עד קיץ 1912, חיל התעופה נחשב לחלק מחיל ההנדסה ובאוגוסט 1912, עם ההתפתחויות הטכנולוגיות בתחום התעופה, הועבר החיל ישירות תחת פיקוד של המטה הכללי, ובראשו הועמד מ' שישקביץ'. דצמבר 1913 חיל התעופה הנפרד פורק והוקם מחדש חודשים לאחר מכן כחיל האוויר הקיסרי.
בשנת 1913, איגור סיקורסקי בנה מספר מטוסים שנכנסו לשירות, ביניהם המטוס "אביר רוסי" (שהיה המטוס הרב-מנועי הראשון בעולם) והמפציץ "איליה מורומץ", שלצד מטוס ה"גראנד" שימש כמפציץ עיקרי של חיל האוויר הרוסי בתקופת מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1914 הטייס יאן נגורסקי השתתף במשלחת לחקר אנטארקטיקה והיה הטייס הראשון שהטיס מטוס בשמי הצפון.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה רוסיה החזיקה בחיל אוויר חזק וגדול. בתחילת מלחמת העולם הראשונה החיל כלל 263 מטוסים והיה חיל האוויר הגדול בעולם. תחילה שימשו המטוסים למטרות מודיעין וארטילריה ועד מהרה נעשה בהם שימוש כחוד החנית של הצבא בביצוע מתקפה. בשנת 1917 חיל האוויר כלל 700 מטוסים, הרבה פחות מאשר בחילות של מדינות אחרות שהשתתפו במלחמה.
בינואר 1915 הוקם המינהל לארגון ענייני התעופה הצבאית (Управление заведующего организацией авиационного дела в действующей армии, авиадарм) שהיה גוף הפיקוד של חיל האוויר שלראשו מונה אלכסיי מיכאילוביץ'. במרץ 1916 משרד ההגנה הרוסי הקים את מינהל חיל האוויר (Управление военного воздушного флота ,Увофлот), כגוף מרכזי האחראי על התעופה הצבאית כולה, כשעד אז התקיימו יחידות תעופה צבאית שונות ללא פיקוד מרכזי מאוחד.
חיל האוויר הרוסי הקיסרי הגיע אל קצו, כאשר מהפכת אוקטובר הביאה להתפרקות האימפריה הרוסית, צבאה והתעשייה האווירית הצבאית שלה. בדצמבר 1917 חיל האוויר הרוסי הקיסרי הוחלף בחיל האוויר הסובייטי. מרבית הטייסים הרוסיים הראשונים נהרגו במלחמת האזרחים ברוסיה או היגרו מרוסיה כמה יחידות אוויריות ערקו לצד הבולשביקים.
התעופה הימית הרוסית.
נושאת הכדורים הפורחים הרוסית הראשונה הוכנסה לשירות הצי הרוסי הקיסרי לראשונה כבר ב-1904, כאשר הנושאת "רוס", נרכשה על ידי הרוזן סטרוגאנוב בגרמניה ונתרמה לצי. הנושאת יכלה לשאת 8 ספינת אוויר וכדור פורח אחד ולמעשה נחשבת לנושאת המטוסים הרוסית הראשונה, אך היא נמכרה לבסוף ב-1909 בשל העדר תקציב עבור תחזוקתה. ב-1910 כמה מהנדסים רוסיים הציעו למשרד המלחמה להכין פרויקטים לבניית נושאות מטוסים ימיים עבור הצי הרוסי הקיסרי, אך כולן בוטלו בשל התקציב העצום שדרשו ורק בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוסבו כמה ספינות קרב ומשחתות לנושאות מטוסים ימיים וברשות רוסיה פעלו אז 11 נושאות מטוסים ימיים ומטוסים צבאיים.
אלפרד הרמן פריד
אלפרד הרמן פריד (בגרמנית: Alfred Hermann Fried; 11 בנובמבר 1864 - 5 במאי 1921) היה עיתונאי וסופר אוסטרי, יהודי, חתן פרס נובל לשלום לשנת 1911, במשותף עם טוביאס אסר ההולנדי, אף הוא יהודי.
קורות חיים.
