סבסטיאן קוסטין (Sebastian Costin; 12 בספטמבר 1939 - 30 בנובמבר 1997) היה סופר, משורר, מתרגם, עיתונאי ועורך ספרותי יהודי ישראלי שכתב בשפה הרומנית ותירגם מעברית לרומנית.
שיריו הליריים של קוסטין, לעיתים קרובות טרגיים ונוגעים בנושא המוות, "המוזיקליות נראית כה טבעית ונוכחת בכל, עד שאם תקשיב להם היטב, תגלה עשרות שירים דמויי זמר או דמויי בתים של זמר" (אלכסנדרו מירודן).
ביוגרפיה.
סבסטיאן קוסטין נולד בגאלאץ, רומניה ובתום לימודי התיכון, החל משנת 1955 למד בבית הספר לספרות ע"ש מיכאי אמינסקו בבוקרשט ואחר כך בחוג לספרות ולבקורת ספרות באוניברסיטת בוקרשט, אותו סיים בשנת 1960. בשובו לגאלאץ היה ספרן, עבד ב"בית היצירה העממית" ואחר כך כמזכיר הספרותי של התיאטרון המקומי. החל משנת 1967 כתב בביטאון איחוד הנוער הקומוניסטי "סקנטיה טינרטולוי", בו הצטיין במיוחד במדור לבקורת תיאטרון. עבר בהמשך לבוקרשט כעורך באולפני הקולנוע.
פעילותו הספרותית.
קוסטין התחיל לפרסם שירים בעיתונות עוד מגיל 13. ב-1962 פרסם את קובץ השירים Femios ובהמשך חבר, בשם העט שטפאן מריאן (Ștefan Marian) לסופר יון מקסימיליאן בכתיבת ספרי בלשים. הוא עלה לישראל ב-1973 והיה לעורך ומזכיר מערכת של עיתונים וכתבי העת בשפה הרומנית בישראל - "ויאצה נואסטרה", "רביסטה מיה" (עורך ראשי), "טריבונה מגזין", כמו כן עבד בתוכניות קול ישראל ברומנית.
במקביל לעבודתו הוא המשיך לכתוב שירים וגם תרגם שירה ישראלית לרומנית, תרגומים שפורסמו ברומניה.
סבסטיאן קוסטין נבחר פעמיים לתפקיד סגן יושב ראש אגודת הסופרים הישראלים בשפה הרומנית ובשנים 1994-1991היה יושב ראש שלו.
קוסטין נפטר באופן פתאומי בתל אביב בשנת 1997, בגיל 58.
קואנזים A
קואנזים A (באנגלית: Coenzyme A. בכתיבה מקוצרת: CoA) הוא קואנזים הידוע בהשתתפותו בתהליכים מטבוליטים ברוב היצורים. המסלולים הביוכימים המפורסמים שבו הוא נרתם הם של סינתוז ופירוק חומצת שומן ובחמצון של פירובט במעגל קרבס. כקואנזים, אין המולקולה נצרכת ונעלמת, אלא מתחברת עם מולקולה אחרת. כך משמש הקואנזים מעין נשא או מחזיק של המולקולה שתעבור שינוי. רק החיבור בין הקואנזים למולקולה הנוספת תגיב.
תפקוד.
מכיוון שקואנזים A הוא תיול, הוא יכול להגיב עם מלקולה בעלת קבוצה קרבוסקילית על מנת ליצור תיואסטר (קשר סולפידי), ולתפקד למעשה כנשא של מולקולה אחרת. רק אז כמולקולה שלמה יכול להתרחש התהליך הביוכימי של מעבר ממברנות או שינוי כימי.
הדוגמה הכי מפורסמת היא חיבור קואנזים A עם חומצה אצטית ליצירת אצטיל קואנזים A. אצטיל קואנזים A משמש כחומר חשוב מאוד בתהליכים מטבוליים, הן אנאבוליזם (יצירת שומן בחיות) והן קטבוליזים (פירוק סוכר ושומן ביצורים אווירנים). אך ניתן לראות עוד דוגמאות רבות כגון סוקציניל קואנזים A ומלוניל קואנזים A (שניהם במעגל קרבס) ופרופניל קואנזים A (פירוק חומצות שומן אי זוגיות).
מה לאכול כדי לעזור לגוף בייצור קואנזים A.
הנוטריאנטים מהם הגוף מייצר את הקואנזים הם ויטמין B5 וחומצת האמינו ציסטאין.
ויטמין B5 ניתן לקבל ממקורות אלו: ירקות טריים, קטניות, ביצים, אגוזים, פטריות, בשר בקר וכלל מוצרי החיטה.
