עבודת הארגון מנוהלת על ידי ועדת היגוי דרך NGO הצרפתי. הוועדה מורכבת מכלכלנים, אקדמאים ומומחים ישראלים, פלסטינים ובינלאומיים בארגונים כלכליים שונים המחפשים לזהות תרחישים כלכליים אופטימליים ולספק המלצות שייטיבו עם שני הצדדים, הישראלי והפלסטיני.
ועדת ההיגוי כוללת את
Aix כקבוצת מחקר.
קבוצת Aix החלה את פעולתה בחודש יולי 2002, בעקבות סמינר שהתקיים באקס אן פרובנס, ומכאן שמה. מטרת הסמינר הייתה לכנס תחת קורת גג אחת את העמדות הישראליות והפלסטיניות בשאלות כלכליות הנוגעות להסדרי הקבע העתידיים בין שני הצדדים, וליצור פורום משותף לניתוח תרחישים והצעות שונות.
גישת ה"הנדסה לאחור".
"בשנת 2003, הגיעה קבוצת Aix למסקנה שאחת הטעויות שנעשו והתקבעו על ידי שני הצדדים, הישראלי והפלסטיני, הייתה ביסוס תהליך השלום על 'הדרגתיות', בעוד שהדרך הנכונה להתקדם הייתה לאמץ גישה של 'הנדסה לאחור'. בגישה של הנדסה לאחור, הצדדים מסכימים תחילה לאן הם מעוניינים להגיע, כלומר מהם קווי המתאר להסדר הקבע, ורק לאחר מכן מחליטים אילו שלבים ותהליכים יהיו מיטביים להשגת היעד. הדרגתיות, לעומת זאת, היא גישה מצטברת, הדוגלת בהתקדמות של שלב אחד (ונושא אחד) בכל פעם, ללא כל הסכם וללא כל התייחסות, גם לא מועטה, לתוצאה הסופית. גישה זו אינה נכונה, בייחוד לאור חוסר האיזון בכוחות בין שני הצדדים, ופעם אחר פעם תרמה לכישלון. בעקבות זאת, ותוך הצמדות לגישת 'הנדסה לאחור', יצאה קבוצת Aix במסמך עמדות פלסטיני ישראלי המשותף הראשון שלה, שכותרתו "מפת הדרכים הכלכלית" (2004). במקום לסייע בשלב שלישי של מפת הדרכים לשלום שהציע הקוורטט, מציעה הקבוצה להשתמש בשלב זה כנקודת מוצא קונספטואלית לסדרה של מודלים לקשרים כלכליים בין ישראל ופלסטין." מתוך הספר:"היבטים כלכליים של הסכם קבע בין שתי מדינות ישראל ופלסטין".
בית יאיר
משה סבוראי
משה סבוראי (סברנסקי) (29 בדצמבר 1914 – 6 בדצמבר 2011) היה ממפקדי לח"י.
קורות חייו.
משה סבוראי נולד בשם משה סברנסקי באוקראינה, הצעיר בין תשעה ילדים. בשנת 1925 עלה לארץ ישראל עם חלק מהמשפחה, והתגורר בחיפה. למד בבית הספר הדתי "נצח ישראל" ולאחר מכן בבית המדרש למורים בבית הכרם בירושלים.
ב-1932 הצטרף לארגון "ההגנה" ושימש קשרו של מפקד מחוז ירושלים, יעקב פת. בנוסף היה חבר בתנועות ברית הבריונים, בית"ר וצה"ר. בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה השתתף בהפגנה שנערכה ב-28 במאי 1933 מול הקונסוליה הגרמנית בירושלים, והסיר בעצמו את הדגל הגרמני מעל הקונסוליה. לאחר רצח ארלוזורוב באותה שנה, נאסר יחד עם ראשי "ברית הבריונים" והועמד למשפט שממנו יצא זכאי. ב-1934 שב לחיפה ועסק בהוראה. באותה תקופה פגש את טובה לבית הוכגליק, אשתו לעתיד.
בשנת 1935 נסע לווינה לרגל הקמת הסתדרות ציונית חדשה (הצ"ח) בראשות זאב ז'בוטינסקי. בדרכו לשם פעל בשליחות האצ"ל להקמת סניפים בפולין. בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט היה פעיל במסגרת האצ"ל בחיפה. ב-1939 נעצר וישב בכלא עכו ביחד עם דוד רזיאל למשך 6 חודשים. כחודש לאחר שחרורו נולדה בתם של משה וטובה, חרות.
