בשנת 1934 נישאה לרפאל קלצ'קין. לפרנסתה עבדה כמוכרת בחנויות שונות, בין היתר כמוכרת בחנות בגדים ברחוב אלנבי. כבר בשנות ה-50 של המאה ה-20 עסקה קלצ'קין במסחר אמנות, בעיקר בעבודותיהם של כמה ממכריה כגון שמואל בק, פנחס ליטבינובסקי, אריה לובין, ראובן רובין ואחרים. לשם כך הפכה את הקומה השנייה בביתה למעין גלריה. בשנת 1962 פתחה קלצ'קין גלריה לאמנות, ששכנה בקומת הקרקע של ביתה בבניין ברחוב פרוג מס' 33 בתל אביב-יפו. את הגלריה עיצוב האדריכל דב כרמי.
קלצ'קין הציגה אמנים בינלאומיים כגון יענקל אדלר, פיטר פרוקש. האמנים הישראלים שהציגה בשנות ה-60–70 של המאה ה-20 אופיינו בסגנון פיגורטיבי, פעמים רבות בהשפעת ה"ריאליזם החדש". בין אמנים אלו בלט שמואל בק. לצדו הוצגו תערוכות של אמנים כשרגא וייל (1963, 1962), אגי יואלי (1963), אסתר פרץ ארד (1965), תמר איתן (1967) רות צרפתי (1971), מארק ינאי (1975, 1977, 1979) ואחרים. לצד הגלריה הוקם גן פסלים. לאחר מותה של קלצ'קין הופעלה הגלריה על ידי אחייניתה, אסיה שוורץ. בשנת 1999 נסגרה הגלריה.
בשנת 1988 תרמה את הציור "ערבי עם פרח" (1925) מאת פנחס ליטבינובסקי למוזיאון תל אביב לאמנות לזכר בעלה. בשנת 1990 ייסדה את "פרס קלצ'קין" וכן גייסה ותרמה כספרים רבים עבור בריכת השחייה בבית הלוחם תל אביב, שנקראה על שם בעלה. בנוסף, תרמה כספים למען הקמת אודיטוריום במוזיאון ארץ ישראל.
משחקי העולם לנשים 1922
משחקי העולם לנשים 1926
פאי פקאן
פאי פקאן הוא מאפה של קלתית בצק עם מילוי אגוזי פקאן מעורבבים בביצים, חמאה וסוכר או סירופ תירס, המזוהה עם המטבח של דרום ארצות הברית. הפאי פופולרי בארוחות החג בארצות הברית והוא נחשב המומחיות של דרום ארצות הברית. הפאי מוגש לעיתים קרובות עם קצפת, גלידת וניל, או חמאת ברנדי.
מקורות.
מקור אגוזי הפקאן הוא בדרום ארצות הברית. ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בטקסס הראו כי אינדיאנים צרכו פקאנים כבר לפני יותר מ-8,000 שנה.
יש הטוענים כי המאכל הומצא על ידי המתיישבים הצרפתים בניו אורלינס (ראשית המאה ה-18), וכן כי היה מוכר באלבאמה בראשית המאה ה-19. אך התיעוד הראשון לפאי פקאן הוא מתכון שהתפרסם במגזין הרפרס בזאר בשנת 1886. ספרי בישול ידועים בארצות הברית לא כללו מתכונים לפאי פקאן לפני 1940.
יצרני מותג סירופ התירס "קארו" תרמו באופן משמעותי לפרסום הפאי והוציאו לאור רבים מהמתכונים לגרסאות (קרמל, קינמון, קרם אירי, חמאת בוטנים ועוד) של הפאי הקלאסי. הם הציגו את המאפה ב-1930 כ"תגלית" לשימושים חדשים בסירופ תירס שנעשתה על ידי אשתו של מנהל המכירות של החברה, אך ברור כי פאי פקאן הוכנו לפני המצאת סירופ התירס ומתכונים ישנים יותר עשו שימוש בסירופ סוכר או במולסה כהה יותר. ספר הבישול של מועדון הקונגרס של 1929 כלל מתכון לפאי שכלל רק ביצים, חלב, סוכר ופקאן, ללא סירופ.
כמו ברבות מעוגות הפאי והטארטים נהוג להשתמש בפאי זה בשיטת אפייה עיוורת - אפייה מקדימה של קלתית הבצק עוד לפני שלב המילוי. באפייה העיוורת הקלתית נאפית שהיא מכוסה במשקולות אפייה או בקטניות יבשות המונחות על נייר אפייה מקומט, מה שמונע את תפיחת הבצק בזמן האפייה ועוזר לקלתית להישאר דקה יחסית. אפייה באופן זה מונעת מתחתית הפאי להתרכך ומאחר והמלית הרטובה מונחת על הבצק רק לאחר שהוא אפוי.
