מפלגות לאומיות תומכות.
המפלגות בפרלמנט האירופי, הם למעשה התאגדויות של מפלגות לאומיות מהפרלמנטים הלאומיים של מדינות האיחוד. ברשימה זו, מוצגים המפלגות המרכיבות את מפלגת הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה.
ג'ינג'ר אייל
ג'ינג'ר אייל (באנגלית: Ginger ale) הוא משקה קל מוגז וממותק, ללא אלכוהול בטעם זנגביל.
המצאת המשקה מיוחסת לד"ר תומאס קנטרל, רופא ורוקח אמריקאי.
קיימת גרסה בהירה ובטעם זנגביל עדין בהרבה, המכונה ג'ינג'ר אייל "יבש". המצאתה מיוחסת לג'ין מקלוכין, כימאי ורוקח קנדי. לאחר שיסד מפעל לביקבוק מי סודה בשנת 1890, החל לפתח תמציות טעם להוספה למי הסודה בשנת 1904. באותה שנה הציג את המשקה "ג'ינג'ר אייל יבש בהיר", אשר בשנת 1907 נרשם כפטנט בשם "Canada Dry Ginger Ale" והיה להצלחה מיידית. מוצרי Canada Dry ובכלל זה מותג הג'ינג'ר אייל נמכרים עד היום. הג'ינג'ר אייל היבש הקנדי צבר פופולריות גם בארצות הברית בתקופת היובש, בשמשו לדילול משקאות האלכוהול הנדירים שמצאו את דרכם לשווקים, בעיקר עם וויסקי (קוקטייל שנפוץ עד היום). במהרה צבר הג'ינג'ר אייל היבש פופולריות רבה יותר מאשר הסוג ה"זהוב" האמריקאי גם בשוקי ארצות הברית.
קיים גם משקה דומה המכונה "ג'ינג'ר ביר" (מאנגלית: ginger beer, מילולית: בירת ג'ינג'ר). בניגוד לג'ינג'ר אייל, הבעבוע בג'ינג'ר ביר הוא תוצר של תסיסה, בין אם תסיסה כהלית שמייצרת משקה אלכוהולי או תסיסה הומולקטית שמייצרת משקה פרוביוטי. שני סוגי המשקה יהיו לרוב בעלי טעם חזק יותר מג'ינג'ר אייל וגזוז עדין יותר.
בית מעריב
בית מעריב היה בניין משרדים בתל אביב, ששכן בצומת הרחובות דרך בגין, יצחק שדה, קרליבך ולינקולן, היה מוכר בשמו העממי "צומת מעריב". בשנת 2019 נהרס הבניין ובמקומו צפוי להיבנות מגדל משרדים על שם יעקב נמרודי.
היסטוריה.
בספטמבר 1953 הזמינה עיריית תל אביב גורמים מעוניינים לפתח את האזור שבו הוקם השוק הסיטונאי. בניין מעריב הוקם כשותפות של מעריב, בנק אלרן וחברת לוסטיג. המבנה תוכנן על ידי האדריכל יעקב בן-סירה. הוא משתרע על פני שטח של 1.7 דונם, ומתנשא לגובה של חמש קומות, כולל קומת הקרקע המתאפיינת באכסדרה. הוא ניכר בתוכניתו הייחודית, הנדמית למשולש קטום קודקוד, והכניסה הראשית אליו שוכנת בצידו הקטום, הפונה אל "צומת מעריב". הבניין זכה לשמו בשל כך ששיכן משך רוב שנות קיומו את מערכת העיתון היומי "מעריב", עד שזה פינה אותו באוקטובר 2013. מרבית עובדי העיתון הועברו לירושלים, בסמוך למערכת "מקור ראשון", והיתר שוכנו במגדל רובינשטיין השוכן אף הוא בצומת "מעריב".
המגרש עליו שוכן הבניין שייך כיום לחברת הכשרת הישוב. תחילה תוכנן לקום במקומו מגדל בן 55 קומות אשר ישמש למסחר, מלונאות ולמשרדים, וב-8 בינואר 2014 הפקידה עיריית תל אביב-יפו את תוכניות הבניין בוועדה המקומית לתכנון ובנייה, אך ב-26 ביוני 2017 אישרה הוועידה את התוכנית עם שדרוג ל-60 קומות בבניין במקום 55. המתחם צפוי להשתרע על פני שטח בנוי של 35,440 מ"ר, ולכלול חניון תת-קרקעי, וייתכן שגם קישור לתחנת "קרליבך" של הרכבת הקלה.
המבנה נהרס ב-29 בדצמבר 2019.
