הממצאים הארכאולוגיים הקדומים ביותר להימצאות אנושית באזור הלבנט נמצאו בתל עובדיה אשר בחלק הדרומי של בקעת הירדן, ומתוארכים לתקופה הפלאוליתית התחתונה, לפני כ-1.4 מיליוני שנים. כלי אבן שנמצאו באתר הם מהתרבות האשלית המוקדמת. אתרים פרהיסטוריים בולטים נוספים שנמצאו באזור הלבנט כוללים את גשר בנות יעקב, מערת תנור ואתרים נוספים מהתקופה שבין 1,400,000 לפנה"ס - 250,000 שנים לפנה"ס. באתרים הללו נמצאו העדויות המוקדמות ביותר להימצאות של כלבים מבויתים ושימוש מבוקר באש. שרידים אנושיים מהתקופה הפלאוליתית המאוחרת נדירים יחסית - הם כוללים בעיקר שיניים שנמצאו בתל עובדיה, שברי עצמות שנמצאו באתר גשר בנות יעקב וחלק מגולגולת שנמצאה במערת זוטייה.במהלך התקופה הפלאוליתית התיכונה (בסביבות 250,000 לפנה"ס עד בסביבות 48,000 לפנה"ס) התקיימה באזור הלבנט התרבות המוסטרית, כאשר ישנם כמה אתרים בולטים בלבנט מתקופה זו (הן מערות והן אתרים פתוחים). שרידי הומינידים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה כוללת את שרידים של האדם הניאנדרטלי (שנמצאו במערת כבארה, במערת עמוד ובטבון), וכן שרידים של האדם הנבון שנמצאו במערת קדומים ובמערת הגדי.
התקופה הפלאוליתית העליונה מתוארכת לתקופה שבין בסביבות 48,000 לפנה"ס - בסביבות 20,000 לפנה"ס.
התקופה האפיפלאוליתית בלבנט החלה לפני כ-23 אלף שנה והסתיימה לפני כ-11,700 שנה. התקופה כוללת מספר תרבויות ארכאולוגיות המתאפיינות בעיקר במיקרוליתים מסותתים לצורות מסוימות, כגון התרבות הכבארית, התרבות הכבארית הגאומטרית, התרבות הרמונית, התרבות המושאבית והתרבות הנאטופית. האחרונה משקפת שינויים מרחיקי לכת במבנה הכלכלי-חברתי של אוכלוסיות פרהיסטוריות, לפי העדויות לישיבה בכפרי קבע.
החלק האחרון של התקופה (בין 12,500 לפנה"ס עד 9,500 לפנה"ס) הוא הזמן בו פרחה התרבות הנאטופית אשר הייתה תרבותם של אחרוני הציידים-לקטים באזור, ומייצגת את המעבר מאורח החיים הנוודי של התקופה הפלאוליתית לקהילות החקלאיות ויושבות-הקבע של התקופה הנאוליתית. הממצא הארכאולוגי העשיר מתרבות זו כולל את התכונות הבאות: בנייה נרחבת של בתים מאבן, בתי קברות מובחנים, תרבות חומרית עשירה הכוללת חפצי אמנות, וניצול אינטנסיבי של משאבי הסביבה.
התרבות הנאטופית.
התרבות הנאטופית התקיימה בלבנט מ-13,000 לפנה"ס עד 9,800 לפנה"ס. הרבה חפירות ארכאולוגיות של תרבות זו יצרו הבנה רחבה למדי לגבי התרבויות שהתקיימו באזור בתקופה זו. שני ההיבטים המשמעותיים ביותר של תרבות זו היו צמיחה בגודל הקהילות שלהם ואורח חיי הקבע שלהם. אף על פי שהממצאים של התרבות הנאטופית המאוחרת מצביעה על היפוך קל במגמה זו, כאשר הקהילות התכווצו והם הפכו לנוודים יותר (אולי כתוצאה מתקופת האקלים הקרה המכונה הדריאס הצעיר ), מאמינים כי המגמות שהחלו בתרבות זו המשיכו לאחר מכן, ושתקופה זו הייתה הבסיס למהפכה הנאוליתית.
התקופה הנאוליתית.
התקופה הנאוליתית נחשבת באופן מסורתי לחלק האחרון של תקופת האבן. התקופה הנאוליתית באזור הלבנט החלה עם תחילת החקלאות, והסתיימה עם הופעת כלי ברזל בתקופת הברזל.
