מפני שהטיסה הראשונה לחלל נמשכה רק כמה דקות, לא היה הרבה צורך לשאת מזון על המעבורת. אבל בתחילת שנות השישים, ג'ון גלן והאסטרונאוטים של פרויקט מרקורי שהו בחלל למשך זמן רב יותר והיו צריכים לאכול. מזונות החלל הראשונים לא היו מעוררי תיאבון, בלשון המעטה. רובם היו נוזלים למחצה שנדחסו מצינורות ונאכלו דרך קש. היו גם קוביות בגודל של נגיסה של מזונות דחוסים ומיובשים שחוזרו על ידי הרוק בפיות האסטרונאוטים.
כאשר יצאה לפועל משימת ג'מיני בשנת 1965, שופר המזון משמעותית ולאסטרונאוטים ניתנה אפשרות בחירה מתוך מגוון רחב יותר של מזונות, כולל קוקטיילים, שרימפס, נגיסות הודו ומרק עוף. האוכל היה מיובש בהקפאה, תהליך המשמר את המזון עבור הטיסה מבלי להתפשר על הטעם. כדי לרענן את המזון, האסטרונאוטים פשוט הזריקו מים לתוך החבילה עם אקדח מים. לארוחת צהריים בווסטוק (1961) יורי גגארין אכל משלוש שפופרות במשקל 160 גרם כל אחת. שתיים מהן הכילו מנות של בשר, ואחת שהכילה רוטב שוקולד.
באוגוסט 1961, הקוסמונאוט הסובייטי גרמן טיטוב הפך לאדם הראשון שחווה מחלת חלל על ווסטוק 2. הוא מחזיק ברשומות על היותו האדם הראשון להקיא בחלל. לדברי ליין, האירוע הזה "בישר את הצורך בתזונת חלל."
אחת המטלות הרבות של ג'ון גלן, כאמריקאי הראשון שהקיף את כדור הארץ בשנת 1962, הייתה להתנסות באכילה בתנאים נטולי משקל. היו מומחים שחששו שחוסר המשקל יפגע בבליעה. גלן לא חווה קשיים כאלה, ונקבע כי מיקרוסקרבציה אינה משפיעה על תהליך הבליעה הטבעי, המאופשר על ידי הפריסטלים של הוושט.
אסטרונאוטים במשימות מרקורי מאוחרות יותר (1959–1963) לא אהבו את המזון שסופק. הם אכלו קוביות בגודל ביס, אבקות מיובשות והקפאה. האסטרונאוטים מצאו את זה לא מעורר תיאבון, חוו קשיים בהתייבשות של מזון מיובש בהקפאה, ולא אהבו לסחוט צינורות או לאסוף פירורים. לפני השליחות, האסטרונאוטים זכו גם לארוחות בוקר דלות סיבים לפני השיגור, כדי להקטין את הסיכויים שהם יעשו את צורכיהם בעת הטיסה.
פרויקט ג'מיני (1965–1966).
כמה מנושאי המזון ממשימות מרקורי הועברו למשימות ג'מיני המאוחרות יותר (1965–1966). ציפוי של ג'לטין עזר למנוע קוביות בגודל של פירור. שיטות רדיאציה פשוטה יותר פותחו. התפריטים התרחבו גם כדי לכלול פריטים מגוונים יותר כגון קוקטייל שרימפס, עוף וירקות, ריבות, טוסטים, ואפילו מיץ תפוחים.
הצוות של ג'מיני השלישי הגניב סנדוויץ' למעבורת המשימה. מפקד המשלחת גאס גריסום אהב כריכי בקר מבושלים, כך שהטייס ג'ון יאנג הביא אחד מהם, לאחר שעודד אותו האסטרונאוט וולטר שיירה. עם זאת, יאנג היה אמור לאכול רק מזון מאושר. קערות לחם צפות עודדו את גרייסום להעלות את הכריך למעבורת. האסטרונאוטים ננזפו על ידי נאס"א בגלל המעשה. נקרא שימוע בקונגרס, ואילץ את הסגן של נאס"א, ג'ורג' מילן לפרוש ולא לחזור. לאחר המקרה נאס"א טיפלה והקפידה במה שהביאו אסטרונאוטים למשימות עתידיות.
הארוחה הראשונה בחלל.
ג'ון גלן האדם האמריקאי הראשון שהיה בתנאי חוסר-משקל מסביב לכדור הארץ והאמריקאי הראשון שאכל בחלל ב 1962, טען שמשימת האכילה בחלל הייתה מאוד קלה, אך הוא טען שהתפריט אינו מגוון.
