הופעתו של יונדב בפעם השנייה היא בסוף פרק , הוא יהיה היחידי מבין כל אנשי החצר ודוד, אשר מבין כי לא כל בני המלך נהרגו, אלא רק אמנון. יונדב גם מביא את ההסבר לרצח אמנון בידי אבשלום: לב וַיַּעַן יוֹנָדָב בֶּן-שִׁמְעָה אֲחִי-דָוִד וַיֹּאמֶר, אַל-יֹאמַר אֲדֹנִי אֵת כָּל-הַנְּעָרִים בְּנֵי-הַמֶּלֶךְ הֵמִיתוּ--כִּי-אַמְנוֹן לְבַדּוֹ, מֵת: כִּי-עַל-פִּי אַבְשָׁלוֹם, הָיְתָה שׂוּמָה, מִיּוֹם עַנֹּתוֹ, אֵת תָּמָר אֲחֹתוֹ. לג וְעַתָּה אַל-יָשֵׂם אֲדֹנִי הַמֶּלֶךְ אֶל-לִבּוֹ, דָּבָר לֵאמֹר, כָּל-בְּנֵי הַמֶּלֶךְ, מֵתוּ: כִּי-אם אַמְנוֹן לְבַדּוֹ, מֵת. יונדב על פי פסוקים אלו, רצה לומר, שאבשלום הוא הרוצח ולרמוז למלך שיש לו יורשים אחרים. יונדב שחלקו גדול בגרימת מותו של אמנון, מתעלם ממעורבותו שלו ברצח אמנון, מנחם את המלך על מות אמנון ודומה כי הוא אף מצדיק את הדין על אבשלום כי הרגו.
לשיטתו של אלכסנדר רופא :. שמעון בר אפרת, חוקר המקרא מעיר על הפסוק ב ,כי נראה שמעשהו של אמנון לא היה לרוחו של יונדב.
דמותו של יונדב בן שמעה על פי חז"ל.
לפי אבות דרבי נתן על המשנה: "'אל תתחבר לרשע' בנוסחה א ח' נאמר:'זה יונדב בן שמעה, אחי דוד, שנקרא חכם להרע ולא להיטיב'." לפי יונדב הוא: "היה חכם לרשעה", חכם להרע.
יוזורו האניו
יוזורו האניו (ביפנית: 羽生 結弦; נולד ב-7 בדצמבר 1994 בסנדאי) הוא מחליק אמנותי על קרח יפני, הוא פעמיים ברציפות האלוף האולימפי (סוצ'י 2014 ופיונגצ'אנג 2018) ופעמיים אלוף עולם (סאיטאמה 2014 והלסינקי 2017) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידים.
ביוגרפיה.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על קרח לנוער שנערכה בהאג שבהולנד בשנת 2010 זכה האניו במדליית זהב בתחרות ליחידים. שנתיים לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על קרח שנערכה בניס שבצרפת בשנת 2012 הוא זכה במדליית ארד.
מאפריל 2012 החל האניו להתאמן בהדרכתו של בריאן אורסר מקנדה.
באליפות העולם בהחלקה על קרח שנערכה בלונדון שבאנגליה בשנת 2013 סיים האניו במקום רביעי בתחרות לגברים בתוצאה של 244.99 נקודות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכה האניו במדליית זהב בהחלקה אמנותית לגברים. בתרגיל הקצר קבע שיא עולם חדש של 101.45 נקודות ובתרגיל החופשי קבע תוצאה של 178.64 נקודות ובסך הכל 280.09 נקודות, לפני פטריק צ'ן מקנדה (275.62 נקודות) ודניס טן מקזחסטן (255.10 נקודות).
אלוף עולם.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה בסאיטאמה שביפן במרץ 2014 זכה האניו במדליית זהב בתחרות לגברים בתוצאה של 282.59 נקודות, לפני בן ארצו טאצוקי מצ'ידה (282.26 נקודות) וחאווייר פרננדס מספרד (275.93 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי סין במרץ 2015 זכה האניו במדליית כסף בתחרות לגברים בתוצאה של 271.80 נקודות, אחרי חאווייר פרננדס (273.90 נקודות) ולפני דניס טן (267.72 נקודות).
