פאברו רצה שהסרט יהיה אמין בכך שהראה את חליפת השריון בשלושת שלבי בנייתה. סטן וינסטון, שעבד בעבר על סרטו של פאברו "זאתורה" ונחשב למעריץ של חוברות הקומיקס, בנה יחד עם חברתו גרסאות גומי ומתכת של חליפות השריון. דאגתו העיקרית של פאברו בנוגע לאפקטים הייתה אם המעבר בין החליפות שעשויות בתלת ממד לבין אלה שעשויות מחומר גומי יהיו נראים לעין וניתנים לגילוי. חברת האפקטים אינדסטריאל לייט אנד מג'יק נשכרה כדי ליצור את רוב האפקטים החזותיים, אשר הושלמו בחלקם גם על ידי החברות אורפנג' ואמבאסי. פאברו בטח בעבודתם של איי.אל.אמ לאחר שצפה ב"" וב"רובוטריקים".
עיצוב חליפת השריון סימן 1 נועדה להיראות כאילו נבנתה מחלקים חלופיים: כך למשל, החלק האחורי היה פחות משוריין מהחלק הקדמי, מכיוון שסטארק השתמש במשאבים העומדים לרשותו כדי לבצע התקפה חזותית. חליפה זו גם מבשרת על עיצובו העתידי של שיריונו של סטיין. דגם יחיד ששוקל 41 ק"ג נבנה לצורך הצילומים, והביא לדאגה בקרב חברי הצוות כאשר איש פעלולים מעד כאשר היה בתוכו. אולם, גם הפעלולן וגם החליפה נותרו ללא פגע. השריון גם עוצב כדי שתהיה אפשרות ללבוש רק את חלקו העליון. חברת האפקטים אמבאסי יצרה דגם תלת ממדי של החליפה. אולפני סטן וינסטון בנו דגם אנימטרוני של איירון מונגר, שנישא ל-גובה שלושה מטרים ואשר שוקל 360 ק"ג. סטיין מתייחס לשם זה בשלב מוקדם של הסרט כאשר הוא בא לתאר את עצמו ואת סטארק כ"סוחרי ברזל" (Iron Mongers). האנימטרוניקה דרשה צוות של חמישה אנשים שתפעיל זרוע אחת בלבד, וכן מתקן מאזן כדי לדמות הליכה. נעשה שימוש במודל מיניאטורה לצורך צילומי בנייתו.
חליפת השריון סימן 2 דומה לאבטיפוס של מטוס, עם מדפים הנראים לעין. המאייר אדי גרנוב עיצב את מראה חליפת השריון סימן 3 יחד עם פיל סונדרס. עיצוביו של גרנוב היו להשראה העיקרית לעיצובי הסרט, והוא הצטרף לפרויקט לאחר שזיהה את עבודותיו בעמוד מייספייס של פאברו. סונדרס פישט את איוריו של גרנוב והפך אותם לחמקניים יותר ובעלי פרופורציות פחות קריקטוריסטיות. לעיתים, דאוני חבש רק את הקסדה, השרוולים ולוחית החזה של התלבושת מעל חליפת לכידת תנועה. לצורך צילומי תעופתה של חליפת השריון סימן 3, היא הונפשה בדרך שתיראה ריאליסטית על ידי המראה איטית ונחיתה מהירה. כדי ליצור את צילומי הקרב בין איירון מן למטוסי ה-F-22 ראפטור, מצלמות הוטסו באוויר כדי להקנות רפרנס לפיזיקה, רוחות וקרה על העדשות. לצורך העמקת המחקר של פיזיקת התעופה, צנחני צניחה חופשית צולמו במנהרת רוח אנכית.
פיל סונדרס יצר איור קונספט עבור חליפת השריון וור משין וציין שהחליפה הייתה אמורה להופיע בסרט, אך הוחלט להשאירה מחוץ לחדר העריכה בשלב הפרה-פרודקשן. עוד הוא ציין שחליפת השריון נועדה להיקרא סימן 4, שהיא הייתה אמורה לכלול חלקי נשק מתחלפים אשר יולבשו על חליפת השריון סימן 3, ושטוני סטארק היה אמור לעטות אותה בקרב הסופי של הסרט.
מוזיקה.
