שאיפתו של מייסד הדת הבהאית, בהאא אללה, הייתה להקים מבני פולחן בהאים בכל הערים בעולם שיאפשרו למאמינים לבוא ולהתפלל בהם. שאיפתו זו התממשה בחלק מן הערים בעולם (שיקגו, ניו דלהי, פנמה סיטי, סידני, קמפלה, פרנקפורט ואפּיה (סמואה)), וכמו כן נרכשו קרקעות למטרה זו במאה ערים נוספות בעולם. מקדש הבאב שבחיפה אינו בית תפילה כזה, והמקום להקמתו של בניין כזה בחיפה מצוין על ידי האובליסק המוצב בכרמל הצרפתי. לפי חזונם של מנהיגי התנועה הבהאית, עתידים בתי התפילה הבהאים להוות חלק ממרכזים לפעילות חברתית, הומניטרית, חינוכית ומדעית, אך מטרה זו טרם הושגה. בהווה משמשים בתי התפילה הבהאים אך ורק לפעילות דתית כתפילה או ללימודי דת ופגישות בהאיות אחרות מתקיימות במרכזים בהאים, בבתים פרטיים או במבנים שכורים. בית התפילה הבהאי נזכר לראשונה על ידי בהאא אללה בספרו אל-כתאב אל-אקדס, ואופיו של המוסד פותח על ידיו מאוחר יותר וכן על ידי בנו ויורשו, עבד אל-בהאא. לפי הכתבים הבהאים, יהיו בתי התפילה פתוחים בפני כל מאמיני הדתות, ובהם יוכלו הכל לעבוד את האל ללא קשר להשתייכותם הדתית. עם זאת, בתי התפילה מיועדים אך ורק לתפילה ולקריאה בכתבי הקודש הבהאים והאחרים, וחל איסור על נשיאת דרשות או על עריכת טקסים. שירה מותרת בבניין, אך ללא ליווי של כלי נגינה. הקמת בתי התפילה הבהאים השונים התבססה על תרומות, ויצאה אל הפועל כאשר הקהילה המקומית הייתה מסוגלת לעמוד בהוצאה. בניגוד למקובל בדתות אחרות, אין הבהאים גובים כספים בעת טקסים דתיים, ורק בני האמונה הבהאית רשאים לתרום מכספם לקופת הקהילה. בית התפילה הבהאי מנוהל על ידי האספה הרוחנית הבהאית הלאומית במדינה הרלוונטית. לכל בתי התפילה הבהאים יסודות אדריכליים משותפים, ולפי קביעתו של עבד אל בהאא, עליהם להיות עגולים בצורתם הכללית ולכלול תשע צלעות. בתוך המבנה אין מוצגים ציורים, תצלומים או פסלים, ואין מותקנים בהם מזבחות או דוכני דרשה. על המבנים לשאת כיפה, וכיום מתאפיינים כל בתי התפילה הקיימים בחלל מרכזי בודד. המושבים בכל בתי התפילה הבהאים הקיימים פונים לעבר הקיבלה הבהאית, שהיא מקדש הקבר של בהאא אללה באל-באהג'ה שבעכו.
יש עם מי לדבר (קו קשב ומידע)
יש עם מי לדבר הוא קו קשב ומידע המיועד להומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים, בני משפחותיהם וחבריהם.
הקו הוא אחד משירותים הניתנים על ידי אגודת הלהט"ב, ונותן מענה אישי טלפוני למבקשים להתייעץ ולהישמע בנושאי זהות מינית, נטייה מינית, מגדר. כמו כן נותן הקו מענה למחפשים מידע בנושאים להט"בים שונים. הסיוע ניתן בתנאים של אנונימיות וסודיות, המהווים חלק מעקרונות היסוד של הקו. הקו אינו מתיימר לשמש תחליף לייעוץ פסיכו-סוציאלי או שירות טיפולי, ומשמש כקו קשב לפונים אליו.
הקמה.
הקו החל את דרכו בשנת 1979 במסגרת פעילות "הקו הלבן", אשר נתן לראשונה מענה טלפוני ודיסקרטי לקהילת הלהט"ב בארץ. בתחילת שנות ה-90, בעקבות קבלת פניות רבות במשרדי אגודת הלהט"ב, הוחלט להכשיר מערך של מתנדבים אשר יקבל את פני המגיעים לבית האגודה ויאפשר שירות שיחות פנים אל פנים, שירות זה נקרא "יש עם מי לדבר" והוא פעל במקביל לפעילות "הקו הלבן".
פעילות.