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בבוסטון ארצות הברית באפריל 2016 זכה האניו במדליית כסף בתחרות לגברים בתוצאה של 295.17 נקודות, אחרי חאווייר פרננדס (314.93 נקודות) ולפני ג'ין בויאנג מסין (270.99 נקודות).
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכה האניו במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות והפך למחליק הראשון שזכה בשתי מדליות זהב אולימפיות ברציפות מזה 66 שנה, מאז דיק בוטון (סנט מוריץ 1948 ואוסלו 1952).
במברג (פירושונים)
אלכסנדר וינוגרדוב
אלכסנדר וינוגרדוב (ברוסית: Александр Павлович Виноградов ; 9 באוגוסט (הלוח היוליאני, 21 באוגוסט הלוח הגרגוריאני) 1895 – 16 בנובמבר 1975) היה גאוכימאי סובייטי. במהלך עבודתו הוא היה בין היתר אחראי קבלת חומרים רדיואקטיביים בעלי טיהור גבוה לצורכי פצצה גרעינית. על פעילותו המדעית הוענקו לו עיטורי לנין (6 פעמים), עיטור הדגל האדום, גיבור העמל הסוציאליסטי (פעמיים), פרס לנין ו-3 פעמים פרס ברית המועצות.
אלכסנדר וינוגרדוב נולד בכפר בקרבת ירוסלבל למשפחה איכרים. בסוף המאה ה-19 המשפחה עברה לסנקט פטרבורג. אלכסנדר וינוגרדוב סיים לימודי בית הספר בשנת 1907. בשנת 1925 הוא סיים לימודי כימיה באוניברסיטת סנקט פטרבורג והיה בין עוזריו ותלמידיו של ולדימיר ורנדסקי. בעקבות מערב האקדמיה הסובייטית למדעים למוסקבה גם וינוגרדוב עבר למוסקבה. בשנת 1947 הוא הקים היה המנהל הראשון של מכון לגאוכימיה על שם ורנדסקי.
בסוף שנות ה-40 וינוגרדוב צורף לצוות שעבד על פצצה גרעינית סובייטית. בעקבות הצלחת הניסוי הראשון וינוגרדוב קיבל תואר גיבור העמל הסוציאליסטי, עיטור לנין ופרס סטלין.
בשנת 1953 וינוגרדוב הקים קתדרה לגאוכימיה באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1953 הוא נבחר לאקדמיה למדעים הסובייטית. בשנת 1967 הוא נבחר לסגן נשיא של האקדמיה.
וינוגרדוב תרם רבות לפיתוח תחום גאוכימיה בברית המועצות. הוא היה העורך הראשי של מספר אטלסים בתחום גאוכימיה וגאולוגיה וערך מחקרים רבים.
החל משנות ה-60 וינוגרדוב החל לבצע מחקרים בתחום כוכבי לכת על בסיס מידע שהיה מגיע מגשושיות סובייטיות. תחת פיקוחו בוצעו מחקרים של דגימות קרקעית הירח שהובאו למעבדות על ידי גשושית לונה 16.
וינוגרדוב נפטר בשנת 1975 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
על שם של וינוגרדוב נקראו:
גרטשן מול
גרטשן מול (באנגלית: Gretchen Mol; 8 בנובמבר 1972) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. מוכרת בעיקר בזכות תפקידיה בסדרה "אימפריית הפשע" ובסרטים "הקומה השלוש עשרה", "בטי פייג' הידועה לשמצה", "ההימור האחרון" ו"מתוק ומרושע".
ביוגרפיה.
מול נולדה בעיירה דיפ ריבר שבקונטיקט לאמנית ולמחנך בבית ספר, אחיה ג'ים עוסק גם הוא בתחום הקולנוע. היא למדה משחק ב"אקדמיה האמריקאית למוזיקה ודרמה" שבניו יורק סיטי וב"סטודיו ויליאם אספר" שבמנהטן. היא התגלתה על ידי סוכן כישרונות בשכונת מגוריה הלס קיצ'ן בעת שעבדה כמארחת במסעדה.
קריירת משחק.
