פנג שימש כסגן הנשיא של לִי יְוֵּ'אנְחונְג (Li Yuanhong), בשנים 17–1916. במהלך כיבוש בייג'ינג על ידי ג'אנג שון, שימש פנג כנשיא בפועל, כאשר הנשיא לי התפטר רשמית. הוא הושבע כנשיא הרפובליקה של סין ב-1 באוגוסט 1917, אך חוקיותו הייתה בספק, מאחר שהאסיפה הלאומית לא הכירה בו כנשיא.
ב-14 באוגוסט נכנסה סין למלחמת העולם הראשונה לצד בעלות הברית לאחר שהוכיחו את תמיכתה של גרמניה בהפיכתו של ג'אנג. וכן בהשפעת פעילותו האינטנסיבית של ראש הממשלה דואן צ'ירוי. הוא שלח כ־135,000 חיילים בגדודי עבודה לחזית המערבית, למסופוטמיה ולמזרח אפריקה הגרמנית. כוחות נשלחו גם לרוסיה כדי לסייע להתערבות בעלות הברית במלחמת האזרחים ברוסיה. סון יאט-סן הקים ממשלה יריבה בגואנגג'ואו במהלך ספטמבר 1917, וגם הוא הכריז מלחמה באותו חודש על גרמניה, בניסיון כושל לזכות בהכרה בינלאומית. פנג רצה לפתור את הסכסוך בין הצפון לדרום בסין, והדבר גרם לדואן להתפטר כמחאה. בשל לחץ הקליקה של האנוי, דואן חזר לראשות הממשלה. פנג סיים את תקופת חמש השנים שלו בפוליטיקה, שהחלה עם יואן ב-1913 ב-10 באוקטובר 1918. הוא נפטר בבייג'ינג ממחלה.
לפנג נערכה הלוויה ממלכתית והוא נקבר במחוז הולדתו, הוביי.
חצי מאה שנים לאחר מכן חולל קברו במהלך מהפכת התרבות.
מרידיאן ראשי
המרידיאן הראשי (באנגלית: Prime meridian) הוא קו האורך הראשון במערכת הקואורדינטות הגאוגרפיות ומסומן במספר 0.
המרידיאן הראשי יכול היה באופן תאורטי להתחיל בכל מקום במפה, בניגוד לקו המשווה אשר קבוע בהתאם לציר הסיבוב של כדור הארץ. בשל כך לאורך ההיסטוריה השתמשו חברות שונות במיקום שונה כמרידיאן הראשי. במהלך המאה ה-19 התגבשה הסכמה לעבור לשיטה אחידה של קואורדינטות גאוגרפיות, אך נותרה מחלוקת בשאלה איזו עיר תעמוד בקו האפס: פריז או לונדון. בועידת המרידיאן הבינלאומית (1884) נבחר קו גריניץ', שעובר בכפר גריניץ' הנמצא ברובע גריניץ' שבלונדון, אנגליה.
הנקודה שבה מצטלב המרידיאן הראשי עם קו המשווה (בקואורדינטות ) זכתה לכינוי נאל איילנד.
דוד אמיגה
דוד (דודי) אמיגה (נולד ב-26 באוקטובר 1960) הוא כדורגלן עבר ישראלי בליגה הלאומית בכדורגל, אז הליגה הבכירה בישראל בין השנים 1976–1987.
שיחק בקבוצות מכבי יפו ומכבי תל אביב.
ב-1983 היה שותף בשלושה מתוך ארבעת השערים, במשחק שזכה בתואר “המשחק הגדול ביותר בכדורגל הישראלי״ של ערוץ הספורט 5+ גולד. המשחק ששוחק במסגרת חצי גמר גביע המדינה, בין מכבי תל אביב ומכבי חיפה, נגמר בתוצאה 4:4, והוכרע בבעיטות הכרעה.
אמיגה הוזכר בשיר ואלה שמות בביצועו של אריק איינשטיין, שפורסם בתקופת מונדיאל 1990.
קריירה כשחקן.
אמיגה החל את דרכו בקבוצת הנוער של מכבי יפו. בעונת 1975/1976, בגיל 16 בלבד, הוקפץ לקבוצה הבוגרת של המועדון. הוא נחשב לאחד מכשרונותיה הגדולים של מכבי יפו. בין משחקיו הגדולים והבודדים שתועדו, כבש שלושער לרשת הפועל חיפה במחזור האחרון של עונת 1980/1981 והוסיף 3 בישולים בניצחון 6-2 של קבוצתו, אשר הוריד את הפועל חיפה לליגה הארצית, אז הליגה השנייה, לראשונה בתולדותיה. באותה עונה כבש אמיגה שער מ-40 מטרים לשערו של אריה בז'רנו שוער הפועל תל אביב (כדורגל).
