החברה הביאה לראשונה לישראל מכונות אוטומטיות למשיכת מזומנים (כספומטים), והיא עד היום אחד הספקים הגדולים בתחום זה, כשהיא מספקת ומתחזקת עמדות כספומט לכל הבנקים. בנוסף היא מספקת מערכות מרכזיות לסליקה, מיון ועיבוד של צ'קים למרבית הבנקים בישראל.
בשנות ה-80 נוסף לחברה תחום תקשורת נתונים. החברה החלה להקים רשתות מחשבים מתקדמות, ובשנות ה-90 נוספו לפתרונות שסיפקה החברה גם מוצרי תקשורת קולית – טלפוניה. כיום משלבת החברה את שני העולמות הללו לכדי פתרונות מתקדמים, הכוללים מערכות מוקד טלפוני, טלפוניית IP, מענה קולי והאחדת מסרים. החברה גם השתתפה בהקמה של מערכי מוקד טלפוני בארגונים גדולים בישראל.
תחומי פעילות.
באמצעות חטיבת מחסני הנתונים שלה, החברה היא מפיצה בלעדית בישראל של חברת מחסני הנתונים Teradata בישראל, ועם לקוחותיה נמנות חברות כרטיסי אשראי, רשתות קמעונאיות, חברות תקשורת, חברות תעופה ועוד. חטיבה זו הרחיבה את פעילותה גם לתחום ה-Big Data.
החברה עוסקת גם באספקה של ציוד ועזרי מחשוב, הכולל מחשבים אישיים נייחים וניידים, מדיה מגנטית לגיבוי, מדפסות, עמדות רפואיות ממוחשבות, ציוד ארגונומי ועוד.
החברה גם מייצגת את NCR בשיווק ציוד לעמדות קיוסק מידע ולעמדות שירות ותשלום עצמי.
החברה תורמת מדי שנה פרס ע"ש לודוויג מיטווך למנהלי מערכות מידע, המוענק על ידי לשכת מנתחי מערכות מידע בישראל. עם מקבלי הפרס נמנית תא"ל (במיל') אילה חכים, לשעבר מפקדת יחידת לוטם.
החברה מנוהלת על ידי האחים ד"ר דוד (דדי) מיטווך וד"ר עלי מיטווך, שהם דור שלישי לניהול החברה המשפחתית.
יצחק שבילי
יצחק שבילי (1903, טביליסי, גאורגיה - 23 ביוני 1976, עכו), מטובי רוכבי הסוסים בארץ, זכה בתחרויות רכיבה רבות. שירת במשטרת המנדט כשוטר ולאחר מכן היה בין הפרשים היהודים הבודדים ששירתו במשטרה. בהמשך מונה על ידי הבריטים כמפקד היהודי הראשון של תחנת משטרה בתקופת המנדט (תחנת המשטרה בנהלל). בתפקידו זה עזר רבות להגנה להוציא לפועל מבצעים ביטחוניים. לאחר הקמת המדינה המשיך לשרת במשטרת ישראל, ופרש לגמלאות לאחר 40 שנות שירות.
קורות חייו.
ילדותו.
שבילי נולד ב-1903 בטביליסי שבגאורגיה כיצחק צציליה שווילי (בגאורגית: ცეცილია შვილი). לפני לידתו, הוריו עלו לארץ ישראל ב-1878 אך שבו לגאורגיה שם נולדו יצחק ואחיו. ב-1908 שבה המשפחה לארץ והתיישבה בירושלים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 גורשה אם המשפחה עם הילדים לאלכסנדריה כשאביו נשאר לשמור על בית המשפחה בירושלים.
בהגיעם לאלכסנדריה השתכנה המשפחה במחנה הפליטים אבארי. שבילי החל לטפל בסוסים של חטיבת פרשים אוסטרלית שחנתה בסמוך למחנה הפליטים. הנער התחבב על החיילים ובסיועו של מפקדם, בריגדיר הורזוולט, התקבל ללימודים בפנימיה צבאית. בפנימיה התמחה ברכיבה ובטיפול בסוסים, השתתף במרוצי סוסים וזכה במדליות. עם סיום המלחמה שבו אמו ואחיו לירושלים, אך שבילי נשאר במצרים והמשיך לעבוד עם סוסיהן של משפחות יהודיות מצריות עשירות.
השירות במשטרת המנדט.
ב-1925 חזר שבילי לארץ וגויס למשטרת המנדט כפרש. בתחילת דרכו עסק במרדפים אחרי גנבים ומבריחים באזור ירושלים תוך שהוא מנצל את הידע שלו בעברית, אנגלית וערבית. במהלך שירותו השתתף בתחרויות רכיבה ואף זכה בפרסים ומדליות.
