לפי פוליה, הבנה כוללת ניסוח מחדש של הגדרות לא ברורות במילות החוקר, שימוש בשרטוטים גאומטריים, והטלת ספק במה שאנו כבר יודעים או לא יודעים. את הגדרת האנליזה, שואל פוליה מפאפוס מאלכסנדריה, והיא משלבת בנייה חופשית והיוריסטית של טיעונים מתקבלים על הדעת, בנסיגה אחורה מהמטרה, ותכנון תוכנית לבניית ההוכחה; סינתזה היא הצגת פרטי ההוכחה, שלב אחר שלב, במובן האוקלידי; סקירה כוללת שיקול מחדש ובחינה חוזרת של התוצאה ומסלול ההוכחה להגעה אליה.
מצבת החייל האוסטרלי בקרית אונו
בעלות צולבת
בעלות צולבת היא מושג בכלכלה בעלת מספר משמעויות בתחום ההגבלים העסקיים. במשמעות אחת, המושג מתייחס למצב בו חברות המתחרות זו בזו בשוק אחד הן בעלים משותפים במיזם אחר. במשמעות אחרת, המושג מתייחס למיזוג אופקי בשווקים משיקים, כלומר למצב בו חברה משקיעה במתחרה שלה, בשוק משיק, ובמיוחד בתחום התקשורת. לרוב, המושג "בעלות צולבת" מתייחס למקרים בהם שיתוף הפעולה בין החברות בבעלות משותפת היא מינורית, למשל מכיוון שהבעלות באחת החברות היא חלקית.
במחקר על שוק הטלפון הסלולרי בארצות הברית בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, נמצא מתאם חיובי בין קיומו של בעלות משותפת בשוק אחר לבין התנהגות קרטליסטית.
בתקשורת.
ענף התקשורת הוא תחום רגיש ציבורית מבחינת הפעלת מונופול או קרטל. מצד אחד, יש המאמינים שלשליטה של אנשים מעטים על ענף התקשורת יש משמעויות שליליות לגבי חופש המידע. למשל, נטען שפוליטיקאים יחששו להביע דעות נגד בעלים של כלי תקשורת מפחד שכלי התקשורת יתייחסו אליהם באופן שלילי. מצד שני היכולת להעמיד תכנים באיכות גבוהה דורשת משאבים רבים ולכן יש בענף רק מעט שחקנים.
בארצות הברית נקבעו כללים המונעים בעלות משותפת של עיתון ותחנת טלוויזיה מקומית באותו אזור.
בישראל קיימים חילוקי דעות לגבי אפשור בעלות צולבת בתקשורת, במיוחד על מצב בו אדם או חברה הוא הבעלים של עיתון וגם של ערוץ טלוויזיה. התומכים טוענים שנתינת השליטה בערוצי הטלוויזיה בידי העיתונים תבטיח שהם יספקו תכנים באיכות גבוהה וכי ישתמשו בניסיונם המקצועי למנוע כניעה ללחץ של בעלי אינטרסים. המתנגדים טוענים, לעומת זאת, שהיכולת להשפיע על מספר כלי תקשורת כאשר מספר השחקנים נמוך נותן בידי הבעלים כוח רב מידי אשר יכול לשמש לגניזת כתבות בלתי רצויות לבעלים ושליטה בדעת הקהל. לטענתם, הסכנות בבעלות צולבת נמצאות גם במצב של "שכירות צולבת", מצב בו אותו עיתונאי עובד במספר כלי תקשורת וב"מימון צולב", מצב בו אותו בנק מממן מספר כלי תקשורת.
ירח (אל)
יֶרַח (בכנענית, גם יַרַח או יֹרַח; באוגריתית: יָרִיחְ) הוא אל הירח במיתולוגיה הכנענית. הכנענים והפיניקים האמינו כי ירח הוא ראש צבא הכוכבים ומאורות הלילה, וכן אל הקציר (בשל צורת החרמש של הירח). כמו כן ירח היה אחראי על הורדת הטל.
רעייתו של ירח הייתה האלה ניכל - אלת הפרדסים ונאות המדבר, ובזכות הטל שהוריד ירח פרחו פרדסיה.
פולחן האל ירח היה נפוץ באזור עמק הירדן עוד בתקופת האבן החדשה - באלף השמיני לפנה"ס והערים יריחו ובית ירח נקראו על שמו.
פולחן האל כלל מדי חודש, במילואו של הירח, חתונה טקסית בינו לבין ניכל.
