בשנת 1989 נוצרה לסדרה סדרת המשך בשם "שובם של המוסקטרים" המבוססת באופן רופף על הרומן "הוויקונט דה בראז'לון" שגם נכתב על ידי אלכסנדר דיומא האב. כמו לסדרת המקור גם לסדרה נוצרה עונה 1 ו-26 פרקים. הסדרה מתרחשת עשר שנים לאחר סיום הסדרה המקורית, כאשר דארטניין וחולייטה נשואים וחיים יחדיו בפריז עם שני ילדיהם. את המוסקטרים מאחדת המלכה אן כאשר בעלה מתחיל להתנהג בחשדנות. הסדרה שודרה לראשונה בישראל בשנת 1997 בדיבוב לעברית גם בערוץ הילדים.
סרטים.
לסדרת המקור ולסדרת ההמשך נוצר סרט טלוויזיוני המתמצת את עלילתם.
בשנת 2016 תוכנן להוציא לסדרה סרט תחייה בהנפשה ממוחשבת על ידי BRB Internacional, אך הוא התעכב מסיבות לא ידועות. באפריל 2019 הוכרז ש-Apolo Films אחראים על הפקת הסרט. ב-29 בספטמבר 2020, נודע כי הסרט מתוכנן לצאת בשנת 2021 וייקרא בשם "דארטניאן ושלושת המוסקטרים". הסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-25 ביוני 2021 ובישראל ב-5 באוגוסט 2021.
ג'רט קולבר
ג'רט קולבר (באנגלית: Jarrett Culver; נולד ב-20 בפברואר 1999) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ממפיס גריזליס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
קריירת תיכונים ומכללות.
קולבר נולד וגדל בעיר לאבק שבטקסס, ובשנתו האחרונה ב"תיכון קורונאדו" המקומי קלע 30 נקודות בממוצע למשחק כשחקן קבוצת הכדורסל שלה.
בשנת 2017 החל קולבר ללמוד באוניברסיטת טקסס טק. בעונת 2017/2018 היה שותף להעפלתה הראשונה אי פעם של קבוצת האוניברסיטה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), בו הודחה על ידי האלופה שבדרך, אוניברסיטת וילאנובה. לאורך אותה עונה היה קולבר הקלעי השלישי של קבוצתו, עם ממוצע של 11.2 נקודות למשחק.
בעונתו השנייה בטקסס טק ניצל את עזיבתם של קינאן אוואנס וזאיר סמית' ל-NBA, והפך לשחקן המוביל של הקבוצה. במשחק הראשון של טורניר אליפות המכללות התעלה על עצמו עם 29 נקודות, 8 ריבאונדים ו-7 אסיסטים בניצחון על אוניברסיטת צפון קנטקי. במשחק שמינית הגמר קלע קולבר 22 נקודות מול אוניברסיטת מישיגן, וברבע הגמר הוביל את קבוצתו לניצחון מול אוניברסיטת גונזגה העדיפה, בה שיחק רוי הצ'ימורה, עם 19 נקודות. בכך העפילה טקסס טק לשלב הפיינל פור, לראשונה בתולדותיה. במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת המדינה של מישיגן התקשה קולבר כשקלע 3 בלבד מתוך 12 הזריקות שלקח, אך קבוצתו ניצחה בתוצאה 61–51 והעפילה לגמר טורניר המכללות. במשחק הגמר שוב הציג קולבר יכולת חלשה, כאשר קלע 15 נקודות ב-22.7% בלבד מהשדה (5 מ-22), וקבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת וירג'יניה בתוצאה 77–85.
לאורך אותה העונה הוביל את שחקני קבוצתו בממוצעי נקודות (18.5), ריבאונדים (6.4) ואסיסטים (3.7) למשחק, ובסיומה זכה בתואר שחקן העונה של "מחוז ה-BIG 12" ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות. באפריל 2019, לאחר שתי עונות בטקסס טק, עזב קולבר את האוניברסיטה והעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירת משחק ב-NBA.
מינסוטה טימברוולבס.
בדראפט ה-NBA 2019 נלקח קולבר על ידי פיניקס סאנס בבחירה השישית, ומיד הועבר למינסוטה טימברוולבס בתמורה לדריו שאריץ' וקמרון ג'ונסון. לאורך עונת הרוקי שלו פתח ב-35 מתוך 64 משחקי קבוצתו, וקלע 9.2 נקודות בממוצע למשחק.
ממפיס גריזליס.
