נולד לפסח ולרבקה עולמי וגדל במושב שבי ציון. למד בתיכון דתי יבנה בחיפה ולאחר מכן בישיבת הכותל, במסגרתה שירת בצה"ל בחיל השריון, ובישיבה הגבוהה מקור חיים, שם הוסמך לרבנות. הוא היה תלמידם של הרב שג"ר והרב עדין אבן ישראל-שטיינזלץ.
במהלך 1988 הקים הרב עולמי את ישיבת עתניאל יחד עם הרב בנימין קלמנזון והיה אחראי במידה רבה לאופייה האמנותי-חסידי של הישיבה, כאשר בתקופה זאת לא הייתה מקובלת גישה זאת בישיבת הסדר. בנוסף כיהן הרב עולמי כרב היישוב עתניאל.
הרב עולמי נרצח בפיגוע ירי סמוך לבית חג"י, בכ"ד בכסלו תשנ"ה (27 בנובמבר 1994).הפיגוע בוצע בידי חוליית חמאס שרצחה במאי 1994 את מרגלית שוחט ורפאל יאירי ליד בית חג"י.
הוא הותיר אחריו אישה בהריון וחמישה ילדים. כשבעה חדשים אחרי הירצחו נולדה בתו ונקראה על שמו: נחמה בת-עמי. הרב רא"ם הכהן, שנכנס לכהן כראש הישיבה מעט לפני הפיגוע, החליף אותו לאחר זמן כרב היישוב.
נימפית מצויצת
נימפית מצויצת (שם מדעי: "Nymphicus hollandicus"; באנגלית: Cockatiel) או קוֹקָטִיל היא מין עוף יחיד בסוגו במשפחת הקקדואיים האנדמי לאוסטרליה. בנוסף, הקוקטילים נפוצים מאוד כחיות מחמד ברחבי העולם מפני שהם קלים לגידול. הקוקטילים שניים בפופולריות שלהם בעולם כחיות מחמד אחרי התוכון האוסטרלי.
בעבר הקוקטיל היה נחשב כמין קקדו קטן, אך מחקרים מולקולריים חדשים יותר, מסווגים אותו כסוג ומין בפני עצמו.
בתי הגידול הנפוצים של הקוקטילים הם בעיקר אזורים בהם הקרקע לחה, כמו ביצה, ואזורים המכוסים בצמחייה של שיחים סבוכים ועצים נמוכים כמו בתה עשבונית.
תיאור.
הציצית הייחודית (ומכאן שמו) של הקוקטיל מבטאת את מצבו הרגשי, בין הסימנים העיקריים שמבטא הקוקטיל נמצאים:
בניגוד לרוב הקקדואיים, לקוקטיל יש נוצות זנב ארוכות במיוחד המהוות כמחצית מאורכו הכולל, שהוא בין 30 ל-33 ס"מ. עם זאת, קוקטיל הוא המין הקטן ביותר במשפחת הקקדואיים אשר בדרך כלל אורכם הוא בין 30 ל-60 ס"מ.
הצבע הרגיל של הקוקטיל בטבע הוא אפור, עם כתמים לבנים בולטים בקצוות הכנפיים. צבע פניו של הזכר הוא לבן או צהוב, בעוד שפני הנקבה בעיקר אפורות או אפורות בהירות. בנוסף, שני המינים בעלי כתם כתום עגול על שתי האוזניים, המכונה לרוב "לחיי צ'דר". למרות זאת, הכתם הכתום נפוץ בדרך כלל אצל זכרים בוגרים, ולעיתים קרובות משותק אצל הנקבות.
הקוקטיילים הם עופות ווקאלים יחסית, יכולת הדיבור והחיקוי, וקריאות הזכר הם מגוונות, טובות ומפותחות הרבה יותר מזו של הנקבה. בנוסף, ניתן ללמד אותם גם לשיר מנגינות ספציפיות, ואפילו לחזור על מילים שנאמרו על ידי אנשים (לרוב הם יחקו מילים רק אחרי בעליהם) כמו רוב התוכים. למרות זאת, יכולת הדיבור של הקוקטיילים נמוכה במידה רבה מאשר תוכים גדולים, וכאשר ינסו לדבר, לרוב המילה לא תהיה ברורה.
לזנים שונים של התוכי מראה שונה:
דימורפיזם מיני.
