ישראל הרשברג (נולד ב-7 בנובמבר 1948) הוא צייר ישראלי-אמריקאי. עבודתו כאמן וכמורה תרמה רבות להתפתחות ולהתבססות סגנון הציור הפיגורטיבי בישראל החל משנות התשעים של המאה ה-20.
ביוגרפיה.
ישראל הרשברג נולד בשנת 1948 במחנה עקורים בלינץ, אוסטריה. בשנת 1949 הוא עלה לישראל וחי בישראל עד גיל תשע. בשנת 1958 הוא היגר עם משפחתו לארצות הברית. בין השנים 1966–1968 למד אמנות בבית הספר של מוזיאון ברוקלין. בשנת 1972 הוא קיבל תואר ראשון באמנות מטעם מכון פראט בניו יורק. בשנת 1973 הוא סיים תואר שני באמנות מטעם האוניברסיטה הממשלתית בניו יורק. בין השנים 1973–1984 שימש הרשברג כמנהל הציור ורישום במכללה לאמנות של מרילנד ובשנת 1984 אף לימד ציור באקדמיה לאמנות בניו יורק.
בשנת 1984 הוא עלה לישראל עם משפחתו. בשנת 1998 הוא הקים את "הסדנא לציור ורישום בירושלים", שהוא משמש כמנהלה האמנותי שם לימד את טל סלוצקר, ארם גרשוני ואלדר פרבר.
בשנת 2013 קבע בית משפט כי שלושה ציורים החתומים בשם "הר צבי", שהרשברג התכחש ליצירתם, הם ציוריו.
הרשברג זכה בפרס מוזיאון תל אביב לאמנות בשנת 1988. בשנת 1991 זכה בפרס סנדברג לאמנות ישראלית, מטעם מוזיאון ישראל. הוא מיוצג כיום בידי גלריית מרלבורו בניו יורק, ועבודותיו נכללות באוספים פרטיים וציבוריים רבים ברחבי העולם.
מפעל המילון ההיסטורי
מקרא משוכתב
מקרא משוכתב (Rewritten Bible) או סיפור מקראי משוכתב הוא סוגה ספרותית שהייתה נפוצה בתקופת בית שני. ייחודה בכך שהסופרים השונים כותבים את המקרא מחדש בפרפרזה. גזה ורמש (Geza Vermes), שהיה הראשון לעמוד על טיבה של סוגה זו, מגדיר אותה כסיפור שעוקב אחר הרצף המקראי אבל כולל גם תוספות והרחבות רבות. יעקב כדורי (ג'יימס קוגל) סבור כי מאחורי השכתוב המקראי עומד לעיתים קרובות גם רקע פרשני. כלומר, השכתוב לא נעשה מתוך דחף יצירתי סתמי אלא מתוך רצון לפרש את סיפורי המקרא. הגדרתה של סוגה זו היא הגדרה מודרנית, ואין משמעותה שהכותבים של הספרים השונים מסוגה זו ראו את עבודתם כבעלת מצע ומאפיינים משותפים לספרים האחרים מאותה סוגה.
בשיטה זו המחבר מנסח מחדש את המקרא בסגנונו הוא ובתוך כך הוא מפרש מילים קשות, ממלא פערים בסיפור המקראי, ומשלב אגדות שונות ברצף הסיפור. לסוגה זו משויכים החיבורים הבאים: ספר היובלים, החלקים הראשונים של קדמוניות היהודים ליוסף בן מתתיהו, קדמוניות המקרא, המגילה החיצונית לבראשית, דברי הימים של משה רבנו וכן ספר הישר המאוחר.
דוגמה לכך ניתן להביא מספר הישר המשכתב את : "וַיֹּאמֶר קַיִן אֶל הֶבֶל אָחִיו וַיְהִי בִּהְיוֹתָם בַּשָּׂדֶה וַיָּקָם קַיִן אֶל הֶבֶל אָחִיו וַיַּהַרְגֵהוּ", סיפור זה קצר וסתום. לא נאמר כלל מה אמר קין להבל ומהו המעשה שאירע בשדה שהוביל לרצח. הפרשנים והמדרשים השונים מתמודדים עם הקושי כל אחד על פי דרכו. וכך מתמודד עמו ספר הישר:
ספר הישר אינו מביא את הפסוק כלשונו ומפרשו כפי שעושים מדרשי אגדה, אלא נוקט בדרך אחרת: הוא מרחיב ומשכתב את הכתוב, מציע את הדברים בפרפרזה משלו ומשלב מסורת אגדה המשלימה את הפערים שהותיר המספר המקראי.
רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון
רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון היא רשות ממשלתית שאחראית להסדרה ולפיקוח בתחומי שירותים פיננסיים בישראל ובפרט בשוק החיסכון הפנסיוני, הביטוח והשירותים הפיננסיים המוסדרים. תפקידי הרשות, על פי חוק, הם להגן ולשמור על עניינם של המבוטחים והחוסכים, להבטיח את יציבותם של הגופים המוסדיים כדי שיוכלו לעמוד בהתחייבויותיהם כלפי ציבור לקוחותיהם, לקדם תחרות ולעודד חדשנות טכנולוגית.
הרשות הוקמה ב-1 בנובמבר 2016, בהתאם לחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016. עד למועד זה פעלה הרשות כאגף במשרד האוצר - אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון. ראש הרשות האחרון היה משה ברקת.
הגופים הפיננסים הנמצאים בפיקוח הרשות:
מטרות ופעולות של הרשות.
הרשות פועלת בתאום ושיתוף פעולה עם גופים נוספים האחראים להסדרת התחום הפיננסי בישראל, בהם המפקח על הבנקים, רשות ניירות ערך והממונה על התחרות.
ראשי האגף והרשות.
ראשי אגף שוק ההון ביטוח וחיסכון:
ראשי רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון:
דונקלמן
גלובר
גלובר (Glover) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו יצרן כפפות.
צ'ארלי פטון
צ'ארלי פטון (באנגלית: Charlie או Charley Patton; בין 1887 ל-1891 - 28 באפריל 1934) היה מוזיקאי מחלוצי הבלוז. המוזיקה שלו היא החוליה המקשרת בין "שירי העבודה" של צאצאי העבדים האפרו-אמריקאים והדלתא בלוז, לכן נחשב ל"אבי הדלתא בלוז" ולאחד מאמני הבלוז הראשונים.
תולדות חייו.
נולד וחי כל חייו בדלתא של מיסיסיפי להורים שהיו אריסים, ככל הנראה היו בין אבותיו בנוסף על אפרו-אמריקאים גם סבתא מאומת הצ'רוקי. שנת לידתו אינה ידועה והוצעו שנים שונות בין 1887 ל-1891. הוא ניגן גיטרה מנערותו והופיע בפני קהל פועלים מזדמן. ב-1900 לערך עברה משפחתו לחוות קטיף כותנה ליד העיירה רולוויל (Ruleville), מיסיסיפי. שם הכירו אותו מאוחר יותר מוזיקאים כג'ון לי הוקר, רוברט ג'ונסון והאולין וולף, שיהיו למעצבי סגנון הדלתא בלוז.
המוזיקה שלו קדמה לבלוז 12 תיבות והיה לה עדיין קשר חזק למוזיקה אפריקאית, ספיריטואלס ושירי קריאה ותגובה. הוא ניגן שירים רבים משלו ומשל אחרים, תוך ביצוע להטוטים עם הגיטרה כגון נגינה מאחורי הגב, מאחורי הראש או בין הרגליים (להטוטנות שהופגנה שנים רבות לאחר מכן על ידי ג'ימי הנדריקס) ושר בקול בעל עוצמה למרות ממדי גופו הקטנים (גובהו היה כ-165 סנטימטר). עקב כך היה ממוזיקאי נודד למוזיקאי שקיבל הזמנות להופיע בפני קהל בירידים כפריים, בפני פועלים בשולי השדות ובברים.
פטון החל להקליט מאוחר יחסית, רק ב-1929. בין השירים שכתב ניתן למנות את "Pony Blues", "Banty Rooster Blues", "Mississippi BoWeavil" ו-"Down The Dirt Road". ב-1934 נפטר ממחלת לב.
הוקרה והערכה.
בשנת 1980 נמנה עם קבוצת האמנים הראשונה שנבחרה להיכל התהילה של הבלוז.
אסופת הקלטותיו "Screamin' and Hollerin' the Blues: The Worlds of Charley Patton" מ-2003 זכתה בפרס גראמי לאסופה ההיסטורית הטובה ביותר לאותה שנה.