במחזור האחרון בעונת 1981/1982 כבש אמיגה שער ניצחון לרשת מכבי נתניה באצטדיון הקופסה, שער ששלל מנתניה את האליפות באחת מעונותיה הגדולות בהיסטוריה.
בשיא כוחו קיבל אמיגה מברק, בו זומן לסגל נבחרת ישראל בכדורגל. בשל התנהלות רשלנית מצידו, אמיגה לא נענה לזימון ולא התייצב לאימוני הנבחרת. בשל כך, פיספס את ההזדמנות לשחק במדים הלאומיים.
בעונת 1982/1983 נרכש אמיגה על ידי מכבי תל אביב ב-275 אלף דולר, סכום שיא דאז, לבקשת מאמן הקבוצה דוד שווייצר. דרמה גדולה התרחשה סביב המעבר, שהוכרעה לבסוף בהחלטת בית המשפט המחוזי בתל אביב. הנהלות מכבי תל אביב ומכבי יפו סיכמו ביניהם על העברת החלוץ, בעוד אמיגה עצמו, באותו ערב, סיכם עם הנהלת בני יהודה תל אביב בראשות האחים סולמי על העברתו לקבוצה בלא ידיעת מנהליו מיפו. עם ידיעת הדבר, פנו ראשי מכבי תל אביב ומכבי יפו אל האחים סולמי. לאחר סירובם לשחרר את החלוץ מהתחייבויותיו, הובא העניין בפני בית המשפט שפסק שאמיגה יהיה שחקן מכבי תל אביב. במסגרת אותו סיכום שהושג, עבר חברו לקבוצה משה אוננה לשחק בבני יהודה.
אמיגה הגיע עם קבוצתו החדשה לגמר גביע המדינה באותה עונה, כשהם מדיחים את מכבי חיפה בשלב חצי הגמר בדו-קרב פנדלים, לאחר 4:4 בסיום 120 דקות, במשחק שנבחר כגדול ביותר בכל הזמנים בכדורגל הישראלי. אמיגה בישל 3 שערים במשחק, והחמיץ בעיטת עונשין בדו-קרב הפנדלים, אך הצליח להעפיל לגמר עם קבוצתו לאחר ניצחון 4–5 בפנדלים. אמיגה לא הורשה לשחק בגמר בהוראת הצוות הרפואי בעקבות בעיות עיניים, ושם נחלה מכבי הפסד ליריבה העירונית הפועל תל אביב 3-2.
אף על פי שהגיע כהבטחה גדולה, לא הצליח אמיגה לממש את הפוטנציאל הגדול במדי מכבי. הוא סבל מבעיות ראייה, דבר שניסו להתגבר עליו בקבוצה בעזרת טובי רופאי העיניים, עדשות וטיפולים מיוחדים לתקופה, אך ללא הועיל. אמיגה הרבה להחמיץ, ולבסוף הסתבר ששיחק עם דלקות בעיניו. במדי הצהובים כבש 6 שערים בעונתו היחידה במועדון.
בעונת 1983/1984 לאור מחאת אוהדים להשבתו והתנהלות לא מקצוענית בעיני אנשי מכבי, חזר אמיגה ליפו. שם, במשך 3 עונות תחת המאמן מרדכי שפיגלר, ניצלה יפו מירידה במחזורי הסיום בזכות שעריו. בקיץ 1987, עם נשירת יפו לליגה הארצית והתדרדרות ראייתו, עבר לשחק בליגות הנמוכות בקבוצות לזרוס חולון, הפועל אור יהודה ונווה גולן עד פרישתו מהמשחק בגיל 34.
מילאן אצ'ימוביץ'
מִילָאן אָצִ'ימוֹבִיץ' (בסרבית קירילית: Милан Аћимовић, בסרבו-קרואטית: Milan Aćimović; 31 במאי 1898, פינוסאווה, בלגרד רבתי, ממלכת סרביה-25 במאי 1945, רכס זֶלֶנְגוֹרָה בבוסניה, יוגוסלביה הדמוקרטית הפדרלית) היה פוליטיקאי סרבי, משתף פעולה עם הנאצים, אשר כיהן כשר הפנים מטעם ממשלת הבובות של מילאן נדיץ'. במלחמת העולם השנייה בשלהי 1944, לאחר שחרור בלגרד על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו, הצטרף לכוחות הצ'טניקים ונהרג בקרב עם כוחות הפרטיזנים.
קורות חייו.
