ב-1946, קונסטנס בייקר התחתנה עם ג'ואל מוטלי, ג'וניור, שהיה סוכן נדל"ן וסוכן ביטוח. הם היו נשואים עד למותה שנגרמה מאי ספיקת לב ב-28 בספטמבר 2005, ארבעה עשר ימים לאחר יום הולדתה ה-84. היא הותירה בן אחד, ג'ואל וילסון מוטלי III, יו"ר של משמר זכויות האדם (Human Rights Watch), ושלושה נכדים.
מורשת.
סרט תיעודי ביוגרפי עטורת פרסים, "Justice is a Black Woman: The Life and Work of Constance Baker Motley," שודר לראשונה בטלוויזיה הציבורית של קונטיקט ב-2012.
סרט דוקומנטרי קצר, "The Trials of Constance Baker Motley" הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים של טרייבקה ב-19 באפריל 2015.
הסופר קאפ האיטלקי 2009
הסופר קאפ האיטלקי 2009 היה המהדורה ה-22 של הסופר קאפ האיטלקי. הוא נערך ב-8 באוגוסט 2009, באצטדיון הלאומי בייג'ינג, שבבייג'ינג, סין. המשחק שוחק בין אלופת הסרייה א' לעונת 2008/09, אינטר מילאנו, לבין מחזיקת הגביע האיטלקי של אותה העונה, לאציו. לאציו ניצחה במשחק בתוצאה 2-1. זאת הייתה הפעם הראשונה שבה משחק במסגרת מפעל זה התקיים בסין, בנוסף לכך, סין הפכה להיות המדינה הרביעית שבה הסופר קאפ האיטלקי התקיים.
זיילינקס
זיילינקס (באנגלית: Xilinx) היא חברת טכנולוגיה אמריקאית, המייצרת רכיבים דיגיטליים הניתנים לתכנות. היא התפרסמה בהמצאת ה-FPGA המסחרי הראשון, ובהיותה החברה הראשונה שהפרידה בין שלבי הפיתוח של מעגל משולב לשלבי הייצור, שנעשה במיקור חוץ.
היסטוריה.
חברת זיילינקס נוסדה בשנת 1984 בסן חוזה (קליפורניה), על ידי רוס פרימן, ברנרד וונדרשמיט וג'יימס ברנט השני, שעבדו ביחד בחברת מיקרו-בקרים בשם "זילוג".
פרימן העלה במהלך עבודתו בחברה את הרעיון של שבב הניתן לתכנות על ידי המשתמש. מימוש הרעיון דרש טרנזיסטורים רבים, שבאותה עת היו רכיבים יקרים ולכן הרעיון נחשב ללא-מעשי. כמו כן לא היה קיים שוק טבעי גדול לצרכנים של מוצר כזה.
פרימן, וונדרשמיט וברנט עזבו את "זילוג" והקימו את זיילינקס. הם גייסו 4.5 מיליון דולר בעזרת קרן הון סיכון, פיתחו את ה-FPGA והחלו לשווק אותו מסחרית ב-1985. לקראת סוף שנות השמונים עלה מאוד הביקוש למוצרי החברה, ובשנת 1990 החברה הרוויחה 100 מיליון דולר. בין לקוחות החברה נמנו IBM, אפל, היולט פקארד וסאן מיקרוסיסטמס שרכשו כמויות גדולות של רכיבים.
באמצע שנות התשעים קמו חברות נוספות שייצרו רכיבי FPGA ומוצרים דומים, אך זיילינקס המשיכה להתרחב ולגדול. שווי השוק שלה, נכון לשנת 2019, הוא כ-21 מיליארד דולר.
באוקטובר 2020 הודיעה חברת AMD על רכישת זיילינקס תמורת 35 מיליארד דולר.
מוצרים.
המוצרים העיקריים של זיילינקס הם סוגים שונים של רכיבי FPGA ומוצרים נלווים כמו כלי תכנות, קניין רוחני, וכן שירות והדרכה ללקוחות.
בשנת 2011 שילבה במוצריה את טכנולוגיית Interposer, ממשק חשמלי המנתב בין שני רכיבים או יותר. טכנולוגיה זו אפשרה לייצר רכיבי FPGA גדולים יותר.
בספטמבר 2017 שיתפה פעולה עם אמזון בפיתוח כלי תוכנה שיאפשרו הרצת FPGA בסביבת Amazon Web Services.
