היה גרסה קודמת יותר של קוד המוצר האוניברסלי (UPC). קוד ה-UPC נבחר בשנת 1973 על ידי NRMA כסטנדרט שלו והפך לתקן העולמי שכולנו מכירים כיום כקוד המוצר האחיד של UPC.
כרטיסים פיננסיים.
בכל כרטיס מגנטי מוטבעים עד שלוש רצועות המכונים רצועות 1, 2 ו-3. כאשר ברצועה השלישית כמעט ולא נעשה שימוש על ידי הרשתות הגדולות בעולם, ולעיתים קרובות הוא אפילו לא מוטבע פיזית בכרטיס על מנת ליצור פס מגנטי צר יותר. קוראי כרטיסים בנקודת מכירה קוראים כמעט תמיד רק רצועה אחת, ומשתמשים ברצועה השנייה רק במקרה שהרצועה הראשונה אינה קריאה. המידע המינימלי הנדרש להשלמת עסקה קיים בכל אחד מהרצועות. לרצועה 1 צפיפות סיביות גבוהה יותר (210 סיביות לאינץ' לעומת 75) והיא הרצועה היחידה שעשויה להכיל טקסט אלפביתי, ומכאן שהיא הרצועה היחידה שמכילה את שם בעל הכרטיס.
רצועה 1 נכתבת עם קוד המכונה DEC SIXBIT בתוספת זוגיות משונה. המידע על רצועה 1 בכרטיסים פיננסיים מקודד בכמה פורמטים: A השמורה לשימוש קנייני של מנפיק הכרטיסים; B, המתואר להלן; C-M, ששומרים לשימוש על ידי ועדת המשנה של ANSI X3B10 ו- N-Z, הזמין לשימושם של מנפיקי כרטיסים:
רצועה 1.
פורמט B:
רצועה 2.
פורמט זה פותח על ידי ענף הבנקאות (ABA). רצועה זו נכתבת בתוכנית של 5 סיביות (4 סיביות נתונים + 1) המאפשרת שישה עשר תווים אפשריים: הספרות 0–9, בתוספת ששת התווים codice_1. הבחירה בסימני פיסוק עשויה להיראות מוזרה, אך למעשה שישה עשר הסיביות האלו ממפות את הטווח 0x30 עד 0x3f ב-ASCII, המגדיר את תווי הספרות ותוספת ששת הסמלים. פורמט הנתונים הוא כדלקמן:
ערכי קוד שירות הנפוצים בכרטיסים פיננסיים:
ספרה ראשונה
ספרה שנייה
ספרה שלישית
סוגי כרטיסים אחרים.
כרטיסים חכמים הם דור חדש יותר של כרטיסים המכילים מעגל משולב. כרטיסים אלו מאפשרים קשר בעזרת נקודות מתכת על הכרטיס המאפשרים חיבור חשמלי של הכרטיס לקורא, וכרטיסים ללא מגע המשתמשים בשדה מגנטי או בתדר רדיו (RFID) לקריאת קרבה.
כרטיסים היברידיים הכוללים פס מגנטי בנוסף לשבב - שילוב זה נפוץ במיוחד בכרטיס חיוב, כרטיסים אלו מתאימים גם למסופי תשלום שאינם כוללים תואמים לכרטיסים חכמים.
כרטיסים עם שלוש התכונות: פס מגנטי, שבב חכם ושבב RFID הופכים נפוצים כיוון שהשילוב של כל התכונות מאפשר פעולות רבות יותר.
חולשות.
DEF CON 24.
במהלך DEF CON 24, הציג ווסטון הקר אפשרות לשכפול של מפתחות מלונות ומערכות מכירה"." בהרצאה, הקר תיאר את אופן הפעולה של כרטיסים מגנטיים והשתמש בתוכנות זיוף, וארדואינו כדי להשיג גישה לחדרי מלון באמצעות כרטיסי החדרים של אנשי שירות העוברים לידו. הקר טוען שהוא השתמש במפתחות ניהול ממערכות קופה במערכות אחרות, בעזרתם סיפק גישה לכל מערכת עם קורא פס מגנטי, והעניק גישה לניהול פקודות מיוחדות.
אם אב ובן
אם אב ובן (באנגלית: MotherFatherSon) היא סדרת טלוויזיה של BBC Studios בכיכובם של ריצ'רד גיר, בתפקידו הגדול הראשון בטלוויזיה, הלן מקרורי, בילי האוול, קירן היינדס, ואלנה אנאיה. הסדרה שודרה בערוץ BBC Two החל מ-6 במרץ 2019 ועד 24 באפריל 2019. מספר הצופים הממוצע היה 2.69 מיליון.
