בשנת 2006 השתתפו באירוע שנערך בניו יורק כ-150 אנשים, המשטרה עצרה שמונה מהם ורשמה להם דוחות בעוון התנהגות לא ראויה, אך בית המשפט פטר אותם בלא אשמה.
את אירועי ה"חג" יוזמים ומארגנים אנשים מעשרות ערים ברחבי העולם. הרעיון הוא להרגיש חופשיים, לשבור את הטאבו החברתי, ליהנות מהתגובות של אנשים שעדיין לא מכירים את ה"חג" ולהפוך יום משעמם ליום שמח. בדרך כלל מתואם מקום מפגש אליו מגיעים המשתתפים ומשם הם מתפזרים לתחנות שונות. את המכנסיים מורידים לפני העלייה לרכבת או ברכבת עצמה. ההנחיות הכלליות הן להתנהג בטבעיות ולעשות במהלך הנסיעה והירידה מהרכבת את הדברים הרגילים שנוסעים עושים כאילו הם לא יודעים שהם בלי מכנסיים או כאילו זה נורמלי להסתובב בציבור ללא מכנסיים. בדרך כלל המשתתפים מתבקשים מראש שלא לבוא בתחתוני חוטיני, כדי לא לעורר פרובוקציה עזה מדי.
בשנת 2013, עם תחילת הפעילות של הרכבת הקלה בירושלים, התקיים לראשונה האירוע גם בישראל ומאז הוא ממשיך ומצוין בכל שנה עם מספר הולך וגדל של משתתפים.
קישורים חיצוניים.
דף הפייסבוק של קבוצת אימפרוב-ישראל
סיסי מקדונלד
צ'רישון ריד "סיסי" מקדונלס (באנגלית: Chrishaun Reed "CeCe" McDonald; נולדה ב-1989) היא אישה אפרו-אמריקאית, אשר נשפטה ביוני 2012 ונשלחה ל-41 חודשי מאסר בעוון דקירה למוות של האדם, שתקף אותה ואת חבריה, בעיר מיניאפוליס שבמינסוטה. המשפט וגזר הדין עוררו סערה ציבורית, ובין השאר עורר הדים גם בקהילה הלהט"בית האמריקאית ותומכיה, בשל חייה האישיים של מקדונלד, שהיא טרנסג'נדרית.
השתלשלות הפרשה.
באותה תקופה, מקדונלד, המגיעה במקור מדרום שיקגו, למדה עיצוב אופנה בקולג' הקהילתי של מיניאפוליס. מקדונלד נולדה כזכר ועברה תהליך התאמה מגדרית, ועובדת היותה טרנסג'נדרית לקחה חלק חשוב במהלך חקירת פרשת מקדונלד.
ב-5 ביוני 2011, בסביבות השעה 23:30, יצאה מקדונלד מדירתה עם שותפתה לדירה לטאביה טיילור וחבריהן לארי טייריז תומאס, זבון סמית' ורוניל האריס. בדומה למקדונלד, כל חברי הקבוצה היו ממוצא אפרו-אמריקאי. החבורה יצאה לחנות אוכל קובני, במרחק כ-800 מטר מדירתן של מקדונלד וטיילור, כדי לקנות מצרכים. בדרכם עצרה אותם מכונית משטרה והקצין תשאל אותם, ולאחר מכן עקב אחריהם מעט והמשיך לדרכו.
במשפטה סיפרה מקדונלד כי היא וחברותיה הותקפו מחוץ לחנות על ידי אדם בשם דין שמיץ ואנשים נוספים. על פי כתב האישום, האירוע התרחש מעט אחרי חצות. שמיץ, בת זוגו ג'ני ת'ורסון ה מולי פלהרטי והאקסית שלו, דיוק יצאו מהבר כדי לעשן סיגריה. מקדונלד סיפרה כי השלושה צעקו דברים גזעניים כלפי כל החבורה ומשפטים טרנספוביים מעליבים כלפי מקדונלד, בשל זהותה המגדרית. בין הדברים שנאמרו שם על פי העדויות של מקדונלד וחברותיה: "הו מתרוממים שכמותכם, אוהבי כושים, אתם פשוט חבורה של תינוקות כושים", "תסתכלו על הקוקסינלית הזו (הכוונה למקדונלד)" ו"תסתכלו על הבחור שלבוש כמו בחורה ומסתיר את הזין שלו (שוב, הכוונה למקדונלד)".
