בחוגי השמאל נטען כי רצח שלושת בני משפחת סלומון בחלמיש נגרם כתוצאה מהצבת גלאי המתכות, ומנגד נטען כי אין לתת תירוצים לטרור שמאיים על ביטחון ישראל ללא קשר לגלאי המתכות בכניסות להר הבית. סוגיה זו היוותה מחלוקת ציבורית רחבה.
ביקורת על ההחלטה להסיר את גלאי המתכות.
לאחר פיגוע הדקירה בשגרירות ישראל בירדן, נפתחו מגעים עם ירדן להשבת הדיפלומטים הישראלים שננצרו בשגרירות. בליל השבת השגרירים, הקבינט החליט להסיר את גלאי המתכות. מדינת ישראל הכחישה שהעלתה את נושא גלאי המתכות במשא ומתן עם ירדן, וכי ההחלטה להסיר את גלאי המתכות נבעה ממציאת פתרונות אבטחה משופרים, תוך שימוש במצלמות אבטחה מתקדמות, שגם הן בוטלו לאחר יומיים. ההחלטה להסיר את גלאי המתכות הגיעה ימים בודדים לאחר רצח בני משפחת סלומון בחלמיש שזעזע את מדינת ישראל.
החלטה זו הובילה לביקורת חריפה על כך שהקבינט נכנע לטרור והסיר את אמצעי האבטחה שנועדו לשמור על הביטחון, ועל כך שמדינת ישראל התקפלה מהצהרותיה והפגינה התפרסות למול הטרור. ביקורת נוספת הוטלה על כך שהטרור לא נגרם בעקבות גלאי המתכות אלא בעקבות הסכסוך רב השנים ולכן הסרת גלאי מתכות היא צעד מתרפס שלא ימנע את הטרור ואף יגביר אותו.
ביקורת פוליטיקאים על שירות הביטחון הכללי.
עם התעצמות העימותים בהר הבית, נחשף כי השב"כ בעד הסרת גלאי המתכות וקיום דרישות הפלסטינים. לאחר הטבח בחלמיש, שרת התרבות מירי רגב אמרה לעיתונאים ש"החלטת השב"כ הזויה". ב-27 ביולי, יו"ר הקואליציה, חבר הכנסת דוד ביטן אמר בריאיון לגלי צה"ל שהשב"כ פחדנים. בתגובה להצהרות אלו, הודיע ראש הממשלה כי הוא מעניק גיבוי מלא לשב"כ, להערכותיו ולמפקדיו.
רוברט ריפלי
רוברט לירוי ריפלי (באנגלית: Robert LeRoy Ripley; 25 בדצמבר 1890 - 27 במאי 1949), היה מאייר אמריקאי, יזם ואנתרופולוג חובבן ומוכר בתור היוצר של "ריפלי תאמינו או לא!", במדור העיתון, בתוכנית הרדיו ובתוכנית הטלוויזיה, בהן נהג להציג תופעות ועובדות משונות מרחבי העולם. הנושאים שריפלי הציג באיוריו ובטקסטים הנלווים היו מגוונים ביותר, ביניהם ניתן למצוא מידע מעולם הספורט, עובדות על אתרים אקזוטיים ותגליות על אנשים שונים ברחבי העולם. בנוסף המדור של ריפלי כלל מידע ותמונות שנשלחו על ידי הקוראים, אשר תועדו על ידי ריפלי באיוריו ואף תרמו לפופולריות שלו.
ביוגרפיה.
נולד כלירוי רוברט ריפלי בסנטה רוזה שבקליפורניה, הבכור מבין שלושה אחים למשפחה דלת אמצעים. אביו היה נגר ואמו פעמים רבות נאלצה לתפור לו בגדים משאריות הבדים שהיו באמצעותה. ריפלי תואר כנער ביישן, כבד פה, בעל מראה מוזר עם שניים קדמיות בולטות מאוד, שביחד עם בגדיו העניים, היה ללעג בבית ספרו. ריפלי נהג לשרבט בכל רגע פנוי עם האמצעים הפשוטים ביותר שהצליח למצוא, וכשגדל חלם להפוך את תחביבו לקריירה מקצועית. בגיל 17 שלח איור למגזין, ולשמחתו הרבה לייף מגזין פרסמו את האיור שלו, ושילמו לו שמונה דולרים. לאחר הצלחתו הראשונה ובעידוד משפחתו ב-1909 עבר לסן פרנסיסקו שם עבד כמאייר בעיתון ספורט, אך ריפלי חש בודד ולאחר שפוטר פעמיים מעבודתו, הוא החליט לנסות את מזלו בניו יורק. המעבר השתלם כשבמהרה ריפלי מצא עבודה כמאייר ספורט ב"גלוב אנד קומרשל אדוורטייזר". זו הייתה ההתחלה של שינוי מהותי בחייו החל משמו, אותו הוא שינה מלירוי רוברט, לרוברט לירוי. הוא הרוויח 25 דולר לשבוע והחל מופיע ומצטלם בחליפות יוקרה, לעומת מה שנהג ללבוש, בלית ברירה, בילדותו. הוא שכר דירת סטודיו במועדון הספורט של ניו יורק, שם התאמן ובין השנים 1922- 1928 הוא שיחק כדור יד באופן מקצועי ונעשה לאלוף העיר ניו יורק והנבחרת הארצית.
