במהלך 2015-2018 ביים וצילם את הסרט התיעודי "הקרב שאינו נגמר" - סרטם של איתי רזיאל ורודריגו גונזלס בהפקת "שנהר הפקות". הסרט עוסק בתקופה בה גונזלס היה לוחם מילואים במלחמת לבנון השנייה ובפוסט טראומה אותה חווה בעקבות כך. הסרט שודר בספטמבר 2018 בערוץ 10 וזכה לביקורות חיוביות.
הפרויקטים טלוויזיוניים נוספים בהם השתתף רזיאל - ״סליחה על השאלה״ (כאן 2018), ״היום בעוד שנה״ (קשת 2018), "תום יער עושה בגרות" (yes 2018), "חנוך לוין - חיים שכדוגמתם לא ראינו מעולם" (ערוץ 1 - 2017), אחותי ג׳קי (הוט 2017), (הוט 2017) swaggerz
דגל נשיא ארצות הברית
דגל נשיא ארצות הברית הוא דגלו האישי של נשיא ארצות הברית הנושא את חותם הנשיא, מוקף ה-50 כוכבים על רקע כחול כהה. חותם הנשיא נותר ללא כל שינוי מאז עיצובו בשנת 1945, אולם הדגל עצמו שונה פעמים רבות.
דגל זה מופיע לעיתים קרובות בתמונות רשמיות של הנשיא, או בהלוויות נשיאותיות. להבדיל מדגלים אחרים, דגל הנשיא אינו מורד אף פעם לחצי התורן, גם במקרה של מות הנשיא המכהן. דגל נשיא ארצות הברית אושר בהוראת ביצוע 10860.
צקפר
"צָקְפַר" היא שמה של סדרת ציורים, שנוצרה בין השנים 1961-1966, מאת הצייר הישראלי אריה ארוך. סדרת העבודות, המבוססות על דימוי של מגף, ידועה בהיותה סמל לתפנית אמנותית ביצירתו של ארוך, ולמושג ה"מופשט הקונקרטי" שפיתח.
למרות שארוך טען כי השם "צקפר" הוא חסר משמעות, הרי סדרת העבודות מכילה דימוי משותף - צורה של מעין מגף הנתון בתוך מסגרת אובאלית. בעוד שבציור המוקדם "מגף" (1962), מאוסף גבי בראון, בולט עדיין הדימוי הפיגורטיבי של הנושא, הרי בעבודות אחרות מן הסדרה ארוך יצר מעין וריאציה על מוטיב זה. בראיון בכתב העת "קו" הסביר ארוך את המקור האיקונוגרפי לציור:
במאמר "ארוך: 2x2=5" משנת 1972 חידד אדם ברוך את המשמעות של הצורות ביצירותיו של ארוך כנשאים של זיכרון:
מרדכי עומר תיאר את משמעות סדרת הציורים כשילוב שבין מלאכה ורוח. ארוך, על פי עומר, משתמש בזכרונות ילדותו כדרך להגיע אל משמעות דתית ומטאפיזית של תיקון עולם. ה"צקפר" מתפקד כאן כאפשרות "מתן שם חסר פשר למה שאי אפשר לבטאו במילים, כמו בשפה דתית - המיסטית והמגית"
ב-8 באוקטובר 1998 נמכר הציור "צקפר אפור" במכירה פומבית של בית המכירות סותובי'ס בישראל. שווי הציור הוערך אז ב-40,000-60,000 דולר והוא נמכר ליוסף חכמי תמורת 101,500 דולר.
מתקנים צקפר
אאומורי (מחוז)
מְחוֹז אָאוֹמוֹרִי (ביפנית: 青森県) הוא מחוז ביפן השוכן בחבל טוהוקו. בירתו של המחוז היא העיר אאומורי.
היסטוריה.
מחוז אאומורי נוסד ב-1871, ובירתו אאומורי נוסדה ב-1889. אאומורי הפכה לעיר ב-1898 כשאוכלוסייתה הגיעה ל-28,000 תושבים. ב-3 במאי 1910 פרצה שרפה בשכונת יסוקאטה בעיר. בשל הרוחות החזקות שנשבו כילתה השרפה את כל העיר, הביאה למותם של 26 אנשים ולפציעתם של 160.
רדיו אאומורי שידר לראשונה ב-1951, וב-1958 נפתח שוק הדגים העירוני ובית החולים הראשון.
עם צמיחת בירת המחוז, מספר עיירות וכפרים הסתפחו לעיר, ועם סיפוח הכפר נונאי ב-1962 הפכה אאומורי לעיר הגדולה במחוז.
