שידרה משבצת נוספת בימי שבת 22:00-00:00 בה אירחה אמנים ישראלים למשך שעה והשמיעה מוזיקה בעריכתה, בדומה לפורמט ציפורי לילה בתחנת האם גלי צה"ל. ב-17 בספטמבר 2020 הגישה תוכנית לצד דורון מדלי לאחר שידור המצעד השנתי העברי של התחנה בה סיכמו את המגמות המוזיקליות של השנה ואת תוצאות המצעד. במהלך השידור גם דיברו השניים על אהבת הציבור לפופ צעיר ופופ אמוני. בהמשך גם החלה להגיש לצד מדלי פודקאסט בשם "פופטוק". בפברואר 2021 הודיעה בן חמו כי היא עתידה לעזוב את גלגלצ כדי להגשים את חלומה לפצוח בקריירה מוזיקלית ולהיות זמרת. השידור האחרון של בן חמו בתחנה התקיים ב־12 במרץ 2021, עם שידור התוכנית "שישי בגלגלצ", בו הודיעה שתמשיך בשידור הפודקאסט המשותף עם מדלי.
חיים אישיים.
בן חמו נשואה לשי לוי ואמא לשתי בנות, מתגוררת ביפו.
קו הרכבת למודיעין
דייוויד מאנדל
דייוויד מאנדל (באנגלית: David Gordon Mundell; נולד ב-27 במאי 1962 בדמפריס, סקוטלנד) הוא פוליטיקאי בריטי מטעם המפלגה השמרנית, כיהן בעבר כמזכיר המדינה לענייני סקוטלנד.
ביוגרפיה.
דייוויד מאנדל גדל בסקוטלנד וסיים את לימודיו באוניברסיטת אדינבורו תוך התמחות במשפטים. לאחר סיום הלימודים הוא עסק בקריירה בתחום המשפטים. בשנת 1999 הוא נבחר לפרלמנט הסקוטי ונבחר מחדש בשנת 2003.
בבחירות 2005 הוא היה מועמד בדמפריסשייר, קלידסדאל וטווידאל ומאז הוא מייצג מחוז בחירה זה.
לקראת אולימפיאדת לונדון הוא תמך ברעיון שגם נבחרת כדורגל תייצג את בריטניה. הרעיון נפסל על ידי איגודי כדורגל אזוריות מחשש שגם בעתיד לא היה ניתן לייצג סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד בנפרד בתחרויות כדורגל בינלאומיות.
בעקבות בחירות שנת 2015, הוא מונה על ידי דייוויד קמרון למזכיר המדינה לענייני סקוטלנד. בנוסף הוא היה חבר בצוות לענייני ברקזיט.
כאשר בוריס ג'ונסון הפך למנהיג המפלגה, השפעתו של מאנדל פחתה והוא יצא מהממשלה ביולי 2019.
הסל חריץ
הסל חריץ (הולנדית: Hessel Gerritsz; בערך 1581 בצפון הולנד – נקבר ב-4 בספטמבר 1632 באמסטרדם) היה קרטוגרף, תחריטן ומו"ל הולנדי. הוא היה אחת מהדמויות הבולטות בתור הזהב של הקרטוגרפיה ההולנדית (השנים 1570–1670 לערך). למרות התחרות העזה בתחומו, הוא הוערך כ"קרטוגרף ההולנדי הראשון במעלה במאה ה-17, ללא ספק".
ראשית דרכו.
חריץ התחיל את דרכו באומנות התחריט ויצירת מפות באלקמאר כחניך אצל יוצר ספרי המפות וילם בלאו בהיותו בן עשר שנים. עבר עם בית המלאכה של בלאו לאמסטרדם, שם נשא אישה בשנת 1607 ונולדו לו שמונה ילדים. אשתו נפטרה לפני שנת 1624, והסל התחתן בשנית. בשנת 1610 כבר היה לו בית מלאכה עצמאי לדפוס. הרבה מהתחריטים והמפות שלו נכללו באטלסים של בלאו, יאנסוניוס ואחרים.
יצירת מפות, דפוס והוצאה לאור.
חריץ ייצר מפת עולם בשנת 1612 שכללה את התגליות של פדרו פרננדס דה קירוס והדגיש באופן מיוחד את "אוסטרליה דל אספיריטו סנטוס" (ונואטו של ימינו), שנחשבה כחלק מ"ארץ הדרום" המשוערת. למפה נודעה השפעה רבה על הייצוגים ההולנדים והצרפתים של דרום האוקיינוס השקט במאות ה-17 וה-18, והייתה להם יחד עם פרסומיו של קירוס השפעה על קביעת השם "אוסטרליה" ליבשת הדרומית.
