בשנת 2000 שיחק הרולד את הדמות הראשית הנועזת והשנויה במחלוקת של בריאן קיני בסדרת הדרמה הטלוויזיונית הפופולרית "הכי גאים שיש". הייתה זו סדרה פורצת דרך שכללה את התיאור הראשון של סקס בין גברים בטלוויזיה האמריקנית. התוכנית נמשכה עד שנת 2005 וכללה 5 עונות.
אחרי "הכי גאים שיש".
בשנת 2006 קיבל הרולד את התפקיד הראשי של הסוכן גרהאם קלטון בסדרה הקצרה "נעלמים" בהפקת רשת "Fox". אולם דמותו נהרגה לאחר 7 פרקים והופיעה כגופה בפרק השמיני. הרייטינג של הסדרה צנח לאחר מותו הדמות ושני הפרקים האחרונים קיבלו רק חצי מאחוזי הרייטינג שהיו בתחילת העונה.
הרולד הופיע כשחקן אורח בדמותו של ואייט ארפ בשני פרקים בסדרה "דדווד" של חברת "HBO", והופיע פעמיים בסדרה "היחידה" של רשת CBS.
הרולד שימש כשותף בהפקת הסרט הדוקומנטרי "סקוט ווקר: איש 3 היובלות" לצידו של גיבור הילדות שלו, דייוויד בואי.
הוא חזר לבימות ניו יורק במחזה "פתאום, בקיץ האחרון" של טנסי ויליאמס ב-15 בנובמבר 2006 בתפקיד דוקטור קוקרוביץ' והופיע בסבב ההופעות של התיאטרון במחזות מהרפרטואר שלו לאורך ינואר 2007.
התארח גם בסדרת הטלוויזיה "האנטומיה של גריי" בתור שיין, פרמדיק גזען שעל בטנו מקועקע צלב קרס הנקלע לתאונת אמבולנסים ומסרב לעבור ניתוח על ידי רופאים אפריקנים-אמריקאים.
בשנת 2008 הרולד הופיע כג'קסון, אהובה החדש של סוזן מאיירס בסדרה "עקרות בית נואשות", ובשנת 2011 הופיע בתור ג'וליאן, המרצה למשפטים של מרטי והחבר שלה בסדרת "הלקאטס", בנוסף להשתתפותו בסדרה "המעגל הסודי".
סטיגס
באטון רוג'
האידיאולוגיה הגרמנית
יוסי מר-חיים
יוסי מר-חיים (נולד ב-20 באוקטובר 1940) הוא מלחין, פסנתרן ומורה ישראלי.
ביוגרפיה.
מר-חיים נולד בירושלים. אביו אליעזר היה איש העלייה השנייה, מיוזמי הגדוד העברי, איש עסקים ודירקטור בפועל של בנק קופת עם. אמו הייתה אשת העלייה השלישית וחברה בקיבוץ הראשון של השומר הצעיר.
למד באקדמיה למוזיקה על שם רובין בירושלים. מורו להלחנה היה יצחק סדאי וכן למד תורת הצורות אצל חיים אלכסנדר ופסנתר אצל אלכסנדר תמיר. בשנת 1966 יצא לארצות הברית ולמד שם אצל דייוויד דיאמונד בבית הספר מנהטן למוזיקה ואצל האל אוברטון ולוצ'אנו בריו בג'וליארד עד שנת 1968.
בין השאר הלחין מר-חיים מוזיקה לתיאטרון, קולנוע, רדיו ובלט. הוא מלמד ג'אז ואלתור במכון למוזיקה במכללה למורים "אורנים", מרצה בתחום הפופ והג'אז ומופיע כפסנתרן ג'אז.
בתחום ההלחנה מרבה מר-חיים לעבוד בשיתוף פעולה עם יוצרים בתחומים אחרים: מחול, תיאטרון, שירה וציור. כתיבתו מאופיינת בחיפושי דרך ובניסיונות חדשניים. עבודה משותפת עם יונה וולך, בשנות ה-60, כללה לצד הקראת שירים גם גרירת מאפרה, צעקות ורקיעות רגליים. ביצירה "פלייבק" משנת 1974, שפתחה תקופה של שיתוף פעולה בינו לבין ג'ואן פרנקס ויליאמס מקול ישראל, מתחלק הביצוע לשלושה מוקדים שונים: התזמורת מפוצלת לשלוש קבוצות בשלוש ערים שונות - ירושלים, תל אביב וחיפה, והמוזיקה מבוצעת בחלקה לפי שמיעה ובחלקה לפי שעון-עצר. בירושלים מוצב קריין ובחיפה זמרים, והביצוע בכללו מהווה אתגר מוזיקלי, טכני ורעיוני לכל המשתתפים, לרבות הקהל.
