בלילה יוצאים אילן ויעקב לשאוף אוויר ומבחינים בספינת מעפילים בשם "החותרים". הספינות מתקרבות ולפתע נופלת ילדה קטנה לים. אילן לא מהסס, קופץ ומציל אותה מטביעה. אילן ויעקב מתגלים אך הקברניט סולח להם לאחר ששמע את סיפורם וגם מבטיח להחזירם ארצה כעבור שבועיים.
בנאפולי הם נפגשים במצחצח נעליים בשם מריו המכיר להם את שכונות העוני של העיר. במסע החיפושים שלהם הם מגיעים גם לרומא ומסיירים באתריה ולבסוף הם מגיעים לפירנצה. שם הם נתקלים באשה המכונה "זיקית" בגלל יכולתה להחליף תלבושות וזהויות. היא אבדה את משפחתה וכעת פועלת להצלת ילדים יהודים ממנזרים. יעקב מראה לה את תמונתה של חנה'לה והיא מזהה אותה במעורפל. היא מצליחה לחדור למנזר מחופשת לקבצנית, מזהה את חנה'לה ומצליחה להעביר לה פתק כי אחיה יעקב חי ונמצא בקרבת מקום. חנה'לה פוגשת ביעקב מיד לאחר שירתה במקהלת הנזירות בכנסיית סנטה מריה דולורוזה. כשהיא רואה אותו היא מתעלפת בזרועות נזירה שצעדה לידה.
לבסוף חוזרים כולם בספינה "מרגלית" ומתקבלים כגיבורים על ידי בני משפחותיהם.
גנית אנקורי
גנית אנקורי (נולדה ב-1958) היא פרופסור לאמנות באוניברסיטת ברנדייס.
ביוגרפיה.
אנקורי נולדה בירושלים. עברה עם הוריה ואחותה, השחקנית גילת אנקורי, לארצות הברית עקב עבודתו של אביה, צבי אנקורי, שם הוא לימד. בגיל שבע עשרה חזרה לישראל והתגייסה לדובר צה"ל.
בשנות השמונים החלה ללמוד ספרות אנגלית ותולדות האמנות באוניברסיטה העברית. היא עוסקת רבות במחקר של אמנות ישראלית, פלסטינית ומקסיקנית ופרסמה שלושה ספרים העוסקים בנושא. בשנת 1994 קיבלה תואר דוקטור בהיסטוריה של האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה שכותרתה "The fractured self : identity and fragmentation in the art of Frida Kahlo". שימשה כפרופסור וכראש החוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית. בשנת 2010 הצטרפה לסגל אוניברסיטת ברנדייס כפרופסור לתולדות האמנות ולתאוריה של האמנות.
ב-2003 שימשה כאוצרת של תערוכה על פרידה קאלו שנערכה במוזיאון היהודי של ניו יורק.
נוסף על כך, היא עוסקת במגדר ובהיסטוריה של הנשים באמנות.
אנקורי נשואה ואם לשלושה בנים.
אליפות גרמניה בכדורגל 1905
אליפות גרמניה בכדורגל 1905 הייתה העונה שלישית של התחרות.
בהתאם לתקנון, המשחקים היו אמורים להתקים במגרש נייטרלי. הדבר גרם לכמה קבוצות בעיות תקציביות ושיבש את לוח זמנים של התחרות.
מנצחת התחרות הייתה יוניון 92 ברלין בפעם הראשונה והיחידה בתולדות המועדון.
ארגון האליפות.
כמו בעונה הקודמת מנצח תחרות אזורית או מקומית היה זכאי להשתתף בתחרות הארצית. הוחלט שאלוף של העונה הקודמת יקבל זכות להשתתף בתחרות. לתחרות נרשמו 11 קבוצות ולכן אורגן סיבוב מוקדם.
המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).
בתחרות השתתפו הקבוצות הבאות:
מהלך התחרות.
תחילה נערכו משחקים מוקדמים שמהם עלה לשלב רבע הגמר איינטרכט בראונשווייג.
כדורגלנים מצטיינים.
מספר כדורגלנים כבשו 4 שערים במהלך התחרות:
רנו 15
רנו 15 היא מכונית בתצורת קופה מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1971–1979. רנו 15 יוצר במקביל לדגם הקופה רנו 17. דגם הרנו 15 החליף את הדגם רנו קרוול.
