עקב קיומו של הקרב בעיצומו של הלילה הארקטי ועקב פיזורן של הספינות הבריטיות והגרמניות וחוסר הוודאות שלהן לגבי מיקום הספינות בכוחותיהם, לא כל שכן ספינות האויב, הקרב שנערך היה מפוזר ובמהלכו לא היה ברור לחלק מהספינות על מי הן יורות ומי יורה על מי, מי הן הספינות שבקרבתן וכמה ספינות מעורבות בקרב.
ב-08:30 בבוקר, ב-31 בדצמבר, בעת שהשיירה הייתה מצפון לנורדקאפ שבנורווגיה, זיהתה אחת הקורבטות הבריטיות שתי משחתות. לכוח הבריטי נמסר לפני כן כי שתי משחתות של הצי הסובייטי אמורות להגיע כסיוע לליווי השיירה ולכן ביצעה המשחתת "אובדיורייט", שהייתה ממוקמת בחלקה הדרומי של השיירה, נוהל זיהוי עצמי כלפי המשחתות ממערב לשיירה. בתגובה לאיתותי ה"אובדיורייט", פתחו המשחתות הגרמניות באש וניתנה פקודת קרב בכוח הבריטי. כחצי שעה מאוחר יותר, זיהתה משחתת מפקד הכוח הבריטי, ה"אונסלו", את ה"אדמירל היפר" באותו אגף, בחלקה האחורי של השיירה. ארבע משחתות בריטיות הסתובבו ונעו למגע עם ה"אדמירל היפר" בעוד שמשחתת חמישית נצטוותה להמשיך עם השיירה ולנסות למסך אותה באמצעות עשן.
שרברוק ידע כי כוח האש של הכוח הגרמני עולה בהרבה על שלו, וכי אם ישתמש בכל המלאי של נשקו העיקרי - הטורפדו, יאבד את יכולת ההרתעה. לכן, שמר את ירי הטורפדו להמשך הקרב. הוא ביצע תמרון מדומה של ירי טורפדו ואכן, ה"אדמירל היפר" נסוגה זמנית בהתאם להוראות המפקדה הגרמנית שלא לסכן את הספינות. ה"היפר" שבה ותקפה שנית והפעם הצליחה לפגוע באופן קשה ב"אונסלו". המשחתת הבריטית יצאה מכלל פעולה אך הצליחה לאחר הקרב להמשיך עם השיירה עד היעד במפרץ קולה. בהתקפה נפצע קשה המפקד הבריטי שרברוק והפיקוד על הכוח המלווה עבר למשחתת "אובידיינט". עתה פנתה ה"היפר" אל חלקה הצפוני של השיירה ותקפה את שולת המוקשים "בראמבל" (Bramble) שעסקה במיסוך השיירה בעשן. ה"בראמבל" נפגעה והמשחתת הגרמנית "אקהולדט" קיבלה הוראה לסיים את המלאכה וטיבעה את ה"בראמבל". חלק גדול ממלחיה נמשו על ידי ספינת הדיג שולת המוקשים ה"נורת'רן ג'ם" (Northern Gem). באותה שעה כבר פנתה ה"היפר" דרומה ותקפה את ה"אובידיינט" ואת ה"אקטיס". ה"אקטיס" נפגעה קשות אך המשיכה במשימתה של מיסוך השיירה בעשן. הגרמנים לא הבחינו בכך שפגעו בשולת מוקשים ודיווחו כי טיבעו משחתת.
בעקבות חילופי האש הגיעו הסיירות של כוח R, ה"שפילד" וה"ג'מייקה" לאזור הקרב. הן הגיעו מצפון והכוח הגרמני לא ידע על קיומן ולא הבחין בהן. ב-11:30 פתחו הסיירות באש על ה"אדמירל היפר" וגרמו לה נזק מסוים. קומץ, ששהה על ההיפר, סבור היה תחילה כי הוא מותקף על ידי אחת ממשחתות הכוח המלווה, אך כשהבין את טעותו נסוג מערבה. מקרה נוסף של זיהוי שגוי היה כשה"שפילד" סברה שהיא יורה על "אדמירל היפר", אך למעשה ירתה על ה"אקהולט" וטיבעה את המשחתת הגרמנית.
