המשטרים הקומוניסטיים של מונגוליה וברית המועצות יצרו קשרים דו-צדדיים קרובים ושיתופי פעולה. שתי המדינות הקימו קשרים תעשייתיים ומסחריים קרובים, במיוחד עם הרפובליקות הסובייטיות במרכז אסיה, ומונגוליה תמכה בעקביות בברית המועצות בנושאים בינלאומיים. מונגוליה ביקשה עזרה רוסית כדי לשכך את החששות מההתרחבות הסינית, ומספר גדול של כוחות סובייטים נפרסו לצמיתות במונגוליה. בשנת 1986 חתמו שתי המדינות על הסכם שלום, חברות ושיתוף פעולה. מונגוליה הצטרפה לצד ברית המועצות בעקבות הפיצול הסיני-סובייטי בשנות ה-50. בעקבות הדוגמה של מדיניותו של מנהיג ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב לשיפור הקשרים עם המערב וסין, שיפרה מונגוליה את קשריה עם ארצות הברית וסין. בשנת 1989 סיימו מונגוליה וברית המועצות את התוכניות לנסיגת הכוחות הסובייטים ממונגוליה.
התקופה המודרנית.
לאחר פירוק ברית המועצות וסיום המלחמה הקרה, הסחר של מונגוליה עם רוסיה ירד בכ-80% ויחסי סין והשפעתה על מונגוליה גברו. עם זאת, רוסיה ביקשה לשקם את היחסים החזקים עם מונגוליה בשנים האחרונות כדי לשפר את מעמדה כמעצמה אזורית. בשנת 2000 ערך נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ביקור רשמי במונגוליה - הראשון על ידי ראש מדינה רוסי מאז לאוניד ברז'נייב בשנת 1974 ואחד הראשונים מנשיאותו של פוטין - וחידש הסכם דו צדדי גדול. הביקור והשיפור ביחסים הדו-צדדיים התקבלו בברכה במונגוליה כנגד השפעת סין. רוסיה הורידה את מחירי יצוא הנפט והאנרגיה למונגוליה ושיפרה את הסחר החוצה גבולות. ממשלת רוסיה מחקה 98% מהחובות הממלכתיים של מונגוליה ונחתם הסכם לבניית צינור נפט מרוסיה לסין דרך מונגוליה.
תוסף ברזל
תוספי ברזל (באנגלית: Iron supplement), המכונים גם מלחי ברזל וכדורי ברזל, משמשים לטיפול ומניעה של מחסור בברזל כולל אנמיה מחוסר ברזל. למניעה הם מומלצים רק לאנשים עם ספיגה לקויה, דימום וסת כבד, היריון או תזונה דלה בברזל. ניתן להשתמש במניעה גם אצל תינוקות במשקל לידה נמוך. הם נלקחים דרך הפה, מזריקים לווריד או מזריקים לשריר.
שימושים רפואיים.
תוספי ברזל משמשים לטיפול במחסור בברזל ואנמיה מחוסר ברזל. ניתן להשתמש בהם גם לטיפול במחסור ב ברזל תפקודי, כאשר הדרישות לברזל גדולות יותר מיכולתו של הגוף לספק ברזל כמו במצבים דלקתיים. הקריטריון העיקרי הוא שנבדקו גם גורמים אחרים לאנמיה, כמו ויטמין B 12 או מחסור בחומצה פולית, הנגרמת מתרופה או כתוצאה מרעלים אחרים כמו עופרת, שכן לעיתים קרובות לאנמיה יש יותר מסיבה אחת בסיסית.
תופעות לוואי.
תופעות לוואי של טיפול עם ברזל דרך הפה הן לרוב שלשול או עצירות ואי נוחות בבטן. לאחר הארוחה, תופעות הלוואי פוחתות, אך קיים סיכון מוגבר לאינטראקציה עם חומרים אחרים. תופעות לוואי תלויות במינון וניתן להתאים את המינון. המטופל עשוי להבחין כי הצואה שלו הופכת לשחורה. אין נזק ממשי, אך יש להזהיר חולים על כך כדי להימנע מדאגה מיותרת. כאשר ניתנים תוספי ברזל בצורת נוזלים, השיניים עלולות להשתנות באופן הפיך (ניתן להימנע מכך באמצעות שימוש בקש). הזרקה תוך שרירית יכולה להיות כואבת, וניתן להבחין בצבע חום על העור. מינון יתר של ברזל עלול לגרום למוות בקרב ילדים מתחת לגיל 6 שנים. הרעלת ברזל עלולה לגרום לתמותה או לתחלואה לטווח הקצר והארוך.