ציסטאין ניתן לקבל ישירות מהתזונה וניתן אף לסייע לתהליך זה על ידי העלאת רמת חומצת האמינו מתיונין (הגוף יכול להרכיב ציסטאין ממתיונין). ויטמין B6, ויטמין B12, וחומצה פולית נדרשים לסינתזה זו של הציסטאין, אשר לא יכול להתקיים כמו שצריך, בנוכחות של מחלה כרונית.
תהליכי סנתוז קואנזים A.
כימית, קואנזים A מורכב משלוש תת-יחידות: cysteamine, pantothenate and adenosine triphosphat.
בביו-סינתזה קואנזים A מסונתז מפנטוטנאט (pantothenat) בתהליך המורכב מחמישה שלבים:
קואינזים A
המפקד העליון של כוחות הברית
המפקד העליון של כוחות הברית (באנגלית: Supreme Commander of the Allied Powers) ובראשי תיבות SCAP היה תוארו של הגנרל דאגלס מקארתור בזמן הכיבוש האמריקני של יפן לאחר מלחמת העולם השנייה. על אף שהיו, וישנם גם כיום, קצינים הנושאים בתואר המפקד העליון של בעלות הברית, התואר SCAP כשלעצמו הוענק אך ורק למקארתור.
מקארתור האמין כי נוכחותו ביפן כמפקד עליון, ובהשלכה, הנוכחות האמריקנית ביפן, היא קדושה. במהלך הנאום שנשא מקארתור על סיפון אוניית הקרב שלו לאחר חתימת הסכם הכניעה המוחלט של יפן הוא הצהיר ש"המשימה הקדושה הושלמה".
ביפן היה מקובל לכנות את משרתו של מקארתור "GHQ" (קיצור מ-General Headquarters – המפקדה הכללית) והתואר SCAP התייחס גם למשרדי הכיבוש שכללו צוות של כמה מאות פקידים מהשירות הציבורי האמריקני כמו גם סגל צבאי. הכוחות האוסטרלים, הבריטים, ההודים, הקנדים והניו זילנדים שתחת ה-SCAP התארגנו תחת פיקוד משנה שהיה מכונה "כוח הכיבוש של חבר הלאומים הבריטי" (British Commonwealth Occupation Force).
לדאגלס מקארתור וצוות ה-SCAP בפיקודו היה תפקיד מהותי בחנינה לה זכה הקיסר הירוהיטו, שמנעה את העמדתו לדין בגין פשעי מלחמה, ובמניעת הגשת כתבי אישום בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק כנגד כל בני המשפחה הקיסרית, שהיו מעורבים במלחמה כדוגמת הנסיכים: צ'יצ'יבו, טאקדה, אסאקה, היגאשיקוּני והירויאסו פוּשימי.
כבר ב-26 בנובמבר 1945, אישר מקארתור לאדמירל מיטסומאסה יונאי שהקיסר לא יתבקש לוותר על כס מלכותו. לפני שבית המשפט לפשעי מלחמה התכנס לראשונה עבדו אנשי סגל ה-SCAP, אנשי האו"ם ופקידים של הקיסר מאחורי הקלעים, לא רק על מנת למנוע שהמשפחה הקיסרית תואשם, אלא לשנות את עדותם של הנאשמים במשפטים כך שאיש לא יפליל את הקיסר. פקידים רמי דרג בבית המשפט ובממשלת הקיסר שיתפו פעולה עם מפקדת בנות הברית בהכנת רשימות של חשודים בפשעי מלחמה, בעוד שהאנשים שנאסרו כחשודים מ"דרגה ראשונה" והושמו במאסר בכלא סוגמו התחייבו חגיגית להגן על שליטם בפני כל הכתמה של אחריות למלחמה.
חלק מאנשי הסגל של ה-SCAP היו אחראיים לכתיבת הטיוטה הראשונה של חוקת יפן, שאותה אשרר ההדיאט של יפן (הפרלמנט של יפן) לאחר כמה תיקונים. פעולות אלו שננקטו על ידי ה-SCAP בפיקודו של מקארתור הובילו גורמים פוליטיים ואזרחיים רבים ביפן להתייחס אליו כאל כוח קיסרי חדש ביפן. היו כאלו שהחשיבו את ממשלו כלידה מחדש של ממשל השוגונים, ששלטו ביפן עד לתחילת הרסטורציה של מייג'י.
