שתי צורות תקשורת אלו, גם סיפור סיפורים וגם מסורת שבעל פה, הן צורות תקשורת המועברות מפה לאוזן הממלאות תפקידים חשובים בפולקלור ובמיתולוגיה.
דוגמה נוספת לתקשורת בעל פה היא היסטוריה שבעל פה - הקלטה, שימור ופרשנות של מידע היסטורי על סמך חוויות ודעות אישיות של הדובר.
שימור היסטוריה שבעל פה הוא התחום העוסק בטיפול ובתחזוקה של חומרים היסטוריים שנאספו מפה לאוזן, בפורמטים מסוגים שונים.
סטורי טלינג.
סטורי טלינג לעיתים קרובות כולל אימפרוביזציות או אלתורים. בתרבויות רבות נהוג היה בעבר לחלוק סיפורים או נרטיבים משותפים ככלי לשימור תרבותי, כאמצעי בידור וחינוך וכדי להנחיל ערכים מוסריים.
נראה שהצורות המוקדמות ביותר של מספרי סיפורים ברוב התרבויות העתיקות, היו בעיקר בעל פה בשילוב עם סיפורי מחוות. האבוריג'ינים האוסטרלים ציירו סמלים מסיפורים על קירות מערות כאמצעי לעזור למספרי הסיפורים לזכור את הסיפורים. לאחר מכן, הסיפור סופר בשילוב של נרטיב בעל פה, מוזיקה, אמנות רוק ומחול.
באופן מסורתי, נהוג היה בעבר לזכור את תוכנם של סיפורים בעל פה ואז להעבירם מדור לדור. עם זאת, בחברות בהן ידעו קרוא וכתוב, התקשורת הכתובה והטלוויזיונית החליפה במידה רבה שיטות אחרות לתקשורת היסטורית ומקומית, משפחתית ותרבותית. סיפור סיפורים בעל פה נותר מרכיב דומיננטי בלמידה בעיקר במדינות מסוימות בהן שיעורי האוריינות נמוכים.
מסורת שבעל פה.
מסורת שבעל פה (המכונה לעיתים "תרבות אוראלית" / "תרבות שבעל פה" או "פולקלור אוראלי") היא העברת חומרים תרבותיים ומסורתיים בעל פה מדור לדור. המסרים או העדויות מועברים באופן מילולי בדיבור או בשיר ועשויים ללבוש צורה, למשל, של סיפורי עם, פתגמים, בלדות, שירים או פזמונים. באופן זה, קיימת אפשרות לחברה להעביר היסטוריה שבעל פה, ספרות בעל פה, פתגמים וידע אחר על פני דורות ללא ידע בכתיבה.
סוציולוגים מדגישים כי יש חשיבות לכך שהחומרים יהיו משותפים לקבוצות של אנשים, לאורך כמה דורות, ובכך הם מבדילים בין מסורות שבעל פה לבין עדויות או היסטוריה שבעל פה. באופן כללי "מסורת שבעל פה" מתייחסת להעברה של חומרים תרבותיים באמצעות ביטוי קולי, ובמהלך תקופה ארוכה נחשבה לתיאור מפתח של פולקלור (קריטריון שכיום כבר לא מוחזק בקפדנות על ידי כל הפולקלוריסטים). כתחום אקדמי יש התייחסות הן למערכת של מושא הלימוד והן לשיטה המדעית שבאמצעותם הם נלמדים - ניתן לכנות את השיטה כ"תאוריה מסורתית בעל פה", "תאוריית ההרכב האוראלי-נוסחתי" ו"תורת פארי-לורד" (על שם שניים ממייסדיה). חקר המסורת שבעל פה שונה מהדיסציפלינה האקדמית של ההיסטוריה שבעל פה, שהיא תיעוד של זיכרונות והיסטוריות אישיות של אנשים שחוו תקופות או אירועים היסטוריים. זה נבדל גם מחקר האוראליות, שניתן להגדירו כמחשבה וביטוי מילולי של חשיבה בחברות בהן טכנולוגיות אוריינות (במיוחד כתיבה ודפוס) אינן מוכרות לרוב האוכלוסייה.
היסטוריה שבעל פה.