כל גוזלי הקוקטיילים פרועים, בעלי מראה של נקבה וכמעט שאין להבחין במינם בזמן שבין הבקיעה מהביצה ועד ללעיטה הראשונה. הגוזלים בעלי פסים צהובים אופקיים על פני החלק התחתון של נוצות זנבם; כתמים צהובים על נוצות כנפיהם הפנימיות הראשונות; פס אפור על הפנים והציצית וכתם כתום עמום על כל אחת מהלחיים.
קוקטיילים בוגרים הם בעלי דימורפיזם זוויגי, אך במידה פחותה בהרבה ביחס למינים אחרים של עופות. הדימורפיזם ניכר רק לאחר השינוי הראשון, המתרחש בדרך כלל בין שישה לתשעה חודשים לאחר הבקיעה: הזכר מאבד את החסימה והכתמים הלבנים או הצהובים על החלק התחתון של נוצות הזנב והכנפיים. הנוצות האפורות על לחייו ופסגתו מוחלפות בנוצות צהובות בהירות, בעוד שתיקון הלחי הכתום נעשה בהיר וברור יותר. הפנים והציצית של הנקבה יישארו בדרך כלל בצבע אפור בעיקר, אם כי גם עם כתם הלחי. בנוסף, הנקבה בדרך כלל שומרת את החסימה אופקית על החלק התחתון של נוצות הזנב שלה.
הערות שוליים.
2. תוכי קוקטייל באתר תוכיאדה
בניין עיריית טורונטו
בניין העירייה של העיר טורונטו (באנגלית: Toronto City Hall), שנמצאת באונטריו, קנדה הוא אחד מסמליה המובהקים של העיר. הבניין עוצב על ידי ויליו רבל (Viljo Revell) ותוכנן על ידי האנס-קארל בנדל (Hanns karl Bandel). בנייתו החלה בשנת 1961. הוא נבנה כדי להחליף את בניין העירייה הישן של העיר שנבנה בשנת 1899.
במהלך השנים התעניינה עיריית טורונטו בבניית בניין עירייה מודרני. בשנת 1951 נבחרו שלוש מחברות האדריכלים הגדולות בטורונטו לעצב תוכנית, התוצאה הייתה מבנה שמרני בצורה קיצונית אשר נדחה על ידי האוכלוסייה המקומית. ראש העיר נתן פיליפס החליט בשנת 1958 לקיים תחרות בינלאומית כדי לבחור את העיצוב החדש. החלטה זו גרמה למרמור בקרב חלק מהתושבים אשר טענו שהעבודה צריכה להיעשות על ידי קנדים.
למעלה מ-500 תוכניות נשלחו, והזוכים היו הפינים ויליו רבל ואירו סארינן (Eero Saarinen). התוכנית גרמה לוויכוחים רבים, אך הבנייה התחילה בשנת 1961 והסתיימה בשנת 1965.
מיקום.
הבניין ממוקם בצד הצפוני של Queen Street West chi בין Bay Street ו-Osgoode Hall. באזור בו שכן הרובע הסיני הראשון של העיר. תושבי אזור זה הועברו ברובם לצפון-מערב המחוז.
עיצובו של הבניין.
בעוד שבסיס הבניין הוא מלבני, שני המגדלים שלו מעוגלים בחתך-רוחבי ועולים לגבהים שונים. בין המגדלים חדר תחתי דמוי צלוחית, וארגונו הכללי דומה במקצת לשתי ידיים המערסלות את החדר. משטח הבטון החיצוני של המגדלים חוזק כדי למנוע קריסה של המבנה, כתוצאה מהתרחבות של פני השטח החיצוניים וקריעת המבנה כתוצאה מלחץ אוויר שונה בשני הצדדים של המגדל דמוי הכנפיים, בעקבות הרוח העזה שמגיעה מהימות הגדולות.
בחזית המבנה המרכזי ממוקמת כיכר נתן פיליפס, מרחב ציבורי המכיל זירה להחלקת סקייטבורד. עוד ישנה מצבת זיכרון להחרבת העיר היפנית הירושימה בנשק גרעיני שמיוצגת על ידי פסל ברונזה של הנרי מור. הכיכר מוקפת בטיילת מוגבהת, המובילה לבניין העירייה. כיכר זו ומלון שרתון חוצים את Queen Street.
קוקטיל
Nymphicus hollandicus
המהפכה הרוסית
אלט
טנור
טנור הוא חלק ממנעד, הגבוה מבין הקולות הגבריים הטבעיים (היינו, מבלי להחשיב קסטראטי וקולות המשתמשים בטכניקת הפאלסטו) ומעל לקול הבריטון.