עם השנים השירות גדל והשתנה, ובין השאר התחיל לתת גם מענה ותמיכה לפונים טלפונית. במסגרת שיחות קשב והכוונה. לימים, לאור פעילותם הזהה של שני הקווים במתן מענה לפניות, הוחלט בשנת 2004 על מיזוגם תחת השם "יש עם מי לדבר - הקו הלבן".
כיום פועלים בקו כ-50 מתנדבים. קורס ההכשרה אורך כארבעה חודשים, ופעילות הקו מלווה על ידי מנחים מקצועיים ועובדים סוציאליים.
שוגי אפנדי
שוגי אפנדי רבאני (או שוקי אפנדי) (פרסית וערבית شوقی افندی; 1 במרץ 1897 - 4 בנובמבר 1957) היה מנהיג הדת הבהאית מאז מות סבו עבד אל-בהאא' ב-29 בנובמבר 1921 ועד מותו שלו ב-1957.
התואר הרשמי של תפקידו, כפי שהגדיר זאת סבו, היה שומר הדת (The Guardian). שוגי אפנדי פעל רבות למען הדת הבהאית והיה בעל הישגים רבים בקידום והתפתחות הדת. הוא נמנע מלהיות מנהיג אישי ורוחני כמו סבו, עבד אל-בהאא', ובחר להתמקד במיסוד מערכת בירוקרטית שלמה של דת מתרחבת.
ביוגרפיה.
שוגי אפנדי נולד ב-1 במרץ 1897 בעכו. הוא היה בנה של בתו הבכורה של עבד אל-בהאא', מנהיג הדת באותו הזמן, ושל מירזא האדי שיראזי, צאצא ישיר של הבאב. שוגי אפנדי היה הנכד הבכור והצאצא הזכר הראשון של עבד אל-בהאא', ובין השניים היו יחסים קרובים מאוד. עבד אל-בהאא' לקח את שוגי להיות תחת חסותו, לימד אותו את האמונה הבהאית, הם היו מתפללים יחדיו בחדרו ושוגי היה משנן בעל פה אמירות שסבו דחף אותו ללמוד. עבד אל-בהאא' הוא גם זה שהורה כי שוגי אפנדי יהיה שמו והתעקש שכולם ישתמשו גם בתואר אפנדי, שהוא תואר של כבוד. שוגי למד רבות מסבו שהפגין כלפי שוגי יחס שונה משאר המשפחה.
חינוך.
כילד וכאדם בוגר, לשוגי אפנדי הייתה תשוקה רבה ללמידה, ואכן החינוך היה חלק מרכזי מחייו. כבר בגיל צעיר נשלח לחיפה ללמוד בבית הספר הקתולי הצרפתי, אך בהמשך הועבר לבית ספר קתולי אחר בביירות. משם המשיך לבית ספר סורי פרוטסטנטי הידוע בשמו האוניברסיטה האמריקאית בביירות, והשלים את לימודיו התיכוניים והאקדמאים. בזמן לימודיו למד שוגי בכוחות עצמו שפות חדשות, בהן אנגלית. זאת בנוסף לשפות קודמות שלמד כמו ערבית, צרפתית ופרסית, בהן דיבר וכתב באופן שוטף. בשנת 1920, שנתיים לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת ביירות נשלח שוגי אפנדי על ידי סבו להמשיך את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד באנגליה.
פטירתו של עבד אל-בהאא'.
בשנתו השנייה באוקספורד נודע לו על פטירת סבו האהוב, עבד אל-בהאא'. ב-29 בדצמבר 1921 הגיע שוגי אפנדי חזרה לחיפה, שם, כעבור מספר ימים קרא לראשונה את צוואת סבו שהייתה ממוענת אליו, וגילה כי סבו מינה אותו להיות מנהיג הדת הבהאית. ההפתעה הגדולה של פטירת סבו ומינויו החדש היו קשים לעיכול ולהתמודדות עבור שוגי אפנדי, ולכן החליט לעזוב את חיפה ולעבור לשווייץ למספר חודשים על מנת להתמודד עם הדברים כראוי. הוא השאיר את האחריות על הדת באופן זמני בידיהם של ועדה של בהאאים ותיקים בהובלתה של דודתו בהאאיה ח'אנום, שהיוותה את עמוד התווך העיקרי שלו בשנותיו הראשונות כמנהיג הדת. לאחר כשנה חזר שוגי אפנדי לחיפה והחל לנהל ולמסד את הדת הבהאית.
הנהגת הקהילה הבהאית.