ב-1928, בעזרת השותפות והמימון של ויליאם רנדולף הרסט, יצא ריפלי למסע מסביב לעולם, שלימים יתפרסם ברב המכר, ריפלי- גדולים וטובים יותר "תאמינו או לא". בזמנים בהם טיסות היו למותרות בלתי נגישות, ובפרט בתקופת השפל הכלכלי, האוכלוסייה לא יכלה לחלום על ביקורים ביעדים אקזוטיים אלא דרך עיניו של ריפלי, שביקר ב-201 מדינות. הוא טייל במדינות רבות באסיה ובאפריקה ותיעד על ידי איורים את מסעותיו והתגליות שבהם. הוא צבר יותר מ-950,000 ק"מ, מרחק שמספיק כדי להקיף את העולם 24 פעמים.
בניגוד למצופה, מסעותיו של ריפלי היו מודרכים, באמצעות יד בלתי נראית, של פקיד בנק בשם נורברט פרלרות', ששקד שעות על גבי שעות בספרייה הציבורית של העיר ניו יורק. ריפלי הכיר את נורברט, מהגר יהודי מאירופה בשנות ה-20, כפקיד בבנק שלו, ובעקבות כישוריו כדובר 14 שפות, תחילה ריפלי העסיק את פרלרות', כמתרגם מסמכים למען עבודתו במדור של "תאמינו או לא". עם הזמן נורברט נסע כל יום מברוקלין לספרייה הציבורית בניו יורק וחיפש אחר עובדות מעניינות עבור ריפלי, שזכה בתהילה, והשתדל לשמור על שותפות זו בסוד.
ב-1930 הפיק הסטודיו של "האחים וורנר" סדרה של סרטים קצרים עם הטייל העולמי והעובדות המשונות שלו. לאחר ההצלחה בקולנוע ובעיתון, ריפלי ממשיך עם המותג שלו "תאמינו או לא" ומתאים אותו לתוכנית רדיו. הייחודיות של התוכנית של ריפלי ברדיו, נעוצה העובדה שלראשונה הם שידרו מהאתרים עצמם ולא מתחנת השידור בתוכנית. מקוריות זו יצרה מצב בו המאזינים התעניינו בנוסף לעובדות ולתוכן שהוצג בתוכנית, למקום המסתורי ממנו ישודר. ייחודיות זו, בנוסף למפעליו הרבים זיכו את ריפלי בכוכב תהילה בשדרות הכוכבים של הוליווד. מקרה מיוחד לתוכנית זו, היה שידור מתחת למים בזמן שריפלי שחה בין כרישים. הפופולריות של ריפלי גדלה כל כך, עד שבשנת 1936 בסקר שנערך בקרב אלפי ילדים, התשובה לשאלה מי הם היו רוצים להיות כאשר יגדלו, הייתה במקום הראשון, רוברט ריפלי, כמה מקומות מעל הנשיא דאז.
במהלך חייו ריפלי נישא פעם אחת לשחקנית ב-1919, והתגרש ב-1926, כשלזוג לא היו ילדים. לאחר שצבר ממון רב, ריפלי קנה בית עצום עם 27 חדרים צפונית לניו יורק סיטי, אותה הוא כינה "אי תאמינו או לא" ודירת פאר מעל הסנטרל פארק. כחלק מאהבתו הגדולה לתרבות הסינית, הדירות היו מרוהטות בריהוט סיני, ריפלי אף קנה סירה סינית ונהג לערוך מסיבות עם אוכל סיני.
