על אף חולשתה לכאורה של לינגל בעזרה למפלגתה בבחירות 2004, בבחירות 2006 למושלות הוואי היא ניצחה שוב. היא כיהנה בסופו של דבר שתי קדנציות מלאות כמושלת, עד 2010. המועמד שהמפלגה הדמוקרטית הציבה מולה ב-2006 היה רנדי איווסה, סנאטור לשעבר בבית המחוקקים של הוואי, אשר תקף אותה בין השאר גם על קרבתה לנשיא בוש (הבן), שהפופולריות שלו הייתה בשפל באותה שנה. לינגל זכתה בניצחון כנגד איווסה, בהפרש הקולות הגדול ביותר בהיסטוריה של הוואי, 63% למול 35% ליריבה הדמוקרטי.
ב-2008 נשאה לינגל נאום מרכזי בוועידת המפלגה הרפובליקנית, שבחרה בג'ון מקיין כמועמד המפלגה לנשיאות ארצות הברית.
מי שירש את תפקיד מושל הוואי בינואר 2011, במקום לינגל היה הדמוקרט ניל אברקרומבי. יחד עמו נכנס לתפקיד סגן המושל, במקום ג'יימס איונה סגנה של לינגל, בריאן שץ, יהודי אף הוא. כך נשמר ייצוג יהודי בצמרת ממשל הוואי, מדינה בה היהודים מהווים פחות מאחוז אחד מהאוכלוסייה.
המרוץ לסנאט ב-2012.
לינגל הייתה המועמדת הרפובליקאית לסנאט ארצות הברית מטעם הוואי בבחירות של שנת 2012. היא הפסידה למועמדת הדמוקרטית מזי הירונו כשקבלה כ-37.4% מהקולות לעומת 62.6%.
עמדות פוליטיות.
לינגל היא ליברלית יחסית מבחינה חברתית, במפלגה הרפובליקנית השמרנית בדרך כלל. היא חברה בין השאר בארגון הקרוי "רשימת משאלות הלב" (The Wish List), שמטרתו איסוף תרומות למערכות הבחירות של מועמדות רפובליקניות התומכות בזכות נשים לבחירה בהפלה מלאכותית (pro-choice). כמו כן, היא חברה בארגון "הרוב הרפובליקני למען בחירה", שגם הוא בעל דעות ליברליות יחסית בתחום זה. בנוסף, היא גם נגד עונש המוות, עמדה יוצאת דופן אף היא, במפלגה הרפובליקנית.
מאידך, בתקופת כהונתה כמושלת, בעקבות מעצרם של ארבעה מורים בהוואי בעוון שימוש בחומרים אסורים, היא פעלה להוספת סעיף מיוחד לחוזי המורים, האוסר עליהם לעשן סמים.
יחסה לישראל וליהדות.
לינגל גדלה וחיה עד גיל הקולג', בסביבה שהייתה בעיקרה יהודית. היא נחשבת כיום כמקורבת לתנועת חב"ד, מקפידה על לימוד פרשת השבוע, מכשירה את מטבחה לפסח ומציינת גם את כל יתר החגים היהודיים. עם השבעתה לכהונתה השנייה כמושלת, הוזמן לטקס רב מטעם חב"ד, על מנת לברך את ממשלה, ובמהלך שתי תקופות כהונתה כמושלת, היה מקובל בבית הממשל, לערוך "סדר" מידי פסח, להדליק חנוכיה מידי חנוכה ולקבל עבורה מדי יום ששי משלוח מיוחד של חלה לשבת.
לינגל ידועה באהדתה לישראל והיא גם דוברת מעט עברית. במרוציה לכהונת מושלת הוואי היא נתמכה בצורה משמעותית על ידי שלל ארגוני הלובי היהודי ואף מספר גורמים מהלובי הישראלי, בין הארגונים המרכזיים שהביעו בה תמכה היו איפא"ק, הקואליציה היהודית הרפובליקנית" ואף אנשי חב"ד עבדו קשה כדי לסייע לה, התרימו למענה כספים וביום הבחירות הסיעו בוחרים לקלפיות. לינגל מצידה הציבה את יהדותה ואת מדינת ישראל במרכז מסע הבחירות שלה. לדבריה, "בזכות יהדותי הצלחתי ליצור קשרים עם קבוצות אתניות שונות". בנוסף, היא סיפרה שהיא תורמת כסף בכל שבוע "לנטיעת עצים בישראל", וכי לדעתה "ישראל היא נמל מבטחים, לשם יוכלו יהודים להגיע בעת צרה". בראיונות לעיתונות המקומית היא השוותה בין תושבי הוואי, שסבלו מההתקפה על פרל הארבור, לבין הישראלים הנפגעים מהטרור הערבי, קראה לנשיא האמריקאי לספק לישראל ציוד צבאי כדי להבטיח את עליונותה הצבאית, ודיברה בגעגועים על סבתה, יהודייה פולנייה שהגיעה בתחילת המאה ה-20 לארצות הברית ולא יכלה ללמוד בבית ספר כי נאלצה לעזור לפרנסת המשפחה.
