אוספי הספרייה בנויים ממאגרי מידע, ספרים וכתבי עת בתחומים הנלמדים בפקולטה: מדעי הצמח, מדעי הקרקע והמים, בעלי חיים, רפואה וטרינרית, אנטומולוגיה, מחלות צמחים ומיקרוביולוגיה, משאבי הטבע בחקלאות, ביוכימיה, מדעי המזון ותזונה וכלכלת ניהול וסביבה. כמו כן מצוי בספרייה אוסף היסטורי של פרסומים העוסקים בחקלאות בארץ ישראל מלפני קום המדינה. מרבית כתבי העת בספרייה קיימים בפורמט אלקטרוני. עבודות הגמר והתזות שהוגשו בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה, מונגשות בפורמט אלקטרוני.
קולסום עבדאללה
קולסום עבדאללה (באנגלית: Kulsoom Abdullah; באורדו: کلثوم عبد اللہ; נולדה ב-1976) היא מרימת משקולות פקיסטנית-אמריקאית. היא הייתה האישה הראשונה לייצג את פקיסטן בהרמת משקולות, כאשר היא התחרתה באליפות העולם ב-2011. באותה השנה, היא גם עשתה היסטוריה כאשר, על מנת לשמר את השקפותיה הדתיות, היא הפכה לאישה הראשונה להתחרות מכוסה לחלוטין, לאחר שהפדרציה הבינלאומית להרמת משקולות (IWF) שינתה את הכללים שלה לבקשתה.
ביוגרפיה.
עבדאללה נולדה בארצות הברית להורים פקיסטנים מבני הפשטו. אביה מטנגי, ואמה מצ'רסאדה. היא הבכורה מבין חמשת ילדיהם. היא למדה הנדסת מחשבים באוניברסיטת מרכז פלורידה, וקיבלה דוקטורט מהמכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה. היא מדענית נתונים בחברת טכנולוגיה באטלנטה.
היא התחילה להרים משקולות בתור תחביב, שעד מהרה הפך לרציני. היא למדה טאקוונדו והשלימה תעודת הכשרה בקרוספיט, והרימה משקולות כחלק מהאימוניה. היא התחילה להתחרות בהרמת משקולות בשנת 2010, ועברה את הדרישות להתחרות באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות הלאומית. אך כשנרשמה להתחרות, היא נפסלה מתחרות כי אסור היה לה להתחרות בחג'אב, שהיא לובשת באורח קבע מטעמי דת, ובגוף מכוסה. על פי כללי הפדרציה הבינלאומית להרמת משקולות, באותה העת, היה על תלבושות המתחרות להיות ללא צוורון, ועל המרפקים והברכיים להיות חשופות, כדי שהשופטים יוכלו לראות שהפרקים נעולים כהלכה. עבדאללה הגישה בקשה לוועדה האולימפית של ארצות הברית, אשר מפקחת על הענף, לשנות את חוקי הלבוש בתחרות. הוועדה דחתה את בקשתה.
אך ההחלטה הסופית הייתה בידי הפדרציה הבינלאומית. המועצה ליחסים אמריקאים-אסלאמים (CAIR) שמעה על סיפורה, והציעה לה סיוע, ודרכם עבדאללה המשיכה במאמציה. הם העלו מספר נושאים בפני הפדרציה, ובתקשורת: ברמה הטכנית, שהחוק האמריקאי לספורט חובבני ואולימפי דורש שאנשים יוכלו להשתתף "ללא אפליה על בסיס גזע, צבע, דת, מין, גיל או מוצא לאומי, ועם הזדמנות הוגנת לשימוע עבור כל ספורטאי, מאמן, מנהל, או שופט חובבן לפני שהוא ייפסל מהשתתפות". הטענה הייתה שהחוקים בפועל מונעים השתתפות של מוסלמיות, בהפרה של החוק, וכן שלא נערך שימוע הוגן בנושא. בנוסף, עבדאללה הדגישה שהרמת משקולות היה תמיד ספורט בו גברים היו דומיננטיים, אך יותר ויותר נשים מתחרות בענף, ושיש לקחת בחשבון את צורכיהן ולשקול שינויים בהתאם. וכן, שבארצות הברית, ומוסלמיות מתמודדות באופן מוגבר בהגבלות במגוון ענפי ספורט, ושיש צורך לטפל בנושא.
