מזרחה מהמאוזוליאום, מעבר לגרם המדרגות, נחשף תיאטרון בעל קיבולת של 650 עד 750 צופים. בנוסף היה בו מעין יציע כבוד, שאפשר למלך ומקורביו לצפות בהצגות. קירות החדר עוטרו בציורי קיר על טיח יבש (סטוקו), בניגוד לפרסקו (ציור על טיח רטוב) שהייתה השיטה מקובלת במפעלי הבנייה של הורדוס. הציורים הם בסגנון שהיה מוכר באזור קמפאניה באיטליה ומתארים חלונות דרכם משקיף נוף כפרי.
אורד וינגייט
הימור
הימור הוא כל פעולה המערבת סיכון של כסף או רכוש, עם ניחוש הקשור במאורע בלתי ידוע, מתוך כוונה לזכות בסכום או רכוש גדול יותר. המאורע עליו מתבצע ההימור יכול להיות תוצאה עתידית של הגרלה אקראית (כגון תוצאת רולטה, קובייה, הטלת מטבע), התמודדות (כגון תחרות, אירוע ספורט, בחירות) או מערכת כאוטית (מזג אוויר, בורסה), ויכול גם להיות מצב קיים שאינו ידוע למהמר (כמו "מה נמצא מאחורי הוילון" בשעשועון עשינו עסק). הימור מוצלח הוא זה שבו הניחוש נמצא נכון (או בתחום המוגדר כהצלחה בהימור), ובמקרה זה המהמר זוכה בתמורה, שהיא לרוב מוגדרת מראש, אך יכולה להיות אקראית (כמו במכונת מזל או חישגד); אם הניחוש אינו נכון, המהמר מפסיד את הנכס שעליו הימר, כולו או חלקו.
המילה "הימור" יכולה להתייחס, בהשאלה, גם לכל פעילות שבה הסיכון גבוה וההחלטות שנעשות מתבססות על מידע לא שלם, וגם אם הנכס שאותו מסכנים אינו כסף או רכוש. לדוגמה, השקעה במניות, בחירת אסטרטגיה עסקית או צבאית, בחירת מסלול נסיעה מבין כמה אפשרויות, ואפילו החלטות במערכות יחסים.
הימורים הם תופעה מוכרת בתרבויות רבות משחר ההיסטוריה, ונחשבת לרוב לצורה של בילוי. הימורים יכולים להתבצע בין אנשים בודדים (במקרה זה קרוי ההימור לעיתים התערבות), אך הנטייה האנושית להמר מולידה אנשים וארגונים המספקים שירותי הימור ומתפרנסים מהם, כגון בתי קזינו, מפעל הפיס, וסוכנויות הימורים. הימורים יכולים להפוך להתנהגות התמכרותית ופוגעת, בשל הצורך של האדם להרוויח בצורה מהירה וקלה באופן יחסי.
כדאיות ההימור.
המדד המשקף את רמת הכדאיות של ההימור הוא תוחלת הזכייה היחסית (בתיאור אינטואיטיבי, הסכום שצפויים לזכות בו, בממוצע, על כל שקל שמושקע בהימור). מדד זה מחושב בדרכים שונות בהתאם לסוג ההימור.
רבים סבורים שהימורים הם התנהגות כלכלית שגויה, משום שתוחלת הזכייה היחסית תמיד קטנה מ-100%. זו גישה פשטנית, משום שהיא בוחנת רק את התועלת הכלכלית ומתעלמת מהמשקל שמייחס המהמר לתוצאות האפשריות: זכייה בפרס גדול לעומת הפסד ההשקעה ברכישת כרטיס. בנוסף לכך, חלק מהמהמרים אינם מונעים רק משיקולים כלכליים, אלא גם מתחושת הריגוש המלווה להימור ומהתקווה להתעשרות מהירה. עם זאת, התעלמות מוחלטת משיקולים כלכליים יכולה להוביל להתמכרות.
רגולציה של הימורים.
הימורים מוגבלים על-פי חוק במרבית המדינות. ישנן ממשלות המארגנות הימורים בעצמן, באמצעות גוף הפועל מטעמן ומשתמש ברווחי ההימורים למטרות לאומיות. הימורים המאורגנים על ידי המדינה מתוארים לעיתים כמס רגרסיבי, מפני שרבים מקוני הכרטיסים הם האנשים הפחות אמידים בחברה. הסיכוי הקלוש לזכות בפרס הראשון בהימור כדוגמת הלוטו והעובדה שתוחלת הזכייה קטנה ממחיר הכרטיס הובילו לכינויים כמו "מס על טיפשות". הביטוי הוא רטורי (המשחק בלוטו הוא בהתנדבות; תשלום המיסים איננו בהתנדבות), אבל הוא בא לרמוז שמשחקי הימורים הם מנגנונים להעלאת ההכנסה הממשלתית, שתמשוך רק את הלקוחות שנכשלו לראות שהמשחק הוא למעשה עסקה גרועה.
