בשנות כהונתו של יצחק בן-צבי, תושב השכונה, כנשיא המדינה, הוא היה נוהג להתפלל מדי פעם בבית הכנסת. הוא הגיע מלווה במשלחת מיוחדת שהמתינה לו ליד ביתו. לאחר כמה שנים חדל לפקוד את ספסלי ישורון וחזר להתפלל בבית כנסת "רחביה" ברחוב אוסישקין, שהפך מאוחר יותר ל"בית הכנסת הנשיא" על שמו של בן צבי. עוד בין האורחים בישורון היה ראש הממשלה הראשון, דוד בן-גוריון, שהגיע לתפילה בבית הכנסת ביום כינוסה הראשון של הכנסת בירושלים (הכנסת שכנה אז בבית פרומין הסמוך). נשיאי המדינה זלמן שזר וחיים הרצוג נהגו לפקוד את בית הכנסת בהזדמנויות שונות, יחד עם עוד רבים מוותיקי השכונה ומכובדיה, ובכללם אף אנשי האקדמיה שהתגוררו בשכונה, בהם פרופסור ישעיהו ליבוביץ, שהיה ממתפלליו הקבועים של המקום עד יומו האחרון והשופט פרופ' מנחם אלון. ראשי הקהילה קבעו בשל כך שלושה מושבים ליד ארון הקודש: שניים לרבנים הראשיים ואחד לנשיא המדינה.
בעזרת הנשים ניתן היה לפגוש את הנרייטה סאלד, על אף השתייכותה לזרם ליברלי יותר. מקומה היה בשורה הראשונה בכיסא האמצעי. אשת הרב הראשי לישראל, שרה הרצוג, נהגה גם היא להתפלל בישורון, ולאחר מותה נקראה עזרת הנשים על שמה.
חזנות.
קהילת ישורון הייתה אחת הקהילות הראשונות בירושלים ששכרה חזן מקצועי. בתחילה היו עוברים לפני התיבה בישורון, כמו בכל בתי הכנסת, חברי הקהילה. לקראת סוף שנות השלושים החליטה הקהילה לפרסם מודעה בעבור משרת חזן קבוע ומקצועי בבית הכנסת. חזנים רבים התמודדו על המשרה, ולבסוף מונה לתפקיד החזן האוסטרי יהודה לייב מילר. מילר נאלץ להתרגל להברה ספרדית, שהונהגה כחוק ברזל בקהילה, וכן לשירה ללא מקהלה. אמנם, עדיין היו מתפללים שלא נחה דעתם וקראו לייעול החזנות בבית הכנסת. בהמשך הועסק החזן ישראל מייזלס, חקלאי מכפר מרדכי. מאז 1977 משמש בתפקיד בקביעות החזן אשר היינוביץ.
דתיים וחילונים בקהילת ישורון.
על אף שתמיד הדגישה את צביונה האורתודוקסי, משכה אליה קהילת ישורון גם ציבור מסורתי וחילוני מתושבי רחביה. גבאי בית הכנסת מצדם קיבלו ברצון את המתפללים החילוניים כל עוד אלו כיבדו את מנהגי התפילה האורתודוקסיים המקובלים. נראה כי הם הקפידו שלא ייווצר הרושם שבית הכנסת לא מקפיד על קלה כבחמורה בענייני הלכה.
קהל מעורב זה עורר ביקורות קשות בקרב החוגים החרדיים בירושלים. אחד הביטויים הבולטים לעניין הגיע כאשר ה"מגיד" החרדי הירושלמי הידוע, רבי שלום שבדרון, בבית הכנסת: פעם אחת, לאחר תפילת ליל שבת, הגיע הרב שבדרון לבית הכנסת, עלה לבימה והחל לצעוק על כך שלישורון באים בשבת אנשים עם מכוניות, ובכך מחללים את כבוד השבת.
מעורבותה של קהילת ישורון עם תושבי העיר הייתה עמוקה. אחד הפרויקטים החשובים היה שיתוף פעולה עם הגימנסיה הירושלמית הסמוכה במסגרת ימי עיון להכרת המסורת היהודית שנערכו עבור כיתות הגימנסיה. פרויקט נוסף בו הייתה מעורבת הקהילה כלל סיוע לנוער שוליים ירושלמי כאשר ועדה מבין חברי הקהילה הכשירה צעירים מן הקהילה לעבודה עם נוער במצוקה. בחגים נערכו מסיבות לעולים חדשים עריריים ולנוער במצוקה.
שיעורים והרצאות בישורון.
