במקו היא עיר שוקקת עם שוק גדול, גנים בוטניים וזואולוגיים, קהילה פעילה של אומנים ומספר מכוני מחקר. יש בה ארבע מכללות ונמצאים בה רוב מפעלי התעשייה של מאלי. נוסף לכך, יש בה גן חיות, נמל תעופה בינלאומי ומספר מכוני מחקר מדעיים.
במקו פרחה מאז שהוקמה ועד היום, וכיום משמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של המדינה וכמו כן, גם עיר נמל ומרכז מסחרי חשוב.
ערים תאומות.
הערים התאומות של במקו הן:
אוכלוסייה.
על פי תוכנית ההתיישבות של האומות המאוחדות (2012-UN-Habitat), במקו היא אחת מעשר הערים בעלות הצמיחה הגדולה ביותר במספר האנשים בה. היא חווה גידול אוכלוסין גבוה עקב הגירה כפרית-עירונית וגידול אוכלוסין טבעי גבוה. אוכלוסיית במקו גדלה מ-757,051 ב-1987 ל-2,156,177 ב-2009 (בנק עולמי 2015). אומדן הגידול של במקו עומד על 5.8% בשנה. כתוצאה מכך, הביקוש לקרקעות למגורים באזור המרכזי בעיר עולה משנה לשנה.
צמיחה בלתי מבוקרת זו גרמה לקשיים משמעותיים מבחינת תחבורה, תברואה וזיהום אוויר. במקו נהפכה לצומת מרכזית של מערב אפריקה ומארחת אוכלוסייה מגוונת, המורכבת מקבוצות אתניות שונות במאלי, וגם ממדינות שכנות.
מבנים ואתרים חשובים.
בבמקו כמה מוסדות ואתרים מיוחדים:
בעיר ישנם כמה וכמה מוסדות לימוד יסודיים ותיכוניים. כמו כן יש בבמקו כמה בתי חרושת לאורז, מפעלי עורות וסבון, מפעלים לעיבוד זהב וכסף, ועוד כמה מפעלים ובתי חרושת.
הספרייה הלאומית של מאלי נוצרה לראשונה ב -1944 על ידי המכון הצרפתי של אפריקה השחורה (IFAN-Institut Français d'Afrique Noire), זרוע של הממשל הקולוניאלי הצרפתי. בעקבות עצמאותה של מאלי ב -1960 הפכה ספרייה זו לספריית הממשלה. מאוחר יותר השתנה שמה מחדש לספרייה הלאומית של מאלי. ב-1968 הועברה הספרייה ממקומה הראשוני בקולובה () לאולופובוגו (Ouolofobougou), שכונות בבמקו. בספרייה למעלה מ-60,000 יצירות, כולל ספרים, כתבי עת, מסמכי אודיו, קטעי וידאו ותוכנה. חומרים אלה זמינים ללא תשלום לציבור, אם כי קיימים דמי מנוי סמליים בעבור השאלה. הספרייה גם מארחת חלק מהמיצגים של פסטיבל הצילום הדו שנתי של במקו.
המסגד הגדול של במקו () ממוקם במרכז העיר, הממוקם צפונית לנהר ניז'ר, ליד השוק המרכזי וקתדרלת במקו מהתקופה הקולוניאלית. זהו אחד המבנים הגבוהים ביותר בבמקו. המסגד הנוכחי, שנבנה על בסיס מסגד מהתקופה הפרה-קולוניאלית, נבנה על ידי מימון מממשלת ערב הסעודית בסוף שנות ה -70. עם צריחי הבטון הגבוהים המקיפים מבנה מרכזי מרובע, הבניין קרוב יותר למבנים סעודיים מסורתיים מאשר לאלו במערב אפריקה. המסגד נראה מחלקים רבים של העיר ולעיתים פתוח לסיורי תיירים.
למגדל BCEAO אשר בעיר 20 קומות, והוא הבניין הגבוה ביותר במערב אפריקה. הוא נמצא של הגדה הצפונית של נהר ניז'ר. מגדל BCEAO הוא המטה המאלי של הבנק המרכזי של מדינות מערב אפריקה, המספק שירותי בנקאות, פיתוח ממשלתי ושירותים פיננסיים עבור כמה ממדינות מערב אפריקה. המגדל מעוצב באדריכלות סודאנית-סאהלנית של המסגדים המפורסמים של דג'ן () וטימבוקטו (Timbuktu). הבניין ממוקם בשכונת קהילה III, שבה "שדרת מוסא טאוול" ("Avenue Moussa Tavele") פוגשת את שדרת המים בין שני הגשרים העיקריים בבמקו: גשר המלך פאהד וגשר מרטירס. יחד עם מלון "דה לאמיטי" ("de l'Amitié"), המסגד הגדול של במקו וקתדרלת במקו, מגדל BCEAO הוא אחד משלושת המבנים החשובים והגדולים בבמקו, הנשקפים מרוב חלקי העיר.
