לקרן ישנה גישה למקורות ראשוניים נוספים מעבר לראיונות שנאספו. האוניברסיטה רכשה אוסף של ספרי שואה והשמדת עם לספריית דוהני, המכיל למעלה מ-1,000 ספרים וחוברות נאציים מקוריים, פרסומים יהודיים, מיקרופילמים עם מסמכים מקוריים כגון עיתונים נאציים ועותק כמעט שלם של תמלילים מקוריים ממשפטי נירנברג. בספריית דוהני ניתן למצוא גם היסטיוגרפיות מוקדמות של השואה; יומנים ועדויות שפורסמו מייד לאחר מלחמת העולם השנייה במגוון שפות; ומסמכים מקוריים של פליטים גרמניים ואוסטריים מהרייך השלישי, כולל אלה של הסופר היהודי-גרמני המפורסם ליון פויכטוונגר.
עם השנים, הארכיון החזותי של המכון מתרחב כדי לכלול עדויות של ניצולים ועדים של השמדות עם נוספות כולל רצח העם נגד הטוטסי ברואנדה, הטבח בנאנג'ינג, השמדת העם הארמני והשמדת העם בגוואטמלה. 64 עדויות רואנדיאניות נוספו באביב 2013, ו-12 עדויות של ניצולי טבח נאנג'ינג נוספו באביב 2014, ו-18 נוספו באוקטובר 2014. ב-24 באפריל 2015, לרגל ציון 100 שנים להשמדת העם הראשונה המאה ה-20, שואת הארמנים, נוספו לארכיון 332 עדויות הקשורות לשואה זו.
מחקר.
המכון שואף להיות הסמכות האקדמית המובילה בעולם לתחום של השמדת עם ועדויות אישיות. הוא ממשיך לאסוף עדויות של ניצולים ועדים ובמקביל מטפח פעילויות מדעיות המתעמתות עם בעיות בהווה הנשקפות מתוך עדויות העבר. חוקרים מתחומים רבים ניצלו את המשאבים העצומים של הארכיון להיסטוריה חזותית כדי ללמד בלמעלה מ-400 קורסים באוניברסיטאות על פני ארבע יבשות, כולל 112 קורסים באוניברסיטה של דרום קליפורניה. חוקרים ואנשי רוח השתמשו בעדויות בלמעלה מ-120 עבודות מדעיות. כמו כן המכון היה שותף לעשרות כנסים במגוון תחומים הנוגעים לנושא.
למכון ישנה זרוע מחקרית בשם המרכז למחקר מתקדם של השמדת עם (The Center for Advanced Genocide Research) אשר נוסד בשנת 2014. המרכז מנסה לקדם מחקר בין-תחומי הנוגע לשואה והשמדת עם, בדגש על הגורמים המובילים להשמדת עם וכיצד ניתן להתערב במעגל המוביל לאלימות המונית. המרכז עורך כנסים בינלאומיים וסדנאות, ומארח עמיתי מחקר אשר משתמשים במאגר העצום הזמין באוניברסיטה של דרום קליפורניה. בכל שנה המרכז מארח 10 חוקרים. עמיתי המחקר, עובדי המכון, הצוות והסטודנטים משתתפים בלמעלה מתריסר אירועים אקדמיים הנערכים בקמפוס של האוניברסיטה. הייחודיות של המרכז נעוץ במחקר הבין-תחומי המתרכז סביב שלושה נושאים כדי לקדם ניתוח של השמדת עם ואלימות המונית שיטתית בקנה מידה בינלאומי: ההתנגדות לרצח עם ולאלימות המונית, אשר מתמקד במעשי התנגדות ובאלמנטים של התרסה המאטים או מפסיקים תהליכים של השמדת עם; אלימות, רגש ושינוי התנהגותי, אשר חוקר את אופיו של השמדת העם ואלימות המונית וכיצד הם משפיעים על התנהגות רגשית, חברתית, פסיכולוגית, היסטורית ופיזית. המכון עורך מחקר הבוחן כיצד נתוני עתק ומאגרי מידע גדולים דוגמת הארכיון להיסטוריה חזותית של המכון יכולים לשמש כדי לזהות דפוסים בתחום האלימות ההמונית וההתנגדות אליה. המכון מארגן אירועים אקדמיים שונים, שאליהם מגיעים חוקרים כדי להציג את מחקריהם בתחום.
