מתחילת ינואר 2017 ועד לסוף מרץ 2018 עצרה המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה 25,645 אנשים שחצו את הגבול בנקודות חציה בלתי רשמיות. המשרד לביטחון הציבור של קנדה העריך ש-2,500 איש נוספים חצו את הגבול במהלך חודש אפריל 2018, כך שמספר החוצים הבלתי חוקיים הגיע ליותר מ-28,000 איש.
תוואי הגבול.
אורכו של החלק היבשתי של גבול ארצות הברית–קנדה הוא 8,891 קילומטרים, כולל גופי מים, וכולל קטע הגבול בין אלסקה לבין קנדה, שאורכו 2,475 קילומטרים. שמונה מבין 13 הפרובינציות והטריטוריות של קנדה ו-13 מבין 50 מדינות ארצות הברית שוכנות לאורך הגבול. למעט אי הנסיך אדוארד, כל הפרובינציות והטריטוריות של קנדה שלא חולקות גבול משותף עם ארצות הברית, גובלות בפרובינציה שכן גובלת בארצות הברית.
יוקון.
כל גבולה של הטריטוריה הקנדית של יוקון עם ארצות הברית הוא עם מדינת אלסקה. קצהו הצפוני של הגבול הוא בים בופור, בנקודת ציון . משם הוא משתרע דרומה לאורך קו אורך 141 מערב. מקו רוחב 60°18′ צפון נפרד הגבול מקו אורך 141 מערב ופונה לכוון דרום-מזרח לאורך רכס הרי סנט אליאס. מדרום לקו רוחב 60 צפון ממשיך קו הגבול אל קולומביה הבריטית.
קולומביה הבריטית.
לקולומביה הבריטית יש שני קטעי גבול עם ארצות הברית: הגבול עם אלסקה לאורך גבולה הצפון-מערבי של קולומביה הבריטית, והגבול עם החלק הרציף של ארצות הברית בדרום הפרובינציה, שם היא גובלת עם וושינגטון, איידהו ומונטנה.
גבול קולומביה הבריטית-אלסקה ממשיך את גבול יוקון-אלסקה, גם הוא לאורך הרי סנט אליאס. בהר פיירוות'ר , בנקודת ציון פונה הגבול צפון-מערבה, כלפי רכס הרי החוף . בנקודת ציון פונה הגבול לכוון דרום-מזרח לאורך רכס הרי החוף. בסופו של דבר מגיע הגבול לתעלת פורטלנד ויוצא דרכה אל מצר דיקסון ומשם אל תוך האוקיינוס השקט ומסתיים עם הגיעו אל המים הבינלאומיים.
גבולה של קולומביה הבריטית עם החלק הרציף של ארצות הברית יוצא בנקודה השוכנת דרום-מערבה מהאי ונקובר וצפון-מערבה מחצי האי אולימפיק , במעבר אל המים הבינלאומיים באוקיינוס השקט. הגבול עובר משם במצר חואן דה פוקה בכיוון מזרח, ומשם פונה צפון-מזרחה ונכנס למצר הארו . בתוך המצר הגבול פונה לכוון צפון, אך פונה פנייה חדה מזרחה דרך מצר באונדרי , שם הוא מפריד את איי המפרץ הקנדים מאיי סן חואן האמריקאים. עם הגיעו למצר ג'ורג'יה פונה הגבול צפונה ולאחר מכן צפון-מערבה וחוצה את המצר עד לקו רוחב 49 צפון. לאחר שהגבול פונה פנייה חדה מזרחה, הוא נמשך לאורך קו רוחב זה דרך חצי האי טסאוואסן ומפריד את פוינט רוברטס שבמדינת וושינגטון מדלתה שבקולומביה הבריטית, עד הגיעו למפגש הגבול עם אלברטה.
הפרריה.
לכל אורכו של גבול ארצות הברית–קנדה בשטחיהן של הפרובינציות הקנדיות של אלברטה וססקצ'ואן הוא עובר על קו הרוחב 49 צפון. שתי הפרובינציות הללו גובלות עם מדינת מונטנה שבארצות הברית ובהמשך מזרחה, ססקצ'ואן גם גובלת עם דקוטה הצפונית.
