סדריק סולח בסופו של דבר לאייבנהו ומתיר לו להינשא לרוונה, בעוד שרבקה ואביה יצחק מחליטים לעזוב את אנגליה לכיוון ספרד.  טרם צאתה את הארץ באה רבקה להיפרד מרוונה ומבקשת ממנה להביע את תודתה וברכתה לארוסה, אייבנהו. לשאלתה של רוונה מדוע לא יישארו באנגליה, עונה רבקה: "העם האנגלי הוא גזע פראי, השרוי תמיד בריב עם שכניו או בינו לבין עצמו, ונכון בכל עת להניף את חרבו. אין זה מקום בטוח לבני עמי. עם ישראל אינו יכול לקוות למנוחה בדרך נדודיו באנגליה. ארץ של קרבות ושל דם, מוקפת שכנים עוינים ומפולגת בתוך עצמה"
הצגת היהודי בספר.
הספר זכה להצלחה מרובה מיד עם צאתו לאור. ולא רק באנגליה, אלא ברחבי אירופה.  תיאוריו הריאליסטיים של סקוט את אנגליה במאה ה-12, המשולבים בהומור (ומבה, ליצן החצר של סדריק מספק הרבה מההומור בעלילה) כבשו את לב הקוראים. חלק מהמבקרים התייחסו לרומן כספר שנועד בראש ובראשונה לעניין נערים. מסעות אבירים, קרבות, עלילות מפותלות, הרפתקאות אהבה, עוולות ושחיתויות, שמגיעים בסופו של דבר לפתרונם הטוב.
מבקרים אחרים טענו שסקוט יצר רומן ריאליסטי תוסס שמבוסס על העבר, בלי להעניק עדיפות לצד זה או אחר. לטענתם, וולטר סקוט מציג את שני הצדדים, הסקסונים והנורמנים על יתרונותיהם וחסרונותיהם, בעיצומו של מהלך שיביא בסופו של דבר להתמזגות. אייבנהו הסקסוני וריצ'רד לב הארי הנורמני מסמלים את התקווה שבהרמוניה הנכספת בין הצדדים, וגם אם הספר לא מדייק בפרטים ההיסטוריים של התקופה, הרי אין זה ספר היסטוריה.
בספר, שגיבוריו הם אבירים, אצילים, מלכים ורוזנים אנגליים, כותב במאמר ב"הארץ" איתן בן יוסף, קשה שלא להתרשם מדמותה האמיצה, טובת הלב, הדעתנית של רבקה היהודייה הנאווה. היא נרתמת להציל את אייבנהו, עומדת על דעתה מול זהירותו וקמצנותו של אביה, עומדת בפני חיזוריו המפתים של האביר הטמפלרי ולא בוגדת בדתה. בניגוד ליסכה, בתו של שיילוק השקספירי, שממירה את דתה ומתכחשת לאביה ולעמה, רבקה אינה בוגדת באמונתה ואינה נוטשת את אביה. אין פלא, אפוא, שהיא זוכה להגנתו של גיבור הספר, האביר הסקסוני הנבחר, וילפרד לבית אייבנהו, אשר איננו אדיש כלפיה כלל ועיקר.
אשר ליצחק היהודי, אביה של רבקה, ניתן לראות בו ניסיון של סקוט לתת גרסה משופרת יותר של שיילוק היהודי, שנוצרה על ידי שייקספיר, כמאתיים שנה קודם לכן.  עדות לכך ניתן למצוא בפתיחה של פרק 5 ב"אייבנהו", בה מצטט סקוט את נאומו המפורסם של שיילוק: "יהודי אנוכי! האין ליהודי עיניים? האין ליהודי ידיים? ... האם לא כמוהו כנוצרי אותו לחם יאכל?... אם תדגדגו אותנו – הלא נצחק? אם תרעילונו – הלא נמות?..."
אן ון דר מרל טוענת שהציטוט דלעיל של סקוט בא להעביר את המסר, שעל אף שהיהודים בספרו הם עדיין נחותים, זוכים ליחס לא שוויוני ונאלצים לגלות מארצם – לא צריך להיות הבדל בינם ובין הנוצרים, סקסונים או נורמנים, והם זכאים לאותן הזכויות של כל נתיני המדינה. זו הסיבה שסקוט יצר שתי דמויות יהודיות מרכזיות בספרו, כאשר אחת מהן היא חיובית לחלוטין (רבקה) ואילו אביה, הוא יהודי "משופר" מהגרסה השיילוקית. וגם היהודים האלו, ששניהם משפיעים בצורה משמעותית על עלילות הספר "אייבנהו", נאלצים, בסופו של דבר, לגלות מארצם ולעבור לספרד.
