באופוריה שפשטה לאחר ניצחון כוחות הקיסר, הצליח הקיסר גו דאיגו לחדש את השלטון הקיסרי על המדינה ואת מערכת החוקים הקונפוציאנית. תקופה זו של רפורמות, שנודעה כ"רסטורציה של קֶמוּ" (1333-1336), הייתה תקופה בה התכוון הקיסר לחזק את מעמדו, וזאת על חשבון המעמד שהיה חזק עד אז - מעמד הבושי. המציאות, לעומת זאת, לימדה שבני בריתו של הקיסר במלחמה נגד קאמאקורה, נלחמו כדי להביס את בני הוג'ו, ולאו דווקא בשל תמיכתם בקיסר. במלחמת האזרחים שפרצה בין תומכי החצר הדרומית לצפונית, עבר אשיקאגה טאקאוג'י לתמוך בחצר הצפונית והוביל את הכוחות המתנגדים לקיסר. מלחמת האזרחים בין שתי החצרות נמשכה משנת 1336 ועד לשנת 1392. עם תחילת המלחמה נסוג הקיסר המכהן מקיוטו אל הרי יושינו והקים שם את חצרו החדשה, וקיסר חדש מהחצר הצפונית הוצב במקומו על ידי אשיקאגה, שהפך להיות השוגון החדש בממלכה.
ארנסט צרמלו
ארנסט פרידריך פרדיננד צֶרמֵלו (בגרמנית: Ernst Friedrich Ferdinand Zermelo) (27 ביולי 1871 - 21 במאי 1953) היה מתמטיקאי ופילוסוף גרמני.
צרמלו נולד בשנת 1871 בברלין בירת הקיסרות הגרמנית. הוא למד בגימנסיה לואיזנשטדט (Luisenstädtisches Gymnasium) בברלין וסיים בשנת 1889. לאחר מכן המשיך ללימודי מתמטיקה, פיזיקה ופילוסופיה באוניברסיטאות ברלין, האלה ופרייבורג.
בשנת 1894 השלים עבודת דוקטור, שעסקה בחשבון וריאציות. הוא נשאר באוניברסיטת ברלין והיה עוזר של מקס פלאנק, שתחת הדרכתו החל לעסוק בהידרודינמיקה.
ב-1897 עבר צרמלו לאוניברסיטת גטינגן, שהייתה אז מרכז עולמי למחקר מתמטי, וסיים את התזה שלו שנתיים לאחר מכן.
צרמלו החל לעבוד על בעיות בתורת הקבוצות, וב-1902 פרסם את עבודתו הראשונה בתחום. בשנת 1904 הצליח להתקדם לעבר המטרה שאותה הציב הילברט בנאומו בקונגרס המתמטיקאים בשנת 1900, כאשר הוכיח את משפט הסדר הטוב, דבר שהקנה לו תהילה ומינוי כפרופסור בגטינגן בדצמבר 1905. הוכחתו הראשונה עוררה חילוקי דעות מסוימים, וב-1908 הוא שכלל הוכחה זו והיא נתקבלה בחוגי המתמטיקאים.
בשנת 1905 החל לעסוק ביצירת בסיס אקסיומטי לתורת הקבוצות, ובשנת 1908 פרסם את התוצאות שאליהן הגיע, חרף כישלונו להוכיח את העקביות של מערכת האקסיומות. בשנת 1922 שכללו אברהם הלוי פרנקל ותוראלף סקולם, כל אחד בנפרד, את מערכת האקסיומות של צרמלו. התוצאה, מערכת בת 10 אקסיומות, ידועה בשם אקסיומות צרמלו-פרנקל (ZF), והיא המקובלת ביותר עד היום כבסיס לתורת הקבוצות האקסיומטית.
ב-1913 הוכיח צרמלו את משפט צרמלו, משפט חשוב בתורת המשחקים.
בשנת 1935 עזב צרמלו את תפקיד הכבוד שלו בפרייבורג בשל אי הסכמתו עם הלך הרוחות הנאצי שם, עם תום המלחמה שב לתפקידו (ב-1946) וחי בפרייבורג עד מותו.
אבי נמני
אבי נמני (נולד ב-26 באפריל 1972 בעיר חולון) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק שנים רבות כקפטן בקבוצת מכבי תל אביב ונבחרת ישראל. נמני שיחק בעמדת הקשר ההתקפי עם המספר 8 על חולצתו. נמני מחזיק במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של ליגת העל בכל הזמנים ובמקום הראשון בטבלת מלך השערים של מכבי תל אביב. בין השנים 2009–2011 שימש נמני כמאמנה של מכבי תל אביב. כיום משמש נמני כסוכן שחקנים וכפרשן כדורגל בטלוויזיה.
