חיים אישיים.
בשנת 2004 התחתן מרפי עם חברתו במשך שמונה שנים האמנית איבון מק'גוינס, אותה הכיר במהלך מסע ההופעות שלו. מרפי מתגורר כיום בצפון לונדון עם אשתו ושני ילדיהם.
יורה (כלי)
יוֹרָה (או קַלַּחַת) היא סיר בישול גדול עשוי מתכת אשר מיועד לבישול מעל אש פתוחה. לרוב לכלי מתלה המאפשר תלייתו מעל המדורה.
בעת העתיקה שימשו כלים אלה לבישול בתנאי שטח, ואוזכרו בסיפורי עם ובמיתולוגיות שונות. כיום, עקב התפתחות המטבח המודרני פחת השימוש בכלים אלה, ובתרבות המערבית נותר אזכורם בעיקר באגדות עם ובפולקלור.
קערה מסוג זה אוזכרה במחזהו של ויליאם שייקספיר "מקבת'" ככלי ששימש את שלוש המכשפות - "האחיות הרעות". במיתולוגיה האירית משמשים כלים אלה על מנת לאחסן את אוצרם של הלפרקונים. במיתולוגיה הקלטית מצויה מסורה אודות יורה שחורה העשויה מתכת, אשר גופות חיילי אויב המוכנסות אליה היא מקימה לתחייה את החיילים והם מצייתים למכשף שהחיה אותם. מיתולוגיה זו היוותה בסיס לספרו של לויד אלכסנדר "היורה השחורה", אשר על בסיסו הפיקו אולפני וולט דיסני את סרט האנימציה "טרן וקדרת הקסמים".
פול מזרקי
פול מסרקי
פול מיזרקי
פול מזרחי
תהלת ה' (ספר)
המודיעין הכללי של מצרים
מנגנון המודיעין הכללי (בערבית: جهاز المخابرات العامة, גִיהאז אל-מוח'אבראת אל-עאמה, או בקיצור: אל-מוח'אבראת) של מצרים הוא סוכנות הביון המצרית העיקרית המופקדת על איסוף מודיעין ברמה הלאומית ואחראית על כל סוגי המודיעין, פנים וחוץ, בדגש על לוחמה בטרור.
הסוכנות היא חלק מקהיליית המודיעין של מצרים, הכוללת גם את מנהלת המודיעין הצבאי והסיור (ادارة المخابرات الحربية والاستطلاع), שהוא המודיעין הצבאי המצרי, ואת הביטחון הלאומי של מצרים (יורש מנגנון חקירות ביטחון המדינה, جهاز مباحث أمن الدولة) שהוא המנגנון המקביל לשב"כ ול-FBI האמריקני, שמטהו שכן ברובע נאסר בקהיר.
היסטוריה.
סוכנות הביון המצרית הוקמה ב-1954 על ידי נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר, שהפקיד את הארגון בידיו של זכריא מוחי א-דין. הסוכנות התחזקה וקיבלה חשיבות רבה יותר כאשר סלאח נאצר מונה לעמוד בראש הארגון. בתקופתו נוצרו מחלקות ראשיות לקשר רדיו, מחלקת מחשבים ומחלקה למבצעים חשאיים. הוא עמד בראש הארגון במשך 10 שנים (מ-1957 עד 1967) עד שפרש מתפקידו בשל בעיות בריאות ועקב הכישלון המודיעיני המצרי במהלך המלחמה נגד ישראל.
במשך שנים רבות שמו של ראש המודיעין הכללי היה חשאי ולא ידוע בציבור ואפילו לבכירי הממשל המצרי עצמו, למעט הנשיא ומקורביו. את הטאבו הזה שבר ראש המודיעין הכללי הגנרל עומר סולימאן, שמונה לעמוד בראש הארגון ב-1993 והיה ראש המודיעין המצרי עד ינואר 2011 עת מונה לסגן נשיא מצרים. שמו של סולימאן החל להתפרסם כאשר היה לשליחו המיוחד של הנשיא חוסני מובארכ לישראל, לארצות הברית ולעזה בנושאי תיווך שונים.
הצלחות.
כפי שהצלחות בעולם הביון לעולם אינן מתפרסמות בה בשעה שכשלונות בשדה הקרב המודיעיני הופכות לשערורייה בקנה מידה עולמי - כך היו גם פעולות מינהל המודיעין הכללי המצרי, שהצלחותיו הפכו לסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע מצליחים במצרים. אחת ההצלחות המזהירות ביותר של הארגון הייתה החדרת סוכן בקרב העולים שהיגרו לישראל ממצרים. הסוכן, רפעת אל גמאל, חי בישראל במשך 18 שנים עד שנחשף ואולץ לעבוד כסוכן כפול. במהלך שנותיו בארץ הוא יצר רשת ריגול בכמה תחומים.