סרטים, סדרות והצגות.
"אייבנהו" הוסרט בקולנוע ובטלוויזיה מספר פעמים:
כמו כן נעשו סדרות וסרטים רבים בטלוויזיה על הספר.
בדיקת הריון
הארכיפלג המלאי
הארכיפלג המלאי הוא ארכיפלג הנמצא בין דרום-מזרח אסיה (הודו-סין) לבין אוסטרליה. הארכיפלג, ששוכן בין האוקיינוסים ההודי והשקט הוא הגדול בעולם מבחינת שטח ויש בו כ-20,000 איים. הוא מקיף את שטחן של אינדונזיה, הפיליפינים, סינגפור, ברוניי, מלזיה, טימור המזרחית וחלק ניכר מהשטח של פפואה-גינאה החדשה. יש שאינם כוללים את פפואה כחלק מן הארכיפלג מסיבות תרבותיות ומכיוון שהאי של גינאה החדשה אינו חלק מיבשת אסיה. הארכיפלג כולל גם את האיים אנדמן וניקובר, שהם חלק מהודו.
מבחינה היסטורית, כונו איי הארכיפלג באירופה בתקופה הקולוניאלית איי הודו המזרחית, אך שם זה אינו נפוץ כיום; ויש הטוענים כי השם "הודו המזרחית" מתייחס לשטח נרחב הרבה יותר.
הארכיפלג כולל את איי סונדה, איי מאלוקו, כמו גם הפיליפינים שהוזכרו קודם לכן. גינאה החדשה מצויה מעבר למדף היבשתי האוסטרלי וזוהי סיבה נוספת מדוע הכללתה בארכיפלג בעייתית, כמו כל שטח מעבר לים באנדה.
אנדו&quot;פ
אנדו&quot;ף
תופעת לוואי עקב תרופות
אונדו&quot;פ
ברוך חפץ
ברוך חפץ, ספורטאי, מאמן ועסקן ספורט ישראלי.
בשנות ה-40 שיחק במחלקת הכדורסל של קבוצת מכבי תל אביב, שבה עבד אביו כאפסנאי. ב-1946 עבר למכבי רמת גן והיה ממקימי מועדון הספורט מכבי רמת גן. לאחר פרישתו מספורט מקצועני עסק באימון ובחינוך גופני.
ב-1963 הקים את קבוצת הכדוריד מכבי ארזים רמת גן עם שחקנים שייבא ממועדון מכבי תל אביב, שהיו כדורסלנים במקור. הקים ואימן גם את קבוצת הכדוריד של מכבי פתח תקווה.
תל בלטה
גלשן אוויר
גלשון אוויר
ז'ורז' בן ז'ור
ברדיה (בן כורש)
ברדיה היה בנו של כורש הגדול ואחיו (לפי הרודוטוס גם מאם) של כנבוזי השני אשר ירש את כורש כמלך פרס.
ברדיה ידוע במספר שמות. הנודעים שבהם הם ברדיה (Bardiya)/ ברזיה (Barziya) (חילופי ד' וז' הם תופעה ידועה. כמו זהב בעברית ודהב בערבית), ובשמו היווני הנפוץ סמרדיס (Smerdis). ובווריאנטים לסמרידס: מרדוס (Mardos) ומרגיס (Mergis). כן הוא נזכר בשם טוניוקסארקס (Tonyoxarces) / טנוקסארס (Tanoxares).
פירוש שמו בפרסית הוא - הנאמן (סמרדיס הוא תרגום ליוונית של שמו). השם טוניוקסארקס הוא צורה יוונית של הביטוי הפרסי - 'איש גדול' (מתאים לתיאורו של הרודוטוס את ברדיה כאדם בעל חוזק גופני רב).
לא ידועים כמעט פרטים ביוגרפים על ברדיה למעט שמו ויחוסו המשפחתי. עיקר פרסומו בא לו בשל מותו על ידי אחיו כנבוזי השני ופרשת ההתחזות.
המקורות.
רצח ברדיה נזכר בכמה מקורות. המקור החשוב ביותר הוא מצבת בהיסטון (או כתובת ביסותון) בה תיאר דריווש הראשון את פרשת הרצח ואת דרכו לשלטון. כן נזכר הרצח אצל הרודוטוס ההיסטוריון היווני הנודע, אצל קטסיאס, שהיה רופא בחצר ארתחששתא השני, ואצל יוסטינוס, סופר רומי מן המאה השלישית לספירה.