לאורך השנים התקיימו בבית הכנסת שיעורים תורניים מסוגים שונים. מוסרי השיעור הידועים היו הרב שמחה אסף, פרופ' ישעיהו ליבוביץ ופרופ' עזרא פליישר.
גם לאחר שמספר המתפללים פחת, עדיין מתקיימים שיעורי תורה במשך השבוע. נוסף על כך, מתקיימים בישורון שיעורים לנוער מטעם ארגון צעירי ירושלים, "נפקא מינה".
במסגרת כולל בוקר מתקיימים בישורון שיעורים קבועים מן השעה 9 ועד 12.
בשנותיה הראשונות של הקהילה הונהגה דרשה בלילות שבת, שנושאיה היו אישים כגון דוד ילין והסופר רבי בנימין. במשך כעשר שנים פרסמה אגודת ישורון את "טורי ישורון", כתב עת תורני שבו נידונו נושאים דתיים וחברתיים שחלקם באו לידי ביטוי בין כותלי בית הכנסת. הסתדרות ישורון הוציאה ספרי יובל מיוחדים במלאת לבית הכנסת שישים, שבעים ושבעים וחמש שנים.
בית מורשה, מרכז אקדמי להכשרת מנהיגות יהודית ציונית, נפתח לראשונה בבית הכנסת ישורון, ובית הכנסת היה אכסניה למוסד במשך כמה שנים, עד שעבר למקומו הנוכחי בקמפוס קריית מוריה.
לאחר שבניין "יד הרב הרצוג" בשכונת בית וגן בירושלים נמכר, עברה פעילותה של האנציקלופדיה התלמודית לאגף מיוחד שהוקצה לה במתחם בית הכנסת ישורון.
הספרייה.
בשנת 1939 הוקמה בצמוד לבית הכנסת ספרייה תורנית בשיתוף עם הספרייה הלאומית, עת נסגרה באופן זמני הספרייה האוניברסיטאית שבהר הצופים. במלאת 5 שנים לספרייה היו בה כ-3,600 ספרים, רובם נתרמו מהספרייה היהודית ברוטרדם. בשנת 2007 הספרייה נסגרה.
ניקנור דוארטה פרוטוס
אוסקר ניקנור דוארטה פרוטוס (בספרדית: Óscar Nicanor Duarte Frutos, נולד ב-11 באוקטובר 1956) הוא פוליטיקאי מפרגוואי שכיהן כנשיא המדינה בין אפריל 2003 לאפריל 2008, אז הוחלף על ידי פרננדו לוגו. קודם לכן, בתחילת שנות ה-90, כיהן כשר החינוך. כיום הוא סנאטור לכל החיים בסנאט של פרגוואי.
דוארטה השתייך למפלגת קולורדו, ולפני כניסתו לחיים הפוליטיים עבד כעיתונאי.
ישעיהו הנביא
ישעיהו בן אמוץ
סיאטל
סיאטל () היא העיר הגדולה ביותר בצפון-מערב ארצות הברית. היא שוכנת במדינת וושינגטון, בין מפרץ פיוג'יט ובין אגם וושינגטון, כ-155 קילומטר דרומית לגבול קנדה - ארצות הברית. הפסגות המושלגות של ההרים ריינייר ובייקר (רכס קסקייד) מתנשאות במזרחה. סיאטל נמצאת במחוז קינג, והיא העיר המרכזית בו. היא נמצאת כ-270 ק"מ מצפון לפורטלנד - אורגון, כ-230 ק"מ מדרום לוונקובר וכ-180 ק"מ דרומית מזרחית לוויקטוריה בירת מחוז קולומביה הבריטית שבקנדה. נמל התעופה הבינלאומי סיאטל-טקומה שבעיר מדורג עשירי בארצות הברית בהיקף המטענים העוברים דרכו.
נכון לשנת 2018, אוכלוסיית העיר מונה כ-744,955 איש, והיא העיר ה-18 בגודלה בארצות הברית. ובמטרופולין כ-3.87 מיליון תושבים והיא המטרופולין ה-15 בגודלה בארצות הברית.
כינויה הרשמי הוא עיר האזמרגד (Emerald City), בשל העלווה ירוקת העד שמקיפה את העיר.
היסטוריה.
על פי חפירות ארכאולוגיות האינדיאנים יישבו את האזור לפחות 4,000 שנה, וכשהגיעו המתיישבים האירופאים הם כבשו לפחות 17 כפרים באזור מפרץ אליוט.
האירופאי הראשון שביקר באזור היה ג'ורג' ונקובר במאי 1792 כחלק מהמשלחת של 1791–1795 למפות את אזור הפסיפיק נורת' וסט.