גרסאות.
גרסאות של הפאי עשויות לכלול סוכר לבן או חום, סירופ סוכר, מולסה, סירופ מייפל או דבש. רוב מתכונים לפאי פקאן כוללים גם מלח ווניל. תוספות פופולריות אחרות למתכון הם שוקולד ובורבון.
בספרו "Tried-and-True Recipes for Delicious Homemade Pie 300" משנת 2004 זיהה קן האדריץ מספר גרסאות נפוצות של פאי פקאן:
בתרבות.
פאי הפקאן החל להיות מזוהה באופן הדוק עם התרבות של דרום ארצות הברית באמצע המאה ה-20. הפאי מוזכר בספרות האמריקאית (ובטלוויזיה) והוא מזוהה עם חג ההודיה, חג המולד, ואירועים מיוחדים אחרים. לעיתים מסמל פאי הפקאן בהקשר הספרותי את הדרום.
ריטה אבאדזי
ריטה (איריני) אבאדזי (ביוונית: Ρίτα Αμπατζή, בטורקית: Rita Abaci - ריטה אבאג'י; 1906 איזמיר (סמירנה) - 17 ביוני 1969 אגאלאו, אתונה) הייתה זמרת וזמרת -יוצרת
יוונייה ילידת אסיה הקטנה, הידועה כנציגה של מוזיקת הדימוטיקו, רמבטיקו-וסמירנאיקו בשנות ה-30 של המאה ה-20.
ביוגרפיה.
ריטה אבאדזי נולדה בשנת 1906 על יד איזמיר או סמירנה, בסנג'ק איידין של האימפריה העות'מאנית כבתם של גאורגיוס וסטלה אבאדזי. לפי מקורות אחדים הייתה יותר מבוגרת, ונולדה ב-1904.
בשנת 1922 הגיעה לאתונה יחד עם אמה ואחותה כפליטה בעקבות אסון הקהילות היווניות באסיה הקטנה והתיישבו בקוקיניה, הקרויה כיום ניקאיה, פרבר של פיראוס. האב נספה באירועי הדמים.
את כשרונה כזמרת גילו באמצע שנות ה-1920 בעת חתונה המוזיקאים סטלאקיס פרפיניאדיס, קוסטאס נורוס ודימיטריס קונסטנטינידיס.
התחילה את הקריירה האמנותית בשנת 1929 במועדון הריקודים "פטאלודה" (הפרפר) ברובע פאלירוס של פיראוס כשהיא ששרה שירי רבטיקו בסגנון סמירנאיקה.
בשנות ה-30 פרצה הקריירה המוזיקלית שלה כזמרת רבטיקו (לפי מסורת אסיה הקטנה), סמירנייקו (זמרת יווני סמירנה - מסורתית ועירונית), שירי עם (דמוטיקה) מיוון היבשתית ומהאיים, שירי מוזיקה קלה אנדכני וסוגות מוזיקה אחרות וביצועיה הוקלטו על גרמופון.
באותו עשור יריבתה היחידה בפופולריות ובמספר ההקלטות בתחום הרמבטיקו הייתה רוזה אשכנזי היהודיה.
ריטה אבאדזי שיתפה פעולה עם מוזיקאים ידועים בזמנו כמו פניוטיס טונדס, וסיליס פפזולו, קוסטס סקרוולויס, יקובוס מונטנאריס, ספירוס פריסטריס, דימיטריוס סמסיס, מרקוס ומוואקאריס ווסיליס ציצאניס.
הקריירה שלה הסתיימה אחרי מלחמת העולם השנייה.
אבאדזי נפטרה בשנת 1969 באגאלאו באתונה, מסיבוכים של סרטן הגרון. הובאה לקבורה בבית הקברות 3 של אתונה.
חייה הפרטיים.
ריטה אבאדזי התחתנה פעמיים: לראשונה בשנת 1930 עם יאניס ציפאריס איתו ילדה את בתם, אנה; ובפעם השנייה עם בן דוד שלה, נגן הסנדורי, סטליוס קריטיקוס, איתו ילדה את בנה, דימיטרי.
אחותה, סופיה (פופוס) אבאדזי-קאריוולי, הייתה גם היא זמרת רמבטיקו מוערכת מהזרם של פיראוס.
דיסקוגרפיה.