הפדרציה דנה בנושא. כדי לאפשר לשופטים לשפוט את טכניקת המתמודדות, היא לא יכלה לאפשר לעבדאללה ללבוש את הבגדים המשוחררים שנהגה ללבוש, אך כפשרה, הסכימה לאפשר לה ולמתחרות עתידיות ללבוש בגד גוף צמוד המכסה את כל גופן, וכיסוי ראש המשאיר את פניהן חשופות. ובסוף יוני 2011, הוועדה האולימפית הוציאה הודעה לגבי קבלת ההחלטה, וכך התאפשר לעבדאללה להתחרות באליפות ארצות הברית ביולי 2011, ואחר כך באליפות העולם בהרמת משקולות של שנת 2011, בה ייצגה את פקיסטן. בכך, הפכה למרימת המשקולות הראשונה של פקיסטן בתחרות בינלאומית, וכן הראשונה להתחרות בכיסויי ראש וגוף. התחרות הבינלאומית השנייה שלה הייתה באליפות אסיה של 2012 בקוריאה הדרומית.
פעילות והכרה.
הסיפור שלה הכה גלים, והיא הוזמנה לדבר בפני מחלקת המדינה בראשותה של הילרי קלינטון על המאבק שלה. היא פתחה אתר ודף פייסבוק כדי להמשיך ולקדם הזדמנויות לספורטאיות שדתן דורשת ביגוד מכסה, ולסלול דרך להשתתפות נשים מתרבויות שונות מרחבי עולם, תוך התעלות על דעות קדומות לגבי מגדר, גזע, ודת.
ב-2014, עבדאללה הייתה אחת הנשים בסרט התיעודי "The Pakistan Four", שחקר משמעויות חדשות להיות אישה פקיסטנית מוסלמית. היא זכתה בפרס ג'ורג'יה למוסלמי/ת המשפיע/ה. היא חברה ב"צוות שירזנאן" ("Team Shirzanan" - בפרסית, נשים גיבורות), קבוצת רכיבת אופניים תחרותית של נשים מוסלמיות, ומשמשת בו כדוברת. הקבוצה כוללת נשים מכל העולם המוסלמי, כולל ערב הסעודית, איראן, אפגניסטן, מצרים וירדן, כל אחת עם הישגים ומאבקים משלה בנושא גישה לתחרות בתחומה (טיפוס הרים, קרטה, כדורסל ועוד). היא גם שגרירת ספורט עבור ארגון שירזנאן, המקדם זכויות וגישה לנשים מוסלמיות בספורט.
תר&quot;ש גדעון
גאון של אבא
גאון של אבא היא תוכנית טלוויזיה ישראלית ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בין השנים 2009–2012, בהנחיית יהורם גאון. התוכנית הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית תוכנית ילדים ונוער הטובה ביותר בשנת 2012
מבנה התוכנית.
פורמט התוכנית היה מבוסס על התוכנית מסיבת גן ששודרה בערוץ הראשון מ-1989 ועד סוף 1994, בהנחיית ירון לונדון. מדי פרק נפגש יהורם גאון עם שלושה ילדים ומשוחח עימם על נושא מסוים מעולמם. כמו כן בפרק משולבים קטעים הקשורים לנושא הפרק ובהם משתתפים יהורם גאון ותשבי התיש (דור צויגנבום).
הפרק נחתם בשיר אשר שר יהורם גאון.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
דיוויזיית הוואפן פרשים אס אס ה-33
דיוויזיית ואפן פרשים אס אס ה-33 (ההונגרית ה-3) (בגרמנית: 33. Waffen-Kavallerie-Division der SS (ungarische Nr. 3)) הייתה דיוויזיית פרשים של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-27 בדצמבר 1944, על בסיס יחידות הפרשים של צבא הונגריה. כמפקד היחידה מונה לאסלו דיאק אשר החזיק בדרגת קולונל בצבא ההונגרי. בפועל, היחידה מעולם לא הגיעה לסדר גודל של דיוויזיה, והתקיימה על הנייר בלבד. היא לחמה במהלך המצור על בודפשט והושמדה במהלכו. המספר 33 הוענק לדיוויזיית שרלמאן, ודיאק הועבר לפקד על דיוויזיית ואפן גרנדיר אס אס ה-26.
