כאשר מעשירים את אוצר המילים, מתקשים הלומדים לא פעם לדעת אם מילה היא ניב דיבורי או נחשבת רשמית מאוד, כך שמשתרבבים למשפטים יומיומיים מילים לא דיבוריות ורשמיות. המילים הלא דיבוריות שנלמדו יכולות להפוך לדיבוריות אם אנשים רבים ישתמשו במילה.
קולוקיאליזם
בלנדוב
בלנדוב (בפולנית: Błędów) הוא כפר קטן במחוז גרוייץ בפרובינציה מזוביה במרכז פולין, כ-16 ק"מ מדרום מערב לגרוייץ ו-33 ק"מ מדרום מערב לוורשה. נכון ל-2009 התגוררו במקום כ-1,000 תושבים.
היסטוריה.
בלנדוב הוקמה בראשית המאה ה-19 במסגרת מבצע תיעוש שיזמה ממשלת פולין הקונגרסאית. למקום הובאו בעלי מלאכה מפרוסיה. תחילה התאפיין היישוב במפעלי אריגה, אך מאוחר יותר נסגרו מפעלים אלו.
יהודי בלנדוב היו סמוכים בתחילה לקהילת מוגיילניצה הסמוכה. בשנת 1849 התמנה כרב עצמאי לקהילת בלנדוב, רבי יעקב יצחק שפירא, בנו של רבי חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלניצא, שהשתייך לשושלת קוז'ניץ. רבי יעקב יצחק שפירא וצאצאיו שימשו כרבנים בעיירה עד מלחמת העולם השנייה וגם ניהלו בה חצר חסידית. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם נפתחו בבלנדוב סניפים של תנועות ציוניות שונות וכן סניף של אגודת ישראל. ערב השואה היוו יהודי בלנדוב כמחצית מכלל התושבים. בספטמבר 1939 נכנס הצבא הגרמני לבלנדוב ובראשית 1941 גורשו כ-1,000 מיהודי בלנדוב והסביבה לגטו ורשה.
תכונת ההפרדה T0
הוצאות תקורה
הוצאות תקורה (Overhead) הן הוצאות אשר אינן משמשות ישירות בתהליך הייצור או בתהליך השירות ואשר אינן מדידות ביחידת תפוקה, אך דרושות כדי שתהליך הייצור או השירות יתרחש. דוגמאות לכך ניתן לראות בהוצאות חשמל, מים, אנרגיה, שכר דירה, ביטוח, אבטחה, אחזקה וכדומה. הוצאות אלה יכולות גם לא להתרחש פיזית בבית העסק כגון: הובלה, פרסום, עריכת דין, שירותי בנק, דואר, חברות באיגודים מקצועיים וכדומה.
הוצאות אלה מתווספות לעלויות הישירות: עלות עבודה ובדרך כלל מועמסות על עלות החומר על מנת לחשב רווח תפעולי של מוצר או שירות כלשהו.
על דרך השלילה מקובל להגדיר תקורה כאותן הוצאות שתידרש החברה להוציא בכל מקרה, גם אם לא תספק מוצר או שרות כלשהם.
תלות התקורה בטווח הזמן - התקורה יכולה להשתנות עם הזמן כאשר החברה מתאימה את תקורתה לצרכיה המשתנים. כאשר היקף הפעילות גדל, בדרך כלל תידרש גם הגדלה של התקורה, ולהפך, אולם על פי רוב התאמת היקף הוצאות התקורה להיקף הפעילות אורכת זמן שבמהלכו התקורה עלולה להיות גדולה או קטנה יותר מהתקורה במצב הקבוע.
למשל - בטווח של חודש כל הוצאות השכר של החברה הן הוצאות תקורה כיוון שפיטורין או גיוס עובדים (לצורך התאמת היקף העובדים להיקף הפעילות שירד או עלה ) הם הליך האורך חודש לכל הפחות. בטווח ארוך יותר ניתן להתאים את הוצאות השכר להיקף הפעילות ולכן בטווח ארוך הוצאות השכר הן הוצאות ישירות.
ג'וני הקטן
קורס נתמ&quot;ם (צה&quot;ל)
שלמה מווינה
שלמה הוא רב מסתורי מהעיר וינה שהופיע באתיופיה במאה ה-17.
