סיפור חייו לא עלה לכותרות עד לשנת 1998, אז פורסמה כתבה מרכזית שעסקה בו ובניסוי המסוכן שערך במגזין הארפרז על ידי קן סילברסטיין. האן היה גם נושא הספר של סילברסטיין משנת 2004 "הצופה הגרעיני". כפי הנראה האן ספג כמות נכבדת של קרינה גרעינית מהניסוי שערך כנער. בתור אדם בוגר שירת בצי האמריקאי והיה חלק מן המארינס. בהמשך חייו היה מטופל בשל בעיה נפשית ומותו בגיל 39 היה כתוצאה משימוש מסוכן של אלכוהול ותרופות יחד.
הקמת הכור.
האן היה חניך בצופים שהתעניין בכימיה והקדיש שנים כדי לבצע ניסויים חובבניים, חלקם גרמו לנזקים קלים לרכוש או שהסתיימו בפיצוצים. מקור השראה חשוב בעבורו היה ספר בשם "ספר הזהב לניסויים בכימיה", ובעקבות קריאתו הוא רצה לאגור את כל היסודות הקיימים בטבלה המחזורית, אפילו את היסודות הרדיואקטיביים. בתנועה הצופים הוא קיבל עיטור בתחום האנרגיה האטומית ולאחר מכן עלה במוחו הרעיון להקים כור תרבית משלו. האן היה נחוש מאוד בדעתו והחל להשיג חומרים רדיואקטיביים בכמות קטנה מחפצים ביתיים יומיומיים, למשל אמריציום מגלאי עשן, תוריום מפנסים חזקים, רדיום משעונים וטריטיום מכוונות ירי. ה"כור" שלו היה גוש קדוח של עופרת, והוא עשה שימוש בליתיום בשווי של כאלף דולרים מסוללות אותן רכש ובעזרתן טיהר את אפר התוריום יחד עם מבער בונזן.
את הידע כיצד להרכיב את הכור וכיצד לתפעל אותו השיג על ידי התחזות - הוא כתב מכתבים למומחים בכימיה רדיואקטיבית והציג את עצמו כמדען או כמורה לכימיה בבית ספר תיכון. מכתביו זכו לתגובות אף על פי שהכילו שגיאות כתיב וטעויות ברורות אחרות. האן ביקש ליצור כור תרבית פעיל, תוכניתו הייתה לעשות שימוש באיזוטופים של היסודות הראשונים בטבלה המחזורית כדי להפוך דגימות של תוריום ואורניום לאיזוטופים בקיעים.
הכור הביתי שלו מעולם לא הגיע למסה הקריטית הדרושה כדי להשיג ביקוע גרעיני, אך הוא כן הכיל חומרים רדיואקטיביים ולכן פלט קרינה חזקה, לפי המשוער פי אלף מעוצמת הקרינה הקוסמית. האן הבין שהכור מסוכן, ניסה לפרק אותו ולהשמיד כל זכר לקיומו. אולם, במקרה שוטרים עצרו אותו לאחר שהתנהגותו עוררה חשד וברכבו נמצא מטען חריג. המעצר הוביל לבואם של אנשי ה-FBI וכן של הוועדה האמריקאית לפיקוח גרעיני. ב-26 ביוני 1995 הסוכנות להגנת הסביבה הגיעה לביתו, הרסה את המחסן בו נכח הכור ושלחה את מרכיביו לאתר להטמנת פסולת גרעינית ביוטה. ללא ידיעתם של החוקרים הבכירים, אמו של האן השליכה בעצמה פסולת גרעינית כאשפה רגילה, מתוך חשש שתאבד את ביתה וכל השטח סביבו. האן סירב לבדיקה רפואית שיכלה לומר אם נחשף לקרינה מייננת. לטענת מומחים של הסוכנות להגנת הסביבה הניסוי הגרעיני שערך האן קיצר באופן משמעותי את תוחלת חייו, שכן הוא היה חשוף לחומרים מסוכנים ופולטי קרינה במשך זמן ממושך וללא אמצעי הגנה הולמים, אך כאמור האן סירב לעבור בדיקה רפואית במכון המחקר הגרעיני על שם אנריקו פרמי. מנגד, מומחים אחרים טוענים שכמות החומרים הרדיואקטיביים הייתה כה מזערית וזניחה עד כך שהשפעתם הייתה אפסית אם בכלל על בריאותו.
