בירושלים, החברה פעלה אצל שלטונות המנדט בדרישה לחייב את סגירת החנויות ביום שישי לפני כניסת השבת. החברה זקפה לזכותה את העובדה שבתי הקולנוע בירושלים היו סגורים בשבת. ראשי החברה גייסו מאות מתנדבים שארגנו פעולות מחאה וניהלו מאבק נגד פתיחת עסקים וחילולי שבת בירושלים. בין המשתתפים המפורסמים בפעילות החברה בירושלים היו הרבנים: אריה לוין, דב סוקולובסקי שבתי יודלביץ, חייקל מילצקי, מרדכי אליהו וישראל יעקב פישר. סוקלובסקי נהג לשלוח מכתבים לאנשים שנראו מחללים שבת שבהם ביקש מהם שלא לחלל שבת.
בחדרה פעלה החברה לחקיקת חוק שיצמצם את חילול השבת.
אופי הפעילות בירושלים ובני ברק.
חברות "מזהירי שבת" לא היו היחידות שפעלו למען שמירת השבת בארץ ישראל ולצדן פעלו חברות אחרות תחת שמות כמו "למען השבת", "שומרי שבת", "משמרת שבת" ו"מגיני השבת".
בנטורי קרתא הציגו את ההבדל, לשיטתם, בין מזהירי שבת בירושלים לבין שאר החברות:
בירושלים היו מקרים רבים בהם נעצרו מזהירי שבת על הפרת הסדר הציבורי.
בספר על החזון אי"ש מתוארת פעילות מזהירי השבת בבני ברק:
אתר הצלילה בים האדום
אתר הצלילה בים האדום (באנגלית: The Red Sea Diving Resort, מופץ גם בשם: Operation Brothers - מבצע אחים) הוא מותחן ריגול משנת 2019, בהשראת סיפור אמיתי. הסרט מבוסס על פעילות המוסד בסודאן, ובעיקר בשימוש שנעשה בראשית שנות ה-80 בכפר הנופש הנטוש "ארוס" בחוף סודאן במסגרת מבצע נמל בית, כבסיס להסוואת פעילות להעלאת יהודי אתיופיה מסודאן לישראל.
הסרט צולם בדרום אפריקה ובנמיביה. את צוות סוכני המוסד שביצע את המשימה מוביל ארי לוינסון (כריס אוונס). צוות השחקנים כולל גם את היילי בנט, מיכיל האוסמן, אלסנדרו ניבולה, גרג קיניר ובן קינגסלי. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים היהודי בסן פרנסיסקו, ב-28 ביולי 2019. הוא יצא לאקרנים ב-31 ביולי 2019 על ידי נטפליקס. הסרט זכה לאהדה יחסית מצד הקהל, אך לא זכה לשבחי המבקרים.
עלילה.
קבדה בימרו, יהודי-אתיופי מביתא ישראל, מגייס את עזרתו של סוכן המוסד הישראלי ארי לוינסון, כדי לעזור להביא את חבריו היהודים לישראל לאחר שברחו מאתיופיה למדינה המוסלמית סודאן, בה מענים והורגים אותם על פי רצון הממשלה. ארי מסכים ומאתר בית מלון נטוש בחוף סודאן. הוא משכנע את ראשי המוסד לחכור את בית המלון ככיסוי להעלאת היהודים. הוא מגייס כמה מחבריו ועמיתיו לשעבר: רייצ'ל רייטר, ג'ייק וולף, מקס רוז וסמי נבון שיסייעו לו בתוכנית.
כאשר תיירים מגיעים למלון בטעות ארי מבין שהם יכולים להשתמש בהם לחיזוק סיפור הכיסוי. התוכנית מצליחה וארי וחבריו מתחילים להוציא קבוצות קבוצות דרך הים אל עבר ספינה של חיל הים, אך הממשלה והצבא, בראשות הקולונל העריץ עבדל אחמד, מגלים על בירמו והורגים קבוצה של יהודים שמסרבים להסגיר את הכוח שמוציא אותם מסודאן. אחמד מבקר באתר הנופש עם כמה מאנשיו, אך לא מוצא שום עדות לפעילות המוסד.
ארי וסמי נעצרים בלילה על ידי הממשלה לאחר שהצוות מצליח לחלץ קבוצת יהודים, אך הם משוחררים. אחמד ואנשיו מבקרים שוב באתר הנופש, רק שהפעם רחל נאלצת להרוג את אחד הגברים כאשר הוא מוצא את היהודים המסתתרים. אחמד ואנשיו עוזבים את המלון מבלי לדעת על המוות, בזמן שארי וצוותו מתווכחים על מה לעשות.
