בעיר אקריס, הקרובה לעיר ואן, נהרגו כ-45 ו-156 נפצעו ברעידה. הערכות ראשונות משערות כי מניין ההרוגים יעמוד על מספר בין 500 ל-1000. כ-15 הרוגים נוספים נמצאו בעיר ואן. המכון הגאולוגי של ארצות הברית מעריך שמספר הנפגעים יעמוד על 10000.
כעשרה מבנים גדולים קרסו בעיר אקריס ובין 25 ל-30 מבנים בעיר ואן.
9367 רעידות עוקבות ("אפטרשוק") נוספות התרחשו באזור הרעש בשעות שלאחר הרעידה.
תגובות בינלאומיות.
נשיא ארמניה סרז' סרקזיאן שלח את ניחומיו לנשיא טורקיה עבדוללה גול והציע לו סיוע.
בין המדינות הנוספות שהציעו סיוע לטורקיה בטיפול באסון נמצאות דנמרק, ישראל, אזרבייג'ן, איראן, ארצות הברית, בריטניה, פולין, הונגריה, שווייץ, סין, קוסובו, רוסיה, יפן, יוון, גאורגיה ובולגריה.
למרות הדיווחים המוקדמים מהרשויות המקומיות על כך שנדרשת עזרה, דחתה טורקיה את הצעות הסיוע שהוגשו לה.
בהמשך קיבלה טורקיה את כל הצעות הסיוע וביניהן אף של ישראל, שהתבקשה וסיפקה מבנים ואוהלים למגורי הניצולים.
תקופת קמקורה
מיקי שמו
מיקי שמו (נולד ב-9 בדצמבר 1969) הוא שף קונדיטור ישראלי ומבעלי רשת "SHEMO הקונדיטוריה".
ביוגרפיה.
מיקי שמו נולד לרותי ואיציק ולמד בבית הספר הריאלי שבחיפה.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1987 שובץ שמו בחטיבת גולני. בגולני עבר שמו מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה, קצין מבצעים גדודי ופלוגה בגדוד 13, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בשנת 1993 השתחרר מצה"ל.
קריירה.
ביוני 1993 התחיל לעבוד בקונדיטוריה שפתחו הוריו שנה קודם לכן בקריית חיים, הנושאת את שם המשפחה.
שמו למד לימודי העשרה וסדנאות שוקולד וקונדיטוריה אצל שפים בגרמניה, איטליה, בלגיה וארצות הברית, במוסדות המתמחים בנושא, בהם 2d.s בזולינגן, גרמניה; הלנוטר בפריז, צרפת; ו"ויזל" בבולוניה, איטליה.
שמו משתתף, אחת לשנה, בתערוכות המתקיימות באירופה בתחום הקונדיטוריה. בעבר השתתף בתערוכות בפריז, ורונה וגרמניה.
ראשית פעילותו הטלוויזיונית של שמו החלה בפינה קבועה בתוכניתה של אודטה שוורץ, ולאחר מכן התארח בכמה תוכניות. שמו הוא אחד מחמשת השפים שהשתתפו בתוכנית ובספר "מתכון בטוח".
בשנת 2010 קיבל תוכנית יחיד בערוץ האוכל שמאוחר יותר שודרה בערוץ 10 בשם "מיקי שמו אופה מהלב". שמו מגיש גם את התוכנית "מועדון המאפים הטובים" בערוץ ניקלודיאון.
שמו הוא בוגר הקורס הראשון בישראל לתואר "מאסטר שף" מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא אחד הכותבים הקבועים בכתב העת השולחן.
מיוני 2021 הוא אחד משופטי תוכנית התחרות "הקינוח המושלם".
חיים אישיים.
שמו התחתן בשנת 1997, ונולד לו בן מנישואים אלה. הוא התגרש כעבור שנתיים והתחתן בשנית ב-2005. מנישואיו השניים נולדו לו שתי בנות. מתגורר בחיפה.
בן טבאל
בן טבאל היה טוען לכיסא המלוכה של ממלכת יהודה, שהתכוון לגזול את מלוכתו של אחז בעזרת רצין מלך ארם-דמשק ופקח בן רמליהו מלך ישראל, ולהקים יחד איתם ברית נגד האשורים: "נַעֲלֶה בִיהוּדָה וּנְקִיצֶנָּה וְנַבְקִעֶנָּה אֵלֵינוּ וְנַמְלִיךְ מֶלֶךְ בְּתוֹכָהּ אֵת בֶּן-טָבְאַל".
