יחסה של רובינס לחריגים ואנשי השוליים, מורכב מסקרנות ואמפתיה, ניכרת בו ההשפעה של סרט האימה פריקס פרי עבודתו של הבמאי טוד בראונינג. כמו בראונינג בסרטו זה, גם רובינס, מטפלת מתוך אהדה בדמויותיהם של המוזרים והדחויים בחברה. גישתה זו מתבטאת באמצעים הרעיוניים והאמנותיים שבהם היא משתמשת, כמו גם בבחירה בדמויות קטנות ממדים המבטלת את הרתיעה מהעיוות שלהן ויוצרת יחסי אינטימיות וחמלה בין הצופה לפסל. על קבוצה זו נמנים פסלים של דמויות מעוותות כמו "איש הפוך" (1981), או דמויות חסרות איברים, כמו "ראש עם רגליים" (1992), או גמדים דוגמת הפסל "ננס עם פרח" (1979), וכן צורות של הכלאה בין אדם לחיה, כמו "איש-תרנגול" (1981).
פסלי המוזרים של רובינס יוצרים בצופה הרגשה של איזון ושיווי משקל למרות עיסוקם בעיוותים. המערך הפורמלי של פסלי האקרובטים והדמויות האחרות, מתאפיין בכפילות משמעותית ובמתח בין איזון שבשיווי משקל לבין הפרתו. רעיון זה מושפע ללא ספק ממחלת ניוון השרירים שהתגלתה אצלה בשנות השישים של המאה העשרים. המחלה העניקה לתפיסתה את המושגים תנועה, איזון ושיווי משקל משמעות חדשה. היא השתמשה בגוף האנושי ובחלקיו השונים כבסיס שמטרתו להביע את הרגשות שקבלו משמעות אחרת בעולמה החדש. החיפוש אחר האיזון מופיע גם באופן הטיפול של רובינס בחומר עצמו. פני השטח של הארד בפסליה אינם חלקים, אלא שהם בעלי בליטות המעניקות לדמויות תחושת חיות ותנועה פנימית.
העיסוק בנושאי הקרקס והמוזרויות סיפק לרובינס קרקע פורייה לבחינת השליטה בגוף במצבים קיצוניים שונים: מצד אחד מוצגים האקרובטים המאתגרים את גופם בשליטה יוצאת דופן, המותחים עוד ועוד את גבולות היכולת האנושית, ומנגד, החריגים שגופם יצא משליטה והמאתגרים את האידיאה ההומניסטית של האנושיות.
מרכזיותם של החריגים בעבודותיה של רובינס מעניקה להם חשיבות רבה ומקום של כבוד. רובינס מעדיפה את החריגים ומסמנת אותם בפסליה כמרכז העולם. המוזרים של רובינס הם הנבחרים וכל שאר העולם הם השוליים.
בין השנים 1987–1990 הפכו הדמויות ביצירתה למופשטות עוד יותר, סגורות בתוך מסגרות או בתאים מיוחדים, לעיתים עומדות היצירות על גבי בימה כביכול היו דמויות מלכותיות. עבודתה האחרונה רגליים על גלגלים (1996) מלאה הומור ואירוניה עצמית כאשר הרגליים של הפסל גולשות על גבי גלגלים ונראה שרובינס שברה את מגבלותיה היום יומיות והיא בדרך לחופש.
ככל שמחלה החמירה החל הנושא של "לרוץ במהירות הולכת וגוברת" לתפוס חלק ניכר בנושאי עבודתה, בנוסף לנושאים של שיווי משקל נוספו עמידה בזקיפות קומה, שהיא למעשה סתירה שבין השאיפה שלה לחִיוניות נפשית לבין הידרדרותה הגופנית.
מחלתה גרמה לה לשנות את החומרים שבהם בחרה לעבוד. בתחילה בעודה צעירה וחזקה גילפה באבן ובמתכת, עד שהשימוש במקדחה הפועלת הלחץ אוויר נמנע ממנה, בשל הכוח הגופני שנדרש בו. בהמשך פנתה לגילוף בעץ ולעבודה בגבס ומאוחר יותר לחומרים רכים יותר ולשיטות עבודה אינטימיות כגון עבודה בשעווה ויציקה לברונזה, כך בברונזה מוטבעות טביעות אצבעותיה המקוריות.
