בסוף שנות השישים גילו במשרד החינוך את התופעה של בתי ספר קהילתיים בארצות הברית, הפועלים במשך רוב שעות היממה ומשרתים קהל מכל הגילאים Community School ובמגוון פעילויות נרחב. הוקמה ועדה בראשה עמד רלף גולדמן, אז מנכ"ל קרן חינוך בארצות הברית ולימים מנכ"ל הג'וינט והיא הציעה לשר החינוך זלמן ארן להקים מרכזים להגברת חיי הקהילה בעיירות פיתוח ושר החינוך קיבל את מסקנות הוועדה. ב-1977 עזבה פוזנר את משרד החינוך והתמנתה ליו"ר הנהלת החברה למתנ"סים (מרכזים לתרבות נוער וספורט), תפקיד בו כיהנה עד 1984. בתחילה הפרויקט היה ניסיוני והשתתפו בו שלושה בתי ספר, היא החלה בפרויקט ביחד עם ד"ר ירדנה הרפז. אחרי כן הוציא מנכ"ל משרד החינוך אליעזר שמואלי חוזר למנהלי בתי הספר ובהם הצעה להשתתף במפעל. ב-1985 היו שותפים בכך 50 בתי ספר. ב-1985 הוקמה "העמותה לקידום החינוך הקהילתי בבתי הספר" ופוזנר מונתה למנכל"ית העמותה. בתחילת שנות ה-90 היו חברים בעמותה 220 בתי ספר ומהם 50 במגזר הערבי.
בנה הוא יוחנן פרס, פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובתה, רותי אוטלונגי, הייתה מנהלת בית ספר בירושלים.
סרט הרפתקאות
סרט הרפתקאות הוא ז'אנר קולנועי אשר עלילתו מתרחשת לרוב סביב חקירה וגילוי של מקומות חדשים, אקזוטיים ומסתוריים בעולם, בדרך אנרגטית ופעילה (דרך הדומה לזו שבסרט פעולה). לעיתים קרובות הסרט הוא תקופתי ומתרחש סביב רקע היסטורי מסוים, אך העלילה היא בדיונית. בסרט יכולים להתבטא יסודות רומנטיים מסוימים, והוא עשוי לכלול גם קרבות פיזיים בין הדמויות, עיסוק במונרכיות ומלכים, או דמויות פיראטים.
סרטי הרפתקאות היו פופולריים בהוליווד בשנות ה-30 וה-40, אז כיכבו בהם שחקנים ידועים כגון ארול פלין וטיירון פאואר. בעבר היו גיבורי סרטי ההרפתקאות בעיקר גברים; בתקופה המודרנית משולבות בסרטים אלו גם נשים ככוכבות, למשל דמותה של לארה קרופט בסרט "טומב ריידר" (2001).
האיש במזוודה
ביר איוב
קואליציות כביטוי לעוצמה בארגונים
הורמון גידול
בית אוראנז'
חלקים פנימיים
עיצוב התנהגות
עיצוב התנהגות (אנגלית: Behavior shaping או Behavior modification, מכונה גם קירוב הדרגתי) היא שיטה להקניית דפוס התנהגות מסובך לאדם או לבעל חיים בעזרת פירוק דפוס ההתנהגות לפעולות פשוטות ומתן תגמול (חיזוק) לעשיית כל פעולה כזו.
עיצוב ההתנהגות מסובך יותר לביצוע מהוראה בעזרת הסבר מהות דפוס התנהגות, מהוראה בחיקוי ומתן אפשרות ללימוד בניסוי וטעייה. לכן הוא משמש כששלוש דרכי הוראה אלה מתבררות כלא יעילות או בלתי אפשריות.
מקור השיטה בניסויים שערך איוואן פבלוב, בהם יצר התניה בין צליל פעמון לבין מזון כך שכלבים למדו להפריש רוק רק למשמע הצליל. בהמשך, נטבע המושג "עיצוב התנהגות" על ידי פרדריק סקינר, מאבות הפסיכולוגיה הביהיביוריסטית.
עיצוב התנהגות בקרב בני אדם.
עיצוב התנהגות היא דרך פסיכולוגית חינוכית לגרום לשינוי התנהגותי אצל הפרט בהתאם למקובל בחברה. השיטה מבוססת על מחקרים בתחום הלמידה שביצע הפסיכולוג האמריקני פרדריק סקינר.