באותו זמן לא היה ידוע אם בליעה וקליטה של ​​חומרים מזינים היו אפשריים במצב של אפס כבידה. טבליות גלוקוז עם מים, הוכיח כי אנשים יכולים לאכול, לבלוע, ולעכל מזון בסביבה חסרת משקל. אוכל החלל של מרקורי בתחילת שנות השישים התבסס על מנות הישרדות של הצבא, והורכב מאוכל "טהור" שנארז לתוך צינורות אלומיניום ונמצץ דרך קש. בעוד ג'ון גלן והאסטרונאוטים האחרים של מרקורי לא חוו שום בעיות בלעיסה, שתייה, בליעה או עיכול, האוכל לא נחשב לטעים מאוד.
מזון שלרוב נבחר לאכילה בחלל.
מזון האסטרונאוטים השתנה רבות במהלך השנים מאז החלו טיסות החלל.
בחלל מערכת הבליעה והעיכול עובדות בצורה נורמלית, ולכן המזון הנבחר לשימוש בחלל הוא לרוב מזון רגיל ולא מעובד לצורות נוזליות או מוצקות שונות כפי שהיה בעבר. טייסי החלל לרוב ניזונים ממזון רגיל במהלך השהות בחלל, שהוכן בצורת מנות קטנות לצורך אכילה נוחה. לצורך התזונה בחלל נלקחים בעיקר מוצרי מזון שונים, חלקם מזון מעובד, שלרוב אינו עובר התאמה מיוחדת כלשהי.
מוצרי המזון האלו צריכים לעמוד בשלושה תנאים:
לרוב למשל תהיה העדפה לטורטיות במקום לחם, שנוטה יותר להתפורר.
מזונות נוספים שלרוב נלקחים לחלל: ממרחים שונים, מעדני חלב, נקניקים, פירות יבשים, דגנים, שוקולד, וכמו כן מנות מבושלות המכילות כמות תבלינים גבוהה הנשמרות בשקיות ואקום מיוחדות.
תנאי חוסר הכבידה והצטברות הנוזלים בחללי הפנים בחלל משפיעים על חוש הטעם, ולכן כמות התבלינים הגבוהה שמשתמשים בה במנות המוכנות מראש.
בתחנת החלל הבינלאומית יש תנור חשמלי שמגיע ל-180 מעלות ומחמם אוכל, ויש גם מקרר שמכיל ציוד רפואי ולעיתים מאוכסנת בו גם גלידה.
לפני הטיסה בוחרים האסטרונאוטים לעצמם תפריט מתוך מגוון רחב של פריטי מזון. ניתנות דיאטות כדי לספק לכל אסטרונאוט כמות המינרלים והוויטמינים הדרושים להם להתמודד במהלך השהות בחלל. המזונות הנבחרים להילקח בטיסות מאוישות נחקרים ומעובדים במעבדת מערכות מזון חלל אשר במרכז החלל ג'ונסון ביוסטון. מעבדה זו מאוישת במדעני מזון, דיאטנים, ומהנדסים. במעבדה עוברים מוצרי המזון אנליזות תזונתיות, נערכים מחקרים לגבי השהות באחסנה, נעשות הערכות לגבי עטיפה ואריזה אופטימאלית של דברי המזון ועוד.
לי ברדוגו
לי ברדוגו (באנגלית: Leigh Bardugo) היא סופרת אמריקאית, מחברת ספרי פנטזיה לקוראים צעירים ובוגרים. ידועה בעיקר בשל הספרים "שישה עורבים" ו"טרילוגיית גרישה", אשר נמכרו בלמעלה משני מיליון עותקים. ספרה "צל ועצם", הראשון בטרילוגיית הגרישה, עובד לסדרת לייב-אקשן של נטפליקס "צל ועצם". ספרה "Ninth House" יעובד על-ידי אולפני אמזון, כשברדוגו תשמש כמפיקה בפועל בשניהם.
ראשית חייה.
ברדוגו נולדה בירושלים. בילדותה עברה ללוס אנג'לס שבארצות הברית, שם גודלה על ידי סבה וסבתה. היא למדה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ייל, וסיימה תואר באנגלית, באביב 1997.
לפני פרסום הרומן הראשון שלה, ברדוגו עבדה במגוון משרות בתחומים שונים, כמו רעיונאות, עיתונאות, ואף בתחום האיפור והאפקטים המיוחדים.
קריירה ספרותית.