בוב דילן הקדיש את שירו "(High Water (For Charley Patton" מתקליטו "Love and Theft" מ-2001 לפטון.
צ'ארלי פאטון
קולקס
קולקס (שם מדעי: "Colocasia") הוא סוג צמחים במשפחת הלופיים. המינים גדלים בר במרכז ובמזרח אסיה הטרופית ומתאפיינים בעלים גדולים ובפקעות שורש. מינים אחדים, המשמשים כצמחי מאכל, קרויים "טארו", ומגודלים כיום בכל רחבי הארצות הטרופיות בעולם, לשימוש בפקעותיהם עתירות העמילן.
שם הסוג העברי - קולקס, הוא השם העברי העתיק של הגידול התרבותי, והוא כנראה צורה עברית של השם הייווני ששימש באזורנו בתקופת המשנה (התקופה הרומית המאוחרת). גם השם המדעי הנוכחי הוא תעתיק של שם יווני עתיק זה (κολοκασία). בארץ ישראל גודל בעבר בתרבות מין אחד מסוג זה כצמח מאכל בשם קולקס הקדמונים ("Colocasia esculenta").
תיאור הסוג.
מיני הסוג הם עשבוניים רב-שנתיים בעלי קנה-שורש בולבוסי גדול. העלים גדולים ולעיתים ענקיים - אורכם 20 עד 150 ס"מ, וצורתם לב מאורך. בסוג כ-10 מינים, הגדלים בר באזורים טרופיים וסובטרופיים ביבשת אסיה, מהודו ועד פולינזיה.
מינים אחדים, ובייחוד קולקס הקדמונים, קרויים באנגלית Elephant Ears (אוזני הפיל), בעקבות צורת העלים ומידותיהם הענקיות.
קולקס הקדמונים.
המין קולקס הקדמונים ("Colocasia esculenta';" שם נרדף: C. antiquorum), הקרוי בשפות רבות טארו, הוא גידול חקלאי נפוץ ובעל ערך כלכלי רב. המין נחשב לאחד מגידולי התרבות הקדומים ביותר בתחום מזרח אסיה הטרופית, שם תורבת כנראה עוד קודם לצמח האורז. כיום הוא מגודל למאכל בארצות טרופיות בכל רחבי העולם. היקף הגידול העולמי בשנת 2014 היה 10.2 מיליון טון פקעות.
הפקעת מכילה עמילן קל עיכול, והיא ראויה לאכילה רק לאחר בישול או אפיה. תהליך החימום הממושך מבטל את רעילות גבישי אוקסלט הסידן (calcium oxalate) המצויים בתאי הפקעות והעלים. תנאי הגידול המיטביים הם חצי צל או צל מלא והשקיה מרובה. הצמחים רגישים לקרה, ליובש ולמליחות.
בארץ ישראל, גודל המין כצמח מאכל כבר בתקופה הרומית, והוא נזכר במשנה ( - קרקס), בתוספתא ובתלמוד הירושלמי (קלקס, קולקס, קולקוסיא). בימי הביניים היה גידול מקובל מאוד בארצות האסלאם, ומאז ועד ראשית המאה ה-20 הוא גודל לאכילה באופן מקומי ונדיר גם במקומות חמים ועתירי מים בארץ ישראל, במישור החוף ובבקעת הירדן (מאזור הכנרת ועד שטחי הגידול שבקרבת המעיינות המתוקים באזור ים המלח). כיום הוא משמש כצמח נוי בגנים מוצלים ומושקים בתחומים חמים של הארץ.
קולקס בפסיפס.
עלי הקולקס הם כנראה המקור לעלי ענק המצויים בפסיפסים מהתקופה הביזנטית, שבהם הם מוצגים כמצע צמחי (כדוגמת עלה בננה) להגשת מזון לאכילה. כמעט תמיד מתואר העלה הגדול כשעל פניו פירות קיץ שונים. כך בפסיפס מאנטיוכיה שבסוריה, מכנסיית השליחים במידבא בירדן, ובישראל: בפסיפס שבשרידי המנזר העתיק בגן הלאומי כורסי ליד הכנרת, ובקפלת קבורה נוצרית ב"אל חמאם" ליד תל אצטבא בבית שאן.