רפואת בקר; רפואת צאן; רפואת סוסים; רפואת כלבים וחתולים; רפואת חזירים; רפואת עופות; רפואת ציפורי נוי; רפואת דגים; רפואת דבורים; רפואה פנימית של חיות בית קטנות; רפואת חיות בר וחיות גן חיות; רפואת חיות מעבדה; רבייה ויילוד; אונקולוגיה; אופתלמולוגיה; אימונולוגיה קלינית ואלרגולוגיה; נוירולוגיה; דרמטולוגיה; כירורגיה; קרדיולוגיה; הדמיה; טיפול נמרץ; הרדמה; רפואה וטרינרית טרופית; התנהגות חיות-בית קטנות,רפואת שיניים של חיות בית קטנות; בריאות ציבור וטרינרית; אקולוגיה וטרינרית; מחלות עטין; מיקרוביולוגיה קלינית (פרזיטולוגיה, בקטריולוגיה ומיקולוגיה, וירולוגיה); היגיינה של המזון; פתולוגיה; פתולוגיה קלינית; אנדוקרינולוגיה; המטולוגיה; גנטיקה רפואית וטרינרית; טוקסיקולוגיה; פרמקולוגיה קלינית; פיזיולוגיה; אפידמיולוגיה; רווחת בעלי חיים; בטיחות מזון.
וטרינריה
טימור לנק
יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית
פלוויוס פטרוס סאבטיוס איוסטיניאנוס (ביוונית: Ιουστινιανός), הידוע יותר בתור יוסטיניאנוס הראשון ויוסטיניאנוס הגדול (11 במאי 483 – 14 בנובמבר 565), היה קיסר האימפריה הביזנטית החל מ-1 באוגוסט 527 ועד מותו. הוא היה אחד השליטים החשובים של האימפריה הביזנטית וידוע בעיקר בזכות הקורפוס יוריס קיוויליס, רפורמה שערך בקוד החוקים הביזנטי ובזכות ההתפשטות הביזנטית שהגיעה לשיאה תחת שלטונו אשר נמשך 38 שנים. האיה סופיה המודרנית בקונסטנטינופול נבנתה בהוראתו של יוסטיניאנוס ולאורך שלטונו הוא פעל בניסיון לא מוצלח לגשר את פילוג הכנסייה הנוצרית.
לאורך שלטונו שלח יוסטיניאנוס הראשון את גנרל צבאו, בליסאריוס, לסדרת מסעות כיבושים שמטרתם הייתה השבת השטחים שנשלטו בעבר בידי האימפריה הרומית המערבית לידי שליטת הביזנטים. במהלך מסעות אלו נכבשו חופי צפון אפריקה, דרום-מזרח חצי האי האיברי וחצי האי האפניני. הוא נמנה עם קדושי הכנסייה האורתודוקסית ויומו הוא 14 בנובמבר. יוסטיניאנוס נחשב להיות אחד מגדולי הקיסרים של האימפריה הרומית המזרחית, לצד קונסטנטינוס הגדול ובסיליוס השני בולגרוקטונוס.
ביוגרפיה.
קודם עלייתו לכס.
יוסטיניאנוס נולד בכפר בשם טאורסינה (טאור) באיליריה לסבטיוס ולויגלטייה, שהייתה אחותו של המצביא הידוע בשם יוסטיניוס הראשון, אשר עלה משורות הצבא והצליח, ברבות השנים, להפוך לקיסר. דודו אימץ אותו ודאג לחינוכו ובעת הזמן השניים עברו לבירת האימפריה, קונסטנטינופול. יוסטיניאנוס סיים את מסלול הלימודים הרגיל, שכלל בעיקר משפט ופילוסופיה לצד אימונים גופניים. הוא התקדם במהירות בסולם הדרגות. יוסטיניוס מצידו עלה בדרגות הצבא וכאשר החל משבר ירושה עקב מותו של הקיסר אנסטסיוס הראשון הוא צלח בעלייה לשלטון והפך לקיסר הביזנטי הראשון מהשושלת היוסטיניאנית.
