באוגוסט 2013 נרכש על ידי נאפולי תמורת 10 מיליון דולר וחתם לחמש שנים. את הבכורה ערך במחזור השישי מול גנואה כששיחק 60 דקות. את שער הבכורה שלו בקבוצה כבר במחזור השלישי בשלב הבתים של ליגת האלופות בניצחון 1–2 על מרסיי. אף על פי שנחשב לאחת הרכישות הבולטות של נאפולי, הוא לא נלקח בחשבון יותר מדי על ידי המאמן רפאל בניטס, גם בגלל גילו וחוסר ניסיונו, אבל כן זכה לשבחים בדקות המעטות ששיחק. את שערו השני כבש במסגרת הליגה האירופאית בתיקו 2-2 מול פורטו, אף על פי שלבסוף נאפולי הפסידה 2–3 בסיכום. במחזור ה-30 הוא פתח שוב בהרכב, לראשונה בשנת 2014 במשחק מול קטניה וכבש צמד בניצחון 2–4. סיים את עונת הבכורה שלו עם שבעה שערים ב-22 משחקים בכל המסגרות.
את העונה השנייה הוא פתח עם זכייה בסופר קופה איטליה. למרות זאת, לא שותף הרבה בהרכב הפותח, אלא בעיקר כמחליפו של גונסאלו היגוואין, שהיה החלוץ הראשי בסגל. הוא סיים את העונה השנייה בנאפולי עם 8 שערים ב-31 משחקים בכל המסגרות.
אודינזה.
באוגוסט 2015 הושאל לאודינזה לשתי עונות. ערך את הבכורה במסגרת קופה איטליה כאשר נכנס בדקה ה-71 במשחק מול נוברה ובישל את השער האחרון בניצחון 1–3. ב-27 בספטמבר, לאחר שכבש שער במשחק שלישי ברציפות, סבל מפציעה שהרחיקה אותו למשך ארבעה חודשים מהמגרשים. ב-8 במאי, במסגרת המחזור ה-37, כבש את השער בתיקו 1-1 מול אטאלנטה שהבטיח עונה נוספת לאודינזה בסרייה א'. בסך הכל כבש שמונה שערים ב-26 הופעות בכל המסגרות.
את השער הראשון שלו לעונת 17–2016 כבש ב-18 בספטמבר בהפסד קבוצתו 1–2 לקייבו ורונה. ב-5 במרץ כבש את השער של קבוצתו מול יובנטוס בתיקו 1-1. בסך הכל שותף ספאטה ב-39 הופעות בעונתו השנייה בכל המסגרות שבהן כבש 11 שערים. (10 בליגה ועוד אחד בגביע).
סמפדוריה.
ב-31 באוגוסט הושאל לסמפדוריה עם סעיף רכישת חובה על סך 22 מיליון יורו. כבש את שערו הראשון ב-17 בספטמבר מול טורינו בתיקו 2-2. ב-28 בינואר כבש את שער הניצחון מול רומא בסטאדיו אולימפיקו. ב-3 באפריל כבש את אחד משני השערים בניצחון על אטאלנטה 1-2. בסך הכל כבש 11 שערים ב-31 משחקים בקבוצה.
אטאלנטה.
ב-12 ביולי הוכרז כשחקנה החדש של אטאלנטה. הוא עבר בהשאלה תמורת 14 מיליון יורו אך החל הצורה איטית את השנה וכבש רק שישה שערים בכל המסגרות בשלושת החודשים הראשונים. את שער הבכורה כבש ב-9 באוגוסט במסגרת הליגה האירופית בניצחון 1–4 על הפועל חיפה. את שער הבכורה בסרייה א' כבש ב-4 בנובמבר בניצחון 1–2 על בולוניה והוכתר כאיש המשחק. ב-8 בדצמבר כבש את השלושער הראשון שלו בניצחון 1–3 על אודינזה. ב-20 בינואר 2019 כבש לראשונה בקריירה שלו ארבעה שערים במשחק אחד. זה קרה בניצחון 0–5 על פרוזינונה כשספאטה משתווה לכריסטיאנו רונאלדו בראשות טבלת הכובשים המצטיינים. ב-30 בינואר כבש צמד בניצחון על יובנטוס וגרם להדחתה מהגביע האיטלקי. ב-31 במרץ כבש עוד צמד בניצחון על פארמה. בסך הכל כבש דובאן 28 שערים ב-48 משחקים בכל המסגרות. בינואר 2020 מימשה אטאלנטה את אופציית הרכישה שלו תמורת 12 מיליון יורו.