גם לאורך הגבול הצפוני של דקוטה הצפונית ומינסוטה השוכנת ממזרח לה, כמעט כל הגבול שמדרום לפרובינציית מניטובה משתרע על קו הרוחב 49 צפון. עם זאת, בקצה המזרחי של מניטובה, נכנס הגבול בקטע קצר אל שטחו של אגם היערות, פונה צפונה בנקודת הציון ,שם הוא ממשיך לאורך השטח היבשתי אל הפינה הצפון-מערבית של מינסוטה ומגיע לאונטריו בנקודת הציון .
אונטריו.
פרובינציית אונטריו חולקת את קו הגבול שלה, ממערב למזרח, עם מדינות מינסוטה, מישיגן, אוהיו, פנסילבניה וניו יורק. חלקו העיקרי של גבול אונטריו עם ארצות הברית הוא קטע הגבול הימי. קטע זה מתחיל בנקודה הצפון-מערבית ביותר של שטחה של מינסוטה, נקודת הציון . משם הוא ממשיך מזרחה דרך האי אנג'ל אל אגם היערות ופונה דרומה בנקודת הציון , שם הוא ממשיך אל נהר רייני . הגבול נמשך לאורך הנהר אל אגם רייני, ולאחר מכן עובר דרך כמה אגמים קטנים, כולל אגם נמקן, אגם לקרואה ואגם סי גל , עד להגיעו לנהר פיג'ן המוביל אותו אל ימת סופיריור. מכאן ממשיך הגבול דרך הימה ודרך מפרץ וייטפיש אל נהר סנט מרי ואל התעלה הצפונית . בנקודת הציון פונה הגבול דרומה אל תעלת פולס דטור , שממנה הוא מגיע אל ימת יורון. דרך הימה פונה הגבול דרומה עד להגיעו לנהר סנט קלייר שמוביל אותו לאגם סנט קלייר . הגבול ממשיך דרך אגם זה ומגיע לנהר דטרויט אשר מוביל אותו לימת אירי. מימת אירי מגיע הגבול אל נהר ניאגרה שמוביל אותו לימת אונטריו. מכאן פונה הגבול צפון-מערבה עד להגיעו לנקודת הציון , שם הוא פונה פנייה חדה צפון-מזרחה. לאחר מכן מגיע הגבול לנהר סנט לורנס וממשיך לאורכו עד שבנקודת הציון נפרד הגבול מהנהר וממשיך אל תוך קוויבק.
קוויבק.
הגבול של פרובינציית קוויבק עם ארצות הברית משותף למדינות ניו יורק, ורמונט, ניו המפשייר ומיין. הוא מתחיל בגבול אונטריו-ניו יורק ומסתיים בנהר סנט לורנס על קו הרוחב 45 צפון. קטע גבול זה פונה אל תוך היבשה לכוון מזרח וממשיך פחות או יותר באותו כוון. בנקודת הציון מתחיל הגבול לעבור דרך מגוון של צורות נוף של הרי האפלצ'ים, ממשיך עד נקודת הציון , שם הוא מתחיל לפנות צפונה ובנקודת הציון הוא פונה צפון-מזרחה. לבסוף, בנקודת הציון פונה הגבול אל אגם בו , וממשיך דרכו אל ניו ברנזוויק.
ניו ברנזוויק.
כל מקטע הגבול של ניו ברנזוויק הוא עם מדינת מיין. הוא מתחיל בקצה הדרומי של אגם בו בנקודת הציון , ובסופו של דבר ממשיך אל נהר סנט ג'ון . הגבול עובר לאורך הנהר עד לנקודת הציון , שם הוא מתפצל ממנו ופונה דרומה אל אגמי צ'יפטנטיקוק בנקודת הציון ומשם הוא עובר לנהר סנט קרואה . הגבול ממשיך דרך הנהר אל מפרץ פסמקוואדי , ומשם אל האי גרנד מנאן ואל מרכזו של מפרץ פאנדי. כאן פונה הגבול דרומה ומסתיים בהגיעו אל המים הבינלאומיים.
מעברי גבול ומקומות סמוכים.
מעברי גבול יבשתיים.
לאורך גבול ארצות הברית–קנדה פועלים 119 מעברי גבול, מתוכם 26 הם מעברי גשר או מנהרה. רק 2 מתוך 119 המעברים הם חד-סיטריים, מעבר הגבול צ'ורובסקו-פרנקלין , שם המעבר הוא רק מקנדה אל ארצות הברית, ומעבר הגבול פור פולס שבו מתאפשרת חצייה לקנדה בלבד.