על פי מקדונלד, היא וחברותיה ניסו להתרחק מהמקום ולסגור את הסיפור בשקט, אבל הניסיון נכשל לאחר שפלהרטי פתחה במריבה אלימה שבמהלכה ניפצה ופצעה את פניה של מקדונלד באמצעות כוס זכוכית עם משקה. מקדונלד נזקקה ל-11 תפרים. בתגובה למעשה של פלהרטי, מספר חברות של מקדונלד התנפלו עליה, אולם בן זוגה דייוויד קרנדל משך אותה מן החבורה כדי שלא תסבך את עצמה יותר.
גרי גילברט, אחד מהמאבטחים בבר, הצהיר כי ראה את שמיץ מרחיק באלימות את מקדונלד מפלהרטי וכי הוא ומקדונלד עברו אל הכביש. ההגנה במשפט טענה כי מקדונלד ביקשה להתרחק מן המהומה והאזור הלא בטוח כדי לא להיות מעורבת, והוסיפה כי שמיץ בכל זאת עקב אחריה. גילברט טען כי ראה את מקדונלד מחזיקה סכין, בעוד שמיץ מאגרף ידיו ואומר לה "את הולכת לדקור אותי, כלבה?". מיד לאחר מכן מקדונלד דקרה את שמיץ בחזהו. הוא כרע, אחז בחולצתו הספוגה בדם וקרא לה חלושות "דקרת אותי!", ומקדונלד ענתה לו "זה נכון". שמיץ נדקר בחזהו באמצעות סכין ומספריים חדים מאוד. מקדונלד אמרה לשוטרים כי שמיץ זינק לתקוף אותה כשהוא רץ אל המספריים בהם אחזה ושהדקירה שביצעה בו היא אקט של הגנה עצמית. לאחר שהנוכחים ראו כי שמיץ מדמם, הלחימה נפסקה. מקדונלד ותומאס רצו לחנות המזון הקובני, וחלק מחברותיהן לקחו משם אוטובוס. הפצע של שמיץ היה עמוק מאוד (יותר משלושה אינצ'ים) וחדר אל תוך החדר הימני של ליבו. אנתוני סטונבורג, אדם שהיה בשכונה בביקור משפחתי, לקח את שמיץ לאמבולנס וניסה לעצור את הדימום, אך זמן קצר לאחר מכן נפטר שמיץ מפצעיו.
מקדונלד ראתה מהחניה של חנות המזון את ניידת המשטרה מחפשת אותה, ונופפה לקצינים כדי שיתחקרו אותה. אמנם היא נעצרה והודתה שאכן היא דקרה אותו, אולם במכתבה מכלא הנפין היא כתבה שהיא מתחרטת על צעד זה, וכי ההודאה הייתה טעות. לפי המכתב, היא ניסתה לחפות על חבר אחר אשר עשה זאת כדי להגן עליה, חבר שהיא אינה יודעת בדיוק מי הוא. גם תומאס וסמית' אמרו כי חבר אחר, אשר ברח מזירת האירוע, הודה בפניהם שהוא בעל המספריים שדקר את שמיץ.
בעקבות.
האירוע עורר סערה תקשורתית גדולה כשפורסם. לאחר הרצח, דיברה משפחתו של שמיץ בערוץ חדשות 9 של FOX. בנו של שמיץ, ג'רמי ויליאמס, אמר על אביו: "תמיד נהג לסטות מדרכו על מנת לעזור לאנשים, היה מוותר על חולצתו שלעורו כדי לעזור לאנשים, מעל הכל - היה אדם גדול". במכתבה מכלא הנפין, כתבה מקדונלד כי "דבר מכל המהומה הזו לא היה קורה לולא הקורבן וחבורתו היו גסי רוח וחסרי כבוד כלפי אנשים שמעולם לא הכירו". כלומר, שאף אחד מהצדדים לא היה מגיע למצב הזה אילו שמיץ, ת'ורסון ופלהרטי לא היו תוקפים אותה ואת חבריה.
בשל השלכת כוס הזכוכית על פניה של מקדונלד, פלהרטי הואשמה במאי 2012 בתקיפה מדרגה שנייה עם נשק קטלני, ותקיפה מדרגה שלישית תוך גרימת נזק גופני משמעותי. המקרה שלה הופנה למחוז וושינגטון במשרד התובע הכללי על מנת להימנע מניגוד עניינים. באפריל 2013, נשלחה פלהרטי לשישה חודשי מאסר ומאסר על תנאי, לאחר שהודתה בתקיפה מדרגה שנייה ובכך שפצעה את מקדונלד. מתוכם נוכו לה 135 מימי מעצרה.
ההליך המשפטי.
לפני המשפט.
