ב-2017 ביצעו כוחות חיל ההנדסה הקרבית של חטיבה יהודה ביטחון שוטף הכולל מעצרים, סיורים, טיפול בהפרעות סדר, סריקות אמל"ח, פתיחת צירים ממטענים וחבלה, וגילוי אמל״ח דרך אמצעי המגמ״ק. בנוסף בגזרת חברון פועלות כוחות נוספים של חיל רגלים ועוד כחלק מתפיסת קו בגזרה או תגבור. בנוסף יחידות הנדסה ייעודיות בלבד ביצעו פעולות נרחבות של בנייה ושיפור ביצורים בגזרות חברון וכביש 60 על מנת לשפר את מיגון ובטיחות החיילים המאבטחים אזורים אלה ולהקטין את הטרור הפלסטיני. פעולות אלה כללו שדרוג עמדות, הקמת עמדות חדשות, הקמת פילבוקסים חדשים ובניית מכשול הפרדה לאורך 42 ק"מ.
מפקדה.
מפקדת החטיבה (המפח"ט) ממוקמת בהר מנוח, הנמצא מדרום לעיר חברון ומתנשא מעליה. במחנה החטיבה נמצאים גם משרדי מנהלת התאום והקישור של המנהל האזרחי בגזרת חברון. עד שנת 1997 שכנה מפקדת החטיבה במצודה בריטית במרכז העיר חברון. לאחר הסכם חברון התפנו חלק מכוחות צה"ל מהעיר ומבנה החטיבה הועבר לידי המשטרה הפלסטינית.
עד שנת 2000 סמל החטיבה היה מורכב מסמל קריית ארבע ומהאריה של פיקוד המרכז. מאז הסמל השתנה ובו מופיעה מערת המכפלה. בינואר 2018 נערך טקס חגיגי לציון 30 שנות פעילות חטיבת יהודה.
ייעוד ומבנה.
החטיבה, כשאר החטיבות המרחביות באוגדת איו"ש, אחראית על גזרה של עיר פלסטינית מרכזית (חברון) ועל הכפרים, היישובים ומחנות הפליטים שבגזרתה. כמו גם אחראית החטיבה על שמירת החוק והסדר באתר ההיסטורי מערת המכפלה שבין מרכז העיר לקריית ארבע. תחת פיקוד החטמ"ר שלושה גדודי לוחמים אשר מתחלפים כל מספר חודשים.
במפקדת החטמ"ר מס' אגפים מקצועיים תחת פיקודם של קציני המטה של החטיבה - אגף ההגמ"ר (הגנה מרחבית), אג"ם, מודיעין, תקשוב (פלחי"ק), רפואה, שלישות, גששים, לוגיסטיקה, חימוש (טנ"א) ומתחם נוסף בפיקוד נפרד של המת"ק (מנהל תיאום וקישור)
נקודת פנים
ג'וניצ'ירו טניזאקי
ג'וניצ'ירו טניזאקי או ג'וּנְאִיצ'ירו טניזַאקי (ביפנית: 谷崎 潤一郎, באותיות לטיניות Jun'ichirō Tanizaki, 24 ביולי 1886 - 30 ביולי 1965) היה סופר יפני, אחד הסופרים הגדולים של הספרות היפנית המודרנית, הרומנים שלו נמנים עם הפופולרים ביותר בארצו. רבים מספריו מתארים עולם של מיניות ותשוקות ארוטיות הרסניות, אחרים, משקפים בצורה מעודנת את דינמיקת חיי המשפחה בהקשר השינויים המהירים שעברה החברה היפנית במאה ה-20. לעיתים קרובות ברקע לסיפוריו עומד החיפוש אחרי זהות תרבותית תוך כדי חפיפת המודלים התרבותיים המערבי והמסורתי היפני.
חייו התנהלו במשך שלוש תקופות מתולדות יפן המודרנית (מייג'י, טאישו, ושואווה). טניזאקי נרשם לחוג הספרות של האוניברסיטה הקיסרית בטוקיו, אך בשנת 1910 ויתר על לימודיו הפורמליים כדי להקדיש את עצמו לכתיבה.
בין השאר הוא תרגם ליפנית מודרנית את הרומן הקלאסי "מעשה גנז'י" שנכתב על ידי הסופרת מורסקי שיקיבו
בתחילת המאה ה-11.