במהלך שנות הייצור, יוצרו 209,887 יחידות.
בשנת 1972 בתחרות מכונית השנה באירופה זכה דגם רנו 15 במקום השני, עם 107 נקודות. במקום הראשון זכתה פיאט 127 עם 239 נקודות. מרצדס SL350 זכה במקום השלישי עם 96 נקודות.
Creep (שיר)
קוקונינו
צ'ארלי נשך לי את האצבע
רנו 17
רנו 17 (צרפתית: Renault 17) היא מכונית בתצורת קופה מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1971–1979.
יוצרו 96,969 יחידות. במקביל ייצרה חברת רנו את דגם הקופה רנו 15.
דגם הרנו 17 החליף את דגם הקופה של חברת רנו רנו קרוול.
גל מאך
במכניקת הזורמים, גל מאך הוא גל לחץ הזז במהירות הקול (של אותו המדיום) והנגרם על ידי שינוי קטן בלחץ המוסף לזורם דחיס. מריחה של גלים אלו יכול ליצור מניפת התפשטות ושילובם של "מספיק" גלים בנקודה מסוימת, בזרימה על קולית, יכול ליצור גל הלם. שמו של גל הלם זה הוא "חזית מאך" או "גזע מאך".
בניגוד לגלי הלם רגילים, ניתן, על ידי גלי מאך, לגרום לדחיסה במהירויות על קוליות (והתפשטות) על ידי העמדת מספר גלי מאך במרחקים מספיקים ועל ידי כך ליצור דחיסה/התפשטות איזנטרופית.
זווית מאך.
גל המאך מתקדם בזורם בזווית מאך "μ", שהיא הזווית הנוצר בין חזית הגל לבין הווקטור המצביע הפוך לכיוון התנועה שלו.
הזווית נתונה על ידי
formula_1
כאשר "M" הוא מספר המאך.
בעזרת גלי המאך ניתן היה בעבר להשתמש בצילומים כדי להבין את מספר המאך המקומי של הזרימה. הראשון שהשתמש בשיטה זאת היה ארנסט מאך אשר צילם אזורים שחירץ בתעלות בעלות זרימה על קולית כדי לקבוע את מהירות הקול בהן ובנחירים מתכנסים-מתבדרים המוצבים לפני.
עוד דוגמה לגלי מאך היא התעבות אדי אוויר מאחורי כנף מטוס בזרימה במהירות שגא קולית.
תמר גוטליב-סטימצקי
תמר גוטליב-סטימצקי (1921 - 26 במרץ 2013) הייתה וירולוגית ישראלית, ממייסדי המעבדה לנגיפים במרכז הרפואי שיבא, פרופסור בחוג למיקרוביולוגיה ואימונולוגיה קלינית בפקולטה לרפואה שבאוניברסיטת תל אביב. הייתה מהמדענים שבזכותם נבלמה מגפת הפוליו בישראל בשנות ה-50 של המאה ה-20.
קורות חיים.
גוטליב נולדה בצפת, בת להורים שעלו לארץ ישראל מאוקראינה. אביה עבד כפקיד במנדט הבריטי האחראי על רשת הטלפונים באזור הצפון, והיא התגוררה עם משפחתה ביישובים שונים בגליל, בחיפה, בקריית חיים ולמדה בבית הספר הריאלי. סיימה תואר ראשון ושני בביולוגיה, מיקרוביולוגיה וכימיה ודוקטורט במיקרוביולגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בתקופת מלחמת העצמאות שירתה בחיל המדע.
בתחילת שנות החמישים עברה לארצות הברית להתמחות במכון לנגיפים בפילדלפיה. עקב התפרצות מגפת שיתוק הילדים בישראל, פנה אליה ראש המחלקה לאפידמיולוגיה במכון לחקר רפואה צבאית, נתן גולדבלום, בבקשה שתסייע בלימוד גידול נגיף הפוליו לצורך הכנת חיסונים. ב-1955 היא עברה למעבדת המחקר לזיהומים ומחלות בבית החולים לילדים של בוסטון תחת ניהולו של ג'ון פרנקלין אנדרס ולמדה את שיטת גידול הנגיף ברקמות קופי מקוק רזוס.
