לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה ה-19 ב-24 בינואר 1919.
סדר הכוחות.
30 באוקטובר 1918.
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
קבייתיים
קַּבְיָתִיִּים (שם מדעי: "Caviidae") היא משפחת מכרסמים גדולים החיים בטבע בדרום אמריקה ומכילים מיני מכרסמים גדולים כמו הקפיבארה - הגדולה במכרסמים, המארה והקביה המבויתת. הקבייתיים חיים ברחבי אמריקה הדרומית ביערות הגשם, סביבות נהרות, אזורים הרריים וערבות עשב טרופיות.
יש להם גוף כבד ורגליים קצרות (למעט המארות בעלות הרגליים הארוכות), אוזניים קטנות וראשים ולסתות גדולים ומוארכים וזנבותיהם קטנים ביותר. הקפיברות הם הגדולות ביותר במשפחה ושוקלות 35-66 ק"ג - כמו סוס פוני. עם זאת בעבר היו מינים כבדים יותר כמו מיני הנאוכרוס שהיגרו לאמריקה הצפונית ושקלו מעל 200 ק"ג.
הם אוכלים בעיקר עשבים, עלים וגם צמחי מים שונים וחלקם רובצים במים רוב הזמן. אחרים מסתתרים במחילות כדי להימלט מהחום, ויכולים לרוץ מהר כשמתגלה הצורך. המבנה החברתי שלהם הוא של קבוצות בינוניות לטווחי זמן קצרים בהם הם מזדווגים ויולדים ואחר כך חוזרים לחיים בזוגות יחידים.
צ'ינצ'יליים
צ'ינצ'יליים או שִּׁינְשִׁילִיִּים (שם מדעי: "Chinchillidae") הם משפחה של מכרסמים מאמריקה הדרומית החיים בהרי האנדים ובסביבתם. אלו הם מכרסמים שמזכירים מעט ארנבת בעלת זנב ארוך, ופרוותיים ביותר, לשם הגנה מהקור השורר בהרים. עם זאת יש להם אוזניים ארוכות.
הם מכרסמים בינוניים שמגיעים עד 1-8 ק"ג. הוויסקאש חי בערבות פתוחות וחמות יותר וסוגל לחפור מחילות במהירות בעזרת טפריו. ראשו בעל "מסיכה" לפניו. הצ'ינצ'ילות אפורות כמעט לגמרי ובעלי פרווה צמרית ביותר, שגמרה לה להיות בסכנת הכחדה וגם חיית מחמד נפוצה. הויסקאשות מזכירות ארנבות במראם והם בצבעים חומים בהירים המזכירים את סביבתם ההררית.
חלקם הם חיות מחמד נוחות לטיפול כמו הצ'ינצ'ילה.
אוקטודוניים
אוקטודוניים (שם מדעי: Octodontidae) הם משפחת מכרסמים מתת-סדרת דמויי קביה, וכולם חיים בדרום מערבה של אמריקה הדרומית. המין הידוע ביותר במשפחה הוא חיית המחמד דגו (Octodon degus). הם קרובי משפחתם של הצ'ינצ'ילות ושל חולדות הצ'ינצ'יל.
הם מכרסמים בינוניים באורך 12-20 ס"מ ובעלי פרווה עבה וחומה מלמעלה, ויותר בהירה מלמטה. רובם פעילים בלילה בחבורות, אך חלקם יוצאים גם ביום. בשאר הזמן הם נחים במאורתם הבטוחה מהעולם.
הם אוכלים זרעים, שורשים, עשבים, פקעות, עלים ואף קקטוסים.
הם נפוצים רק בקצוות הדרום-מערביים שלאמריקה הדרומית במדינות: פרו, בוליביה, צ'ילה וארגנטינה.
הארמייה השישית (וורמאכט)
טייסת 617 (חיל האוויר המלכותי)
טייסת 617 המוכרת בכינוי פורצי הסכרים ("The Dambusters"), היא טייסת תקיפה קרקעית והפצצה של חיל האוויר המלכותי.
הטייסת הוקמה ב-21 במרץ 1943 כטייסת הפצצה מיוחדת על בסיס מטוסי אוורו לנקסטר, במטרה לעשות שימוש ב-"פצצה קופצת" בתקיפת סכרים ומטרות ימיות, זאת היא ביצעה בהצלחה במהלך מבצע נזיפה. בהמשך עשתה הטייסת שימוש בפיתוחים וסוגי חימוש ייחודיים ומדויקים כמו פצצת "טולבוי" ו-"גרנד סלאם".