סתירות.
הסתירות תלויות לעיתים קרובות בחומר המדובר. רגישות יתר מתועדת לכל מרכיב ואינו זהה לכל התכשירים. בחלקם ניתן להשתמש עבור מחסור בברזל, אחרים רק עבור אנמיה מחוסר ברזל. חלקם יוצרים סתירה גם נגד דלקת מפרקים שגרונית.
אינטראקציות.
אנשים עשויים להיות בעלי נטייה גנטית לספיגת יתר של ברזל, כפי שקורה לאנשים הסובלים מהמוכרומטוזיס תורשתי. בקרב האוכלוסייה הכללית, ל-1 מתוך 400 אנשים יש את הצורה ההומוזיגית של תכונה גנטית זו, ואחד מכל 10 אנשים יש את ההטרוזיגי שלה. אף אחד מהאנשים עם הצורה ההומוזיגית או ההטרוזיגית לא צריך ליטול תוספי ברזל. חומרים רבים אחרים מורידים את קליטת ספיגת הברזל שאינה חמורה. דוגמאות לכך הן טאנינים ממזונות, כמו תה ו חומצה פיטית. צמחונים ובעיקר טבעונים נמצאים בסיכון מוגבר למחסור בברזל, כתוצאה משילוב של כמויות מוגבלות של ברזל בתזונה ובצורה הנספגת בצורה גרועה לצד תרכובות המגבילות עוד יותר את הספיגה. לאחר הארוחה, יש פחות תופעות לוואי אך יש גם פחות ספיגה בגלל אינטראקציה ושינוי דרגת חומציות. ככלל, מרווח של 2–3 שעות בין צריכת הברזל לזה של תרופות אחרות מהווה את במצב הרצוי, אך הוא פחות נוח לחולים ויכול להשפיע על התאימות.
היסטוריה.
הכדורים הראשונים נקראו כדורים של בלוד, אשר נקראו על שם פ. בלוד מבוצ'ייר , הרופא הצרפתי שהציג והחל בשימוש בתרופות אלו כטיפול בחולי אנמיה.
דרכי שימוש.
תוספי ברזל ניתן ליטול בשני אופנים, בליעה דרך הפה ובהזרקה.
דרך הפה.
ניתן ליטול תוסף ברזל דרך הפה באמצעות צורות שונות, כגון ברזל גופרתי . זהו מלח הברזל הנפוץ ביותר ונמכר תחת שמות מותגים כמו פרטאב, פר-ברזל ו-Slow-FE. מכיל גם חומצה אסקורבית (ויטמין C), המגדילה את ספיגתם של מקורות ברזל שאינם חיידקים. ניתן ליטול פוליפפטיד מברזל (HEM) כאשר תוספי ברזל רגילים כמו סולפט ברזלי או פומראט ברזלי אינם נסבלים או נספגים. מחקר קליני הראה כי סוגים מסוימים של תוספי ברזל העלו את רמות הברזל בסרום פי 23 יותר מפומראט ברזלי על בסיס מיליגרם למיליגראם. חלופה נוספת היא גליצין סולפט, לה יש פחות תופעות לוואי במערכת העיכול. פרט נוסף אשר יוצא דופן בקרב תכשירים דרך הפה של תוספי ברזל הוא שלברזל בתכשיר זה זמינות ביולוגית אוראלית גבוהה מאוד, במיוחד בפורמולה הנוזלית. יש להעריך אפשרות זו לפני שנפנה לטיפול בהזרקה. נעשה שימוש בתכשיר זה במיוחד באנמיה של מחסור בברזל הקשורה לגסטריטיס אוטואימונית ודלקת הקיבה.
בהזרקה.
טיפול ברזל (תוך ורידי או תוך שרירית) ניתן כאשר הטיפול דרך הפה נכשל, ספיגה דרך הפה נפגעת קשות (על ידי מחלות או כאשר האדם לא יכול לבלוע) או נדרש שיפור מהיר (לדוגמה, לפני ניתוח אלקטיבי). טיפול בהזרקת תוסף ברזל יקר יותר מתכשירי ברזל דרך הפה ואינו מתאים בשליש הראשון להיריון. ישנם מקרים בהם הזרקת ברזל עדיפה על פני נטילת ברזל דרך הפה. למשל, מקרים בהם נטילת הברזל דרך הפה היא בלתי נסבלת, כאשר יש להגביר את ההמוגלובין במהירות (למשל לאחר לידה, לאחר ניתוח, לאחר עירוי), כאשר יש מצב דלקתי בסיסי (למשל מחלות מעי דלקתיות) או חולי כליות, היתרונות של הזרקת ברזל עולה בהרבה על הסיכונים. במקרים רבים, בשימוש בברזל תוך ורידי יש סיכון נמוך יותר לאירועים שליליים מאשר בעירוי דם וכל עוד האדם יציב זו אלטרנטיבה טובה יותר. בסופו של דבר מדובר בהחלטה קלינית המבוססת על הנחיות מקומיות.