אייר (סקוטלנד)
אייר (בסקוטית: Ayr, בגאלית סקוטית: Inbhir Àir – "שפך הנהר אייר") היא עיר המהווה את המרכז המנהלי של מחוז דרום איירשייר שבסקוטלנד.
היסטוריה.
אייר נוסדה על ידי ויליאם הראשון, מלך סקוטלנד ב-1205. מאז 1261 התקיימו בעיר ירידים שנתיים. בתקופה ההיא מנתה אוכלוסייתה 1,500 תושבים ופעל בה נמל מרכזי בחוף המערבי של סקוטלנד. בין השנים 1301 – 1312, במהלך מלחמות העצמאות של סקוטלנד, היא נכבשה על ידי אנגליה.
ב-26 באפריל 1315, התכנס באייר הפרלמנט הראשון של סקוטלנד בראשותו של רוברט הראשון, מלך סקוטלנד. מאוחר יותר, בתקופתו של אוליבר קרומוול, שימשה העיר כבסיס וכמבצר לחלק מאנשיו. קרומוול בנה חומה ענקית סביב לאזורים מסוימים בעיר, שאת רובם ניתן עדיין לראות עד היום והם מהווים את מצודת העיר. מגדל סנט ג'ון היה במקור חלק מכנסייה, אך זו נחרבה. כיום המגדל מוגן על ידי תושבי האזור המבוצר במסגרת אגודת ידידים. עם השלמת בנייתם של מחנות צבאיים באזור המצודה ב-1795 החלה להיות במקום נוכחות צבאית קבועה.
גאוגרפיה.
אייר היא עיר חוף השוכנת על שפך הנהר אייר. נהר זה נשפך לשפך הנהר קלייד. מחופו של האי אראן הסמוך ניתן לראות ביום בהיר את הקצה הצפוני של צפון אירלנד. רוב השטח סביב לעיר שטוח ומשמש לגידול בקר למשק החלב. מדרום לאייר השטח גבוה יותר מרוב שטחי המחוז. אייר שוכנת כ-55 ק"מ מדרום-מערב לגלאזגו.
כלכלה.
כלכלת אייר פרחה במשך השנים בעיקר בשל סמיכותה של העיר לנהר אייר. ספינות שנבנו על שפך הנהר במאה ה-18 שיפרו את כלכלת העיר. בין השנים 1833 – 1901, נבנו 143 ספינות ודוברות על ידי חברת בניית הספינות של סמואל ב, נייט. ב-1960 הופסקה עבודת תיקוני הספינות באייר כאשר החברה העביר את פעילותה לעיר טרון.
חלקו הצפוני של הנהר עדיין פועל כנמל מסחרי בימינו, בעיקר לייצוא פחם. בנוסף, שימשו נהר אייר והנהר דון לדיג של דגי סלמון. אלה יוצאו דרך נמל אייר.
תוצרי ענף הטקסטיל, כמו שטיחים ובטנות, היו חשובים לכלכלת העיר עד שבשנות השבעים של המאה ה-20 נסגרו בתי החרושת. בכך נגרמה אבטלה נרחבת באייר. רבים מבתי החרושת הישנים עדיין עומדים על תילם וניתן לראותם בשדרות מק'קאלס וברחוב ווקר שבצפון העיר, אף שרבים מהמבנים הללו נטושים ובלתי בטוחים. כמו כן היה קיים בעיר מפעל גדול לייצור דשנים ושאר מוצרים חקלאיים וגם מפעל זה נסגר, אך חלקים ממנו מושכרים לעסקים מקומיים.
אייר גם הייתה מרכז מסחרי לדרום סקוטלנד כאשר נפתחה בה חנות הכלבו הראשונה ב-1896. בשנות השבעים של המאה ה-20, פרחה אייר כאשר נפתח בה סניף של רשת מרקס אנד ספנסר וב-1988 נפתח בה מרכז הקניות הראשון, מרכז קייל. ב-1993 נפתחו באייר מרכזי קניות פתוחים וב-2006 נפתח מרכז הקניות המרכזי של העיר עם חניון תת-קרקעי של 500 מכוניות.
במהלך המאות ה-19 וה-20 הפכה אייר ליעד תיירות פופולרי, הודות לחופיה החוליים ולמסילת הברזל שנסללה ב-1840 וקישרה אותה לגלאזגו.
