בשנת 2016 נמצאה ספינה טרופה בנמל קיסריה מסוף התקופה הרומית בארץ ישראל ובה שרידי מטען שבו, בין היתר, נמצאו עוגנים, פסלי ברונזה, מטבעות, חפצי נוי ונר ברונזה מעוטר בדמות אל השמש.
קרינת השמש
קרינת השמש היא הקרינה המגיעה מהשמש אל כדור הארץ ואל יתר מערכת השמש. קרינת השמש היא המקור העיקרי לאור ולחום על פני כדור הארץ. קרינת השמש היא גם מקור האנרגיה לכל תהליכי הפוטוסינתזה בעולם הצומח וכן לכל התהליכים האטמוספיריים והזרמים האוקיניים – תהליכים חיוניים לחיים על כדור הארץ.
יציבות הקרינה.
קרינת השמש היא יציבה מאוד וכמעט אינה משתנה על אף שבשמש, כמו בכוכבים אחרים בעלי גיל, הרכב וגודל דומה, ישנם תהליכים ושינויים רבים. השינוי הבולט והמוכר ביותר הוא כתמי השמש שעוצמתם הממוצעת ומספרם הכולל משתנים במחזוריות של 11 שנים, אך הם עדיין בלתי צפויים. יציבות זו הביאה בעבר להגדרה של הקבוע הסולרי שהוא הספק ממוצע של קרינת השמש כשכדור הארץ נמצא במרחקו הממוצע מהשמש. קבוע זה הוגדר כ-1.3 קילו-ואט למטר מרובע. כיום, כשמתאפשרות מדידות הספק מדויקות (שמבוצעות בלוויינים), ידוע שקרינת השמש משתנה ללא הפסקה, אך במידה מעטה - כמה עשיריות אחוז. אף על פי שיש מתאם ברור בין מחזוריות כתמי השמש לשינויים קלים בקרינת השמש, אין הבנה ברורה של הדרך שבה תופעות אלו משפיעות על האקלים.
למרות שהפליטה מהשמש היא כמעט קבועה, השינויים בקרינה המגיעה אלינו עשויים להיות גדולים יותר, עקב שינויים אטמוספיריים. החור באוזון ואפקט החממה הם שני מקרים שבהם שינויים באטמוספירה משנים את הקרינה שמגיעה אל כדור הארץ.
ספקטרום.
טמפרטורת פני השטח של השמש היא כ-6000 מעלות קלווין. בהתאם, ספקטרום הקרינה מתפלג דומה לקרינת גוף שחור באותה טמפרטורה, וכחצי מהקרינה נפלטת בתחום הנראה. עקומת הרגישות של העין זהה לעקומת ההתפלגות הספקטרלית של קרינת השמש, ושיא הרגישות שלה הוא באור ירוק, שהוא גם שיא הפליטה של קרינת השמש. מקובל להניח שהתאמה זו היא תוצאה של תהליכים אבולוציוניים רבי שנים.
מלבד הקרינה הנראית מכילה קרינת השמש גם מרכיבים בתחום האינפרה אדום והאולטרה סגול. בנוסף כוללת הקרינה גם קרני רנטגן, קרני גמא וגלי רדיו, אך מרכיבים אלו הם פחות מעשירית אחוז של ההספק הכולל.
סכנות הקרינה.
על אף שקרינת השמש היא הכרחית לקיום חיים על כדור הארץ, היא מהווה גם סכנה לאדם. המרכיבים המסוכנים העיקריים בה הם קרינת גמא וקרינה אולטרה-סגולה, שתיהן סוגים של קרינה מייננת שגורמת לפירוק מולקולות בגוף האדם ולסכנה של סרטן. קרינת גמא היא המסוכנת יותר כי היא חודרת לעומק (ואין כל דרך מעשית להתגונן מפניה) אך כמותה קטנה בהרבה. הקרינה האולטרה סגולה מהווה את המרכיב המזיק יותר כי כמותה גדולה, במיוחד בשעות הצהריים שבהן הבליעה האטמוספירית מעטה. עם זאת, יכולת החדירה של הקרינה נמוכה והיא בעיקר פוגעת בשכבות החיצוניות של העור ובעיניים. הסכנה העיקרית היא סרטן העור וקטרקט. תכשירי הגנה ומשקפי שמש מספקים הגנה נאותה.