המכון, בשיתוף עם המרכז למחקר מתקדם של השמדת עם, ערך בנובמבר 2014 כנס בינלאומי בשם "זיכרון, מדיה וטכנולוגיה: חקר המסלולים של רשימת שינדלר", תוך בחינת מסלולי הזיכרון, התקשורת והטכנולוגיה במגוון תחומים ונקודות מבט. בשנת 2015, המרכז למחקר מתקדם של השמדת עם בשיתוף עם בית הספר למוסיקה באוניברסיטה אירח כנס בינלאומי שכותרתו "שירה בלוע הארי: מוזיקה כהתנגדות לאלימות" שכללה יומיים של תוכניות המדגישות את שימוש במוזיקה ככלי להתנגד לדיכוי ולהפצת מודעות.
מחקר השמדת עם דיגיטלי.
המכון מקדיש אמצעים לא רק להרחבת הארכיון, אלא גם לשימור החומר הקיים, לאיכות ההקלטות ולהגן עליו מפני פגעי הזמן. באמצעות סיוע מחברות טכנולוגיות, המכון המציא מערכת שימור שבו קטעי הווידאו המקוריים עברו דיגיטציה לפורמטים נפוצים. תהליך הדיגטציה ארך כחמש שנים, בין השנים 2008-2012. במהלך תהליך זה הסתבר שלכחמישה אחוזים מתוך 235,005 קלטות ישנם בעיות בפס הקול או בווידאו, לעיתים ברמה שלא מאפשרת צפייה כלל. גילוי זה דחף את הצוות הטכני של המכון לפתח תוכנות לשחזור המידע. כדי להגן על המידע המצוי בארכיון, המכון יצר אוספים דיגיטליים המנוהלים על ידי לקוחות, כגון האקדמיה האמריקאית לקולנוע והאחים וורנר. הנגשת החומר של הקרן כוללת גם שילוב של חומרים שנאספו על ידי ארכיונים אחרים ומתן הדרכה על שיטות לאיסוף עדויות.
חינוך.
באמצעות שימוש בעדויות המצויות בארכיון, המכון מפתח כלים למורים ולמחנכים במגוון רחב של תחומים, כגון מדעי החברה, השפה האנגלית ושפות נוספות, ממשל, היסטוריה אמריקאית וכללית ועיצוב אישיות. המכון גם מציע פיתוח מקצועי להכשרת מחנכים אשר ישתמשו בעדויות ככלי המוביל ללמידה משמעותית, מתוך חוויה הלוקחת את התלמיד מעבר לספרי הלימוד. לצורך כך הקים המחקר אתר אינטרנט בשם IWitness, שבו יכולים מורים ותלמידים לגשת ל-1,600 עדויות ולבצע מחקר מודרך. באתר מובנה עורך וידאו, המאפשר לתלמידים לקחת קטעים מהעדויות שונות וליצור מחקר מולטימדי. כ-17,000 תלמידי תיכון ויותר מ-5,000 אנשי חינוך ב-57 מדינות וכל 50 המדינות בארצות הברית השתמשו ב- IWitness. המכון הדריך למעלה מ-39,000 מחנכים ברחבי העולם על מנת לשלב עדויות מהארכיון בשיעורים בכיתה. יותר מ-200 אנשי חינוך השתתפו בהכשרה מתקדמת ו'בתוכנית להוראה בשילוב עדויות במאה ה-21' בארצות הברית, אוקראינה, צ'כיה, הונגריה ופולין.
תוכניות חינוכיות אחרות של המכון כוללות:
הנגשה עולמית.
העדויות מגיעות לקהל בינלאומי באמצעות הארכיון להיסטוריה חזותית ו-IWitness, ערוץ יוטיוב ואתר אינטרנט ב-12 שפות. החומר בארכיון להיסטוריה חזותית זמין ל-51 מוסדות בעלי מנוי, הנמצאים ב-13 מדינות שונות, רובם אוניברסיטאות ומוזיאונים. מנוי חלקי נרכש על ידי למעלה מ-200 מוסדות ב-34 מדינות. ארכיון ההיסטוריה החזותית (vhaonline.usc.edu) כולל יותר מ-1,200 עדויות בפתוחות לציבור הרחב ברחבי העולם. כ-1.6 מיליון איש צופים בעדויות מדי שנה.