לינגל קיבלה מכתבים אנטישמיים, בנוסח "לכי הביתה יהודייה, הסתלקי מהוואי", לצד האותיות אס-אס ודואר שנאה אחר, לרבות איומים על חייה. בניגוד לתגובותיה בעת מערכת הבחירות הראשונה שלה, והכושלת, לכהונת המושלת, ב-1998, ב-2002 היא לא הסתירה את המכתבים אלא ערכה מסיבת עיתונאים ויצאה עם זה לתקשורת. "באותו רגע השנאה פסקה", לדבריה.
לינגל ביקרה בישראל מספר פעמים, בין השאר ב-2004 כשעמדה בראש משלחת מחוקקים ופוליטיקאים אמריקאים בכירים וב-2008, כשהשתתפה במשלחת הנשיא בוש (הבן), שביקרה בישראל לרגל יום העצמאות ה-60 למדינה.
סולים ימאדייב
סוּלים יָמאדַייב (ברוסית: Сулим Бекмирзаевич Ямадаев; 21 ביוני 1973 - 23 באוגוסט 2010) הוא מורד צ'צ'ני לשעבר, מפקד במלחמת צ'צ'ניה הראשונה שהחליף, בזמן התפרצות מלחמת צ'צ'ניה השנייה, בשנת 1999, את נאמנותו ועבר לצד הרוסי יחד עם אחיו: ג'אבריל ימאדייב, בדרודי ימאדייב, איסה ימאדייב ורוסלן ימאדייב. הוא המפקד בפועל של היחידה המיוחדת ווסטוק המשתייכת לגה-אר-או. עד לשנת 2008, הוא פיקד באופן רשמי על המיליציה הפרו-רוסית הגדולה, מחוץ לשליטת הנשיא הצ'צ'ני, רמזן קדירוב.
עד 2009 היה ימאדייב מבוקש על ידי השלטונות הרוסיים בגין רצח, . אף על פי כן, הוא שימש כמפקד בפלישה הרוסית לגאורגיה בשנת 2008. ב-2009 סוכני גה-אר-או ירו בו בקטר והוא נפטר בשנת 2010.
חייו.
ימאדייב למד מנהל עסקים במוסקבה לפני שחזר לצ'צ'ניה. הוא הגשים את חלומו להפוך ללוחם והוא החליט להגיע לאפגניסטן ולעבור שם אימונים. השקפתו הפוליטית קשורה עם חמולת בֶּנוֹי (Беной) של שבט הטייפ (Тейп), שיש לה טענות נושנות על העיר גודרמס. תחת שלטונו של אסלאן מסחאדוב, הוא מונה למפקד שדה ופיקד על פלוגת של היחידות המיוחדות שהביסו, בשנת 1998, מיליציה אסלאמית רדיקלית בגודרמס.
במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה הוא מונה למפקד הספצנאז של הגה-אר-או, היחידה המיוחדת ווסטוק ("מזרח"), שמנתה כ-600 איש, תחת אחיו ג'אבריל ימאדייב, שנהרג בהפצצה ב-2003. הוא פעל בצורה קרובה עם הגנרל הרוסי אלכסיי מסלוב הוא קיבל את אות ההוקרה גיבור הפדרציה הרוסית, אות ההוקרה הגבוה ביותר בפדרציה הרוסית. יחד עם חיילי היחידה החצי-צבאית שלו, המוכרים כ"ימאדייבים", וידועים כמי שנוטים לפשע ולחימה פרועה שלוחות רסן. ימאדייב התעמת לעיתים קרובות עם רמזן קדירוב וסייד-מאגומד קאקייב, האחראי על שלטונות הצבא בצ'צ'ניה. בדרודי ואיסה ימאדייב, אחיו הצעירים של סולים מונו למפקדי יחידות והוענקו להם דרגות בהתאם.
