קסם קלפים מתבצע על ידי קוסם בעזרת מספר קלפים או חפיסת קלפים על מנת ליצור אשליה.
לרוב משתמשים בקלפי משחק רגילים, אך לפעמים בכרטיסי ביקור או בקלפים מיוחדים. ביצוע קסמים בעזרת קלפים בדרך כלל דורש יותר מיומנות ואימון, אך הוא אביזר נגיש וזול ובנוסף קיימים אלפי קסמים שונים בקלפים, ולכן זהו תחום פופולרי מאוד בקרב קוסמים וחובבנים בקסמי קלפים. משתמשים בכמאה טכניקות בסיסיות אשר צירופן יחד והדרך אשר בה מציגים את הקסם מבדילים ביניהם.
אחת מהטכניקות הבסיסיות והידועות בקסמי קלפים נקראת Backpalm (כף יד אחורית). בטכניקה זו, מחביאים את הקלף (או מספר קלפים) מאחורי כף היד. בעזרת אימון קצר כל אחד יכול לבצע זאת, ואם נעשה במהירות מתקבלת אשליה שהקלף נעלם:
אחד מהקסמים המפורסמים ומעוררי ההתפעלות ביותר נקרא The ambitious card (הקלף השאפתני) שבו הקוסם גורם לקלף נבחר להופיע שוב ושוב בראש חפיסת הקלפים לאחר ששמים אותו במרכזה ולמרות ערבובים חוזרים ונשנים. האפקט לרוב מיוחס לקוסם הצרפתי גוסטב אלברטי באמצע המאה ה-19. אך קיים רעיון דומה בספר Nouvelle Magie Blanch Devoilee של פונסין, שפורסם ב-1854 וקדם לו.
קסם שונה, אשר היה נפוץ בעיקר בקרב נוכלים הוא Three card monte, קסם בו שלושה קלפים מוצגים לצופה, ואחרי ערבוב קל הוא צריך למצוא את הקלף השונה, לרוב ללא הצלחה..
התקוממות ווצ'אנג
התקוממות ווצ'אנג (בסינית: 武昌起義; 10 באוקטובר 1911) הייתה התקוממות עממית בסין הקיסרית שהביאה לתחילתה של מהפכת שינהאי, המהפכה שהביאה להפלת המשטר הקיסרי של שושלת צ'ינג בסין ולהקמת הרפובליקה הסינית.
בשנת 1900 החליט השלטון הקיסרי על הקמתו של צבא חדש ומודרני למדינה אשר נקרא "הצבא החדש". באותו הזמן, הייתה העיר ווצ'אנג, על גדות נהר היאנגצה, המקום בו נמצאת התעשייה הצבאית המפותחת ביותר בסין, ולכן הוחלט שהמקום בו מיוצרים כלי הנשק החדישים יהיה גם המקום בו יישב הגרעין לצבא החדש. רעיונותיו החדשים והמהפכניים של סון יאט-סן התחילו משפיעים בהדרגה על הקצינים והחיילים בצבא החדש בווצ'אנג ורבים מהם החלו משתתפים בפעילות מהפכנית.
ההתקוממות עצמה החלה כתוצאה מתאונה ולא במתכוון, כאשר מהפכנים ששמו להם למטרה לסלק את השלטון הקיסרי החלו לבנות פצצות אשר אחת מהן התפוצצה בשוגג. מקרה זה הביא לחקירה משטרתית של נסיבות הפיצוץ, חקירה במהלכה נתפסו רשימות של מהפכנים אשר משרתים בצבא החדש. רוב הקצינים העדיפו להתמרד כנגד השלטון ולא להיעצר. מהפאניקה שנוצרה עקב החשש לדיכוי צבאי חריף של ההתקוממות נמלטה הנהגת הפרובינציה אל מחוץ למדינה. סון יאט-סן עצמו, שלא היה לו כל קשר ישיר למהומות ואשר שהה באותו הזמן במסע גיוס לתמיכתם של הסינים בארצות הברית, שמע על ההתקוממות מעיתון אמריקאי.
עובדה נוספת שזירזה את התעוררות ההתקוממות בסין הייתה התחושה כי חצר שושלת צ'ינג איבדה את המנדט השמימי שלה. בזמנו, אסונות טבע כגון שריפות או הצפות מאסיביות של גדות הנהרות הגדולים, נחשבו כסימן להסרת הכרת האלים בזכותה של השושלת המכהנת לשלוט במדינה. בשנת 1911, עלה נהר היאנגצה על גדותיו, גורם לנזקים קשים ולכ-100,000 אבדות בנפש. כוחות הצבא החדש המהפכניים, שהיו ממוקמים בקרבת ההצפות, ראו בהצפה סימן "אלוהי" להיחלשותו של השלטון הקיסרי.
