גרץ ממשיך ומתאר את "אליהו מווילנא - איש מוכשר למדי שכינויו בפי אנשי עירו 'הגאון', ושלא כמו הרבנים בפולין שהיו רודפי בצע וקנו את משרתם בשוחד, הוא הכיר היטב את התלמוד אך היה עסוק בדרך הפלפול ..."אשר 'מחלקת חוט שערה לשתיים' בשיטת רבי שלמה לוריא. למרות זאת, ובהיותו מבקש האמת, יצא (אליהו מווילנא) במתקפה נגד כת הבערים." ומכיוון שהיה צנוע ומעולם לא לקח על עצמו משרה ציבורית, לאנשי הכת לא יכלו להיות טענות נגדו והם לא יכלו לו. "...רוח נכונה וטובה זו אחזה ביהודי ליטא..." בהמשך הוא מתאר את החרמות נגד החסידים, ש'הצליחו' במקומות רבים. כמו כן הוא מתאר את העונשים ושריפת ספרי החסידות, ואת התנהגותם "המשוגעת" של ממשיכי דרכו.
על תלמידי משה מנדלסון הוא כותב: "בחבל אוסטריה-פולין (גליציה) תלמידי מנדלסון ידעו כבר להשתמש באמצעים מתוחכמים יותר למניעת שיטת טמטום השכל של ההמונים הנהוגה בידי אנשי הכת.".
לאור מתקפה זו, ועל סמך סגנון הכתיבה של מימון, הסיקו חוקרים כאדם טלר כי תיאור חצרו של דב בער בידי שני אלו אינו בהכרח היסטורי.
החוקר הרב יצחק אלפסי טוען שאחת הסיבות לכתיבתו החריפה של גרץ נגד החסידות היא מכיוון שהאינפורמציה היחידה שהייתה לגרץ על החסידים היא מכתבי המתנגדים.
כותבים ציונים ריככו את התייחסותם לחצר מזריטש, ולשם דוגמה בשנות ה-50 של המאה ה-20, כתבה הסופרת תקווה שריג מקיבוץ בית השיטה ספר ילדים שכולו ערגה לחצר זו. אופן הצגת חצר מזריטש נלמדת בחינוך הממלכתי, כמעט מילה במילה על פי תיאור של גרץ, אך תוך הוצאת כל תיאורי ההתנגדות.
חניכה
חניכה היא מערכת יחסים המכוונת להתפתחות אישית, שבה אדם מנוסה או בעל ידע רב יותר מסייע בהנחייתו של אדם בעל ידע או ניסיון מצומצמים יותר.
החניכה היא יותר ממתן סיוע או מענה על שאלות. החניכה היא קשר בין אישי מתמשך של למידה, דיאלוג ואתגר.
היסטוריה והתפתחות.
החניכה הייתה נפוצה באירופה כבר בתקופת יוון העתיקה.
המונח האנגלית מנטור (Mentor) מבוסס על דמות מתוך האודיסיאה.
חניכה בתנועות הנוער ובחינוך הבלתי פורמלי.
חניך הוא אחד הפרטים בתוך מסגרת בלתי פורמלית חינוכית כמו תנועת נוער, ארגון נוער, מרכז קהילתי. הוא משתייך לקבוצה אותה מוביל המדריך שאחראי על כל פעילות הקבוצה וכחלק מזה על השתתפותו של החניך ומעורבותו בה. לרוב, החניך צעיר ממדריכו במספר שנים.
תפקידי החניך הנמצא בתוך הקבוצה מגוונים. מצד אחד מצופה ממנו ללמוד תכנים אותם מעביר לו המדריך, אך מנגד מצופה ממנו לגלות מעורבות ויוזמה בפעילות ככלל ובדינמיקה החברתית בפרט. החניך רוכש ידע, מיומנויות, תכונות וערכים, לרוב דרך התנסות וחוויה ומתוך עולמו.
חניכה בעולם העבודה.
חניכות היא שיטה להכשרה ואימון כוח אדם במקצועות האומנות, החקלאות ועבודות הכפיים. חניכים מפתחים את הקריירה שלהם אחרי תקופת חניכות. מרבית ההכשרה בתקופת החניכות נעשית במקום העבודה ובלימוד תוך כדי עבודה. לעיתים קיים גם חלק תאורטי לא פורמלי.
מעמד השוליה היה מקובל בעבר כדרך של התלמדות אצל בעל מקצוע שהוא אומן מיומן. במסגרת ההתמחות משמש השוליה כעוזר לבעל המלאכה ולעיתים אף כמשרת.