באוגוסט 2021 הועבר עם חואן הרננגומס בטרייד לממפיס גריזליס, תמורת פטריק בוורלי.
ג'ארט קולבר
עסקנות הספורט בישראל
עסקנות הספורט בישראל היא ניהול הספורט בישראל מהצד הארגוני והעסקי שלו, להבדיל מהצד הספורטיבי.
היסטוריה.
לאורך השנים חלו תמורות בסוגי העסקנים הפעילים בספורט הישראלי, בהתאם להתפתחויות הפוליטיות והארגוניות שחלו בו. בעשורים הראשונים במדינת ישראל, פעלה עסקנות הספורט בהיבט הפוליטי. עוד לפני קום המדינה, בשנות העשרים של המאה ה-20, קמו איגודי הספורט מכבי, הפועל ובית"ר, שנוסדו מטעם המפלגות, מומנו על ידן והיוו מסגרת להפצת רעיונותיהן הפוליטיים. בהמשך, נוסדו קבוצות הספורט, והתקיימו כחלק מאגודות הספורט. ניהול הקבוצות הופקד בידי מקורבים למפלגות שנודעו בהשתייכותם הפוליטית. בצורה זו, יושבי-ראש הקבוצות, שמונו על ידי אגודות הספורט, נהנו ממעמד חברתי, מחיזוק קשרים פוליטיים, ואף מאפשרות הנסיעה לחוץ לארץ במסגרת משחקי ידידות שונים.
אותן שנים התאפיינו במאבקים בין ארגוני הספורט, במיוחד המרכזיים הפועל ומכבי, שהביאו לא אחת לשיתוק חיי הספורט בארץ. האיגודים התרכזו בעיקר בשליטה במוסדות הספורט של המדינה, כמו ההתאחדות לספורט בישראל, ההתאחדות לכדורגל והוועד האולימפי. באופן זה, מאבקי הכוח הפוליטיים מנעו את פתיחתן של הליגות הסדירות. כן, עיכבו במשך חודשים את הקמתו של הוועד האולימפי הישראלי, משום בתחילה שכל מרכז ספורט הקים לו ועד אולימפי משלו.
ההסדרה הראשונה בין המרכזים התרחשה בשנת 1951, כאשר נחתם הסכם בין אגודות הפועל ומכבי. ההסכם, שכונה "פיפטי־פיפטי", קבע כי הנהלת ההתאחדות לספורט תהיה שקולה, כלומר שישה עסקנים ממכבי ושישה מהפועל. על פי ההסכם מונו להתאחדות לספורט שני יושבי ראש, שני מזכירים ושני גזברים, והם התחלפו ביניהם כל שלושה חודשים. כתוצאה מהסכם זה, נבחרות ישראל בענפים השונים הורכבו על פי מפתח פוליטי ולא על פי הישגיהם של הספורטאים, וההסכם חל גם על הוועד האולימפי ועל ההתאחדות לכדורגל. הסכם הביא לשביתת נשק זמנית בין אגודות מכבי והפועל ואפשר לנהל את מוסדות הספורט ואת הליגות בענפי הספורט השונים.
התקופה מקום המדינה ועד לשנות השישים היוותה את שיא כוחם של העסקנים הפוליטיים. כוחם של העסקנים גדל כאשר מילאו תפקיד גם במועצה להסדר ההימורים בספורט, הגוף מקצה כספים למוסדות הספורט בישראל. במקרים רבים נוצל כוח זה לביצור מעמדם, לקידומם של מקורבים במערכת הפוליטית־הספורטיבית, לשיגורם של עסקנים עמיתים מחוץ לישראל ולנגישות לכיבודים שונים. ניצולו של התפקיד הכפול שמילאו העסקנים - כמי שמקציבים כספים וכמי שנהנים מהם - היה מנושאי הביקורת החמורה של דו"ח ועדת עציוני, שקמה בשנת 1971.
הרצון בהצלחת הקבוצות ועליית שכר השחקנים חייבו את הקבוצות לגייס מקורות מימון נוספים מעבר לתמיכת האגודות. לצורך זה החלו להופיע, כבר בראשית שנות השישים, סוגי עסקני ספורט חדשים - יושבי ראש הקבוצות. אלה היו במקרים רבים בעלי ממון בעצמם, בעלי קשרים באגודות הספורט, ותרמו מכספם לקיום הקבוצה. קשריהם העסקיים סייעו בגיוס תרומות שאפשרו את התחזקות הקבוצה. בשבילם, ניהול הקבוצה היוו הזדמנות לתמוך בקהילה, להביע את אהדתם לקבוצה אך גם ליהנות מקשרים, מעמד וקידום עסקים אחרים. עסקן אופייני מאותה תקופה הוא משה דדש, יושב ראש בית"ר ירושלים. עסקנים אלו לא נמדדו רק לאור יכולותיהם הניהוליות אלא גם בהתאם לקשריהם הפוליטיים.