משתפס דודו את השלטון בשנת 518, נפתחו הזדמנויות רבות בפני הצעיר השאפתן. בשנת 521 התמנה יוסטיניאנוס למשרת הקונסול ולאחר מכן מונה למפקד הכוחות המזוינים של האימפריה במזרח. הוא שימש כעוצר בפועל זמן רב לפני שיוסטיניוס חלק עמו את השלטון באפריל 527. בשנת 523 נישא יוסטיניאנוס לתאודורה, שחקנית תיאטרון לשעבר. באותה תקופה שחקני תיאטרון היו נתונים ללעג בציבור ושחקניות רבות אף עסקו בזנות. טרם תקופתו של יוסטיניאנוס נחשבו נישואים בין מעמדות לדבר לא ראוי אולם היות שיוסטיניוס העביר חוק המאפשר לזוגות אוהבים ממעמדות שונים להינשא התאפשרו הנישואים. תאודורה כיהנה כקיסרית עם בעלה והייתה רבת השפעה על הנעשה באימפריה.
קיסר ביזנטיום.
משנפטר יוסטיניוס ארבעה חודשים מאוחר יותר, הפך יוסטיניאנוס לשליט יחיד על האימפריה רחבת הידיים. שלטונו הותיר את חותמו בתולדות העולם, ומהווה תקופה נפרדת בהיסטוריה של האימפריה הביזנטית והכנסייה האורתודוקסית. הוא היה הקיסר האחרון שניסה לשקם את האימפריה הרומית וזאת בעיקר ב-4 מישורים: כיבושים, חיזוק מעמדה של הדת הנוצרית האורתודוקסית, תשתיות בנייה נרחבות וחידוש קוד החוקים הלאומי.
רפורמה פנימית.
באלף השנים שקדמו ליוסטיניאנוס נוספו חוקים והורדו חוקים לפי מערכת המשפט הרומאית שהשפיעה על הרפובליקה הרומית, האימפריה הרומית והאימפריה הביזנטית. עקב אי סדירות ברישום חוקים אלו, מחסור בקוד חוקים לאומי מוסדר ושחיתות מרובה בדרג המשפטי, יעילותה של המערכת המשפטית הצטמק והנושא הוזנח על ידי רוב הקיסרים שקדמו ליוסטיניאנוס. על כן גייס יוסטיניאנוס את המשפטן הפגאני טריבוניאנוס לחצר המלוכה שלו. בתוך 14 חודשי עבודה הצליח טריבוניאנוס להסדיר קוד חוקים לאומי שהופץ תחת הכותרת קורפוס יוריס קיוויליס; "גוף החקיקה האזרחית". בתמיכתו של יוסטיניאנוס כל מערכות המשפט האחרות ורישומי החוקים האחרים הוצאו מן החוק במטרה ליצור מערכת משפטית אחידה.
מזה זמן רב הייתה האימפריה הרומית, המערבית והמזרחית כאחת, בבעיה ממושכת של איסוף מיסים שהוזנחה גם היא על ידי רוב השליטים הקודמים. במהלך המאה ה-4, רוב האצולה הרומאית ובני המעמד הגבוהה הפסיקו לשלם מיסים. לטיפול בבעיית המיסים נעזר יוסטיניאנוס בפוליטיקאי יוחנן הקפאדוני. יוחנן יצא במדיניות שהעבירה את המס האזורי מידיהם של פקידים אזוריים לממשל המרכזי וביצע טיהור נגד השחיתות בתוך הדרג הפוליטי. מלבד זאת, יוחנן פעל באכזריות נגד האצולה וכאשר התגלה על בני אצולה שלא שילמו מיסים הם סבלו עינויים פומביים שהוצאו לפועל בהוראותיו של יוחנן ונועדו ראשית כל במטרה להרתיע את מעמד האצולה.
שלטונו הבלעדי של יוסטיניאנוס התאפיין במאמצים עמוקים לחזק את האימפריה ולהשיב את האומה לתפארתה הקדומה. לשם כך יוסטיניאנוס וידא כי המעגל הקרוב אליו יהיה נאמן לשלטונו ומינה יועצים, מנהלים וביורוקרטים שלא בהכרח היו במקורם ממעמד האצולה. עובדת מוצאו הצנוע של יוסטיניאנוס, לצד בחירתם של חברי חצר המלוכה שלא היו מהמעמד הגבוהה, תרמו למתיחות מתמשכת אל מול האצולה הביזנטית. מצב זה הוחמר על ידי גישתו הסמכותית של יוסטיניאנוס לממשל. הצהרתו כי צוואת הקיסר היא שווה בערכה לחוק משפטי ערערה עוד יותר את סמכותו של הסנאט, כמו גם את הפלגים בתוכו.