נבחרת לאומית.
דובאן לא היה חלק מהנבחרת הצעירה ששיחקה במסגרת הסודאמריקנו 2011, אבל זומן לטורניר ההכנה שבו זכתה קולומביה לקראת המונדיאליטו, שקולומביה אירחה. הוא כבש את שער השוויון בגמר מול צרפת ובדו-קרב הפנדלים ניצחה קולומביה. במונדיאליטו עצמו שנערך בקולומביה 2011, שיחק ספאטה שלושה משחקים וכבש שער אחד, בהפסד 1–3 למקסיקו ברבע הגמר.
ב-17 במרץ 2017 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת שהתכוננה למשחקי מוקדמות מונדיאל 2018 מול ו. ערך את הופכת הבכורה ב-23 במרץ מול הבוליביאנים, כאשר החליף את מתאוס אוריבה ב-27 הדקות האחרונות. ב-10 באוקטובר 2017 פתח לראשונה בהרכב, במשחק האחרון והקובע במוקדמות מול בלימה. הוא שיחק 73 דקות והיה בין המצטיינים בתיקו 1-1, לפני שהוחלף על ידי וילמר באריוס. התיקו הבטיח לקולומביה את ההעפלה למונדיאל 2018. ב-14 במאי זומן לסגל הרחב של הנבחרת לפני המונדיאל, אבל לבסוף לא עבר את הניפוי הסופי ולא נסע לגביע העולם ברוסיה.
ב-30 במאי 2019 נכלל בסגל הסופי של המאמן קרלוס קיירוש לקופה אמריקה 2019. את שער הבכורה כבש ב-9 ביוני במשחק ידידות בלימה מול , משחק שקולומביה ניצחה 0–3. ב-15 ביוני נכנס כמחליף במשחק הראשון של קולומביה בקופה אמריקה מול וכבש את השער השני בניצחון 0–2. כבש את שער הניצחון של קולומביה גם במשחק השני מול שנגמר בתוצאה 0–1. הגיע עם הנבחרת עד לרבע הגמר, אך שם הודחו בדו-קרב פנדלים מול .
יום הנראות הביסקסואלי
יום הנראות הביסקסואלי, יום החגיגה הביסקסואלית או יום הגאווה הביסקסואלית מצוין ב-23 בספטמבר. הוא הוכרז במטרה לקדם הכרה בקהילה הביסקסואלית, בהיסטוריה ביסקסואלית, ובתרבות ביסקסואלית.
הרעיון לקדם יום גאווה ייחודי לקהילה הביסקסואלית נולד בכינוס הארגון הביסקסואלי הוותיק בארצות הברית הקרוי כיום 'BiNet USA' אך נוסד בשם 'הרשת הביסקסואלית הרב-תרבותית של צפון אמריקה' (NAMBN). בוועידה הראשונה של הארגון שנערכה בסן פרנסיסקו ב-1990 השתתפו למעלה מ-450 אנשים מ-20 מדינות בארצות הברית ומ-5 ארצות נוספות. בברכה ששלח ראש העיר לרגל הכינוס הכריז כי ב-23 ביוני אותה שנה יקיים יום גאווה ביסקסואלי עירוני.
בשנת 1999 צוין היום לראשונה באופן רשמי בכנס האיגוד הבינלאומי ללסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנס ואינטרסקס ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. מי שקידם את הרעיון היו שלושה פעילי זכויות בי-סקסואלים: וונדי קארי ממיין, מיכאל פייג' מפלורידה וגיגי רייבן ווילבור מטקסס. כך הסביר ווילבור: "מאז מרד סטונוול, הקהילה ההומו-לסבית גדלה בעוצמה ובניראות. גם הקהילה הביסקסואלית התחזקה, אך במובנים רבים אנו עדיין בלתי נראים. גם אני מותנה על ידי החברה לתייג זוג שהולך יד ביד באופן אוטומטי כסטרייט או הומו, בהתאם למגדר המוערך של כל אחד". הרעיון בקיום יום גאווה ייחודי, בנפרד מהאירועים הלהט"ביים הכלליים, בא בתגובה למחיקה ביסקסואלית הנפוצה לא רק בחברה הכללית אלא לעיתים גם במרחבים להט"ביים. קארי, הסבירה כי התאריך ליום זה נבחר במידה מסוימת של אקראיות: "ישבנו באחד הכנסים הדו שנתיים והוצאנו קיטור. אני חושבת שהיה זה גיגי שאמר שצריך לערוך מסיבה. כולנו אהבנו את פרדי מרקיורי, הביסקסואל הענק. יום ההולדת שלו היה בספטמבר, אז למה לא ספטמבר? רצינו יום שנופל על סוף השבוע כדי להבטיח שרוב האנשים יוכלו לעשות משהו. יום הולדתו של גיגי היה ב-23 בספטמבר, וזה נפל בסוף השבוע. אז, פוף! היה לנו יום!". כאמור, ועידת ה-ILGA העולמית נפלה על תאריך זה בשנה הראשונה בה צוין.