בישראל.
בישראל מותרים ההימורים רק באמצעות גופים שקיבלו רישיון לכך מהמדינה. בהתאם לכך אסורה הפעלת בתי קזינו, אך פועלים שני גופי הימורים גדולים שחלק מהכנסותיהם מועבר לשימוש לטובת הציבור, מפעל הפיס והטוטו, המשתמשים בפרסום אינטנסיבי לשם פיתוי מהמרים להמר באמצעותם. לעיתים נערכות הגרלות בהיתר גם כחלק ממסעות פרסום אחרים. בישראל, כמו במדינות רבות אחרות, על זכייה בהימור מוטל מס המקטין עוד יותר את תוחלת הזכייה ואת כדאיות ההימור.
בשנת 2007, תוקן חוק העונשין כך שנאסר על מכירת כרטיסי מפעל הפיס, טוטו ולוטו לקטינים עד גיל 18.
למרות האיסור בחוק, מתקיימים בישראל הימורים, ומערכת האכיפה בישראל פועלת בתחום זה. לפי הערכות, תעשיית ההימורים הבלתי חוקיים בישראל גלגלה בתחילת שנות ה-2000 בין 3 ל-5 מיליארד שקל בשנה, בעיקר הימורי ספורט, כתוצאה מפתיחת האפשרות להימורים באינטרנט.
הימורים באינטרנט.
רשויות האכיפה הישראליות מתייחסות להימורים באינטרנט כנופלים במסגרת האיסור הכללי על הימורים במדינת ישראל. רשויות החוק פועלות במספר מישורים נגד הימורים אלה: חסימת אמצעי תשלום לצורך ביצוע הימורים באינטרנט, חסימת העברות לחשבונות בנק זרים המזוהים כמשויכים למפעילי הימורים באינטרנט והגשת כתבי אישום ומעצרים של גורמים שונים שמעורבים בתעשייה זו.
ביולי 2010 הוצא צו משטרתי שהורה לספקי אינטרנט לחסום גישה לשמונה אתרי הימורים. הצו התבסס על סעיף 229 לחוק העונשין, שקובע כי "מפקד משטרת מחוז במשטרת ישראל רשאי להורות על סגירתו של מקום משחקים אסור או מקום לעריכת הגרלות או הימורים". במשטרה טענו כי אתר אינטרנט הוא "מקום", ועל כן החוק חל עליו. בתגובה, הגיש איגוד האינטרנט הישראלי עתירה לבית המשפט לעניינים מנהליים בתל אביב, שקיבל את טענתו, ופסק באפריל 2012 שלמשטרה אין סמכות להורות על חסימת אתרים. המשטרה ערערה לבית המשפט העליון, וזה דחה את הערעור ברוב של שניים נגד אחד, והותיר את ההחלטה על כנה. בעקבות פסיקה זו חוקקה הכנסת העשרים את חוק סמכויות לשם מניעת ביצוע עבירות באמצעות אתר אינטרנט, המקנה למשטרה סמכות להורות על הסרת אתר אינטרנט או חסימת הגישה אליו, לשם מניעת ביצוע עבירות בתחומי זנות, סמים, הימורים וטרור.
עם זאת, למרות הפסיקה הנרחבת נגד הפעלת פלטפורמות הימורים בישראל דרך האינטרנט, נראה שישראלים שרק מעניקים שירות לפלטפורמות אלו, מבלי שהם מפעילים אותן באופן ישיר, אינם נמצאים בסכנה ממשית של העמדה לדין. אף על פי כן, עיסוק במתן שירותים לאתרי הימורים באינטרנט יכול להיות בעייתי מכיוונים אחרים, למשל קושי בפתיחת חשבון בנק למי שעוסק בתחום.
מהבחינה המהותית, בתי המשפט ככלל תומכים בטיעון של רשויות האכיפה הישראליות כי האיסור הכללי על הימורים חל גם על הימורים באינטרנט, וכי איסור זה חל גם ביחס לפעילות הימורים באינטרנט המבוצעת כל כולה מחוץ לגבולות ישראל, על סמך רישיון רגולטורי שהוצא כדין, מהטעם שהמהמר הוא ישראלי.