במרץ 1985, לאחר עבודה שנמשכה 23 שנים והשקעה של 700 מיליון ין, הושלמה בנייתה של מנהרת סייקן המחברת בין האיים הונשו והוקאידו. במרץ 1988 נחנך נתיב רכבת המחבר בין האיים.
באפריל 1993 נפתחה המכללה הציבורית של אאומורי, וב-1995 החל לשמש שדה התעופה של אאומורי לטיסות בינלאומיות לסיאול, קוריאה הדרומית ולחברובסק שברוסיה.
ב-2007 הגיעו לאאומורי עריקים צפון-קוריאנים לאחר מסע בן שישה ימים בים יפן, ובכך סימנו את הפעם השנייה אי פעם שבה הצליחו עריקים להגיע ליפן בדרך הים.
גאוגרפיה.
אאומורי הוא המחוז הצפוני ביותר בהונשו, ובינו ובין מחוז הוקאידו נמתח מצר צוגרו. המחוז גובל במחוזות אקיטה ואיווטה מדרום. העיירה אוֹמָה, השוכנת בקצה הצפון-מערבי של חצי האי שימוקיטה, היא הנקודה הצפונית ביותר בהונשו. חצאי האיים שימוקיטה וצוגרו מקיפים את מפרץ מוּטסוּ, שבדרומו שוכן חצי האי נטסודומארי. ניתן להבחין בשלושת חצאי האיים בסמל המחוז.
אגם טוודה (Towada) הוא קלדרה השוכנת על הגבול בין המפריד בין אאומורי לאקיטה, ואליו נשפך נהר אוֹריאָסֶה.
ערים.
במחוז אאומורי עשר ערים:
צבא.
במחוז אאומורי שוכן בסיס חיל האוויר מיסאווה, הבסיס היחיד במערב האוקיינוס השקט בו פועלים הצי, הצבא, חיל האוויר האמריקאים וכוחות ההגנה העצמית של יפן.
כלכלה.
כמו ברובו של אזור טוהוקו, כלכלת מחוז אאומורי מתבססת בעיקר על חקלאות, יערנות ודיג. המחוז ידוע במטעי התפוחים הגדלים בו.
אגדת קברו של ישו.
אגדה יפנית מקומית גורסת שישו לא מת על הצלב, אלא עשה דרכו לכפר שינגו, שם הפך לחקלאי אורז, נישא והקים משפחה. האגדה החלה לאחר שבשנות ה-30 של המאה ה-20 נמצאו בכפר מגילות בעברית מקראית שתיארו את חייו ואת מותו של ישו ביפן. על פי האגדה שוכן קברו של ישו באאומורי.
בית חולים זיו
הארנה הבלטית
מרתון לונדון
מרתון לונדון (באנגלית: London Marathon) היא ריצת מרתון המתקיימת בעיר לונדון. זהו אחד מהמרוצים הגדולים בעולם מבחינת משתתפים, והוא אחד מששת המרתונים הכלולים בסבב המרתונים העולמי המרכזי. המרוץ האחרון התקיים ב-22 באפריל 2018.
היסטוריה.
את הרעיון לקיים מרוץ מרתון בינלאומי וגדול ממדים הגו שני ידידים אשר התחרו ביחד במרתון ניו יורק, הבריטי כריס בראשר, האלוף האולימפי בריצת 3000 מטר מכשולים מאולימפיאדת 1956 ועיתונאי, וג'ון דיסלי, מדליסט ארד בריצת 3,000 מכשולים מאולימפיאדת 1952. כששב בראשר לבריטניה, פרסם טור באובזרבר, בו מספר מחוויותיו מהמרתון בניו יורק וקורא לקיים מרוץ דומה בלונדון. השניים, יחד עם עורך ה"אובזרבר" קידמו את הפרויקט והשיגו חסות מחברת ג'ילט.
ב-29 במרץ 1981 יצא לדרך המרוץ הראשון, בו השתתפו כ-7,000 רצים מתוך 20,000 שנרשמו. עוד כמיליון איש הגיעו לעודד את הרצים. הזוכים במקום הראשון, דיק בירדסלי, אמריקאי בן 24, ואינגה סימונסן, נורווגי בן 25 חצו את קו הגמר ביחד, כשהם אוחזים ידיים.
מסלול.
מסלול המרתון מתחיל בעיירה גריניץ', עובר ברובו לאורך נהר התמזה, ובמקומות מרכזיים בלונדון הצמודים לתמזה, כגון גשר לונדון, לונדון איי וארמון וסטמינסטר, ומסתיים במאל. מסלול המרתון מישורי ברובו.