אמביאזיס
אמביאזיס (באנגלית: Amoebiasis) הידועה גם בשמה הנוסף דיזנטריה אמבית, היא זיהום במערכת העיכול הנגרם על ידי הפרוטיסט אנטאמבה היסטוליטיקה של קבוצת אנטאמבה. בכ -10% מהמקרים הפולשניים של אמביאזיס האמבה נכנסת לזרם הדם ועלולה להגיע לכלל איברי הגוף, לרוב היא מגיעה בזרם הדם מהמעי לכבד ושם יכולה לפתח מורסה אמבית של הכבד. המחלה נפוצה בכל העולם אך בעיקר במדינות העולם השלישי בהן לא קיימת הפרדה מספקת בין הביוב והשפכים לבין מקורות המזון והמים ביניהן מקסיקו, מרכז אמריקה, דרום-מזרח אמריקה, דרום אסיה, מזרח אפריקה ודרום אפריקה. המחלה שכיחה יותר בקיץ מאשר בחורף.
תסמינים וסימפטומים.
כ-90% מהנדבקים לא מפתחים תסמינים של המחלה והמחלה אצלם היא א-סימפטומטית אבל למחלה זו פוטנציאל גבוה להחמיר. בין 40,000 ל-100,000 אנשים מתים בשנה מאמביאזיס ברחבי העולם. מרגע שהתפתחה מחלה באדם שנושא את הפרוטיסט אנטאמבה היסטוליטיקה לוקח מספר ימים עד מספר מצומצם של שבועות לתסמינים להתפתח ולהתבטא. תסמינים שיכולים להצביע על המחלה הם: דלקות וכיבים באיברים שונים בגוף, שלשול, שלשול דמי לאורך זמן, דימום מפי הטבעת ללא שלשול, כאבי בטן עזים וסימפטומים נוספים המופיעים בדלקת הצפק (פריטוניטיס). הדימום מפי הטבעת נובע מנגעים מדממים במעי הגס שנוצרו על ידי אמבות שפלשו לרירית המעי הגס. קיימות תאוריות שלפיהן השוני בהתבטאות המחלה כלומר בהיעדר סימפטומים או קיומם של סימפטומים קשים נובע משוני בזן האמבה הגורמת לאמביאזיס ובתגובת מערכת החיסון של האדם הנושא את האנטאמבה היסטוליטיקה.
הדבקה.
אמביאזיס היא מחלה חיידקית מדבקת המועברת באמצעות מחזור צואה-פה על ידי צריכת מים או מזון מזוהמים, מגע מיני ובאופן עקיף דרך מגע ידיים עם חפצים מלוכלכים ואי שטיפתן לפני מגע במזון. במסלול ההדבקה צורת הציסטה של הטפיל אנטאמבה היסטוליטיקה נכנסת לגוף האדם דרך הפה ועוברת את כל מסלול העיכול עד שמגיעה למעי. במעי כל ציסטה מתחלקת לשמונה טרופוזיטים- צורה נוספת של מחולל המחלה. הטרופוזיטים מגיעים למעי הגס ושם הם מתרבים. אם הם מצליחים לחדור את רירית המעיים הם גורמים להרג של תאי המעי ותאי מערכת החיסון שנמצאים בדופן המעי ובכך גורמים להופעת שלשולים דמיים - התסמין הבולט ביותר של אמביאזיס. ברגע שהטרופוזיטים חדרו את רירית המעי הגס הם עלולים להגיע לזרם הדם וליצור זיהומים בכל איבר אליו יגיעו. אם אינם מצליחים לחדור את רירית המעיים, הם יוצאים דרך פי הטבעת בצואה וחוזרים להיות במצב ציסטה. הידבקות נוספת ממזון מזוהם יכולה לקרות באמצעות זבוב הבית אשר מסייע לתפוצת המחלה על ידי דגירה בצואה, הטלת הביצים ומשם נדידה למזון בחזרה.
אבחנה.