קרב מאס א טיירה
קרב מאס א טיירה הוא קרב ימי שנערך ב-14 במרץ 1915, במלחמת העולם הראשונה, ובו השמיד הצי המלכותי הבריטי את הסיירת הגרמנית 'דרזדן' (Dresden), ספינת המלחמה היחידה שנותרה מצי מזרח אסיה הגרמני. הקרב נערך ליד אי רובינזון קרוזו שסמוך לחופי צ'ילה, שנקרא עד שנת 1966 מאס א טיירה (Más a Tierra).
רקע.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, עשה צי מזרח אסיה הגרמני את דרכו החוצה מן האוקיינוס השקט. תוך כדי כך, ניסה, ללא הצלחה, ליירט את צי מדינות ההסכמה שחיפה על כיבוש סמואה הגרמנית, המשיך וביצע את הפגזת פפאטה, פשט על האי פאנינג (Fanning, כיום בקיריבטי), בו הייתה תחנת ממסר לכבל טלגרף בריטי, ופגע קשות בבריטים בקרב קורונל.
בקרב איי פוקלנד הצי הבריטי השמיד כמעט את כל צי מזרח אסיה הגרמני, ממנו נותרה לפלטה רק הסיירת הקלה 'דרזדן' ומספר ספינות עזר, ואלה נסוגו חזרה אל האוקיינוס השקט. שרידי צי מזרח אסיה עסקו בפשיטות על ספנות מדינות ההסכמה, ואם כי נזקן לא היה גדול, הן היוו מטרד ודרשו הקצאת משאבים לאבטחה. ב-8 במרץ 1915 החליט מפקד ה'דרזדן' להסתיר את הסיירת במפרץ קמברלנד (Cumberland) שבאי מאס א טיירה, השייך לצ'ילה הנייטרלית. בתוך כך, קיווה המפקד לתדלק בפחם את ספינתו, אשר המחסור באספקה העיק עליה. תדלוק במים נייטרליים אף היה בטוח יותר, מנקודת ראות גרמנית, מאשר בלב ים.
הקרב.
שתי סיירות בריטיות, 'קנט' ו'גלאזגו', יחד עם סיירת העזר 'אורמה' (Orama, במקורה ספינת סוחר מוסבת) חשו למקום וב-14 חודש כלאו למעשה את 'דרזדן' במפרץ. 'גלאזגו' פתחה ראשונה באש, ועד מהרה פגעה ב'דרזדן', אשר החזירה אש, וגרמה בה לדליקה. מפקד ה'דרזדן', בראותו שמצבו נואש, כאשר לבריטים עליונות עצומה במספר ובכוח אש, וכאשר ספינתו במצב גרוע וחסרת פחם, פקד לנטוש את הספינה ולהטביעהּ. הצוות הגרמני עלה על סירות ועשה דרכו לאי הסמוך, בעוד שהבריטים המשיכו לירות עד שה'דרזדן' התפוצצה, לא ברור אם כתוצאה מאש הבריטים או מפעולת חבלה של הגרמנים לפני נטישתם.
אחרית דבר.
הגרמנים סבלו שלושה הרוגים ו-15 פצועים, אשר טופלו בצ'ילה, ואחד מהם מת בהמשך מפצעיו. לבריטים לא היו אבדות. 315 המלחים הגרמנים אשר הגיעו לחופי האי הושמו בהסגר עד סוף המלחמה על ידי ממשלת צ'ילה, אפשרות שתואמה עוד קודם לכן בין המפקד הגרמני לשלטונות המקומיים. אחד מהם היה לייטננט (סֶגֶן) וילהלם קנריס, לעתיד אדמירל וראש האבווהר במלחמת העולם השנייה, שנמלט מן ההסגר לאחר כמה חודשים, וחזר לשרת במדי הצי הקיסרי הגרמני. הגרמנים מחו על כך שספינתם הותקפה במים טריטוריאליים של מדינה נייטרלית.
כיוון שצי מזרח אסיה הגרמני הושמד, חדלה הנוכחות הגרמנית במימי האוקיינוס השקט, פרט לכמה ספינות חמושות, שהוסוו כספינות סוחר.
קישורים חיצוניים.
אתר בריטי המתמחה בספינות מלחמה:
ג'רי הרמן
ג'רי הרמן (באנגלית: Jerry Herman; 10 ביולי 1931 – 26 בדצמבר 2019) היה מלחין ופזמונאי אמריקאי, שנודע בזכות עבודותיו במחזות הזמר בברודוויי. הוא חיבר את המוזיקה למחזות זמר רבים, בהם "הלו, דולי!", "מאמא" ו"כלוב העליזים", זכה פעמיים בפרס טוני (ל"הלו דולי!" ול"כלוב העליזים") וכן בפרס טוני על מפעל חיים בתיאטרון (2009).