Xilinx
אנטיהיסטמינים
La Llorona (שיר)
"La Llorona" (נהגה: לה יורונה, תרגום חופשי: "האישה הבוכייה") הוא שיר עממי מקסיקני. השיר מקורו במצר היבשתי של טוואנטפק ומקורותיו מעורפלים. המשורר, אנדרס אנסטרוסה, בן מדינת אואחאקה (האזור בו צמח השיר), הביא ב-1941 לפרסום ולפופולריות השיר ואולי אף הוסיף מלל חדש. לשיר יצאו גרסאות רבות בשפות שונות, כולל גרסה בעברית, "העלמה יורונה מטורונה", למילים של דידי מנוסי, שביצע דני בן ישראל ב-1966.
המילים המקוריות מבוססות על האגדה העתיקה בעלת אותו שם, La Llorona, הפופולרית במקסיקו ובדרום אמריקה, ומספרת אודות אישה שהטביעה את בניה בנהר לאחר שמאהבה נטש אותה לטובת אישה אחרת. כיוון שבמותה סירבו לקבל אותה בשמיים היא נודדת בעולם הארצי כרוח, מבכה את בניה וחוטפת ילדים. בגלל שרוב מילות השיר נכתבו במהלך המהפכה המקסיקנית (1910 - 1920) או אף מאוחר יותר, הסיפור המסופר בשיר שונה מאוד מזה שבאגדה. בדרך כלל המבצעים נוהגים לקחת עבור ביצועיהם רק מספר שורות מתוך כל מילות השיר שהוא ארוך מאוד.
מילות השיר מתארות את אהבתו הנואשת של הזמר אל יורונה אהובתו אשר אינה נענית לו. הוא מתאר באריכות את סבלות אהבתו ומסיים בכך שאם חפצה הוא שימות - רצונה יעשה כדי שמישהו אחר יוכל לחיות.
גרסאות פופולריות.
"לה יורונה" נכלל בסוגת זמר העם המקסיקני, הרנצ'רה , המתאפיין, בין היתר, בבולטות הליווי בגיטרה. הזמר הספרדי רפאל הקליט את השיר באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 וזכה עמו לפופולריות. ב-1974 הקליטה ג'ואן באאז את השיר באלבומה, Gracias a la Vida .
הזמרת המזוהה ביותר עם השיר היא הזמרת המקסיקנית ממוצא קוסטריקני, צ'אבלה ורגאס, שביצעה את השיר בהזדמנויות שונות, כולל בסרט פרידה, שיצא לאור ב-2002. ורגאס הכירה את פרידה קאלו שאודות חייה נסוב הסרט, ושיחקה בו רוח הפוגשת את קאלו בבר ושרה לה את "לה יורונה". בסוף הסרט מופיע ביצוע אחר לשיר, הפעם של הזמרת המקסיקנית שמוצאה מאואחאקה, לילה דאונס, שגם היא התפרסמה בביצועיה ל"לה יורונה". השיר נכלל באלבום הבכורה שלה ב-1999 והיא העניקה לו מאז נופך מודרני בעיבודים שונים.
סרט נוסף בו הושמע השיר הוא סרט ההנפשה הממוחשבת, "קוקו", שיצא לאור ב-2017. בגרסה האנגלית לסרט שרים את השיר אלאנה אובאץ' ומרקו אנטוניו סוליס . בגרסה הספרדית שרים אותו אנחליקה ואלה ומרקו אנטוניו סוליס.
הגרסה העברית: "העלמה יורונה מטורונה".
ב-1966 הקליט הזמר הישראלי, דני בן ישראל, גרסה עברית ללחן של "לה יורונה". את מילות השיר כתב דידי מנוסי והן עוסקות בנושא אחר מנושאי השיר המקסיקני. השיר העברי הוא כעין בלדה, המספרת אודות עלמה בשם עמנואלה, המפורסמת בכל רחבי ספרד בשל יופייה ומתגוררת בעיר בשם טורונה. כשעולה האויב לצור על טורונה, מתגייס כל העם להגן על טורונה ועל עמנואלה, אך ללא הועיל. בניגוד לחלק גדול מהבלדות, מסתיים השיר בנימה אופטימית בשורות: "אך יום עוד יבוא, ושיר סרנדה ירעם ברחובות וירונה".
קובי אפללו הוציא גרסה משלו לשיר, באלבומו "בא מן השתיקה" ב-2007, בו נקרא השיר "טורונה".