לאחר המלחמה עברה הטייסת מספר גלגולים; היא נסגרה בשנת 1955 ונפתחה מחדש ב-1958 עם קליטת מפציץ האוורו וולקן, נסגרה שוב בשנת 1981 עם הוצאת הוולקן משירות והוקמה מחדש ב-1983 עם קליטת הטורנדו. בינואר 2014 נסגרה הטייסת בפעם השלישית כחלק מההוצאה ההדרגתית של הטורנדו משירות חיל האוויר המלכותי, באפריל 2018 הוקמה הטייסת מחדש בגלגולה הרביעי עם קליטת מטוסי הF-35 לייטנינג II. לאורך ההיסטוריה המוקדמת של הטייסת היא הוצבה בבסיס חיל האוויר המלכותי לוסימות' שבמזרח סקוטלנד, בשנת 2018 עם הקמתה מחדש היא הועברה לבסיס חיל האוויר המלכותי מרהאם בנורפוק.
יורי בשמט
יורי אברמוביץ׳ בשמט (ברוסית: Ю́рий Абра́мович Башме́т, נולד ב־24 בינואר 1953 ברוסטוב על הדון) הוא ויולן ומנצח רוסי־יהודי.
קורות חיים.
יורי בשמט נולד בשנת 1953 ברוסטוב על נהר דון למשפחה יהודית, בנם השני של אברם בוריסוביץ׳ בשמט, מהנדס רכבות, ושל מאיה זינובייבנה לבית קריצ׳בר. סבתו מצד האב, ציליה אפימובנה, למדה בצעירותה פיתוח קול באקדמיה למוזיקה בעוד סבתו מצד האם, דריה אקסנטייבנה, הייתה ידועה כזמרת שירים הוצולים. זמן לא רב אחרי לידתו של יורי עברה משפחת בשמט ללבוב.
אחרי לימודי כינור והצלחות ראשונות בתחרויות נגנים צעירים, עבר בשמט לנגן בוויולה. החל משנת 1971 למד באקדמיה למוזיקה במוסקבה, בכיתה לוויולה של ודים בוריסובסקי, מורה ידוע והוויולן של רביעיית בטהובן. אחרי מותו של בוריסובקי ב־1972, המשיך בשמט את לימודיו אצל פיודור דרוז׳ינין, אותו אמן שדמיטרי שוסטקוביץ׳ הקדיש לו את הסונטה לוויולה שלו.
בשנת 1976 זכה בשמט בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית למוזיקה ARD, זכייה שסימנה את פריצת הקריירה שלו הבינלאומית כסולן.
אחרי שנת 1987 לימד בשמט כפרופסור באקדמיה למוזיקה במוסקבה ובאקדמיה קיג׳יאנה בסיינה.
בשמט הפך עם הזמן לאחד המוזיקאים החשובים בעולם. מלחינים רבים כתבו לו סונטות וקונצרטים, ביניהם סופיה גוביידולינה, גיה קנצ׳לי ואלפרד שניטקה.
בשמט ניצח למשך שנים אחדות על ההרכב "סולני מוסקבה" אותו הקים בשנת 1984.
במרץ 2014 נמנה בשמט עם האמנים והאינטלקטואלים הרוסים שחתמו על עצומה בתמיכה בעמדת הנשיא ולדימיר פוטין בנוגע למצב באוקראינה ולקרים.
הוצולים
הוצולים (באוקראינית: гуцули, ברוסית: гуцулы, ברומנית: ביחיד "huțul", ברבים "huțuli", בפולנית: ביחיד: Hucuł, בריבוי Huculi, Hucułowie בסלובקית: Huculi) הם בני קבוצה אתנו-תרבותית אוקראינית קטנה החיה בעיקר במערב אוקראינה בדרום-מזרח הרי הקרפטים האוקראינים ובחלקם באזורי הגבול הצפוני של רומניה, במרמורש ובוקובינה.
הם מתרכזים בעיקר במחוזות איוואנו-פרנקיבסק (עמק הפרוט והצ'רמוש השחור) שבגליציה ההיסטורית (הליץ'), בצ'רנוביץ שבצפון בוקובינה (לאורך הצ'רמוש הלבן) ובמחוז זקרפטיה של אוקראינה העכשווית, לאורך הטיסה השחורה וטיסה הלבנה. ביתר דיוק ההוצולים חיו בנפות ורחובינסק, יארמצ'אנסק, בדרום הנפות קוסוב ונדבורנה שבמחוז איוואנו-פרנקיבסק, בנפת פוטילה ובדרומה של נפת ויז'ניץ שבמחוז צ'רנוביץ ובנפת ראחיב שבמחוז זקרפטיה). בצפון רומניה חיים הוצולים במרמורש ובבוקובינה הדרומית.