הרומן הארוך שלו "Sasameyuki" (שלג קל) (1948) שתורגם לשפות זרות תחת הכותרת "האחיות מקיוקה", נכתב לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה ומספר את חייה של משפחה בורגנית באוסקה דרך דמויותיהן של ארבע אחיות.
בשנת 1956 פרסם טניזאקי את הרומן "המפתח" אודות בני זוג המתכתבים ביומנים אותם משאירים פתוחים לקריאה הדדית.
נווה צור
טל העמק
לירות בפסנתרן
באדוויזר
באדוויזר (באנגלית: Budweiser) היא בירה לבנה המיוצרת על ידי חברת אנהאוזר-בוש. הבירה הוצגה לראשונה ב-1876 בסנט לואיס על ידי אדולפוס בוש (Adolphus Busch) והיא הפכה בהדרגה להיות אחד מסוגי הבירה הנמכרים ביותר בארצות הברית וב-80 מדינות ברחבי העולם, אף על פי שעקב חילוקי דעות בנוגע לסימול המסחרי שלה, היא נמכרת במקומות מסוימים שלא תחת השם באדוויזר. הבירה מכילה עד 30% אורז, בתוספת כשות ולתת העשוי משעורה תרבותית. באדוויזר מיוצרת במגוון של מבשלות ברחבי העולם והיא משווקת הן כבירה מהחבית והן בפחיות או בבקבוקים.
היסטוריה.
אדולפוס בוש היגר מגרמניה לארצות הברית ב-1857. הוא התיישב בסנט לואיס, שם בסופו של דבר הקים את מבשלת הבירה שלו. בסנט לואיס הוא הכיר והתחתן עם לילי אנהאוזר. בבעלותו של אביה של לילי, אברהארד אנהאוזר, הייתה מבשלת בירה קטנה. ב-1864 הקים בוש שותפות עם חותנו שתתפתח בהמשך לחברת אנהאוזר-בוש.
בוש סייר ברחבי אירופה כדי ללמוד את החידושים האחרונים בתעשיית הבירה. בשנות השבעים של המאה ה-19 הפכה אנהאוזר-בוש לחברת הבירה האמריקאית הראשונה שהשתמשה בתהליך של פסטור, תהליך שבהדרגה האריך את חיי המדף ואת האפשרות להוביל את הבירה שיוצרה על ידם. באמצע המאה ה-19, העדיפו רוב האמריקאים בירה כהה וחזקה. בוש התוודע לסוגי בירה קלים יותר במהלך מסעותיו והחל לייצר בירה בוהמית קלה. ב-1876 הוציאה אנהוזר-בוש לשוק את סוג הבירה הזה תחת השם באדוויזר.
עד להנהגת חוק היובש היו לבאדוויזר שני עשורים של צמיחה. בתקופת היובש הפסיקה החברה את ייצור הבירה ועבר לייצר מגוון של משקאות ללא אלכוהול. עם ביטולו של חוק היובש ב-1933 חזרה אנהאוזר-בוש לייצר את באדוויזר שוב. במהלך תקופת היובש טעמו של צרכן הבירה הממוצע השתנה עקב מתיקותם של סוגי הבירה שיוצרו בייצור ביתי ובאופן בלתי חוקי. הגידול בהיקף פעולתה של החברה היה מוגבל עקב השפל הגדול, אך הודות להמצאתה של פחית השתייה, בין השאר, בשנת 1936, חזרו המכירות של באדוויזר לטפס שוב.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הסבה החברה חלק מקווי היצור שלה לטובת המאמץ המלחמתי וויתרה על השוק שלה בחוף המערבי של ארצות הברית כדי לפנות מקום ברשת רכבות המשא. לאחר המלחמה חלה עלייה תלולה בהיקף עסקיה של אנהאוזר-בוש בכלל ושל בירת באדוויזר בכלל. ב-1946 נהיה אוגוסט בוש הבן לנשיא אנהאוזר-בוש והוא החל להניח את היסוד לרשת העולמית של מבשלות הבירה של החברה. מבשלה חדשה נפתחה ב-1951 בניוארק, ניו ג'רזי, הראשונה מבין 9 מבשלות שיפתחו במשך 25 השנים הבאות. נכון ל-2014 משווקת באדוויזר ביותר מ-80 מדינות. לאחר ההשתלטות של חברת AB InBev הבלגית על אנהאוזר-בוש ב-2008, ננקטו בחברה מספר צעדים לצמצום ההוצאות, ויש הטוענים כי עקב כך השתנה לרעה טעמה של באדוויזר.
