תפקידי האיגוד הוגדרו בצו המקים ותוכנית מתאר ארצית לתחנות כוח ורשת חשמל (תמ"א 10). לצורך כך מפעיל האיגוד מערכת ניטור אוויר ובה 20 תחנות: 18 תחנות ניטור נייחות ושתי תחנות ניטור ניידות – המשדרות מידע בזמן אמת לאתר האיגוד. בנוסף לניטור על תחנת הכוח אורות רבין ואסדת לוויתן האיגוד מפקח גם על תחנת הכוח חגית ותחנות כוח נוספות המופעלות באמצעות גז בשימוש התעשייה, מבצע פיקוח מטעם הרשויות החברות בו על ההיבטים הסביבתיים בהפעלת אסדת הגז לוויתן וייעוץ לרשויות ולמשרדי הממשלה בנושא, מטמיע את השימוש בגז בתחנות כוח ובתעשייה, מפקח על שפכי תעשייה ברשויות המקומיות ועל תעשיות למניעת זיהום אוויר וזיהום קרקע, מעניק ייעוץ סביבתי לוועדות תכנון ערים ארציות, מחוזיות ומקומיות, נותן חוות דעת סביבתית לתוכניות ולבקשות להיתרי בנייה, טיפול בפסולת לסוגיה, רישוי עסקים וחינוך סביבתי ומבצע פעילויות הסברה בתחום הקיימות בבתי הספר ובקרב הקהילה. האיגוד מוביל, מקדם, מנטר, מפקח ואוכף במגוון תחומים אלה למען רווחת ואיכות חיי תושבי מרחב האיגוד וזאת באמצעים טכנולוגים מתקדמים, תחנות ניטור חדישות, מעבדות- המוסמכות על ידי רשות הסמכת מעבדות בישראל, עבודות שטח ומחקרים בינלאומיים ועל פי תקנים בינלאומיים.
רשימת הרשויות המקומיות החברות באיגוד.
אור עקיבא, אלונה, אליכין, באקה אל גרביה, בנימינה-גבעת עדה, ג'סר א-זרקא, ג'ת, זכרון יעקב, חדרה, חוף הכרמל, כפר יונה, מגידו, מנשה, נתניה, פרדס חנה-כרכור, פרדיס, פרדסיה, עמק חפר.
סוס המים
סוס המים (באנגלית: The Water Horse) הוא סרט פנטזיה ודרמה אמריקאי משנת 2007, בבימויו של ג'יי ראסל.הסרט נכתב על ידי רוברט נלסון ג'ייקובס ומבוסס על ספרו של דיק קינג-סמית 'The Water Horse'.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-25 בדצמבר 2007, ובבריטניה ב-8 בפברואר 2008.
עלילה.
הסרט מתחיל בסקוטלנד של היום, זוג תיירים אמריקאי נכנס לבר שבו הם פוגשים זקן אשר לפי בקשתם (אחרי שהתיירים רואים תמונה של המפלצת מלוך נס) מספר להם את הסיפור האמיתי על המפלצת מלוך נס וכיצד נוצרה התמונה המזויפת של המפלצת.
בשנת 1940, ילד בשם אנגוס מקמור מתגורר עם אמו אן מקמור ואחותו קירסטי, בבית האחוזה של לורד קילין על חופי האגם לוך נס. מאוחר יותר מצטרף אליהם לואיס מוברי, שמגיע לעבוד כאיש התחזוקה של האחוזה. אביו של אנגוס, צ'רלי, שהיה איש התחזוקה לשעבר של קילין, הוא מלח בצי המלכותי, ונעדר מאז שהספינה שלו שקעה במלחמה כשנה לפני כן. אנגוס אינו מוכן לקבל את העובדה כי אביו לא ישוב.
יום אחד, בעת שאגנוס אסף צדפים, הוא מוצא בחול בקרקעית האגם אבן גדולה ומסתורית, הוא משאיר אותה במחסן של אביו, וכאשר הוא חוזר מאוחר יותר, הוא מגלה שזו הייתה ביצה ויצור מוזר בקע ממנה, הוא מכנה את היצור 'קרוזו' על שם רובינזון קרוזו. אנגוס מחליט לשמור את היצור בסוד, אבל בסופו של דבר קריסטי ולואיס מגלים את הייצור. לואיס מסביר לאנגוס כי הייצור הוא "סוס מים" ללא מין, שמטיל ביצה אחת, ואז מת לפני שהביצה בוקעת.
