חוט של חסד (Thread of Grace) (רנדום האוס, 2005) הוא מותחן המתרחש במלחמת העולם השנייה, בצפון איטליה, אשר כולל גם את תנועת ההתנגדות האיטלקית וכן את מצוקתם של הפליטים היהודים שברחו מרדיפות הנאצים. חלק גדול מן הסיפור מבוסס על עדויות של ניצולים מאותה תקופה, כאשר איטלקים רבים הרשו ליהודים לחפש מקלט בטוח בשטח אדמותיהם החקלאיות, בערים ובנמלים.
החולמים לאור היום (Dreamers of the Day) (רנדום האוס, 2008), הוא רומן היסטורי המתרחש בלב המערב התיכון בארצות הברית ובמזרח התיכון בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה ואסון השפעת הספרדית. הוא מתמקד בוועידת השלום בקהיר בשנת 1921, כאשר וינסטון צ'רצ'יל, ט. א. לורנס, גרטרוד בל, וקבוצת אנשי נפט בריטים המציאו את המזרח התיכון המודרני, ובכך גרמו למאה שנות מלחמה.
Doc (רנדום האוס 2011) הוא תעלומת רצח, כמו גם דיוקן מציאותי ומלא חמלה של "המהמר היורה" הידוע דוק הולידיי. הסיפור מתרחש בדודג' סיטי, שבקנזס, במהלך 1878, השנה האחרונה שבה ד"ר ג'ון הנרי הולידיי עדיין היה מספיק בריא, על אף השחפת שחלה בה, כדי לעסוק ברפואת שיניים, מקצוע בו הוא הצטיין. העלילה סובבת את מותו המסתורי של ילד חצי שחור וחצי אינדיאני אשר משאיר אחריו חלל מוזר בחיי העיר. "דוק" היה הבחירה הראשונה של השנה של איגוד הספריות האמריקאי בסוגת הספרות ההיסטורית, וספר נבחר של ספריית המדינה של קנזס.
Epitaph (אקו/הארפר קולינס, 2015) מתחיל במקום בו מסתיים "דוק", ועוקב אחר הולידיי וחברו ואייט ארפ לעיירת טומבסטון שבאריזונה, ואחר השורשים הפוליטיים-חברתיים של קרב הירי הידוע לשמצה ב"או קיי קוראל", ושל המיתוס שגדל סביבו. בנוסף למחקר המעמיק של ההיסטוריה של המעורבים, ראסל בת ה-60 גם רכבה על סוס 58 מייל דרך ההרים סביב טומבסטון, ושחזרה את מסלולם של הולידיי וארפ. אלן בארה, ביוגרף של ארפ, קרא ל"Epitaph" הרומן הטוב ביותר שאי פעם נכתב על הנושא, והספר הוכר על ידי מגזין "True West" בתור ההמערבון ההיסטורי הטוב ביותר של 2015. קרן הספריות של אוהיו העניקה לרומן את פרס הסיפורת הטובה ביותר לשנת 2016, והוא גם זכה בפרס הקוראים של אותו הארגון.
ראסל היא מרצה ונואמת פעילה, המופיעה באוניברסיטאות וספריות ברחבי ארצות הברית.
חיים אישיים.
ראסל מתגוררת בלינדהרסט, אוהיו, פרוור של קליבלנד. היא ובעלה דון נשואים מאז 1970; יש להם בן אחד.
פרסים.
מועמדויות
אוסיג
הר לאנינג (אנטארקטיקה)
הר לאנינג (באנגלית: Mount Lanning) הוא הר בצידו הדרומי של קרחון ניוקאמר, בצפון רכס סנטינל בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,820 מטרים מעל פני הים, והוא ההר הגבוה ברמת סוסטרה.
ההר נמצא 9 קילומטרים דרומית מזרחית להר וורן, והוא מתנשא מעל קרחון סאבאזיוס שמדרום מערב לו, ומעל קרחון אנצ'יאלוס שמדרום מזרח לו.
היסטוריה.
גילוי ההר.
ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1957.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המיעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שם סגן דלמר ל. לאנינג (Delmar L. Lanning) ששירת בחיל האוויר של ארצות הברית, בתחנת הקוטב הדרומי בשנים 1957 - 1956.
