ב-1948, כשהיה בן כמעט 19, יצא עם חבר ילדותו דוד פיין לאיטליה ומשם הפליגו באוניית מעפילים לנמל חיפה כדי לקחת חלק במלחמת העצמאות. בארץ נשלחו השניים לתגבר את כוח השמירה בקיבוץ מעיין ברוך, יישוב מבודד שעלה על הקרקע שנה קודם לא הרחק מחורבותיה של חוות תל חי. במעיין-ברוך התוודע גולדרייך לסוציאליזם בגוון הקיבוצי. הוא ביקש להשתתף בבניינה הרעיוני והפיזי של החברה הישראלית המתהווה ועסק בחפירת תעלות וסיקול אבנים בשדות. בתום המלחמה עזב את הקיבוץ והחל ללמוד אדריכלות בטכניון בחיפה, לצד מי שהיו לאדריכלי דור המדינה. אלא שנוכח ההרס והנישול להם היה עֵד בימים שלאחר המלחמה, על רקע "הגירוש והריסת בתי הערבים", שככה התלהבותו של גולדרייך. ב-1950 חזר ליוהנסבורג, המשיך את לימודי האדריכלות באוניברסיטת ויטווטרסראנד, ובמקביל עשה לעצמו שם בשדה האמנות הדרום-אפריקאי ואף הוכתר כ"בולט בצייריה הצעירים של דרום אפריקה". בהמשך יצא ללמוד בבית הספר המרכזי לאמנות ועיצוב בלונדון , שם השתלם בעיצוב בסיסי ותעשייתי ושם גם פגש לראשונה בתמר דה שליט, שהייתה לימים לרעייתו ולשותפתו המקצועית. ב-1954 חזר לדרום אפריקה, השתלב כמתכנן בכיר ברשת גדולה של בתי כלבו, והתמחה בתכנון חנויות ענק ובעיצוב תצוגות. במקביל החל להציג תערוכות יחיד ולהשתתף בתערוכות קבוצתיות במולדתו ומחוצה לה – בביאנלה לאמנות בוונציה (1956), בגלריה פרטית בניו יורק (1958), בהולנד ובלונדון – וכל אותן שנים עסק בפעילות פוליטית נגד משטר ההפרדה הגזעית בארצו. כשרונותיו היצירתיים והשקפת עולמו התמזגו היטב בעיצוב הכולל של אופרת הג'אז "קינג-קונג" (1959), שהייתה לאחד מרגעי השיא בקריירה הדרום אפריקאית שלו. באותה תקופה הכיר את נלסון מנדלה, שהיה סטודנט למשפטים. יותר מאוחר השתכנע גולדרייך להירתם למאבק השחורים, והחל להיות מעורב עם מחתרת שפעלה נגד משטר האפרטהייד. במסעותיו לטוויית קשרים עם מדינות העולם השלישי התוודע לג'וליוס נייררה, מילטון אובוטה, קנת קאונדה ודנג סיאו פינג. עד 1960 נוהל מאבק ללא אלימות וללא הישגים. ב-16 בדצמבר 1961 ביצעה המחתרת שנקראה "חץ העם" שורת פעולות חבלה במטרות תשתית ושלטון. מנדלה הפך למבוקש והסתתר בחוותו של גולדרייך עד שנלכד מחוץ לחווה ב-5 באוגוסט 1962. ב-11 ביולי 1963 נעצרו כל מנהיגי המחתרת ובהם גולדרייך, בחוות ליליסליף באשמת פעילותו המחתרתית נגד משטר האפרטהייד, אך כעבור כחודש נמלט מבית המעצר. ידו הארוכה של שלטון האפרטהייד רדפה אחריו לסוואזילנד, בוצואנה וקונגו, עד שמצא מקלט אצל נשיא טנזניה, ג'וליוס נייררה. בינתיים התקיים משפט ריבוניה בו נידון למוות שלא בפניו. בראשית 1964 הגיע גולדרייך לישראל, בה, במקביל להמשך פעילות המחאה נגד משטר האפרטהייד, ביסס לעצמו קריירה משגשגת כאמן, אדריכל ומעצב ישראלי.
בישראל.
ב-1964 הגיע לישראל, בה נטל חלק בקבוצת "הוועד נגד האפרטהייד", אשר פעלה נגד משטר האפרטהייד ונגד קשריה של ישראל עם משטר זה.
ב-1998 העניקה אגודת האדריכלים והמתכננים בישראל, לו ולעמיתו האדריכל שמעון שפירא, פרס הוקרה על תרומה ייחודית בתחום החינוך לאדריכלות. כיום פועלת לכבודו קרן ארטור גולדרייך לקידום האמנות, העיצוב והארכיטקטורה בבצלאל. בשנת 2006 הוענק לו אות "יקיר בצלאל" לכבוד שנת המאה למוסד. ב-2001 חתם על עצומה המשווה את הכיבוש הישראלי בשטחים לאפרטהייד.