מתמחה הוא עובד העובר תקופת הכשרה, בהדרכת איש מקצוע בעל ותק וניסיון, על מנת לקבל רישיון הנדרש על פי דין לעיסוק במקצוע מסוים.
התמחות נדרשת בדרך כלל במקצועות בהם הרקע העיוני אינו מספיק על מנת לעסוק במקצוע, ויש צורך בתקופת התמחות מעשית, הבאה לאחר השלמת התואר האקדמי. לרוב, עם סיום ההתמחות, עובר המתמחה בחינות, שהן תנאי נוסף לקבלת הרישיון המהווה כשלעצמו תנאי לעיסוק במקצוע בו התמחה. בעל המקצוע המדריך את המתמחה נקרא לרוב "מאמן".
חניכה רוחנית.
חניכה רוחנית מתבצעת על ידי מורה רוחני או גורו.
תפקידו המרכזי להביא את תלמידיו אל הדרך שתוביל למיצוי יעודם האישי, ללוותם ולהדריכם כך שיגיעו בסופו של דבר לרמתו הרוחנית של מורם או אף מעבר לכך. רבים מבין המורים הרוחניים שהגיעו להארה (כמו שלמה קאלו לדוגמה) מזמינים את תלמידיהם, להתקדם אל הארה דומה, זהה או אף מוארת מזו שזכו לה בעצמם. תורתם היא החניכה, היא הדרך והיא התרגול.
חניכה בחינוך הדמוקרטי.
חניכה בחינוך הדמוקרטי היא שיטת הדרכה שבה חונך מסייע לנחנך לשנות ידע, מיומנויות, תכונות וערכים באמצעות בירור הסיבות להתנהגויות חוזרות של הנחנך.
לרוב, משתמשים בחניכה כאשר רוצים לפתח צדדים אישיותיים ומיומנויות מורכבות, ופחות למטרות הקניית ידע. מכיוון שהחניכה דורשת תשומת לב של החונך לנחנך יחיד, שיטה זו אינה מיטבית למסגרות גדולות.
שיטת החניכה מבוססת על ההנחה כי להתנהגות אנושית החוזרת על עצמה לאורך זמן ישנה סיבה. לדוגמה, נניח כי אדם מסוים נמנע מלברך לשלום אדם אחר מספר פעמים. זוהי התנהגות חוזרת, ועל פי הנחת היסוד לחניכה, נשער כי יש לה סיבה. למשל, סיבה אפשרית היא כי אדם זה אינו מחבב את האדם שפגש ולכן אינו מברכו לשלום.
החונך צופה בהתנהגותו של החניך לאורך זמן ומאתר התנהגויות חוזרות. לאחר מכן, ינסה החונך לסייע לחניך להבין את הסיבות להתנהגותו ובמקרה הצורך לשנותן.
נניח, לפי הדוגמה לעיל, כי החונך צפה בחניך ושם לב לכך שהחניך אינו מברך פלוני לשלום. החונך שזיהה דפוס התנהגות זה, ינסה לשנות דפוס זה שאינו נראה לו נורמטיבי. ראשית הוא יעשה זאת על ידי בירור הסיבה לאי פעולה זו. נניח, כי במהלך שיחתם יתברר כי החניך אינו מייחס חשיבות לאמירת שלום לאנשים איתם הוא נפגש. החונך יכול לתאר לו את התחושות הלא נעימות שלדעתו הדבר גורם ולהציע לו דפוס התנהגות חליפי, למשל, לברך אנשים אשר אליהם הוא חש זיקה. אם החניך יסכים עמו, ייתכן ויחולו שינויים בגישתו.
תנאי יסוד - ראשית, הנחנך צריך לרצות בחניכה ולתת אמון בסיסי בחונך, שכן אחרת לא יחשוף את הסיבות האמיתיות להתנהגויותיו. החונך מצדו צריך להימנע מלכפות על הנחנך את הסיבות המשוערות על ידו להתנהגות החוזרת. למשל, בדוגמה לעיל תהיה זו טעות מצד החונך לגרום לנחנך להודות כי הוא אינו מחבב את פלוני, שכן אין זו הסיבה האמיתית להתנהגותו ולא יצמח מכך דבר חיובי.
מפרץ סקייל
מפרץ סקייל הוא מפרץ קטן על חופו המערבי של האי מיינלנד, אורקני, שבסקוטלנד. במפרץ נמצאים שרידי היישוב הנאוליתי סקארה ברי שהוא אתר מורשת עולמית, וכן בית המגורים הגדול בית סקייל. שניהם רכושו של בעל אחוזה מקומי. לבית סקייל קשר לקפטן ג'יימס קוק.