תחנת הקוטב הדרומי
הר לאנינג
הר וורן (רכס סנטינל)
הר וורן (באנגלית: Mount Warren) הוא הר ברמת גרומשין, צפונית לקרחון ניוקאמר, בצידו המזרחי של רכס סנטינל בצפון הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,340 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא מעל קרחון ניוקאמר שמדרום וממערב לו, ומעל קרחון ויצ'ה שמצפון מזרח לו.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שם סמל ססיל או. וורן (Cecil O. Warren) מחייל הנחתים של ארצות הברית, שהיה נווט של טייסת VX-6 של צי ארצות הברית, בעת ביצוע טיסות צילום מעל הרכס בין ה-14 וה-15 בדצמבר 1959.
אלנוס מאדים
אלנוס מאדים, או גם אלמון אדום (שם מדעי: Alnus rubra; באנגלית: red alder), הוא מין עץ נשיר הגדול ביותר בסוג אלנוס ממשפחת השדריים. הוא גדל ברצועה ברוחב 200 קילומטרים לאורך חוף האוקיינוס השקט באמריקה הצפונית החל מדרום-מזרח אלסקה דרך הטריטוריה יוקון והפרובינציה קולומביה הבריטית בקנדה ומדינות ארצות הברית וושינגטון, אורגון, קליפורניה, מונטנה ואיידהו, המקום הרחוק ביותר מהחוף שאלו מגיע העץ (600 קילומטרים).
מקור שם המין בעובדה שקליפה פגועה או שרוטה מפתחת צבע אדום חלודה בוהק.
תיאור.
אלנוס מאדים הוא עץ נשיר הגדל במהירות, מתחיל לייצר זרעים בגיל 10, וחי בממוצע בין 60 ל-70 שנים, אבל אף פעם לא יותר ממאה שנים. זהו מין האלנוס הגבוה ביותר, גובהו בדרך כלל בין 20 ל-30 מטרים, אם כי במקרים יוצאי דופן יכול העץ יכול להגיע לגובה 37 מטרים.
מערכת השורשים של האלנוס המאדים תלויה במידת הניקוז של הקרקע. בקרקעות שבהן הניקוז טוב השורשים חודרים לעומק. בקרקעות בהן הניקוז גרוע מפתח האלנוס המאדים מערכת שורשים רדודה גדולה המתפשטת לרוחב. למרות השורשים הרדודים העץ לא סובל מרוחות החורף העזות בשל היותו נשיר. על שורשי העץ יש פקעיות שורש שבהם חיים חיידקים המקבעים חנקן מהסוג "Frankia". כמו כן מקיימים השורשים אקסומיקוריזה עם פטריות.
קוטר הגזע בגובה חזה הוא בין 35 ל-45 סנטימטרים, אם כי במקרים יוצאי דופן הוא מגיע לקוטר בגובה חזה של 80 סנטימטרים. קליפת הגזע והענפים דקה, חלקה מנומרת בגוון אפור-אפר כשלעיתים קרובות צומחים עליה חזזיות לבנות וטחבי עלים. קליפה פגועה או שרוטה מפתחת צבע אדום חלודה בוהק, וזה מקור שם העץ. כשהעץ מזקין הקליפה מתחילה לקבל גוון כהה, ולהסתלסל ברצועות דקות. לעץ יש גזע בודד ונוף צר או חרוטי.
הניצנים סגלגלים באורך 6 עד 10 מילימטרים על גבעול בין 2 ל-8 מילימטרים. הניצנים עטופים בשני קשקשים ומכוסים בשרף. העלים סגלגלים בגוון ירוק. הטרף באורך 6 עד 16 סנטימטרים וברוחב 3 עד 11 סנטימטרים. שולי העלה משוננים וקצה העלה פונה כלפי מטה, מאפיין המבדיל בין מין זה למיני אלנוס אחרים. תחתית העלה חלקה או מעט שעירה. העלים מצהיבים לפני שהם נושרים בסתיו.
העץ הוא צמח חד-ביתי המופרה באמצעות הרוח. הפרחים הם תפרחת של עגילים, המופיעים בתחילת האביב לפני שהעלים צומחים. הפרחים הזכריים בגוון חום-אדמדם צומחים באשכולות תלויים של שניים עד שישה עגילים באורך בין 3.5 ל-14 סנטימטרים. אורכו של עגיל הפרחים הנקביים הוא 1.5 עד 2 סנטימטרים. צבע הפרחים צהוב-אדמדם. האשכול ניצב בזמן ההאבקה, אבל תלוי בזמנים אחרים. לאחר ההפריה מתפתח האשכול הנקבי לפרי יבש עצי סגלגל דמוי אצטרובל קטן באורך 2 עד 3 סנטימטרים.