גולדרייך התגורר בהרצליה. היה נשוי לתמר דה שליט (אחותו של עמוס דה-שליט, אשר נפטרה ב-2009), נפטר ב-24 במאי 2011 ונקבר בבית הקברות גבעת השלושה. לזוג בן אחד, האדריכל עמוס גולדרייך דה שליט.
ארכיונם של גולדרייך ודה שליט הופקד בארכיון אדריכלות ישראל שתל אביב. ביוני 2018 נפתחה במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית התערוכה "גולדרייך דה שליט: מקום" העוסקת בעבודתם הרב-תחומית של גולדרייך ורעייתו תמר דה שליט, את התערוכה אצרו צבי אלחייני וטליה דוידי.
רומן ברוקס
רשימה (מבנה נתונים)
רשימה (באנגלית: List או Sequence) היא מבנה נתונים מופשט שתוכנו בעל סדר חלקי ועשוי להכיל חזרות (כלומר עשויים להימצא בו מספר איברים שקולים). מימוש של רשימה הוא למעשה ייצוג ממוחשב של סדרה מתמטית סופית.
על פי רוב, מימוש רשימה במחשב ייעשה על ידי שימוש במערך או ברשימה מקושרת. שפות תכנות רבות כוללות מימוש כלשהו של רשימה, ושפות תכנות פונקציונליות או לוגיות (כמו Haskell או פרולוג) תומכות על פי רוב ברשימה כטיפוס בסיסי בשפה.
רשימה היא מבנה נתונים 'חלש', כלומר ניתן להתייחס למבני נתונים אחרים כאל רשימה לה נוספו הגבלות:
הגדרה מופשטת.
רשימה מופשטת "L" עם איברים מסוג "E" כל שהוא (רשימה מונומורפית, מוגדרת בעזרת הפונקציות הבאות:
והאקסיומות:
לכל איבר "e" ברשימה "l". יוצא מכך ש:
שימו לב ש-codice_1 ו-codice_2 אינם מוגדרים.
האקסימות הללו שקולות לאלו של מבנה הנתונים המופשט של המחסנית.
בתורת הטיפוסים, ההגדרה לעיל מוגדרת בפשטות כהגדרה אינדוקטיבית המוגדרת במונחי הבנאים: "nil" ו-"cons". במונחים אלגבריים, ניתן לייצג זאת כהעתקה 1 + "E" × "L" → "L".
ניתן ליצור את "first" ו-"rest" בעזרת תיאום דגמים על בנאי ה-"cons", וטיפול נפרד במקרה של "nil".
נחמן נתן קורונל
הרב נחמן נתן קורונל (ה'תק"ע; 1810 - כ"ז באב ה'תר"ן; 1890) היה מגדולי ירושלים במאה ה-19, תלמיד חכם ועסקן ציבורי רב פעלים, שד"ר, חוקר ומחבר ספרים. חותנו של רבי יהושע צבי מיכל שפירא.
ביוגרפיה.
נולד באמסטרדם לרבי דוד קורונל, בן לעדה הספרדית בעיר, ולאמו שהייתה מן הקהילה האשכנזית. למד בתלמוד תורה "עץ חיים" של הקהילה הספרדית, וכן למד אצל גדולי הרבנים האשכנזים באמסטרדם ובהאג. היה תלמידו ומקורבו של רבי צבי הירש לעהרן.
בשנת תק"ץ (1830), בהיותו כבן עשרים, עלה לארץ ישראל והתיישב בצפת. בי"א באב תקצ"ה (1835) נישא לשפרה בריינדל, בת למשפחה אשכנזית מהיישוב הישן. אמה דינה הייתה בתו של רבי דוד צבי אוירבך, שהיה אב"ד בעיר קרמניץ, צאצא של החכם צבי. לאחר רעידת האדמה בצפת, בשנת תקצ"ז (1837), עבר עם משפחתו לירושלים.
יחד עם ידידו רבי יהוסף שוורץ בעל "תבואות הארץ" עסק בתורת הנסתר, מפי גדולי חכמי ישיבת המקובלים בית אל בעיר העתיקה.
נפטר בירושלים, ונקבר בהר הזיתים.
פועלו הציבורי.
רבי נחמן נתן קורונל פעל רבות בביסוס מעמדם ובגיוס תמיכה כלכלית עבור בני התורה וחכמי הישיבות בירושלים, ולשם כך שהה תקופות ארוכות בנדודים מעבר לים. כמו כן היה ממייסדי שכונת בתי מחסה בעיר העתיקה, בשנת תרכ"ד (1864).