למרות העובדה שישראל ומצרים חתומות על הסכם שלום מ-1979 ובו סעיף לפיו המדינות התחייבו שלא לרגל זו אחר זו, מנגנון המודיעין הכללי של מצרים מודיע מדי כמה שנים על "חשיפת רשתות ריגול ישראליות".
חרסינת דינג
חרסינת דינג (בסינית: 定瓷) היא סוג של חרסינה שיוצרה באזור דינגז'ו החל משלהי תקופת שושלת טאנג ועד שושלת ג'ין, והפופולריות שלה הייתה בשיאה בתקופת שושלת סונג.
חרסינה זו מאופיינת בצבע הלבן דמוי הפנינה שלה, והיא כוללת כלים מסוגים שונים ומרמות מוצר שונים (מוצריה כוללים הן כלי חרס עדינים עבור החברה הגבוהה, ואף עבור החצר הקיסרית והן כלי חרס פשוטים). כלים אלה היוו השראה לכלי החרסינה שיוצרו מאוחר יותר בג'ינגדז'ן והיוו מקור לחיקוי לכלים שיוצרו בתקופות שושלת מינג ואף שושלת צ'ינג.
בתי נייטין
בתי נייטין הוא מתחם בניינים שנבנו במקור כהרחבה של שכונת מאה שערים בירושלים.
בניית השכונה.
שכונת בתי נייטין נוסדה בשנת 1901 (ה'תרס"ב) על ידי הרב שמואל זנוויל שפיצר ועל שמו של הנדבן והתורם המפורסם הרב מנחם נייטין שעלה מארצות הברית לישראל והשתכן בירושלים. הוא הקים את בית מדרשו "מנחם ציון" ברובע היהודי בירושלים, שהתפרסם בשל אנשי המקצוע ובעלי המלאכה המגוונים שהיו מתפללים בו בקביעות.
בבית הכנסת בשכונה היו מספר דמויות בולטות, בהן המקובל הרב אהרן שלמה מהריל, הרב מאיר הלר, הרב אהרן יעקב פרוש, הרב חיים יוסף דינקלס, הרב יוסף רוטמן, הרב יעקב יהודה סלנט והרב שמואל תפילינסקי.
מיקום ואכלוס.
למרות שרעיון בנייתה היה הרחבת מאה שערים, היא קיבלה 'עצמאות' וכיום היא שכונה בפני עצמה. בשכונת בתי נייטין נבנו בתי מדרש של חצרות ופלגים שונים בירושלים. אדמור"ה של חסידות תולדות אהרון בנה את ישיבת תולדות אהרן המרכזית בירושלים במתחם בתי נייטין, עם הישיבה המרכזית נבנה תלמוד תורה לילדי החסידים, כמו כן, רוב השכונה מאוכלסת באנשי חסידות תולדות אהרון.
כמו שכונת מאה שערים הגובלת בשכונת בתי נייטין נבנתה בתי נייטין כשטח סגור וכמתחם דירות מובדל מהסובבים אותו. בתי השכונה נבנו כהפרדה בין מאה שערים לסובבים אותה והם משמשים כ'גבול' בין פנים מאה שערים לכל החיצוניות שמעבר לבתי שכונת בתי נייטין. לבתי נייטין שתי כניסות ראשיות העוברות דרך בנייני רחובה הראשי של שכונת מאה שערים המופנים כלפי פנים, שתי הכניסות מקורות והן משמשות כמעברים ראשיים במאה שערים.
רחובה הראשי של השכונה נקרא רחוב ז. שפיצר ע"ש מייסד שכונת בתי נייטין, הרב זאוויל שפיצר. הרחוב גובל בשכונת בתי אונגרין ובשכונת מאה שערים, הוא אף מתחבר לרחוב מאה שערים.
האסכולה של פריז
מי שתייה באפריקה
אפריקה היא היבשת היבשה ביותר אחרי אוסטרליה. כ-27% מ-1.1 מיליארד האנשים ברחבי העולם שאין להם גישה למים נקיים חיים באפריקה שמדרום לסהרה.
מקורות מים באפריקה.