בינתיים, התקרבה ה"ליצו" מהאגף המזרחי של השיירה וירתה אש לא יעילה אל השיירה שעדיין מוסכה בעשן על ידי "אקטיס" הטובעת. ה"ליצו" המשיכה בכיוון צפון מערב במטרה לחבור אל ה"היפר", אך נתקלה בסיירות "שפילד" ו"ג'מייקה". שני הצדדים, שחששו מהתקפת טורפדו מכרעת מצד היריב על אוניות הקרב העיקריות שלהם, נסוגו בעת ובעונה אחת וכך, מעט אחרי צהרי היום, נסתיים למעשה הקרב. שתי הסיירות של כוח R עוד ליוו מרחוק את הכוח הגרמני עד אשר היה ודאי כי הכוח חוזר לבסיסו. באותה עת שבו והתכנסו אוניות השיירה הבריטית למבנה המקורי שלהן.
סוף דבר.
הצטרפותן של הסיירות "שפילד" ו"ג'מייקה" לקרב שיבשה את תוכניות הגרמנים. גם ההססנות שגילו האוניות העיקריות שלהן תרמה לכך שלמעשה, למרות טיבוע שתי ספינות של הצי הבריטי, נכשלו הגרמנים במטרתם: פגיעה באוניות הסוחר ובמטענן.
השיירה המשיכה בדרכה, במזג אוויר סוער, ועגנה ב-3 בינואר 1943 בנמל ואנגה שבברית המועצות. כל 14 ספינות הסוחר הגיעו בשלום ליעדן, פרקו את מטענן ושבו ללא פגע לבריטניה.
בצד הגרמני היו לתוצאות הקרב השלכות חשובות על תפיסת הקרב ועל שדרת הפיקוד בקריגסמרינה. על אף שהקרב היה מצומצם יחסית בהיקפו ונסתיים ללא מנצח ברור, כישלונן המוחלט של אוניות השטח הגרמניות בפגיעה באוניות הסוחר הבריטיות, מול כוח מלווה נחות, הביא להעברת הדגש בצי הגרמני ללוחמת הצוללות. המפקד העליון של הקריגסמרינה, אדמירל אריך רדר, הציע את התפטרותו להיטלר וזה קיבל את ההצעה ומינה תחתיו את קרל דניץ, מפקד צי הצוללות הגרמני שהיה צעיר יחסית.
בצד הבריטי עוטר מפקד הכוח המלווה, רוברט סנט וינסנט שרברוק, בצלב ויקטוריה. שרברוק אמר כי העיטור הוענק למעשה לכל צוות ה"אונסלו".
שביל אופניים
שביל אופניים הוא מסלול נסיעה מיוחד המיועד לרוכבי אופניים הנסלל לאורך כבישים או רחובות או בשטחים פתוחים כגון פארקים.
היסטוריה.
לפני המצאת המכונית.
בשנת 1821, לואיס גומפרץ (פעיל זכויות בעלי חיים וממציא שפעל לשיפור האופניים) הציע לבנות שביל אופניים מתוך חזון כי האופניים יחליפו את הסוסים ששימשו ככלי תעבורה מרכזי בלונדון, אולם הצעתו נדחתה. בסוף המאה ה-19, רכיבה על אופניים הפכה מתחביב לכלי תחבורה נפוץ. עם העלייה בשימוש באופנים, החל הביקוש לנתיבים המיועדים לרוכבי האופנים באותה התקופה, שדרשו לשפר את המצב הקיים. קבוצות מאורגנות כדוגמת Good Roads Movement האמריקאית ו-Cyclists' Touring Club הבריטית החלו במאמציהן להשגת מטרה זו. בהולנד, בין השנים 1870 ל-1920, האופניים היוו את כלי התחבורה העיקרי (כ- 75%), ושביל האופנים הראשון שנסלל בה חיבר את ברדה וטילברך (כ-1.4 קילומטר).
עד מלחמת העולם השנייה.
עם המצאת המכונית ויתרונותיה הרבים בהשוואה לכלי התחבורה של אותה תקופה, החל השימוש בה לגדול במהרה ובמקביל לצמצם את השימוש בעגלות וסוסים ובאופנים.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
עם העלייה ברמת החיים, פיתוח הפרברים והירידה במחירי המכוניות בעולם, החלו יותר ויותר אנשים לרכוש מכונית, שתפסה את מקומם של כל כלי התחבורה שהשתמשו בהם עד אז ובהם גם האופניים. (נציין כי במספר מועט של מדינות כמו הולנד ודנמרק נשארו האופניים כלי תחבורה נפוץ באותה תקופה). עקב המצב החדש, החלו המדינות והערים שבהן לפתח כבישים עירוניים ורשת ארצית של כבישים מהירים המחברים בין הערים.
שנות ה-70.