ב-14 באפריל 2008, התלקח אחד העימותים הגדולים של סיעות צ'צ'ניות, בין הכוחות הנאמנים לימאדייב לבין נאמני קדירוב. העימות התלקח כאשר שתי שיירות ממוגנות, אחת מכל קבוצה, התנגשו בגודרמס. על פי הדיווח נהרגו בהתנגשות 18 איש. בעקבות זאת התלקח עימות מר בין נאמני ימאדייב לבין כוחות קדירוב. בסופו של דבר גבר קדירוב על ימאדייב, וימאדייב הודח מתפקידו והוכרז כפושע מבוקש בצ'צ'ניה. ב-6 באוגוסט 2008, הוכנסו ימאדייב וחלק מאנשי הקומנדו שלו לרשימת המבוקשים הפדרלית של רוסיה. לדברי אחיו, רוסלן ימאדייב, המשמש כנציג הדומה לענייני צ'צ'ניה, מתגורר סולים לכאורה במוסקבה ואינו מסתתר. אח אחר של ימאדייב, בדרודי, הוכנס לרשימת המבוקשים הפדרלית קודם לכן בשנת 2008. על פי האנליסט המוסקובי, פאבל פלגנהאור, עריכת מצוד אחר יריבי קדירוב, היא חשובה לביסוס מעמדו של קדירוב, ו.
ימים אחדים לאחר שהוכרז כמבוקש לכאורה ברוסיה, דיווח העיתון הרוסי המקוון, Gazeta.ru, כי ימדאייב לקח חלק בפעולות הצבאיות בפאתי העיר צחינוואלי, במהלך פלישת רוסיה לגאורגיה. הכתב הצבאי של נוביה גזטה, ליווה את ימאדייב ויתרת נאמניו בגאורגיה. מאוחר יותר בשוך הקרבות, ב-22 באוגוסט 2008, דיווחה RIA נובוסטי כי ימאדייב הודח רשמית מתפקידו כמפקד יחידת הווסטוק בצ'צ'ניה. באותו יום נפסקו החיפושים אחר ימאדייב, כאשר הסיבה הרשמית לכך הייתה כי כוחות ביטחון הפנים של צ'צ'ניה גילו את מקום הימצאו. בכל מקרה, בשנת 2009 סוכני גה-אר-או התנקשו בחייו. אגב, שניים מאנשי יחידת החיסול הרוסית נלכדו בידי הרשויות בקטאר.
IMMRAC
Dancing with the Moonlit Knight
ביות בעלי חיים
ביות בעלי חיים (לעיתים משתמשים במושג תִּרבות בעלי חיים) הוא שם כולל לשינויים שעשה האדם בבעלי חיים על מנת להתאים אותם לצרכיו.
יש בעלי חיים שבויתו ללא שינוי בהתנהגותן הטבעית (דבורי דבש), יש כאלו שעברו שינוי חלקי (חתולים) ויש כאלו שעברו סיגול מלא לצורכי האדם (כל חיות המשק והכלבים) והתנהגותם שונה לחלוטין מחיי קרוביהם החיים עדיין חיי בר.
ההיסטוריה של הביות.
במשך שנים רבות חיו ההומינידים ובעלי החיים שבטבע זה לצד זה, ולעיתים אכלו האחד את משנהו, מבלי שהאדם יצר שינוי התנהגותי או פיזי בבעלי החיים.
משערים כי הביותים הראשונים לא היו פרי מחשבה או רצון, אלא נגרמו כתוצאה מתועלת הדדית שהפיקו החיה והאדם מהקשר שיצרו, לדוגמה: הזאב התריע מפני הגעת טורפים וקיבל בתמורה שאריות מזון מהציד. לכן מניחים שבעל החיים הראשון שבוית הוא הכלב, מעריכים שביותו החל כבר כ-12,000 שנה לפני זמננו בתרבות הנאטופית. אולם, יש ראיות לקשר בין בני אדם לבין זאבים במשך 150,000 שנה.
כתוצאה מתהליך הביות והברירה הלא-טבעית שגרם האדם לבעלי החיים, עברו רוב בעלי החיים המבויתים שינויים התנהגותיים ופיזיים, כך שיסתגלו טוב יותר לצרכיו של האדם.
סוג של ביות היה התאמת בעלי חיים לנשיאת בני אדם או משאות. באזורים שונים בעולם בויתו בעלי חיים או שנעשה שימוש בבעלי חיים שכבר בויתו גם לשם נשיאת משאות. כך בויתו הסוס, החמור, הגמל, השור, היאק, הלמה, התאו, נוצרה ההכלאה של פרד ונעשה שימוש בכלבים ובאיילים לגרירת מזחלות.
תהליך הביות היה בין הגורמים שאפשרו לבני האדם שחיו בחברות של ציידים-לקטים לעבור להתיישבות קבע וחקלאות כי מקורות מזון (בשר ותוצרים אחרים) הפכו לזמינים יותר ואפשר היה להשיגם ללא נדודים.