בתחילת שנות השמונים השתתף מר-חיים בתוכנית מסע הקסם המסתורי, סיפורה של להקת החיפושיות שהייתה סדרת תוכניות רדיו בעריכת יואב קוטנר ועודד היילברונר ואשר שודרה בגלי צה"ל. בתוכנית זו ניתח והסביר את שירי החיפושיות וניגן בפסנתר דוגמאות משיריהם.
ב-1990 יזם וניהל את פסטיבל המוזיקה "ג'אז סרטים ווידאוטייפ" בסינמטק תל אביב.
בשנות ה-2000, החל מר-חיים לעסוק ב"אמנות סאונד" , שילוב בין תחומי של מוזיקה, קול, אמנות פלסטית ווידאו ארט. בין השאר הציג ב-2009 את עבודת הסאונד שלו, "The Autopsy of the Vulgar" בתערוכת הסאונד "לפטופיה". וב-2010 העלה בפסטיבל הטייפים השישי, יצירה לשלושה טייפים, פטיפון ומחשב.
יוסי מר-חיים כתב מוזיקה לכמאה הצגות תיאטרון בהבימה, הקאמרי, תיאטרון חיפה, תיאטרון באר שבע והחאן הירושלמי. בנוסף הלחין שירי משוררים, בין השאר את השיר "מכתב" של מאיה בז'רנו, ושירים של דוד אבידן.
יצירות.
ביצירה "רקוויאם לכדור-סל" (1975), שנכתבה בשיתוף עם זמרת הסופרן עדי עציון-זק נדרש האמן לבצע תוך כדי הקונצרט פעולות שונות, כמו הקפצת כדור, משחק בגולות וכדומה.
ב"איוב" (1976), אופרה סאטירית במערכה אחת, לתמליל של עודד בארי, נוצר עימות בין שפת אופרה מודרנית לסגנון קברט, שבו מתבטא על פי רוב השטן. מר-חיים אף מעמיד לעיתים את שני הסגנונות, סריאליזם וג'אז זה מול זה או משלב אותם יחדיו. הצגת הבכורה הייתה בפסטיבל ישראל 1976, בביצוע התזמורת הסימפונית ירושלים בניצוח יצחק שטיינר, עם הבס-בריטון וילי הפרנס בתפקיד הראשי ועדי עציון בתפקיד השטן.
ביצירה "לונה רוסה" (1977) שילב מר-חיים מוטיבים משירי שנות החמישים והשישים של המאה ה-20 שנושאם הוא הירח וציטטה מהקלטה של אפולו 11 מן הנחיתה הראשונה על הירח. ביצוע בכורה: עדי עציון ולהקה בניצוח המלחין, 1977.
ב"סירנות" נקט מר-חיים בסגנון מולטי-מדיה. היצירה בוצעה באכסדרת מוזיאון תל אביב, עם שש רקדניות, שלושה כלי נשיפה ותוף. הנגנים פוזרו בשלוש קומות המוזיאון. בשונה מכל יצירותיו הקודמות של מר-חיים, זו יצירה אינסטרומנטלית ללא שירה.
בחמישייה לנבל, שני כינורות, צ'לו וקונטרבס (1979) נדרש המנצח, על פי הפרטיטורה, להשמיע צעקות בשעת ביצוע היצירה. החמישייה בוצעה בשנת 1979 על ידי נגני התזמורת הפילהרמונית הישראלית עם הנבלנית רות מעייני.
ב"מוזיקה על העצים" לכלי נשיפה מעורבים, הושיב מר-חיים את הנגנים על עצים, עם מיקרופון לכל נגן. ביצוע הבכורה היה בתל-חי ב-1980 והמוזיקה הועברה אל העמק באמצעות רמקולים.
"מכונות הרעש" מסתמכת על האידאולוגיה הפוטוריסטית של יצירת מוזיקה באמצעות רעש ועושה שימוש באופנוע, שואב-אבק, בלנדר, מקדחה חשמלית וכדומה, באמצעות טכניקות כתיבה ישנות. ביצירה זו התקרב מר-חיים לסגנון כתיבתו של אדגר וארז ואף כלל בה מובאות מיצירות של וארז. הנגנים לבושים חלקם בלבן וחלקם בשחור וסדר ישיבתם הוא בצורת מקלדת פסנתר.
חיים אישיים.
מר-חיים נשוי לציירת מיכל נאמן. אחיו הוא עמוס מר-חיים.