"היסטוריה שבעל פה" היא תיעוד זיכרונות אישיים ומאורעות היסטוריים מנקודת מבטם האישית של אלו שחוו תקופות או אירועים היסטוריים. התיעוד מתבצע תוך שימוש בראיונות עם ניצולים חיים מהתקופה הנחקרת. ההיסטוריה שבעל פה נוגעת לעיתים קרובות בנושאים שכמעט ולא ניתן למצוא להם תיעוד במסמכים כתובים, ולכן התיעוד משמש למילוי פערים ברשומות המרכיבות מסמכים היסטוריים מוקדמים. שימור ההיסטוריה שבעל פה הוא תחום העוסק בטיפול ואחזקת חומרים היסטוריים שבעל פה, בכל פורמט בו יהיו.
מערכות.
מערכת ותיקות וממוסדות המשתמשות בהעברה מפה לאוזן כוללות בין היתר:
ארסינויתריום
יהודה אידל שרשבסקי
יהודה אידל שרשבסקי (1804 – 1866) היה ממשכילי וילנה, סופר, חוקר ומורה לתלמוד וספרות רבנית בבית המדרש לרבנים בווילנה.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1804 לאביו בנימין שרשבסקי. למד אצל הרב יעקב מאיר מיאלאווקא ולאחר מכן עבד כמנהל חשבונות בבתי מסחר. בשנת תרי"ב (1852) החל לעבוד כמורה בבית המדרש לרבנים בווילנה. בשנת 1866 נסע לקובנה ומת שם מחולירה ביום הכיפורים. הוא נקבר בקובנה ונספד על ידי הרב יצחק אלחנן ספקטור. הניח בן, אליהו, שלימד גם הוא תנ"ך.
פרסם מאמרים עם ביאורים למילים, פסוקים ועניינים בתנ"ך. כן פרסם מאמרים נגד מנהגים שלא ישרו בעיניו כמו שימוש במגן דוד בבתי כנסת, הצבת ציורים ופסוקים נוספים על שלטי השויתי ותפילות למלאכים, כמו האמירה בברית מילה: "אליהו מלאך הברית הנה שלך לפניך עמוד על ימיני וסמכני".
בשנותיו האחרונות עבד על ספר "אגדות ירושלמי" עם מרדכי נתנזון.
קישורים חיצוניים.
מכתביו:
אלמר קרמן
אֶלֶמֵר (יעקב נפתלי) קַרְמַן (במקור קליינמן, בהונגרית: Kármán Elemér Jakab Naftali, בודפשט, 28 באפריל 1876) - בודפשט, 20 בפברואר 1927) היה משפטן הונגרי-יהודי, שופט בבית משפט, מרצה לדין פלילי, קרימינולוג. בנו של מור קרמן ואחיו של תיאודור פון קרמן המתמטיקאי, פיזיקאי.
ביוגרפיב.
קרמן נולד במשפחה יהודית כבנם של מור קרמן (משה קליינמן) ואילקה קוהן (כהן). לאחר סיום לימודי משפטים בהונגריה, הוא השלים את לימודיו בגראץ בפסיכולוגיה. קרמן השתתף בהקמת בית המשפט לנוער בהונגריה (1913), ארגן את המכון לפדגוגיה למשפט הפלילי (1915) שהיה קשור למעבדה פסיכולוגית, לסמינר לחינוך פדגוגי, לספריה מקצועית, למוזיאון ולבית ילדים בשם "בית פסטלוצי". כבר בראשית המאה העשרים הוא אימץ והכריז על עקרונות מודרניים בהגנה על עברייני נוער. הוא חשף את הגורמים החברתיים לעבריינות הנוער, והציע כלי מניעה וכלים חינוכיים.
לקריאה נוספת.
אלמר קרמן ואנה סבו בתוך: לקסיקון פדגוגי. כרך ב ' עורך ראשי זולטאן באטורי, איוואן פאלוס. בודפשט, הוצאת קרבן. 1997. 170. עמ '.
ראו גם.
גנו: אלמר קרמן, המורה ההונגרי לקרימינולוגיה שנשכח. חינוך מיוחד, 1959. 4. 97-98.
בנימין (סרט)
בנימין (באנגלית: Benjamin) הוא סרט קומדיה רומנטית-להט"בית משנת 2018 בבימויו של הבמאי והקומיקאי סיימון אמסטל. הסרט עוקב אחר בנג'מין, קולנוען, שמתאהב במוזיקאי צרפתי.
הפקה.
בשנת 2017 הודיעה חברת "Open Palm Films" כי סיימון אמסטל כותב בשבילה סרט. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של לונדון 2018. הוא יצא רשמית לבתי הקולנוע ב-15 במרץ 2019.
