בחודש יוני 2020, מגזין בילבורד כלל את השיר ברשימת "50 השירים הטובים ביותר עד כה של שנת 2020".
Beg (מעוצב באותיות גדולות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם והזמרת הישראלית נטע ברזילי. השיר יצא לאור ב-26 בדצמבר 2019, כסינגל מתוך אלבומו השישי של אדם "Omer", דרך חברת התקליטים אן אם סי יונייטד. שיר זה מופיע גם בפסטיבל "פופ אפ מיוזיק 2", אשר מתקיים בחג החנוכה.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והולחן על ידי עומר אדם, נטע ברזילי, דורון מדלי, אבי אוחיון, אבשלום אריאל והופק על ידי ינון יהל ואבשלום אריאל. השיר הוא בסגנון הפופ, אשר משלב בתוכו גם את סגנון הדאנס.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ.
טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלה אדם לערוץ היוטיוב שלה ב-26 בדצמבר 2019, את האודיו הרשמי של השיר.
זכריהו גלוסקא
קבוצת הארמיות ווירש
פאולה הוקינס
פאולה פיקֶס הוקינס (באנגלית: Paula Fickes Hawkins; 24 בינואר 1927 – 4 בדצמבר 2009) הייתה פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת פלורידה בשנים 1981–1987. היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה לסנאט האמריקאי מפלורידה, והחמישית שייצגה מדינה כלשהי מדרום ארצות הברית.
ביוגרפיה.
הוקינס הייתה הבכורה מבין שלושת ילדיהם שנולדו לפול ולאונה פיקֶס בבירת יוטה, סולט לייק סיטי. ב-1934 עברה המשפחה לאטלנטה שבג'ורג'יה, שם אביה לימד במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה. הוריה נפרדו כאשר למדה בתיכון, והאם לאונה שבה עם ילדיה חזרה ליוטה. הוקינס סיימה לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון בריצ'מונד שביוטה ב-1944, ואז נרשמה לאוניברסיטת המדינה של יוטה. פאולה התקבלה לעבודה כמזכירה של מנהל אתלטי ושם פגשה את בעלה לעתיד. ב-5 בספטמבר 1947 נישאה פאולה פיקס לוולטר יוג'ין הוקינס והזוג עבר להתגורר באטלנטה. יוג'ין סיים לימודי תואר בהנדסת חשמל ובסופו של דבר פתח עסק משלו. לזוג נולדו שלושה ילדים בטרם עברו ב-1955 לווינטר פארק שבמערב פלורידה, שם הפכה פאולה לפעילה קהילתית ומתנדבת במפלגה הרפובליקנית.
הוקינס החלה את הקריירה הציבורית שלה באמצעות השקת מסע בחירות כתומכת בהגנת הצרכן. ב-1972 נהפכה לאישה הראשונה שנבחרה למשרה ציבורית בפלורידה, עם זכייתה במושב בוועדת השירותים הציבוריים של פלורידה. ב-1974 התמודדה למועמדות המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית מטעם פלורידה, אך הפסידה את המועמדות לאיש העסקים ג'ק אקרד, שהפסיד בבחירות הכלליות לריצ'רד סטון הדמוקרטי. מאוחר יותר, אחד משני מושביה של פלורידה בסנאט התפנה עם פרישתו של הסנאטור אדוארד גווארני, עמו הסתכסכו הוקינס ורפובליקנים אחרים פלורידה בעבר. ב-1976, הוקינס נבחרה מחדש ​​לוועדת השירותים הציבוריים, על אף שג'ימי קרטר ניצח בפלורידה את הנשיא ג'רלד פורד בבחירות לנשיאות שנערכו באותה השנה. ב-1978, הייתה הוקינס מועמדת לתפקיד סגנית המושל כעמיתתו למירוץ של ג'ק אקרד, אך הצמד הפסיד בבחירות לחבר הסנאט של פלורידה בוב גרהאם וחבר בית הנבחרים ויין מיקסון.
ב-1980 זכתה הוקינס בבחירות לסנאט של ארצות הברית מטעם פלורידה. היא הייתה האישה הראשונה מפלורידה שנבחרה לסנאט של ארצות הברית והסנאטורית החמישית מדרום ארצות הברית. היא הייתה הסנאטורית הראשונה שהביאה עמה את בעלה לוושינגטון הבירה. כתוצאה מכך, "מועדון נשות הסנאט" שינה שמו ל"מועדון בני הזוג של הסנאט". היא נכנסה לתפקיד יומיים מוקדם יותר בשל התפטרותו של הסנאטור ריצ'רד סטון, שאפשר לה לרכוש ותק על פני הסנאטורים האחרים.