בשנת 1613 כתב ופרסם חריץ את "תולדות הארץ ששמה שפיצברגן", ותיאר את הגילויים, המסעות המוקדמים ופעילות דיג הלווייתנאים באיי סבאלברד. ספר זה מציג גם את כישרונותיו הגדולים של חריץ כתחריטן אוּמן. באותה שנה ערך חריץ מפה של רוסיה שהכין פיודור השני של רוסיה, וערך אותה מחדש בשנת 1614 עם כמה תוספות ותיקונים. המפה חזרה ופורסמה על ידי חברת בלאו עד שנת 1665. דוגמה נוספת לתחריט היא דיוקן ברדרו שהועתק לעיתים קרובות משנת 1619.
הקרטוגרף הרשמי של חברת הודו המזרחית ההולנדית.
תהילתו של חריץ כקרטוגרף התפשטה עד מהרה וב-16 באוקטובר 1617 מונה לקרטוגרף הראשי של חברת הודו המזרחית ההולנדית (VOC), תפקיד לפסגה המקצועית בתחום זה באותם ימים. חריץ קיבל את המשרה בהמלצתו של פטרוס פלנציוס , המדען הראשי של החברה, שיחסיו עם הקרטוגרף וילם בלאו, מי שלימד את חריץ בצעירותו, עלו על שרטון. חריץ פעל בתפקיד זה עד מותו, ואחרי כן חזרו ומילאו אותו בני משפחת בלאו עד 1705.
המפה של הסל חריץ משנת 1622 הראתה את החלק הראשון של אוסטרליה שמופה על ידי וילם יאנסזון (Janszoon) בשנת 1606. אזור זה נחשב לחלק מגינאה החדשה ונקרא במפה בשם הספרדי "נואבה גינאה", אך חריץ הוסיף גם כתובת: "מי שהפליגו בספינה של פדרו פרננדס דה קירוס בגינאה החדשה עד 10 מעלות מערבה דרך איים רבים במשך 40 יום, הניחו שגינאה החדשה לא תשתרע מעבר ל-10 מעלות דרום. ואם כך, כי אז השטח שבין 9 ל-14 מעלות יהיה ארץ נפרדת, שונה מגינאה החדשה השנייה".
כל התרשימים והיומנים של סוחרי חברת הודו המזרחית ההולנדית, וכן הדוחות וההמלצות של החוזרים מהמסעות, היו חייבים להימסר לחריץ, ובזכות שפע המידע החדש הגיעו מידיו כמה מפות פורצות דרך. המפות והתרשימים שיצר חריץ ליוו את כל קברניטי החברת הסחר במסעותיהם.
מיפוי אוסטרליה.
הסל חריץ פרסם באמסטרדם בשנת 1612 תרגום הולנדי לתזכיר השמיני של קירוס, שבעמוד השער שלו מופיעות המילים "t Land ghenaemt Australia Incognita'". היה זה "המופע המוקדם ביותר בדפוס של המילה אוסטרליה מחוץ לספרד". הפרסום משנת 1612 כלל גם את התיאור של הסוחר והדיפלומט ההולנדי איזק מאסה את סיביר ('ארץ הסמויידים') וכן תיאור קצר של הדרכים ממוסקובי ואת הזכרונות שהוזכרו. כמו כן כלל הפרסום שלוש מפות, אחת מהן הייתה מפת העולם של חריץ, שבה מוצג בבירור מצר טורס.
בשנת 1618 ייצר חריץ תרשים של האיים האינדונזיים, המיוצגים טוב בהרבה מאשר בפרסומים קודמים. לראשונה משורטט החוף הצפון-מערבי של אוסטרליה. בשנת 1622 כינס חריץ חלק מהמפות שלו בספר מפות עבור החברה ההולנדית המזרחית. ספר המפות כלל מפה של האוקיינוס השקט משנת 1622, ככל הנראה "מפת הים הדרומי הגדול", שעל פיה התנהל אבל טסמן במסעו סביב אוסטרליה וניו זילנד בשנת 1642. בשנת 1627 הכין חריץ מפה שהוקדשה כולה לתגליות קו החוף המערבי באוסטרליה . אוסטרליה מכונה "Eendrachtsland" על שם ספינתו של דירק הארטוך – – שבה תר את חופיה בשנת 1616. שם זה היה בשימוש עד סוף המאה ה-17.
בשנת 1628 הוסיף חריץ למפה שהוזכרה לעיל גם את מפת חופי דרום אוסטרליה משנת 1627 שנערכה על ידי פרנסואה תייסן , והפך אותה למפה הראשונה המציגה את המתאר המוכר של אוסטרליה.