קם רדיש
אי האשליות (סרט)
אי האשליות (באנגלית: Fantasy Island) הוא סרט אימה על-טבעי-פנטסטי אמריקאי, המבוים על ידי הבמאי ג'ף וודלו עם תסריט מאת ג'יליאן ג'ייקובס, כריס רואץ' ו-וודלו עצמו, המבוסס על סדרת הטלוויזיה של ABC משנת 1977 באותו השם שנוצרה על ידי היוצר ג'ין לויט. בסרט מככבים מייקל פניה, מגי קיו, לוסי הייל, אוסטין סטוול, פורשיה דאבלדיי, ג'ימי או. יאנג, ראיין הנסן, ומייקל רוקר, והוא מופק על ידי המפיק ג'ייסון בלאם באמצעות "בלאמהאוס הפקות".
הסרט עלה לאקרנים בבכורה עולמית ב-14 בפברואר 2020, תחת הפצתם של "סרטי סוני".
עלילה.
אשת העסקים גוון אולסן, שוטר לשעבר בשם פטריק סאליבן, האחים החורגים ג'יידי וברקס וויבר ואישה מטרידה בשם מלאני קול זוכים בתחרות בביקור באי האשליות, מתחם נופש טרופי שבו פנטזיות מתגשמות. כאשר הם מגיעים, הם מכירים את מייסד המתחם ו"שומר האי" מר רורק ולאחר מכן מתחילים לחוות את הפנטזיות שלהם: ג'יידי וברקס נלקחים למסיבה באחוזה, פטריק משתתף במלחמה צבאית לזכרו של אביו המנוח, מלאני מחליטה לנקום בבריונית שהתעללה בה בבית הספר וגוון מקבלת את הצעת הנישואין של בן זוגה לשעבר שהיא דחתה שנים קודם. פטריק נופל בשבי על ידי חוליית חיילים אמריקאים ומגלה שמפקדם הוא אביו ושזו משימתם האחרונה לפני שהאחרון ימות. מלאני מוכנסת לבונקר תת-קרקעי ומקבלת הזדמנות להתעלל בבריונית, סלואן מדיסון בשיטות שונות ולבסוף מעלה לרשת האינטרנט סרטון שלה בוגדת בבעלה.
למרות זאת, סרטון אחר חושף שסלואן נחטפה מביתה על מנת להשתתף בפנטזיה כנגד רצונה. מלאני מתעשתת ומצילה אותה ממנתח סדיסטי במסיכה והשתיים בורחות. במהלך הלילה השתיים מותקפות שוב על ידי המנתח, אך ניצלות על ידי אדם בשם דיימון, חוקר פרטי שחי על האי והורג את המנתח. דיימון לוקח את השתיים למערה ומסביר שהפנטזיות על האי נוצרות בעזרת מי מעיינות מתחת "ללבו" של האי: אבן זוהרת שמציגה לאדם שמביט בה את תשוקותיו העמוקות ביותר. לאחר שהן מבינות שרורק ערבב את המשקאות שלהן עם מים מהאי, דיימון מסביר שהוא הגיע לאי בעקבות חקירה שקיבל, אך רורק הציע לו פנטזיה: לראות את בתו המתה. לצערו, הפנטזיה הפכה לסיוט וגרמה לו להילכד על האי. השלושה אוגרים מים מהאי בבקבוק וממשיכים לאתר הנופש כדי למצוא טלפון ולקרוא לחילוץ.
גוון מתעוררת ומגלה שהיא ובן זוגה הורים לבת ומסרבת להמשיך בפנטזיה. רורק מספר לה על הפנטזיה האישית שלו: להתאחד עם אשתו המתה, דבר שמתאפשר כל עוד רורק נשאר על האי ומגשים לאורחיו את הפנטזיות שלהם. גוון מצליחה לשכנע את רורק לשנות את הפנטזיה שלה (אף על פי שלכל אורח מותרת פנטזיה אחת בלבד), אך האי מתחיל לעוות את הפנטזיות של האורחים והופך אותן לסיוטים: ג'יידי וברקס מותקפים על ידי סוחר סמים שהאחוזה שייכת לו וגוון חוזרת לערב שבו היא בטעות גרמה לשריפה בבניין המגורים שלה ובכך הרגה את שכנה לבניין, ניק טיילור. היא מנסה להציל את ניק, אך מאבדת הכרה בגלל העשן ומחולצת על ידי עוזרתו של מר רורק, ג'וליה. גוון מבינה שכל האורחים מלבד מלאני, היו שם באותו הלילה שבו השריפה פרצה.