אביו נפטר בהיותו בן שמונה והוא גדל בבית סבו בלובץ', ואימץ את שם משפחת הסב. בצעירותו למד אצל ר' מנשה מאיליה ונחשב תלמידו המובהק. נמנה עם קבוצת התלמידים הראשונה של ישיבת וולוז'ין והיה מגדולי תלמידיו של ר' חיים מוולוז'ין.
בשנת תקע"ה (1815), בגיל פחות משלושים, נתמנה כרב בעיירה ואשילישוק. בשנת תקע"ז (1817) התמנה כרב באיליה, כעבור מספר שנים התמנה כרבה של סמרגון, לאחר שרבו ר' מנשה ויתר על רבנות העיר עבורו. שם ישב כשתים עשרה שנה, ולאחריה כיהן כרב בקלווריה. בשנת תר"ט 1849 התמנה לרבה של קובנה, ושימש בה ברבנות עד מותו בשנת תרי"ג (1853). בתקופה זו התפרסם שמו והוא נחשב אחד מגדולי הרבנים שהנהיגו את היהדות החרדית בליטא.
התנגדותו לתנועת המוסר.
בתקופת כהונתו של הרב שפירא ברבנות קובנה החלה להתפתח תנועת המוסר, שמחוללה היה הרב ישראל ליפקין מסלנט, תלמידו המובהק של הרב יוסף זונדל מסלנט. בראש ההתנגדות לשיטת המוסר ולפעולותיו של ר' ישראל עמד ר' אריה לייב ועמו הרב מרדכי אליאשברג (רבה של בויסק בלטביה, קודמו של הרב קוק) ורבנים נוספים. ההתנגדות לשיטת המוסר באה לידי ביטוי במאבק תעמולתי. לדעתו של אטקס:
עיזבונו התורני.
הרב אריה לייב שפירא לא הניח אחריו חידושי תורה בכתובים. תשובה יחידה ממנו נדפסה בסוף שו"ת בית לוי מאת בנו. הלכה בשמו מצטט ר' ישראל מאיר הכהן מראדין בספרו "משנה ברורה".
צאצאיו.
ר' לייבל'ה הותיר אחריו שישה בנים מפורסמים:
היינריך השביעי, מלך גרמניה
היינריך השביעי, מלך סיציליה ומלך גרמניה
היינריך השביעי, מלך סיציליה (Heinrich VII, 1211–1242) היה מלך סיציליה משנת 1212, דוכס שוואביה משנת 1216 ומלך גרמניה ביחד עם אביו פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה משנת 1220.
חייו.
היינריך נולד בשנת 1211 בסיציליה, בנו היחיד של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מנישואיו הראשונים לקונסטנס מארגון. משהוכתר פרידריך כמלך גרמניה הוא העביר את כתר סיציליה להיינריך בשנת 1212. בשנת 1216 קרא פרידריך להיינריך להצטרף אליו בגרמניה, שם הוא החזיר לעצמו את כתר סיציליה ומינה את היינריך לדוכס שוואביה. באפריל 1220 בחרו הנסיכים הגרמנים את היינריך כמלך גרמניה. כהכנה ליציאתו המובטחת של הקיסר לארץ הקודש כצלבן ועל מנת להסדיר את שאלת הירושה במידה והקיסר יהרג בעת מסע הצלב. בחירה זו נתקלה בהתנגדות האפיפיור הונוריוס השלישי שהיה בעימות עם הקיסר על שאלת יציאתו הנדחית לארץ הקודש, יריבות על שאלת מעמד הקיסרות מול הכס הקדוש ואיבה עתיקה בין בית שטאופן למוסד הכס הקדוש. למרות עמדה זו של האפיפיור והתנגדות עקרונית של חלק מהנסיכים הבוחרים הוכתר היינריך כמלך גרמניה ביום 8 במאי 1222.
ביום 29 בנובמבר 1225 התחתן היינריך עם מרגרט, דוכסית אוסטריה. החל משנת 1228 נקט היינריך סדרה של צעדים מנהלתיים לטובת הערים הגרמניות, לצעדים אלו התנגדו הנסיכים הגרמניים שראו בדאגה את התעצמות הבורגנים בערים. מדיניות עצמאית זו שהופנתה גם כנגד הכנסייה הכעיסה את פרידריך שהורה על הדחת היינריך מכס המלוכה. היינריך ניסה להתמרד אך נאלץ להיכנע ולוותר על כל תאריו שעברו לאחיו הצעיר קונראד הרביעי, מלך גרמניה בשנת 1235.