המלחין ראמין דג'אוודי הוא מעריץ של הקומיקס "איירון מן", ועדיין יש לו חוברות מסוף שנות ה-70. באמצעות אחיו אמיר, דג'אוודי הכיר את מוזיקת ההבי מטאל ומשתמש בה מאז תחילת שנות ה-90. דרך עבודתו המקובלת היא להלחין לאחר שצפה בעריכה קולנועית. פאברו היה מעוניין להתמקד במוזיקה "כבדה" של גיטרות לפסקול הסרט, ודג'אוודי הלחין את הפסקול בעזרת גיטרות לפני שנעזר בתזמורת. הוא ציין שמשחקו של דאוני נתן השראה למספר מהנעימות המרכזיות של "איירון מן" (העוסקות במצבי הרוח המשתנים שלו), כמו גם הלייטמוטיב של סטארק כרודף שמלות. הגיטריסט טום מורלו של הלהקות רייג' אגיינסט דה משין ואודיוסלייב, שמופיע בסרט בתפקיד אורח, תרם לפסקול הסרט.
הכנסות וביקורות.
בסוף השבוע הראשון להקרנתו, הסרט גרף למעלה מ-98 מיליון דולר והגיע למקום הראשון ברשימת שוברי הקופות. הדבר הציב אותו במקום ה-11 ברשימת הכנסות סוף השבוע של כל הזמנים, והפתיחה השלישית בגודלה אחרי "אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח" ו"האביר האפל". הסרט גרף למעלה מ-35 מיליון דולר ביום הראשון להקרנתו, מה שמיקם אותו במקום ה-13 בהכנסות ליום הראשון של כל הזמנים. נכון ליולי 2009, הסרט גרף 585,174,222 דולר ברחבי העולם – 318,412,101 דולר בארצות הברית ו-266,762,121 דולר ברחבי העולם.
אתר הביקורות Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון 93% בהתבסס על 243 ביקורות (227 ביקורות מתוכן "טריות", בעוד 16 מתוכן "רקובות"), תוך ציון העובדה ש"הבמאי ג'ון פאברו והכוכב רוברט דאוני עושים את סרט גיבורי-העל החכם והקופצני הזה לאחד שאפילו אלה שאינם מעריצי קומיקס ייהנו ממנו". אתר הביקורות Metacritic העניק לסרט ממוצע משוקלל של 79 בהתבסס על 38 ביקורות. טוד מקארתי ממגזין וראייטי קרא לסרט "מופע יקר, מרהיב ובידורי של אפקטים מיוחדים" עם "אנרגיה חדשה וליטוש מסוגנן". לעומתו, קירק הוניקאט מהוליווד ריפורטר שיבח את הסרט אך מצא שהקרב הסופי בין חליפות השריון השונות היה מאכזב, וכיצד אויבו של סטארק למד להשתמש בחליפה?". פרנק לווס ממגזין ניוזדיי שיבח את "האמת האמוציונלית, הליהוק המשובח ואת הסופר מדע, אשר הועבר בצורה סבירה ושעשה את הסרט נאמן לחומר המקור ועדכן אותו". הוא הודה כי "מה שהפך את הקומיקס לכה מושך לא היה הפן הטכנולוגי המגניב של אדם בחליפת מתכת, אלא הפן האנושי שהביא אותו למצב הזה". אנתוני אוליבר סקוט מהניו יורק טיימס קרא לסרט "סרט גיבורי-על טוב בצורה לא שגרתית, או לפחות סרט גיבורי-על שהוא טוב בדרכים בלתי שגרתיות, מכיוון שבוודאי יש בו בעיות". גארת' פרנקלין מ-"Dark Horizons" שיבח את התפאורות והטכנולוגיות המרשימות שמשתלבות בצורה חלקה בעזרת תלת ממד מהוקצע", ומציין ש"רוברט דאוני ג'וניור יחד עם ג'ון פאברו עוזרים לסרט להתעלות מעל לנוסחא הרגילה. התוצאה המתקבלת - למרות שאינה מקורית או פורצת דרך - מרעננת בכנותה ומתחמקת מסגנון דרמטי ואפל לטובת סרט פעולה קליל ומרצה-קהל עם נגיעות של תמות אנטי-מלחמתיות וגאולה". טוד גילקרייסט ממגזין IGN מציין שדאוני ג'וניור הוא הדבר הטוב ביותר בסרט שמתנהל כטייס אוטומטי, המספק פיתוח עלילתי ייחודי ופרטי דמויות שממלאים את סיפור המקור בעוד השחקנים נושפים בהצלחה חיים לתוך תפקידיהם הקונבנציונלים".