ב-1928 הוצב לשירות במשטרת עקבה שם שירת תשעה חודשים שבסופם חזר לירושלים.
ב-1939, לאחר שקודם לדרגת סרג'נט (סמל), מינוהו הבריטים למפקד תחנת המשטרה בנהלל. התחנה הוקמה ב-1936 בתחילת המרד הערבי הגדול והייתה אחת מעשרות תחנות משטרה ושלטון שהקימו הבריטים, באותה תקופה, ברחבי הארץ. מטרת התחנה הייתה לשמור על ביטחון תושבי היישובים היהודים והערבים בסביבה. עם הגיעו לתחנה שיפרו השלטונות הבריטים את המיגון בה על ידי עיבוי הקירות, הקמת 2 מצדיות עם חרכי ירי ובניית חומת מגן הקפית. שבילי גר בתחנה וב-1940 הצטרפה אליו משפחתו. תחת פיקודו שירתו שוטרים יהודים וערבים, פרשים ויחידה רכובה על טנדרים.
בנוסף לפעילות המשטרתית הרשמית, עסקו השוטרים היהודים של התחנה (ושבילי בראשם) בסיוע לארגון ההגנה בפעולות ביטחוניות שונות באזור הצפון.
בתקופת שרותו כונה על ידי ערביי הסביבה "אבו חאדר" על שם בנו אליהו.
לאחר הקמת המדינה.
לאחר הקמת המדינה המשיך את שירותו במשטרת ישראל וב-1949 הועבר לשרת במשטרת עכו. כמו כן עסק בתפקידים מיוחדים הקשורים לערביי ישראל. פרש ב-1965 לגמלאות לאחר 40 שנות שירות.
חייו האישיים.
שבילי נשא לאישה את אסתר ונולדו להם 2 ילדים. בנו אליהו נקרא על שם אביו של שבילי ועבד כמדען ברשות לפיתוח אמצעי לחימה. בנו השני אברהם (רמי) שירת כראש אגף חקירות בשב"כ (נולד ב-1939 ונפטר ב-2007). יצחק שבילי נפטר ב-1976.
התחנה בנהלל.
תחנת המשטרה בנהלל עברה לאחר מלחמת העצמאות לידי צה"ל אך ננטשה בשנות ה-60. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 וביוזמת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל שוקמה התחנה, והוקם בה מרכז מבקרים למורשת השוטר והנוטר העברי בארץ-ישראל. בנו של שבילי, רמי, תרם חפצים אישיים של אביו למוזיאון.
יאן גרוס
יאן תומאש גרוס
יאן טומש גרוס
יאן תומש גרוס
טרקלין שאגאל
טרקלין שאגאל הוא הטרקלין במשכן הכנסת בו מתקיימים אירועים ממלכתיים וקבלות פנים. הטרקלין נמצא בצדו המערבי של בניין משכן הכנסת, סמוך לאולם המליאה. הגישה אל הטרקלין נעשית דרך מבואת הכנסת בקומת הכניסה, ומחלונותיו נשקף נופה של ירושלים לכיוון דרום ומערב. הטרקלין זכה לשמו שכן עוצב בידי האמן מארק שאגאל, שיצר גם את יצירות האמנות שבו.
היסטוריה.
כבר בשנת 1960 פנה יושב ראש הכנסת קדיש לוז אל האמן מארק שאגאל, ושאלו אם יהיה מעוניין לעטר את טרקלין משכן הכנסת המתוכנן בגבעת רם. התוכנית המקורית עסקה בחלונות ויטראז', בדומה לחלונות שאגאל שעיצב האמן בבית הכנסת של בית החולים הדסה עין כרם, או בציורי קיר. לבסוף התקבלה הצעתו של שאגאל לעטר את הטרקלין בגובלנים. שאגאל הציע את נושאי הגובלנים ובחר את ציפוי תקרת הטרקלין, העשויה בדמות 100,000 קוביות עץ, והובטח לו שעיצוב הטרקלין ייעשה בהסכמתו המלאה. שאגאל אף קבע ב-1964 שרצפת הטרקלין תרוצף באבן ולא בשטיח מקיר לקיר, כפי שנעשה באולם המליאה ובמבואות, והוא זה שהציע לשלב בה את שנים עשר הפסיפסים המייצגים את שבטי ישראל, ואשר בהם שולבו מוטיבים מבתי כנסת בארץ ישראל מהתקופה הביזנטית. לבסוף, בשנת 1965, החליט שאגאל על הוספת פסיפס הקיר בטרקלין.