הוקינס הייתה פעילה במיוחד בתחום של רווחת ילדים, ולראייה הייתה דמות מפתח בחקיקת חוק הילדים הנעדרים משנת 1982. ב-1983 הייתה יו"ר ועדת המשנה לחקירה ופיקוח של וועדת העבודה ומאבי אנוש של הסנאט, שם פתחה בחקירת גידול שיעור הילדים שדווחו כנעדרים. ב-1984 נאמה בפני הוועידה הלאומית השלישית בנושא ילדים שנפלו קרבן להתעללות מינית, שם הדהימה את המאזינים וחשפה שהיא בעצמה נפלה קרבן להתעללות מינית בילדותה. באותה השנה הייתה חברה בוועדת המצע של הוועדה הרפובליקנית הלאומית. ב-1985 השתתפה הוקינס בשימועים שערכה ועדדת המסחר של הסנאט לחברות תקליטים, שם נבדק נושא תיוג שירים כבעלי מילים בוטות ומיניות. במהלך השימועים, הוקינס ניהלה ויכוח בולט עם המוזיקאי פרנק זאפה, שבסופו של דבר הזמין את הסנאטורית לביתו לראות מקרוב "באיזה סוג של צעצועים" ילדיו משחקים. ב-1986 התמודדה לכהונה שנייה בסנאט מול המושל בוב גרהאם, אך הפסידה בפער של 10% מקולות הבוחרים.
אחרי הפסדה בבחירות לסנאט נותרה הוקינס פעילה ציבורית והייתה חברה במספר ארגונים ציבוריים ובדירקטוריונים. מאז 1998 היה פלג הגוף הימני של הוקינס משותק כתוצאה משבץ שתקף אותה, שבעקבותיו נאלצה להשתמש בכיסא גלגלים. ב-4 בדצמבר 2009 מתה הוקינס מנפילה שהסתבכה יום קודם לכן.
מהטרה ראנצ'ו
מהטרה ראנצ'ו (בצרפתית: Matra Rancho), קרוי גם מהטרה-סימקה ראנצ'ו (1977-1979), טלבוט מטרה ראנצ'ו (1980-1984), מטרה-סימקה ראנצ'ו וטלבוט-מטרה ראנצ'ו לשוק האיטלקי) הוא רכב לפעילות פנאי שנוצר על ידי קבוצת ההנדסה הצרפתית "מהטרה" (שם רשמי: Mécanique Aviation Traction), בשיתוף פעולה עם יצרנית הרכב סימקה, כדי לנצל את טרנד הכביש שהחל דגם "ריינג' רובר" . ה"ראנצ'ו" סיפק "מבט מחוץ לכביש" במחיר נמוך יותר, יוצר בין השנים 1977–1984
בשנת 2019 דגם ה-"מהטרה ראנצ'ו" היה מוגדר כקרוסאובר
היסטוריה.
ה"מהטרה ראנצ'ו" הושק בשנת 1977, והפך למודל פופולרי, אך זה לא הקל על בעיות גדולות יותר אצל קרייזלר אירופה (חברת האם של סימקה). קרייזלר מכרה את הזרוע האירופית שלה ל- PSA בשנת 1978, שהייתה אז מיתוג מחדש כטלבוט בשנת 1979. ה"מהטרה-סימקה ראנצ'ו" הפכה ל"טלבוט מהטרה ראנצ'ו" והייצור נמשך עד 1984 (אם כי הוא נותר למכירה עד ינואר 1985) והגיע ל 57,792 מכוניות בסך הכל.
ה"מהטרה ראנצ'ו" עוצב על ידי אנטוניס וולניס (Antonis Volanis), התבסס על גרסת הסופרמיני הנפוצה של סימקה, ה-סימקה 1100 (גרסת טנדר), תוך שימוש במבנה הקדמי שלו ושלדה מתוחה. את שאר חלקי גוף הדגם נבנו מפיברגלס ופוליאסטר, מה שגרם לדגם להראות "יציב יותר". גם מרווח הקרקע הוגדל. הדגם לא היה מצויד בהנעה כפולה, ושמר על מתווה ההנעה הקדמית של סימקה 1100. אלמנטים אחרים שהוחזקו מדגם ה-"סימקה 1100" כללו לוח המחוונים והמושבים הקדמיים (זהים לאלה שנמצאו בדגם - "Simca 1100 GLS").