השינוי בניקוד השם טָבְאַל (דהיינו "אינו טוב לשום דבר") במקום טָבְאֵל – נעשה מתוך כוונת זלזול. זהותו של בן טבאל נשארה עלומה. על פי פירוש רש"י, מדובר במלך פקח עצמו, כאשר המילה "טבאל" בכתב אלב"ם נקראת "רמלא" = "רמליה".
קריאתו המקורית של השם הייתה טֹבאֵל, ובצורה הארמית טָבְאֵל בקמץ גדול (בתרגום השבעים: Tαβεηλ), ולכן מבחינה לשונית "טבאל" מקביל לצורה טוביה, וייתכן שמתקשר ל"בני טוביה" מתקופת בית שני.
ספר עזרא יוצר קשר בין 'טבאל' לבין טוביה שישב בעבר הירדן המזרחי בסמוך לרבת עמון. טבאל היה חתנם ומחותנם של שני שרים חשובים ביהודה - שְׁכַנְיָה בֶן-אָרַח; ומְשֻׁלָּם בֶּן בֶּרֶכְיָה.
תעודה אשורית בכתב יתדות מתקופת תגלת-פלאסר השלישי או סרגון השני, שנתגלתה ב-1952 בחפירות נמרוד (דור שרוכין), מזכירה את "אַיָנוּר" מושל "ארץ טבאל", בנוגע לתושבי ארץ "גדר" שהרגו תושבים של עיר מואבית. מתעודה זו ניתן ללמוד שארץ טבאל הייתה סמוכה לארץ מואב וכי למושל זה שלה היה מעמד חשוב במינהל האשורי בעבר הירדן, המזכיר את מעמדם של טוביה בימי נחמיה וטוביה צאצאו בימי תלמי השני.
קברי משפחת טוביה נתגלו בעבר הירדן המזרחי.
מוני חורב
מוני חורב הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. פיקד על חטיבת גבעתי, על בית הספר לקצינים של צה"ל ועל אוגדה 560.
נולד בשם מוני מרחוביץ. בילדותו שיחק כדורגל בתפקיד בלם בקבוצת הילדים של הפועל רמת-גן. למד בבית הספר היסודי כצנלסון בגבעתיים.
שירותו הצבאי.
חורב התגייס לצה"ל בשנת 1976 ובחר לשרת בחטיבת גולני ועבר במסגרתה מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבת גולני ושימש כמפקד מחלקה ופלוגה בגדוד 12. במלחמת לבנון הראשונה לחם חורב כסגן מפקד גדוד 12. לאחר שסיים את לימודיו בפו"ם בהצטיינות מונה למפקד גדוד צבר בחטיבת גבעתי והיה מעורב בהקמתו. לאחר שהועלה לדרגת אל"ם מונה למפקד חטיבת בנימין בין השנים 1990–1991, ובהמשך שימש כמפקד חטיבת גבעתי.
מינויו של חורב למפקד בה"ד 1 לווה בסערה תקשורתית עקב מעורבותו בפרשת מותו של החייל סמ"ר ינאי שושן בתאונה מבצעית. סמ"ר שושן נהרג בזמן הכנה לפעילות מבצעית ברצועת הביטחון בדרום לבנון כשרימון יד שנשא כחלק מציוד הלחימה שלו התפוצץ. בעקבות תחקור הפרשה הוחלט להגיש כתב אישום בגין גרימת מוות ברשלנות נגד חמישה מקציני חטיבת גבעתי, ביניהם חורב, שהיה מפקד החטיבה בזמן התאונה. בזמן הגשת כתב האישום שהה חורב בהשתלמות בחו"ל וב-1996 שב לישראל והחליף את אלעזר שטרן בתפקיד מפקד בית הספר לקצינים. הוריו של סמ"ר שושן עתרו לבג"ץ כנגד החלטת הרמטכ"ל למנות את חורב למפקד בה"ד 1 בזמן שתלויה ועומדת כנגדו האשמה חמורה. בג"ץ בראשותו של השופט אהרן ברק קבע כי החלטתו של הרמטכ"ל דאז, אמנון ליפקין-שחק, למנותו מצויה במתחם הסבירות. קידומו לא נעצר ובהמשך הקריירה הצבאית שלו מונה חורב למפקד אוגדה 560 בדרגת תא"ל. הוא פרש מצה"ל בשנת 2001.