שטיפת מח
ראש כרוב
רוברט גאנט
רוברט גאנט (גונזלס לשעבר) (באנגלית: Robert Gant; נולד ב-13 ביולי 1968) הוא שחקן אמריקאי, שנודע בשל תפקידו בסדרת הדרמה הטלוויזיונית הפופולרית "הכי גאים שיש" בתור בן ברוקנר.
ביוגרפיה.
גאנט נולד בטמפה, פלורידה. הוא התחיל לשחק בפרסומות טלוויזיה והצטרף לארגון השחקנים SAG בגיל 10 בפלורידה. הוא למד לתואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת פנסילבניה ולמד משפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. בזמן שהוא למד משפטים הוא מעולם לא ויתר על התשוקה האמיתית שלו, משחק, והופיעה בכמה הופעות תיאטרון. קריירת המשפטים שלו הייתה שהביאה אותו ללוס אנג'לס.
כשהוא התקבל לעבודה בחברת עורכי הדין הגדולה בעולם "Clifford Chance". השלוחה בלוס אנג'לס נסגרה תוך מספר חודשים ולכן גאנט החליט להקדיש את כל זמנו למשחק.
קריירה.
בשנת 2001 החל גאנט להופיע בטלוויזיה בסדרת הדרמה "הכי גאים שיש" בתפקיד בן ברוקנר, התפקיד הידוע ביותר שלו עד כה. לפני "הכי גאים שיש" הוא הופיע בסדרה "פופולרי" של "NBC" וב"קרוליין בעיר" של "NBC". גאנט הופיע כשחקן אורח בסדרות שונות כמו "חברים", "הארון של וורוניקה", "מלרוז פלייס", "אלן", "השגחה" ו"Becker". הוא הופיע גם בסרטים עצמאיים כמו "הקונצרט", "Fits and Starts", ו-"מריה וברוס" בכיכובם של ג'וליאן מור ומתיו ברודריק.
ביוני 2004, גאנט ביחד עם חברו השחקן קדי הופמן (השחקן הראשי של המחזמר "המפיקים") צילמו את הסרט הקצר "Billy's Dad is a Fudgepacker", במחווה לסרטים החינוכיים של שנות ה-50.
בשנת 2018 השתתף בתפקיד משני בסדרת הדרמה "13 סיבות למה".
פעילות.
בשנת 2003, גאנט קיבל פרס מיוחד בנוגע לזכויות האדם במעמד היכל העיר ניו יורק. מקבלים אחרים היו שרון גלס וגייל הרולד, שחקנים נוספים מהסדרה "הכי גאים שיש" וגם רוב מרשל, שירלי מקליין וסטיב דלדרי, הבמאים של המחזמר "שיקגו".
בשנת 2003, גאנט יחד עם חברי קאסט נוספים של "הכי גאים שיש" התכבדו לקבל אות כבוד מטעם "The National Stonewall Democrats" על יצירה והצגה של משפחות גייז אוהבות ושמחות מכל הווריאציות.
במאי באותה השנה ה-"National Gay and Lesbian Task Force" (NGLTF) כיבד את גאנט בטקס השנתי שלהם בפרס המנהיגות בוושינגטון הבירה. בשנת 2006 העניק ארגון הלהט"ב "הקמפיין לזכויות אדם" לגאנט את פרס השוויון בארוחת הערב השנתית של הארגון.
הזמן של גאנט בהוליווד לא מוקדש כולו למשחק. בנוסף עם השותפים שלו צ'אד אלן וכריסטופר רקסטאר הם הקימו חברת הפקות לסרטים ולטלוויזיה בשם "Mythgarden". הם עובדים על מספר פרויקטים שלכולם יש התמקדות כלשהי בנושא הגייז והם מפתחים מספר פרויקטים לקולנוע ולטלוויזיה.
בזמן שגאנט תורם מזמנו למספר ארגונים פוליטיים וארגוני התנדבות, "נושא התורן" שלו הוא הזדקנותם של בני הקהילה הגאה. הוא תומך בארגונים כמו "SAGE" (שמעניק שירותי הגנה לאוכלוסיית הלהט"ב המבוגרת) וה-"GLEH" (בית אבות לאוכלוסיית להט"ב המבוגרת). הוא גם מפתח אתר שקשור כולו לאוכלוסיית להט"ב המבוגרת ובנושאים שקשורים ומשפיעים עליהם.
נכון לשנת 2007, גאנט מתגורר בלוס אנג'לס.
לוכד נחשים
לוכד נחשים הוא אדם העוסק בלכידת נחשים שהגיעו לסביבה מיושבת, חדרו לתוך חצרות או בתים ובשל כך מהווים איום על התושבים.