קלייר דני (בצרפתית: Claire Denis; נולדה ב-21 באפריל 1948) היא תסריטאית ובמאית קולנוע צרפתייה, אשר ביססה את מעמדה כאחד מן הקולות הבולטים בקולנוע האמנותי בשני העשורים האחרונים. פרופסורית לקולנוע ב-European Graduate School בשווייץ. עבודתה מאופיינת בצורת בימוי הומניסטית ויחודית שאינה מהססת לעסוק במציאות המורכבת. סרטיה מרבים לעסוק במתח הבין-תרבותי, בגזענות וניכור, והם מלאי מחשבה וניואנסים, ולעיתים גם מלנכוליה. טביעת האצבע הקולנועית שלה שמה דגש על הדמויות ועל הרגש שמניע אותן ופחות על העלילה ששוזרת אותן יחדיו.
ביוגרפיה.
עד גיל 14 חיה עם משפחתה בכמה מדינות באפריקה, עקב משרתו של אביה במשרד החוץ הצרפתי. לאחר ניסיון כושל בלימודי כלכלה, למדה קולנוע ב-Institut des Hautes Études Cinématographiques שם סיימה בשנת 1971, ועבדה כעוזרת במאי של דושאן מקבייב, קוסטה גאברס, ג'ים ג'ארמוש, ז'אק ריווט ווים ונדרס.
ב-1988 פצחה דני את הקריירה שלה כבמאית עם הסרט "שוקולד", דרך זכרונות ילדותה באפריקה, הסרט עוסק בשאלת הזהות הלאומית בגלגולה הקולוניאליסטי של צרפת בקמרון. התפרצויות זעם, גזענות ותשוקה מלווים את מה שנחווה כגירוש מגן העדן, מבעד עיניה של ילדה בת שבע, בסוף עידן הקולוניאליזם הצרפתי.
ב-1989, בעקבות ההצלחה הביקורתית של סרטה הראשון, צילמה דני סרט דוקומנטרי בשם "Man No Run", אשר עוקב אחר להקה מקמרון בצרפת.
ב-1990 ביימה את "על החיים ועל המוות", אשר מגולל סיפורם של שני גברים שחורים, שמתגוררים בפריז בשולי החברה הצרפתית. כמו סרטיה הקודמים גם זה עסק בגלות תרבותית וקונפליקט גזעי, נושאים שדני המשיכה לחקור בסרטה הבאים.
ב-1994 ביימה את "לא רוצה לישון", אשר גם הוא מתרחש בשכונת מהגרים בפריז. באותה שנה ביימה גם אפיזודה לסדרת טלוויזיה ושיתפה לראשונה פעולה עם גרגואר קולן, שהפך לאחד משחקניה הקבועים.
ב-1996 קולן הופיע בדרמת ההתבגרות "ננט ובוני", אחד מסרטיה המצליחים והמוערכים ביותר של דני, אשר מתאר מערכת יחסים סבוכה ומורכבת בין אח ואחות במרסיי. כמו כן, בסרט זה התבססה מערכת יחסים נוספת בינה לבין להקת טינדרסטיקס אשר עיטרו את פסקול סרטה וימשיכו לשתף אתה פעולה בהמשך הקריירה.
ב-1999 יצרה את סרטה המוערך "עבודה טובה" ("Beau Travail") דרמה צבאית אשר מבוססת על ספרו של הרמן מלוויל "בילי באד". על רקע נופי אפריקה המוצגים באופן פיוטי, צעיר המתגייס לשורות של לגיון הזרים הצרפתי, מערער את שלוותו של מפקדו. דרך שילוב מופלא של ספרות, שירה, ריקוד וצילום הסרט ממפה את הקודים האסורים של תשוקה ודיכוי. אלמנטים אלה הופכים את הרומן המיתי ליצירה פועמת ומרגשת.
ב-2001 יצרה את סרטה "Trouble Every Day", בו סיפור פיוטי על הקשר בין אלימות ותשוקה, הדרמה האפלה והמדממת הייתה ניסיונה הקרוב ביותר של דני ליצור דרמת אימה ולטשטש את הגבולות בין הז'אנרים.
ב-2002 ביימה את "יום שישי בערב", על מפגש טעון תשוקה נוסף, הפעם בין זרים.
ב-2004 ביימה את "הפולש", שנחשב לאניגמטי ומסתורי, על גבר שעובר השתלת לב, עוסק בשאלות מעולם האמנות והפילוסופיה (ז'אן לוק נאנסי).