הממשלה הקיסרית, בהנהגתו של העוצר הנסיך צ'ון השני, התמהמהה משום מה בהגשת העזרה לאזורים המוצפים בשבועות הראשונים לאחר ההצפות. התמהמהות זו היותה סיבה מספקת למורדים והעניקה להם זמן די והותר כדי להכריז על ממשל זמני מקומי בפרובינציה, ממשל אליו הצטרפו עד מהרה פרובינציות נוספות שדגלו במהפכה. כחודש לאחר ההצפות, נפגשו נציגיהן של הפרובינציות הפורשות מהקיסרות והן הכריזו לראשונה על הקמת רפובליקה (הרפובליקה הסינית) בשטחיהן. לנשיא הזמני של הרפובליקה נבחר סון יאט-סן שהיה פשרה מתקבלת על דעת המהפכנים כמו גם על דעתו של המעמד הגבוה השמרני יחסית.
בטאיוואן, שמהווה את גלגולה הנוכחי של הרפובליקה הסינית, נחוג תאריך ההתקוממות (10 באוקטובר) כחג לאומי.
משפט קסטנר
מגיפה
מוסי רז
מוסי רז (נולד ב-19 בדצמבר 1965 כ"ה בכסלו תשכ"ו) הוא איש שמאל, פעיל שלום וסביבה, חבר כנסת מטעם מפלגת מרצ ויו"ר הוועדה המיוחדת לעניין הקרן לאזרחי ישראל בכנסת ה-24.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים בשם משה מזרחי, בן בכור למזל וניסן, ילידי ישראל בני העדה הכורדית. כשהיה בן 4 שינו הוריו את שם משפחתם לרז, ולאחר כניסתו לכנסת, שינה את שמו במשרד הפנים למוסי, הכינוי אותו הצמידו לו הוריו מיום היוולדו. למד בבית ספר יסודי "מעלות דפנה", ולאחריו בבית הספר רנה קסין.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1984 התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח (שבאותם ימים כונה "גדוד 50"). בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר, ולאחר מכן יצא לקורס קציני חי"ר. בתום הקורס מונה רז למפקד צוות ביחידת מגלן שהוקמה באותה עת, והיה לאחד ממפקדי הצוותים הראשונים שבה. הוא השתחרר בדרגת סגן משנה, המשיך לשרת ביחידת המילואים של היחידה וקודם לדרגת רב-סרן.
קריירה פוליטית.
רז הוא בוגר האוניברסיטה העברית בכלכלה וראיית חשבון. בזמן לימודיו באוניברסיטה שימש כיו"ר מועצת הסתדרות הסטודנטים. לאחר מכן כיהן בין השאר כמזכיר סיעת "מרצ" בכנסת (בשנים 1991–1994), מזכ"ל תנועת "שלום עכשיו" (1995–2000) ומנהל עמותת "עיר שלם".
בכנסת ה-15.
בשנת 2000 נכנס לכנסת ה-15 ובכך היה לחבר הכנסת הצעיר ביותר. בכנסת היה חבר בוועדת הכספים של הכנסת ובוועדת הפנים והגנת הסביבה. ב-2002 היה הח"כ הראשון שהתבטא בעד רעיון הלגליזציה של סמים קלים.
במהלך כהונתו התבלט רז בטיפול בנושאים סביבתיים. הוא העביר את "חוק ייצוג גופים ציבוריים שעניינם בשמירת איכות הסביבה", שיזם ארגון הגג "חיים וסביבה", ושקבע ייצוג בוועדות התכנון והבנייה ובגופים נוספים העוסקים בנושאי הסביבה לנציגי ארגונים סביבתיים.
במסגרת פעילותו הפרלמנטרית חוקק את התיקון לחוק השיפוט הצבאי לאיסור הטרדה מינית, אשר החיל את החוק האזרחי נגד הטרדות מיניות גם על חוק השיפוט הצבאי.
בין כהונותיו כחבר כנסת.