לתקופת הנאוליתית קשורים מאפיינים התנהגותיים הכוללים גידול יבולים ושימוש בבעלי-חיים מבויתים. בנוסף, התקופה הנאוליתית והתקופה הכלקוליתית היו מאופיינות במסחר רחב היקף. מ-9000 לפנה"ס עד 7000 לפנה"ס לערך, מדובר היה רק בגידול כבשים ועיזים, אולם החל מ-7000 לפנה"ס החל גם גידול בקר, טיפוח גידולים מבויתים, אזורי ישוב קבועים או קבועים-למחצה, ושימוש בכלי חרס וגם בכלי אבן מושחזים.
התפתחות החקלאות הובילה לשינויים מהותיים בחייהם של בני-האדם בלבנט. במקום לחיות כנוודים ולנדוד ממקום למקום בחיפוש אחר מזון, אנשים נטו יותר ויותר להישאר במקום אחד, מה שהוביל להופעת ישובים, ובהמשך ערים ומדינות.
מיקומו של האזור, במרכז שלושה נתיבי מסחר המקשרים בין שלוש יבשות, הפך אותו במהלך התקופה הנאוליתית למקום מפגש להשפעות דתיות ותרבותיות ממצרים, סוריה, מסופוטמיה ואסיה הקטנה:
תקופת הברונזה.
תקופת הברונזה בלבנט החלה בשנת 3300 לפנה"ס בערך, עם העלייה בשימוש בברונזה לייצור כלים. סופה של תקופת הברונזה במאה ה-12 לפנה"ס לוותה בהגירה מסיבית שסימנה את תחילת תקופת הברזל.
בתקופה זו הפך אזור ארץ ישראל המודרנית לפרובינציה המצרית כנען, ומופיעים לראשונה הפלשתים והישראלים. זהו גם ראשיתו של הכתב האלפביתי. אתרים ארכאולוגיים בולטים מתקופת הברונזה ניתן למצוא בבלנט בתל אפק, תל חצור, תל מגידו, תל יהודיה, בקעת באר שבע ועוד. ממצאים ארכאולוגיים מראים כי העיר הראשית באזור הלבנט בתקופה זו הייתה העיר חצור, אשר הייתה כנראה בירת האזור כולו במהלך תקופת הברונזה.
סטאר מריאנאס אייר
סטאר מריאנאס אייר (באנגלית: Star Marianas Air) הוא שמה של חברת תעופה אזורית אמריקאית, שמרכזה באי טיניאן שבאיי מריאנה הצפוניים, טריטוריה של ארצות הברית באוקיינוס השקט. החברה מפעילה קווי תעופה מקומיים קצרים וכן טיסות שכר בין איי מריאנה הצפוניים והאי גואם, גם הוא טריטוריה של ארצות הברית באוקיינוס השקט.
החברה הוקמה בשנת 2008 ולבסוף קיבלה את רישיון העבודה מרשות התעופה הפדרלית האמריקנית בחודש אפריל 2009. בתחילה הפעילה החברה מטוס בודד מסוג פייפר צ'רוקי 6, ובהמשך נקנו עוד מטוסים מדגם זה ומדגם פייפר נבאחו.
שמה של החברה נגזר מתוך שמות האיים אליהם השירות בוצע בעבר או מבוצע בהווה - סאיפאן, טיניאן, אגוויגן ורוטה.
בשנים 1998 עד 2005 פעלה חברה בשם "Pacific Island Aviation" באותה הבעלות שמרכזה היה בעיירה גראפאן, בירת איי מריאנה הצפוניים והיא הפעילה טיסות עם יעדים דומים.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה (נכון לאפריל 2019) כולל תשעה מטוסי פייפר צ'רוקי 6 בעלי שישה ושבעה מושבים המשמשים בעיקר לטיסות מטען ונוסעים קצרות בין טיניאן לסאיפאן, חמישה מטוסי פייפר נבאחו דו מנועיים בעלי עשרה מושבים המשמשים את החברה לטיסות לרוטה וגואם וכן אחד עשר מטוסים קלים בעלי 4 מושבים מדגמי ססנה 172 ופייפר צ'ירוקי קרוזר המשמשים את החברה לטיסות כיף לתיירים מסביב לאי סאיפאן.
ספרטתלון
ספרטתלון הוא מרוץ אולטרה מרתון של 246 קילומטרים בין אתונה ובין ספרטה, הנערך מדי שנה ביוון מאז שנת 1983. מרוץ הספרטתלון מבוסס על הריצה ההיסטורית של פידיפידס, שרץ מאתונה לספרטה ביום וחצי כדי להזעיק תגבורת נגד הפרסים בקרב מרתון. בשנת 1982 הגיעו לאתונה חמישה קצינים מחיל האוויר המלכותי כדי לנסות לרוץ את המסלול וכך למעשה החלה התחרות בשנה שלאחר מכן. הזוכה במרוץ הספרטתלון הראשון, יאניס קורוס, עדיין מחזיק בשיא הזמן המהיר ביותר של 20 שעות ו-25 דקות.
