דיילי נולד בשיקגו שבאילינוי. הוא הילד השביעי ובן הזקונים במשפחה ממנה יצאו שורות פוליטיקאים ואנשי ציבור. אביו היה ראש עיריית שיקגו ה-48 ריצ'רד דיילי (1976-1902) ואמו הייתה אלינור דיילי (2003-1907), שהתפרסמה בעיקר בשל היותה הגברת הראשונה של שיקגו. אחיו הוא ג'ון גיילי, לשעבר חבר בית המחוקקים של מדינת אילינוי ואח נוסף שלו הוא ריצ'רד מ. דיילי, שכיהן כראש עיריית שיקגו ה-54. דיילי סיים את לימודיו במכינה סנט איגנשיוס ב-1966. הוא בוגר אוניברסיטת לויולה בשיקגו ובעל תואר דוקטור במשפטים מבית הספר למשפטים על שם ג'ון מרשל. מאוחר יותר קיבל דיילי תואר דוקטור לשם כבוד משפטים מבית הספר למשפטים ע"ש ג'ון מרשל כאות הוקרה. למעט תקופה בשנים 1980-1977, שבמהלכה ישב במועצה המייעצת להזדמנות כלכלית, הוא עסק בעריכת דין פרטית במשרד עורכי הדין "דיילי וג'ורג'".
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הצטרף אל הבנק הממוזג של שיקגו, שם הוא היה סגן נשיא ראשון (1989-1990) ולאחר מכן נשיא ומנהל התפעול הראשי (1990-1993). דיילי חזר לעסוק בחוק ומשפט, כשותף במשרד "מאייר, בראון ופלאט" בשנים 1993-1997. ב-1993 מונה דיילי בידי הנשיא ביל קלינטון למועצת המנהלים של התאחדות המשכנתאות הפדרלית הלאומית וכיהן שם במשך ארבע שנים עד ל-1997.
מזכיר המסחר.
אחרי שסיים את חברותו במועצת התאחדות המשכנתאות, מונה למזכיר המסחר של ארצות הברית. במהלך כהונתו במחלקת המסחר פיקח על המסחר האלקטרוני, ניהל את מפקד האוכלוסין של ארצות הברית של שנת 2000, הרחיב את תוכניות הפיתוח העסקי של בני המיעוט באמריקה, ופיקח על מגוון רחב של יוזמות כלכליות באחת התקופות הכלכליות החזקות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, בה נוספו 23 מיליוני משרות עסקיות. דיילי עזב את התפקיד במטרה לנהל את מסע הבחירות של אל גור לנשיאות לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000.
קריירה אחרי ממשל קלינטון.
בדצמבר 2001, לאחר תום הבחירות וסיום כהונתו כמזכיר המסחר, הוא מונה לנשיא חברת SBC Communications כדי לסייע בשיקום תדמית החברה. במאי 2004 מונה דיילי ליו"ר מחלקת המערב התיכון של תאגיד ג'יי פי מורגן צ'ייס, לאחר שרכש התאגיד את בנק וואן קורפוריישן. ב-2007 מונה דיילי לתפקיד מנהל אחריות תאגידית, תפקיד בו החזיק עד 2010. דיילי שירת בעבר בדירקטוריון של בואינג, מרק, בוסטון נכסים, ואוניברסיטת לויולה בשיקגו. כיום הוא נאמן של אוניברסיטת נורת'ווסטרן וחבר במועצה ליחסי חוץ. ב-2010 עוטר בפרס "עשיית היסטוריה" מטעם מוזיאון ההיסטוריה של שיקגו על מנהיגות אזרחית.
ראש הסגל בבית הלבן.
ב-6 בינואר 2011, הכריז הנשיא אובמה על החלטתו למנות את דיילי לראש סגל הבית הלבן, והוא נכנס לתפקידו ב-13 בינואר 2011. דיילי החליף בתפקיד את רם עמנואל, ששימש כראס הסגל בבית הלבן במהלך השנתיים הראשונות לכהונת אובמה ועזב את התפקיד באוקטובר 2010 לשם התמודדותו לראשות עיריית שיקגו. בין התפטרותו של עמנואל לכניסתו של דיילי לתפקיד, כיהן פיט ראוס כראש הסגל בפועל.