קריירת מועדונים.
השנים הראשונות.
נמני הצטרף בגיל 9 למחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וכבר מההתחלה כישרונו בלט והוא השתתף במשחקים של קבוצות גיל הגדולות ממנו במספר שנים. כשהיה בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב זומן נמני לנבחרת האולימפית על ידי צמד המאמנים יצחק שניאור ויעקב גרונדמן (ש"ג). את הבכורה בקבוצה הבוגרת עשה בעונת 1989/1990 תחת אימונו של ניסים בכר, כשעלה לשחק במשחק הליגה נגד הפועל כפר סבא. כבר במשחקו הראשון בקבוצה הבוגרת היה נמני רכיב מרכזי בניצחון, כאשר בישל שער ונשרק פנדל לזכות קבוצתו לאחר עבירה עליו. בעונת 1990/1991 הפך נמני לשחקן הרכב, כאשר צבי רוזן הפקיד בידיו את הקישור ההתקפי של הקבוצה. במהלך אותה עונה כבש נמני את שערו הראשון במדי מכבי תל אביב במשחק נגד מכבי שעריים במסגרת גביע הטוטו, ואת שערו הראשון בליגה הראשונה במשחק נגד הפועל ירושלים. שערים אלו היו הראשונים מתוך 174 שערים שכבש נמני במדי מכבי תל אביב, אשר שמים אותו בראש טבלת מלך השערים של הקבוצה בכל הזמנים.
בעונת 1991/1992 השיג נמני את התואר הקבוצתי הראשון שלו, כאשר זכה עם מכבי תל אביב באליפות תחת הדרכתו של אברהם גרנט. בעונה זו ערך גם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק נגד נבחרת חבר המדינות העצמאיות, כאשר גם כאן היו אלו הש"ג אשר זימנו אותו. במהלך עונה זו שותף נמני במשחק הדרבי ההיסטורי ב-23 בנובמבר 1991 בו ניצחה מכבי בתוצאה 4:0, בו כבש שער בדקה ה-42 של המשחק ובנוסף בישל את השער הרביעי לאלי דריקס. בעונת 1992/1993 זכה נמני בגביע הטוטו, והיה שוב שותף במשחק דרבי בו ניצחה מכבי את הפועל בתוצאה 4:0 בתאריך 10 באוקטובר 1992. בעונת 1993/1994 זכה נמני בגביע המדינה הראשון שלו, לאחר ניצחון בגמר נגד הפועל תל אביב. בעונת 1994/1995 זכה נמני באליפות השנייה שלו.
הפיכתו לסמל.
עונת 1995/1996 הייתה מוצלחת במיוחד עבור נמני ומכבי תל אביב, כאשר זכה עם הקבוצה בדאבל. במחזור ה-26 יצאה מכבי תל אביב למשחק חוץ באצטדיון קריית אליעזר נגד מכבי חיפה מולה התמודדה על תואר האליפות. באותו משחק כבש נמני שער בדקה ה-80, ובכך עזר לקבוצתו להשלים ניצחון 3:1 חשוב בדרך לתואר. במחזור ה-29 נפגשה מכבי נגד בית"ר ירושלים במשחק שבו נקודה מספיקה לקבוצה כדי להבטיח את האליפות. בדקה ה-54 קיבל נמני מסירה מניר קלינגר, נכנס לתוך הרחבה ועבר את שוער בית"ר איציק קורנפיין, ומזווית קשה כבש את שער הניצחון (0–1 למכבי תל אביב). במשחק גמר גביע המדינה נגד עירוני ראשון לציון היה נמני אחד מהכובשים לזכות מכבי. לקראת סוף עונת 1996/1997, במהלך משחק נגד נבחרת בלארוס, כבש נמני את שערו הראשון מתוך 17 במדי נבחרת ישראל.
בעונת 1998/1999 עבר נמני לשחק בקבוצת אתלטיקו מדריד הספרדית, אולם לאחר 7 הופעות בלבד במדי הקבוצה ובעקבות פציעה, חזר נמני למכבי תל אביב עוד במהלך אותה עונה, וזכה איתה בגביע הטוטו השני שלו. בתחילת שנת 2000 הושאל נמני לקבוצת דרבי קאונטי האנגלית להתרשמות. לאחר 4 הופעות ואף על פי שכבש שער במדיה, החליטה הקבוצה שלא לרכוש אותו והוא שב למכבי תל אביב.