כאשר נודע לשאר משפחתו של עבד אל-בהאא' ולבכירים בקהילה כי שוגי אפנדי הוא זה שמונה למנהיג הדת, החלו אחדים מהם להתנגד למינויו ולדרכי פעולותיו, והחלו להיווצר אתגרים ששוגי אפנדי היה צריך להתמודד עימם. למשל מירזא מוחמד עלי, אחד מבניו של בהאא אללה, אשר דרש את התפקיד לעצמו וניסה להתמודד מול שוגי. דוגמה נוספת הם מאמינים בהאים ותיקים בשם רות' ווייט ואחמד סוהראב שטענו כי האדמיניסטרציה החדשה ששוגי אפנדי ממסד, מרחיקה את הדת מהאתוס המקורי שלה. כתגובה לכך וכחלק מאחידות הדת והקהילה ששוגי אפנדי ניסה לשמר ולחזק בכל כוחו, הוא החליט בנחישות להרחיק גורמים אלו מהדת ולהכריז עליהם ככופרים, מאחר שהתנגדו לפעולות שביצע שהיו מבוססות על הוראות שקיבל מסבו בצוואתו.
מיסוד האדמיניסטרציה הבהאית.
בין השנים 1937-1922 התרכז שוגי אפנדי בביצוע ההוראות שקיבל מעבד אל-בהאא' בצוואתו, ולכן החל בפעולת מיסוד האדמיניסטרציה הבהאית, במטרה שזו תתפקד כראוי וללא הפרעות. כחלק מפעולות אלו הוא יזם בחירות למועצה בהאית מקומית ולאומית בכל מקום בעולם בהם התגוררה אוכלוסייה בהאית. בתוך כך הוגדרו אופי הבחירות, תפקיד המועצות הללו, ובאיזה אופן עליהן לפעול. בנוסף למועצות אלו, הרחיב שוגי אפנדי גוף קיים בשם 'ידי הדבר האלוהי', אשר הוקם על ידי בהאא אללה. נבחרי הגוף היו אנשים שקיבלו אות כבוד ממנהיג הדת הבהאית על מפעלם בדת הבהאית, ותפקידם היה לדאוג להפצה ולהגנה על הדת.
בנוסף פעל שוגי אפנדי לביסוס העצמאות והאחדות של הדת הבהאית. במסגרת כך, על מנת שמאמין של הדת הבהאית יוכל לבחור את נציגיו למועצות המקומיות והלאומיות עליו להיות רשום בספר בוחרים, ועל מנת להירשם על המאמין היה להוכיח את נאמנותו המלאה לדת הבהאית. למשל - מאמינים שחיו במדינות מערביות נדרשו לבטל את חברותם בכנסיות הנוצריות. המטרה הייתה ליצור זהות בהאית עולמית משותפת.
הישגיו.
הפצת הדת הבהאית והגדלת שטחה הגאוגרפי היה בין פעולותיו העיקריות של שוגי אפנדי. ברגע שהמועצות המקומיות והלאומיות יוסדו ופעלו בצורה עצמאית, הורה להן שוגי אפנדי להפיץ את הדת למקומות בהם אין כלל מאמינים בהאים. בשנת 1937 החל שוגי אפנדי בתוכנית שבע השנים, במסגרתה ניתנה הוראה לקהילה הבהאית הצפון אמריקאית להקים מועצה בכל מדינה באמריקה הלטינית. במהלך השנים שלאחר מכן הוא המשיך לתת לקהילות בהאיות נוספות תוכניות משלהם להפצת הדת. הצלחת תוכנית זו הובילה לתוכנית נוספת, תוכנית עשר השנים. תוכנית זו הייתה תוכנית בינלאומית שדרשה שיתוף פעולה בין הקהילות הבהאיות השונות. על כל קהילה היה לשלוח חלוצים לאזורים עם קהילות בהאיות חדשות ולהוות עבורם עמוד תווך וגורם תמיכה ולימוד הדת. בזכות תוכניות אלו גדלה קהילת המאמינים הבהאים באופן משמעותי בתקופת הנהגתו של שוגי אפנדי.
הישג נוסף שניתן לייחס לשוגי אפנדי הוא תפיסת שטח וטיפוח מקומות קדושים למאמינים הבהאים. שוגי אפנדי פעל רבות עבור הקמה של מרכז בהאי עולמי בחיפה ובעכו. הוא בנה מבנה מרשים מעל קברו של הבאב, השיג בעלות על מקומות שהיו מקושרים בהאא אללה, ובנוסף, רכש קרקעות ופיקח באופן אישי על הבנייה של גנים סביב הקבר של הבאב ובהאא אללה.