במשך שבע השנים שלאחר כניעת יפן הייתה בידי ה-SCAP שליטה על הכלכלה, הפוליטיקה והתקשורת ביפן. במסגרת ה-SCAP הוקמה מחלקת צנזורה הקרויה "מחלקת הצנזורה האזרחית" (Civil Censorship Detachment), הידועה בראשי התיבות CCD. במשך השנים הוטלה הגבלה על הופעת נושאים שונים בתקשורת היפנית ובסופו של דבר אסר ה-CCD על הופעת 31 נושאים בכל תצורת תקשורת. הנושאים כללו:
למרות שרוב הגבלות הצנזורה של ה-CCD בוטלו לקראת תום תקופת ה-SCAP, נושאים מסוימים כדוגמת פצצת האטום, היו בבחינת טאבו עד תום תקופת הכיבוש ב-1952.
באפריל 1951 פיטר הנשיא הארי טרומן את מקארתור מתפקיד ה-SCAP בשל אי ציות להוראות שנגעו למלחמת קוריאה. הגנרל מת'יו רידג'וויי מונה במקומו ל-SCAP. עם חתימת הסכם השלום עם יפן בוטל תפקיד ה-SCAP.
איש הקש
איש הקש (באנגלית: The Wicker Man) הוא סרט פולחן סקוטי מ-1973 שצולם בסקוטלנד ומשלב את סוגות המתח, האימה האקזיסטנציאליסטית והסרט המוזיקלי. הסרט בוים על ידי רובין הארדי.
פרטי עלילה.
השוטר ניל האווי מקבל מכתב אנונימי בו הוא מתבקש לחקור את היעלמותה של ילדה בשם רואן מוריסון באי מרוחק בשם סאמראייל, אחד מהאיים ההברידיים. הוא טס אל האי וחקירותיו מעלות כי אוכלוסיית האי כולה משתייכת לכת נאו-פגנית שמונהגת בידי הבעלים של האי, לורד סאמראייל, מאמינה בגלגול נשמות, סוגדת לשמש ועורכת כישופי פוריות מיניים על מנת להשיג את ברכת כוחות הטבע.
תדהמתו של האווי, הנוצרי האדוק, מהתנהגותם של תושבי האי הולכת וגוברת. במקביל הוא מוצא את עצמו נמשך ונדחה בעת ובעונה אחת מווילו, בתו שופעת המיניות של בעל המלון בו הוא מתאכסן. הוא לא זוכה לשום עזרה בחיפושיו מצידם של תושבי האי, שבתחילה מכחישים את קיומה של מוריסון ובהמשך טוענים שלאחרונה היא הלכה לעולמה. לאחר מאמץ נוסף האווי מגלה ראיה לכך שהילדה הייתה או עומדת להיות מוקרבת כקורבן אדם.
האווי, שהולך ונגרר לתוך עולמם של תושבי האי, מסווה את עצמו בתחפושת מסורתית של הליצן "פאנץ'", דמות ראשית בפסטיבל אחד במאי, כדי שיוכל להשתתף בטקס ולגלות פרטים עליו. כשהוא פוגש ברואן תוך כדי הטקס הוא חושף את עצמו בפניה. השניים בורחים דרך מערות ולבסוף מוצאים את עצמם על צוק גבוה, שם מחכה להם לורד סאמראייל. בשלב זה מתגלה שרואן הובילה את האווי במתכוון אל מקום זה על מנת שהוא עצמו יועלה לעולה, קרבן אדם שיפייס את האלים הפגאניים ויביא ברכה ליבולם.
בזמן שהם תופסים אותו מסבירים תושבי האי להאווי כי הקורבן יהיה יעיל במיוחד מכיוון שהוא הגיע למקום מרצונו החופשי, כשברשותו כוח של מלך (כנציג החוק), בטיפשותו (לבוש כליצן) ובבתוליו (בהיותו דתי אדוק). האווי מנסה לדחות אותם בטיעונים שונים, אך לורד סאמראייל מביע את ביטחונו בכך שהקורבן יעלה יפה ושעקבותיו של האווי ייעלמו לחלוטין. האווי מוכנס אל תוך פסל קש גדול בדמות אדם, "איש קש" שכמותו שימש את הדרואידים להעלאת קרבנות אדם בשריפה לפי דיווחים רומיים מסוימים. הפסל מועלה באש בעת שתושבי האי סובבים אותו ושרים שיר עם אנגלי מתקופת ימי הביניים ("Sumer Is Icumen In", "בא הקיץ"). האווי הנצלה לאיטו מבטיח בצעקות את נקמת האל באי ובתושביו ומצטט מתוך תהלים כ"ג, מזמור לדוד ה' רועי לא אחסר.
רקע, הפקה וביקורות.