בשנת 2006 נשלחו הגובלנים לניקוי ושימור בבית מלאכה בפריז שבו יוצרו, בעלות של כ-100,000 ש"ח. לאחר חזרת השטיחים לארץ ותלייתם על הקיר, נראה בבירור שהם מקומטים. לאחר בדיקה התברר שפעולת הניקוי לא גרמה לקמטים אלא חשפה את תהליך הקימוט הטבעי של הבד, שנגרם, בין היתר, משיטת התלייה בשנת 2012. לאחר התלבטות והתייעצות עם מומחים, החליטו בכנסת לשנות את שיטת התלייה של הגובלנים, והדבר פתר את בעיית הקימוט. ערכם של הגובלנים הוערך בשנת 2006 בסכום של 24 מיליון ש"ח.
חתונתם של מרים ושלדון אדלסון נערכה ב–1991, באולם שאגאל בכנסת. את החתונה סייע לארגן סגן שר החוץ דאז, בנימין נתניהו. עצם קיום האירוע עורר ביקורת בשל השימוש במשכן הכנסת לצורך חגיגת נישואים, דבר שלא נעשה לפני או אחרי חתונה זו.
הטרקלין.
בטרקלין שנים עשר פסיפסי רצפה, מעשה ידיו של מארק שאגאל, שנעשו בהשראת ביקור שערך בצפת, ואין בהם סמלים דתיים, שכן הם נועדו לרצפת האולם. עוד מוצג בכניסה לאולם עותק מדויק של מגילת העצמאות.
עיקר תשומת הלב מופנית לשלושה גובלנים גדולים, מעשה ידיו של שאגאל, אשר הוכנו מחוטי צמר ב-144 גוונים, והמתארים את עברו של העם היהודי (בתווך, על הגובלן הגדול ביותר), את ההווה (משמאל), ואת עתידו (מימין). הגובלן המוקדש לעבר מדגיש את דמויותיהם של דוד המלך ושל משה במעמד הר סיני, ובתווך נראה המון בני ישראל. גובלן ההווה מתאר את ירושלים בשנות ה-60 של המאה ה-20, והעיר עצמה נראית בתוך בועה, שכן הייתה נתונה לשליטה ירדנית. הגובלן המוקדש לעתיד הוא מעורפל יותר, ובמרכזו מתוארת נבואת ישעיהו.
בטרקלין שוכן גם פסיפס קיר, אף הוא מעשה ידיו של שאגאל, המראה את המנורה לצד מלאך המושיט יד לעבר דמויות שנים עשר שבטי ישראל, ומזמינם לעלות לארץ. בתחתית הפסיפס נראה הכותל המערבי.
איריס אליה כהן
איריס אליה כהן (נולדה ב-1969) היא סופרת, משוררת ואמנית ישראלית, כלת פרס מורשת ע"ש הנשיא יצחק נבון לשנת 2018, כלת פרס ראש הממשלה ליצירה לשנת 2015. ב-2021 זכתה באות הוקרה מטעם ליבי במזרח על "תרומתה הכבירה ופורצת הדרך בתחום השירה והסיפורת".
אליה כהן פרסמה עד כה תריסר ספרי פרוזה, שירה, ילדים ופעוטות בהם רבי המכר "מכתוב", "גלבי", "פלא פואמות ושירים", "שחרחורת" סדרת "סבתא טורבו" ועוד.
ביוגרפיה.
בשנת 2011 יצא ספר הביכורים שלה, מכתוב (בהוצאת הקיבוץ המאוחד).
בשנת 2011 זכה 'מכתוב' בפרס שרת התרבות 2011 ובפרס רמת גן לספרות לספר הביכורים הטוב ביותר לאותה שנה.
בשנת 2013 יצא ספרה השני דוּשִׁינְקַא, נשמה (הקיבוץ המאוחד 2013), שזיכה את הכותבת במועמדות לפרס ספיר לשנת 2013.
בד בבד עם צאת הספר ראה אור "פרויקט דושינקא" קטעי פרוזה מתוך הספר מולחנים ומושרים על ידי רועי סלמן.
בשנת 2014 יצא לאור ספר שירים ראשון פרי עטה: 'שחרחורת בהוצאה עצמית ובאמצעות מימון המונים (עריכה: ענת לוין). שירים רבים מתוך הספר הולחנו על ידי אמיר עמרמי, דינה ולירון לינדמן, יובל עובד ועוד.
בסוף שנת 2015 זכתה אליה כהן בפרס ראש הממשלה ליצירה.