מול החלה את דרכה כשחקנית בשנת 1996 בתפקידי משנה בדרמת הפשע "נדר לנקמה" ובסרטו של ספייק לי "נערה מספר 6". תפקידים אלה קידמו אותה להופעות גדולות יותר בדרמה המצליחה "ההימור האחרון" בתפקיד הסטודנטית למשפטים ג'ו חברתו של מייק מק'דרמוט (מאט דיימון) ובקומדיה "המנגינה שבלב" בתפקיד ראשי לצידו של ג'וד לאו. בתחילת דרכה הופיעה מול גם עבור וודי אלן בשניים מסרטיו "מתוק ומרושע" ו"סלבריטי" לצידו של לאונרדו דה קפריו.
מול פרצה לראשונה כשחקנית ראשית בשנת 1999 במותחן העתידני בהפקת רולנד אמריך "הקומה השלוש עשרה" בו שיחקה בתפקיד כפול של ג'יין פולר ונטשה מולינרו. ב-2003 שיחקה בדרמה "צורה לאהבה" לצידם של רייצ'ל וייס ופול ראד.
בשנת 2006 הופיעה מול בתפקידה הקולנועי המוערך ביותר בתור הדוגמנית וסמל המין בטי פייג' בדרמה הביוגרפית של מרי הארון "בטי פייג' הידועה לשמצה". באותה השנה שיחקה גם בקומדיה "פוצ'יני למתחילים" בתפקיד גרייס.
ב-2007 שיחקה מול בקומדיה "עשרת הדיברות" בעלילת הדיבר השני לצידו של ג'סטין ת'רו ובמערבון "". ב-2008 שיחקה בסדרת הדרמה המדע בדיונית "חיים על מאדים" בתפקיד השוטרת אנני נוריס.
ב-2009 החלה מול לשחק בסדרת הדרמה התקופתית המוערכת בהפקת מרטין סקורסזה "אימפריית הפשע", בתפקיד נערת השעשועים ג'יליאן דרמודי אמו של ג'ימי (מייקל פיט). מול בצוותא עם קלי מקדונלד הייתה לשחקנית המובילה של התוכנית במשך ארבע עונות.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "גיבור אמריקאי" לצד ג'רארד באטלר ואליסון ברי.
חיים אישיים.
מול מתגוררת בניו יורק סיטי ונשואה לבמאי הקולנוע טוד ויליאמס, היא אמא לבן ובת.
יעקב קטן
יעקב קטן (נולד ב-1936) הוא חוקר בתחום מחלות צמחים בפקולטה לחקלאות ברחובות של האוניברסיטה העברית בירושלים. חתן פרס ישראל בחקלאות ומדעי הסביבה לשנת 2014.
ביוגרפיה.
יעקב קטן נולד בבגדאד שבעיראק, ב-1951 עלה לארץ ישראל יחד עם משפחתו. לאחר עלייתו הצטרף לבית הספר החקלאי "מקוה ישראל" שם רכש השכלה חקלאית וסיים בהצטיינות. בשירותו הצבאי שירת בנח"ל ובמילואים שירת בשריון. הוא השתתף במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום כיפור. לאחר השירות הצבאי החל ללמוד בפקולטה לחקלאות ברחובות של האוניברסיטה העברית בירושלים שם רכש את ההשכלתו האקדמית בנושאי התמחותו. ב-1967 יצא לשנת מחקר באוניברסיטת המדינה של מישיגן כמלגאי פולברייט. ב-1969 קיבל תואר דוקטור. במהלך השנים 1969–1979 התמנה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית, פרופסור חבר, ופרופסור מן המניין. החל מ-1986 כיהן כראש המחלקה למחלות צמחים ומיקרוביולוגיה עד 1989 ובקדנציה שנייה בשנת 2001.
במהלך חייו חקר מחלות צמחים ומחלות שורשים הנגרמות על ידי פתוגנים של קרקע, ופיתח אמצעי הדברה שונים, ידידותיים לסביבה. ב-1976 פרסם יחד עם שלושה מתלמידיו - אביחיל (אבו) גרינברגר, ד"ר אבשלום (אבי) גרינשטין וחביב אלון - את עבודתם בפיתוח שיטת החיטוי הסולארי להדברת פגעי קרקע, על ידי שימוש באנרגיית השמש כתחליף לחומרי הדברה המזיקים לסביבה. שיטה זו הביאה להפחתה בשימוש בחומרים כגון מתיל ברומיד ששימשו לחיטוי קרקע באופן נרחב. השימוש בשיטה התפשט ב-70 מדינות בעולם.