באחרית שנותיו.
התעניינותו של חריץ בעולם החדש הייתה כה נרחבת, עד שלא כרגיל בקרב הקרטוגרפים הוא הצטרף ב-1628/29 למסע לברזיל והקריביים. הוא הקדיש את המפות לגאוגרף ההולנדי יואנס דה לאט ("תיאור הודו המערבית"), שפורסמה בשנת 1630. מפת פלורידה שלו, שהתבססה על מקורות צרפתיים וספרדים, הפכה למשפיעה (למשל במשך 200 שנה נוספות, פלורידה הייתה ידועה בכינוי "טגסטה", כפי שכינה זאת חריץ).
הסל חריץ מת ב-1632 ונקבר ביום 4 בספטמבר בכנסייה החדשה שבכיכר דה דאם בלב אמסטרדם. וילם יאנסזון בלאו יתפוס את מקומו כקרטוגרף של חברת הודו ההולנדית בינואר של השנה שלאחר מכן.
קו הרכבת המהיר לירושלים
Needles and Pins
"Needles and Pins" (בעברית: "מחטים וסיכות") הוא שיר מאת המוזיקאי האמריקאי ג'ק ניטשה וסוני בונו. הזמרת ג'קי דה-שנון הקליטה את השיר בשנת 1963, ובהמשך הוקלטו לשיר גרסאות כיסוי רבות בהן של להקת המחפשים, סמוקי, הראמונס, דל שנון, ג'ין קלארק, טום פטי ושוברי הלבבות יחד עם הזמרת סטיבי ניקס.
הגרסה של דה-שנון (1963).
באוטוביוגרפיה שלו, מציין בונו שהשיר נוצר כשהוא שר וניטשה מלווה אותו בגיטרה, כך שהלחן והמילים נכתבו יחד. אבל ג'קי דה-שנון טוענת שהשיר נכתב בנגינה על פסנתר, והיא הייתה שותפה ביצירת השיר, יחד עם ניטשה ובונו, אם כי היא לא קיבלה קרדיט רשמי.
דה שנון הייתה הראשונה שהקליטה את השיר. בארצות הברית הגיע השיר למקום ה-84 במצעד בילבורד הוט 100 במאי 1963. אף על פי שהוא לא זכה להצלחה גדולה בארצות הברית, השיר הגיע לראש מצעדי הפזמונים בקנדה, והיה במקום הראשון במצעד CHUM Chart.
הגרסה של המחפשים (1964).
חברי להקת המחפשים שמעו את הזמר הבריטי קליף בנט מבצע את השיר במועדון בהמבורג שבגרמניה, והחליטו שזה יהיה הסינגל הבא שלהם. הסינגל יצא בחברת Pye Records בינואר 1964. השיר הגיע למקום הראשון בבריטניה, אירלנד ודרום אפריקה. בארצות הברית הגיע השיר למקום ה-13 במצעד בילבורד הוט 100. באפריל 1964 יצא "Needles and Pins" באלבומם של המחפשים "It's the Searchers".
חלק מהביצוע של המחפשים נכלל בשיר "Use the Man" של להקת מגאדת' שמופיע באלבומם "Cryptic Writings".
המחפשים ביצעו גרסה בגרמנית של השיר בשם "Tausend Nadelstiche".
הגרסה של סמוקי (1977).
ב-1977 הקליטה הלהקה האנגלית סמוקי כבלדת רוק לאלבומם "Bright Lights and Back Alleys". השיר הפך ללהיט באירופה ובאוסטרליה. בהמשך הקליט סולן הלהקה, כריס נורמן, גרסת כיסוי של השיר לאלבום האולפן שלו "Full Circle" משנת 2000.
הגרסה של הראמונס (1978).
הראמונס כללו את השיר "Needles and Pins" באלבומם "Road to Ruin" משנת 1978. השיר נכלל גם באלבום האוסף של הלהקה "Ramones Mania".
להקת הפופ פאנק The Commercials הקליט את השיר עבור אלבום המחווה שלהם "Ramones Maniacs".
הגרסה של טום פטי ושוברי הלבבות (1985; הופעה חיה).
טום פטי ושוברי הלבבות הוציא ב-1985 אלבום ראשון של הופעה חיה בשם "Pack Up the Plantation: Live!". באלבום ביצעה הזמרת-יוצרת סטיבי ניקס, סולנית הפליטווד מק, את השיר יחד עם טום פטי בפורום בלוס אנג'לס שבקליפורניה.
ג'אנסוס