אחרי השעה 21:00 החלה טנקי חטיבה 18 המצרית ללחוץ על גדוד 79 מצפון. הגדוד, שנותר עם כ-10 טנקים, נסוג דרומה ונערך עם גדוד 184 באזור ציר "שיק". במהלך הנסיגה נהרג הקמב"צ והמג"ד עמרם מצנע נפצע. סגנו של מצנע, נתן בן ארי, לקח פיקוד על הגדוד.
משלב זה היו כוחות החטיבה מפוצלים בשתי גזרות עיקריות: המח"ט עם הטנקים של גדודים 79 ו-184 ופלוגה ב' מגדס"ר 87 היו מצפון לצומת "טרטור"-"לכסיקון", באזור ציר "שיק". שאר הכוחות היו באזור הצומת, נלחמו מול הכוחות המצרים באזור, וניסו לחלץ נפגעים.
הלחימה בגזרה הצפונית.
סמוך לחצות תקפו המצרים מצפון באמצעות חטיבת השריון 14. גדוד 79 וגדוד 184, שהיו תחת לחץ כבד, הצליחו לבלום את המתקפה. בהמשך הלילה התקדם גדוד 79 צפונה עד לסגול 136 על מנת לחלץ פצועים, כשגדוד 184 מחפה לו. פינוי הפצועים נמשך עד לשעה 1:39.
פלוגה ב' מגדס"ר 87 שהייתה סמוך לגדת התעלה בציר "שיק" נשלחה לעזרת גדוד 79. בסביבות השעה 3:00 נפגעו שני טנקים מהפלוגה ומפקד הפלוגה נהרג. יתר טנקי הפלוגה התמזגו לתוך גדוד 79.
בבוקר 16 באוקטובר אחרי השעה 7:00 תקפה חטיבה השריון 1 המצרית מצפון ונבלמה. גדוד 79 ביצע עיקוף דרך מוצב "מצמד" כדי לא לעבור בצומת, ופינה את פצועיו ל"לקקן". גדוד 184, עם כ-10 טנקים, נותר להגן על מסדרון הצליחה מכיוון צפון. בשעות הבוקר תקפו המצרים מצפון מספר פעמים ונהדפו.
הלחימה בצומת "טרטור"-"לכסיקון".
הקרב על הצומת התנהל בטווחים קצרים ונמשך כל הלילה. גדוד 407 המשיך להילחם בצומת "טרטור"-"לכסיקון" ועסק במקביל בפינוי נפגעים יחד עם כוח "שמוליק". בשעה 22:30 הגיע גדוד הצנחנים 582 לציר "לכסיקון", הותיר פלוגת תול"ר באבטחה לכיוון דרום, והמשיך לכיוון הצומת. ב-23:30 התקבל לזמן קצר הרושם שהצומת פתוח לתנועה לאחר שטנקים מגדוד 407 חצו את הצומת ללא הפרעה. המח"ט, אל"ם אמנון רשף, צירף את הטנקים מגדוד 407 לגדס"ר 582 והורה לנתן שונרי, מג"ד 582, להתארגן ולתקוף את הצומת.
פלוגת טנקים מגדוד 599 (חטיבה 421) שהייתה בדרך לתעלה נכנסה לצומת ללא תיאום וספגה אש. מספר טנקים נפגעו ו-7 מחיילי הפלוגה נהרגו. חטיבת הצנחנים 247 עברה בציר "נחלה" ללא התקלות באויב והגיעה לתעלה. בשעה 1:22 ירדו סירות הגומי הראשונות של החטיבה למים וכעבור 9 דקות חצו את התעלה והגיעו לגדה השנייה. בהמשך הלילה הגיעו לאזור הצליחה דוברות התמסח והעבירו לצד המערבי טנקים מחטיבה 421.
בשעה 2:09, לאחר ריכוך ארטילרי כבד, נע גדס"ר 582 עם הטנקים מגדוד 407 במטרה לכבוש את הצומת, אך הם נתקלו באש כבדה של השריון המצרי שהיה מחופר היטב בצומת וההתקפה נכשלה. הכוח החל לפנות את נפגעיו.
המח"ט ניסה לתקוף את הצומת שוב, הפעם ממערב עם שתי פלוגות גדס"ר 87 שהיו סמוך לתעלה באזור "מצמד". הגדוד החל לתקוף את הצומת אחרי השעה 3:00 וספג אש מטווח קצר. המג"ד יואב ברום נהרג ושני מ"פ נפצעו. שרשרת הפיקוד של הגדוד נפגעה באופן קשה והגדוד חדל מלהתקיים.