בתחילה צבר היום תאוצה רק באזורים עם נוכחות ביסקסואלית משמעותית, אולם כיום הוא מצוין ברחבי ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, גרמניה, יפן, ניו זילנד, שוודיה, בריטניה וישראל. בשנת 2012 הכריזה מועצת העיר ברקלי בקליפורניה על 23 בפברואר כיום המצוין באופן רשמי בעיר. ב-2013 נערך ב-23 בפברואר מפגש סגור בין נציגי ממשל לכ-30 פעילים ביסקסואליים במטרה לדון בסוגיות הרלוונטיות לקהילה זו. באותה שנה התייחס גם השר לענייני נשים ושוויון בבריטניה, ג'ו סווינסון, ליום הנראות ואמר: "אני מברך את יום הנראות הביסקסואלי המסייע להעלות מודעות לסוגיות הניצבות בפני אנשים ביסקסואלים, ומציע אפשרות לחגוג את הגיוון ולהתמקד ב-ב' שבלהט"ב".
גונתר ראמין
גונתר ורנר האנס ראמין (בגרמנית: Günther Werner Hans Ramin; 15 באוקטובר 1898 - 7 בפברואר 1956) היה נגן עוגב, מנצח, מלחין ומחנך גרמני במחצית הראשונה של המאה ה-20.
ביוגרפיה.
ראמין, בן לכומר, נולד בקרלסרוהה, גרמניה. בגיל 12 התקבל למקהלת הנערים סנט תומאס המהוללת של כנסיית תומאס בלייפציג, על ידי מי שהיה אז הממונה על השירה בכנסייה, גוסטב שרק. באותה עת היה קארל שטראובה, נגן העוגב, המנצח, המוציא לאור והתומך במוזיקה של מקס רגר, עוזרו של שרק, והוא נתן דעתו על כישרונו של ראמין כנגן עוגב ומלחין. בהמשך, כששטראובה קיבל עליו את משרת הממונה על המוזיקה בכנסיית תומאס, היה ראמין לעוזרו וממלא מקומו בשעת הצורך כמנצח מקהלה ומנהל.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה גויס ראמין לשירות צבאי; אף על פי כן, הצליח לעמוד בהצטיינות בכל בחינותיו בקונסרבטוריון של לייפציג בינואר 1917 וב-30 במאי 1918 הודיע לו שטראובה במכתב לחזית על בחירתו לנגן עוגב בכנסיית תומאס. ראמין שב מן המלחמה ונכנס לתפקידו, משרה בה החזיק במשך עשרים ושתיים שנים עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
ראמין בנה קריירת ביצוע מצליחה כנגן עוגב קונצרטי; עם זאת, בשנות ה-30' הקדיש את זמנו יותר ויותר לניצוח. הוא קיבל עליו את ניהול התאחדות המורים לשירה (Lehrergesangsverein) בלייפציג ב-1923 ועבד בקביעות עם מקהלת הגוונדהאוס. בשנת 1935 התמנה למנצח המקהלה הפילהרמונית שליד הפילהרמונית של ברלין, מינוי שהעצים את פרסומו. הוא היה נגן העוגב בעצרת המפלגה הנאצית בנירנברג ב-1936, שם ניגן בעוגב שנבנה במיוחד לתכלית זו, הגדול ביותר בגרמניה באותו זמן. בראש השנה האזרחית 1940 התמנה ראמין למנצח מקהלת תומאס בכנסיית תומאס, כמחליפו של קארל שטראובה, משרה בה החזיק עד מותו. לאחר מינוי זה, הקדיש ראמין את זמנו לביצוע היצירות הכוראליות של באך, והקנה לו ולמקהלה תהילה בינלאומית בשני קונצרטים ברוסיה 1953 ובדרום אמריקה 1955. שנה לאחר סיור זה, האחרון בחייו, לקה ראמין באירוע מוחי פתאומי ומת ב-27 בפברואר 1956.