בסוף 1955 חזרה לישראל, חברה לגולדבלום ולג'ורג' מילר להקמת מעבדה בבית החולים צהלון בה פותח חיסון לפוליו ובכך ישראל נהייתה לאחת משש המדינות היחידות בהן יוצר חיסון מעין זה. השימוש בחיסון החל ב-1957 ובזכותו נבלמה המגפה בישראל. ב-1960 החלה ללמד במחלקה למיקרוביולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובהמשך מונתה למנהלת המעבדה שעברה לבית החולים תל השומר והייתה תחת הנהגתה למעבדת הנגיפים המרכזית במדינה.
גוטליב הייתה נשואה לצייר אביגדור סטימצקי ואם לבת אחת. במרץ 2013 הלכה לעולמה ונקברה בבית הקברות קריית שאול.
מפלגת הסוציאל-דמוקרטית הפולנית
מפלגת הסוציאל-דמוקרטית הפולנית (בפולנית: Socjaldemokracja Rzeczypospolitej Polskiej) או בקיצור SdRP הייתה מפלגה בפולין שדגלה בעקרונות סוציאליזם וסוציאל-דמוקרטיה. המפלגה הייתה חברה בארגון האינטרנציונל הסוציאליסטי.
המפלגה הקומה בשנת 1990 לאחר סתיו העמים והייתה סוג של ממשיכת הדרך של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית.
מנהיג המפלגה היה אלכסנדר קוושנייבסקי. פוליטיקאים רבים כיהנו בתפקידים בכירים מטעם המפלגה, הבולטים ביניהם הם נשיא פולין אלכסנדר קוושנייבסקי וראשי ממשלת פולין לשעבר יוזף אולקסי ולשק מילר.
המפלגה התמזגה למפלגת ברית השמאל הדמוקרטית בשנת 1999.
יהודים ישראלים יוצאי אתיופיה
נוצרית-קתולית
גמנסיה השכלה
גמנסיה השכלה הייתה בית ספר תיכון אקסטרני שפעל בתל אביב בין שנות השלושים לשנות השישים של המאה ה-20 כשמטרתו העיקרית הייתה לאפשר לתלמידים, שהיו חייבים לעבוד למחייתם, להשלים את לימודיהם ולגשת לבחינות הבגרות. מייסדו ומנהלו של המוסד לאורך כל שנות קיומו היה המורה יוסף יהודה גורדון (1901–1971), שהיה מראשוני המורים למתמטיקה ולפיזיקה ביישוב היהודי. במשך מספר שנים בית הספר גם הציע לימודי בוקר. במשך שנות קיומו למדו בו מאות רבות של תלמידים ובזכותו יכלו להשלים את חוק לימודיהם חרף דלות אמצעיהם.
תולדות גמנסיה השכלה.
גמנסיה השכלה הייתה פרי יוזמתו של בעליה ומנהלה מיומה הראשון עד האחרון, יוסף יהודה (יוליאן) גורדון, מי שהיה יו"ר הסתדרות הפועל המזרחי בווילנה, עלה לארץ ב-1922, הפך חילוני, הקים משפחה ועבד בתחילה כמורה למתמטיקה ופיזיקה בבית ספר תחכמוני בתל אביב.
בית הספר שכן ברחוב דבורה הנביאה (שלימים שונה שמו ל"זלמן שניאור"), למרגלות כיכר ביאליק ומבנה העירייה בו שוכן כיום המוזיאון לתולדות תל אביב. ב-1926 נרכשה "אדמה ועליה בית המכיל חדר אחד, מרפסת סגורה, מטבח, חדר רחצה ומרתף", ועל מגרש זה נבנה לימים מבנה נוסף בן קומתיים ששימש את הגמנסיה יחד עם הבית המקורי, בעוד יוסף גורדון ובני משפחתו התגוררו בקומה השנייה.
לאחר שסייע למאבק להחדרת לימודי מתמטיקה ומדעים לבית הספר הדתי "תחכמוני", בשלהי שנות ה-20 התגבשה ההכרה אצל גורדון, כי יש לדאוג להשכלה מתאימה ולהכין את התלמידים העבריים לבחינות הבגרות ובלימודי ערב, על מנת שיוכלו גם לעבוד למחייתם. ב-1931 אישר ראש מחלקת החינוך בממשלת המנדט בירושלים יוסף בנטואיץ את ההצעה: