אהרון נמדר (נולד ב־1945, תשרי ה'תש"ו במשהד, איראן) הוא עורך דין, פרופסור למשפטים ודקאן בית הספר לנדל"ן במכללה האקדמית נתניה. מומחה לדיני מיסים, דיני מקרקעין ותכנון ובנייה ופילוסופיה של המשפט וההלכה.
ביוגרפיה.
נולד במשהד בקהילת אנוסי משהד שבאיראן. עם קום המדינה עלתה המשפחה לישראל, והם התגוררו במעברת בית ליד, והיו בין מקימי המושב בית נחמיה. בהתקפת פדאיון במושב אהרן, אחותו ואביו נפצעו קשה ואמו נרצחה. בעקבות כך פוזרו ילדי המשפחה בין מוסדות שונים. הוא למד בנווה מיכאל (שם דילג על כיתה ג'), אחוזת שרה (שם דילג על כיתה ח') ועבר לישיבת נחלים. לפני גיוסו לצה"ל למד שנתיים בישיבת הנגב, ובשנת 1964 קיבל סמיכה לרבנות מהרב עובדיה יוסף.
בצה"ל שירת כקצין בשירות סדיר.
לימודים.
בשנת 1971 סיים לימודי תואר ראשון (.LL.B) ובשנת 1973 סיים תואר שני (.LL.M) במשפטים ב בירושלים. בשנת 1974 למד תואר שני נוסף באוניברסיטת הרווארד בהנחיית פרופסור אלן דרשוביץ. בין השנים 1975–1977 למד לתואר שלישי - וקיבל תואר דוקטור במשפטים (.S.J.D) מאוניברסיטת הרווארד.
פעילות אקדמית ופרקטיקה מעשית.
בשנים 1968–1972 שימש כחבר מערכת כתב העת "משפטים". בשנים 1970–1972 שימש כחוקר במכון לחקר יהודי המזרח בהנהלתו של פרופסור חיים זאב הירשברג. בשנים 1978–2000 שימש כמרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן ולימד מסחר בינלאומי, פשיטת רגל ופירוק חברות, שטרות, ודיני מיסים ופרקטיקה משפטית.
ב-1996 החל לשמש כמרצה לדיני מיסים באקדמית נתניה ובמכללת שערי משפט. בין השנים 2005–2006 שימש כנשיא מכללת שערי משפט.
בשנים 1998–2013 היה שותף בכיר במשרד עו"ד נמדר, בן עטר, בנדל ושות' שהתמחה בדיני מיסים. נמדר נכלל במשך כמה שנים ברשימת עשרת עורכי הדין המצטיינים בתחום המיסים, ונבחר כעורך הדין המצטיין בתחומו.
פעילות ציבורית.
בשנים 1979–1980 היה חבר בוועדה לנוסח . בשנים 1983–1984 שימש כיועץ משפטי ל. ב-1984 ייסד את עמותת "ע.ל.ם - עמותה לייעוץ מעשי וסיוע צרכני למעוטי יכולת.
בשנת 1994 ערך לצד פרוספור אסא כשר את הספר "מידות ורגשות" שיצא לאור בהוצאת חושן למשפט.
בשנים 1998–1999 שימש כיו"ר המועצה הלאומית למניעת תאונות.
בשנת 2000 ייסד את הכנס הארצי של לשכת עורכי הדין בישראל באילת, ובמשך 6 שנים שימש כיו"ר הכנס. בשנים 2003–2008 היה סגן יו"ר הלשכה, וחבר במועצה הארצית. בשנים 2005–2008 שימש כיו"ר משותף של המכון להשתלמות של לשכת עורכי הדין בישראל, יחד עם ד"ר יורם דנציגר, שופט בית משפט עליון.
בשנת 2002 היה בין מייסדי כתב העת "מקרקעין" היוצא לאור מדי חודשיים בהוצאת רונן. הוא משמש מאז כעורך וחבר מערכת.
ב-2003 היה חבר בועדת בן-רפאל, אשר בחנה את ההגדרה העדכנית של מהות הקיבוץ והנחתה את התייחסות מוסדות הצבור ביחסם לקיבוץ המתחדש ולתנועה.
בשנת 2004 שימש יו"ר ועדת הבחירות וועדת המפקד של המפד"ל.
כיום הוא חבר בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית נתניה ומכללת אורות ישראל, משמש ראש המחלקה המשפטית בקבוצת מנוס ונשיא "יתרו - המוסד הארצי לבוררות".
ספרים.
כתב 26 ספרים שונים בתחומי המס השונים (מס הכנסה, מע"מ, מס שבח מקרקעין, מס ריווחי הון והיטל השבחה) ובתחומי דיני המקרקעין: הפקעת מקרקעין, פגיעה במקרקעין, תכנון ובנייה, תמ"א 38 פינוי בינוי. הספרים צוטטו אלפי פעמים בפסקי דין של בתי המשפט השונים. בין הספרים שפרסם:
מאמרים.
נמדר פרסם למעלה מ-120 מאמרים בכתבי העת המקצועיים, ובכללם: "Israel Yearbook on Human Rights", "מחקרי משפט", "משפטים", "ממזרח וממערב" (הוצאת בר-אילן), "רואה החשבון", דו-ירחון "מיסים", דו ירחון "מקרקעין" ועוד.
משפחה.
נשוי לאוולין ולהם 5 ילדים, מתגורר בקריית אונו.
דוד יוסף בורנשטיין
דוד יוסף בורנשטיין (נולד בחמיאלניק, פולין, 1884; נספה בשואה) היה, דקדקן, מורה לעברית ומחבר ספרי לימוד.
למד בבית המדרש ללשון העברית בברלין בו הוכשרו מורים צעירים וותיקים ללימוד השפה העברית ברחבי יהודי גרמניה. לאחר השלמת לימודיו לקח חלק חשוב בהנחלת השפה העברית והתרבות העברית בעם היהודי.
חלק חשוב ביצירתו עסק בניתוח יצירותיו של הסופר והמשורר חיים נחמן ביאליק, והוא פרסם בנושא זה מאמרים רבים. עבודתו זו זכתה לשבחים מצדו של ביאליק עצמו, שכתב כי בעבודה של בורשטיין נגלו לו עצמו רבדים שלא היה מודע להן.
בשנת 1936 הוציא לאור בגרמניה חוברת בעברית שהכילה לקט מבואר ומפורש של סיפורי אגדות מלוקטים מן המקורות. החוברת הייתה מיועדת לתלמידים בבתי ספר לעברית, והיא הודפסה על ידי הוצאה ראובן מס בברלין כחלק מסדרה חדשה של פרסומים שנקראה בשם "גליונות".
וולוו טיטאן
וולוו טיטאן (בשוודית: Volvo Titan) היא סדרת משאיות כבדות מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1951–1973 בשוודיה.
יוצרו 39,700 יחידות.
דגמים.
דגמים צבאיים.
דגמי "וולוו טיטאן" אשר נבנו עבור צבא שוודיה נרכשו על ידי הכוחות המזוינים של שוודיה. הדגמים נבנו בשתי גרסאות שונות, התבססו על גרסאות הבסיס האזרחיות של "וולוו".
זילנדית
מישל ברז'ה
מישל ברז'ה (בצרפתית: Michel Berger; 28 בנובמבר 1947 – 2 באוגוסט 1992) היה זמר ופזמונאי צרפתי. היה מהדמויות הבולטות בפופ הצרפתי במשך שני עשורים, כזמר וככותב שירים לאמנים ובהם: פרנסואז ארדי, ג'וני האלידיי ולאשתו פראנס גל. הוא מת מהתקף לב בגיל 44.
ביוגרפיה.
ברז'ה נולד כמישל-ז'אן אמבורז'ה (Michel Jean Hamburger) ב-28 בנובמבר 1947 בניי-סיר-סן, כבן הזקונים של הורים יהודים, ד"ר ז'אן המבורגר, נפרולוג שביצע ב-1952 את השתלת הכליה הראשונה בצרפת ואנט האס, פסנתרנית קונצרט ממוצא יהודי שווייצרי.
ברז'ה התפרסם לראשונה בציבור הצרפתי בשנות השישים כזמר שיר הלהיטים "Salut les copains", לאחר מכן הוא הפך למפיק תקליטים וכותב שירים ב-EMI ושם כתב בין השאר את השיר Les Girafés עבור בורביל בשנת 1967. בתחילת שנות השבעים עבר לוורנר מיוזיק שם הפיק את האלבומים המוקדמים של ורוניק סנסון. בשנת 1973, הוא היה אחראי על הפקת האלבום Message personnel, ששיר הנושא שלו השיק מחדש את הקריירה של פרנסואז הארד. הוא גם הפיק את הסינגל "Je Suis Moi" עבור הרדי. ברז'ה החל לכתוב לפראנס גל בשנת 1974, הפיק את כל אלבומיה החל משנת 1975 ואילך והתחתן איתה ב-22 ביוני 1976.
בשנת 1978 הלחין את המחזמר סטארמניה, למילותיו של לוק פלמונדון. במחזמר כיכבו גאל, קלוד דובואה, דניאל בלבוין, דיאן דפרסן, ננט וורקמן, אריק אסטבה ופאביאן טיבולט. המחזמר זכה להצלחה גדולה בצרפת בשנות השמונים והתשעים. גרסה באנגלית, תחת הכותרת Tycoon, הועלתה בשנת 1991 עם מילים מאת טים רייס, אך לא זכתה להצלחה שהייתה הגרסה המקורית בצרפת.
שני מחזות הזמר שהעלה ברז'ה מיד לאחר סטארמניה, לא זכו להצלחה. ב-1980, ברז'ה חבר למפיק ז'רום סאבארי ולכותב לוק פלאמונדון להפקת המחזמר "האגדה של ג'ימי" בהשראת סיפור חייו של ג'יימס דין אך המחזמר כשל בקופות.
הפרויקט המוזיקלי הבא של ברז'ה, "Dreams in Stone," נכתב כמחזמר אמריקאי, עובד במשותף עם מישל ברנולק, כיכבו בו בין השאר רוזאן קאש, ביל צ'מפלין, לין קארי, ג'ניפר וורנס וביל ויטרס והוא הוקלט בארצות הברית. אף על פי שהמחזמר לא הועלה על הבמה, האלבום פורסם ב-1982.
האלבום כשל לחלוטין בקופות ולא מוכר לציבור מלבד למספר אתרי מעריצים בודדים.
ברז'ה הלחין מספר פסקולים לסרטים ובהם מכתוב, סרט משנת 1970 של הבמאי האלג'יראי עלי גלאם, הסרט "Sérieux comme le plaisir" של רוברט בניון מ-1975, הסרט "Tout feu, tout flamme" של ז'אן-פול רפנו מ-1982 ו-לסרט Rive droite, rive gauche של פיליפ לברו משנת 1984. הוא נודע בזכות הג'ינגל שלו למשקה Orangina.
ברז'ה היה אחד מקומץ אמנים צרפתים שהשתתפו במעשים הומניטריים: בשנת 1985 עבד בלעדית עבור ארגון הצדקה "Action Écoles" לטובת הקמת בתי ספר באפריקה לצד גאל, ריצ'רד ברי ודניאל בלוואן, אחר כך לטובת אתיופיה עם הזמר רנו (Renaud), ולארגון הצדקה Restaurants du Cœur עם הקומיקאי קולוש.
מותו.
ב-2 באוגוסט 1992, שבועות לאחר יציאת אלבום הדואטים הראשון שלו עם פראנס גאל, וחצי שנה לאחר מות אביו, ספג ברז'ה התקף לב קטלני לאחר משחק טניס ברמתואל.
מותו הכה בהלם רבים מאחר שהיה אחד הזמרים הצרפתים הפופולריים ביותר בשנות השבעים והשמונים. יתר על כן, בניגוד לכוכבי פופ רבים, הוא נתפס כאדם נחמד ופשוט, המתעניין יותר במוזיקה ובחיי משפחה מאשר בהגזמות רוקנרול. אכן, נישואיו עם גאל היו יציבים להפליא.
ברז'ה נקבר בפריז, בבית הקברות של מונמארטר. בתו פולין, שמתה בשנת 1997 בגיל 19 בלבד, קבורה בסמוך, וב-2018 נקברה עימם גם פראנס גל. הוא היה גם אביו של המעבד הצרפתי, רפאל המבורגר.
מחווה.
ב-28 בנובמבר 2019, גוגל ציינה את יום הולדתו ה-72 עם שרבוט גוגל.
מישל ברגר
ג'יילן ברנסון
ג'יילן מרקיז ברנסון (באנגלית: Jalen Marquis Brunson; נולד ב-31 באוגוסט 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז. אביו ריק ברנסון היה אף הוא כדורסלן, אשר שיחק ב-NBA בין השנים 1997–2006.
קריירת תיכונים.