פריד נולד בווינה וב-1883 עבר לברלין, שם פתח חנות ספרים. פריד הושפע רבות מהסופרת האוסטרית ברטה פון זוטנר, אשר ספרה "Die Waffen nieder!‎" ("הניחו את הנשק!") יצא לאור ב-1889. הוא החל לכתוב, ביחד עם פון זוטנר, בכתב עת באותו השם, ומאוחר יותר ייסד את כתב העת "Die Friedenswarte" ("ההמתנה לשלום"). בכתביו פרש פריד את השקפת עולמו הפציפיסטית ואת רעיונותיו ליצירת ארגון בינלאומי למען שלום עולמי בדמות חבר הלאומים. בשנת 1892 היה שותף להקמת האגודה הגרמנית לשלום (Deutsche Friedensgesellschaft).
בשנת 1911 זכה פריד בפרס נובל לשלום, ביחד עם טוביאס אסר.
פריד היה חבר בולט בתנועת האספרנטו העולמית וחיבר מספר ספרים בנושא.
איגר
איגר הוא שם משפחה אשכנזי. זו הגרסה היידית ל"אגר", שמה הגרמני של העיר חב בחבל הסודטים בצ'כיה.
פרטנופה נאפולי
פרטנופה נאפולי (באיטלקית: La Polisportiva Partenope Napoli) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר נאפולי שבדרום איטליה. בעבר השתתפה בליגת העל.
הקבוצה נוסדה ב-1957 והחלה לשחק בליגת העל בעונת 1966/67.
בעונת 1967/68 זכתה הקבוצה בגביע האיטלקי, לאחר ניצחון בגמר מול אלדורדו בולוניה. ובליגה הגיעה הקבוצה עד לגמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת אורנסודה קאנטו. בעונה שלאחר מכן זכתה הקבוצה בהסופרקאפ האיטלקי ובמקום השלישי בסיום העונה.
בעונת 1969/70 זכתה הקבוצה בגביע המחזיקות לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת וישי מצרפת.
בסוף שנות ה-80 נקלעה הקבוצה לפרשות של מכירת משחקים ובעיות כלכליות ונשרה לליגות הנמוכות. בעונת 1997/98 עוד שיחקה הקבוצה בליגה דואה (הליגה השנייה). כיום משחקת הקבוצה בליגה האזורית באיטליה.
שמות קודמים.
בשל הסכמי חסות, התווסף לשמה של הקבוצה שם הספונסר:
כף נעל
ירמיה מאופלה
דוד מורגנשטרן
דוד מקוצק
אהרן מנחם מנדל גוטרמן
אברהם איגר
פיאצה דל דואומו
ג'ולי בואן
ג'ולי בואן לוטקמאייר (באנגלית: Julie Bowen Luetkemeyer; נולדה ב-3 במרץ 1970) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. היא ידועה בזכות גילום הדמות קארול ווסי בסדרה הדרמה-קומית "אד" ברשת NBC, דניס באוור בסדרת הדרמה המשפטית "בוסטון ליגל" ברשת ABC, ובשל דמותה כקלייר דאנפי בסיטקום "משפחה מודרנית" של ABC; עבור תפקיד זה זכתה בשני פרסי אמי לשחקנית משנה מצטיינת בסדרת קומית מתוך שש מועמדויות.
ביוגרפיה.
תחילת דרכה.
בואן נולדה בשם ג'ולי בואן לוטקמאייר (Julia Bowen Luetkemeyer) בבולטימור, מרילנד, האמצעית מבין שלוש בנות לסוזן (פריי) וג'ון אלכסנדר לוטקמאייר ג'וניור, יזם נדל"ן במקצועו. אחותה הגדולה מולי לוטקמאייר היא מעצבת פנים, ואחותה הקטנה אנני לוטקמאייר היא רופאה שמתמחה בטיפול באיידס. בואן קיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת בראון, עם התמחות בחקירת הרנסאנס האיטלקי. בשנה הראשונה באוניברסיטה, בואן שהתה בפירנצה, איטליה. במהלך לימודיה בקולג', היא הופיעה בהצגה "ברנשים וחתיכות", בסרט "Stage Door" ובסרט הטלוויזיה "Lemon Sky". לפני שסיימה לימודיה היה לה תפקיד בסרט העצמאי "Five Spot Jewel".
קריירה.
לאחר שסיימה לימודיה, לבואן היה תפקיד באופרת הסבון "Loving" ובסדרה "Class of '96". ב-1994 היא כיכבה בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "עיר הצייד" לצד פול ראד.
היא שיחקה את מושא אהבתו של הדמות הראשית בסרט "גילמור המאושר", והופיעה בסרטים "זאב אמריקאי בפריז" ו"בעל משוכפל". היו לה תפקידי אורח בסדרות שולחן לחמישה וStrange Luck ותפקיד חוזר בסדרה ER בתור בת זוגו של ד"ר קרטר.