בין 50 ל-100 זרעים נוצרים בין הקשקשים של ה"אצטרובל" והם מתפזרים באמצעות הרוח בשלהי הסתיו ובחורף. הם קטנים מאוד (בקילוגרם יש 1,465,000 זרעים) המוקפים בכנף צרה ודקה והם מתפזרים למרחק של מאות מטרים עם כיוון הרוח.
תפוצה ואקולוגיה.
אלנוס מאדים גדל מדרום-מזרח אלסקה ודרומה עד למרכז קליפורניה, כמעט תמיד במרחק שלא עולה על 200 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט, למעט התרחבות למרחק 600 קילומטרים לתוך היבשת מוושינגטון ואורגון לתוך הנקודה הצפונית ביותר במונטנה ולצפון-מערב איידהו. העץ גדל לצורכי נוי גם באיי הוואי.
בדרום אלסקה, במערב קולומביה הבריטית ובצפון-מערב רכסי החוף של ארצות הברית האלנוס המאדים גדל על מדרונות קרירים וגשומים עד לגובה של 700 מטרים. באזורים אלו הוא גדל ביערות בחברת תת-המין החופי של אשוח דאגלס ("Pseudotsuga menziesii" subsp. "menziesii"), צוגה מערבית ("Tsuga heterophylla"), אשוח ענק ("Abies grandis"), ארז אדום מערבי (Thuja plicata) ואשוחית סיטקה ("Picea sitchensis"). בתוך היבשת ובקצה הדרומי של אזור התפוצה (קליפורניה) הוא גדל בעיקר לאורך גדות נחלים ובביצות. באזורים אלו הוא גדל בחברת ערבות (הסוג "Salix"), השיח "Cornus stolonifera" (באנגלית Red osier dogwood), מילה רחבת-עלים ("Fraxinus latifolia") ואדר גדול-עלים ("Acer macrophyllum").
דרומית-מזרחית לתחום התפוצה שלו מוחלף האלנוס המאדים באלנוס מעוין ("Alnus rhombifolia"), שהוא עץ דומה בצורתו, אבל שונה בשולי העלים שאינם מתקפלים כלפי מטה, ולזרעים אין כנפיים. בהרים הגבוהים הוא מוחלף על ידי מין האלנוס הקטן יותר דמוי השיח "Alnus viridis" (באנגלית Sitka alder), ומזרחית לרכס קסקייד על ידי אלנוס לבן ("Alnus incana" subsp. "tenuifolia").
באזורים גשומים יתפשט האלנוס המאדים במהירות לאזורים שנשרפו או שהיער המקורי בורא, לעיתים קרובות מונע התבססות של מחטניים. הוא יצרן זרעים פורה, אבל הזרעים הקטנים המתפזרים ברוח דורשים שטח פתוח על מנת לנבוט, ולכן עקבות צמיגים ואזורים אחרים שבהם הייתה הפרעה למרקם הטבעי בצורת בירוא או שרפה אידיאליים לזרעים. באזורים אלו יכולים לצמוח מאות אלפי שתילים להקטר בשנה הראשונה לאחר שחלה ההפרעה.
הענפים הדקים והניצנים של האלנוס המאדים הם החלקים היחידים שבעלי חיים יכולים לאוכלם, אם כי איילים ואייל אציל אוכלים את הענפים בסתיו וענפים וניצנים בחורף ובאביב. בונים אוכלים לעיתים את קליפת הגזע, אם כי אלנוס מאדים אינו המין המועדף על ידם. כמה מיני פרושים אוכלים את זרעי האלנוס המאדים, בייחוד "Carduelis flammea" (באנגלית Common Redpoll) ו-"Carduelis pinus" (באנגלית Pine siskin), כמו גם אוגר יערוני ("Peromyscus").
אלנוס מאדים מארח בפקעיות השורש חיידקים המקבעים חנקן מהסוג "Frankia". קשר זה מאפשר לאלנוס לגדול בקרקעות עניות בחנקן.
הר וורן
הר וורן (ויומינג)