ג'וזף רסיניו היה למנהל האמנותי של התזמורת בשנת 1995, והחזיק במשרה זו עד 2000, אז החליף אותו יאניק נזה-סגין החוזה שלו עם התזמורת הוארך לא מכבר עד עונת 2021-2020. נזה-סגין ניצח על תזמורת מטרופוליטן בכמה הקלטות מסחריות לחברת ATMA קלאסיק, בהן סימפוניות של אנטון ברוקנר וגוסטב מאהלר. באפריל 2013 הודיעה התזמורת על מינוי ג'וליאן קוארטי כמנצח אורח ראשי הראשון שלה מאז הקמתה, בחוזה התחלתי לשלוש שנים.
בינואר 2005 קיבלו תזמורת מטרופוליטן ונזה-סגין פרסי אופוס מן המועצה למוזיקה של קוויבק, שניים על הקלטת הסימפוניה הרביעית של מאהלר ואחד על הביצוע הקונצרטי של ווצק מאת אלבן ברג. באוקטובר 2005, קיבלה התזמורת פרס פליקס מאת ADISQ awards על אלבום קורט וייל בביצועה, יחד עם דיאן דופרזן. ב-2010, זכתה תזמורת מטרופוליטן בפרס אופוס על הקלטת הסימפוניה התשיעית של ברוקנר.
טרגלוביטים
S/2018 J 1
אורה וושינגטון
אורה וושינגטון (באנגלית: Ora Washington; 1898 – 28 במאי 1971) הייתה טניסאית וכדורסלנית אפרו-אמריקאית. זכתה שבע פעמים ברציפות (1929–1935) באליפות איגוד הטניס האמריקאי (ATA) . בשנת 2009 נבחרה להיכלל בהיכל התהילה של כדורסל הנשים, ובשנת 2018, נבחרה להיכלל בהיכל התהילה של הכדורסל.
קריירה.
נולדה בפילדלפיה, ארצות הברית. בתחילת שנות העשרים לחייה, החלה לשחק טניס, כפעילות שנועדה להסיח את דעתה ממות אחותה. וושינגטון, שלא התאמנה בשיעורי טניס מקצועיים, פיתחה בעצמה טכניקה לאחיזת המחבט. בשנת 1924 זכתה לראשונה בתחרות לאומית כשהביסה את שחקנית הטניס דורותי רדקליף (Dorothy Radcliffe). במשך 12 שנים ברציפות, וושינגטון נותרה בלתי מנוצחת. היא ניצחה באליפויות ליחידות ולזוגות, וזכתה בסך הכל ב-14 אליפויות של איגוד הטניס האמריקאי (איגוד הטניס לאפרו-אמריקאים), מתוכן - שבע אליפויות ברציפות. יריבתה הלבנה, הלן וילס, שהפגינה דומיננטיות רבה במשחקי התאחדות הטניס של ארצות הברית (USTA) וזכתה לתהילה רבה יותר מזו של וושינגטון, סרבה להתחרות נגד וושינגטון, על אף שזו הביעה מספר פעמים את רצונה להתחרות נגד וילס.
בשנת 1935, וושינגטון פרשה מעולם הטניס, אולם בשנת 1937 שבה לשחק נגד פלורה לומאקס (Flora Lomax) שזכתה באליפות איגוד הטניס האמריקאי בשנת 1936. בתחרות זו, וושינגטון ניצחה והיא המשיכה לשחק באיגוד הטניס האמריקאי עד שעובדי הארגון ביקשו ממנו לפרוש בשנית בטענה כי הדומיננטיות שלה פוגעת בתקוות של שחקניות טניס צעירות באיגוד. בגיל 32 החלה לשחק כדורסל עם קבוצת Germantown Hornets והובילה את הקבוצה לניצחון לאומי. בין השנים 1932–1942, שיחקה כדורסל בקבוצת Philadelphia Tribunes בעמדת סנטר ואף אימנה אותה. הקבוצה זכתה ב-11 ניצחונות רצופים באליפויות עולם בכדורסל לשחורים. וושינגטון, שלא שיחקה מעולם נגד שחקניות כדורסל לבנות, נחשבה לשחקנית הכדורסל השחורה הטובה ביותר בעולם
חיים אישיים.
בשנות הארבעים, פרשה וושינגטון מעולם הספורט. בשנת 1961 רכשה בניין ושגשגה כמשכירת דירות. בשנת 1971 נפטרה בגרמנטאון , פילדלפיה.