ביוגרפיה.
תחילת הדרך.
הרמן גדל בג'רזי סיטי בניו ג'רזי למשפחה יהודית ממעמד הבינוני בעלי רקע מוזיקלי: אביו עבד בקיץ בבתי מלון בהרי קטסקיל ואמו עבדה במלונות בתור זמרת, פסנתרנית ומורה. הוא בילה את כל חופשות הקיץ שלו במחנות קיץ שם, והפך למעורב בבימוי הפקות תיאטרון במחנה, כמו "אוקלהומה!" ו"הקשת של פניאן". הוא למד לנגן בפסנתר מגיל צעיר. למד תיאטרון באוניברסיטת מיאמי, ובעודו סטודנט הפיק, כתב וביים מחזמר במכללה בשם "Sketchbook" שהיה אמורה לרוץ לשלוש הופעות, אבל המשיך עקב הביקוש ל-17 הופעות נוספות, המופע הארוך ביותר בהיסטוריה של האוניברסיטה.
לאחר לימודיו עבר לניו יורק, שם יצר מופע רביו באוף ברודוויי בשם "אני מרגיש נפלא" שהיה מורכב מחומר שכתב באוניברסיטה. המופע עלה בגריניץ' וילג' ב-1954 ורץ 48 הופעות. ב-1957, התבקש על ידי מועדון מקומי לכתוב תוכנית מוזיקלית על מנת להחליף מופע שעבר למועדון אחר. הרמן כתב וביים רביו בן שעה בשם "כוסית" כשחברו פיליס ניומן הופקד על הכוריאוגרפיה. המופע עלה במאי 1958 ורץ במשך שנתיים.
הרמן אסף ב-1960 מספיק חומר מקורי כדי להרכיב רביו בשם "המצעד". הוא עלה לראשונה ב-Showplace, התרחב ועבר לתיאטרון השחקנים בינואר 1960. במהלך אותה שנה פגש את המחזאי טד מוזל ושניהם שיתפו פעולה בעיבוד מוזיקלי אוף-ברודוויי של מחזה טלוויזיוני של מוזל, "מאדאם אפרודיטה". המחזמר באותו השם, בכיכובם של ננסי אנדרוז בתפקיד הראשי, עלה בתיאטרון אורפיאום ב-1961, אך ירד לאחר 13 הופעות בלבד.
קריירה בברודוויי.
ב-1960, הרמן ערך את הופעת הבכורה שלו בברודוויי עם הרביו "מא' עד ת'", עם וודי אלן ופרד אב. באותה השנה המפיק ג'רארד אסטרייכר פנה אליו לאחר שראה את "המצעד" ושאל אותו אם יהיה מעוניין להלחין מוזיקה לתוכנית על הקמתה של מדינת ישראל. התוצאה הייתה המחזמר הראשון שלו במלוא מובן המילה בברודוויי, "חלב ודבש", בכיכובה של מולי פיקון. הוא קיבל ביקורות טובות ורץ 543 הופעות.
בשנת 1964 המפיק דייוויד מריק הפגיש את הרמן עם השחקנית קרול צ'אנינג לפרויקט המוצלח ביותר שלו – המחזמר "הלו, דולי!". ההפקה המקורית רצה 2,844 הופעות, המחזמר עם הריצה הארוכה ביותר עד אותו זמן, ולאחר מכן חודש שלוש פעמים וזכה בשיא של 10 פרסי טוני.
הפרויקט המוזיקלי הבא של הרמן היה הלהיט הגדול "מיים" בכיכובה של אנג'לה לנסבורי, אשר הציג שורה של שירים שחיבר שהפכו ללהיטים, בעיקר הבלדה "אם הוא נכנס לחיי" ושיר החג האהוב "אנחנו צריכים קצת חג מולד".
אף על פי שלא הצליחו מסחרית, מחזות הזמר "עולם יקר" (1969) בכיכובם של אנג'לה לנסבורי, "מאק ומייבל" (1974) בכיכובו של רוברט פרסטון וברנדט פיטרס, ו"הטיול הגדול" (1979) בכיכובו של ג'ואל גריי הותירו שירים מלודיים בלתי נשכחים.
ב-1983 הרמן רשם את המגה-להיט השלישי שלו עם המחזמר "כלוב העליזים" בכיכובם של ג'ורג' הרן וג'ין בארי, ששבר שיאים בקופות התיאטרון והוליד לו פרס טוני נוסף למחזמר הטוב ביותר. במחזמר זה כתב הרמן את ההמנון ההומואי "אני מה שאני" ואת השיר "בזמנים הטובים ביותר". הוא המחזמר היחיד שזכה בפרס טוני פעמיים להפקה המחודשת (2005 ו-2010).