קיימים שישה כבישים בהם מתקיימת חציית גבול ללא שירותי ביקורת גבולות באחד הכיוונים או בשניהם, בהם רשאים הנוסעים לעבור את הגבול באופן חוקי. האנשים שחוצים את הגבול מחויבים לדווח לרשויות המכס, שמוצבים בהמשך הדרך.
מעברי רכבת.
39 מסילות רכבת חוצות את גבול ארצות הברית–קנדה, תשעה מתוך המעברים הללו לא בשימוש. בתחנת הרכבת פסיפיק סנטרל שבעיר ונקובר נדרשים הנוסעים לעבור במתקני ביקורת הגבולות האמריקאים המקומיים ולהעביר את המטען שברשותם דרך מכשיר שיקוף לפני שהם מורשים לעלות על הרכבת של אמטרק לסיאטל, שלא מבצעת עצירות נוספות עד לחציית הגבול. מתקני ביקורת גבולות מוקדמת מסוג זה לא קיימים בקווי הרכבת הפופולריים מניו יורק למונטריאול ומניו יורק לטורונטו, מאחר שקווים אלו עוצרים בתחנות נוספות בדרכן ממונטריאול ומטורונטו אל הגבול. תחת זאת נוסעי הרכבת עוברים ביקורת גבולות בתחנת הרכבת הסמוכה לגבול.
מעבורות.
בין ארצות הברית לקנדה פועלים 13 קווי מעבורת המקשרים בין שתי הארצות, מתוכם שני קווים מיועדים לנוסעים בלבד ואחד משמש להעברת קרונות רכבת בלבד. ארבעה מהקווים פועלים על בסיס עונתי בלבד.
בנמלים מרכזיים בקנדה פועלים שירותי ביקורת גבולות מוקדמת. שירותי המעבורות מקשרים בין ניו ברזוויק לבין מיין, בין קולומביה הבריטית לבין מדינת וושינגטון ואלסקה, ובאזור הימות הגדולות פועלים שירותי מעבורת בין אונטריו לבין מישיגן, ניו יורק ואוהיו.
שדות תעופה חוצי גבול.
בסמוך לגבול ארצות הברית–קנדה פועלים שישה שדות תעופה ו-11 מעגנים למטוסים ימיים, שמסלולי ההמראה שלהם חוצים את הגבול. שדות תעופה אלו נבנו טרם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה כאמצעי להעביר לקנדה באופן חוקי מטוסים שנבנו בארצות הברית, כמו מטוסי לוקהיד הדסון, במסגרת חוק השאל-החכר. מתוך רצון לשמור על נייטרליות, לא הורשו טייסים אמריקאים בשירות צבאי להטיס מטוסי קרב לשטחה של קנדה. כדי להתגבר על מגבלה זו, הוטסו המטוסים אל שדות התעופה שעל הגבול, שם הם נחתו ולאחר מכן הם נגררו על כני הנסע שלהם באמצעות טרקטורים או סוסים במשך הלילה אל מעבר לגבול. ביום המחרת אוישו המטוסים בצוותים של חיל האוויר המלכותי הקנדי שהטיסו אותם ליעדיהם, בדרך כלל לבסיסי החיל במזרח קנדה ובניופאונדלנד. משם הם הוטסו אל מעבר לים והשתתפו בקרב על בריטניה.
לכמה מעגני מטוסים ימיים יש מסלולי המראה שחוצים את הגבול, אם כי קשה לוודא באיזו מידה. מתקני היבשה של מעגנים אלו שייכים לאחת הארצות, אך בהרבה מקרים משתמשים מעגנים סמוכים כאלו של שתי הארצות באותו גוף מים. מעגני המטוסים הימים הבאים שוכנים על הגבול:
בניינים חצויים.
בתים חצויים הם בניינים שנחצים על ידי גבול בינלאומי העובר בתוך שטחם. על גבול ארצות הברית–קנדה קיימים כמה מבנים כאלו:
מובלעות.
כדי ששטח יחשב כמובלעת, על כל נתיבי ההגעה האפשריים אליו ממדינת האם שלו חייבים לעבור דרך שטחה של מדינה אחרת או של מדינות אחרות.
Long Live
Long Live (בעברית: יְחִי [לפי משמעות] חַיִּים אֲרֻכִּים [מילולי]) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, בשיתוף עם פאולה פרננדז, מתוך אלבום ההופעה הראשון של סוויפט, "Speak Now World Tour – Live". השיר יצא לאור ב-1 במרץ 2012, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל השיווקי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-85 במצעד הבילבורד הוט 100, והחמישי במצעד שבברזיל.
רקע וכתיבה.