הרפר רנאבוט
הרפר רנאבוט (באנגלית: Harper Runabout) היא מכונית פתוחה בתצורת תלת אופן מתוצרת יצרנית המטוסים Avro (שם מלא: "A.V. Roe and Company ") הבריטית אשר יוצר בין השנים 1921–1926.
סך הכול יוצרו כ-500 יחידות.
(((אקו)))
הד (סימול אנטישמי)
קרטל מדיין
קרטל הסמים של מדיין היה ארגון פשע קולומביאני שעסק בייצור והפצה של קוקאין מסוף שנות השבעים ועד לאמצע שנות התשעים. בשיא פעילותו בשנות השמונים שלט הארגון על קרוב ל 80% מצריכת הקוקאין בארצות הברית ועל למעלה מ-50% מהצריכה העולמית וגרף רווח יומי המוערך בלמעלה מ-60 מיליון דולר (למעלה מ-20 מיליארד דולר ברווח שנתי) - מה שהופך אותו לארגון הפשע הרווחי ביותר אי פעם. הארגון הוקם ופעל בעיר מדיין (Medellin) בצפון מערב קולומביה על ידי ברוני סמים מקומיים שכונו "נרקוס" (Narcos) אשר עמדו בראש ארגוני סמים עצמאיים ושילבו את פעילותם כדי להשיג שליטה מוחלטת ומחיר מקסימלי בשוק הקוקאין. כדי להשיג שליטה זו פעל הקרטל באכזריות ואלימות יוצאת דופן וחסרת הבחנה מול ארגונים מתחרים ומול הרשויות תוך ביצוע מעשי רצח ופיגועים המוניים שזכו לכינוי "נרקו-טרור" וגרמו למותם של למעלה ממאה אלף איש ביניהם שופטים, פוליטיקאים (כולל מועמדים לנשיאות), שוטרים רבים ואזרחים חפים מפשע. בשנים אלו הפכה מדיין לעיר האלימה ביותר בעולם וכונתה "בירת הרצח של העולם" כאשר מדי יום נרצחים בה עשרות אנשים כדבר שבשגרה, ונשלטה בפועל על ידי כנופיות הקרטל.
פבלו אסקובר.
השותף הבולט והדומיננטי אשר נחשב גם למנהיג הקרטל ול"מנוע" מאחורי צמיחתו חסרת התקדים היה פבלו אסקובר. בשיאו נחשב אסקובר לאיש השביעי בעושרו בעולם עם הון (נזיל) המוערך בכ-30 מיליארד דולר, מה שהופך אותו לפושע העשיר ביותר אי פעם. בתחילת שנות התשעים החלו הרשויות בקולומביה תוך תמיכה ומעורבות משמעותית של ארצות הברית שראתה בקרטל סכנה לביטחונה הלאומי - להפעיל לחץ על בכירי הקרטל, כאשר חלקם חוסלו, נעצרו או הוסגרו לארצות הברית. בשנת 1991 הגיע אסקובר להסכם עם ממשלת קולומביה כי ירצה עונש מאסר בן 5 שנים על סחר בסמים בכלא פרטי שתוכנן ונבנה רק עבורו, ובתמורה יימחקו לו שאר העבירות ותבוטל בחקיקה הסגרת סוחרי סמים לארצות הברית. ממשלת קולומביה העדיפה את ההסכם המשפיל (מבחינתה) בתמורה לשקט יחסי מפעולות הרצח והטרור ואסקובר מצידו המשיך לנהל את פעילות הקרטל מהכלא ללא סכנת הסגרה. בשנת 1992 נמלט אסקובר מהכלא לאחר שרצח שם שניים משותפיו והממשלה החלה לנהל אחריו מצוד על ידי יחידת עילית של משטרת קולומביה בשם יחידת החיפוש - - שפעלה בגיבוי מודיעיני וטכנולוגי אמריקני. במקביל החלה נגד הקרטל גם התקוממות אלימה של ארגוני פשע מתחרים ואויבים אחרים של אסקובר ש"הריחו" את נפילתו הקרובה ופעלו כדי להאיץ אותה על ידי חיסול שיטתי של מעגלי המקורבים אליו. בדצמבר 1993 אותר אסקובר בשכונה במדיין וחוסל על ידי יחידת החיפוש. לאחר מותו קרס הקרטל ושוק הקוקאין בקולומביה עבר לשליטתם של הקרטל המתחרה בעיר קאלי בדרום המדינה ושל מחתרת הגרילה המרקסיסטית FARC שמימנה את פעולות הטרור שלה על ידי סחר בסמים.
