חבורתו של צ'ארלי עוקבת אחרי סטיב שבינתיים מנסה להיפטר מהזהב ומוכר אותו לסוחר זהב. לאחר שסוחר הזהב מתעניין במקורו של הזהב ומגלה כי מקורו בשוד, רוצח אותו סטיב על מנת למנוע אפשרות של גילוי הפשע. בן דודו של הנרצח, חבר בכנופיה של אוקראינים, רוצה לנקום את מותו של בן דודו. הוא חושד בצ'ארלי שנאלץ להתמודד איתו ולשכנע אותו שסטיב הוא הרוצח. לאחר מעקב של מספר ימים, מתכננים החברים את תוכנית הפעולה. סטלה, בזהות בדויה, קובעת עם סטיב דייט, במטרה לא להגיע, ובזמן שהוא מחכה לבואה במסעדה - לפרוץ יחד עם שאר החברים לביתו ולגנוב את הזהב מהכספת.
התוכנית משתבשת בשל מסיבה שעורך שכנו של סטיב באותו הערב. סטלה נאלצת להגיע לפגישה עם סטיב, ובמהלך הפגישה מגלה סטיב מי היא באמת ומהם מניעיה. על פי סימן שלה - נכנסים כל שאר החבורה למסעדה וסטיב נוכח לדעת שהם לא מתים, וכי הם פועלים כדי לנקום בו.
סטיב מבין שהם יודעים את מיקומה של הכספת שלו ומחליט להעביר אותה, החבורה עוקבת אחריו בעזרת כישוריו של לייל (סת' גרין), גאון מחשבים. לייל פורץ למערכת הבקרה של הרמזורים בלוס אנג'לס וכך ניתן לעקוב אחר המשאיות בשידור חי וגם לשלוט ברמזורים וליצור פקקי תנועה. בינתיים צ'ארלי, סטלה, רוב היפה (ג'ייסון סטיית'האם) המומחה המכני, ו"אוזן שמאלית" (מוס דף), המומחה החצי חירש לחומרי נפץ וייצור פצצות, נוסעים במהירות בשלוש מכוניות מיני קופר אל תוך תחנת הרכבת התחתית ויורדים לתעלת הרכבת. לייל שולט במערכת הבקרה של הרכבת מה שנותן לאחרים מרווח זמן לפוצץ את הכביש שמתחת למשאית עם הכספת, לפתוח את הכספת ולשדוד את הזהב בחזרה.
סטיב שעוקב אחריהם כל הזמן במסוק, עורך מרדף במכונית, ומצליח לעכב את צ'ארלי שבורח ממנו, סטיב שודד מכונית ורודף אחריו עד למקום המפגש של החבורה. סטיב משכנע את עובד הרכבת לשתף איתו פעולה., אך בדיוק כשהאחרון משתכנע, מופיעה כנופיית האוקראינים. סטיב מנסה לשכנע אותם לשחרר אותו על ידי שוחד בזהב, אך האוקראינים כבר עשו הסכם עם צ'ארלי. הם לוקחים את סטיב והחבורה נוטלת את הזהב שהרוויחו בחזרה, ומרימה כוסית לזכרו של אביה של סטלה. במהלך כתוביות הסיום, מוצג כל אחד מהחברים כשהוא מתענג עם כספו, וצ'ארלי כשהוא חי עם סטלה ברידג'ר.
הפקה.
תסריט.
התסריטאים ניל פרוויס ורוברט וייד, כתבו טיוטה ובה חידוש לקומדיית-הפשע של מייקל קיין משנת 1969, "הג'וב האיטלקי", אך הטיוטה נדחתה על ידי חברת ההפקה סרטי פרמאונט. החברה ביקשה מצוות התסריטאים "דונה וויין פוורס" לכתוב תסריט על-פי סרטו של קיין. השניים צפו בסרט המקורי פעם אחת בלבד על מנת, לדבריהם, "לקבל מושג במה מדובר", וכתבו תסריט שתואר על ידי הבמאי גריי כ"תסריט בהשראת הסרט המקורי". מפיק הקולנוע ג'יימס דאייר, ואחרים, ראו את הדמיון הבולט ביותר לסרט המקורי, בשימוש בשלישיית מכוניות ה"מיני קופר", בהן השתמשו הגנבים, וכן בשימוש במטילי זהב כרכוש הנגנב.
ליהוק.
גריי רצה לעבוד עם השחקן מארק וולברג מאז שהתרשם ממשחקו בסרט לילות בוגי מ-1997. לאחר שקרא את התסריט שנכתב לסרט, הוא פנה אל וולברג בבקשה שיגלם את הדמות הראשית. וולברג המליץ על שרליז ת'רון לתפקיד סטלה ברידג'ר. לשם הכנת התפקיד נעזרה ת'רון במפצח כספות מקצועי. את סטיב גילם אדוארד נורטון בשל התחייבות חוזית שהיה צריך למלא.