קריירה.
האן נכנס לדיכאון עמוק בעקבות התקרית, מצבו החמיר לא רק בעקבות פירוק הכור שלו אלא בנוסף עקב פרידתו מחברתו ומן העובדה שאימו התאבדה בתחילת שנת 1996. הוא סיים את לימודיו התיכוניים אך היה חסר כל כיוון או תוכנית לעתיד. אביו ואימו החורגת ניסו להכווין אותו לעבר לימודים אקדמיים. הוא נרשם לקורס במטרולוגיה אך נעדר משיעורים רבים. הסובבים אותו שכנעו אותו להצטרף לצבא וכך עשה, הוא התגייס לחיל הים והוצב בצוללת הגרעינית אנטרפרייז (CVN-65). לאחר שירות של ארבע שנים הוא צבר ניסיון רב והגיע לדרגה של ממלא מקום קצין.
לאחר שירותו בחיל הים הצטרף לחיל הנחתים של ארצות הברית והוצב ביפן. לאחר מספר שנים סיים את תקופת השירות שלו בצבא בעקבות בעיות בריאות וחזר למישיגן.
חקירות ומעצר.
ב-23 באפריל 2007, ה-FBI קיבל דיווח לפיו האן מחזיק לכאורה בכור תרבית חדש במקרר ביתו. בחקירה טלפונית שנערכה לו האן הכחיש שבבעלותו חומרים רדיואקטיביים. החוקרים החליטו כי האן לא מהווה איום ביטחוני אך למרות זאת דרשו חקירה פנים אל פנים. ב-16 במאי 2007 האן נחקר במשרדי ה-FBI בנוגע למספר נושאים, ביניהם לגבי עלונים שחילק לצורך פרסום ספרו החדש, גנבת צמיגים בטרם כניסתו לשירות הצבאי, האם אובחן בעבר כסובל מסכיזופרניה פרנואידית ועוד. החוקרים ראיינו אדם נוסף (שזהותו נותרה חסויה) והוא סיפר להם שהאן צורך באופן קבוע קוקאין, לא לוקח את תרופות המרשם שלו וכפי הנראה מבקר באופן קבוע בבתי בושת. אותו אדם הוסיף וטען שהאן מנסה להקים כור תרבית נוסף ושהוא מנסה לאגור רדיום. הוא ציין שהאן לא מתכוון לפגוע באף אחד לדעתו אבל הוא היה מודאג ממצבו הנפשי.
ב-1 באוגוסט 2007, האן הואשם בגנבה של גלאי עשן אותם פירק ממסדרונות בניין מגוריו. הוא ניסה לחלץ אמריציום מהגלאים. בתמונת המעצר שלו ניתן לראות כוויות על פניו, לדעת החוקרים הן נגרמו כתוצאה מחשיפה לחומרים רדיואקטביים, מפסוריאזיס או משימוש בסמים קשים. האן הועמד למשפט והודה באשמה, הוא נידון ל-90 ימי מאסר בפועל. מאסרו נדחה בכחצי שנה בה עבר טיפול במחלקה הפסיכיאטרית של בית הכלא.
מותו.
ב-27 בספטמבר 2016, בגיל 39, האן מת בדירתו בשלבי מישיגן. מותו היה כתוצאה משילוב קטלני של אלכוהול ותרופות שהכילו דיפנהידראמין ופנטניל.
דיוויד האן
קורה ברמר
קורה ברמר (בשוודית: Kåre Bremer; נולד ב-17 בינואר 1948) הוא בוטנאי שוודי, סגן נשיא של אוניברסיטת סטוקהולם.
ביוגרפיה.
קורה ברמר החל לעבוד באוניברסיטת סטוקהולם בשנת 1972. הוא קיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1976. בשנת 1980 הוא התחיל לעבוד במוזיאון הטבע בסטוקהולם. בשנת 1989 הוא התמנה לפרופסור לבוטניקה באוניברסיטת אופסלה. בהמשך קורה ברמר קודם לתפקידי ניהול באוניברסיטה זו.
