מנכ"ל הקבוצה הוא אירה פורמן, אשר טען לא פעם כי הקבוצה "משקפת את הערכים והאספירציות של היהודים האמריקאים. המפלגה הדמוקרטית במיטבה, מגשימה חלק מהנבואה המסורתית שלנו (כיהודים) לעשיית צדק ויצירת עולם טוב יותר". בנושאי פנים, פורמן מדגיש כי היהודים האמריקאים, באופן גורף, מסכימים עם עמדות המפלגה הדמוקרטית (בניגוד למדיניות חוץ חזקה, אותה נוטה לשקף המפלגה הרפובליקנית), ואכן ההיסטוריה של היהודים מצביעה על כך שבאופן מסורתי היהודים מצביעים ברוב גדול של כשני שלישים (ומעלה) למפלגה הדמוקרטית (מלבד הנשיא רונאלד רייגן שזכה ל-39% מהקולות , וג'ורג' בוש הבן שזכה לאחוז דומה בבחירות בשנת 2004. (היו שחשבו שהמועמד הרפובליקני ג'ון מקיין יקבל מספר קרוב לזה של רייגן, אולם בסוף זכה לכ-20% בלבד).
עם תקציב קטן בהרבה מזה של "קואליציית היהודים הרפובליקנים", קבוצה דומה אשר מייצגת את הקול היהודי בקרב המפלגה הרפובליקנית, ל-NJDC ישנם רק שני משרדים בניו יורק ושיקגו והם מסתמכים הרבה על רשת קשרים פנים-קהילתית בקהילה היהודית, מתנדבים ואימיילים, על מנת להפיץ את המסר שלהם על המועמדים הדמוקרטים שבהם הם תומכים.
מצע.
המצע של קבוצה זו כולל לדבריהם, "חינוך הבוחר היהודי בדבר השוני בין המועמדים הדמוקרטים לרפובליקנים הרצים למשרות ציבוריות, דרך החדשות וחוברות מדריך לבוחר". לטענתם, "ה-NJDC הפיצה למעלה מ-250,000 חוברות מידע לבתי אב יהודים בסיבובי בחירות האחרונות". כמו כן נאמר מטעם הקבוצה כי מטרתם היא "עדכון מועמדים הרצים למשרה ציבורית בנוגע לצורך להתייחס ולתמוך בנושאים הנוגעים לקהילה היהודית. קידום האידיאלים היהודים והדמוקרטים בגבעת הקפיטול (היכן שנמצא הקונגרס האמריקאי) ובתקשורת הן היהודית והן הארצית". עוד נאמר כי הם "נלחמים באג'נדה של הימין הרדיקלי בכל פינה דרך מחקר ודוחות, קידום תנועות שורשיות, עבודה מול מחוקקים בוושינגטון וחינוך עיתנאים". הם מעודדים, לטענתם, "מעורבות וטיפוח של דור חדש של מנהיגים יהודים דמוקרטים, על ידי הכפלת התוכנית הוושינגטונית, המוצלחת מאוד, להנהגה יהודית צעירה, בערים גדולות נוספות, כולל ניו יורק, בוסטון, לוס אנג'לס קליבלנד ודרום פלורידה". בנוסף הם שמים דגש על "הרחבת המודעות היהודית בנושאי חקיקה קריטיים (לקהילה היהודית) דרך פרסומים דו שבועיים ורבעוניים, כמו גם דיוני שולחן עגול ופורומים לדיונים בנושאי פנים הכוללים השתתפות של מנהיגים הן מהרשות המחוקקת והמבצעת".
פרויקט מנהיגות צעירה של NJDC.
פרויקט NJDC למנהיגות צעירה החל ב-1998 וגייס מנהיגים יהודים דמוקרטים צעירים. הפרויקט דיווח כיום על כ-1000 יהודים צעירים החברים בפרויקט זה בכל רחבי המדינה.
נובלת חלום
ונקובר (פירושונים)
הבל (פירושונים)
אדים
קומוניזם אנרכיסטי
קומוניזם אנרכי
קומוניזם אנארכי
קומוניזם אנארכיסטי
משתנה RR בנבל
כוכב משתנה מסוג RR בְּנֶבֶל (או בקיצור משתנה RR בְּנֶבֶל, באנגלית: RR Lyrae variable) הוא סוג של כוכבים משתנים בעל מאפיינים הדומים לקפאידיים. מקור השם הוא בכוכב הראשון מסוג זה שהתגלה, RR בנבל. כוכבים אלה משמשים לעיתים קרובות כנרות תקניים למדידת מרחק לצבירים כדוריים וגלקסיות שכנות.