הבעיה.
בין המקורות שוררת אי הסכמה עיקרית אחת: לפי מצבת בהיסטון וקטסיאס נרצח ברדיה טרם צאת כנבוזי למצרים. ואילו לפי הרודוטוס ויוסטינוס הוא נרצח אחרי צאת כנבוזי למצרים.
נראה כי כנבוזי חשש לצאת למסע למצרים בעוד אח היכול לסכן את שלטונו נמצא בבירה. על כן הגיוני יותר כי הוא הורה להמית את אחיו לפני היציאה למצרים.
ההתחזות.
עיקר פרסומו של ברדיה בא כאמור בשל ההתחזות. לפי מצבת בהיסטון והרודוטוס דבר הרצח לא נודע אלא למתי מעט. את המצב ניצלו שני אחים אמגושים (או מאגים. כהנים בדת זרתוסטרה). אחד מהם שנקרא גאומתה (לפי מצבת בהיסטון) או ברדיה (לפי הרודוטוס) ודמה דמיון מפתיע לברדיה המומת, טען כי הוא בן כורש האמיתי, ומרד בכנבוזי. כנבוזי לא הספיק לדכא את המרד היות שמת בסוריה, בדרכו חזרה ממצרים. המתחזה מלך בפרס זמן מה, והיה נשוי לאטוסה, בת כורש הגדול כדי לאשש את שלטונו, עד שתרמיתו נחשפה (לפי הרודוטוס למתחזה חסרה אוזן אחת. אחד מאצילי פרס, אשר חשד כי זהו מתחזה, בקש מבתו, שהייתה פילגש המלך, למשש את האוזן. וכך נחשפה התרמית.) אז התאגדו מספר אצילים בראשות דריווש (לימים דריווש הראשון) - לחמו במתחזה, והכתירו את דריווש כמלך פרס.
תאוריית הקשר.
היו שפקפקו בתיאור הסדור המופיע במצבת בהיסטון ואצל הרודוטוס. לפי דעה זו דריווש הראשון הוא רוצחו של ברדיה, ומשיקולי לגיטימציה טפל את האשמה על כנבוזי. לפי דעה זו כך היה מהלך האירועים: כנבוזי יצא למצרים. ברדיה נשאר בפרס (או יצא למצרים וחזר באמתלה כלשהי). ברדיה מרד בכנבוזי אחיו. כנבוזי נזעק לחזור ממצרים, אך מת בסוריה עת היה בדרכו חזרה. אז דריווש הראשון מרד בברדיה, והרגו.
לפי השערה זו היה חשוב לדריווש הראשון לתארך במצבת בהיסטון את מות ברדיה טרם צאת כנבוזי למצרים. כלומר למרות השם הזהה והדמיון החיצוני המפתיע, הוא הרג מתחזה ולא את ברדיה בן כורש (שהרי ברדיה האמיתי נרצח כבר על ידי כנבוזי).
דוד מרשל
סלאביים
מוריס בורז'ס-מונורי
מוריס בורז'ס מונורי (בצרפתית: Maurice Bourgès-Maunoury; 19 באוגוסט 1914 - 10 בפברואר 1993) היה פוליטיקאי צרפתי, איש המפלגה הרדיקלית (מפלגת מרכז-שמאל), אשר שימש שר בממשלות צרפת מראשית שנות ה-50 ועד 1958. בשנת 1957 כיהן גם כראש ממשלת צרפת (לאחר גי מולה). מידידי ישראל, שמכר כור גרעיני לישראל לאחר שממשלתו התפרקה, היה שר ההגנה בתקופת מבצע סיני.
מונצח בירושלים ברחוב על שמו בשכונת פסגת זאב
תוכנית הגרעין הישראלית.
מונורי הוא שהביא את תוכנית הגרעין הישראלית להצלחה בשנות החמישים לאחר שחתם על מכירת כור גרעיני לישראל, ושיתוף פעולה מדעי בנושא הגרעין, החתימה נעשתה בצורה פיקטיבית. מאחר שבעת חתימתו של מונורי הוא כבר לא היה ראש ממשלה בעקבות התפרקות ממשלתו. החתימה התאפשרה אודות לרעיונו של ידידו שמעון פרס שיחתום על ההסכם בתאריך האתמול של יום החתימה (שמונורי היה אז ראש ממשלה) וכך יהיה לזה תוקף חוקי ותקף של הסכם מראש הממשלה.
ברדיה
ברזיה
מטעד
הסדר שלילי