יחסי הממלכה המאוחדת–צ'כיה
יחסי הממלכה המאוחדת–צ'כיה הם יחסי החוץ בין צ'כיה לבין הממלכה המאוחדת. שתי המדינות הן חברות האיחוד האירופי ונאט"ו.
היסטוריה.
לבריטניה וצ'כיה היו יחסים היסטוריים פושרים, אם כי לא עוינים, בעיקר בשל חוסר מעורבותה של בריטניה ביבשת אירופה שמעבר לצרפת וצ'כוסלובקיה נלכדה בין המדינות בעלות הברית הקפיטליסטיות ברובן לבין  ברית המועצות. בתחילה שני העמים היו בעלי ברית מסחר שותפים. במהלך השנים לפני מלחמת העולם השנייה. הקשרים בין המדינות נהיו מתוחים, כאשר גרמניה הנאצית סיפחה את צ'כיה תחת התנאים של הסכם מינכן (1938), אשר צ'כים רבים כינו אותו "בגידת מינכן". יותר מ-500 טייסים צ'כים, שרובם נמלטו מהכיבוש הנאצי למדינות בעלות הברית, שירתו בחיל האוויר המלכותי וזכו להכרה במהלך הקרב על בריטניה על אומץ לבם וכישוריהם. טייס אחד כזה היה יוזף פרנטישק, אשר עוטר בעיטור התעופה המצטיין, והיה אחד משני הטייסים היחידים שזכה בעיטור זה, למרות  שאינו מחבר העמים הבריטי, וכן היה אחד האסים המובילים של בעלות הברית. בריטניה הייתה אחת המדינות שאליהן נמלטו פליטים יהודים צ'כים, בעיקר באמצעות הקינדר-טרנספורט.
במהלך המלחמה הקרה, היחסים שוב החמירו, בשל היות בריטניה בת ברית של ארצות הברית, ה"אויב" של ברית המועצות, אולם מאז פירוק צ'כוסלובקיה, היחסים הכלכליים השתפרו במידה רבה, אם כי אף אחת משתי המדינות אינה בעלת ברית בעלת חשיבות עליונה.
סחר.
הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-6.7 מיליארד ליש"ט ב-2011.
הגירה.
על פי מרשם האוכלוסין של בריטניה בשנת 2001, 12,220 צ'כים התגוררו בבריטניה. . לאחר הצטרפותה של צ 'כיה לאיחוד האירופי במאי 2004, הצ'כים יכלו לחיות ולעבוד במקום אחר באיחוד האירופי, ובעקבות כך היגרו צ'כים רבים לבריטניה בחיפוש אחר עבודה. המשרד הלאומי לסטטיסטיקה מעריך, כי מאוקטובר 2010 עד ספטמבר 2011, בין 24,000 ל-40,000 צ'כים חיו בבריטניה.
ביקורים רשמיים.
אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת הגיעה לצ'כיה במרץ 1996, וביקרה בפראג ובברנו, והתקבלה על ידי הנשיא ואצלב האוול.
יחסים דיפלומטיים.
צ'כיה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון, ו-3 קונסוליות בבלפסט, אדינבורו, ומנצ'סטר. מאידך, בריטניה מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג בלבד.
האימפרסיוניסטים (סדרת טלוויזיה)
האימפרסיוניסטים (באנגלית: The Impressionists) היא מיני-סדרה בת שלושה חלקים, דוקו-דרמה של ה-BBC המשחזרת את תחילת תנועת האימפרסיוניזם. הסדרה מבוססת על ארכיון של מכתבים, רשומות וראיונות מאותה תקופה, והיא מתעדת את חייהם של האמנים ששינו את פני עולם האמנות.
עלילה.
"האימפרסיוניסטים" הוא סיפור של עוני, תקווה ושל מאבק להכרה, על רקע של מלחמה, מהפכה ותנועות אמנותיות בפריז.
בלב הסיפור עומדת אחוות האמנים, המלכודים בידידות מתמשכת ובמחויבויותם לסוג חדש של אמנות. את הסיפור מובילים הציורים. כמה מיצירות האמנות הבלתי נשכחות משוחזרות מחדש, תוך שימוש באותן טכניקות שבהן השתמשו האמנים עצמם.