מבין המגזינים השבועיים הגדולים, רוג'ר איברט משיקגו סאן-טיימס וריצ'רד קורליס מטיים מגזין ציינו את הסרט 'איירון מן' בתור הסרט המועדף עליהם לשנת 2008. דייוויד אדלשטיין ממגזין ניו יורק קרא לסרט "עשייה מיתית מעוצבת... פאברו לא הולך על מסגרות מסוגננות של דפי קומיקס, לפחות לא במחצית הראשונה. הוא הופך את זה למציאותי, וניתן לחשוב שצופים במותחן צבאי". לעומתו, דייוויד דנבי מהניו יורקר מפרסם ביקורת שלילית וטוען שלסרט "יש הרגשה מעט דיכאונית ושגרתית... גווינת' פאלטרו מרחיבה את עיניה ורוטטת. אי אפשר לעשות הרבה עם התפקיד הנושן של החברה הנאמנה, שאוהבת את הבחור אך לא מסוגלת להגיד לא; טרנס הווארד, שמשחק איש צבא שרודף אחרי זנבו של סטארק, נראה חסר רוח לחימה ונלקח כמובן מאליו". קריסטובל הרלדז מ"ברייט לייטס פילם ג'ורנל" מבקר את הפן הסוציאלי-תרבותי של הסרט ומציין שהסרט הוא "הרבה יותר מפנטזיה של איש עשיר. זוהי מדיניות חוץ אמריקנית מופשטת ללא כל תוכן. 'איירון מן', בעזרת נרטיב ובימוי מדויקים, מספק פעם נוספת את המיזוגניה והרטוריקה האנטי-מוסלמית שהוליווד ידועה בה".
הוקרה.
הסרט "איירון מן" נבחר בידי מכון הסרטים האמריקני לאחד הסרטים הטובים ביותר לשנת 2008. הסרט היה מועמד לפרסים רבים, בהם שני פרסי אוסקר בקטגוריות האפקטים המיוחדים ועריכת הסאונד, אך הפסידם לטובת "הסיפור המופלא של בנג'מין באטן" ו"האביר האפל", בהתאמה. בנוסף, הסרט היה מועמד לתשעה פרסי סאטורן, מתוכם זכה בקטגוריית סרט המדע בדיוני הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר (דאוני ג'וניור). מועמדויות נוספות כללו פרס גילדת שחקני המסך לאנסמבל הפעלולנים, פרס באפט"א לאפקטים מיוחדים, פרס גראמי לפסקול ופרס הוגו לעיבוד הדרמטי הטוב ביותר. הסרט זכה בשני פרסים בטקס פרסי סקרים שנערך ב-18 באוקטובר 2008 בקטגוריות סרט המדע בדיוני הטוב ביותר והשחקן הראשי בסרט מדע בדיוני הטוב ביותר (דאוני ג'וניור).
הסרט נבחר בידי מגזין אמפייר לאחד מתוך 500 הסרטים הטובים ביותר של כל הזמנים.
יאיר גולן
יאיר גולן (נולד ב-14 במאי 1962) הוא סגן שרת הכלכלה והתעשייה וחבר הכנסת מטעם מרצ. קודם לכן הגיע בשירותו בצה"ל לדרגת אלוף, ובין היתר היה סגן הרמטכ"ל, מפקד פיקוד העורף, ומפקד פיקוד הצפון.
ביוגרפיה.
גולן נולד וגדל בראשון לציון. אביו, גרשון גולדנר, נמלט עם הוריו לארץ ישראל מגרמניה הנאצית בשנת 1935. אביו שירת בצה"ל ובתפקידו האחרון היה עוזר טכני בכיר לקצין קשר ואלקטרוניקה ראשי בדרגת סגן אלוף ובמילואים קודם לדרגת אלוף-משנה ופיקד על גדוד לוחמה אלקטרונית. אמו, רחל, נולדה בתל אביב במשפחתם של אריה רפופורט שעלה בשנת 1921 מהעיר קמניץ-פודולסקי שבאוקראינה וחנה (לבית סלומון), ילידת נחלת יהודה. אחיו הבכור הוא פרופסור ארנון גולן מאוניברסיטת חיפה, ואחותו הקטנה, רוני, היא גננת לילדי חינוך מיוחד במרכז הרפואי שמיר.
למד בבית הספר חביב ובבית ספר "ידלין" בראשון לציון ובבית ספר אורט סינגאלובסקי בתל אביב.
היה ראש מועצת קן בנוער העובד והלומד.
שירות צבאי.