שם הבירה.
חברת אנהאוזר-בוש הייתה מעורבת בסכסוך עם חברות בירה אירופאיות על הזכות על השם באדוויזר, במיוחד עם חברת בירה צ'כית הנושאת את אותו שם (Budweiser Budvar Brewery).
בירה הייתה מיוצרת בעיר באדוויס (בגרמנית: Budweis , כיום, העיר הצ'כית צ'סקה בודייוביצה) מאז היווסדה על ידי אוטוקאר השני, מלך בוהמיה ב-1245. השם באדוויזר מקורו בשם העיר ומשמעותו הוא "של באדוויס". ב-1876 פיתחו אדולפוס בוש וידידו קארל קונרד, יבואן ליקרים, את הבירה בסגנון הבוהמי, שממנו הושפעו במהלך ביקורם באזור. יצרני בירה בבוהמיה (כיום חלק מצ'כיה), נהגו לקרוא לבירה שהם ייצרו על שם העיר שבה ייצרו אותה בתוספת הסיומת er. הבירה שיוצרה בעיר פלזן, לדוגמה, נקראה "פילזנר". בוש וקונרד ביקרו בבאדוויס, השוכנת 104 ק"מ מדרום לפלזן ושכאמור, הייתה ידועה במבשלות הבירה שלה.
נכון ל-2014 משווקת הבירה האמריקאית, באדוויזר ברוב ארצות אירופה לא בשמה המקורי, אלא בשם באד (Bud), והשם באדוויזר מתייחס לבירה הצ'כית המקורית. רק בשוודיה, בממלכה המאוחדת ובאירלנד נמכרים שני סוגי הבירות בשם באדוויזר. בשנת 2008 דיווחה אנהאוזר-בוש כי מוצריה תופסים 50.9% משוק הבירה בארצות הברית, בעיקר בירת באדוויזר. באותה שנה רכשה תשלובת הבירה הבלגית-ברזילאית InBev את השליטה באנהאוזר-בוש כדי ליצור את חברת ייצור הבירה הגדולה בעולם.
בישראל.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 ייצרה "מבשלת שיכר לאומית" בישראל בירה "באדוויזר", בזיכיון מטעם חברת אנהאוזר-בוש.
ממלכת סרביה
ממלכת סרביה (בסרבית קירילית Краљевина Србија, או ממלכת סרביה השלישית) היה שמה הרשמי של המדינה הסרבית בין 1882 ל-1918 עת הייתה מונרכיה חוקתית. ראשיתה של הישות הסרבית בהקמת נסיכות סרביה שנולדה מתוך מרד בשלטון העות'מאני ובהמשך בהכרזה על ממלכה עצמאית. מרבית שנותיה של סרביה אופיינו במאבק אלים וממושך על כס השלטון בין בית אוברנוביץ' לבין בית קָרָאג'וֹרְגֶ'בִיץ' שהוכרע לטובת בית קראג'ורג'ביץ. לאחר הקמת הממלכה חתרו הסרבים להגמוניה אזורית בבלקן, עניין שהוביל לעימות מול שכנתם בולגריה שחתרה למעמד דומה.
רקע.
נסיכות סרביה הוקמה בעקבות המהפכה הסרבית שנמשכה בין השנים 1804-1817, למרות דיכוי אכזרי שנערך כנקמה על ידי הרשויות העות'מאניות, הצליח לבסוף מילוש אוברנוביץ' לשחרר את סרביה לאחר מאות שנים של שלטון עות'מאני.
בתחילה כללה הנסיכות רק את השטח של סנג'ק סמדרבו, אך בשנים 1831-1833 התרחבה הנסיכות למזרח, לדרום ולמערב. בשנת 1867 עזב צבא האימפריה העות'מאנית את הנסיכות, תוך הבטחת עצמאותה בפועל. בשנת 1878 סרביה התרחבה לדרום-מזרח, וזכתה להכרה בינלאומית מלאה בקונגרס ברלין.
ממלכת סרביה.