אליזבת בווס-ליון
אליאנו
אליאנו (באיטלקית: Aliano) היא עיירה בפרובינציה של מטרה, במרחק של 90 ק"מ מעיר הראשית באזור מטרה, במחוז בזיליקטה, דרום איטליה. העיירה היא מקום מושבם של 1,100 נפש בקירוב, ושטחה עומד על 96.5 קמ"ר. היא שוכנת בגובה 498 מעל פני הים.
רוב תושבי העיירה חסרי תעסוקה, ואלו שמתפרנסים, בעיקר בענף החקלאות, שכרם נמוך. בשנים האחרונות גברה פרנסת תושבי העיר מתיירות. בתחום העיירה מבנים שבהם חי ועבד יקיר העיר קרלו לוי. קוראי ספרו ישו נעצר באֶבּוֹלי מבקרים בעיר ומסיירים באתריה.
פרסומה של העיירה בא מהיותה מקום גלותו של הסופר היהודי-איטלקי, קרלו לוי, בשנים 1934–1936. בעקבותיו הוא חיבר את ספרו: "בארץ שכוחת אל" או בשפה האיטלקית: "ישו עצר אבולי". אבולי הוא שמה של עיר בקמפניה, אליה לוי הגיע ברכבת מטורינו. היה זה המקום הקרוב ביותר לכפר אליו הגיעו רכבות המדינה. מאבולי הוא הגיע לכפר ברכבת מקומית ובמכונית הגיע אל הכפר שקרוי בספרו ג'ליאנו (Gagliano ) - זו העיר אליאנו בהגיה מקומית. פרסום שעורר הדים רבים בדעת הקהל באיטליה ותרם לפיתוח המקום.
הספר "בארץ שכוחת אל".
בספרו "ארץ שכוחת אל", הסופר היהודי-איטלקי מטורינו (בצפון איטליה), קרלו לוי, מתאר את ההווי של תושבי אליאנו בשנים 1934–1936. הוא הוגלה לכפר בימי השלטון הפשיסטית, כמקובל באותן השנים. "אויבי המשטר" - כפי שכונו, נשלחו לאזורים מרוחקים ונחשלים בדרום איטליה. את הספר חיבר בשובו מהגלות בכפר. הגולים זכו לחנינה בעקבות ניצחון איטליה במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה. בספר תיאר את הווי החיים בכפר: העוני, האבטלה הנפוצה, רמת החיים הנמוכה, היעדר השכלה, והילדים שגדלו ללא תקווה לעתיד טוב יותר, וכל זה בעולם מלא אמונות טפלות, עריצות ובורות בעלי המקצוע ושרירות לב של אנשי השלטון.
פרסום הספר, לאחר מלחמת העולם השנייה, עורר הד בדעת הקהל באיטליה. פרסום הספר הביא להגברת תשומת הלב של הממשל המרכז ברומא לנעשה בדרום איטליה. תרומתו נזכרת לחיוב באזור כולו.
באליאנו שוחזר הבית בו התגורר לוי וכן הגלריה בה צייר את ציוריו. על אתרים בכפר הוצבו שלטי הסבר המתוארים בספרו.
קרלו לוי נפטר בינואר 1975 ברומא. גופתו נטמנה בבית הקברות של אליאנו, שם ביקש להיקבר על מנת לממש את הבטחתו לתושבי הכפר לשוב אליו, הבטחה שאותה לא הצליח לקיים בעודו בחיים.
פסל בדמותו מוצב במרכז העיר.
בעקבות הספר הופק גם סרט קולנוע בשנת 1979, "Cristo si è fermato a Eboli", בבימויו של פרנצ'סקו רוזי. בסרט עדיין ניתן להבחין במבנה האופייני לכפר והוא היה מעין סרט דוקומנטרי. בשנת 2005 ניתן היה להבחין בפעולות שנעשו לשינוי פני העיר, בייחוד בתחום פיתוח התיירות. תיירים לא מעטים מגיעים לעיר בעקבות קריאת הספר.
ברטי מי
שחר (אל)
שחר (באוגריתית 𐎌𐎈𐎗) הוא אל הזריחה במיתולוגיה הכנענית, ותאומו של שלם אל השקיעה. שניהם נולדו כתוצאה מיחסי מין בין ראש הפנתיאון הכנעני אל לבין "אתֿרת ורחמי", כלומר האלה אשרה והאלה ענת או שם כפול של האלה אשרה. סיפורם מוזכר בשירה האוגריתית ב"שיר האלים הנעימים והיפים".