ב-2008, יצא "35 שוטים של רום", העוסק ביחסי אב ובתו. גם סרט מינימליסטי זה מבוסס על זכרונותיה של דני ועל הקשר בין אמה ולבין סבה הברזילאי.
ב-2009 יצא סרטה "חומר לבן" בו שבה דני לנוף ילדותה באפריקה. בסרט מנסה הגיבורה (בגילום איזבל הופר) להציל את מפעל הקפה של משפחתה בשעה שהמדינה מתדרדרת למלחמת אזרחים אלימה. בסרט זה דני ממשיכה לעסוק באופן אינטנסיבי בחוסר היכולת של אנשים בודדים לשלוט בדרמות שנפרשות מולן, ביחסים של קולוניאליזם וזרות ובפרט בנקודת המבט הנשית אשר אינה עומרת בקנה אחד עם הדורסנות הגברית במציאות החדשה באפריקה.
ב-2022 יצא לאקרנים סרטה "Fire" בכיכובה של ז'ולייט בינוש. דני זכתה בפרס דוב הכסף לבמאית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
ב- 2022 סרטה ״The Stars at Noon" המבוסס על ספר באותו שם מאת דניס ג'ונסון. הסרט זכה בפרס גרנד פרי (מקום שני) בפסטיבל הקולנוע בקאן, הפרס הראשון של דני בפסטיבל זה.
סגנון.
סרטיה של דני עוסקים בשאלת הזהות לנוכח המציאות הרב-תרבותית בצרפת ובעולם תוך ראייה ייחודית ומרגשת. נאמר עליה שהיא "מסוגלת ליישב בין הליריות של הקולנוע הצרפתי לצורך לתעד את הפנים הפחות נעימות של צרפת של ימינו".
ואניטי פייר
אפריקנרים
ג'ורג' בואן
סֵר ג'ורג' פרגוסון בואן (באנגלית: Sir George Ferguson Bowen; 2 בנובמבר 1821 – 21 בפברואר 1899) היה פקיד קולוניאלי בריטי אשר כיהן כמושל קווינסלנד, ניו זילנד, ויקטוריה, מאוריציוס והונג קונג.
קורות חיים.
בואן היה בנו הבכור של הכומר אדוארד בואן מטאובויין שבמחוז דניגול באירלנד.
בואן התחנך בבית הספר צ'ארטרהאוס ובמכללת טריניטי שבאוקספורד. בואן קיבל הסמכה כעורך דין באכסניית לינקולן בשנת 1844 ותואר מגיסטר בשנת 1847.
בשנת 1847 מונה בואן לנשיא האוניברסיטה האיונית הממוקמת בקורפו שביוון וכיהן בתפקיד עד שנת 1851.
בשנת 1854 מונה למזכיר ממשלת האיים האיוניים. ב-28 באפריל 1856 נשא לאישה את הרוזנת דיאמנטה די רומא, בתו של הרוזן ג'ורג'ו-דקנדינו רומא, נשיא הסנאט האיוני בין השנים 1850–1856.
בתקופה זו כתב בואן מספר עלונים פוליטיים וכן שלושה ספרים:
בשנת 1855 קיבל בואן תואר "מפקד" במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, ובשנת 1856 תואר "אביר" של המסדר.
בשנת 1859 מונה למושל הראשון של קווינסלנד (שהפכה למושבה עצמאית ונפרדת מניו סאות' ויילס). בואן הגיע למושבה ב-10 בדצמבר והחל מיד בפעולותיו: הוא מינה מועצה מבצעת שבוע לאחר הגעתו למושבה. בואן יזם משלחות מחקר של מתנדבים שחקרו את שטחי המושבה, ונחשב למושל פופולרי, בעיקר בזכות העובדה שהעדיף ליזום חקיקה בבית המחוקקים של המושבה, אשר בואן יזם את הקמתו, ואשר החל לפעול במאי 1860, במקום לחוקק באמצעות צווי ממשל. לבקשת תושבי המושבה הוארכה כהונתו בשנתיים, לאחר חמש שנות תקופת הכהונה המקורית.
בתקופת כהונתו בואן עודד הגירה למושבה, ופיתח את החינוך והכלכלה בה.
בשנת 1867 מונה למושל הכללי של ניו זילנד, תפקיד בו פעל להרגיע את העוינות של השבטים המאורים לממשל הבריטי. במהלך כהונתו ייסד בואן את אות הכבוד צלב ניו זילנד.