אור השמש
המאה ה-18 לפנה&quot;ס
המאה ה-18 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1800 לפני הספירה והסתיימה בשנת 1701 לפני הספירה. זוהי המאה ה-18 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
המאה ה-17 לפנה&quot;ס
המאה ה-17 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1700 לפני הספירה והסתיימה בשנת 1601 לפני הספירה. זוהי המאה ה-17 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
קרני השמש
קרינה על סגולית
המאה ה-16 לפנה&quot;ס
המאה ה-16 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1600 לפני הספירה והסתיימה בשנת 1501 לפני הספירה. זוהי המאה ה-16 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
אולטרה סגולית
המאה ה-15 לפנה&quot;ס
המאה ה-15 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1500 לפני הספירה והסתיימה בשנת 1401 לפני הספירה. זוהי המאה ה-15 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
בתקופה זו המעצמות והתרבויות הבולטות והמפותחות ביותר התמקדו בעיקר באזור המזרח התיכון: מצרים שלטה על שטחים נרחבים בלבנט, כולל ארץ כנען ונוביה; החתים ומיתני שלטו באסיה הקטנה; ממלכות בבל ועילם חלשו על מסופוטמיה; וביוון פרחה התרבות המיקנית.
במזרח הרחוק היו בשיאן שושלת שאנג במזרח אסיה, בצפון הודו שלטו תרבויות הודו-אראיות .
גלן דייוויס (אתלט)
גלן אשבי דייוויס (באנגלית: Glenn Ashby Davis; 12 בספטמבר 1934 - 28 בינואר 2009), היה אצן אמריקאי ואלוף אולימפי פעמיים ברציפות בריצת 400 מטר משוכות, זכה בשלוש מדליות זהב אולימפיות באולימפיאדת מלבורן (1956) ורומא (1960) והיה שיאן עולם בתחום זה. דייוויס היה האתלט הראשון בהיסטוריה שרץ 400 מטר משוכות מתחת ל-50 שניות. לאחר פרישתו עבר לתחום הפוטבול ושיחק בקבוצת דטרויט ליונס, ובהמשך עבד 33 שנים כמורה ומאמן בעירו ברברטון, אוהיו.
ביוגרפיה.
דייוויס נולד בפולנסבי, מערב וירג'יניה, וגדל במרייטה. הוא כונה "ג'יפ דייוויס" לאחר שאימץ כנער שם של דמות מהקומיקס "פופאי". לאחר שהוריו נפטרו בהיותו בגיל 15 הוא עזב עם תשעת אחיו לברברטון, אוהיו.
ב-1954 הוביל את קבוצת האתלטיקה בבית הספר התיכון שלו לזכייה באליפות האתלטיקה הארצית. הוצעו לו כמאתיים מלגות ללימודי ההמשך שלו, והוא בחר ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת המדינה של אוהיו, בהדרכתו של לארי סניידר, מאמנו של האתלט הנודע ג'סי אוונס.
שיאן עולם.
בתחרות אתלטיקה שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה ביולי 1956 קבע דייוויס בריצת 400 מטר משוכות שיא עולם חדש של 49.5 שניות, ובכך היה לאתלט הראשון בהיסטוריה שרץ ריצה זו מתחת ל-50 שניות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה דייוויס במדליית זהב בריצת 400 מטרים משוכות. בתוצאת הריצה שלו קבע שיא אולימפי חדש של 50.1 שניות, לפני חבריו לנבחרת ארצות הברית, אדי סאות'רן (50.8 שניות) וג'וש קאלברת' (51.6 שניות).
בתחרות אתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 1958 קבע דייוויס בריצת 400 מטר משוכות שיא עולם חדש של 49.2 שניות. בתקופה זו זכה דייוויס בפרס ג'יימס א' סאליבן, פרס לספורטאי החובבן הטוב ביותר.
באולימפיאדת רומא (1960) זכה דייוויס בשתי מדליות זהב. בריצת 400 מטר משוכות הוא הגן על תוארו וזכה במדליית זהב ובשיא אולימפי חדש של 49.51 שניות, לפני חבריו לנבחרת ארצות הברית, קליף קושמן (49.77 שניות) ודיק הווארד (49.90 שניות). הוא זכה עם חבריו לנבחרת במדליית זהב נוספת בריצת שליחים 4x400 מטר והשיג בשיא עולם חדש של 3:02.37 דקות, לפני נבחרות גרמניה (3:02.84 דקות) ואיי הודו המערבית (3:04.13 דקות).