Diva (בעברית: דיווה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה השלישי I Am... Sasha Fierce. השיר יצא כסינגל השלישי מן האלבום יחד עם השיר "Halo" ב-20 בינואר 2009. השיר נכתב והופק על ידי ביונסה, שונדרא קרוופור ושון גראט. זהו שיר מסוג R&amp;B עם נגיעות של Hip hop, ונושא גמגומי פעימה. השיר מדבר על עצמאותה של אישה ועל העצמה נשית.
Diva זכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה. השיר הגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, והגיע למקום ה-3 במצעד ההיפ הופ וה-R&amp;B של ארצות הברית. השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית עם מכירות של מעל ל-500 אלף עותקים. למרות שהשיר שוחרר באופן רשמי רק בארצות הברית, השיר הופיע במצעדי סינגלים באוסטרליה, אירלנד, הולנד, ניו זילנד, ובריטניה.
לשיר יצא וידאו קליפ בו נראית ביונסה רוקדת יחד עם רקדניות ריקוד המזכיר לזה של "", ואף מחליפה כמה וכמה תלבושות במהלך הקליפ. גם הקליפ השיר קיבל ביקורות. נכון למרץ 2018 לקליפ השיר מעל ל-170 מיליון צפיות בערוץ ה-vevo של ביונסה.
Ego (שיר של ביונסה)
Ego (בעברית: אגו) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה השלישי I Am... Sasha Fierce. השיר יצא כסינגל החמישי מן האלבום ב-19 במאי 2009. השיר נכתב על ידי אלביס ויליאמס, הורלד לילי וביונסה, והופק על ידי בלאק אלביס וביונסה. זהו שיר מסוג R&amp;B. לשיר יצא גם גרסת רמיקס רשמית בשיתוף אמן ההיפ הופ קניה וסט. תחילה תוכנן השיר לצאת בינואר 2009 יחד עם השיר "Halo", אך לבסוף השיר בוטל כסינגל והוחלף על ידי "Diva".
"Ego" נכתב במקור עבור זמרת מישל כריסאט, אך נדחה. לאחר מכן הציעו כותביו את השיר לביונסה, שנענתה לבקשה, והכניסה את השיר לגרסת הדלוקס של I Am... Sasha Fierce. בשיר ביונסה שרה על אהבתה ל"אגו גדול" בענייני אהבה. השיר קיבל ביקורות טובות ממבקרי המוזיקה, ששיבחו את ביצועיה הקוליים של ביונסה בשיר ואת בחירתה להציג כמה ממגבלות הקול שלה בחלק מהשיר. כמו כן, מבקרים גם ציינו שהשיר משלב אלמנטים משני הצדדים של האישיות המוזיקלית המפוצלת של ביונסה שמהם בנויים האלבום. גרסת הרמיקס של השיר הייתה מועמדת לפרס שיתוף הפעולה הראפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-52.
"Ego" הפך לשיר החמישי ברציפות מהאלבום של ביונסה שהגיע לטופ 40 במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, כשהגיע למקום ה-39. בנוסף, השיר הגיע למקום השלישי במצעד ההיפ הופ וה-R&amp;B של ארצות הברית, והגיע למעמד סינגל זהב בארצות הברית עם מכירות של מעל 500 אלף עותקים, ואף הגיע למעמד זהב גם בניו זילנד. אף על פי שהשיר לא יצא רשמית במקום אחר מלבד ארצות הברית, הוא הגיע למקום ה-11 במצעד הפזמונים של ניו זילנד, ולמקום ה-60 בבריטניה. לשיר יצא וידאו קליפ שביים פרנק גטסון ג'וניור. ביונסה הייתה שותפה בבימויו, וזהו היה הבימוי הראשון שלה לקליפ שלה. גם לגרסת הרמיקס צולם וידאו קליפ בהשתתפותו של קניה וסט.
תחזית
ספיחה תחילית
בבלשנות, סְפִיחָה תְּחִלִּית (בלועזית: פְּרוֹתֵזָה או פְּרוֹסְתֵזָה), או סְפִיחַת הֶגֶה תְּחִלִּי, היא הוספה של צליל או הברה לפני מילה מבלי לשנות את משמעותה של המילה. בכך שונה הספיחה התחילית מן התחילית המוספית. הספיחה התחילית נוספת ביצירת מילים אשר מקורן בשפה קדומה יותר או בשפה זרה. במקרים רבים מקלה הספיחה התחילית על הגיית המילה הנפתחת בצרור עיצורים.