גדס"ר 582 יחד עם פלוגת הטנקים תקף שוב את הצומת אחרי 4:30. הכוח הגיע לצומת ונתקל בהתנגדות קלה בלבד, המשיך מזרחה על ציר "טרטור" כ-2 קילומטרים, ואז החל לספוג אש כבדה ממערך נ"ט שהיה מצפון לציר. הכוח נכנס למעשה למערך ההגנתי של גדוד 16 המצרי שהיה ערוך מצפון לציר "טרטור". שני טנקים ומספר זחל"מים נפגעו ושאר הלוחמים נחלצו ברגל ובזחל"מים הנותרים דרום-מזרחה לכיוון ציר "עכביש". הסמח"ט סא"ל איתן אריאלי עם פלוגת טנקים מגדוד 407 נשלח לחילוץ בשעה 5:30, וכשהגיע לצומת נתקל באש. שלושה טנקים נפגעו.
בשעה 5:50 פנה רשף אל מפקד האוגדה אריאל שרון וביקש סיוע. גדודי הטנקים 599 (מחטיבה 421) ו-409 (מחטיבה 600) נקראו למשימה. גדוד 599 הגיע ב-7:00 בבוקר לצומת "עכביש"-"טרטור", חבר לנתן שונרי, וניסה לפרוץ מערבה בציר "טרטור". הטנקים ספגו אש כבדה מצפון ונחלצו לאחור.
באזור השעה 9:00 בבוקר (16 באוקטובר) החליט המח"ט לתקוף את הצומת ממספר כיוונים בו זמנית. המח"ט ארגן מספר טנקים מגדוד 87 באזור "מצמד" ותקף איתם ממערב, פלוגה ג' מגדוד 407 תקפה מדרום, וגדוד 599 תקף ממזרח וניסה לפרוץ שוב בציר "טרטור". גדוד 409, שהיה מול מתחם "מיסורי", תקף לדרום מערב בסיוע לגדוד 599. בשעה 9:43 ולאחר יותר מ-12 שעות לחימה עקובות מדם נכבש צומת "לכסיקון"-"טרטור" והציר נפתח. כוחות החטיבה התמקמו בצומת כדי לאבטח את האזור.
החטיבה נתקלה בקשיים רבים ולא השלימה את כל משימותיה. ציר "טרטור" לא נפתח למעבר כוחות. הצירים החסומים מנעו את העברת גשר הגלילים ודוברות היוניפלוט לתעלה. למרות זאת, הלחימה בצומת אפשרה את מעבר התמסחים וחטיבות הצליחה, ואלה חצו את התעלה והקימו את ראש הגשר.
בקרב על החווה הסינית נהרגו 121 חיילים מחטיבה 14 ומהכוחות שסופחו אליה, מרביתם בצומת "טרטור"-"לכסיקון". בסיום הקרב נותרו בחטיבה 35 טנקים תקינים. באזור החווה הסינית נותרו עשרות טנקים ישראלים ומצרים פגועים.
בצהריים תוגברה החטיבה בגדוד 198 (מחטיבה 460) שכלל 17 טנקי שוט. הגדוד החליף את גדוד 184 בגזרת החטיבה הצפונית. בשעה 14:00 תקפה חטיבה 14 המצרית את גדוד 198 מצפון. ההתקפה נהדפה.
במהלך היום נערכה החטיבה מחדש. הטנקים של גדודים 87 ו-407 שחדלו מלהתקיים צורפו לשני גדודי הטנקים הנותרים.
17 באוקטובר.
ביום זה פתחו המצרים בהתקפה מצפון ומדרום על ראש הגשר הישראלי באזור "מצמד". בבוקר תקפה חטיבה 1 המצרית מדיוויזיה 21 מצפון. גדוד 198 הדף את ההתקפה ופגע בכ-20 טנקים מצרים.
מדרום, לאורך חוף האגם המר הגדול, התקדמה חטיבה 25 המצרית. כוח של ארבעה טנקים מגדוד 79 (בפיקוד אהוד גרוס) אבטח את האגף הדרומי של חטיבה 14 וניצב בציר "לכסיקון" 265 (כ-3 קילומטרים מדרום ל"לקקן", לחוף האגם המר). החל משעה 12:30 בצהריים נתקל הכוח בחוד חטיבה 25 המצרית, פתח עליו באש ובלם את התקדמות החטיבה. לאחר כשעתיים הצטרפו לקרב חטיבות 217 ו-500 (מאוגדה 162) ופגעו בחטיבה המצרית מהאגף.
אחר הצהריים קיבלה החטיבה את יחידה 88 - דב לבן בפיקוד רס"ן יוסף יודוביץ', שכללה 5 טנקי PT-76 ו-9 נגמ"שי BTR-50.
בלילה נערכה החטיבה להמשך אבטחת מסדרון הצליחה כשגדוד 184 נערך לכיוון צפון וגדוד 198 יחד עם סיירת שקד ו"כוח שמוליק" מאבטחים דרומה. בלילה החלה אוגדה 162 לצלוח את התעלה וגדוד 198 חזר לחטיבתו המקורית.