במרץ 1873 מונה למושל ויקטוריה. בתקופת כהונתו פעל לקדם את כלכלת המושבה והפחית את הוצאות ממשלתה. בעת שנסע לאנגליה בשנת 1875, פרץ במושבה משבר חוקתי שממלא מקומו, סר ויליאם סטוול, לא הצליח לפתור. מחלוקת בין המועצה המחוקקת של ויקטוריה לבין המועצה המחוקקת של ויקטוריה, שמקורה היה בשכרם של נושאי המשרה במועצה המחוקקת, הביאה לעצירת כל הליכי החקיקה במושבה, בואן, בגיבוי משרד המושבות הבריטי, פעל לפי הנחיית ראש ממשלת ויקטוריה גרהאם ברי ופיטר את כל עובדי הממשלה במושבה ובכך סיים את המשבר.
ב-4 באפריל 1879 הגיע בואן למאוריציוס וכיהן כמושל ה-13 של האי עד ה-9 בדצמבר 1880
ב-30 במרץ 1883 מונה בואן לתפקיד מושל הונג קונג. בתקופת כהונתו ייסד את מצפה הכוכבים המלכותי במושבה, ואת המכללה הראשונה במושבה. בשנת 1887 פרש מהתפקיד בשל בריאות לקויה ושב לאנגליה.
בדצמבר 1887 נשלח למלטה במטרה לסייע בניסוח החוקה החדשה של האי. לאחר שובו מונה לחבר במועצת המונרך.
בשנת 1886 יצא לאור ספרו "הפדרציה של האימפריה הבריטית ("The Federation of the British Empire"), ובשנת 1889 יצא לאור ספרו "שלושים שנים של שלטון קולוניאלי" ("Thirty Years of Colonial Government"), ובו עמדותיו על ניהולה ועתידה של האימפריה הבריטית.
משפחתו.
לבואן ולרעייתו הראשונה נולדו מספר ילדים. הראשון שבהם נפטר בינקותו; בתם, אדלייד דיאמנטינה בואן נולדה ב-17 באוגוסט 1858 באיים האיוניים; זואי קרולין בואן נולדה ב-28 באוגוסט 1860 בבית אדלייד - בית הממשלה הזמני שבבריזביין, קווינסלנד; אגנס הרברט בואן נולדה ב-26 ביולי 1862 בבית הממשלה הישן שבקווינסלנד; ג'ורג' ויליאם הוורד בואן, נולד ב-9 באפריל 1864 בבית הממשלה הישן שבקווינסלנד; ואלפרדה ארנסטינה אלברטינה בואן, נולדה ב-10 באפריל 1869 בבית הממשלה באוקלנד שבניו זילנד.
הרוזנת דיאמנטה נפטרה בלונדון בשנת 1893.
בשנת 1896 נשא בואן את רעייתו השנייה, לטישה פלורנס וייט, בצ'לסי שבלונדון.
בואן נפטר ב-21 בפברואר 1899 בברייטון שבסאסקס בעקבות מחלת סימפונות (ברונכיטיס) שנמשכה יומיים. נקבר ב-25 בפברואר 1899 בבית הקברות קנסל גרין שבלונדון.
מורשתו.
על שמו של בואן קרויים:
הרוזנת דיאמנטה, רעייתו, הייתה מאוד פופולרית בקווינסלנד, ומספר רב של אתרים קרויים על שמה.
ממלכת נורבגיה
טרנספאל
פאל
ג'אנל מונה
ג'אנל מונה (באנגלית: Janelle Monáe; נולדה ב-1 בדצמבר 1985) היא שחקנית, זמרת, פזמונאית, ראפרית, מפיקה ורקדנית אמריקאית. מונה הייתה מועמדת לשישה פרסי גראמי.
קריירה.
מוזיקה.
ב-2007 חתמה מונה על חוזה בחברת התקליטים של שון קומבס "Bad Boy Records" והוציאה מיני אלבום בשם "(The Chase) Metropolis: Suite I". ב-2010 יצא לאור אלבום האולפן הרשמי הראשון שלה הנקרא בשם "The ArchAndroid". האלבום הוא אלבום קונספט המהווה המשך למיני אלבום של מונה. אלבום האולפן השני של מונה, "The Electric Lady", יצא לאור בספטמבר 2013.
משחק.