למחרת, כוחות של חטיבת הארטילריה מגיעים לבית בפיקודו של קפטן תומאס המילטון – חברו של לורד קילין, המשרת עם חיל האוויר המלכותי. סוללת ארטילריה מוקמת ליד האגם כהגנה מפני צוללות גרמניות, בזמן שהחיילים מקימים מחנה בשטח האחוזה. בינתיים, לואיס מגלה שקרוזו גדל כל כך עד שאין לא ברירה אלא לשים אותו באגם שם הוא יוכל להסתובב חופשי.
קפטן המילטון מספר לאמא של אגנוס שללואיס יש השפעה רעה על אגנוס, ואמא של אנגוס מאפשרת לו ללמד את אנגוס קצת משמעת צבאית. עם זאת, לאחר כמה ימים של אימון, אנגוס בורח וחוזר לאגם, שם קרוזו, עכשיו כבר יצור בוגר, מעודד את אנגוס לרכוב על גבו. לאחר זמן מה, הוא צולל מתחת למים. אנגוס, שסובל מאקוופוביה, בהתחלה מנסה להתנגד לצלילה, אבל לאחר זמן קצר הוא מתגבר על הפוביה שלו ונהנה מהצלילה.
שני דייגים שראו בעבר את קרוזו, מנסים לצלם את היצור למען התהילה והעושר. כאשר הם מבינים כי הם לא יוכלו לצלם את קרוזו במציאות בשל ההפצצה, הם מחליטים ליצור חיקוי. (התוצאה היא תמונה מזויפת של המפלצת מלוך נס). התמונה יוצרת סקרנות אצל כמה חיילים, שמפליגים באגם בלילה במטרה לצוד את המפלצת.
מאוחר יותר אגנוס הולך לאגם וקורא לקרוזו. קרוזו מגיע, אבל עדיין בהלם ובפחד מפני ההפגזה הקודמת, הוא כמעט נושך את ידו של אנגוס לפני שהוא צולל חזרה לאגם. הכלב של המילטון, צ'רצ'יל, לאחר שהבחין בריח של קרוזו בחוף, מתריע בפני החיילים על נוכחותו. בגלל הנביחות קרוזו מפתיע את החיליים שנמצאים על הסירה והופך אותה, אבל לפני שהסירה מתהפכת אחד החיליים מצליח לשלוח אות מצוקה במחשבה שאלו הגרמנים שתוקפים אותם. בחזרה באגם, אנגוס צועד לתוכו כדי לנסות להרגיע את קרוזו אבל הוא מאבד את שיווי המשקל שלו ומתחיל לטבוע.
קרוזו מציל את חייו של אנגוס. וכשאמו של אנגוס מגיעה, היא מאמינה סוף סוף לבנה כשהיא רואה את קרוזו, לאחר שלאורך כל הסרט היא מאשימה את לואיס בכך שהוא ממלא את ראשו של אנגוס באגדות. סוללת הארטילריה הסמוכה פותחת באש על קרוזו, לאחר שהם חושבים אותו בטעות לצוללת גרמנית. אנגוס, המילטון, אן ולואיס מובילים את קרוזו לאגם הפתוח כדי שיוכל לברוח מהארטילריה.
עם הזריחה, אנגוס סוף סוף מקבל את העובדה שאביו מת. במהלך השנים שלאחר עזיבתו של קרוזו, כמה אנשים טוענים שהבחינו בו, אבל אנגוס לא רואה אותו שוב. התיירים מודים לזקן על הסיפור ושואלים לשמו, והוא עונה להם ששמו אנגוס. מחוץ לפאב, צועד ילד לאורך החוף עד שהוא מבחין בסלע, בעל קליפה זוהרת בדיוק כמו הביצה של קרוזו, מה שרומז שקרוזו מת והשאיר אחריו צאצא, שיהפוך לסוס המים הבא.
הפקה.
מיקום.
הצילומים התקיימו ב -2006 בניו זילנד ובסקוטלנד. רוב הסרט צולם בניו זילנד, כאשר האגם ווקאטיפו משמש כתחליף לאגם לוך נס. היוצרים גילו שחלק מהנוף והגאוגרפיה שם דומים לסקוטלנד. עם זאת, ראסל אמר, "לא היה שום סיכוי שאני עומד לעשות סרט על המפלצת מאגם לוך נס ולא לצלם לפחות חלק ממנו בסקוטלנד."
אפקטים חזותיים.