אזור סיאטל יושב לראשונה ב-14 בנובמבר 1851, על ידי ארתור א. דני וצוותו. השם הראשון שניתן לעיר היה ניו-יורק, מאוחר יותר דוואמפס ולבסוף סיאטל, על שמו של צ'יף סיאטל, שהיה הצ'יף של שני שבטים מקומיים.
בסביבות 1860 הגיעו לסיאטל לראשונה אוכלוסייה סינית. לאחר השלמת פרויקט הרכבת המחברת בין ימת סופיריור לטקומה ב-1883 נותרו רבים מהעובדים הסינים מובטלים. בחורף 1885 היה מחסור במקומות עבודה באזור, ובעקבות זאת התפתח מתח בין העובדים המקומיים לאוכלוסייה הסינית בשל כוח העבודה הזול שלהם. מתחים אלו הביאו אף להתפרצויות אלימות נגד האוכלוסייה הסינית כמו טבח ב-7 בספטמבר 1885 סמוך לאיסקווה והצתת מבנים ברובע הסיני ב-24 באוקטובר. ב-1900 היוותה האוכלוסייה האסייתית 4.2% מתוך האוכלוסייה.
ב-1889 אירעה השריפה הגדולה של סיאטל שכילתה אזור העסקים של סיאטל. זמן קצר לאחר השריפה צמחו במקום עסקים חדשים, כדוגמת חברת הכספים וושינגטון מיוצ'ואל . בשנים 1893 עד 1897 חוותה ארצות הברית משבר כלכלי שנודע כהפאניקה של 1893 שפגע קשה בסיאטל. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 שימשה סיאטל מרכז תחבורתי ונקודת אספקה לכורי הזהב באלסקה ויוקון. בעקבות זאת היא נהנתה מפריחה מחודשת ובתקופה זו קמו עסקים רבים. ב-1907 יסד ג'יימס קסיי את חברת אמריקן מסנג'ר שנודעה בהמשך כ-UPS. חברות נוספות שהוקמו בתקופה זו היו נורדסטרום ואדי באואר. סיאטל שכרה את שירותיה של חברת אדריכלות הנוף האחים אולמסטד לתכנון מערכת פארקים ושדרות בעיר.
בתחילת המאה ה-20 החל להתפתח בעיר תחום בניית ספינות, שזכה לשגשוג במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר סיום המלחמה פרצה בעיר השביתה הכללית הראשונה בסיאטל שנמשכה מספר ימים בפברואר 1919. סיאטל נפגעה קשה מהשפל הגדול ובני מיעוטים בעיר סבלו מגזענות ואובדן רכוש. סמוך לעיר קמו ערי הובר של אלפי מחוסרי בית. סיאטל הייתה אחת הערים העיקריות שנהנו מתוכניות ממשלתיות לטיפול במשבר במסגרת הניו דיל כדוגמת מינהל קידום העבודות (WPA), חיל השימור האזרחי (CCC) ומנהלה עבודות הציבוריות (PWA). בתקופה זו הועסקו עובדים בהקמת תשתיות כדוגמת כבישים, פארקים, סכרים, מסילות רכבת וגשרים. למרות זאת סבלה סיאטל משיעור אבטלה גבוה וצמצום בתעשיית העץ והבנייה כשבמקביל לוס אנג'לס צמחה.
במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה נהנתה העיר מצמיחתה של תעשיית הרכבת המטוסים וחברת בואינג.
ב-1983 אירע ברובע הסיני בעיר טבח וה מיי שבו נרצחו 13 אנשים במועדון הימורים לא חוקי. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 החלה להתפתח בעיר תעשייה טכנולוגית. ב-1979 עברה מיקרוסופט מאלבקרקי שבניו מקסיקו לבלוויו הסמוכה. חברות טכנולוגיות רבות קמו בעיר או הקימו בה סניפים בהן אמזון, אף 5 נטוורקס, ריל נטוורקס, נינטנדו בארצות הברית. כמו כן צמחו בעיר חברות ביומד כדוגמת HeartStream (נרכשה על ידי פיליפס), Heart Technologies (נרכשה על ידי בוסטון סיינטיפיק), Physio-Control (נרכשה על ידי מדטרוניק), ZymoGenetics, ICOS (נרכשה על ידי אלי לילי) ו-Immunex (נרכשה על ידי אמג'ן). העיר זכתה לעניין לאומי בסרט מ-1993 של נדודי שינה בסיאטל.