צילומים.
עוד לפני תחילת העבודה על הסרט, עבד הבמאי גריי יחד עם צלם הקולנוע וולי פפיסטר, על מנת לפתח לסרט סגנון ויזואלי ייחודי. פפיסטר שיתף פעולה עם מעצב ההפקה צ'ארלי ווד. פפיסטר רצה כי הסרט יצולם בפורמט אנאמורפי (מסך רחב במיוחד), אך חברת ההפקה "פרמאונט" התנגדה.
רוב הסרט צולם בוונציה ובלוס אנג'לס, אך חלקים מסוימים צולמו במקומות אחרים במדינת קליפורניה. לשם צילום הסצנה בה משאית משוריינת נופלת דרך הרצפה אל פסי-הרכבת התחתית, השתמש פפיסטר ב-7 מצלמות. על מנת לדמות את פקק התנועה בשדירות הוליווד נעשה שימוש ב-300 מכוניות. בשלוש מכוניות ה"מיני קופר" בהן השתמשו הגנבים, הותקנו מנועים חשמליים, שכן מנועי בעירה אסורים במנהרות הרכבת התחתית. גריי רצה שהסרט יהיה כמה שיותר מציאותי, ולכן כמעט ואין בסרט פעלולים ממוחשבים.
הצלחה.
הקרנת הבכורה של "הג'וב האיטלקי" הייתה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-11 במאי 2003, וב-30 במאי הוא שוחרר לאקרנים בארצות הברית. במהלך השבוע הראשון להקרנתו הכניס הסרט 19,457,944 דולר, ובסך הכל הסתכמו הכנסותיו ב-176,070,171 דולר, מה שהופך אותו לסרט המכניס ביותר שהוציאה חברת פרמאונט בשנת 2003. הסרט יצא לאור ל-DVD באוקטובר 2003.
הסרט זכה לביקורות טובות ברובן. סטפני זצ'רק אמרה:
סרט המשך.
פיתוח סרט המשך ל"הג'וב האיטלקי", בשם "הג'וב הברזילאי", החל כבר בקיץ 2004. הבמאי ורוב השחקנים של "הג'וב האיטלקי" אמורים היו להשתתף בסרט ההמשך והצילומים החלו במרץ 2005, כשתאריך הפצתו הצפוי היה בסביבות דצמבר 2005. אך כתיבת התסריט התעכבה ויציאת הסרט נדחתה ל-2006 ואחר כך ל-2007. נכון ל-2013 הסרט טרם יצא ולא ברור אם הוא עתיד לצאת. גריי אמר כי "נהניתי לעבוד על 'הג'וב האיטלקי' וקיוויתי שיהיה עניין בסרט המשך. אך זה יהיה תלוי בתזמון".
תהום (יהדות)
תהום הוא בור, מדרון או חלל עמוק מאוד או שסופו לא נודע, במובן הפיזי או המטאפורי. במקרא ובספרות חז"ל משמעותו המים הקדמוניים והעמוקים של הבריאה. על פי פרשנות "המצודות": עומק הים. על פי קאסוטו: האוקיינוס הפרימיטיבי שנברא ברצון האל.
בהלכה מופיע המושג טומאת התהום, על טומאה שנמצאת בחלל מתחת לקרקע, ולא ידועה לאף אדם.
הופעות בתנ"ך.
על פי הנאמר בספר בראשית, בתחילת הבריאה מי התהום כיסו את פני כל הארץ, ורק עם ציוויו של האל התקבצו למקום אחד ואיפשרו את חשיפת הארץ (). מכאן התפיסה שהתהום נמצאת מסביב ליבשה המוכרת ובעומקה של האדמה. לפרשנותו של קאסוטו לפסוקים בבראשית ב ה-ו, לפני חטאו של אדם הראשון בגן עדן, מי התהום היו עולים ומשקים את האדמה ומתפצלים לארבעת הנהרות הנזכרים, ולא היה צורך בגשם. רק לאחר חטאו נסתתמו מעיינות תהום והחל לרדת גשם.
בסיפור על המבול מסופר כי בנוסף לגשם הרב שירד נבקעו מעיינות התהום והציפו את הארץ והחריבו אותו (). מאידך, מי התהום נתפסים כמקור המרכזי של המעיינות, וכמים המרווים את האדמה וגורמים לה לפוריות. יעקב, בברכתו ליוסף, מברכו ב. התייחסות דיכוטומית זו נמצאת גם אצל יחזקאל הנביא, מצד אחד נבואת חורבן לעיר צור שיעלה עליה התהום ויחריב אותה, ומים רבים יכסו אותה (), ומצד שני בתיאור צמיחת ממלכת אשור, מתואר כי התהום סייעה בכך, .
