קיימים פיתוחים טכנולוגיים המסייעים לסקאוטינג ולניתוח ביצועים: בסיסי נתונים המכילים מידע על מספר רב של שחקנים, תוכנות המפיקות נתונים מצילומי וידאו, שבבי GPS המספקים מידע על טווחי ואזורי ריצה, תוכנות המנתחות נתוניים סטטיסטיים המוכנסים אליהן ופיתוחים אחרים.
בכדורגל.
סקאוט המאתר שחקנים למועדון, מנסה לבחון ולקבוע אם לשחקן יש את היכולת הטכנית והבנת המשחק הנדרשים כדי להצליח. אם הסקאוט המליץ על השחקן למועדון ובדיקות רקע העלו שהוא מתאים, המועדון עשוי להמשיך ולעקוב אחר ההתקדמות שלו על פני תקופה, מכמה חודשים ועד לכמה עונות. הסקאוטים ימשיכו לעקוב ולבדוק אם השחקן שומר על עקביות ברמת המשחק ועל תיאבון להצליח. אם לאחר תקופה זו המועדון עדיין מעוניין בשחקן, לעיתים קרובות המועדון מזמין את השחקן לבחינה באימוני המועדון שבה הסקאוטים וצוות האימון מעריכים את התאמת השחקן למועדון גם מבחינת אופי ומוסר עבודה. הבחינה במועדון מאפשרת למועדון גם להשוות את הרמה של השחקן עם הרמה של השחקנים שכבר בסגל.
סקאוטינג על יריבות.
בסקאוטינג על יריבות מנסה הסקאוט להעריך את יכולות היריבה ולזהות דפוסי פעולה ואיומים ספציפיים, באמצעות הצפייה במשחקיה. תפקידים בולטים של סקאוטים אלה:
בשוק הסקאוטינג קיימות חברות המספקות ניתוחי וידאו, שבאמצעות צפייה ועריכה של צילומי וידאו של מספר של משחקי היריבה מנסים לנתח ולסכם בווידאו עבור המאמנים תופעות בולטות במשחקה, כמו למשל: נקודות חוזק ונקודות תורפה, יציאה להתקפות, חזרה להגנה ותרגילים חוזרים.
בישראל.
בליגת העל בישראל מעסיקים ברבים מהמועדונים סקאוט אחד לפחות, אך לעיתים קרובות הוא מבצע בפועל גם תפקידים אחרים ועבודתו במועדון אינה רציפה. בישראל לסוכנים תפקיד משמעותי בבחירת השחקנים, כשלרוב בחינת השחקן מתחילה מפנייה של הסוכן ולא מסימונו על ידי הסקאוטים של המועדון, כמקובל בליגות הבכירות בעולם. השימוש בחברות המספקות ניתוחי וידאו החל לרווח בעשור השני של המאה ה-21 בישראל, ומעטות מעסיקות גם אנליסט ועובדות עם חברות לניתוח הביצועים שלהן.
Galaxy S 3
סקאוטינג
סאמסונג גלאקסי אס 3
סאמסונג גלקסי אס 3
גלאקסי אס 3
יושיוקה יאיוי
יושיוקה יאיוי (29 באפריל 1871 - 22 במאי 1959, ביפנית: 吉岡 彌生) הייתה רופאה ופעילה לזכויות נשים, הידועה בעיקר כמייסדת של האוניברסיטה ללימודי רפואה לנשים בטוקיו בשנת 1900, שהיה בית הספר הראשון לרפואה המיועד לנשים ביפן.
ביוגרפיה.
אביה של יושיקה היה רופא, שתמך בפיתוח החינוך לילדי הכפר בגילאים צעירים. יאיוי גדלה במאה ה-19, בתקופה בה לא היה מקובל ביפן, שנשים תרכושנה השכלה גבוהה. עם זאת, היא סיימה בית ספר לרפואה, והייתה האישה ה-27 שקבלה רישיון רפואי ביפן. משהבינה את הקשיים הצפויים לה כאישה בקריירה הרפואית, היא החליטה לייסד בית ספר לרפואה משלה, וזאת לפני שהייתה בת 30.