באפריקה מקורות מים רבים, בהם נהרות הקונגו, הנילוס, הזמבזי, הניז'ר ואגם ויקטוריה, האגם השני בגודלו בעולם. באזורים הרריים יורדים יותר משקעים ובכך תורמים לזמינות של מים. האזורים ההרריים המרכזיים באפריקה הם: הקילימנג'רו במזרח היבשת, רמת פוטה ג'לון (Fouta Djallon) באזור גינאה והר נימבה. אולם אזורים אחרים באפריקה הם מישוריים ומעוטי משקעים. כריתת יתר של יערות ורעיית יתר של צמחייה גורמים נזקים סביבתיים שמביאים לירידה ברמת המשקעים ביבשת.
ההערכה היא שבאפריקה יש מקורות מים זמינים בהיקף של 4,590-5,000 קוב לנפש. כ-15% מהמים זמינים במקורות על פני הקרקע.
שימוש במים.
אף על פי שאפריקה שמדרום לסהרה עשירה במקורות מים, האוכלוסייה סובלת ממחסור במי שתיה. עיקר הבעיה נובע מכך שפחות מ-4% ממקורות המים המתחדשים ביבשת מנוצלים על ידי בני האדם.
רוב האוכלוסייה באפריקה שמדרום לסהרה מתגוררת באזורים כפריים שבהם תשתיות מים משרתות רק כ-40% מהאוכלוסייה. כ-200 מיליון בני אדם מתגוררים באזורים עירוניים שבהם כ-82% מהתושבים מקבלים מים נקיים וכ-55% מחוברים לתשתיות ביוב. עם זאת, התשתיות העירוניות במצב רעוע וישנן נזילות רבות. לפי סקר נרחב של יוניצף וארגון הבריאות העולמי באתיופיה, כ-30%-40% מתשתיות המים אינן פועלות (כ-7,000 ברחבי הארץ).
למעלה מ-80% ממקורות המים באפריקה מתחלקים בין שתי מדינות או יותר. בעקבות כך, המדינות האפריקאיות תלויות בזרימת המים בהתאם לשימוש המדינות האחרות. היעדר תקציבים מונע בניית מאגרי מים וסכרים במקומות שבהם הם נזקקים. מים רבים באפריקה מנוצלים לטובת חקלאות וכשני שלישים מהאוכלוסייה תלויה בה. התוכניות החקלאיות, לעיתים קרובות מדי, אינן מתוכננות או מבוצעות כראוי.
מספר סיבות נוספות גורמות למשבר המים, בהן הגידול הדמוגרפי, וגידול בצריכת אנרגיה הדורשת שימוש במים.
בריאות.
כמעט מחצית מן האוכלוסייה באפריקה סובלת מאחת משש המחלות הנובעות ממים לא נקיים. על פי ההערכות, בכל יום מתים 650 אפריקאים, בעיקר ילדים כתוצאה משלשולים ועוד אלפי אנשים מתים בכל יום כתוצאה ממחלות אחרות הנוגעות להיעדר מים נקיים. כך למשל, יו"ר ועדת המשנה לענייני אפריקה במשרד החוץ האמריקני, אמר ש-4,900 ילדים אפריקאים מתים בכל יום בשל היעדר מים נקיים.
עקב היעדר תקציבים במדינות האפריקאיות השונות, אין אפשרות לוודא שאין ערבוב של צואה וביוב במי השתייה. בעיה בריאותית נוספת היא אופן אחסון המים בסירים וצנצנות פתוחים, שמקלים על מחלות וגורמים מזהמים לחדור למים או להתרבות בהם. הדרך להימנע מכך היא הרתחת המים, דבר יקר לאוכלוסיות רבות. הוספת כלור למים היא אפשרות נוספת אך היא משנה את טעם המים ומרתיעה רבים מלעשות זאת.
משאבים.
לפי ה-AFDB (הבנק לפיתוח אפריקה), על מנת לשפר את התשתיות והנגישות למים ולסניטציה, זקוקה אפריקה לתקציבים שבין 45 ל-60 מיליארד דולר.
לפי ארגון הבריאות העולמי, ההפסד הכלכלי הכללי של אפריקה כולה כתוצאה ישירה ממחסור במים נקיים הוא 28.4 מיליון דולר, או הפסד של 5% מהתוצר המקומי הגולמי. ההערכות הן שעל כל דולר שמושקע במים, ההחזר הכלכלי הוא בין $3-34, תלוי באזור ובטכנולוגיה שבשימוש באותו אזור.
תוכניות עם מבט לעתיד וארגונים ללא מטרות רווח שפועלים בתחום.