תקציר עלילה.
קיידן פינץ' הוא העורך הראשי של עיתון לונדוני בבעלות אביו האמריקאי, מקס פינץ' (ריצ'רד גיר).
הפקה.
BBC Studios הפיקו את הסדרה. זהו תפקידו הראשון של ריצ'רד גיר בטלוויזיה, פרט להופעה בסדרה "קוז'אק" משנת 1976. גיר אמר "עברו כמעט שלושים שנה מאז שעבדתי בטלוויזיה. אני שמח לעבוד עם ה-BBC בפרויקט יוצא דופן של שמונה שעות, עם אנשים כל כך מוכשרים". אחר סיום הצילומים הוא היה פחות מאושר ואמר לרדיו טיימס "אלה היו שישה חודשים של צילומים, שדמו לעשיית ארבעה סרטי אינדי, רק שמגלמים את אותה דמות כל הזמן. זה כל כך ארוך. אני לא חושב שאעשה זאת שוב". את הסדרה ביים ג'יימס קנט, והצילומים נערכו בשנת 2018 בלונדון ובאתר בספרד.
שידור.
שידור הבכורה של הסדרה היה בערוץ BBC Two במרץ ואפריל 2019. ההפצה הבינלאומית היא של BBC Studios. בישראל שודרה הסדרה בערוץ yes Drama של הטלוויזיה בלוויין ב-HOT HBO וב-HOT VOD.
T.H.E. (The Hardest Ever)
(בעברית:  (הכי קשה אי פעם)) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי ויל.איי.אם, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'ניפר לופז והמוזיקאי מיק ג'אגר. השיר יצא לאור כסינגל ב-20 בנובמבר 2011.
השיר הגיע אל המקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי וויל.איי.אם, קנת' אוליבר ודאלאס אוסטין והופק על ידי וויל.איי.אם, דאלאס ומפיקים מוזיקליים נוספים. בנוסף לכך, בסמוך לצאתו, סקר מגזין הבילבורד את השיר, תוך שהפנה כלפיו ביקורת חיובית.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, הועלה ליוטיוב ב-12 בדצמבר 2011, והצליח לצבור 53 מיליון צפיות.
מארק בניוף
מארק ראסל בניוף (באנגלית: Marc Russell Benioff; נולד ב 25 בספטמבר 1964) הוא איש עסקים, יזם ומנהל יהודי אמריקני המשמש כמייסד, יו"ר ומנכ"ל חברת התוכנה סיילספורס. קום.
שווי הונו של מארק נכון לדצמבר 2019 הוא 6.5 מיליארד דולר והוא מחזיק ב 2.58 מיליארד מניות של סיילפורס.
ביוגרפיה.
בניוף גדל במשפחה יהודית בסן פרנסיסקו, בשנת 1986 הוא קיבל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת דרום קליפורניה בה היה חבר גם באחווה Tau Kappa Epsilon. הוא קרוב משפחה של מפיק הטלוויזיה דייוויד בניוף.
כבר בתיכון מכר בניוף את האפליקציה הראשונה שלו "How to Juggle" ב 75 דולר. בגיל 15 הוא הקים את Liberty Software שיוצרת ומוכרת משחקים ובגיל 16 הוא כבר הרוויח תמלוגים של 1500 דולר בחודש שהספיקו לו לשלם לאוניברסיטה.
באוניברסיטה הוא התמחה בשפת אסמבלי בחטיבת מקינטוש בחברת אפל. הוא רצה להמשיך בעולם התכנות אומנם המנחה שלו המליץ לו להתנסות בשירות לקוחות והוא הצטרף לחברת אורקל. הוא עבד באורקל כ 13 שנה במגוון תפקידים במחלקת המכירות, שיווק ופיתוח מוצר, בגיל 23 הוא נבחר ל "Oracle's Rookie of the Year", ובגיל 26 מונה לסגן נשיא באורקל (VP) הצעיר ביותר בתולדות החברה.
בשנת 1999 עזב בניוף את אורקל והקים את Salesforce בדירה שכורה בסן פרנסיסקו, הוא הצהיר על רצונו לשנות את המודל המסורתי של עולם התוכנה לתוכנה בענן – Saas, בנוסף הוא טבע גם את המונח "platform as a service".
בשנת 2009 הפורום הכלכלי העולמי הזכיר אותו כאחד מהמנהיגים העולמיים הצעירים.
בניוף קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת דרום קליפורניה ב־16 במאי 2014.