בוגרות האוניברסיטה ללימודי רפואה לנשים בטוקיו לא הורשו לעסוק ברפואה עד שנת 1912, כאשר הממשלה היפנית הרשתה לנשים לגשת לבחינות ההסמכה הרפואיות. עד שנת 1930, קרוב לאלף נשים למדו בבית ספרה של יושיוקה.
יאיוי הייתה פעילה פוליטית בחייה. יחד עם עמיתיה, היא קדמה את חשיבות החינוך המיני בבתי הספר. בשנות ה-30, יאיוי הייתה פעילה בתנועת הסופרג׳יסטיות היפנית.
בשנת 1955 קבלה את פרס מסדר הכתר היקר.
הפרס על-שם יושיוקה מוענק מדי שנה לנשים שהלכו בדרכה. אגודת הרופאות היפנית קראה לשניים מפרסיה על שמה, ועל שם אוגינו גינקו, האישה הראשונה שהוסמכה לעסוק ברפואה ביפן.
רחל כהן
יהודית לוזיה
יהודית לוזיה-אשכנזי (נולדה בשנת 1942) היא שחיינית עבר ישראלית שהייתה חברת נבחרת ישראל בשחייה.
ביוגרפיה.
לוזיה, בת לשושנה ומנחם, עולים מסוריה ואחות לאלי (1939) ורינה, נולדה וגדלה בקיבוץ אפיקים. אביה היה פעיל העלאת הילדים מסוריה בעליית האלף ויוצר מחברת לוזיה. בגיל 12, גילתה שהיא קרויה על שמה של אחותה הבכורה, יהודית לוזיה, שבהיותה בת שנתיים ו-6 חודשים ב-13 ביוני 1938, מעדה לתוך תעלת השקיה, נסחפה בזרם המים למרחק רב, טבעה וכך מצאה את מותה. היא התאמנה בהדרכת שמריהו נאבל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1955 זכתה לוזיה במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:46.5 דקות, אחרי דורית שרצר מברית מכבים עתיד שקבעה שיא מכבי חדש של 1:36.3 דקות ורחל ברגשטיין מהפועל גוש זבולון (1:41.2 דקות).
באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים שבחיפה בתחילת אוקטובר 1956 זכתה לוזיה במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:43.6 דקות, אחרי שושנה ריבנר (1:33.2 דקות) ודורית שרצר (1:33.6 דקות), שתיהן מברית מכבים עתיד.
באליפות הפועל ה-14 בשחייה שנערכה בחדרה בספטמבר 1957 זכתה לוזיה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא הפועל חדש של 1:35.5 דקות, שיפור לשיא של ברגשטיין (1:35.9 דקות). במכביה החמישית שנערכה בשנת 1957 היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:26.7 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים בספטמבר 1958 זכתה לוזיה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא הפועל חדש של 1:34.7 דקות, אחרי שושנה ריבנר (1:31.5 דקות) ולפני דורית שרצר (1:36.0 דקות), שתיהן מברית מכבים עתיד ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:24.4 דקות, אחרי חיותה מרצ'ביאק מהפועל תל עמל (3:21.8 דקות) ולפני תמר זליג ממכבי חיפה (3:25.0 דקות).
בתחרות שחייה בין נבחרת ישראל לנבחרת יוון שנערכה באתונה ביולי 1959 קבעה לוזיה שיא ישראלי חדש לנערות במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:31.4 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באמצע אוקטובר אותה שנה זכתה לוזיה במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:35.4 דקות, אחרי גלי להב מהפועל תל עמל (1:30.4 דקות) וחיותה מרצ'ביאק (1:34.5 דקות).
חיים אישיים.
נשואה לצבי (צ'ירי) אשכנזי.
חוסר חמצן בדם
כלל (ישראל)
חברת כלל (ישראל) בע"מ, שנודעה בשם "כלל" או "קונצרן כלל", הייתה חברת החזקות ישראלית גדולה, בעלות חברות בנות ברבים מענפי המשק בישראל. עם החברות הבנות שלה נמנו כלל תעשיות, "כלל סחר", "אזורים" וכלל ביטוח. בשנת 2000 מוזגה חברת "כלל" לתוך חברת אי די בי חברה לפיתוח.