תפקידה הבולט הראשון בטלוויזיה היה בסדרה אד בה שיחקה את המורה לאנגלית ומושא אהבתו של הדמות הראשית, אד סטיבנס, קארול ואסי. היה לה תפקיד אורח בסדרה אבודים בתור שרה שפרד. בסתיו 2005 היא הצטרפה לקאסט הסדרה "בוסטון ליגל", בה שיחקה את הדמות דניס באוור. היא עזבה את הסדרה ב-2007 וחזרה להופעת אורח ב-2008. באותה שנה היא החלה להופיע בסדרה "העשב של השכן" בתור ליסה, מושא אהבתו של סילס.
החל מסתיו 2009 בואן מככבת בקומדיית המצבים של ABC "משפחה מודרנית" בתור קלייר דאנפי. ביולי 2010 היא הייתה מועמדת על תפקידה בסדרה לפרס אמי בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת קומדיה, ובשנים 2011 ו-2012 זכתה בפרס.
בשנת 2011 שיחקה לצד פולה פטון בקומדיה "לקפוץ מעל המטאטא" בבימוי סלים אקיל. בשנת 2012 כיכבה במותחן הפוליטי "קרב סכינים" של הבמאי ביל גאטנטאג. בשנת 2014 נתנה את קולה לסרט האנימציה "".
בנובמבר 2021, חברת ההפקות של בואן, Bowen &amp; Sons, נקנתה על ידי חברת ההפקות "Universal Television" שבבעלות תאגיד התקשורת קומקאסט.
חיים אישיים.
ב-9 בספטמבר 2004 בואן נישאה לסוכן הנדל"ן סקוט פיליפס. ב-10 באפריל 2007 נולד בנם הראשון, אוליבר מקלאנהאן פיליפס. ב-8 במאי 2009 נולדו בניה התאומים, ג'ון וגאס. בפברואר 2018, היא הגישה מסמך גירושים מפיליפס, והשניים התגרשו סופית ב-13 בספטמבר 2018.
בואן היא הדוברת של חברת הקוסמטיקה "Neutrogena".
אנרי לה פונטן
אַנרי לה פונטן (בצרפתית: Henri La Fontaine; 22 באפריל 1854 - 14 במאי 1943) היה משפטן ומדינאי בלגי, חתן פרס נובל לשלום לשנת 1913.
חייו.
לה פונטן למד באוניברסיטת בריסל ומאוחר יותר כיהן שם כפרופסור למשפטים. הוא צבר מוניטין כסמכות בתחום המשפט הבינלאומי, התמנה בשנת 1893 לפרופסור למשפט בינלאומי באוניברסיטה החדשה בבריסל,וב-1895 נבחר לכהן כחבר בסנאט הבלגי מטעם המפלגה הסוציאליסטית. הוא שימש כסגן יו"ר הסנאט בשנים 1919-1932.
לה פונטן היה פעיל במספר ארגונים בינלאומיים, ביניהם לשכת השלום הבינלאומית בשווייץ, אשר שימש כנשיאה. בשנת 1913 זכה בפרס נובל לשלום על מאמציו לטיפוח השלום בעולם.
לאחר מכן ייצג את בלגיה בוועידת השלום בפריז (1919) ובחבר הלאומים.
לה פונטיין היה מחברם של מספר ספרים משפטיים והיסטוריה תיעודית של בוררות בינלאומית. הוא גם היה מייסד כתב העת La Vie Internationale.
לה פונטן היה בונה חופשי, ונמנה עם חברי לשכת הבונים החופשיים בבריסל.
חסידות לובלין
חסידות אופלה
טוביאס מייקל אסר
פול הנרי קונסטן
ברתה פון זוטנר
סמרטוט
סמרטוט (נקרא גם סחבה או מטלית) הוא פיסת בד סופג או גוש של סיבים, לעיתים מחובר למוט או לידית. השימוש העיקרי בו הוא לספיגת נוזל בעת ניקוי. מלבד זאת, סחבה מיועדת גם לניגוב אבק ולמטרות ניקוי נוספות. על אף שנעשה שימוש במילה האנגלית mop לפחות משנת 1496, במהלך השנים נוספו שכלולים. למשל, הממציא האמריקאי יעקב האו הוציא בשנת 1837 פטנט (מספר #241) עבור מחזיק סחבה.