ב-2004 הוא חזר לאוניברסיטת סטוקהולם ומונה לסגן נשיא.
קורה ברמר נשוי לבירגיטה ברמר, גם היא בוטנאית.
תחום התמחותו של קורה ברמר הוא מיון עולם הצומח. הוא היה חבר של כוח משימה בינלאומי בתחום זה.
בשנת 1988 הוא נבחר לאגודה הלינאית של לונדון. קורה ברמר חבר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
גיורג' מולדובה
Zero Gravity
Zero Gravity (בעברית: אפס כוח משיכה) הוא שיר באנגלית שנכתב והולחן על ידי קייט מילר-היידקי, קאיר נוטול ובוצע על ידי קייט מילר-היידקי. השיר ייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל, לאחר שזכה במקום הראשון בתחרות הגמר הלאומי האוסטרלית, "Eurovision: Australia Decides" (מילולית - אירוויזיון: אוסטרליה מחליטה).
רצח באוריינט אקספרס (סרט, 2001)
רצח באוריינט אקספרס (באנגלית: Murder on the Orient Express) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי משנת 2001 שביים קארל שנקל, המבוסס על הרומן משנת 1934 "רצח באוריינט אקספרס" מאת אגאתה כריסטי בהשתתפות הרקול פוארו. גרסה זו של הרומן מתרחשת בזמן הווה, ומספר הדמויות שבה קטן מזה שבספר. את התסריט כתב סטיבן הריגן, ואת הפסקול המקורי הלחין כריסטופר פרנק.
תקציר עלילה.
פוארו נוסע ברכבת המפורסמת האוריינט אקספרס. הוא פוגש במסעו את חברו בוק שעובד בחברת Compagnie Internationale des Wagons-Lits. בלילה השני מהיציאה מאיסטנבול הרכבת נעצרת כאשר מפולת סלעים חוסמת את המסילה. למחרת בבוקר מתגלה גופתו של המיליונר האמריקאי סמואל אדוארד רצ'ט שנדקר למוות.
מכיוון שאין טביעות נעליים מסביב לרכב, והדלתות היו נעולות, נראה שהרוצח נמצא עדיין בין הנוסעים בקרון של רצ'ט. פוארו ובוק מנסים לפתור יחד את התעלומה. הם נעזרים בכרטיסן פייר מישל.
המפתח לפתרון נמצא כשמתגלה מעורבותו של רצ'ט בטרגדיה של משפחת ארמסטרונג שאירעה שנים אחדות לפני כן בארצות הברית, בו נחטפה תינוקת ואחר כך נרצחה. ההשראה פרשת ארמסטרונג הבדיונית הייתה כנראה מקרה החטיפה של התינוק של צ'ארלס לינדברג.
בחורים רעים לתמיד
בחורים רעים לתמיד (באנגלית: Bad Boys for Life) הוא סרט פעולה קומי אמריקאי משנת 2020, בבימוי עאדיל אל ערבי ובילאל פלאח. הסרט הוא סרט המשך לסרט בחורים רעים 2, שבעצמו מהווה המשך לסרט משנת 1995, "בחורים רעים".
תקציר עלילת הסרט.
שוטרי מחלקת הסמים במיאמי (MPD) מייק לאורי (ויל סמית') ומרקוס ברנט (מרטין לורנס) שוב משתפים פעולה. הפעם הם נאבקים בארמנדו ארטס, בנו של ראש קרטל סמים שנפטר בכלא, הנשלח על ידי אמו לנקום בכל מי שהיה שותף לכליאת האב ובראשם לאורי עצמו שהיה שתול בארגונו של האב.
שמואל יעקב יצקאן
שמואל יעקב יַצקָאן (ביידיש: יאַצקאַן; 1874 – 23 בנובמבר 1936) היה עיתונאי, מוציא לאור ופובליציסט יידי.
ביוגרפיה.
יצקאן נולד בעיירה ווֹבּוֹלניק (Vabalninkas) שליד פוניבז', בצפון-מערב האימפריה הרוסית (ליטא). קיבל חינוך מסורתי, ובגיל 18 קיבל סמיכה לרבנות בישיבת פוניבז'.