עיצוב ההתנהגות מכוון להתאים להתנהגות הולמת ומקובלת בחברה. כל חברה מגדירה לעצמה חוקים ונורמות התנהגות המאפשרים לה להתקיים בצורה יעילה בסביבתה. כך למשל, בחברה המערבית התנהגות הולמת נתפסת כסובלנות וסבלנות כלפי אחרים, והתנהגות בלתי הולמת היא אלימות מילולית ופיזית (התנהגות שעלולה להוביל לקשיים חברתיים ותעסוקתיים, ולעבירה על החוק).
על פי שיטת עיצוב ההתנהגות, הגיל המתאים להתחיל להגדיר לילד את חוקי ההתנהגות המקובלת בחברה, הוא כבר בגיל הרך, מפני שרוב ההתנהגויות הן נלמדות. אמנם מצד אחד, ככל שהילד צעיר יותר, יש לו פחות יכולות ויסות עצמי והמחנך נדרש לרוב לחזור על המסרים שברצונו להעביר מספר פעמים רב יותר. אך מצד שני, ככל שילד בוגר יותר, כך קשה יותר להקנות לו נורמות חדשות להתנהגות משום שכבר התרגל לדפוסי התנהגות מסוימים (למשל תגובות אלימות לכל מצב של תסכול).
שיטת עיצוב התנהגות מיושמת כמעט על ידי כל אחד. בין אם הוא שם לב או לא. לדוגמה בקשר זוגי בני הזוג מנסים לעצב את ההתנהגות האחד של השני על ידי תגובות ספציפיות להתנהגות לא רצויה של בן הזוג. וככל שבן הזוג ימשיך להגיב באותה עצמה ובאותו אופן לאורך זמן, אותה התנהגות תקטן ואף תכחד.
שלבים ושיטות לעיצוב התנהגות.
הקניית התנהגות הולמת אצל ילדים היא תהליך שמורכב ממספר שלבים. כמו כן ישנן שיטות שונות שנועדו לעצב את התנהגותו של הפרט בצורה חינוכית וחיובית.
השלבים שמאחדים את כל השיטות הם:
ניתן להסתייע באנשי מקצוע בגיבוש תוכנית לעיצוב התנהגות, תוך שיתוף מלא של ההורים והילד.
בתוכנית מוגדרים יעדים ברורים שכוללים התנהגויות לשימור, התנהגויות לשיפור והתנהגויות בלתי רצויות.
הטנזור האלקטרומגנטי
מוניקה הוגט
ויליאם גודווין
ויליאם גודווין (אנגלית: William Godwin; 3 במרץ 1756 - 7 באפריל 1836) היה עיתונאי אנגלי, פילוסוף פוליטי וסופר. נחשב לאחד מראשוני הפילוסופים שעסקו בתועלתנות, ואחד מהחסידים הראשונים של האנרכיזם הפילוסופי. יש הרואים בו את אבי האנרכיזם המודרני.
גודווין מפורסם בעיקר בשל שני ספרים שפרסם בטווח של שנה: "חקירה בנוגע לצדק פוליטי", שעיקרו התקפה על מוסדות פוליטיים ו"דברים כפי שהם או הרפתקאותיו של קיילב ויליאמס", שעיקרו התקפה על זכות היתר האריסטוקרטית, אך הוא למעשה גם נחשב רומן המסתורין הראשון.
בהתבסס על הצלחתם של שני ספריו, גודווין היה חבר בחוגים הרדיקליים של לונדון בסוף המאה ה-18. כחלק מתגובת החוגים השמרניים לרדיקליזם הבריטי, גודווין הותקף, חלקית בגלל נישואיו לסופרת הפמיניסטית, מרי וולסטונקראפט, בשנת 1797, והביוגרפיה שכתב עליה לאחר מותה. ביתם, מרי גודווין (לימים מרי שלי), כתבה מאוחר יותר את הספר "פרנקנשטיין" ונישאה למשורר פרסי ביש שלי.
גודווין כתב ספרים רבים בחייו בסוגות מגוונות כגון נובלה, היסטוריה ודמוגרפיה, והייתה לו השפעה רבה על הספרות הבריטית ועל התרבות הספרותית.
שנותיו הראשונות וחינוכו.