בהתאם למיקומם ניתן לדבר על הוצולים מזקרפטיה, הוצולים מבוקובינה ועל הוצולים גליציאנים.
סך כל שטח אזור "הוצוליה" (באוקראינית: הוצולשצ'ינה) הוא לערך 6,500 קמ"ר. ההוצולים נודעו בעבר בעיקר כרועי צאן.
תחת השלטון האוסטרי והרומני ראו ההוצולים את עצמם חלק מהקבוצה היותר רחבה של הרוטנים (רוּסין) או דוברי רוטנית ("רוסקי"). הם הגדירו את עצמם גם כ"רוטנים הרריים" או "רועי צאן אוקראינים הרריים". מאז שרוב האזור המאוכלס על ידיהם נכלל באוקראינה הם מזדהים לחלוטין עם האומה האוקראינית.
במפקד האוכלוסין הכלל-אוקראיני משנת 2001 21,400 תושבים מאוקראינה זיהו עצמם כבני תת-הקבוצה האתנית ההוצולית. כולם פרט ל-8 רשמו את עצמם גם כאוקראינים אתנים.
עד שנת 1945 היו ההוצולים מפוצלים. עד למלחמת העולם הראשונה רוב רובם נמצאו בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית (שקמה רשמית ב-1867): חלק מאדמותיהם השתייכו לקיסרות אוסטריה, וחלק – לממלכת הונגריה. אחרי שנת 1920 התחלקו החבלים ההוצוליים בין פולין, רומניה וצ'כוסלובקיה. בשנת 1939 סופחה ה"הוצולשצ'ינה" לברית המועצות במסגרת אוקראינה הסובייטית.
השם.
לגבי מקור השם "הוצולים" קיימות השערות שונות. לפי אחת מהן המילה באה לכאורה מ"קוצ'ול" - כלומר "נווד" (באוקראינית ספרותית - "קוצ'וביק"), שהפכה ל"קוצול" ומשם ל"הוצול". כינוי זה, טוענים, דבק בהם מפני שהיו פליטים מרוס של קייב שנמלטו אל הרי הקרפטים מפני הפולשים המונגולים. כינוי זה יכול להיות קשור גם לסגנון חייהם החצי-נוודי בעבר על רקע עיסוקם כרועי צאן. היו שחשבו אותם לשרידים של שבטי נוודים שונים שעברו במקום.קבוצה של היסטוריונים, בלשנים ואתנוגרפים
טענו שהמילה היא ממקור טורקי קדום, קומני או פצ'נגי.
חוקרים אחדים סברו כי מקור השם הוא במילה אוע'וז או אוצים, תת-שבט טורקי שברח גם הוא אל ההרים מפני המונגולים. לדעת מחבר נוסף,שאלו ההוצולים את שמם מהצילו (הצילה) או הצטל, אחיו של הנסיך רוסטיסלב של מורביה הגדולה או אולי משבט ההורולים-הוצים, בני בריתם של האוסטרוגוטים.
במאה ה-19 נפוצה התאוריה לפיה המילה נגזרת מהמילה הרומנית hoț או עם תו יידוע hoțul, כלומר "הגנב", מה שמוסבר על ידי היותם אנשי הרים ויערות שמקרבם קמו היידוקים ו"גזלנים".
יש שזיהו בהם את צאצאי האוליצ'ים, שבט סלאבי שהתיישב מחדש בהרי הקרפטים. אף אחת מההשערות המוזכרות אינן נחשבות בימינו כוודאיות.
השם "הוצולים" נראה יותר כ"אקסונים", כלומר כינוי שהודבק להם על ידי קבוצות אתניות ועמים שכנים, אחד מהם בני בויקו, המקורבים להם.
בתעודות כתובות המילה "גוצול" ו"גוצוליאק" מופיעה החל מאמצע המאה ה-18 וככינוי ברור לקבוצת תושבי הקרפטים המזרחיים -רק במאה ה-19, ביתר דיוק בהחל משנת 1816.
מוצאם ותולדותיהם.
בעיני חוקרים רומנים כגון ההיסטוריון ניקולאיה יורגה ההוצולים או ה"הוצאנים" אינם אלא רומנים שהתבוללו ושעברו סלביזציה.