הרומן הראשון שכתבה ברדוגו, "צל ועצם", ראה אור בשנת 2012 (באנגלית) על ידי מקמילן מוציאים לאור. ברדוגו חתמה ביחד עם הסוכנת שלה, ג'ואן וולפי, חוזה לשלושת ספריה הבאים בהוצאת מקמילן, תוך פחות מ-30 יום לאחר הגשת הטיוטה.
הספר "צל ועצם", שהפך להיות הספר הראשון ב"טרילוגיית הגרישה" היה מועמד לפרס ספרות רומנטית של הניו יורק טיימס, פרס ספרי ילדים של דרום קרוליינה, נכנס לרשימת הספרים העצמאיים ב Next List Book וכן זכה לביקורת אוהדת בניו יורק טיימס.
הרומן הגיע למקום השמיני ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס וכמו כן הוצע למחברת הסכם הפקה פוטנציאלי להפיכת הספר לסרט על ידי מפיק הקולנוע דייוויד היימן ואולפני דרימוורקס.
הספרים הבאים ב"טרילוגיית הגרישה": "מצור וסופה" ו"הרס ותקומה", ראו אור גם כן על ידי הוצאת מקמילן בשנים 2013 ו-2014 בהתאמה.
עד לשנת 2014 נמכרו ספרי הטרילוגיה בלמעלה מ 22 מדינות שונות.
עלילת צמד הספרים "שישה עורבים" (המורכבת מהספרים "שישה עורבים" ו"ממלכה עקומה") מתרחשת ביקום זהה ליקום בו מתרחשת עלילת "טרילוגיית הגרישה", יקום המכונה לעיתים קרובות "Grishaverse". הספרים ראו אור בהוצאת מקמילן בשנים 2015 ו 2016 בהתאמה.
הספר "שישה עורבים" הוכרז על ידי הניו-יורק טיימס כאחד הספרים הבולטים של השנה, ונכלל ברשימת עשרת הספרים הנבחרים של ALA-YALSA לשנת 2016.
הספר "The Language of Thorns" (טרם ראה אור בעברית), אוסף של אגדות גרישה עממיות וסיפורים, יצא בהוצאת מקמילן בשנת 2017.
בשנת 2016, הודיעה ברדוגו כי היא עובדת על כתיבת ספר ראשון מתוך סדרה צפויה של ארבעה ספרים שיהיו עיבוד לסיפורי גיבורי-העל הגדולים ביותר של חברת הקומיקס האמריקאית DC קומיקס. הספר הראשון בסדרה, "וונדר וומן: Warbringer" ראה אור בהוצאת רנדום האוס פינגווין בשנת 2017.
ברדוגו גם פרסמה מסות וסיפורים קצרים במגוון אוספי אנתולוגיה באנגלית, כולל:
Last Night, A Superhero Saved My Life, Slasher Girls and Monster Boys, and Summer Days and Summer Nights.
ספריה של ברדוגו תורגמו ל-22 שפות ופורסמו בלמעלה מ-50 מדינות.
ב-2021 ספרה "צל ועצם" עובד לסדרת הטלוויזיה האמריקאית "צל ועצם" מבית שירות הזרמת המדיה Netflix, ואף חודש לעונה שנייה. ספרה "Ninth House" יעובד על-ידי Amazon Studios, כשברדוגו תשמש כמפיקה בפועל בשניהם.
חיים אישיים.
ברדוגו מתגוררת בהוליווד. המחברת מגלה בחלק ה'תודות' בספרה "שישה עורבים" כי היא סובלת ממחלת נמק העצם ולפעמים צריכה להשתמש במקל הליכה.
ברדוגו היא גם זמרת בלהקה Captain Automatic.
פרסומים.
טרילוגיית הגרישה.
שלושת הסיפורים הראשונים ראו אור בשנת 2015 כסדרה ששמה Folktales from Ravka. בשנת 2017 יצאה לאור אסופת סיפורים נוספת.
סביבת מור
סביבת מוּר במודל אוטומט תאי מוגדרת על סריג ריבועי ומורכבת משמונת התאים הסובבים תא מרכזי.
היא דומה בגרפיקה ממוחשבת למספר הפיקסלים הסובבים פיקסל נתון. הסביבה נקראת על שם המתמטיקאי האמריקאי אדוארד מור, ממציא האוטומט הסופי מכונת מור. יחד עם סביבת פון נוימן הן הסביבות הנפוצות ביותר באוטומטים תאיים.
באופן כללי סביבת מור מסדר formula_1 של תא, מורכבת מסך התאים שבמרחק צ'בישב ממנו. למשל סביבת מור מסדר 2 מורכבת מ 24 תאים (8+16) ובאופן כללי: formula_2.