משתני RR בנבל הם כוכבים פועמים מהענף האופקי בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל. אלה כוכבים זקנים, הנמצאים בשלב היתוך הליום, ובעלי מסה נמוכה יחסית, כמחצית מזו של השמש. בשלב מוקדם יותר במהלך חייהם הם כנראה איבדו מסה, כך שבמקור היו קצת פחות מסיביים מהשמש, עם מסה של כ-0.8 מסות שמש.
מכיוון שהקפאידיים הם כוכבים מסיביים מאוד, כוכבים מסוג RR בנבל הרבה יותר נפוצים מהקפאידיים, אך גם פחות בהירים מהם. בהירות מוחלטת ממוצעת עבור של כוכב מסוג זה היא פי 40 או 50 מהשמש. זמן מחזור הפעימה שלהם הוא קצר יחסית, לרוב בתחום של 12-24 שעות.
מחלקים את משתני RR בנבל לשלוש קבוצות עיקריות:
קשר בין אורך מחזור הפעימה והבהירות המוחלטת של כוכבים מסוג RR בנבל הופך אותם לנרות תקניים טובים עבור מדידת מרחקים לעצמים קרובים יחסית, במיוחד בתוך שביל החלב (השימוש עבור מרחקים גדולים מוגבל על ידי בהירותם). כמו כן, יש למשתני RR בנבל שימוש נרחב בחקירת צבירי כוכבים כדוריים, כיוון שהם נפוצים בצבירים אלה. מסיבה זו גם נקראו כוכבים אלה בעבר "משתני צבירים".
מוות (פירושונים)
מוות הוא מצב שבו גוף חי חדל לחיות.
חיל עזר בצבא הרומי
חיל עזר (בלטינית: Auxilia - אַאוּקְסִילִיָה, אוקסיליה) היו חיילים חסרי אזרחות רומאית שהתנדבו או גויסו לשרת בצבא האימפריה הרומית במסגרת של יחידות שצורפו למצבת הכוחות של לגיונות הצבא הרומאי.
במקור חילות העזר היו יחידות צבא שצורפו לצבא הרומי בתקופת המלוכה והרפובליקה המוקדמת כחלק מהמחויבות של בעלות בריתה האיטלקיות של רומא. מנהג זה פסק אחרי מלחמת בעלות הברית כאשר כל האיטלקים קיבלו אזרחות רומאית והחלו לשרת בלגיונות. הלוחמים ליחידות העזר גויסו מקרב צבאות של בני ברית, מדינות חסות והפרובינקיות שנכבשו על ידי רומא.
ההסתמכות על יחידות העזר בעלות התמחות צבאית ובמיוחד פרשים, גברה כאשר צבא הרפובליקה הרומית גייס אותם לשורותיו אותם במספרים הולכים וגדלים כדי לתמוך בלגיונות שהיו יחידות חיל רגלים.
יחידות העזר עברו ארגון מחדש על ידי אוגוסטוס קיסר בשנת 30 לפנה"ס, הם הפכו לכוח מאורגן ששולב באופן מלא צבא הרומי בתקופת הקיסרות המוקדמת, החיילים התגייסו לשירות של 25 שנה שבסופו הם זכו באזרחות רומאית, במהלך שירותם החיילים ספגו את התרבות הרומאית ועם שחרורם וחזרתם הביתה הפכו לגורם שהגביר את תהליך הרומאניזציה של האוכלוסייה המקומית וכך הביאו להטמעתה במסגרת האימפריה הרומית.
עד המאה ה-2, חילות העזר הכילו אותו מספר החיילים הרגלים כמו הלגיונות, ובנוסף סיפקו כמעט את כל הפרשים של הצבא הרומי (במיוחד פרשים קלים וקשתים) וכוחות מיוחדים אחרים.
היסטוריה.
תקופת הרפובליקה.
עמוד התווך של מכונת המלחמה של הרפובליקה הרומית היה המאניפולוס, לגיון של חיל רגלים שהשימוש בו התגבש במהלך המלחמות הסאמניטיות (343–290 לפנה"ס). אחת ממגבלות הלגיון היה החוסר ביחידות פרשים, בסביבות שנת 200 לפני הספירה, ללגיון של 4,200 חיילי רגלים הייתה זרוע פרשים של 300 סוסים בלבד. הסיבה לחוסר זה נבע מהעובדה שמעמד הפרשים שיכול היה להרשות לעצמו לשלם עבור הסוס והציוד הנלווה, היה קטן יחסית.