היינריך נאסר ונותר במאסר עד ליום מותו. גורלו המר מוסבר במרדנותו, מחקרים שנערכו ובמהלכם נבדקו שיירי השלד של היינריך העלו כי הוא סבל מצרעת עובדה שייתכן ומסבירה את הבידוד והנידוי המוחלט. במהלך שנת 1242 הועבר היינריך בין בתי כלא באיטליה נפל מסוסו ומת.
ישפה (עמותה)
עמותת יָשְׁפֵה - מרכז הכרויות לציבור הדתי בישראל היא עמותה העוסקת בנושא הרווקות בקרב הציבור הדתי-לאומי. העמותה, שהוקמה בשנת 2000, מספקת כלים לפנויים ופנויות ליצירת הכרויות שיובילו לקשר רציני, ועוסקת בהעלאת הנושא לסדר היום הציבורי.
רקע.
העמותה הוקמה בשנת 2000 על ידי חיים פלק, אז יו"ר הדור הצעיר במפד"ל, בעקבות פגישות ודיונים שקיימו רבנים ואישים שונים מקרב הציונות הדתית במטרה לתת מענה לתופעת הרווקות ההולכת ומתרחבת בציבור הדתי-לאומי. על חברי העמותה נמנים הרבנים חיים דרוקמן, צפניה דרורי, רצון ערוסי והרבנית יהודית שילת. לדברי ארי אנגלברג, שחקר את הנושא לצורך דוקטורט, העמותה היא אחת מערוצי השידוכים הפופולריים בקרב הציבור הדתי-לאומי.
פעילות.
בעמותת 'ישפה' כ-200 מתנדבים העוסקים בהתאמת בני הזוג שפנו לעמותה. כל מועמד הפונה לעמותה ממלא שאלון התאמה בנוסף לריאיון עם אחד מהמתנדבים. הפרטים שהתקבלו מהראיון ומהשאלון מוזנים למאגר ממוחשב ארצי הנגיש אך ורק לרשת המתנדבים הארצית של העמותה, והם מבצעים את הקישור הראשוני בין בני הזוג. העמותה מציעה גם אפשרות של ליווי לאורך הקשר על ידי יועצת זוגית ומשפחתית. בנוסף מארגנת העמותה קורסים, ימי עיון וסדנאות שונות במטרה לספק כלים לבניית קשר זוגי ולהתמודדות עם החלטות.
קבוצות אוכלוסייה נוספות הזוכות לטיפולה של 'ישפה' הם קבוצת האלמנים והגרושים המבקשים להינשא מחדש, חוזרים בתשובה וחילונים. העמותה מסייעת גם למכון 'למה לא' העוסק בהכרויות לפגועי נפש.
על פי פרסומי העמותה, נכון ל-2010 רשומים במאגריה למעלה מ-3,000 פנויים ופנויות, וכ-150 זוגות שהכירו דרך העמותה נישאו.
בנוסף לפעילות המכוונת ליצירת הכרויות פועלים אנשי העמותה להעלאת הנושא לסדר היום הציבורי באמצעים מגוונים. העמותה פועלת בשיתוף פעולה עם גופים מרכזיים בציבור הדתי לאומי, בהם תנועת אמונה, סיעת הבית היהודי, תנועת ראש יהודי ופורטל האינטרנט כיפה.
תקציב עמותת ישפה מבוסס על תרומות ועל דמי רישום סמליים של המועמדים הפונים לעמותה.
בראש העמותה עומדת שירת מלאך שהחליפה את חיים פלק בשנת 2011.
כריסטיאן קמרגו
כריסטיאן קמרגו (באנגלית: Christian Camargo; נולד ב-7 ביולי 1971) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי, ידוע בתפקידו בתור הרוצח הסדרתי "רוצח משאית הקרח" בסדרה "דקסטר" ובתור קולונל ג'ון קיימברידג' מהסרט "מטען הכאב".
ביוגרפיה.
נולד בתור כריסטיאן מיניק בניו יורק, בנם של זוג השחקנים ויקטוריה ווינדהאם וראלף קמרגו.
סיים את לימודיו בהצלחה מ"מכללת הוברט", משם המשיך לבית ספר לאומנויות במה "בית הספר ג'וליארד" ולהופעה אחת בברודוויי.
לאחר מכן נסע ללונדון ושם הרבה להופיע בתיאטרון הגלוב שבסאות' בנק, שם גם הכיר את אשתו, שחקנית התיאטרון ג'ולייט ראיילנס.