בראשית מרץ 2011, כאשר התראיין בשם ממשל אובמה ב"פגוש את העיתונות", אמר דיילי כי הממשל ישקול את השימוש בעתודות הנפט האסטרטגיות (Strategic Petroleum Reserve) לו עליית מחירי הנפט כתוצאה מהאביב הערבי תאיים על כלכלת ארצות הברית. דיילי צולם ב-1 במאי 2011 בתצלום המפורסם "חדר המצב" במהלך מבצע חנית נפטון. מאוחר יותר במאי 2011, הוא היה חלק מביקורו הממלכתי של אובמה בממלכה המאוחדת. באוקטובר 2011, אמר דיילי הוא מתכוון לשוב לשיקגו אחרי שהנשיא אובמה ייבחר מחדש בבחירות 2012 לנשיאות. ב-9 בינואר 2012 הוכרז כי דיילי יתפטר מתפקידו כראש הסגל של אובמה. ג'ק לו הוכרז כיורשו.
ב-10 ביוני 2013, הודיע דיילי באמצעות הרשת החברתית YouTube על הקמת ועדת גישוש לקראת התמודדות לתפקיד מושל אילינוי בבחירות 2014. ב-2 ביולי הביע ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג את תמיכתו במועמדותו של דיילי למושל. ב-30 ביולי הגיש דיילי מסמכים רשמיים להתמודדות נגד המושל המכהן פט קווין בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית. ב-16 בספטמבר הכריז דיילי בהפתעה על יציאתו מהמירוץ לתפקיד המושל בשל הקשיים האישיים הכרוכים בניהול מסע בחירות למשרה ציבורית. באוקטובר 2017 הודיע ראש עיריית שיקגו רם עמנואל שאין בכוונתו להתמודד לכהונה שלישית לתפקיד ב-2019. ב-14 בספטמבר 2018 הודיע דיילי על התמודדותו לראשות עיריית שיקגו. בבחירות הכלליות שנערכו ב-26 בפברואר 2019 סיים דיילי במקום השלישי עם 14.78% מקולות הבוחרים, שהם 82,019 קולות כשרים.
מוחמד רפי
מוחמד רפי (בהינדי: ਮੁਹੰਮਦ ਰਫ਼ੀ; 24 בדצמבר 1924 - 31 ביולי 1980) היה זמר הודי ממוצא פנג'אבי, שנחשב לאחד הזמרים הגדולים והמשפיעים ביותר בהודו. היה ידוע ומפורסם בעיקר על היותו זמר בולט בסרטי בוליווד. שיריו מפורסמים מאוד ברחבי הודו ובכל הקהילות ההודיות ברחבי העולם.
במהלך הקריירה שלו הקליט רפי שירים למעל לאלף סרטים. הוא הקליט בסך הכל 7,405 שירים בשפות שונות. הוא שר בשפות הודיות רבות, כולל קונקאני, אסאמית, בוג'פורית, אודיה, פונג'אבי, בנגאלית, מראטהית, סינדהי, קנאדה, גוג'ראטית, טמילית, טלוגו, מגאהי ומאיתילי. מלבד שפות הודיות, הוא גם שר שירים באנגלית, בפרסית, בערבית, בסינהאלית, בקריאולית ובהולנדית. הוא זכה בפרסים רבים.
רפי מת מהתקף לב בגיל 55.
הכחשת איידס/HIV בדרום אפריקה
להכחשת האיידס, כמו גם הכחשת נגיף הכשל החיסוני האנושי, (HIV ,Human Immunodeficient Virus) הייתה השפעה משמעותית על מדיניות בריאות הציבור בין השנים 1999 עד 2008 בדרום אפריקה, בפרט במהלך כהונתו של הנשיא תאבו מבקי. זמן קצר לאחר בחירתו לנשיאות בשנת 1999, החל מבקי למתוח ביקורת על הקונצנזוס המדעי כי וירוס ה-HIV הוא הגורם למחלת האיידס. בשנת 2000, כינס מבקי "וועדת ייעוץ נשיאותית" בנוגע לאיידס/HIV הכללה עדויות ממספר מדענים אשר הכחישו כי נגיף ה-HIV הוא הגורם למחלה. בשמונה השנים הבאות לנשיאותו, המשיך מבקי להביע עמדה אוהדת כלפי הכחשת איידס/HIV, ואף הנהיג מדיניות המונעת גישה לתרופות אנטי-רטרוויראליות לחולים במחלה.