מילאן אצ'ימוביץ' נולד בעיירה פינוסאווה הסמוכה לבלגרד, אשר הפכה ברבות הימים לפרבר שלה. ב-1923 סיים תואר במשפטים באוניברסיטת בלגרד. בשלהי 1938 מונה לשר הפנים של ממלכת יוגוסלביה. הוא קיים קשרים הדוקים עם הנס הלם הנספח המשטרתי הגרמני בבלגרד וככל הנראה שימש לו מודיע. בפברואר 1939 הודח מכהונתו והושם במעצר בית. הוא שוחרר באוגוסט 1940.
ב-1 במאי 1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית מינו הנאצים ממשלת קומיסרים זמנית ואצ'ימוביץ' מונה לראש הממשלה ולקומיסר לענייני פנים. לאחר תחילת פעולות הגרילה נגד הגרמנים החליטו שלטונות הכיבוש להקים מחנה ריכוז לאסירים פוליטיים. האראלד טורנר ראש המנהל האזרחי מטעם הגרמנים הנחה את אצ'ימוביץ' להקים את מחנה הריכוז באנייצה וזה הטיל את הביצוע בפועל על דראגומיר יובאנוביץ'. אצ'ימוביץ' נחשב לפוליטיקאי "אפור" ולא זכה לאהדה ציבורית רחבה ועל כן מינו הגרמנים את הגנרל מילאן נדיץ' לראש "ממשלת ההצלה הלאומית" ואצ'ימוביץ' מונה רשמית לשר הפנים.
אצ'ימוביץ' תמך בסתר במחתרת הצ'טניקים. הגרמנים חשדו בו ובפעולותיו, ולבסוף ב-10 בנובמבר 1942 הועבר מתפקידו ובמקומו מונה הקולונל טנסיה דיניץ'. עם זאת, נותר בקשרים טובים עם השלטונות הגרמניים. באוקטובר 1944 שחררו כוחות הפרטיזנים של טיטו את בלגרד ואצ'ימוביץ' נמלט מהעיר. הוא הצטרף לכוחות הצ'טניקים ומצא את מותו בקרב מול כוחותיו של יוסיפ ברוז טיטו ברכס זֶלֶנְגוֹרָה אשר באזור בוסניה.
איי ABC
איי ABC (ABC islands) קבוצת איים בים הקריבי, הקרויה על פי האות הראשונה בשמותיהם: ארובה (Aruba), בונייר (Bonaire) וקוראסאו (Curaçao).
שלושת האיים משתייכים לממלכת ארצות השפלה של הולנד. ארובה וקורסאו הם טריטוריות אוטונומיות.
הולנדית הייתה השפה הרשמית באיים במשך רוב ההיסטוריה שלהם. אנגלית הפכה לשפה הרשמית באנטילים ההולנדים בשנת 2007.
היסטוריה.
יש הסבורים שאיי ABC התגלו לראשונה על ידי אחד הקפטנים של כריסטופר קולומבוס, אלונסו דה איידה (Alonso de Ojeda), אשר הגיע לראשונה לקוראסאו במאי 1499. הוא אמר שהוא כינה את האיים "איי הענקים" (Las Islas de los Gigantes) בשל מראם של התושבים הילידים. באופן רשמי הם התגלו על ידי אמריגו וספוצ'י, כאשר הקרטוגרף שלו חואן דה לה קוזה ביצע לראשונה רישומים לאיים. המתיישבים הספרדים הראשונים באי, שלא הצליחו למצוא בו זהב, חטפו את רוב הילידים על מנת שיעבדו עבורם כעבדים בהיספניולה. ב-1527 הקימו הספרדים ממשל עבור האיים והדת הקתולית הפכה דומיננטית באיים.
בשנת 1634 הולנד נלחמה בספרד על השליטה על באיים. ההולנדים ניצחו במלחמה ובעקבות כך האיים עברו לשליטה הולנדית. חברת הודו המערבית ההולנדית פיתחה את האזור, והקימה נמל מרכזי בקוראסאו. לביטול סחר העבדים ב-1863 הייתה השפעה הרסנית על כלכלת האיים, אף על פי שהכלכלה שבה והתעוררה עם גילוי הנפט בוונצואלה בתחילת המאה ה-19, ובעקבות כך האיים הפכו לבתי זיקוק גדולים.
האיים הפכו לחלק מהאנטילים ההולנדיים ב-1954, והולנד העניקה לאיים אוטונומיה פוליטית בתוך ממלכת הולנד. בשנת 1986 ארובה נפקדה מהאנטילים ההולנדים והפכה למדינה נפרדת בתוך הממלכה. עם פירוק האנטילים ההולנדים ב-10 באוקטובר 2010, זכתה קוראסאו למעמד דומה לארובה. בונייר הפכה לרשות מוניציפלית של הולנד, אם כי כיום היא שומרת על מעמדה כטריטוריה מעבר לים של האיחוד האירופי.
יחיאל מיכל שטיינברג