סיטה אדמיניסטרציה (Cité Administrative) (מנהלת העיר) הוא קומפלקס של מבנים הממוקם ממערב לקצה הצפוני של גשר המלך פאהד. המתחם החל להיבנות בשנת 2003 על ידי הנשיא אלפא אומאר קונאר () בסיוע מימון מממשלת לוב. הקומפלקס הושלם בשנת 2010 והוא מכיל רבים ממבני משרדי הממשלה.
המוזיאון הלאומי של מאלי הוא מוזיאון ארכאולוגי ואנתרופולוגי, המציג תערוכות קבועות וזמניות על התקופה הפרהיסטורית של מאלי, וכן כלי נגינה, לבוש וחפצים פולחניים הקשורים לקבוצות האתניות השונות של מאלי. המוזיאון הלאומי החל תחת השלטון הצרפתי בתור המוזיאון הסודאני, חלק מה-IFAN תחת תיאודור מונוד (. המוזיאון נפתח ב -14 בפברואר 1953, בהנהלתו של הארכאולוג האוקראיני י. שומובסקי (Y. Shumowskyi). הארכאולוג י. שומובסקי עבד במוזיאון במשך תשע שנים ואסף כמעט חצי מהמיצגים הקיימים היום.
עם עצמאותה של מאלי בשנת 1960, המוזיאון הסודאני הפך למוזיאון הלאומי של מאלי, עם המטרות החדשות של קידום אחדות לאומית וחגיגת התרבות המסורתית המאלית. עם זאת, היעדר אמצעים כספיים והיעדר כוח אדם גרמו להידרדרות מסוימת באוספי המוזיאון. ב -30 במרץ 1956, המוזיאון הלאומי עבר למבנה מלוטש חדש, שנוצר על ידי האדריכל ג'ין לופ פיווין (). מאז בחירתו של הארכאולוג לשעבר, קונאר, לנשיאות מאלי, ב-1996, גדל המימון של המוזיאון במידה ניכרת, ונעשה בין הטובים במערב אפריקה. המוזיאון מארח לעיתים קרובות חלק ממפגשי הצילום האפריקאיים במסגרת פסטיבל צילום שנערך בבמקו מאז 1994.
אתרים בולטים נוספים בעיר הם מוזיאון מוסו קונדה (Muso Kunda Museum), המוזיאון האזורי של במקו, גן החיות של במקו, הגנים הבוטניים של במקו, מרכז הכנסים הלאומי (NCC), פירמידת הזיכרון ("Pyramide du souvenir"), אנדרטת העצמאות, אנדרטת אל קודס (Al Quoods Monument), אנדרטת השלום ("Monument de la paix") המשולשת, אנדרטת מודיבו קייטה (Modibo Keita) ואנדרטאות רבות נוספות.
אקלים.
בבמקו שוררת טמפרטורה שנתית ממוצעת של 28.2 מעלות צלזיוס ומשקעים שנתיים ממוצעים של 82.6 מ"מ. טמפרטורות גבוהות נרשמות במרץ, אפריל ומאי, בעוד הטמפרטורות נוחות יותר בין נובמבר לפברואר ונעות מ-26.7 מעלות צלזיוס בנובמבר ל-25.2 מעלות צלזיוס בפברואר. עונת הגשמים מתרחשת בקיץ, בעיקר בחודשים יולי, אוגוסט וספטמבר.
אמדו טומני טורה
אמדו טומני טורה, נקרא גם ATT, (4 בנובמבר 1948 – 10 בנובמבר 2020) היה נשיא מדינת מאלי במערב אפריקה בשנים 1991–2012. ב-1991 עמד טורה, אז מפקד הצנחנים בצבא מאלי, בראש הפיכה שהדיחה את השליט הצבאי מוסה טראורה. לאחריה עמד בראש שלטון זמני, ארגן את האספה הלאומית שחוקקה חוקה חדשה למדינה והוביל את המעבר לשלטון דמוקרטי. לאחר הבחירות ב-1992 העביר את השלטון לנשיא הנבחר אלפה עומאר קונארה.