במהלך יצורו הוצע הדגם במספר גרסאות. מלבד הדגם הבסיסי, יוצר דגם ה- "Grand Raid", מצויד בתוספות מחוץ לכביש כמו כננת חשמלית בפגוש הקדמי וגלגל רזרבי נוסף המותקן על הגג - כמו גם דיפרנציאל להחליק מוגבלת. הדגם קיבל גם הגנה על התחתית, חלונות כהים מברונזה והיה זמין רק בצבע ירוק מט.
"Rancho X" היה הדגם היוקרתי, עם פריטים סטנדרטיים נוספים כמו גלגלי סגסוגת וצבע מתכתי. תא הנוסעים האחורי של הדגם הניתן להסרה כלל מסגרת פתוחה עם כיסויי בד מתגלגלים, שיכולים לשמש כמכונית "פתוחה" במזג אוויר טוב.
דגם נוסף שנבנה היה ה-"Rancho AS" - הגרסה המסחרית, ללא מושב אחורי, מה שהפך אותה לפטור ממס בצרפת בניגוד למכוניות נוסעים.
שורת המושבים השלישית האופציונאלית של ה"ראנצ'ו" (מה שהופך אותו ל- מיניוואן מוקדם) חלקו משענות ראש עם המושבים האחוריים הרגילים.
אבין (פירושונים)
כריעות למחצה
האנס-יואכים קולנקאמפף
האנס-יואכים קולנקאמפף (בגרמנית: Hans-Joachim Kulenkampff; 27 באפריל 1921 – 14 באוגוסט 1998) היה שחקן גרמני.
ביוגרפיה.
קולנקאמפף נולד בברמן למשפחה עשירה, אביו היה איש עסקים וסבו מצד אמו היה פסנתרן ופרופסור למוזיקה. לאחר התיכון הוא למד משחק בבית ספר לתיאטרון של דויטשס תיאטר, הוא שירת בורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה ואף נלקח בשבי על ידי הבריטים.
הופעתו הראשונה הייתה ב-1943 בתיאטרון בברמן ולאחר מכן הופיע בתיאטראות באוסטריה ובשווייץ. ב-1947 החל להופיע בקביעות בתיאטרון בפרנקפורט.
ב-1956 הופיע לראשונה בקולנוע בקומדיה המוזיקלית "Bonjour, Kathrin". ב-1961 שיחק בסרט "Drei Mann in einem Boot" המהווה את האיבוד הגרמני לספר שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב).
קולנקאמפף הנחה את תחרות המוזיקה לבחירת הנציגות הגרמנית לאירוויזיון ב-1957, ואת תחרות מיס גרמניה ב-1967. מ-1964 ועד 1987 הנחה את שעשועון הטלוויזיה "Einer wird gewinnen"
ב-1988 שיחק בסרט "Starke Zeiten" שבו שיחקו בין היתר גם דייוויד הסלהוף וצחי נוי.
גרמניה באירוויזיון 1957
גרמניה באירוויזיון 1957 השתתפה עם השיר "Telefon, Telefon" בביצוע של מרגוט הילשר.
לפני האירוויזיון.
לקראת אירוויזיון 1957 ערכה גרמניה המערבית תחרות פתוחה לבחירת השיר שייצג אותה בתחרות, בה השתתפו 4 זמרים שונים. התחרות נערכה ב-17 בפברואר 1957 והנחה אותה האנס-יואכים קולנקאמפף.
הקטר הקטן
הקטר הקטן (באנגלית: The Little Engine That Could, "הקטר הקטן שהצליח") הוא סרט הנפשה אמריקאי-בריטי, מסוגת קומדיה, הרפתקאות ומוזיקה, המבוסס על הספר "הקטר הכחול שיכול" מאת ווטי פיפר. הסרט בוים והופק על ידי דייב אדווארדס, יחד עם הפקתו של מייק יאנג, ונכתב על ידי ריי ראמי. הסרט הופק על ידי S4C, Kalato Animation ו-Dave Edwards Studio.
הסרט הופץ לראשונה בבריטניה ב-VHS על ידי Universal Pictures Home Entertainment ב-1 בינואר 1991, ובישראל הוא שודר באותה שנה בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית. אורך הסרט הוא כ-30 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.
תקציר העלילה.