בידיעה שאחמד ואנשיו יחזרו, ארי מחליט לפנות מספר גדול של יהודים במטוס אליו הוא יזכה לגישה בעזרת וולטון בואן, סוכן CIA, אותו פגש ארי כמה פעמים בעבר. ברגע שבואן, ארי וצוותו מסיימים להביא את כל היהודים (כולל קאבדה שנפצע מדקירה) אל המטוס, אחמד מגיע עם אנשיו, אך הם לא מצליחים למנוע מהמטוס להמריא.
הסרט מסתיים עם תמונות מהאירועים האמיתיים, מהמלון בסודאן והירידה של ביתא ישראל מהמטוסים, כשברקע מתנגן השיר "ממעמקים" של עידן רייכל.
מתחם ירקונים
מתחם ירקונים הוא אזור השוכן בין פתח תקווה וכביש 5, שהפך מאזור חקלאי לאזור מסחרי ללא אישור וללא שינוי תוכנית המתאר המקומית לאזור. המתחם משתרע על שטח של כ-2,000 דונם בין הוד השרון, פתח תקווה ונחל הירקון. על השטח חלות תוכניות שמייעדות אותו לשימושים חקלאיים ולגן לאומי ירקון שאמור להשתרע לאורך הנחל. גם תחנת הרכבת במתחם נבנתה ללא תוכנית מתאר מאושרת ומבלי להסדיר את הגישה אליה להולכי רגל מאזור התעשייה סגולה, אותו היא אמורה לשרת.
היסטוריה.
קרקעות המתחם הוכרזו כקרקע חקלאית בשנת 1968.
רוב המבנים שבמתחם הוקמו במחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה ה-20, רובם ללא היתר בנייה, וחלקם על-פי היתרים לבנייה של מבנים חקלאיים. המבנים שימשו למסחר, וזאת ללא היתרים לשימוש חורג, ובלא אישורים של הוועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים וההוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה. בסך הכל הוקמו כ-40 מבנים ו-30 מחסנים, וסככות בשטח כולל של 50 אלף מ"ר. במתחם פעלו כ-50 עסקים, ביניהם מרכולים, חנויות כל בו ואולמות אירועים. גם הדרכים למתחם נסללו ללא היתר בנייה. התמרורים הוצבו במקום שלא בסמכות רשות התמרור. במתחם לא היו תשתיות ביוב. בשנת 1998 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה פתח תקווה להקים או להלבין עשרות מבני עסק שהוקמו או תוכננו לקום במתחם. המבנים הוקמו ללא היתר בנייה ושימשו למסחר ללא היתרים לשימוש חורג וללא אישור ועדות התכנון והבנייה השונות. חלקם אף פועלו ללא רישיונות עסק וחלקם החזיקו ברישיונות לא חוקיים.
באוגוסט 1999, סירבה הוועדה לשמירה על שטחים חקלאיים ופתוחים להכשיר את היתר בנייה שקיבל היזם עמוס לוזון לפאוור סנטר בצומת ירקונים, על סמך תוכנית שאושרה עקרונית קודם אך חרגה באופן נרחב מההיתר לשימוש מסחרי בקרקע חקלאית.עיריית פתח תקווה לא המתינה לאישורה הסופי של התוכנית וחילקה אישורים לבנייה מסחרית רחבת היקף על שטחים מסחריים במתחם. בנובמבר 1999 נעצרו אבי לביא, לשעבר המשנה למנכ"ל עיריית פתח תקווה, והיזם עמוס לוזון, בחשד לשוחד. לביא, שהיה יד ימינו של ראש העירייה, גיורא לב, היה חשוד בכך שקיבל מלוזון שוחד עבור סיוע בקבלת עבודות בעבור עיריית פתח תקווה ובקבלת היתרי בנייה עבור מתחם יקונים. היחידה הארצית לחקירות הונאה ניהלה במשך תקופה ארוכה חקירה סמויה, ולאחר שנאספו ראיות לכאורה, הוחלט לעצור את החשודים. באוגוסט 2000 המליצה המשטרה להעמיד את עמוס לוזון, אבי לביא ומהנדסת העיר מדלן אונגיל. באפריל 2002, קבע בית המשפט המחוז כי אין לתת אורכה נוספת לסגירת החנויות שנבנו בלי אישור בשטח.
ביוני 2002 כתב מבקר המדינה כי:.