החוקר וולף לסלאו זיהה את שלמה עם אברהם שמוזכר בכרוניקה אנונימית ואשר הציל את ביתא ישראל מכיליון וסבר ששמו "שלמה בן אברהם". זיהוי זה של לסלאו גלש גם לקוורין. הזיהוי של אותו אברהם שידוע במסורת ביתא ישראל בשם דינזו אברהם עם הרב שלמה מקורה בטעות של לסלאו שכן אין קשר בין שני האישים. במסורת ביתא ישראל מוזכר השם שלמה שהיה אזמץ' (מנהיג) יהודי וחי במאה ה-17, קוורין סבור כי לא ייתכן שהרב שלמה ואזמץ' שלמה הם אותו איש.
שלמה הגיע לאתיופיה ובידו ספרים רבנים שמטרתו לפגוש בביתא ישראל. בתקופתו, ממלכת סמין שכללה את רובם של ביתא ישראל הייתה במלחמה כנגד אתיופיה והסברה היא שפגש ביהודים שהיו נתיני אתיופיה.
במשך שהותו באתיופיה הרב היה בפולמוס דתי עם הישועיים על הפרשנות במקרא בדבר הנבואות המספרות לכאורה על הולדת ישו. אחד מהוויכוחים התרחש בדנקז שבה שכן הקיסר סוסניוס שבה ניצח הרב לעיני קהל גדול ורבים נמשכו לדבריו והשפעתו הייתה גדולה. לאור השפעת הרב הפצירו הישועיים בקיסר לגירושו, אך מאמציהם כשלו.
הרב גורש לבסוף מאתיופיה וספריו הרבניים הועלו באש, לאחר שפירושו לא תאם את פרשנות הקיסר.
יש המשערים כי הרב הוא האדם אשר השפיע על הפרשנות האתיופית למקרא החל מהמאה ה-17 ואילך, שבהם ישנם עדויות על השפעה עברית.
איחוד ירושלים
קינגסלי אמיס
סר קינגסלי ויליאם אמיס (באנגלית: Kingsley William Amis; 16 באפריל 1922 - 22 באוקטובר 1995) היה סופר, משורר, מבקר ומורה אנגלי. הוא כתב למעלה מעשרים רומנים, שישה כרכי שירה, ספר זכרונות, סיפורים קצרים, תסריטים לרדיו ולטלוויזיה, לצד עבודות של ביקורת חברתית וספרותית. לדברי הביוגרף שלו, זכרי לידר, אמיס היה "הסופר הקומי האנגלי הטוב ביותר במחצית השנייה של המאה העשרים". קינגסלי הוא אביו של הסופר מרטין אמיס.
ביוגרפיה.
קינגסלי אמיס נולד בקלאפהאם, דרום לונדון, הוא בנו של ויליאם רוברט אמיס, פקיד במקצועו.
הוא למד בבית הספר העיר לונדון, ובאפריל 1941 התקבל לסנט ג'ון קולג', באוניברסיטת אוקספורד, שם למד אנגלית. שם פגש את פיליפ לרקין, שהיה חברו הטוב והאדם בעל ההשפעה הגדולה ביותר עליו. לאחר שנה, ביולי 1942, זומן לשירות בצבא. אחרי ששירת בחיל האותות המלכותי (Royal Corps of Signals) במלחמת העולם השנייה, שב אמיס לאוקספורד באוקטובר 1945 על מנת להשלים את התואר שלו. אם כי הוא עבד קשה וקיבל תואר ראשון באנגלית ב-1947, הוא החליט בשלב זה להקדיש את מיטב זמנו לכתיבה.
ב-1946 פגש את הילרי בארדוול; הם נישאו ב-1948, אחרי שהיא נכנסה להריון עם ילדם הראשון, פיליפ. אמיס סידר לה בתחילה הפלה בחשאי, אולם שינה את דעתו, מתוך חשש לבריאותה. הוא התמנה למרצה לאנגלית באוניברסיטת סוונסי בווילס (1961-1949). אחרי פיליפ נולדו שני ילדים נוספים: מרטין, באוגוסט 1949 וסאלי, בינואר 1954. מספר ימים לאחר לידתה של סאלי, ראה אור הרומן הראשון של אמיס, ג'ים בר מזל וזכה להצלחה גדולה, המבקרים סברו שהוא תפש את רוח התקופה של בריטניה בשנות החמישים ויצר סגנון חדש של ספרות בדויה.