מרידת ניקה.
במסגרת חיי התרבות הביזנטים הייתה השפעה רבה למשחקי מרוצי מרכבות. מאחורי הקבוצות של הכרכרות היו ארגונים שניהלו כספים, ביצעו תעמולה לקראת משחקים ומאחורי הקלעים ניהלו גם הונאות כספים וארגנו קשרים פוליטיים שהביאו להשפעתם בקביעות חוקיות של הממשל הביזנטי. ארגונים אלו נכנסו לקטטה שהביאה למותם של מספר תושבים והוכיחה לממשל הביזנטי את האלימות שבה הם משתמשים. במטרה לסיים מצב זה ואת השפעת הארגונים הללו על החברה הביזנטית נתפסו ונאסרו חלק ממנהיגי הארגונים וגורלם נקבע להיות הוצאה להורג בתלייה פומבית. מתוך שבעה מהאזוקים, שניים מהם ברחו בעזרתם של כמרים מקומיים.
הדבר גרר אחריו תסיסה אזרחית ובתחילת ינואר 532 החל מרד עממי נגד הקיסר יוסטיניאנוס על פעילותו נגד הארגונים שפעלו בחסות קבוצות מרוצי המרכבות. למרד עממי זה ניתן הכינוי מרידת ניקה, משמע "מרידת הניצחון", על שם זעקות המורדים שהיו זעקות הניצחון במהלך מרוצי המרכבות. המרידה נמשכה יותר מחודש והדפה את מוצב הצבא הקיסרי בבירה. המרידה הביאה לאלימות ופרעות וחצי מהעיר הועלתה באש. יוסטיניאנוס נעזר ביועצו נרסס, סריס ממוצא ארמני בחצר הקיסרית, במטרה להסיט את המרד לכדי מאבק בין קבוצות המרוצים, הכחולים והירוקים, שעד אז פעלו יחדיו נגד ממשל יוסטיניאנוס. המורדים כשלו להכתיר את אחיינו של הקיסר המנוח אנסטסיוס ועם הגעת כוחות הצבא הביזנטי תחת פיקודו של הגנרל בליסאריוס אל תוך הבירה, המרד נפל. חלק נרחב מהמאבק נגד המרד וההכנות להפלתו בוצעו בידי הקיסרית תאודורה, רעייתו של יוסטיניאנוס, מה שהביא להאדרת שמה ויוקרתה.
מלחמה בוונדלים.
יוסטיניאנוס תכנן זה זמן רב להשיב לשליטה הביזנטית את השטחים שנשלטו בעבר על ידי האימפריה הרומית המערבית קודם נפילתה. בעוד הוא העביר רבים מכוחותיו למאבקי הכיבוש, לא יכול היה לרכז את כל כוחותיו מכיוון שהיה צורך להגן בצורה הדוקה על הגבול המזרחי של האימפריה הביזנטית עם האימפריה הסאסאנית. הוונדלים שלטו בצפון אפריקה וריכזו את כוחם בקרתגו מאז כבשו את השטחים בצפון אפריקה מידי האימפריה הרומית המערבית בשנת 439 לספירה, ולאחר מכן הפיצו את השפעתם על חופי צפון אפריקה כולל טריפוליטניה וכבשו את קורסיקה, סרדיניה והאיים הבלאריים. בשנת 533 לספירה יוסטיניאנוס פתח במאמץ לכבוש מחדש את צפון אפריקה שמטרתו לתבוע אזורים אלה עבור האימפריה הביזנטית שהייתה היורשת החוקתית של רומא. מסע כיבוש זה החל בהנהגתו של הגנרל הביזנטי בליסאריוס באביב 533 לספירה עם תחילתו של מרד עממי נגד הוונדלים בטריפוליטניה, שנתמך בידי הצבא הביזנטי. זמן קצר לאחר מכן הוביל הגנרל בליסאריוס את החיילים שברשותו לחופי צפון אפריקה דרך הים האגאי. תחילה עצרו הכוחות עצר בסיציליה ובהמשך חנו באפריקה. סדרת קרבות החלה בעקבות הגעתם, ובחורף 534 לספירה נכנע מלך הוונדלים גלימר והשאיר את צפון אפריקה בידי השלטון הביזנטי לאחר כמעט מאה של שלטון ונדלי.
מלחמת שתי חזיתות.