ביוני 2005 ביקשה עיריית פתח-תקווה והוועדה המקומית לתכנון ובנייה בעיר לבטל את ההחלטה של המועצה הארצית לתכנון ובנייה, אשר אסרה מתן היתר לשימוש חורג בשטח מתחם ירקונים.
באוגוסט 2006 הגשו כתבי אישום נגד בכירי העירייה, בחשד להפרת אמונים ולמתן היתרים שלא כדין. פרקליטות מחוז תל אביב הגישה כתבי אישום נגד ראש עיריית פתח-תקווה לשעבר גיורא לב, ונגד מהנדסת העיר מדלן אונגיל בחשד להפרת אמונים ולמתן היתרי בנייה שלא כדין. השניים הואשמו בכך שהעניקו היתר בנייה בלתי חוקי להקמת הפאואר סנטר בשטח המיועד להקמת גן לאומי. ב-2012 לב ואונגיל, לא הורשעו לבסוף בעבירות, על אף שנקבע כי ביצעו את העבירות שיוחסו להם, וחויבו כל אחד ל-120 שעות עבודות לתועלת הציבור.
המבנים במתחם.
המתחם כולל את פאוור סנטר ירקונים ועסקים רבים נוספים, ביניהם סניף של רשת המזון חצי חינם. כמו כן ממוקמת במתחם תחנת הרכבת פתח תקווה – סגולה.
פאוור סנטר ירקונים.
יזמי המרכז היו אנשי העסקים עמוס לוזון, לוי שטרית, ואפרים מאיר על חטיבת קרקע חקלאית בבעלותם, ובחלקה על קרקע שהושכרה מצדדים שלישיים לתקופה של 15 שנה החל מחודש ספטמבר 1998. באפריל 1999, מכרו 51% מהפרויקט לחברת בת של חברת הכשרת היישוב בשם "הכשרת היישוב קניונים ומרכזי מסחר בע"מ". בניית הפאואר סנטר הושלמה בספטמבר 1998 והוא נפתח לקהל הרחב באוגוסט 1999. השוכר הגדול ביותר הייתה רשת "אייס קנה ובנה", ששכרה כ-4,200 מ"ר. השוכר השני בגודלו הייתה רשת אופיס דיפו, ששכרה 2,000. כמו כן שכרו חנויות רשת "המשביר מחסני אופנה", "פ.ק.פ דיזיין" ורשת צומת ספרים. ההכנסות השנתיות מדמי שכירות במתחם היו כ-8.5 מיליון שקל בשנים 2003 - 2005.
הקמת הפאוור סנטר אושרה באוגוסט 1998, על בסיס ההיתר לשימוש חורג בשטח חקלאי, שניתן לתקופה של חמש שנים. לקראת תום תקופת השימוש החורג הגישו ארבע החברות שיזמו את הקמתו: ל.א שטרית נכסים, הילת השרון השקעות, ע. לוזון נכסים והכשרת היישוב קניונים, בקשה להאריך את ההיתר. הבקשה אושרה על ידי הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה, אך נדחתה על ידי הוועדה המחוזית בנובמבר 2004. על החלטה זו הוגשה עתירה מינהלית לבית משפט לעניינים מינהליים בתל אביב. בנובמבר 2005 עתרו נגד ההחלטה לבית המשפט העליון, שגם דחה את עתירתם. במקביל המליצה המשטרה להעמיד לדין את עמוס לוזון בחשד למתן שוחד למשנה למנכ"ל עיריית פתח תקווה, עבור אישור השימוש החורג בשטח. ב-2006 הוגש כתב האישום נגד היזמים, ובחודש יולי 2012 הרשיע בית משפט השלום בכפר-סבא אותם, במסגרת הסדרי טיעון, שבמסגרתם הודו הנאשמים באישומים שיוחסו להם. בית המשפט קבע כי היזמים התעלמו מצו הפסקת עבודה שהוציאה להם הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה, והמשיכו לפעול במבנה שהקימו, על אף שמ-2003 לא ניתן להם כל היתר לפעול בו. בינואר 2014 הטיל בית משפט קנסות מצטברים בסך 15 מיליון שקל כנגד הנאשמים.
ב-2017, נדחתה עתירה נוספת להיתר שימוש חורג בפאוור סנטר ירקונים.
בינואר 2019 נסגר הפאוור סנטר. היזמים החליטו לא להרוס את המבנה, אך הוא נהרס כתוצאה מביזה של חומרי בניין וציוד במהלך שנת 2020.