בימים שלאחר הדקירה, הוצגו בפני מיכאל פרימן ממשרד התובע הכללי של מחוז הנפין, ראיות הכוללות את הודאתה המוקלטת של מקדונלד, זאת לפני שגיבש את ההמלצה להאשים אותה ברצח ממדרגה שנייה. הרש אייזק מהמרכז לזכויות משפטיות (ארגון ללא מטרות רווח המציע תמיכה משפטית) ייצג את מקדונלד. אייזק לא הכחיש כי אכן מקדונלד דקרה את שמיץ וגרמה למותו, אולם הוא ביקש לחפות עליה בטענה שמעשיה של מקדונלד נעשו מתוך הגנה עצמית: "היא דקרה אותו, אבל פעולותיה היו הגיוניות כיוון שעמדה מול אפשרות ממשית של פציעה גופנית או אפילו מוות, זו העבירה שמתבקשת על פי ההנחיות הניתנות למושבעים". אייזק הדגיש כי העובדה שמקדונלד נפצעה ודיממה בפניה כתוצאה מכוס הזכוכית שפלהרטי השליכה עליה, היא סיבה מספקת לסבור שמקדונלד עשתה צעד נכון ושהייתה סכנה לחייה. לעומתו, טען פרימן כי אין ראיות לכך ששמיץ היווה איום על חייה של מקדונלד, ושהיא כשלה במימוש "החובה לסגת" ולמעשה אין צידוק למעשיה. "הראיות כאן אינן משקפות הגנה עצמית. היא שלפה נשק כלפי מישהו שלא תקף אותה... איני מכיר כל ראיה לכך ששמיץ אחז בנשק כלשהו, או שעשה דבר מה למקדונלד מלבד היותו חלק מאותה החבורה, שממנה נשמעו קריאות כמעט מכולם".
פרימן גם ציין כי גרסתה של מקדונלד השתנתה בין התקרית למשפט. על אף שבאותו הלילה היא הודתה כי היא זו שדקרה את שמיץ, מאוחר יותר טענה מקדונלד כי מישהו אחר עשה זאת בשמה.
ההגנה ביקשה גם להביא בפני בית המשפט פרטים קשים אודות שמיץ, ובהם:
פרימן ראה בכתובת הקעקע כפרט בלתי רלוונטי, שכן מקדונלד לא יכלה לראות אותה בעת ההתרחשות (ייתכן שמקדונלד דקרה את חזהו של שמיץ באזור בו הופיע הקעקוע).
ביום הראשון של הדיונים המקדימים קבע השופט דניאל מורנו כי הקעקוע ועברו הפלילי של שמיץ אינם קבילים כראיה לאופיו האלים של הקורבן, מכמה סיבות ובהן:
עסקת הטיעון.
מספר ימים לפני המשפט הציע השופט מורנו עסקת טיעון, שבמסגרתה תורשע מקדונלד דווקא בהריגה מדרגה שנייה במקום ברצח מדרגה זו. לפי עסקת הטיעון היה על מקדונלד להודות ברשלנות פושעת. ב-2 במאי 2012, הסכימו ההגנה והתביעה על עונש של 41 חודשים, שהוא העונש המינימלי לעברת הריגה מדרגה שנייה, כפשרה בין מקדונלד והצדדים המעורבים. בקבלת עסקת הטיעון נאלצה מקדונלד לוותר על טיעון ההגנה העצמית שלה ועל משפט בפני מושבעים. היא אמרה כי קיבלה את עסקת הטיעון רק למען יקיריה, חבריה והאנשים החשובים לה מכל, וכי העדיפה להשתחרר בתוך זמן קצר מאשר לסבך את עצמה עוד יותר ולהיכלא למשך 10 שנים. ב-4 ביוני 2012 דן אותה מורנו ל-41 חודשי מאסר, מתוכם נוכו לה 245 ימי המעצר. בנוסף לכך ובניגוד לרצונה, מקדונלד נקנסה ב-6410 דולר למען כיסוי הוצאות הלווייתו של שמיץ.
התקשורת, תשומת הלב הציבורית והיחס כלפי מקדונלד.
באפריל 2012, דיברה הסופרת קייט בורנשטיין על מקדונלד בתוכנית הפוליטית של מליסה האריס-פרי, והשוותה בין המקרה שלה לבין פרשת ג'ורג' צימרמן, אדם לבן אשר ירה למוות בטרייוון מרטין, צעיר אפרו-אמריקאי חף מפשע, וזוכה בטענה של הגנה עצמית, כאשר בורנשטיין הדגישה את תמיכתה במקדונלד (גם סיפור חייה של בורנשטיין דומה לזה של מקדונלד בשל העובדה ששתיהן טרנסקסואליות).