מנצחי מרתון לונדון.
מפתח:
מוחמד חמזה ע'נאים
מוחמד חמזה ע'נאים (בערבית: محمد حمزه غنايم; 16 בספטמבר 1957 – 25 במאי 2004) היה משורר ומתרגם ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה.
ע'נאים נולד בכפר באקה אל-גרבייה ולמד באוניברסיטת תל אביב. במהלך חיו פרסם כארבעה ספרי שירה בערבית. שימש בשנות השמונים כעורך "מפגש", כתב עת ספרותי דו-לשוני.
בין היצירות שתרגם מעברית לערבית: "המאהב" מאת אברהם ב. יהושע, "הזמן הצהוב" מאת דויד גרוסמן, ו"הפלסטינים, עם בהתהוותו" מאת ברוך קימרלינג ויואל מגדל. הוא תרגם לערבית שירה מאת יהודה עמיחי, דליה רביקוביץ, רוני סומק ואחרים. לעברית תרגם משיריו של מחמוד דרוויש ואת הרומן "הסיפור של זהרה" מאת חנאן אל-שייח'.
שימש כחוקר במרכז הפלסטיני למחקרים ישראליים ברמאללה. היה חבר במערכת כתב העת "משארף".
ב-1988 זכה בפרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים על העמקת ההבנה והדו-קיום בין היהודים והערבים.
מוחמד ע'נאים נפטר ב-25 במאי 2004. היה נשוי, אב לבת ושני בנים. בנו, אלטייב ע'נאים, הוא משורר ומתרגם אף הוא.
פרס קול
פרס על שם פרנק נלסון קול או פרס קול (אנגלית: The Frank Nelson Cole Prize) הוא פרס המוענק על ידי האגודה האמריקאית למתמטיקה בעבור תרומה יוצאת דופן בתחום האלגברה או בתחום תורת המספרים. הפרס קרוי על שמו של המתמטיקאי האמריקאי פרנק נלסון קול, אשר שימש במספר תפקידים בכירים בחברה.
הפרס הראשון בתחום האלגברה ניתן בשנת 1928 והפרס הראשון בתחום תורת המספרים ניתן בשנת 1931.
אופק (פדולוגיה)
בפדולוגיה, אופק הוא שכבת קרקע המקבילה לפני השטח ושונה מבחינה פיזית מהאופק שמעליה (אם קיים) ומהאופק שמתחתיה. האופקים השונים נוצרים מפעילות גאולוגית (חומר האב), אקלים, פעילות חקלאית על הקרקע, פעילות ביולוגית וזמן היווצרות הקרקע. בקרקעות בלויות במיוחד (לדוגמה כתוצאה ממשקעים רבים) הקרקע מקבלת תכונות אחידות פחות או יותר לעומקה וקשה להבדיל בין האופקים השונים.
בקרקעות שונות ישנם אופקים שונים, וגם עובי האופק משתנה מקרקע לקרקע ואף באותה קרקע בהתאם לטופוגרפיה במקום ספציפי שנבדק. בדרך כלל מתארים פדולוגים 4 או 5 אופקים בכל קרקע, והתיאור נעשה על ידי הצבע בכל אופק, אחוז הגיר, מרקם הקרקע בכל אופק (חרסית, טין, חול) אחוז החומר האורגני, הרכב הקרקע מבחינה כימית. במקומות שונים בעולם מתארים את אופקי הקרקע בצורות מעט שונות. כך לדוגמה בארצות הברית אחד מהמאפיינים של האופק הוא העובי שלו, ואילו באוסטרליה - לא.
את האופקים מתארים באותיות לטיניות גדולות, ומקובל לתאר את האופקים בקרקע כללית כ-OABCR.
מצפה כרם
מצפה כרם (בערבית: ח'ירבת אל-חמאמה - חורבת היונים) הוא אתר ארכאולוגי הנמצא ביער ירושלים, בסמוך למוזיאון יד ושם. באתר ממצאים מתקופות שונות, בהן: תקופת הברונזה הקדומה, תקופת הברזל, התקופה הרומית, הביזנטית וייתכן שגם ההלניסטית.
גודל האתר הוא כ-60 דונם.
באתר נמצאים שרידי מבנים, מערות קבורה, בורות מים וכחמישה עשר גתות. האזור היה נטוע כרמים בתקופת הברזל, בתקופה הרומית והביזנטית ואולי וגם בתקופה ההלניסטית. במקום נקודת תצפית שממנה ניתן לראות חלקים נרחבים מהאזור.