הצפיפות הרבה במרכזי הערים בעולם ומשבר הנפט באותן שנים, היוו זרז לשינוי התפיסה של התנועה בעיר ופיתוח חלופות לתנועת אנשים בתוך העיר. אחת החלופות הייתה סלילת שבילי אופניים לצד מדרכות. בשנת 1971, ממשלת מדינת קליפורניה ערכה הסכם עם אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס לתכנון ועיצוב שבילי אופניים.
סוגי תשתיות לאופניים.
נתיב אופניים מופרד בכביש.
נתיב אופניים מופרד או מוגן הוא נתיב מסומן המופרד פיזית באמצעות מחסום מיתר התנועה, ומיועד לרכיבה על או בסמוך לכביש.
שביל אופניים.
שביל אופניים הוא בדרך כלל דרך בפני עצמה המאפשרת רכיבה על אופניים, ופעמים רבות היא משותפת עם הולכי רגל או תנועה לא ממונעת אחרת.
דרך בשימוש משולב.
דרך משולבת מיועדת להליכה, רכיבה על אופניים וגלגיליות. דרך זו יכולה להיות בצורה של שבילים באדמה לא מפותחת המיועדת לנופש או להגנה על הסביבה.
נתיב אופניים משותף.
שדרת אופניים.
שדרת אופניים היא רחוב במהירות נמוכה ושעבר התאמה לרכיבה על אופניים. שדרת אופניים מונעת תנועת כלי רכב ממונעים, אך מאפשרת בדרך כלל תנועת כלי רכב מקומיים. שדרת אופניים נותנת עדיפות לרוכבי האופניים.
סימון נתיב משותף.
נתיב משותף הוא סימון בצבע המציין את המיקום המועדף של הרכיבה על האופניים במקומות שבהם אין שביל אופניים ייעודי.
נתיב מייעץ.
זוהי צורת סימוני כביש המאפשרת תנועת כלי רכב ואופניים דו–כיוונית באמצעות נתיב מרכזי לכלי הרכב ושימוש בנתיבים "מייעצים" בשני הצדדים. הנתיב המרכזי צר יותר משני נתיבי נסיעה לרכב לשני הכיוונים ואין לו סימון במרכזו. במקרים מסוימים הוא אף צר יותר מרוחב מכונית. הנהג יכול להיכנס לשטח נתיב האופניים כדי לאפשר מעבר לרכב מולו או לצורך עקיפה, אך רק לאחר שנתן את זכות הקדימה לרוכב האופניים. לרוב נתיבים אלה מסומנים ברחובות בהם נפח התנועה נמוך.
שול כביש.
בכבישים רבים קיימים נתיבי שוליים המיועדים לעצירה במקרה חירום של רכבים, ומשמשים לעיתים גם לרכיבה על אופניים.
אוטוסטרדדת אופניים.
הולנד ודנמרק היו חלוצות הרעיון של "כבישים מהירים לאופניים". המסלול הראשון נפתח בהולנד ב-2004 בין ברדה לאטן-לור ואחרים נפתחו בהמשך.
בישראל, קיים פרויקט אופנידן לסלילת 100 ק"מ של שבילי אופניים רחבים בגוש דן.
שבילי אופניים בעולם.
בישראל.
העיר הראשונה בישראל בה נסללו שבילי אופניים היא נהריה. במהלך שנות ה-90 עמותת "ישראל בשביל אופניים" יזמה פעילות "מסה קריטית" שנועדה לעודד סלילת שבילי אופניים בתל אביב ובעקבות הצלחתה החלה פעילות ארצית בנושא. בתל אביב וגוש דן ישנה רשת שבילי האופניים הנרחבת בישראל, עם מעל ל-120 ק"מ של שבילים. הגידול בשבילי האופניים, יחד עם השקת תוכנית תל-אופן, הובילו לגידול במספר הרוכבים בעיר. במקביל לרשת שבילי האופניים בתל אביב, נסללו שבילי אופניים בערים ורשויות מקומיות נוספות.
בשנים הראשונות לסלילת שבילי אופניים, נסללו שבילים לא תקניים כולל סימוני שבילי אופניים על מדרכות. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, משרד התחבורה פרסם הנחיות לסלילת שבילי אופניים, מה שגרם לשיפור באיכות שבילי האופניים שתוכננו לאחר מכן.
עקב ריבוי תאונות בין הולכי רגל לרוכבי אופניים ובפרט רוכבי אופניים חשמליים, תופעה שנובעת בחלקה מתשתית שתוכננה באופן לקוי, עיריית תל אביב הכריזה ביוני 2017 על שיטת קנסות חדשה שתחול על רוכבי אופניים והולכי רגל.