שמו מופיע כרכיב תיאופורי בכתבי אוגרית בשם 𐎛𐎍𐎌𐎈𐎗 (אִלשחר), וכן בשמות התאופוריים הפיניקיים 𐤔𐤇𐤓𐤁𐤏𐤋 (שחרבעל) ו-𐤏𐤁𐤃𐤔𐤇𐤓 (עבדשחר).
במקרא ישנם מספר תיאורים מואנשים של השחר, בלא ה"א הידיעה כאילו היה שם פרטי: "אעירה שחר", "כנפי שחר", "כעפעפי שחר". ייתכן שההאנשה המטפורית היא שריד לתפיסה קדומה יותר של שחר כאלוהות.
ייתכן ששחר נזכר בתנ"ך בספר ישעיה: . ישעיהו מלגלג על מלך בבל, אשר ראה עצמו כצאצאו של שחר. השם "הילל בן שחר" תורגם בתרגום השבעים כ"הספרוס" (ἑωσφόρος) ובוולגטה כ"לוציפר", ובהמשך קיבל בנצרות את משמעות האנטיכריסט.
ביהדות השם הילל בן שחר אינו כינוי לשטן כמו בנצרות.
פרנק ריקארד
ריקארדו זאמורה
PostScript
Postscript
השקעות
רנייה השלישי, נסיך מונקו
רנייה השלישי, נסיך מונקו או רנייה לואי אנרי מקסאנס ברטראן גרימלדי (בצרפתית: Rainier Louis Henri Maxence Bertrand Grimaldi; 31 במאי 1923 – 6 באפריל 2005) היה שליט מונקו מבית גרימלדי במשך 56 שנים ואחד מראשי המדינה הוותיקים ביותר במאה העשרים.
עיקר פרסומו בעולם נבע מנישואיו לשחקנית הקולנוע גרייס קלי. במונקו, רנייה הוביל שינויים משמעותיים בחוקת המדינה. הכנסות המדינה הורחבו בתקופתו באופן ניכר, נוסף לתעשיית ההימורים, שהיוותה בראשית כהונתו 95% מהכנסותיה, וכיום 3% בלבד.
משפחתו.
שורשי משפחתו של רנייה, בית גרימלדי, נקשרים בשושלות המלוכה של צרפת, ספרד, גרמניה, סקוטלנד, אנגליה, הולנד ואיטליה.
אם סבו, הנסיכה מרי ויקטוריה גרימלדי, הייתה צאצאית של ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד. בין אבותיו האחרים נמנית בתו המאומצת של נפוליאון בונפרטה, קרל התשיעי, מלך שוודיה, פרדריק השני, מלך דנמרק, הסופר ויליאם בקפורד, וילם הראשון, נסיך אורנז', הנסיכה ג'ואן מויילס ובני אצולה אחרים.
שנות חייו המוקדמות.
רנייה נולד במונקו כבן יחיד לנסיכה שרלוט, יורשת העצר של נסיכות מונקו, ולנסיך פייר. הוריו היו הדוכס והדוכסית מולנטיניוס, ואביו הוכתר על ידי סבו כנסיך מונקו בזכות עצמו. בהתאם לכך אביו אימץ את שם המשפחה של משפחת אמו, גרימלדי. לרנייה אחות יחידה, הנסיכה אנטואנט, ברונית מאסי.
רנייה למד בצעירותו באנגליה ובשווייץ, ולאחר מכן למד תואר ראשון בצרפת.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כקצין זוטר בחיל השריון הצרפתי ונלחם באלזס. על חלקו בלחימה הוענקה לו מדליית "כוכב הברונזה".
בשנת 1944 נענתה אמו לבקשת אביה וויתרה על זכותה לרשת את הכתר. עם מות סבו, ב-9 במאי 1949, היה רנייה לנסיך מונקו.
נישואין ומשפחה.
במהלך שנות הארבעים והחמישים חי הנסיך עם שחקנית הקולנוע הצרפתייה ז'יזל פסקל. לאחר פרידתם החל רנייה לחזר אחרי השחקנית האמריקאית זוכת פרס אוסקר גרייס קלי, והשניים נישאו ב-19 באפריל 1956.
לנסיך רנייה והנסיכה גרייס שלושה ילדים:
הנסיכה גרייס נהרגה בתאונת דרכים בשנת 1982. לאחר מותה הייתה לרנייה מערכת יחסים עם הנסיכה וירג'יניה פירסטנברג, קרובת משפחתו ומעצבת אופנה נודעת.
פעולותיו כנסיך.