בספרות המדרשית נראה כי יש למי התהום שאיפה לצוף לעלות ולכסות שוב את הארץ כמו במצב הבראשיתי, ורק רצון האל וציוויו מונעים את התופעה הזו. בתלמוד מסופר כי מי התהום איימו להציף את העולם לאחר שדוד המלך חצב יסודות עמוקים לבית המקדש בהר הבית, ורק לאחר שזרק לשיתים (שהן תעלות המחוברות לתהום) חתיכת חרס שעליה השם המפורש, בעצתו של אחיתופל, מי התהום צנחו לעומק רב, דבר שסיכן את הפוריות של האדמה, ולכן דוד באמצעות שירי מעלות העלה את מי התהום לעומק הרצוי. (, וכן גרסה דומה בתלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין, פ', י', דף כ"ט).
בתנ"ך מובעת התפיסה כי המצב הבראשיתי בגן עדן שבו מי התהום פרצו החוצה והשקו את האדמה ישוחזר לעתיד לבוא. כך למשל מתואר בספר זכריה (י"ד ח') פריצת מי התהום מירושלים, שישקו את סביבתם עד ים תיכון וים המלח: . גם בספר יואל (ד' י"ח) ישנו תיאור דומה:
במקרא לעיתים התהום מובא כמושג הבא לתאר דבר עמוק מאוד הרחוק מהאדם, למשל בספר איוב, . הצירוף "תהום רבה" (=תהום הגדולה) קיים מספר פעמים ובא לתאר את גודלה העצום של התהום (; ).
משמעות קבלית ומטאפיזית.
בספר הזוהר מובעת התפיסה כי הארץ כולה צפה על התהום סביב אבן השתיה, כאשר חלקה של האבן נעוץ ושקוע בתהומות, וחלקה האחר מהווה את מרכז היבשה וסביבה מעגלים מתפשטים אזורים בעלי קדושה שונה. תפיסה זו כנראה מתבססת על הפסוקים במשלי: ובתהלים .
מי התהום מזוהים עם רוע מסוים. ישנו קישור בין התהומות לבין מפלצות הים השוכנות בהן. למשל בתהלים . במקום אחר האומות היריבות לישראל נמשלות למים זדוניים ששוטפים אותם, מתוך תפיסה של הרוע של מי התהום: .
כנראה בשל הקשר זה בשירה שלאחר קריעת ים סוף מוזכרות התהומות, כמי שכיסו את המצרים, וכמי שקפאו לנוכח רוח ה': . בפסוקים אלו ניכרת השליטה של האל במים האדירים האלו שמסמלים כוחות אליליים, ובשימוש בהם כרצונו להילחם באויביו. גם בספר ישעיהו ישנו הקשר דומה: .
שימושים בעברית.
בהשאלה קיים בעברית הביטוי "תהומות הנפש", לציין עומק פסיכולוגי וכוחות שהאדם לא מודע להם.
המילה 'תהום' בשפה העברית מתקיימת הן בצורת זכר והן בצורת נקבה.
קדש (יששכר)
קֶדֶשׁ שבנחלת שבט יששכר מזוהה עם תל אבו קודֵיס, כשלושה ק"מ מדרום-מזרח לצומת מגידו.
קדש (יששכר) מופיעה בספר יהושע כאחת מ-31 הערים אותן כבש יהושע (). ברשימה זו היא מופיעה אחרי תענך ומגידו. לאחר מכן הייתה קֶדֶשׁ חלק מנחלת יששכר ונמסרה כעיר לויים לִבְנֵי גֵּרְשׁוֹם: .
בפסוק המקביל בספר יְהוֹשֻׁעַ, העיר נקראת בשם "קִשְׁיוֹן": . יש המפרשים לכן שמדובר באותו מקום, או במסורות זיהוי שונות, או בשיבוש שחל באחת או בשתי הרשימות.
למרות קרבתה למגידו, אין קשר בינה לבין קדש נפתלי, עירו של ברק בן אבינועם, המזוהה בח'ירבת קדיש שממזרח לפוריה. ואולם ייתכן כי היא העיר קדש, הסמוכה למקום מושבה של יעל אשת חבר הקיני: ().
כמו כן, אין לבלבל בין קדש שבנחלת שבט יששכר לבין קדש שבגליל העליון, המכונה "קדש בגליל בהר נפתלי" (), קדש זו מזוהה בגן הלאומי "תל קדש", כשני ק"מ ממערב לצומת ישע.