ככל שהמרוץ נהיה פופולרי יותר, יושמו קריטריונים מחמירים יותר להשתתפות בו, וזאת על מנת להבטיח שהמשתתפים יהיו מספיק בכושר כדי לרוץ את המסלול. במרוץ ישנן 75 תחנות ביקורת עם זמני קצה, בהן פוסלים נציגי המרוץ את הרצים שלא מצליחים לעבור את זמני הניפוי או את אלו העייפים מדי כדי להמשיך.
היסטוריה.
מרוץ הספרטתלון עוקב אחר מסלולו של פידיפידס, שליח אתונאי שנשלח לספרטה בשנת 490 לפנה"ס כדי להזעיק עזרה בקרב נגד הפרסים, קרב מרתון. על פי כתביו של ההיסטוריון היווני הרודוטוס, הגיע פידיפידס לספרטה יום אחרי שיצא מאתונה.
בהתבסס על כתביו של הרודוטוס, בשנת 1982 הגיע ליוון ג'ון פוֹדֶן, קצין בחיל האוויר המלכותי ורץ למרחקים ארוכים, יחד עם עוד ארבעה קצינים כדי לבדוק האם ניתן להשלים את המסלול ביום וחצי. מתוך החמישה, הצליחו לעשות זאת שלושה רצים: ג'ון פוֹדֶן, ב-37 שעות ו-37 דקות, ג'ון שוֹלטֶן ב-34 שעות ו-30 דקות, וג'ון מֶקַארת'י ב-39 שעות. בשנה שלאחר מכן ארגנה קבוצת תומכים נלהבים את מרוץ הספרטתלון הבינלאומי הראשון.
המרוץ.
מרוץ הספרטתלון מתקיים בדרך כלל בסוף ספטמבר. לרצים יש זמן קצוב של 36 שעות לרוץ 246 קילומטרים, שהם שווי ערך כמעט לשישה מרתונים רצופים, בין אתונה לבין ספרטה. על הרצים להתמודד עם החום היווני ביום, עם הקור בלילה ועם השטח ההררי. לאורך המסלול ישנן 75 תחנות ביקורת בהן נפסלים רצים שלא עמדו בזמני הניפוי. לרצים רבים יש צוותי תמיכה לאורך המרוץ אשר עוזרים להם להצטייד מחדש בתחנות הביקורת. רצים שלא מסיימים את המרוץ נוסעים לספרטה באוטובוס.
המרוץ מתחיל בשעה שבע בבוקר למרגלות האקרופוליס באתונה, ליד האודיאון של הרודס אטיקוס והאגורה. הרצים נעים מערבה ואחרי 80 קילומטרים נמצאת תחנת הביקורת הגדולה הראשונה. התחנה נמצאת בתעלת קורינתוס, שעל מצר קורינתוס המחבר את חצי האי פלופונסוס ליבשת יוון. משם ממשיכים הרצים לכיוון קורינתוס (עיר) .
הרצים מטפסים עליה תלולה של 1,200 מטרים לפסגת הר הפרטניון, ולאחר מכן יורדים לכיוון היישוב העתיק טיג'יאַה, אשר נמצא כ-200 קילומטרים מנקודת ההתחלה של המרוץ. לפי כתביו של הרודוטוס, שם ראה פידיפידס חיזיון של האל היווני פאן. מקרה זה עשוי להיות המקרה המתועד הראשון של הזיה בעקבות מאמץ פיזי. שאר המסלול הוא ירידה במדרון של 50 קילומטרים אל העיר ספרטה.
נקודת סוף המרוץ היא הפסל של המלך הספרטני ליאונידס הראשון שמת בקרב תרמופילאי, שנמצא בקצה הרחוב הראשי של ספרטה. תלמידות בית-ספר לבושות בבגד יווני הנקרא צ'יטון, מעניקות לרצים המסיימים את המרוץ זר עלי דפנה ומים. הרצים מקבלים גישה לאוהל טיפולים וההמנון הלאומי של זוכה המרוץ מתנגן.
אף אחד מהרצים המסיימים את המרוץ לא מקבל פרס כספי. עם זאת, הזכייה במרוץ נחשבת יוקרתית ומייצרת פרסום העוזר למשוך נותני חסות. להבדיל מפידיפידס, הרצים לא צריכים לרוץ בחזרה לאתונה.
תנאי קבלה למרוץ.