גודווין נולד בויסבך במחוז קיימברידג'שייר שבאנגליה, לג'ון ואן גודווין. משפחתו הייתה ממעמד הביניים, והוריו דבקו בזרם מחמיר של הקלוויניזם. אביו, כומר נון-קונפורמיסט, נפטר בגיל צעיר, ומעולם לא הרעיף אהבה רבה על בנו. לעומת זאת, ולמרות חילוקי דעות חריפים, יחסיו עם אימו היו חמים ואוהבים מאז ומעולם, עד למותה בגיל מאוחר.
גודווין חונך לעסוק במקצוע של אביו באקדמיית הוקסטון על ידי הביוגרף, אנדרו קיפיס, ואברהם ריס, שהיה מעורב בהוצאת ציקלופדיית צ'יימברס. בתחילה היה קלוויניסט אדוק יותר ממוריו, והפך לחסיד של ג'ון גלאס. מאוחר יותר, שימש ככומר בוור, בסטואומרקט ובביקונספילד. בוור, הובאו בפניו כתביהם של פילוסופים צרפתיים, על ידי חברו, ג'וזף פוסט, שהחזיק בדעות רפובליקניות מוצקות.
גודווין הגיע ללונדון בשנת 1782, עדיין ככומר, במטרה לכתוב מאמרים וספרים שישנו את החברה. הוא אימץ את עקרונותיהם של האנציקלופדיסטים, ומטרתו האישית הייתה להפיל את כל המוסדות הפוליטיים, החברתיים והדתיים הקיימים. אולם, הוא האמין שדיון רגוע הוא הדרך היחידה שיש בה צורך על מנת להביא לשינוי, ומתחילתה ועד סופה של הקריירה שלו הוא גינה כל צורה של אלימות. הוא פילוסוף רדיקלי במובן הנוקשה ביותר של המילה.
כתביו המוקדמים.
היצירה הראשונה של גודווין שיצאה לאור נכתבה בצורה אנונימית ונקראה "חייו של הלורד צ'אטאם" (1783). הוא הוציא לאור תחת שמו את הספר "סקיצות של היסטוריה" (1784), המורכב משש דרשות על דמויותיהם של אהרן, חזאל וישו, בהם למרות כתיבה בדמות של קלוויניסט אדוק, הוא ביטא את הטענה ש"לאלוהים עצמו אין זכות להיות עריץ".
בשנת 1785 הוא החל לכתוב עבור כתב העת, "הרשימה השנתית החדשה" (New Annual Register), שנערך על ידי מורהו לשעבר קיפיס, וכתבי עת אחרים, ויצר גם שלוש נובלות. תרומתו העיקרית ל"רשימה השנתית החדשה" הייתה "סקיצות של היסטוריה אנגלית", אותה כתב מדי שנה, ובה היו סיכומים שנתיים של אירועים פוליטיים עולמיים ופנים אנגליים. הוא הצטרף למועדון שנקרא "המהפכנים", והתערה עם הלורד צ'ארלס סטאנהופ, ג'ון הורן טוק ותומאס הולקרופט.
"חקירה בנוגע לצדק פוליטי" ו"קיילב ויליאמס".
בשנת 1793, בעיצומה של המהפכה הצרפתית, גודווין פרסם את יצירתו המפורסמת בתחום מדע המדינה, "חקירה בנוגע לצדק פוליטי, והשפעתו על המוסריות הכללית ועל האושר". חלקו הראשון של הספר היה בעיקרו סיכום של יצירתו של אדמונד ברק, "הגנה החברה הטבעית" - ביקורת אנרכיסטית על המדינה. גודווין הכיר בהשפעתו של ברק על חלק זה של הספר. שאר הספר מבטא את חזונו החיובי של גודווין באשר לתפקודה האפשרי של חברה אנרכיסטית (או מינארכיסטית).
מדע המדינה השפיע רבות בתקופה זו: אחרי ברק ותומאס פיין, גודווין היה התגובה הכתובה הפופולרית ביותר למהפכה הצרפתית. יצירתו של גודווין נראתה כמאירה דרך אמצעית בין שתי העמדות הקיצוניות של ברק ופיין. ראש הממשלה, ויליאם פיט הבן, אמר שאין צורך לצנזר את היצירה, מאחר שמעל פאונד אחד היא תהיה יקרה מידי עבור האנגלי הממוצע. אולם, בסופו של דבר הספר מכר כ-4,000 עותקים והביא לתהילתו של גודווין.