לאורך השנים כאתלט היה קרוב מספר פעמים לשבירת שיאי עולם במספר ענפי אתלטיקה נוספים: ריצת 100 מטר (10.3 שניות), 200 מטר (21.0 שניות), 400 מטר (45.2 שניות), חצי מייל (1:52 דקות), 120 יארד משוכות גבוהות (14.0 שניות), 200 מטר משוכות נמוכות בעקומה (22.5 שניות) וקפיצה לרוחק (8.24 מטר). לפיכך הישגיו נחשבים גבוהים מאוד בהיסטוריה של האתלטיקה, ושמו מופיע ב"היכל התהילה האולימפי" של ארצות הברית.
ב-1960 הופיע על שער המגזין האמריקאי הנחשב ספורטס אילוסטרייטד.
לאחר הפרישה.
לאחר שפרש מאתלטיקה הפך דייוויס לשחק פוטבול מקצועי בקבוצת דטרויט ליונס, בה שיחק בשנים 1960 ו-1961, בעמדת התופס. הוא קיבל 10 תפיסות ל-132 יארד במהלך שתי העונות בהן שיחק בקבוצה.
בהמשך עבר דייוויס לקריירה כמאמן אתלטיקה. הוא אימן את קבוצת האתלטיקה באוניברסיטת קורנל בשנים 1963-1967, ובעונתו האחרונה שם אימן את הקבוצה במסגרת ליגת האתלטיקה של ליגת הקיסוס.
דייוויס היה מורה אהוד בבית הספר התיכון בעירו ברברטון. היה מאמן אתלטיקה ופוטבול בברברטון במסגרות שונות 33 שנים. כן היה מורה לנהיגה ובעליו של בית הספר לנהיגה אולימפית "ג'יפ", שנקרא על שמו. תקופה מסוימת היה גם בעלים-שותף של פיצרייה. בסוף שנות ה-90 סבל מהתקף לב קל, ובעקבותיו פרש והעביר את עסקי בית הספר לנהיגה לבנו טים.
דייוויס היה נשוי לדלורס ואב לשני בנים ובת. הוא מת בגיל 74 לאחר מחלה ממושכת.
המאה ה-14 לפנה&quot;ס
המאה ה-14 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1400 לפני הספירה והסתיימה בשנת 1301 לפני הספירה. זוהי המאה ה-14 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
המאה ה-13 לפנה&quot;ס
המאה ה-13 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1300 לפני הספירה והסתיימה בשנת 1201 לפני הספירה. זוהי המאה ה-13 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
אור שמש
משה רבינו
רובי דואניאס
ראובן (רובי) דוּאֵנְיָאס (נולד ב-14 בינואר 1967) הוא במאי טלוויזיה, תסריטאי, שחקן, וקומיקאי ישראלי.
ביוגרפיה.
דואניאס נולד ביפו לרחל וליצחק, וגדל בפתח תקווה. הוא בוגר בית הספר למשחק "בית צבי".
בשנים 1991–1995 שיחק בתיאטרון החאן בירושלים. פריצתו הגדולה לתודעת הציבור התרחשה כאשר שיחק במשך שלוש עונות בצוות הקבוע של תוכנית הטלוויזיה הקומית "הקומדי סטור" בין השנים 1994–1996 לצד צביקה הדר, אסף אשתר, גיל ססובר ואיתי שגב, שם גילם דמויות רבות, בהן דמותו של ז'ק, מגיש "המבזק של ז'ק", דמותו של חם, אביו של הילד יפת (גיל ססובר) ודמות המגיש המפחיד של אזור הדמדומים. השיר "חם ויפת" שדואניאס כתב והלחין, נכלל בין חמישים שירי היובל של המדינה. במסגרת "הקומדי סטור" השתתף דואניאס גם ב"משדרים חשמונאים פלוס", ספיישל לחנוכה ב-1996, ולאחר מכן השתתף בתוכנית ההמשך "פרה פרה" (1997). תוכניות אלה שודרו בערוץ הילדים.
בשנת 1996 דיבב דמויות במשחק המחשב הישראלי "תככי הרייטינג". בשנת 1997 הופיע דואניאס בפסטיגל לצד צחי נוי. בשנת 1998 שיחק בהצגת הילדים אלאדין לצידו של ליאור כלפון. בשנת 1999 הופיע בפסטיגל, באותה שנה השתתף במופע יחד עם אסף אשתר.