נכון לשנת 2021, הגוף היחיד המפעיל הימורים באינטרנט הוא הטוטו, ומאפשר משלוח טפסים ישירות דרך האתר. מפעל הפיס, שעד עתה לא נכח באינטרנט ואת מקומו תפסו חברות פרטיות אשר אינן קשורות אליו צפוי לאפשר משלוח טפסים באתר ייעודי גם כן החל מהחצי השני של אותה השנה.
בסין.
בתרבות הסינית מקובל מאוד לשחק משחקי לוח, דוגמת מה-ג'ונג, תמורת כסף; יותר מכך, אצל חלק מהסינים נחשב רק משחק שבו כסף מחליף ידיים כמשחק "אמיתי". עם זאת קיימת אצל הסינים דיכוטומיה בין הגדרת עיסוק במשחק חברתי, גם אם הוא מלווה בהפסד כספי ניכר, כ"משחק" (waan2 בג'וטפינג), מונח בעל משמעות חיובית המציין פעילות חברתית רצויה, לבין הגדרת העיסוק כ"הימור" (do2), מונח בעל משמעות שלילית המתאר התמכרות להימורים עד כדי פגיעה בחובותיו של האדם כלפי חבריו ומשפחתו. בשל הפופולריות של משחקי מזל אצל הסינים הייתה פעילות של הימורים נפוצה בסין, אם כי השלטונות ראו פעילות זו בעין רעה ולעיתים קרובות אסרו עליה.
במדינות האסלאם.
הימורים אסורים באופן רשמי במדינות האסלאמיות.
ברוסיה.
הימורים ברוסיה חוקיים בארבעה אזורים ייעודיים - אזורי אלטאי, קרסנודר, קלינינגרד ופרימוריה. בשאר המדינה ההימורים אסורים.
ביהדות.
ככלל הימורים ביהדות אסורים והעיסוק הקבוע בהם נחשב לחמור אף יותר. העוסקים בהימורים מקצועיים נקראו בתלמוד "מפריחי יונים ומשחקים בקוביה" () והיו פסולים לעדות מפני שנחשב הדבר כעין גזל משום שהמפסיד לא מקנה בלב שלם את כספו לזוכה, או מפני ששקעו בפעילות זו ולא עסקו ביישובו של עולם.
היישוב היהודי בארץ ישראל
הימורים
דיולה גמבש
דיולה גמבש (בהונגרית: Gömbös Gyula; 26 בדצמבר 1886 – 6 באוקטובר 1936) היה מדינאי הונגרי שכיהן תחילה כשר ההגנה ולאחר מכן כראש ממשלת הונגריה בין 1932 ל-1936. הוא היה בין הגורמים אשר קירבו את הונגריה אל גרמניה הנאצית בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה.
חייו.
גמבש נולד במורגה, כפר קטן במחוז טולנה שבהונגריה, והצטרף לצבא ההונגרי בגיל צעיר. הוא הוסמך לקצונה ושירת כקפיטן (מקביל לסרן בצה"ל) במלחמת העולם הראשונה. בעודו בצבא הטיף גמבש לעצמאותה של הונגריה מן האיחוד עם אוסטריה, והיה מבין מבקריו של בית הבסבורג. לאחר המלחמה, כאשר הופרדה אוסטריה מהונגריה, הצטרף גמבש לכוחות בעיר סגד המכונים "הצבא הלבן" אשר התנגדו לכוחותיו של הקומוניסט בלה קון אשר שלט בהונגריה לתקופה קצרה בשנת 1919.
גמבש הפך לבעל בריתו הקרוב של האדמירל מיקלוש הורטי, מפקד "הצבא הלבן", ומילא תפקיד חשוב בארגון הצבא. בשל שירותיו מונה לשר ההגנה ב"ממשלת סגד" אשר התיימרה להיות האלטרנטיבה לממשלה הקומוניסטית שקמה בבודפשט. לאחר קריסת ממשלתו של קון, באוגוסט 1919, גמבש עזר בארגון הטיהורים המכונים "הטרור הלבן", בהם נרצחו אלפי יהודים ושמאלנים. גמבש היה אנטישמי ארסי, ובמסגרת תגובת הנגד למשטרו של קון, הוביל את הטוענים כי היו אלה היהודים אשר עמדו מאחורי המשטר הקומוניסטי, והדריכם לפעולות אלימות ולפוגרומים כנגד היהודים.