בהרמוניה המקהלתית המסורתית בארבעה קולות, זו האופיינית בעיקר לכורלים, הטנור הוא הקו המוזיקלי השני מלמטה, כלומר זה הבא לאחר קו הבס. אחריו באים האלט והסופרן. המנעד האופייני לקול הטנור משתרע מדו באוקטבה השלישית ועד לדו באוקטבה החמישית.
מקור השם "טנור" בימי הביניים; במוזיקה של ימי הביניים והרנסאנס התייחס השם טנור לתפקיד מסוים במוזיקה רב-קולית, בדרך כלל התפקיד הגבוה בדרגה אחת מן התפקיד הנמוך ביותר (תפקיד בס). עד תקופת הרנסאנס זה היה התפקיד ששר או ניגן את המנגינה העיקרית (קנטוס פירמוס), ומכאן שמו - המילה "טנור" נגזרת מן המילה הלטינית "tenere", שפירושה "להחזיק". כל תקופת הרנסאנס התייחס המונח "טנור" לתפקיד מוזיקלי ולא לכלי או קול מסוים, ורק בתחילת הבארוק התפתחה בהדרגה המשמעות המוכרת יותר כיום, של קול גברי גבוה.
פעמים רבות משתמשים במונח "טנור" גם בהקשר של כלי נגינה. מינוח שכזה בא לציין את מנעדו של הכלי (כגון "סקסופון טנור") או את תפקידו המוזיקלי במאזן מנעדי סך הכלים המשתתפים; כך לדוגמה נוכל לשמוע כי ברביעיית מיתרים, הויולה מנגנת את תפקיד ה"טנור".
בתחום מוזיקת ה"ברברשופ" משתמשים במונח טנור, בשונה מאשר במוזיקה הקלאסית, לציון הקול הגבוה ביותר, אשר שר בטכניקת פלסטו, מעל לקול המוביל (ה-"lead").
סיווג קולות הטנור.
בתחום האופרה לרוב נכתבים התפקידים הגבריים הראשיים לקולות טנור. בתחום זה נהוג לקטלג תפקידי טנור וזמרי טנור על פי אופיים (צבע הקול, אופיו של התפקיד והדרישות הטכניות שהוא מציב בפני הזמר):
בס (מוזיקה)
DC-3 דקוטה
דאגלס DC-3 הידוע בישראל בכינוי דקוטה, הוא מטוס תובלה דו־מנועי מתוצרת חברת דאגלס האמריקנית. טס לראשונה בשנת 1935, ונחשב לאחד המטוסים המוצלחים ביותר בהיסטוריה של התעופה. בשירות חברות התעופה המסחריות, יעילותו הובילה להוזלת כרטיסי הטיסה לנוסעים, ותרמה לפופולריות של הטיסות בצורה משמעותית ביותר. בגרסתו הצבאית, שנקראה C-47 Skytrain ("רכבת־שמיים"), יוצרו יותר מ־10,000 מטוסים, שהפכו אותו למטוס התובלה הנמכר ביותר בהיסטוריה. בגרסה זו שימש בשירות צבאות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, והיה מטוס תובלה מוצלח ואמין ביותר. כ־6,000 מטוסים נוספים נבנו ברישיון בברית המועצות וביפן.
תולדות המטוס.
חברת דאגלס החלה בפיתוח המטוס בעקבות פנייה של מנכ"ל חברת התעופה אמריקן איירליינס, שביקש בשנת 1932 תחליף מתקדם למטוס הנוסעים DC-2. המטוס החדש נדרש להיות מתכתי, חד־כנפי, ומסוגל להטיס 12 נוסעים למרחק של 1,750 ק"מ, במהירות של 240 קמ"ש. בנוסף, המטוס נדרש לטוס גם בלי אחד המנועים (למקרי חירום). ב־17 בדצמבר 1935 (יום השנה ה־32 לטיסתם הראשונה של האחים רייט) המטוס החדש המריא לראשונה. ביצועיו איפשרו טיסה מהירה מחוף אל חוף בארצות הברית (עם עצירה אחת לתדלוק), והוא הוביל למהפכה אמיתית בטיסות המסחריות, שהפכו לפופולריות מאוד. חברות התעופה האמריקניות רכשו מאות מטוסי דקוטה. חברת KLM קיבלה את מטוס הדקוטה הראשון שלה בשנת 1936, והשתמשה בו לטיסות מאמסטרדם שבהולנד לסידני שבאוסטרליה - קו התעופה הארוך בעולם באותה עת.