המטמון הוויקינגי של סקייל.
במרץ 1858, ילד בשם דייוויד לינקלייטר חפר במקלה ברי, ליד כנסיית הקהילה בסנדוויק, כשנתקל בכמה מטבעות כסף שהיו באדמה. מופתע ממה שמצא, הצטרפו ללינקלייטר מספר אנשים אשר חשפו ביחד מעל מאה פריטים. מטמון זה הוא האוצר הוויקינגי הגדול ביותר שנמצא בסקוטלנד עד היום.
מועצת הבטחון
חלום צלול
הכוחות המזוינים של ארה&quot;ב
איתן שוורץ
איתן אריאל שוורץ (נולד ב-6 ביוני 1974) הוא איש תקשורת ישראלי שכיהן כראש מינהל תקשורת ושיווק בעיריית תל אביב-יפו. קודם לכן, שימש כמנכ"ל מנהלת "עיר עולם ותיירות" בעיריית תל אביב-יפו.
שוורץ התפרסם כאשר זכה בעונה הראשונה של "השגריר", תוכנית מציאות טלוויזיונית אשר שודרה ב-2005 בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת. התוכנית עקבה אחר 14 מתמודדים בעת ביצוע משימות הסברה עבור ישראל.
ביוגרפיה.
שוורץ נולד בניו יורק ועלה עם משפחתו לישראל בגיל שבע. למד בית הספר התיכון לאמנויות על-שם תלמה ילין במגמת תיאטרון, ושיחק בתפקיד הראשי במחזה "אבודים ביונקרס" מאת ניל סיימון בתיאטרון הקאמרי.
לאחר סיום בית הספר התיכון, שירת שוורץ ככתב תרבות בגלי צה"ל. לאחר שירות בן ארבע שנים, נסע לפריז והצטרף לקבוצת תיאטרון מקומית. בהמשך למד באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, וסיים תואר ראשון בתקשורת לינגוויסטית מהפקולטה לאנתרופולוגיה.
עם חזרתו לישראל הצטרף שוורץ לערוץ הילדים, שם עבד כעורך וככתב בתוכנית החדשות היומית לילדים "חמש וחצי". לאחר מכן עבד ככתב בידור בתוכנית הבידור היומית "ערב טוב עם גיא פינס". הוא כתב וביים מספר קלטות לילדים בכיכובו של אחיו, מתן אריאל.
בספטמבר 2004 לוהק שוורץ לתוכנית המציאות "השגריר". במהלך ארבעת חודשי התוכנית התמודד מול 13 מתמודדים נוספים על הזכות לייצג את ישראל בפעילות ארגון "ישראל בלב" שבניו יורק וזכה במקום הראשון.
באוגוסט 2006, החל שוורץ להגיש את הפינה "היה בטלוויזיה" בתוכנית "העולם הבוקר" של הזכיינית רשת בערוץ 2, במסגרתה הביא מידע על "מאחורי הקלעים" של עולם התקשורת.
בשנים 2006–2007 כיהן כדובר "הוועד למען פליטי דארפור", שפועל למען הפליטים הסודאניים בישראל.
ב-2008 עבד שוורץ בעיריית תל אביב-יפו כפרויקטור של חגיגות המאה לתל אביב.
ב-2011 מונה למנכ"ל מנהלת "עיר עולם ותיירות" בעיריית תל אביב-יפו, שמטרתה להביא לקידום מיצובה של העיר כ"עיר עולם". במקביל, משמש כיועצו של ראש העירייה רון חולדאי ושל העירייה לעניינים בינלאומיים. באוגוסט 2013 נבחר שוורץ למקום השישי מתוך עשרה בדירוג "נבחרת החלומות" של ראשי הערים בעולם של המגזין """."
ב-2012 שוורץ התמודד בפריימריז של מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, אך נבחר למקום ה-38 ברשימתה לכנסת, ולא נכנס לכנסת ה-19. לקראת הבחירות לכנסת העשרים, התמודד בשנית בפריימריז של המפלגה ונבחר למקום ה-33 הלא ריאלי ברשימת "המחנה הציוני" לכנסת, לאחר שזכה ב-4,339 קולות.
בדצמבר 2019, מונה שוורץ לתפקיד דובר עיריית תל אביב-יפו. סיים את תפקידו באפריל 2022 ובמקומו מונה איתי ולדמן לתפקיד.
שוורץ נשוי ואב לשלושה. הוא מתגורר עם משפחתו בתל אביב.
C-5 גלקסי