ב־1933 ריפלי פתח את הדלתות למוזיאון בלתי רגיל ביריד הבינלאומי של שיקגו. בחלק הקדמי היה זה מוזיאון מסורתי באופיו, אם כי לא בהכרח בתכניו, אך בחלק האחורי הדמויות מאיוריו קרמו עור וגידים, והציגו את יכולתן המגירה כמו את המראה הייחודי שלהן. כאשר ריפלי רצה להופיע בדומה למתכונת שהייתה בשיקגו בעיר סן דייגו, הוא נתקל בהתנגדות מצד בית המשפט שאסר על הצגת אנשים בעלי מום כחלק פונקציונלי מעסק. ריפלי לא התייאש וב־1939 הוא פתח מוזיאון קבוע בברודוויי שבמנהטן, בו הופיעו אנשים שכמובן עשו דברים בלתי צפויים שזיעזעו את הקהל, כמו באיוריו, אך פה ניתן היה למצוא צוות אחיות לטובת המתעלפים המזועזעים שבקהל.
בזמן שמלחמת העולם השנייה התנהלה, ריפלי לא היה יכול לטייל בעולם והוא התרכז בסיפורי המלחמה של החיילים, אך עם סיומה, הוא יצא שוב לטיול למזרח, בו פגש עולם זרוע הרס ואובדן. סין, המדינה האהובה עליו, נחוותה כמדינה שסועה, שונה משהכיר במסעותיו הקודמים, וביפן ריפלי אף שידר בכאב מ"גראונד זירו" בהירושימה, מדווח על היקף הפגיעה העצום. בשובו הביתה מן המסע ריפלי חוזר לתוכנית טלוויזיה שהושקה ב-1949 ברשת NBC במתכונת מעט שונה כאשר במהלך התוכנית ה-13, בשידור חי הוא לוקה בהתקף לב, שעליו התגבר. בהמשך לאותו שבוע הוא מחליט להגיע לבדיקה בבית החולים, שם הוא לוקה בהתקף נוסף שאותו לא שרד. ב-27 במאי נפטר רוברט ריפלי כשהוא בן 58 שנים. ריפלי עשה את מסעו האחרון בארון קבורה ברכבת עד לעיר הולדתו, שם נקבר לצד הוריו בבית הקברות "אוד- פלוז" (Oddfellows Lawn Cemetery).
החיים על פי קיילי
החיים על פי קיילי (באנגלית: Life of Kylie) היא סדרת דוקו-ריאליטי אמריקאית המשודרת ב, בכיכובה של קיילי ג'נר. פרק הבכורה העולמית שודר ב-6 באוגוסט 2017. הסדרה כללה שמונה פרקים, כשמשך כל פרק הוא חצי שעה.
הסדרה.
הסדרה עוקבת אחר חייה של יזמית אופנה וכוכבת רשת והריאליטי ״משפחת קרדשיאן״, קיילי ג'נר כאשת עסקים, תוך שמירה על חיים נורמליים וחברות קרובה עם ג׳ורדין וודס. בהצהרה על קבלת הסדרה שלה, מספרת ג'נר, "השנים האחרונות היו מסע מדהים כל כך מלא תמיכה מהמעריצים שלי", והוסיפה כי "תוכנית זו תאפשר לי לתת למעריצים שלי להציץ על דברים שאני עובדת עליהם וגם לחשוף זמן איכות עם חבריי".
רומן בארדה
רומן בארדה (נולד ב-9 בנובמבר 1990) הוא רוכב אופני כביש מקצועי צרפתי כיום (2021) בקבוצת DSM. את רובה של הקריירה המקצועית שלו, בין השנים 2012-2020 עשה בקבוצת AG2R La Mondiale. בטור דה פראנס 2016 סיים במקום השני וב-2017 סיים במקום השלישי, כשב-2019 ניצח את קטגוריית ההרים וניצח בסך הכל כשלושה קטעים במרוץ (2015, 2016, 2017). בנוסף לכך הוא סגן אלוף העולם (אינסברוק 2018).
למרות הקריירה המקצוענית התובענית שלו כרוכב אופניים, בארדה סיים לימודים אקדמיים במנהל עסקים.
קריירה.
כילד רומן בארדה היה חובב אופניים, הוא היה ממעריציו של הרוכב הצרפתי דויד מונקוטי . ב-2007 החל להתאמן ברכיבת אופניים תחת ונסן לאבנו ממנהלי קבוצת AG2R וב-2012 החל לרכוב כמקצוען.
ב-2011 בארדה התחרה בטור דה ל'אווניר במדי נבחרת צרפת, מרוץ שנחשב לטור דה פראנס של הרוכבים הצעירים, וסיים 12 כללי. הוא התחרה באליפות אירופה עד גיל 23 שהתקיימה באיטליה, אך לא סיים את המירוץ.
AG2R La Mondiale (2012–2020).