אופנה במדינות המערב בשנות ה-60 של המאה ה-20
האופנה במדינות המערב בשנות ה-60 של המאה ה-20 הושפעה מכלל התהליכים התרבותיים, החברתיים והכלכליים שהתרחשו בעולם המערבי במשך העשור השישי במאה ה-20 ובמיוחד מכך שהצעירים במדינות המערב הפכו לקבוצת יעד גדולה באופן חסר תקדים - אופנות צעירים קיבלו כמות ניכרת של פרסום בתקשורת, והחלו להשפיע במידה רבה הן על האופנה הגבוהה של מעצבי העל והן על יצרני שוק ההמונים. שנות ה-60 באמריקה היו עשור מהפכני בעולם האופנה - טרנדים רבים נוצרו, מסורות ומוסכמות אופנתיות נשברו, ותהליך זה שיקף את תרבות המרד במלחמה ואת המאבק הפמיניסטי שאפיינו את התקופה. בנוסף, החברה האמריקאית עברה שינוי משמעותי עם כניסתן לשוק של רשתות האופנה הגדולות והמעבר לייצור המוני.
נערות ונשים רבות בעולם המערבי החלו במהלך העשור ללבוש חצאית מיני אשר הסתיימה מעל הברכיים. מעולם לא הייתה החצאית כה קצרה. הביקיני הפך לפריט אופנתי בעולם המערבי במהלך העשור לאחר שזכה לפופולריות בעולם המערבי הודות להצלחת סרט הקולנוע "מסיבת החוף" .
תנועת ילדי הפרחים בסוף העשור השפיעה גם רבות על סגנונות הבגדים, ובמיוחד על אופנות כגון חולצות Tie-dye, מכנסי פעמון, בטיק, וכן הדפסי פייזלי.
בתעשיית האופנה החלו במהלך העשור לעשות שימוש בחומרים חדשים מלבד בד (כגון פוליאסטר ו-PVC) אשר הפכו בהדרגה להיות פופולריים.
להקת הביטלס השפיעה רבות על האופנה והתסרוקות של הצעירים במהלך העשור - במיוחד התסרוקת של חברי הלהקה (תסרוקת "") ומגפי ביטל .
כמה מדוגמניות האופנה המובילות בשנות ה-60 כללו בין היתר את פאטי בויד, ניקו, וטוויגי.
אופנת נשים בשנות השישים.
תחילת שנות השישים (1960-63).
הביקיני.
הביקיני, שנקרא על שם אתר הניסויים הגרעיניים באטול ביקיני שבהוואי, הומצא בצרפת ב-1946, אך הפך פופולרי בעולם המערבי רק ב-1963, לאחר שגרסאות גדולות יחסית של הביקיני זכו לפופולריות בסרט המוזיקלי האמריקני "מסיבת חוף".
המכנסיים הופכים פופולריות בקרב נשים.
בעוד שבאופן מסורתי בתרבות המערבית היו אלו בעיקר גברים שלבשו מכנסיים, בתחילת שנות השישים מכנסיים הפכו לפריט לבוש פופולרי בקרב נשים. מכנסי נשים פופולריות במיוחד היו מכנסי הג'ינס של לוי שטראוס, אשר בעבר נחשבו לפריט לבוש של נשים מעמד הצווארון הכחול. מכנסי הנשים הגיעו במגוון סגנונות - צר, רחב, מתחת לברך, מעל הקרסול, ולבסוף באמצע הירך.
אמצע שנות ה-60 (1964–1966).
אופנת עידן החלל.
אופנת עידן החלל החלה עוד בסוף שנות החמישים, והתפתחה במיוחד בשנות השישים. היא הושפעה במידה רבה מהמירוץ לחלל של תקופת המלחמה הקרה, וכמו גם מספרי מדע בדיוני פופולריים, וכמו גם סרטים וסדרות טלוויזיה כגון "מסע בין כוכבים", ו"אבודים בחלל". המעצבים של אופנות אלו הדגישו לרוב את התקדמות הטכנולוגיה של עידן המלחמה הקרה ביצירותיהם.
חומר סינתטי היה גם פופולרי בקרב מעצבי אופנת עידן החלל. הבדים הסינתטיים של שנות ה-60 אפשרו למעצבי אופנת עידן החלל לעצב בגדים עם צורות נועזות ומרקם פלסטיק. שימוש של חומר שאינו בד, כגון פוליאסטר ו-PVC, הפכו פופולרים הן בבגדים והן כאביזרים נלווים.