לאחר הפילוג באצ"ל בשנת 1940 על רקע פרוץ מלחמת העולם השנייה ושאלת הפסקת הפעילות נגד הבריטים, הצטרף לקבוצתו של אברהם שטרן (יאיר), שנקראה בתחילה "האצ"ל בישראל" ובהמשך "לוחמי חירות ישראל" (לח"י), ושימש אחראי על המודיעין בארגון. סבוראי עזב את עבודתו כמורה והתמסר לפעילות המחתרת. בעקבות הפילוג החל מצוד נרחב של השלטון הבריטי אחר אנשי לח"י שפרשו מהאצ"ל ומנו אז כמה עשרות בודדות. ב-22 במאי 1941 נעצר סבוראי על ידי המשטרה הבריטית בתל אביב ונשלח למחנה המעצר מזרעה. כעבור כמה חודשים, ב-27 בנובמבר, הצליח לברוח מהליווי המשטרתי בעת העברה ממקום למקום וחזר לפעילות המחתרת כמפקד מחוז תל אביב. בחודשים אלו הגיע המצוד אחרי אנשי לח"י לשיאו ופרסים גדולים הוצעו למי שיסייע בתפיסת מפקדי הארגון. במהלך חודש ינואר עבר מפקד הארגון, אברהם שטרן, לדירתם של משה וטובה סבוראי בשכונת פלורנטין בתל אביב, ומשם ניהל את פעילות המחתרת.
ב-27 בינואר 1942 שהה סבוראי בדירה ברחוב דיזנגוף 30 שבה נורו ארבעה מחברי לח"י על ידי אנשי הבולשת הבריטית בראשות הקצין ג'פרי מורטון. שניים מהם, אברהם אמפר וזליג ז'ק, נהרגו מפצעיהם ואילו יעקב אליאב וסבוראי שנפצעו נתפסו והועמדו למשפט. כעבור שבועיים, ב-12 בפברואר נורה אברהם שטרן בדירתו של סבוראי על ידי ג'פרי מורטון ומת. גופתו הובאה לחדר המתים של בית החולים הממשלתי שבו שכבו סבוראי ואליאב והם נקראו לזהות את הגופה. סבוראי ואליאב הואשמו בהחזקת נשק ואמצעי לחימה ונידונו למאסר עולם שהומר בהמשך ל-10 שנות מאסר. את מאסרו ריצה בכלא עכו ובבית הסוהר המרכזי בירושלים שממנו ברח ביחד עם 11 מחבריו בראשית שנת 1948.
לאחר הקמת המדינה התקשה למצוא עבודה כמורה ולכן שימש כנהג בחברת אגד. בשנת 1957 הוסמך כעורך דין. ב-1981 נמנו משה וטובה סבוראי עם מייסדי היישוב שקד בצפון השומרון.
לאורך השנים היו שהאשימו את סבוראי בגרימת מותו של מנהיג לח"י, אברהם שטרן, וטענו כי פליטת פה שלו בעת ששכב בבית החולים תחת השגחת שוטרים בריטים היא שחשפה את מקום מחבואו. סבוראי עצמו דחה טענה זאת בתוקף ואף ניהל שורה של משפטי דיבה נגד חברו ללח"י, אנשל שפילמן, נגד העיתון "מעריב" ונגד ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון., שבכולם זכה. הטענה שסבוראי תרם בחוסר זהירות לאיתורו של שטרן שבה ועלתה בשנת 2020 מפי עו"ד נתן רון, דוקטורנט באוניברסיטה העברית.
סבוראי נפטר בביתו בשקד ונטמן בבית העלמין בחיפה בחלקת יוצאי המחתרות. אשתו טובה נפטרה ב-31 במרץ 2013, בגיל 97. לבני הזוג סבוראי שלושה ילדים: חרות, סמדר ויאיר.
הנצחתו.
הונצח בקריאת רחוב על שמו ביישוב חוות יאיר שבשומרון וגן שעשועים ביישוב שקד שבצפון השומרון, אשר משה וטובה הקימו וגרו בו עד סוף חייהם.
7 מצוות בני נח
אהרן אלימלך בר שאול
שושלת בעלז
שושלת בעלז היא שושלת חסידית שיסודה מרבי שלום רוקח. הענף המפורסם בשושלת הוא ענף חסידות בעלז, האדמו"רים שכיהנו בעיירה בלז שבגליציה. צאצאים נוספים כיהנו באדמו"רות ורבנות.
תולדות השושלת.
לרבי שלום רוקח היו חמישה בנים ושתי בנות. בנו הצעיר רבי יהושע, מילא את מקומו בבעלז. בנו השלישי היה רבי שמואל שמעלקע. בתו פריידא הייתה נשואה לרבי חנוך הניך מייער אבי חסידות אלעסק. בתו איידל הייתה נשואה לרבי יצחק רובין מברוד (גזע רופשיץ). הייתה מקבלת קוויטלאך ופדיונות. אביה אמר ש"חסר לה רק שטריימל".