מגמת היחלשות העסקנות האיצה לאור אימוץ המדיניות הקפיטליסטית בידי הממשלה, החל משלהי שנות השמונים, שלווה בהפרטה נרחבת, והביא בין היתר לקושי של אגודות הספורט לממן את העלויות העולות של הקבוצות. הקושי במימון ובהחזקת הקבוצות העביר את שרביט ניהול קבוצות הספורט למשקיעים פרטיים. אחד העסקנים הפרטיים הראשונים הוא איש העסקים יעקב שחר שרכש את מכבי חיפה בכדורגל בראשית שנות התשעים. מגמה זו הביאה בסופו של דבר לשינוי מבני של הספורט בישראל - לפירוקה של ההתאחדות לספורט בישראל בשנת 1996, ויצאה לעצמאות של איגודי הספורט. אנשי עסקים בולטים נוספים שרכשו קבוצות הם ארקדי גאידמק בבית"ר ירושלים, מיטשל גולדהאר במכבי תל אביב וג'ף רוזן במכבי חיפה בכדורסל.
עם זאת, השליטה בהתאחדויות הספורט ובמרכזי הספורט עדיין נשמרה על ידי העסקנים הפוליטיים. במאה ה-21 נוצרו סדקים גם בשליטה זו כאשר קמו מנהלות ליגה, כמו מנהלת הליגות לכדורגל ומנהלת ליגת העל בכדורסל אשר נשלטות על ידי בעלי הקבוצות הפרטיים, ומטרתם לפקח, ולהסדיר את הארגון, הפיתוח והניהול של הליגות המקצועיות - במקום ההתאחדויות השונות.
עסקן ספורט
אינוואה
אינוואה (או אילו וואה)בלועזית: Inouwa) הוא מונח במסורת האיגבו המתאר גלגול נשמות. תרגום המונח "אינוואה" לעברית הוא "לחזור לעולם". על פי המסורת, גלגול נשמות מתרחש בין במשפחה הקרובה ובין המורחבת, ולפעמים האדם המתגלגל נשמות מיידע את המשפחה, לפני מותו, בתור מי הם יחזרו לעולם בגלגול הבא שלהם.
על פי מסורת האיגבו, קשור האדם עם אחד מאבותיו, ועם חלק מתכונותיו. אבות אלו יכולים להתגלות בכמה אנשים שונים בעת ובעונה אחת.
אף על פי שלאחר התקופה הקולוניאליסטית של אפריקה מסורות נוצריות הפכו לדומיננטיות מאוד באפריקה כולל, ובכלל זה גם בניגריה, המדינה העיקרית של תרבות האיגבו, האינוואה נותרה אמונה רווחת גם לאחר צאתם של הבריטים, ובמקרים שונים התמזגה עם הדת הנוצרית לגרסת כלאיים מקומית, אשר משמרת חלק מרעיונות האינוואה באורח חיים נוצרי. מצד שני, חדירה של רעיונות מערביים נוספים לאפריקה השחורה, כמו רעיונות ליברליים ונטורליסטים, גרמה לחלק מצאצאי האיגבו לפקפק במסורות אלו.
אבות קדומים וגלגול נשמות.
לבני האיגבו מעמד של יראת כבוד לאבותיהם. חלק מאבותיהם, אשר חיים בדרכי המוסר של האיגבו, ומתים באופן הנחשב הראוי, לרבות טקסי הקבורה המתאימים, ממשיכים את חייהם גם לאחר המוות הפיזי. אבות אלו הם ישויות רוחניות עבור בני האיגבו שמקיימים עבורם טקסי פולחן והקרבת קורבנות, ודואגים לשמר את זכרם, מתוך אמונה שישויות אלו משפיעות על חייהם על ידי תגמול על מעשים טובים או עונשים על מעשים רעים.
תכונות אופי, טמפרמנט ומאפיינים פיזיים של אדם קשורים לרוח מהאבות קודמים "אֱקֶה" אשר מתגלגל בו. ה"אקה" נבחר עבור היילוד על ידי הבורא בזמן העיבור.