18 באוקטובר.
במהלך הבוקר טיהרה חטיבה 600 את ציר "טרטור". "כוח שמוליק" הוכפף לאוגדה 162 וחצה עימה את תעלת סואץ.
בצהריים השתתפה חטיבה 14 בכיבוש החווה הסינית. סיירת שקד תקפה את בתי המשאבות כשיחידה 88 מחפה לה. הסיירת כבשה את האזור עד השעה 15:45 וספגה שני הרוגים. בהמשך תקפה יחידה 88 את מתחם 'אמיר' וכבשה אותו ב-17:30 ללא נפגעים לאחר שנתקלה בהתנגדות קלה.
במקביל, יצאו גדודי הטנקים 184 ו-79 להתקפה מציר "שיק" צפונה במאמץ להרחיב את ראש הגשר. גדוד 184 הצליח להתקדם כ-3–4 קילומטרים במקביל לתעלת סואץ. טנקים מעמדות חפורות ירו על הגדוד והוא ספג אבדות רבות. 12 חיילים נהרגו, ביניהם מפקד אחת הפלוגות. גדוד 79 התקדם כקילומטר צפונה, נתקל באש מצרית ונעצר. בלילה תפסה יחידה 88 את העמדות הצפוניות ושני הגדודים יצאו להתארגנות.
19 באוקטובר.
בעקבות טיהור הצירים המובילים לתעלה ביום הקודם קודם גשר הגלילים אל התעלה, ובמהלך הלילה הושק לתעלת סואץ. ב-19 באוקטובר בשעה 10:00 חצתה חטיבה 14 את התעלה על גשר הגלילים. גדוד 184 לא חצה עם החטיבה ונותר ב"לקקן" להתארגנות.
על החטיבה הוטל לכבוש את מתחם "אורחה", צפונית לראש הגשר הישראלי ממערב לתעלה. יומיים קודם ניסו כוחות מחטיבת הצנחנים 247 לכבוש את המתחם במסגרת קרב סרפאום ונכשלו.
לרשות החטיבה עמד גדוד 79 (17 טנקים), יחידה 88 - דב לבן (5 טנקי PT-76 ו-9 נגמ"שים), סיירת שקד, "כוח שמוליק" (שחזר לחטיבה באותו הבוקר), ו"כוח זמיר" (פלוגת צוערי בה"ד 1). כמו כן הוקצו לחטיבה שני גדודי ארטילריה לסיוע.
בשעה 12:30 קיים מפקד החטיבה קבוצת פקודות. גודלו ועוצמתו של הכוח המצרי ב"אורחה" לא היה ידוע. בניגוד לקרב סרפאום, בו תקפה חטיבת הצנחנים חזיתית את המתחם, החליט רשף לתקוף את המערך המצרי מעורפו, בתנועה ממערב למזרח. כיבוש מתחם גשירה ביום הקודם איפשר לחטיבה לבצע את המהלך. לפי התוכנית החטיבתית גדוד 79 יחפה להסתערות, כשיחידה 88 תתקוף את החלק הצפוני של המתחם וסיירת שקד תתקוף את החלק הדרומי. כוח שמוליק עם שני טנקים נותר בעתודה.
בשעה 14:00 התמקמה החטיבה לתצפית כקילומטר ממערב למתחם אורחה. בשעה 14:30 החלה ההתקפה. יחידה 88 השתלטה בקלות יחסית על אזור בתי הכפר בחלק הצפוני. לאחר מכן המשיך הכוח לחלק המזרחי של מתחם אורחה ("המשולש") ונתקל בירי כבד של תותחי נ"מ ותול"רים. יחידה 88 הצליחה להשתלט על האזור, אולם נתקלה בקושי בטיהור התעלות בהם נותרו חיילים מצרים רבים. "כוח זמיר" נכנס לחלק הדרומי של מתחם אורחה וכבש אותו ללא התנגדות משמעותית.
סיירת שקד עם פלוגת טנקים נשלחת לחלק הצפוני לעזור בטיהור התעלות ובהמשך הוכנסו לאזור גם "כוח שמוליק" וגדוד 79. בשעה 17:08 נכבש המתחם והסתיים הקרב. טיהור המתחם באופן סופי נמשך עד ליום המחרת. בערב החוזר לחטיבה גדס"ר 582 בפיקוד נתן שונרי, שלחם עימה בקרב החווה הסינית.
לחטיבה 14 היו בקרב על מתחם "אורחה" 18 הרוגים (16 מהם מיחידה 88 - דב לבן) ו-43 פצועים. טנק PT-76 וארבעה נגמ"שים שהיו בשימוש יחידה 88 נפגעו. לאחר הקרב נספרו באזור כ-300 חללים מצריים, ו-50 חיילים מצרים נפלו בשבי.
20 באוקטובר.