לאחר סיום כהונתו בכנסת ה-15 שימש כסמנכ"ל סמינר גבעת חביבה ויו"ר פורום ארגוני השלום. מאוחר יותר נמנה עם מייסדי רדיו כל השלום, תחנת רדיו ישראלית-פלסטינית המשדרת תוכניות מלל ומוזיקה בעברית ובערבית, וכיהן כמנכ"ל משותף של התחנה. בשנת 2009 הצטרף כחבר לוועד המנהל של עמותת "תחבורה היום ומחר", הארגון לקידום תחבורה בת קיימא בישראל. בשנת 2010 החל לכהן כיו"ר הוועד המנהל של "חיים וסביבה", ארגון הגג של ארגוני הסביבה בישראל. בנוסף, כיהן כיו"ר ארגון בזכות, מרכז לזכויות אדם של בעלי מוגבלויות, וכחבר בוועד המנהל של עמותת "עובדים", מרכז למימוש יכולות ואפשרויות בעבודה.
בשנים 2007–2011 כיהן כיו"ר הנהלת מרצ. מאוקטובר 2015 ועד מאי 2018 כיהן כמזכ"ל מרצ.
במהלך השנים הללו כשלו ניסיונותיו להיבחר לכנסת. רז תמך בהבטחת ייצוג לנשים ולערבים ברשימת מרצ, על אף שבאופן אישי הביאה לדחיקתו אל מחוץ לכנסת. בבחירות הפנימיות במפלגה בשנת 2008, לקראת הכנסת ה-18, נבחר למקום השלישי ברשימת מועמדיה. לאחר השיריונים לאנשי "התנועה החדשה", הוא הוצב במקום החמישי ברשימת התנועה החדשה מרצ לכנסת, ולא נבחר מחדש, מאחר שזו זכתה בשלושה מנדטים בלבד. בבחירות הפנימיות במרצ בשנת 2012, לקראת הכנסת ה-19, נבחר למקום החמישי והוצב במקום השמיני ברשימה, אך לא נכנס לכנסת מאחר שמפלגתו זכתה בשישה מנדטים.
בכנסת ה-20.
בינואר 2015, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, נבחר למקום השישי ברשימת מרצ לכנסת, אך רשימתו זכתה לחמישה מנדטים בלבד בבחירות, והוא נותר מחוץ לכנסת. עם זאת, לאחר התפטרותה של זהבה גלאון מחברותה בכנסת, ב-22 באוקטובר 2017, שב לכהן כחבר כנסת, לתקופת כהונה חלקית.
גם בקדנציה זו, כיהן רז כחבר בוועדת הכספים. כמו כן, היה חבר בוועדה לקידום מעמד האישה ובועדת הרפורמות. רז נטל חלק בשדולה החילונית, בשדולה לקידום מעמד השפה הערבית, השדולה לעצירת ייצוא ביטחוני למדינות מפירות זכויות אדם, השדולה לקהילה הגאה והשדולה לחיזוק העם היהודי.
בנובמבר 2017, במלאת 100 שנה להצהרת בלפור, שלח רז עם פעילי שמאל נוספים מכתב לממשלת בריטניה, הקורא לה להנפיק הצהרה נוספת, המכירה בזכות הפלסטינית להגדרה עצמית לצד המדינה היהודית.
רז פעיל למען זכויות אדם בישראל ובשטחים. בפברואר 2018 טס לרואנדה ואוגנדה, יחד עם ח"כ מיכל רוזין, כדי להתחקות אחר נתיב העזיבה של מבקשי המקלט מישראל. כמו כן, הוא מקדם את הרעיון של ביטול גיוס החובה בישראל והקמתו של צבא מקצועי בשכר. ביוני 2018 ערך בכנסת כנס בנושא צבא מקצועי תחת הכותרת "צבא חצי העם", בשיתוף ח"כ יהודה גליק. ביולי 2018, בתגובה לחוק המכונה "חוק שוברים שתיקה", סיפר במליאת הכנסת על מקרה שאירע במהלך שירותו הצבאי, בו גילה כי הדיווח התקשורתי על שני מבוקשים הרוגים היה שקרי ולמעשה היה מדובר על הרג של מבוקש ועובר אורח. ארגון "שוברים שתיקה" פרסם את קטע הווידאו בעמוד הפייסבוק שלו וכתב כי רז "שבר שתיקה במליאת הכנסת".
בתקופת המשבר הפוליטי.
בשנים 2019–2021 נערכו בישראל בתקופה קצרה של שנתיים ארבע מערכות בחירות. רק ברביעית הצליח רז להיבחר לכנסת.
בבחירות לכנסת ה-21 הוצב במקום השביעי ברשימת מרצ. כיוון שהרשימה קיבלה ארבעה מנדטים, לא נבחר לכנסת.