האפקטים החזותיים בסרט נעשו על ידי חברת האביזרים והאפקטים "Weta Digital", כאשר רוב העבודה שלהם הייתה ליצור את קרוזו. רבות מן הסצינות של קרוזו היו במגע של קרוזו עם מים, אשר מבחינת ההיסטוריה של הגרפיקה ממוחשבת, היה תמיד חומר קשה במיוחד להתמודד איתו. כאשר יצרו "Weta Digital" את קרוזו הם ניסו לא לשוות לו תנועות והבעות אנושיות אלא במקום זאת לבסס את ההבעות שלו על בעלי חיים אמיתיים כגון כלבים. "רצינו ליצור משהו שנראה מוכר מצד אחד, אבל יהיה ייחודי בו זמנית", אמר ראסל. "כתוצאה מכך, פרצופו של קרוזו הוא שילוב של סוס, כלב, נשר וג'ירפה". כאשר יצרו את תנועותיו וצורת הגוף שלו בשלבים שונים של צמיחה, האנימטורים התבססו על ציפורים ולווייתנים צעירים.
אישור בנייה
בית הספר הארו
בית הספר הארו (באנגלית: Harrow School), ידוע בקיצור "הארו", הוא בית ספר תיכון אנגלי פרטי לבנים הפועל ברובע הארו בצפון-מערב לונדון. בית הספר ידוע בעולם כאחד מבתי הספר היוקרתיים והוותיקים באנגליה. קיימים ממצאים המצביעים על קיומו של בית ספר באתר שבו פועל הארו מאז שנת 1243, אולם המוסד הפועל במקום היום נוסד על ידי ג'ון ליאון בצ'ארטר מלכותי של אליזבת הראשונה בשנת 1572. הארו הוא אחד משבעת בתי הספר המכונים באנגלית פאבליק סקול שהוכרו בחוק בתי הספר הציבוריים משנת 1868. בתי ספר אלה הם פרטיים וכיום הם מכונים "בתי ספר עצמאיים", אך הכינוי הישן עודו בשימוש.
בבית הספר כ-850 תלמידים, כולם בנים, הלומדים בתנאי פנימייה מלאים ומתגוררים ב-12 בניינים. בית הספר מתאפיין בהיסטוריה עשירה ובמסורות רבות. בין המסורות הבולטות, קוד לבוש הכולל חבישת כובעי קש או כובעי צילינדר, חליפות בוקר, ומקלות הליכה, כחלק ממדי בית הספר. לבית הספר, לאורך מאות שנות פעילותו, שורה ארוכה של בוגרים מפורסמים, כולל שמונה ראשי ממשלה, מדינאים זרים, חברי פרלמנט בריטי רבים, שני מלכים ובני משפחה אחרים של בית המלוכה, 19 בוגרים שצוינו בצלב ויקטוריה, ודמויות בולטות רבות בתחומי האומנויות והמדעים. הארו נחשב אחד מבתי הספר התיכוניים הטובים בעולם, לצד יריבו המפורסם איטון קולג'. בית הספר הוא מוסד אנגליקני, אך מקבל תלמידים בני כל הדתות.
היסטוריה.
באתר בו ניצב בית הספר פעלו מאז שנת 1243 מוסדות חינוכיים שונים לבנים, אולם בית הספר הארו נוסד בחודש פברואר 1572 בצ'ארטר מלכותי שנתנה המלכה אליזבת הראשונה לחקלאי מקומי עשיר בשם ג'ון ליאון. בצ'ארטר המקורי מונו שישה נאמנים לנהלו. בשנת 1608, רק לאחר מותו של מייסד בית הספר, החלה בניית הבניין הראשון. הבנייה הושלמה בשנת 1615 והבניין עומד על כנו עד היום, אף שהורחב מאז.
בית הספר גדל באופן הדרגתי לאורך השנים וצמיחתו המהירה ביותר באה בעת שגשוג האימפריה הבריטית. לאחר שג'ון ליאון הלך לעולמו בשנת 1592 הוא הותיר את נכסיו לשתי מטרות, העיקרית הייתה בניית דרך לאורך 16 ק"מ לעיר לונדון, והשנייה בית הספר הארו. בית הספר הארו החזיק בבעלות על הדרך ללונדון ודאג לתחזוקתה במשך שנים רבות לאחר מותו של ליאון, ובכל שנה בחודש נובמבר מקיים בית הספר אירוע מיוחד לציון תקופה זו.