הוצאו לאור שני אוספי הקלטות של ריטה אבאדזי:
הקלטות שלה מופיעות גם באנתולוגיה:
אסון הסכר בברזיל (2019)
אסון הסכר בברזיל אירע ב-25 בינואר 2019 כשסכר ברומדיניו במדינת מינאס ז'ראיס בברזיל קרס, וגרם למותם של לפחות 186 בני אדם, ולמפולת בוץ במכרה הסמוך ובבתים באזור. מפעילת הסכר הייתה חברת "ואלי" הברזילאית, אשר החזיקה בחצי מהבעלות על סכר "בנטו רודריגס", שקרס אף הוא בנובמבר 2015.
האסון התרחש בזמן שמאות מפועלי המכרה אכלו ארוחת צהריים. הקריסה גרמה למפולת של בוץ ופסולת, שהגיעה עד לכפרים הסמוכים. מכון איניוטים, המוזיאון הפתוח הגדול בעולם, פונה אף הוא מחשש להצפה.
ב-28 בינואר, זמן קצר לאחר האסון, נפל ערך המנייה של ואלי ב-24% שאיבדה ערך של 71.3 מיליון ריאל ברזילאי, במה שהייתה הירידה הגדולה ביותר בהיסטוריה של בורסת סאו פאולו. נשיא ברזיל, ז'איר בולסונארו, שלח שלושה שרים לעקוב אחרי מאמצי החילוץ וההצלה של הלכודים בבוץ. ישראל שלחה משלחת סיוע לאזור שנחתה ב-28 בינואר.
יום לאחר הקריסה הטילו הרשויות בברזיל קנס של 250 מיליון ריאל על ואלי.
עטלפי הבולדוג
לי צ'ונג-יונג
לי צ'ונג-יונג (בקוריאנית: 이청용; נולד ב-2 ביולי 1988) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת אולסן יונדאי.
קריירת מועדונים.
לי התחיל את הקריירה שלו בליגת התיכונים במדי תיכון דובונג מידל. בשנת הצטרף לסיאול כחלק מפרויקט לקידום צעירים. בשנת ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. בשנת מונה שנול גינס לאימון סיאול, ותחתיו הפך לי לשחקן הרכב. את העונה הוא סיים עם 15 הופעות ו-3 שערים. ב-7 במרץ 2009 הבקיע שלושער במשחק הליגה נגד צ'ונאם.
ב-14 באוגוסט 2009 חתם צ'ונג-יונג בבולטון וונדררס מהפרמייר ליג תמורת 2.2 מיליון פאונד. למחרת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 לסנדרלנד. ב-26 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד בירמינגהאם סיטי. בסיום העונה נבחר לכדורגלן העונה של בולטון. ב-25 בנובמבר 2010 חתם על חוזה עד שנת . ב-30 ביולי 2011 שבר את רגלו, והערכה הראשונית הייתה שסיים את העונה. אולם, בסוף אפריל חזר לאימונים וב-6 במאי 2012 חזר לשחק לראשונה מאז הפציעה.
ב-2 בפברואר 2015 חזר צ'ונג-יונג לפרמייר ליג, וחתם בקריסטל פאלאס לשלוש עונות וחצי.
בספטמבר עזב את אנגליה, וחתם בבוכום מהבונדסליגה השנייה.
ב-4 במרץ 2020, צ'ונג-יונג חתם באולסן יונדאי.
קריירה בינלאומית.
בצעירותו, שיחק צ'ונג-יונג בנבחרות הצעירות של קוריאה הדרומית, והשתתף עם הנבחרת הצעירה באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
ב-31 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 2-2 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. במשחק הגומלין שנערך ב-5 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו הנבחרת.
במונדיאל 2010 הבקיע שני שערים נגד ו בהתאמה. אתר ספורטס אילוסטרייטד בחר בו כאחד מעשרת כוכבי המונדיאל.
בולי מדינת ישראל - שנת 1955
בשנת 1955 הנפיק השירות הבולאי של מדינת ישראל 18 בולי דואר חדשים בערך נקוב כולל של 2215 פרוטות.
רקע.
שיטת הדפוס.
בשנת 1955 המשיכה המגמה של הדפסת בולים איכותיים בשיטת "שקע" במכונת הדפוס החדישה שהוכנסה לשימוש שנתיים קודם לכן במדפיס הממשלתי. שלוש מסדרות הבולים הודפסו בשיטה זו (בול הסתדרות המורים, בולי מועדים לשמחה, ובולי שבטי ישראל), בעוד יתר בולי מדינת ישראל שהונפקו בשנת 1955, הודפסו בשיטת פוטוליטו.
המעצבים.