ב-2002 עזב טורה את הצבא, התמודד בבחירות לנשיאות וניצח ברוב של 64 אחוזים מן הקולות בסיבוב השני. במאי 2007 נבחר בשנית לנשיא בסיבוב יחיד וברוב מוחץ של 71 אחוז.
טורה לא השתייך לאף מפלגה, ומינה את שרי הממשלה מבין חברי מפלגות שונות. ראש הממשלה שלו מאז 2004 היה אוסמנה איסופי מאיגה.
במרץ 2012 הודח בהפיכה צבאית מתפקידו כנשיא, חודש לפני קיום הבחירות הנשיאותיות.
נפטר ב-10 בנובמבר 2020.
אוסמנה איסופי מאיגה
אוסמנה איסופי מאיגה (צרפתית: Ousmane Issoufi Maïga; נולד ב-1946 ליד גאו) הוא ראש ממשלת מאלי לשעבר. הוא מונה לתפקיד ב-29 באפריל 2004, לאחר שבתפקידו הקודם כיהן כשר התחבורה. הוא שימש גם כשר האוצר ושר לענייני ספורט בממשלות קודמות. עיתונאים ומתנגדי משטר נוהגים לכנות אותו "פינושה".
חייו.
איסופי למד כלכלה באוניברסיטת קייב (כיום באוקראינה, בזמנו חלק מברית המועצות) ולאחר מכן באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון, שבה למד בנקאות ומימון. הוא עבד בבנק העולמי ובמשרד הכלכלה הצרפתי, שבו הוא עבד כמנהל הקרן האוטונומית למימון חובות (Caisse autonome d’amortissement).
ב-2002 הוא מונה למשרת שר הנוער והספורט במאלי וארגן את אירוח גביע אפריקה לאומות שנערך בשנה זו במדינה.
אחרי היבחרו של אמדו טומני טורה כנשיא מאלי, איסופי הצטרף לממשלתו של ראש הממשלה אחמד מחמד אג חמאני ב-14 ביוני 2002 כשר הכלכלה. לאחר חילופי אישים ב-16 באוקטובר 2002 הוא הפך לשר התחבורה והתשתיות.
ב-29 באפריל 2004 מונה כראש ממשלת מאלי וכיהן בתפקיד זה עד בחירות 2007 לפרלמנט מאלי, לאחריהן הגיש את התפטרותו לנשיא טורה. טורה מינה במקומו את מודיבו סידיבה, המכהן כראש ממשלת מאלי מאז ה-28 בספטמבר 2007.
מסילת ישרים
מסילת ישרים הוא ספר שכתב רבי משה חיים לוצאטו - הרמח"ל, וכולל ענייני מוסר, תיקון מידות הנפש, והדרכה להתקרבות לאל. הוא נדפס לראשונה באמסטרדם בשנת ה'ת"ק (1740), ובהמשך במהדורות רבות נוספות, והתקבל כספר יסוד בתורת המוסר היהודית בקהילות ישראל. רבי אליהו מווילנה, הגר"א, ראה בו הופעת אור חדש בעולם, ואמר שאם הרמח"ל היה חי בזמנו - הוא היה הולך ברגל כדי לקבל את פניו.
רקע לכתיבת הספר.
על פי המסורת, החל משנת 1727 חווה רמח"ל התגלויות רוחנית של "מגיד" שגילה לו סודות קבליים רבים.
אחרי זמן מה רמח"ל שיתף בסוד את תלמידיו, אך אלה פרסמוהו והדבר עורר את חמתו של רבי משה חגיז, רב ירושלמי שפעל באירופה נגד שרידי השבתאות. הרב חגיז ראה את רמח"ל כנביא שקר וכממשיכה של השבתאות, ופנה באיגרות אזהרה לרבני ונציה. הפולמוס הגדול שפרץ הקיף את מרבית רבני איטליה, ובסופו, בחודש אב ה'ת"ץ (1730) אולץ רמח"ל להפקיד את ארגז כתביו ולא לפותחו מבלי רשות רבו. כמו כן אולץ רמח"ל להצהיר בשבועה בפני רבני ונציה כי לא יעסוק בייחודים, בהשבעת מגידים, ובכתיבת ספרים בלשון הזוהר. רמח"ל עצמו התייחס לשבועה זו כאל שבועה שהוצאה בכפייה שהיא חסרת תוקף הלכתי.
במהלך ארבע השנים הבאות שרר שקט בין הצדדים.