ב-1972, בנוסף לשיעור מכירות מרשים בבריטניה, נמכרו רבע מיליון עותקים בכריכה רכה בארצות הברית והוא תורגם לבסוף לעשרים שפות, בכללן צ'כית, עברית, קוריאנית וסרבו-קרואטית.
הרומן זכה בפרס סומרסט מוהם לספרות בדויה ושמו של אמיס נקשר בשמם של סופרים שכונו Angry young men. "ג'ים בר מזל" היה אחד מראשוני הרומנים בסוגת "רומן קמפוס" והציב תקדים לדור מאוחר יותר של סופרים בכללם מלקולם בראדבורי, דייוויד לודג', תום שארפ והווארד ג'ייקובסון. כמשורר היה אמיס חלק מהזרם הספרותי שכונה The Movement.
בשנים 1958–1959 הוא ביקר לראשונה בארצות הברית, פעמיים, שם התמנה למרצה אורח לכתיבה יוצרת באוניברסיטת פרינסטון ולמרצה אורח באוניברסיטאות אחרות בצפון-מזרח ארצות הברית. עם שובו לבריטניה, הוא חש שחיקה והחל לתור אחר משרה אחרת; אחרי שלימד שלוש עשרה שנים בסוונסי, התמנה אמיס לעמית בקולג' פיטרהאוס, באוניברסיטת קיימברידג' (1963-1961). הוא התחרט על המעבר כעבור שנה, אחרי שמצא את קיימברידג' מאכזבת אקדמית וחברתית והתפטר ב-1963, הוא התכוון לעבור למיורקה; אבל הגיע רק עד לונדון. באותה שנה נודע להילרי שאמיס מנהל פרשיית אהבים עם הסופרת אליזבת ג'יין הווארד. הילרי ואמיס נפרדו באוגוסט; הוא עבר לגור עם הווארד. הוא התגרש מהילרי ב-1965, ונשא לאשה את הווארד באותה שנה; ג'יין וקינגסלי התגרשו ב-1983. באחרית ימיו, אמיס חי בצוותא עם אשתו הראשונה הילרי ובעלה השלישי אלאסטיר בויד, הברון ה-7 קילמארנוק. בנו מרטין כתב את ספר הזכרונות Experience אודות חייו, קסמו ודעיכתו של אביו באחרית ימיו.
אמיס קיבל את התואר "מפקד" (CBE) במסדר האימפריה הבריטית ב-1990. באוגוסט 1995 הוא חש ברע, והתעורר חשש שהוא חווה שבץ. אחרי שנדמה היה שהחלים, מצבו החמיר, והוא התאשפז מחדש בבית החולים, שם הלך לעולמו ב-22 באוקטובר 1995, בבית החולים סנט פנקראס, בלונדון.
גופתו נשרפה והאפר הוטמן בגולדרס גרין קרמטוריום.
עבודתו הספרותית.
אמיס ידוע במיוחד בשל הרומנים הקומיים שכתב על חיי החברה הבריטית בין אמצע לסוף המאה העשרים, אולם עבודתו הספרותית הקיפה סוגות רבות - שירה, מסות וביקורת, סיפורים קצרים כתיבה בענייני גורמה, אנתולוגיות, ומספר רומנים בסוגות כמו מדע בדיוני ומסתורין. הקריירה שלו התפתחה בתחילה בדפוס שהיה הפוך לזה של חברו הקרוב, פיליפ לרקין. לפני שהוא נודע כמשורר, לרקין פרסם שני רומנים: אמיס לעומתו, רצה בתחילה להיות משורר, ופנה לכתיבת רומנים רק אחרי שפרסם כמה כרכי שירה. הוא המשיך במהלכה של הקריירה שלו לכתוב שירה שנודעת במיוחד באופי הישיר והנגיש שלה, עם זאת היא מכסה לעיתים על מנעד מחשבות, לדוגמה, “Bookshop Idyll” או “Against Romanticism”, בדיוק כפי שהוא נוהג ברומנים.
הרומן הראשון שלו, "ג'ים בר מזל" (1954), הוא ככל הנראה הידוע ביותר, ניזון מהתבוננותו על חיי החברה באוניברסיטת לסטר, שם עבד חברו פיליפ לרקין.