כשחזר לארצות הברית לקח חלק פעיל בהצגות תיאטרון בניו יורק בהן הופעה במחזה של ארתור מילר "כולם היו בני".
בשנת 2006 הופיע בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "דקסטר" בתור רוצח סדרתי בשם "רוצח משאית הקרח" אשר רוצח זונות, מרוקן את דמן ומשאיר את גופותיהן חתוכות ועטופות באריזות במקומות ציבוריים, בהמשך הוא מתגלה כאחיו הביולוגי של הדמות הראשית דקסטר (מייקל סי הול).
ב-2009 שיחק בפעם השנייה תחת בימויה של קת'רין ביגלו (הראשונה הייתה בסרט "K-19") במותחן המלחמה "מטען הכאב".
בסרט גילם את קולונל ג'ון קיימברידג', חייל עילית מיחידת סילוק פצצות שנהרג במהלך פעילותו בעיראק ממטען צד. בשנת 2013 ביים וכתב את הסרט "יום וליל", שם כיכב בו לצד אליסון ג'ני וקייטי הולמס. ב-2017 השתתף בסדרת הדוקו-דרמה "לענה" בנטפליקס, בבימויו של ארול מוריס.
בארמון מלך ההרים
איזבל מאנגליה, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה
איזבלה מאנגליה (באנגלית: Isabella of England, 1214 - 1 בדצמבר 1241) הייתה נסיכה אנגלית שלאחר נישואיה לפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הפכה לקיסרית האימפריה ולמלכת סיציליה.
ביוגרפיה.
איזבלה הייתה בתו של ג'ון, מלך אנגליה. על פי המלצת האפיפיור גרגוריוס התשיעי, היא נישאה לפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ב-20 ביולי 1235, בטקס שנערך בקתדרלת וורמס ובו היא גם הוכתרה כקיסרית לצד בעלה. לאחר הנישואים עברה איזבלה להתגורר בארמון כשהיא מבודדת מחיי החצר, וזכתה לביקורים לא סדירים מצד בעלה, שראה בנישואים אלו בעיקר כלי פוליטי לקידום האינטרסים של הקיסרות, ובראשם בידוד אויביו שזכו לפני כן לתמיכה אנגלית.
מעט מאוד ידוע על חייה ועל ילדים שנולדו לזוג המלכותי. היא נפטרה בעת הלידה של בתה, מרגרט מסיציליה. נקברה בסמוך לאשתו השנייה של פרידריך, איזבל השנייה, מלכת ירושלים, בקתדרלה של העיר אנדריה.
קיפנהיים
קיפנהיים (בגרמנית: Kippenheim) היא עיירה במחוז אורטנאו שבמדינת באדן-וירטמברג, גרמניה. היא שוכנת למרגלות היער השחור בעמק הריין ונמצאת קרוב מאוד לגבול עם צרפת.
תושביה הראשונים של קיפנהיים היו קרוב לוודאי קלטים, שנדחקו מאוחר יותר על ידי הרומאים ושבטים גרמאניים. האזכור הראשון של העיירה הוא מתעודה משנת 762, ואישור לשמה ניתן על ידי האפיפיור, בשנת 1225, אשר נתן אישור לתרומה עבור מסע הצלב השני. קיפנהיים הושמדה בשנת 1677 על ידי הצרפתים.
כיום העיירה מיושבת על ידי קתולים ופרוטסטנטים, ויש גם כנסייה של הזרם האפוסטולי (New Apostolic Church) בכפר. לפני השואה הייתה בעיירה גם קהילה יהודית.
יהדות קיפנהיים.
בית הכנסת.
בית הכנסת הראשון המאוזכר הוא משנת 1750 שהיה לא יותר מחדר שהוקדש כבית כנסת. עם שיפור מצב החיים לקראת סוף המאה ה-18, נבנה בשנת 1800 בית כנסת חדש שאפיין את מצב היהודים. בית הכנסת היה קטן, לא בולט ופשוט. בשנת 1806 הכיר הדוכס של באדן ביהודים כקהילה דתית מוכרת. דבר זה, יחד עם שיפורים ברמת החיים, הוביל לבניית בית כנסת חדש שנבנה בשנים 1850–1852 ותוכנן על ידי גאורג יקוב שניידר, אדריכל פרוטסטנטי, שתכנן מספר בתי כנסת באזור. בית הכנסת נבנה בסגנון נאו-רומנסק, והוא מובדל מהמבנים בסביבתו שבנויים בסגנון מקומי.