מלבד המחסור בפרשים חסרו ללגיון יחידות פרשים וקלעים. עד שנת 200 לפנה"ס עיקר חיל הפרשים של הצבא הרומי גויס מקרב בעלות הברית האיטלקיות של רומא, הידוע בכינויו בעלות הברית "הלטיניות", שהיוו את הקונפדרציה הצבאית הרומית. חילות העזר האיטלקיים היו מאורגנים ביחידות שקיבלו את השם אלה (לטינית: Ala מילולית: "כנפיים", מכיוון שהם בדרך כלל הוצבו על אגפי המבנה הקרבי הרומי). יחידית האלה הו בו תחת הפיקוד של 3 קצינים רומאים בדרגת פרפקט praefecti) sociorum). סדר הכוחות של האלה היה דומה או מעט גדול יותר בגודל חיל הרגלים (4–5,000 איש) ללגיון, אך הכיל יחידת פרשים משמעותית יותר בת 900 פרשים, פי שלושה מהיחידה הלגיונרית. יחידות פרשים אלו שירתו את הצבא הרומאי כל זמן שהלחימה התחוללה בשטחי איטליה, אך ברגע שהצבא הרומאי נאלץ להתמודד עם אויבים בעלי חיל פרשים דומיננטי הפך המחסור בפרשים לבעיה טקטית משמעותית. המלחמה הפונית השנייה (218–202 לפנה"ס) חשפה ליקויים אלו כאשר בקרבות קאנאי וטרביה שימש חיל הפרשים של קרתגו ובנות בריתה כגורם העיקרי שהכריע את הקרב. הניצחון הרומי המכריע בקרב זאמה בשנת 202 לפנה"ס, שסיים את המלחמה, הוכרע על ידי התקפת הפרשים הנומידיים תחת פיקודו של המלך מסיניסה. מלקחי מלחמה זו הצבאות הרומאים של הרפובליקה היו מלווים במספרים גדולים של פרשים לא איטלקיים: פרשים קלים נומידיאנים ומאוחר יותר פרשים כבדים גאלים. כך הסתמך יוליוס קיסר במידה רבה על פרשים גאליים וגרמניים לכיבוש גאליה (58–51 לפנה"ס).
ככל שהמספר של הפרשים ממוצא לא-רומאי הלך וגדל, זה של הפרשים הרומאיים הצטמצם. בתחילת המאה ה-1 לפני הספירה, הפרשים הרומיים הפסיקו להיות חלק מכוח הלחימה של הצבא של הרפובליקה, מלחמת בעלות הברית שהתנהלה בשטחו של חצי האי האפניני בין השנים 91 ל-88 לפני הספירה הסתיימה כאשר כל תושב של בעלות הברית האיטלקיות של רומא יכול היה לקבל אזרחות רומאית. יחידות האלה האיטלקיות פורקו ורומאים ממעמד הפרשים לא נדרשו יותר להתגייס לצבא הרומאי עם סוסים ליחידות חיל הפרשים. כתוצאה מכך היה הלגיון של צבא הרפובליקה ללא תמיכת פרשים.
עם פרוץ המלחמה הפונית השנייה, הרומאים תקנו את החוסרים האחרים במצבת הכוחות של הלגיונות על ידי שימוש בכוחות מיוחדים שאינם איטלקים ובעיקר קשתים וקלעים. משנת 200 לפני הספירה ואילך, כוחות מומחים נשכרו כשכירי חרב על בסיס קבוע, קשתים (לטינית: sagittarii) מכרתים, וקלעים (לטינית: funditores) מהאיים הבלאריים ליוו את הלגיונות הרומיים במסעות בכל רחבי הים התיכון. המקורות העיקריים האחרים של חיילים לא איטלקיים בצבא הרפובליקה המאוחרת היו תושבי הפרובינקיות, מדינות חסות ובעלות ברית. במהלך הרפובליקה המאוחרת, יחידות לא איטלקיות הונהגו על ידי המנהיגים שלהן, והארגון הפנימי הושאר למפקדיהן. היחידות היו מגוונות מאוד בלבוש, ציוד וכלי נשק. הם נאספו בדרך כלל למערכות מלחמה ספציפיים ולעיתים קרובות התפרקו זמן קצר לאחר מכן, באופן דומה ללגיונות המיליציות של צבא הרפובליקה המוקדמת.
תקופת הקיסרות המוקדמת.