במסגרת מדיניות זו, מינה מבקי את מנטו צ'אבללה מסימאנג לשרת הבריאות של דרום אפריקה. צ'אבללה מסימאנג קידמה (כשברקע הטפותיו של מבקי אודות רעילותם של תרופות אנטי-רטרוויראליות) שימוש בתרופות צמחיות אשר יעילותן הטיפולית לא הוכחה כדוגמת שום, סלק ומיץ לימון, כטיפול בנגיף. מדיניות זו, אשר זיכתה את השרה בכינוי "דוקטור סלק", הואשמה בגרימתם ואי מניעתם של כ-343,000-365,000 מקרי מוות מאיידס.
במהלך כהונתו, הקפיד מבקי להמעיט בדיבור אודות השקפותיו ומדיניותו בנושא האיידס. כך, לפי "הניו יורק טיימס", דוברו של מבקי, מוקוני רטשיטנגה, אמר כי הנשיא לא ידון בחשיבתו ודעותיו על HIV ואיידס, והסביר כי קבלת ההחלטות ועיצוב המדיניות נעשות באופן קולקטיבי על ידי ממשלת דרום אפריקה, ועל כן היא מהווה הכתובת לשאלות בנושא. לאחר בחירתו של קגאלמה מוטלנטה לנשיאות דרום אפריקה וסיום כהונתו של מבקי בשנת 2008, מינה הראשון את ברברה הוגאן לשרת הבריאות ביום הראשון לנשיאותו. בריאיון לאחר מינוייה אמרה הוגאן לניו יורק טיימס: "עידן ההכחשה נגמר לחלוטין בדרום אפריקה".
מקור התופעה.
אף כי הסיבה לכך שמבקי נעשה תומך נלהב של הכחשת איידס/HIV אינה ברורה וחד משמעית, ישנן שתי סברות מפורסמות. הראשונה הציעה כי דעתו הושפעה מפגישתו עם קריסטין מג'ורה, פעילת הכחשת איידס הנושאת את הנגיף; השנייה הציע כי הושפע מפרסומו של מאמר בשנת 1999, על ידי אנתוני ברינק, בשם "רפואה מגיהנום" אשר תיאר את הטיפול ב-AZT, התרופה האנטי-רטרוויראלית הנפוצה בתקופה, כמסוכן ולא יעיל. בדיעבד, טען ברינק כי מאמר זה היה אחראי למדיניותו של מבקי האוסרת על שימוש בתרופה. ברינק יצר קשר עם מבקי לאחר פרסום המאמר, והתקבל בברכה כמומחה על ידי האחרון. בנוסף, במסמך משנת 2002 שהיה מבקי אחד מכותביו, ציטט את הרומן של ג'ון לה קארה "הגנן המסור", כגורם אשר השפיע על פחדיו מחברות התרופות ועל השפעתן על המחקר המדעי. כמו כן, מאחר שמבקי נהג להאשים במפורש בגזענות את אלו המקבלים את העמדה המדעית הנמצאת בקונצנזוס בכל הנוגע לאיידס ו-HIV הוצע גם כי השקפותיו נולדו בצילם של תיאורים וסטריאוטיפים גזעניים אשר היו נפוצים בדרום אפריקה במהלך שנות האפרטהייד. מאמר הפורסם ב-2008 בכתב העט "Race and class" מאת ג'וי וואנג מציע כי גורמים אלו השפיעו על מבקי לאמץ תפיסת הכחשת איידס, וכן מציין את חיבורו של פרנץ פאנון "רפואה וקולוניאליזם" מספרו שפורסם בשנת 1959, כדי להסביר את מה שוואנג מתארת כ"מבוי הסתום בין מדענים לממשלתו של מבקי". מרטין אסר הציע גם כי השקפותיו של מבקי הושפעו ממחירו הגבוה של הטיפול בתרופות אנטירטרוויראליות, אשר היה בלתי נגיש לרבים בדרום אפריקה בשל ההכנסה המועטה יחסית של רבים מתושבי המדינה.