במטרה להרחיב את קהל הצופים של הארכיון, הקרן מפיצה את העדויות במגוון דרכים. ב-2015 הגדיר המכון את השאיפה להרחבת הקהל העולמי כעמוד תווך של המכון. בשנת הלימודים 2013-2014 כ-3.6 מיליון איש נחשפו לעדויות שמקורם בארכיון, ומספר זה כמעט הוכפל כאשר בשנת הלימודים 2014-2015 6.5 מיליון איש נחשפו לעדויות אלו. אם כוללים חשיפה תקשורתית, שידורים בטלוויזיה, ביקור במוזיאונים, הצגה בכנסים וסדנאות אקדמיות ובמדיה החברתית, הצפי הוא לכ-15 מיליון איש. הרחבת הקהל נעשית בערוצי מדיה שונים, כגון אתרי אינטרנט, תמיכה של המכון ביצירת סרטי תעודה ותערוכות, סיקור עיתונאי בינלאומי ועוד, לדוגמה:
הקרן לתיעוד ההיסטוריה החזותית של השואה באוניברסיטת דרום קליפורניה
הרוטונדה של הקפיטול
הרוֹֹטוֹנדָה של הקפיטול של ארצות הברית היא רוטונדה במרכז הקפיטולבוושינגטון הבירה, שנבנתה בין השנים 1824-1818. היא ממוקמת מתחת לכיפת הקפיטול (שנבנתה בין השנים 1857-1866). הרוטונדה היא החלק הגבוה ביותר של הקפיטול, והיא תוארה כ"לב הסמלי והפיזי" שלו.
הרוטונדה מוקפת במסדרונות המחברים את בית הנבחרים והסנאט, שנמצאים בצדדים של הקפיטול. מדרום לרוטונדה נמצא אולם הפסלים הלאומי החצי-עגול, שעד 1857 היה אולם מליאת בית הנבחרים. מצפון-מזרח לרוטונדה נמצא אולם מליאת הסנאט הישן, ששימש את הסנאט עד 1859 ואת בית המשפט העליון של ארצות הברית עד 1935.
קוטרה של הרוטונדה הוא 29 מטרים (96 רגל) וגובהה 15 מטרים (48 רגל) בקצה קירותיה וכ-55 מטרים (180 רגל) במרכזה, עד לקצה הכיפה. ברוטונדה מבקרים אלפי אנשים מדי יום, והוא משמש גם לאירועים טקסיים המאושרים על ידי החלטה פנימית של שני בתי הקונגרס (שאינה דורשת את אישור הנשיא), בין השאר, להצבת ארונות ואשכבות מיוחדות של אנשי ציבור, כנשיאים לשעבר וכדומה.
הציורים ההיסטוריים ברוטונדה.
שמונה נישות ברוטונדה מחזיקות ציורים היסטוריים גדולים וממוסגרים. כל הציורים הם בצבע שמן על בד ומידתם היא 3.7 על 5.5 מטר (12 על 18 רגל).
ארבעה מהציורים הם תיאור סצינות מהמהפכה האמריקאית, שצוירו על ידי ג'ון טרמבול, שהוזמן על ידי הקונגרס לעשות את העבודה ב-1817. אלה הם הכרזת העצמאות, כניעתו של גנרל בורגוין, כניעתו של לורד קורנווליס, וגנרל ג'ורג' וושינגטון מתפטר מתפקידו. ציורים אלו הוצבו ברוטונדה בין השנים 1819 ל-1824.
בין 1840 ל-1855, נוספו עוד ארבעה ציורים. אלה תיארו את המחקר וההתיישבות באמריקה, וצוירו על ידי אמנים שונים. ציורים אלה הם עלייתו ליבשה של קולומבוס, "של ג'ון ואנדרלין, גילוי מיסיסיפי," של ויליאם הנרי פאוול, הטבלתה של פוקהונטס, של ג'ון גדסבי צ'פמן, ועליית הצליינים של רוברט וולטר וויר.
פנים כיפת הרוטונדה.
האלהתו של וושינגטון הוא פרסקו גדול ממדים של האמן היווני-איטלקי קונסטנטינו ברומידי , שנראה דרך האוקולוס של כיפת הרוטונדה. הפרסקו מתאר את האלהתו של ג'ורג' וושינגטון.
הפרסקו משתרע על פני 55 מטרים (180 רגל) מעל רצפת הרוטונדה ומכסה שטח של כ-4,664 רגל רבוע (433.3 מטרים רבועים).
לוצ'יה פופ