השקפה.
במקביל לפעלו הרב למען ארץ ישראל והיישוב היהודי, התנגד נמרצות לרעיון גאולת ארץ ישראל בידי אדם ויצא למערכה חריפה כנגד הארגונים שדגלו בעלייה לארץ ישראל. בהקדמה ל"חמישה קונטרסים" שהוציא, הוא כותב: "בעולם ניכרת תנועה לשיבת ציון ולקרב את הגאולה", אולם הוא מדגיש כי בספרים הקדמונים מובא כי הגאולה לא תבוא בדרך הטבע אלא רק על ידי קיום מצוות ולימוד תורה. היה זה המניע שעמד מאחורי פעילותו הנמרצת "לחזק את לומדי התורה, להחזיר עטרה ליושנה, על יסוד בעלי התלמוד והמדרש אשר מפיהם אנו חיים".
פועלו הספרותי-תורני.
רבי נחמן נתן קורונל היה אחד מגדולי החוקרים התורניים במאה ה-19. עסק ברכישת כתבי יד קדמונים והתמסר לפענוחם, ההדרתם והוצאתם לאור. בין השאר חיבר את הספר "בית נתן" המכיל שינויי נוסחאות במסכת ברכות על פי כתב יד קדמון. הספר יצא בווינה בשנת תרי"ד (1854), והוא קיבל עליו אות כבוד מקיסר אוסטריה פרנץ יוזף על "חכמה ומלאכת מחשבת". כמו כן חיבר את הספר "זכר נתן" הכולל דינים והנהגות לעוברי דרכים. מלבד הספרים הרבים שהוציא לאור, השאיר אחריו עוד שמונה ספרים של כתבי יד של ראשונים, ערוכים ומסודרים לדפוס, שלא הספיק להוציאם לאור בחייו.
נעל הזהב של אירופה
מירנדה אוטו
מירנדה אוטו (באנגלית: Miranda Otto; נולדה ב-16 בדצמבר 1967) היא שחקנית קולנוע אוסטרלית. תפקידה המוכר ביותר הוא אאווין בסרטי "שר הטבעות".
ביוגרפיה.
אוטו נולדה בבריזבן, אוסטרליה; היא בתם של השחקנים לינדזי ובארי אוטו ואחותה למחצה של השחקנית גרייסי אוטו. אוטו גדלה בניוקאסל וכן תקופה קצרה בהונג קונג בעקבות פרידת הוריה ב-1973. בסופי שבוע ובחגים בילתה עם אביה בסידני ופיתחה דרכו עניין במשחק. בילדותה הצטיינה אוטו בבלט, אך זנחה את התחביב עקב עקמת. ב-1990 סיימה ללמוד במכון הלאומי לאמנות הדרמה בסידני.
קריירה.
בשנת 1986 ביצעה את הופעת הבכורה שלה בתפקיד ראשי בדרמת המלחמה "Emma's War" בדמותה של אמה גראנג', בת הדמות של השחקנית לי רמיק.
ב-1991, אחרי סיום לימודיה, שיחקה אוטו בסרט האוסטרלי "הנערה שהגיעה מאוחר", בעקבותיו זכתה לחשיפה ארצית והייתה מועמדת לפרס המכון האוסטרלי לקולנוע בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר. אוטו נחשפה לקהל הבינלאומי כששיחקה בתפקיד שולי בשובר הקופות "הקו האדום". בשנת 2000 שיחקה בסרט "האמת שמתחת לפני השטח".
ב-1999 לוהקה אוטו לתפקיד אאווין בטרילוגיית סרטי "שר הטבעות" לאחר שהבמאי פיטר ג'קסון צפה באודישן שלה מאוסטרליה. עבור התפקיד למדה לרכוב על סוסים ולבצע פעלולים במשך שישה חודשים.
ב-2005 לוהקה אוטו לסרט המדע הבדיוני "מלחמת העולמות" על ידי סטיבן ספילברג. כיוון שהייתה בהיריון חשבה שתיאלץ לסרב להצעה, אך התפקיד שונה עבורה. מאז לידת בתה היא החליטה להקדיש זמן למשפחתה ולשחק בתיאטרון האוסטרלי.
חיים אישיים.
אוטו יצאה בעבר עם השחקן ריצ'רד רוקסבורג.
ב-1 בינואר 2003 היא התחתנה עם השחקן פיטר או'בריאן, לאחר שהשניים שיחקו יחד במחזה "בית בובות". לאוטו ולאו'בריאן יש בת אחת.