קשרים נוספים.
סדרת הדרמה האמריקאית נרקוס של נטפליקס מתארת את עלייתו ונפילתו של הקרטל תוך מעקב אחר סיפור חייו של אסקובר המשולב בסיפורם (האמיתי) של שני סוכני הרשות האמריקאית לאכיפה בסמים (DEA) המסייעים ליחידת החיפוש של משטרת קולומביה לאתר אותו.
הספר סכנה ברורה ומיידית של טום קלנסי והסרט שהופק על פיו מתארים בעלילה בדיונית אך מבוססת חלקית על עובדות ודמויות אמיתיות - את המעורבות האמריקאית החשאית של סוכנות הביון המרכזית (CIA) במלחמה בקרטל תוך שיתופי פעולה בלתי חוקיים לכאורה בהם נקטו האמריקאים במטרה להפיל את הקרטל. שמו של ברון הסמים המתואר בספר הוא "ארנסטו אסקובדו".
הקצין הישראלי יאיר קליין הואשם בשנת 1989 על ידי הרשויות בקולומביה כי אימן ארגונים מיליטנטים קיצוניים וכן "יחידות חיסול" של ארגוני סמים ביניהם כאלה הקשורים לקרטל מדיין. קליין נעצר ברוסיה אך כפר בהאשמות ולמרות צו הסגרה לא הוסגר לבסוף לקולומביה, חזר לארץ ועונש המאסר נגדו פקע עקב התיישנות.
חנות מיקרוסופט
פיאט 520 סופר פיאט
פיאט 520 סופר פיאט (באיטלקית: Fiat 520 Super Fiat, קרויה גם: Fiat Super Fiat) היא מכונית סלון אשר הוגדרה כסוג של מכונית "Torpedo" מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט אשר יוצרה בין השנים 1921–1923.
יוצרו 6 יחידות בלבד.
מלקולם קר
מלקולם הופר קר (; 8 באוקטובר 1931 – 18 בינואר 1984) היה פרופסור באוניברסיטה האמריקנית בביירות, שהתמחה במזרח התיכון ובעולם הערבי. קר, אזרח אמריקאי, נולד, גדל ומת בביירות, בירת לבנון. הוא שימש נשיא האוניברסיטה האמריקאית של ביירות, עד מותו. נורה למוות בביירות בינואר 1984, אך למרות נטילת אחריות לרצח בידי איש הג'יהאד האסלאמי, המניע לרצח לא התברר.
ביוגרפיה.
ראשית חייו ולימודיו.
קר בילה את ילדותו בלבנון, בסביבות הקמפוס של האוניברסיטה האמריקאית של ביירות, שם לימדו הוריו במשך ארבעים שנה. הוריו, אלזה רקמן וסטנלי קר, נישאו במארש, שבה נפגשו בעת שעסקו בהצלת נשים ויתומים ארמניים לאחר רצח העם הארמני. בעקבות קרב מארש, אחד מקרבות מלחמת טורקיה–צרפת, הם עברו לביירות. אביו הפך ליושב הראש של המחלקה לביוכימיה באוניברסיטה האמריקאית, ואמו הייתה דיקנית הנשים באוניברסיטה. במהלך מלחמת העולם השנייה עברה המשפחה לארצות הברית, והתגוררה ליד אוניברסיטת פרינסטון בניו ג'רזי. לאחר המלחמה הם חזרו לביירות. זמן קצר לאחר מכן, מלקולם קר חזר לבדו לארצות הברית, שם סיים את לימודיו בתיכון במסצ'וסטס.
את התואר הראשון שלו עשה באוניברסיטת פרינסטון, שם הוא למד תחת הדרכתו של פרופסור פיליפ חתי, וסיים בשנת 1953. התפרצות מוקדמת של דלקת מפרקים גרמה לו לשוב ללבנון, אל משפחתו. הוא עשה תואר שני בלימודי המזרח התיכון, שאותו השלים ב-1955 באוניברסיטה האמריקנית של ביירות. באוניברסיטה פגש את אשתו, אן זוויקר (Zwicker), ויחדיו גידלו ארבעה ילדים. הוא כתב את הדוקטורט שלו בוושינגטון, בבית הספר ללימודים בינלאומיים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. את תואר הדוקטורט שלו קיבל קר בשנת 1958, על עבודה שכתב בהדרכת מג'יד ח'דורי וסר המילטון גיב.
מרצה וחוקר.