באוקטובר 2010 העיד חורב כעד מטעם ההגנה במשפטם של שני לוחמי גבעתי שהואשמו בביצוע "נוהל ילד" בזמן מבצע עופרת יצוקה. בעדותו אמר חורב: "קשה לי לתפוס שחבר'ה שנשלחו להילחם בעזה מקבלים רישום פלילי. קשה לי המסע המאשים הזה של חקירות במצ"ח, מתן עדויות שהם כבר יותר מהעונש עצמו. צריך לעצור את זה".
תל אור
תל אור היה יישוב שהוקם בשנת 1928 ליד תחנת הכוח בנהריים אשר בעבר הירדן המזרחי, במהלך הקמתה, כשכונת מגורים לפועלי התחנה. הוא התקיים עד כיבושו בידי הירדנים במלחמת העצמאות ב-1948. היישוב היה "יישוב-מפעל", והוקם כיישוב מתוכנן בקפידה וחברת מופת בדוגמת העקרונות שהנחו מתכנני יישובי מפעל ברחבי העולם כגון פולמן ליד שיקגו.
היסטוריה.
בשנת 1928 החל המהנדס פנחס רוטנברג להקים את מפעל תחנת הכוח נהריים בשטחה של ממלכת ירדן. המפעל הוקם בנקודה בה מתחבר נהר הירמוך עם נהר הירדן, ומטרתו הייתה לנצל את זרימת המים על מנת להפיק חשמל עבור יישובי ארץ ישראל.
לצד המפעל בנהריים נבנה היישוב תל אור, שהיה היישוב היהודי היחיד באותה העת בעבר הירדן המזרחי. תל אור נועדה למגורים עבור פועלי הקבע של תחנת הכוח ומשפחותיהם, מתוך שאיפה שהישוב יתפתח ויהפוך ליישוב חקלאי ולסמן הגבול המזרחי של ישראל.
עקב בידודו של היישוב ועל אף מספר המשפחות המצומצם שגר בו, הוקמו במקום מרפאה, גן ילדים ואף בית ספר לילדי העובדים, על ידי המחנך יוסף חנני. חשיבותו הרבה של היישוב הייתה מיקומו כישוב היהודי היחיד ממזרח לירדן ומדרום לירמוך.
בזמן מלחמת העצמאות, עקב המצב הביטחוני הקשה, הפסיקה תחנת הכוח בנהריים לפעול ולהפיק חשמל לאחר יותר מ-15 שנות עבודה. היישוב תל אור נעזב והתרוקן מיושביו לאחר קרב ממושך עם הלגיון הירדני אשר הציב בפני המתיישבים אולטימטום להיכנע או לעזוב את המקום. המפעל בנהריים והישוב תל אור נכבשו בידי הירדנים ונבזזו. כיום תחנת הכוח בנהריים וגם היישוב החרב תל אור נמצאים מעבר לגבול ישראל, בשטח ירדן. מרבית המבנים נותרו במקומם וחלקם נהרס בידי כוחות צה"ל במהלך אחד המבצעים שנערך באזור בשנות ה-70.
האזור נקרא כיום "קריית ג'יסר אל-מג'אמה" (בערבית: قرية جسر المجامع, תרגום: "כפר הגשר הקהילתי").
רצפטור אדרנרגי
אדרנוצפטורים
אדרנוצפטור
בניין בריל
בניין בריל (באנגלית: Brill Building) הוא מבנה בן 11 קומות במרכז מנהטן, ניו יורק, שנודע כמרכז הכתיבה וההפקה של סינגלים לחברות התקליטים ולאמנים מבצעים בעיקר בשנות החמישים והשישים. הבניין ממוקם בפינת ברודוויי 1619 ורחוב 49, מעט מצפון לסמטת טין פאן, מרכז כתיבת השירים ודפי התווים של ראשית המאה ה-20. הבניין תואר כ"המחולל החשוב ביותר של שירים פופולריים בעולם המערבי". השם "בניין בריל" כסמל לסגנון מוזיקת הפופ שנוצר בו השליך גם על מבנים אחרים בסביבה שאכלסו חברות מוזיקה כברודוויי 1650 (בו ישבו משרדיהן של מספר חברות הפקה מובילות) וברודוויי 1697 (המשכן את אולפן 50 של CBS ממנו שודרה תוכניתו של אד סאליבן).
תולדות המבנה.