רבי אלעזר רוקח.
בנו הגדול היה רבי אלעזר (נקרא על שם אביו של רבי שלום, רבי אלעזר מברוד נכד רבי אלעזר רוקח מאמסטרדם). התגורר בבלז שם היו לו מעט חסידים. נפטר בי"ט בכסלו תרמ"ב. בניו שכיהנו באדמו"רות היו רבי אהרן ורבי יהודה. חתניו היו רבי אלכסנדר סנדר לבין נכדו של רבי צבי הירש מזידיטשוב, רבי יחיאל מיכל מסטרוז'ניץ ורבי דוד פלאם, נכדו של המגיד מלוצק. בנו של רבי דוד היה רבי יצחק שכיהן כאדמו"ר מאלעסק.
רבי אהרן כיהן בלוביטש-קרולבסקי. את מקומו מילא בנו רבי יהודה זונדל. בנו של רבי יהודה זונדל, רבי ברוך אברהם, כיהן בפרמישלא.
רבי יהודה היה חתנו של רבי דוד מדינוב. כיהן בדינוב. את מקומו מילא בנו רבי מנחם מנדל חתן רבי אבי עזרא זעליג מקאלושין. אחריו ישב על מקומו חתנו רבי אברהם אבא וואגנער המכונה רב אבא'לא דינובער. בניו של רבי מנחם מנדל היו רבי צבי אלימלך שכיהן בפרמישלן ורבי ישכר דב חתנו של רבי שמעון מלינסק. רבי ישכר דב היגר לארצות הברית בשנת תרצ"ח שם נקרא האדמו"ר מלינסק. נפטר בשנת תשכ"ה בישראל. חתנו היה רבי מנחם שלמה מקאלוב. נכדו של רבי אברהם אבא מדינוב, הוא הרב פסח שטרן מדינוב מנתניה.
רבי יהודה זונדל רוקח.
בנו השני היה רבי יהודה זונדל. כיהן לאחר פטירת אביו באוחאן הסמוכה ללובלין. היה חתנו של הרב שמואל צבי מדרישקופלי. נאסר לתקופה קצרה על ידי הרוסים. נפטר בשנת תרל"א. בניו שכיהנו באדמו"רות היו רבי אפרים זלמן ורבי אהרן.
רבי אפרים זלמן מהרובישוב היה חתנו של רבי חנינא מאולינוב ובזיווג שני חתן רבי צבי מסטרליסק. מילא את מקום אביו באוחאן. גורש מאוחאן על ידי הרוסים והתיישב בהרובישוב. נפטר בשנת תרנ"ה. בניו היו: רבי משה חתן בן דודו רבי שלום מפשמישל. כיהן משנת תרע"ג בפשמישל. נרצח בשנת תש"ב; רבי ישעיהו שלום. היה תלמידו של סבו רבי חנינא. כיהן בוואניווטש הסמוכה לסמבור. במלחמת העולם הראשונה הוגלה לסיביר אך עקב מחלתו הושאר בחרקוב. אחר כך חזר לפולין והתיישב בפרשוב ובטורקא. חיבר ספר בקבלה בשם "ילקוט ישר" נפטר בשנת תש"ב; רבי אריה לייב מהרובישוב בארצות הברית; רבי חנינא כיהן בלוצק. כל משפחתו נרצחה בשואה והוא הצליח להימלט דרך רוסיה. היגר לארצות הברית והתיישב בקליבלנד ובסוף ימיו עלה לישראל; רבי נפתלי מהרובישוב; רבי זונדל מהרובישוב.
רבי אהרן כיהן בדוברובמיל. בנו רבי אלעזר מלוביטש (חתנו של רבי יחיאל מיכל הגר מסטרוז'ניץ) כיהן בחיי אביו בהוראתו ונפטר בחיי אביו.
רבי משה רוקח.
בנו הרביעי היה רבי משה, כיהן במיחוב ובקארוב. היה חתנו (בזיווג שני) של רבי פנחס נכד רבי אריה לייב מוואלטשיסק. היה מפורסם כקדוש ופרוש. נפטר בב' באייר תרמ"ג. ששת בניו וחתנו כיהנו באדמו"רות. חתנים נוספים שלו היו הרב נפתלי צבי הירש הלברשטאם מפיקלה, רבי אבי עזרא זליג מקלושין, רבי אבי עזרא זעליג מבלנדוב-קוז'ניץ ורבי אלתר מאיר דוד מוואלברוום.