הקמה ובעלות.
החברה הוקמה בשנת 1962 בשם "כלל - חברה להשקעות בישראל בע"מ". יוזם הקמתה היה ג'ורג' וייז, בתמיכתו של שר התעשייה והמסחר, פנחס ספיר. הקונצרן נועד למשוך לישראל השקעות של יהדות אמריקה הדרומית שהתקשו להשקיע ישירות במפעלים בישראל בגלל המרחק וחוסר ההכרות עם המשק הישראלי. הבעלות בחברה התפזרה על פני משקיעים רבים מחוץ לישראל, יחד עם עשר קבוצות ישראליות: בנק דיסקונט, בנק דיסקונט למשכנתאות, בנק לאומי, בנק הפועלים, סולל בונה, החברה המרכזית, בנק לסחר חוץ, כור, בנק החקלאות והבנק לפיתוח התעשייה, שהחזיקו יחד 20% ממניות החברה, אך קיבלו מחצית מהמושבים במועצת המנהלים. בשנים הראשונות השקיעה החברה באופן פסיבי, אולם החל משנת 1965 החלה החברה להשפיע באופן אקטיבי על פעילות החברות בהן השקיעה.
בשנת 1969 רכשה קבוצת דיסקונט את המניות של הבנק לחקלאות והבנק לפיתוח התעשייה, שהיו בבעלות ממשלתית, כדי למנוע את הפיכת "כלל" לחברה החייבת בביקורת של מבקר המדינה. בכך הייתה קבוצת דיסקונט לגורם דומיננטי בחברה. גורם נוסף שהחזיק מניות רבות בחברה הייתה חברת "מעלה", שרכשה את מניות החברה מידי משקיעים מחוץ לארץ בעת עלותם לישראל. בשנת 1972 הגיע חלקם של בנקים ישראלים בחברת כלל לקרוב ל-50%, 20% לדיסקונט, 20% לבנק הפועלים ו-10% לבנק לאומי.
בשנת 2000 מוזגה כלל לתוך חברת אי די בי חברה לפיתוח, באמצעות המרה של מניות "כלל" למניות "אי די בי פיתוח", שהחזיקה ערב המיזוג ב-61% ממניות "כלל".
ניהול.
בנו גיטר היה המנכ"ל הראשון של החברה. בתחילת 1965 הוא הוחלף על ידי אהרן דוברת, שפרש מניהול חטיבת התעשייה במשרד המסחר והתעשייה, וגיטר עבר לכהן כיו"ר הוועד המנהל ולאחר מכן כיו"ר מועצת המנהלים של החברה. דוברת כיהן כמנכ"ל החברה עד שנת 1991.
דוברת וגיטר הפכו את החברה לקונצרן הגדול בישראל, עם פעילות בתחומי התעשייה, היצוא, המסחר והנדל"ן, תוך הגדלת ההון העצמי שלו מ-20 מיליון דולר לכ-400 מיליון דולר.
בשנת 1980 התמנה יצחק שרם לסמנכ"ל החברה, ודוברת ושרם הובילו יחד את החברה להצלחות גדולות במהלך שנות ה-80.
ב-1990 הורשע אריה גולדין, מנכ"ל חברת ניהול התיקים כלל אינווסטמנט, בגנבת כספי לקוחות, ונידון לשמונה שנות מאסר.
בשנים 1991–1997 כיהן דוד וינשל כמנכ"ל החברה. בשנת 1997 מונה יצחק קאול למנכ"ל, והוא פרש מהתפקיד ביולי 2000, עם השלמת המיזוג של "כלל" עם אי די בי חברה לפיתוח.
תחומי פעילות.
החברה השקיעה במגוון רחב של תחומים שכללו בנקאות, נדל"ן, תעשייה וחקלאות. ב-1965 תוארה החברה בדבר: "כמעט אין פרויקט גדול שכלל אינה חלק בו".
בשנת 1968 רכשה "כלל" את חברת "גאס רסקו", זרוע ההשקעות בתעשייה של חברת "רסקו". שם החברה הנרכשת הוסב ל"גאס תעשיות", ובשנת 1971 הוסב שמה ל"כלל תעשיות".