בתחילת עונת 2000/2001 מונה שלמה שרף למאמן מכבי תל אביב. בעקבות המשחק במחזור השני נגד הפועל חיפה, פרץ ריב בין נמני לשרף, שבעקבותיו פוטר שרף. לאחר המהלך חתם ניר לוין בקבוצה, ואיתו זכה נמני בגביע המדינה פעם נוספת לאחר ניצחון על מכבי פתח תקווה שבו כבש נמני את השער השלישי במשחק. בעונה זו זכה גם בתואר מלך השערים של ליגת העל עם 25 כיבושים. בעונת 2001/2002 זכה נמני בגביע מדינה נוסף לאחר דו-קרב בעיטות עונשין נגד מכבי חיפה, שבו נמני כבש את הפנדל האחרון שהעניק למכבי את הגביע.
בעונת 2002/2003 התמנה ניר קלינגר למאמן מכבי תל אביב. במהלך רוב העונה היה נמני לשחקן ספסל שבחלק מהמשחקים אף לא שיחק כמחליף, אך לקראת סוף העונה נפצע ברוך דגו, ונמני חזר להרכב הקבוצה ואף הוביל אותה לאליפות נוספת, הרביעית של נמני תוך כדי שהוא כובש 6 שערים ב-3 מחזורי הסיום של העונה.
התקופה בבית"ר ירושלים.
למרות האליפות עם מכבי תל אביב, ב-13 באוגוסט 2003 החליט קלינגר להדיח את נמני מהקבוצה יחד עם טל בנין, בטענה שגרמו למחנאות בקבוצה ועקב כך פתח חלק מאוהדי מכבי תל אביב במחאת "החולצות השחורות" (שנמשכה עד לחזרתו של אבי נמני לשורות מכבי תל אביב). נמני הצטרף לקבוצת בית"ר ירושלים, בה שיחק שתי עונות. בעונת 2003/2004 כבש נמני שמונה שערים ובישל שישה. בפברואר 2004 פגש נמני בקבוצת האם שלו במשחק באצטדיון טדי. ביציעים היו 20 אלף אוהדים שמתוכם כ-5 אלף אוהדי מכבי תל אביב, ולפרקים כלל האוהדים באצטדיון עודד את נמני. בעונת 2004/2005 הגיע עם בית"ר ירושלים לחצי גמר גביע המדינה, בליגה כבש 12 שערים ובישל אחד, והיה למלך השערים של הקבוצה.
החזרה למכבי תל אביב.
בעונת 2005/2006 חזר נמני למכבי תל אביב ואליו הצטרפו גם אייל ברקוביץ' וג'ובאני רוסו. את עונה זו סיים בראש טבלת מלך השערים של מכבי תל אביב. ב-25 באוגוסט 2007 כבש נמני את שערו ה-194 והאחרון בליגה הראשונה במסגרת המחזור השני של ליגת העל בעונת 2007/2008 נגד מכבי פתח תקווה, ובכך עבר את משה (קיש) רומנו במקום השלישי בטבלת מלך השערים של כל הזמנים. לאחר ששיחק בחמשת המחזורים הראשונים לא נכלל נמני בסגל הקבוצה במשחקים הבאים ואף חדל להתאמן, אולם לאחר שאוהדים רבים הפצירו בו להופיע למשחק פרישה, ב-17 במאי 2008 עלה נמני לשחק בפעם האחרונה כשנכנס בתוספת הזמן מול מכבי פתח תקווה לקול תשואות הקהל. מאז פרישתו, על אף שהדבר לא הוכרז רשמית על ידי מכבי תל אביב, אף שחקן לא זכה לשחק במדי המועדון עם הספרה 8 על הגב, והלכה למעשה הספרה "הופרשה" יחד עם נמני באותו משחק.
שיאים אישיים.
נמני הוא כובש השערים המצטיין של מכבי תל אביב בכל הזמנים עם 174 שערים בליגה הראשונה ב-379 משחקי ליגה. הוא גם ממוקם במקום השלישי בטבלת מלך השערים של כל הזמנים עם 194 כיבושים ב-429 משחקים. כמו כן כבש 17 שערים ב-80 הופעות בנבחרת ישראל, בה שיחק לראשונה בגיל 20. במוקדמות מונדיאל 2006 חלק את תפקיד קפטן הנבחרת יחד עם אריק בנדו וסיים כסגן מלך השערים של הנבחרת עם שער אחד פחות מיוסי בניון. במהלך הקריירה שלו זכה נמני בארבע אליפויות, ארבעה גביעי מדינה ופעמיים בגביע הטוטו, כולם עם מכבי תל אביב.
קריירת אימון.