עם התיישבות האבוריג'ינים לראשונה ביבשת אוסטרליה לפני יותר מ-40,000 שנים, החלו להיווצר גם אגדות "זמן החלום", המתארות את בריאת אוסטרליה ומועברות בעל פה. אגדות אלו מתארות רוח עליונה או כוח עליון, אשר ראשית ברא את האדמה ואת מזג האוויר, את הצמחים והחיות ולבסוף את בני האדם. את בורא העולם מסמלת לעיתים קרובות קשת בענן. ההתרחשויות במהלך תהליך בריאת העולם, כלומר יצירת האדמה והאקלים, התפתחות הצמחים והחיות והופעתם של בני האדם, חולקות קווי דמיון רבים עם סיפור הבריאה בספר בראשית וכן עם חלקים במדע המודרני.
קדמה (תנועה חברתית)
קדמה - לקידום השוויון בחינוך ובחברה בישראל ע"ר היא עמותה ישראלית, אשר מתמקדת בהעלת רמת ההשכלה של בני נוער מהשכונות ומעיירות הפיתוח. את השם קדמה, שהתייחס לכיוון מזרח ולמונח קִדְמָה, הציע המשורר סמי שלום שטרית, ממייסדי העמותה ומי שהקים וניהל את תיכון קדמה בשכונת התקוה.
היסטוריה.
עמותת קדמה הוקמה בשנת 1993 כתולדה של פעילות במסגרת עמותת הל"ה- הורים למען החינוך, ושמה לה כמטרה מרכזית "להעלות, בצורה משמעותית, את רמת ההשכלה של בני נוער מהשכונות ומעיירות הפיתוח על ידי הקמה של בתי-ספר עיוניים איכותיים באזורים אלו. בתי ספר אלו יכינו את כל התלמידים לתעודת בגרות מלאה וללימודים אקדמאיים, יחזקו את הדימוי העצמי ותחושת השייכות, ירחיבו את טווח השאיפות והציפיות של התלמידים ויפתחו תודעה חברתית וחשיבה ביקורתית".
העקרונות המנחים את העמותה הם: האמונה שרוב ילדי השכונות ועיירות הפיתוח מסוגלים, בתנאים המתאימים, להשיג תעודת בגרות וללמוד באוניברסיטה; הרצון לשמור על המסגרת הקהילתית וחיזוקה באמצעות מתן שירותי חינוך ברמה גבוהה בקהילה; ויצירת תרבות ישראלית, דמוקרטית ופלורליסטית.
הרעיון המקורי היה להקים רשת חינוך ארצית חדשה של 15 בתי ספר תיכון עיוניים בשכונות מצוקה ובעיירות פיתוח, זאת מאחר שלטענת יזמי קדמה, תוכנית האינטגרציה בחינוך שיושמה בישראל מאז 1968 נכשלה מכיוון שהיא הביא לכך שהתלמידים החלשים נחלשים, והתלמידים החזקים מתחזקים. החזון היה להקים רשת חינוך מזרחית שתהווה אלטרנטיבה לרשת אל המעיין של מפלגת ש"ס. שר החינוך דאז, אמנון רובינשטיין, תמך ברעיון ואישר את הקמת הרשת של קדמה.
במסגרת זו, הוקמו בתי ספר עיוניים של קדמה בשכונות מצוקה בתל אביב-יפו, קריית מלאכי ובירושלים. בית ספר קדמה קדמה ירושלים החל לפעול בספטמבר 1994. בית הספר קדמה תל אביב הוקם באותה שנה אך נסגר בינואר 1999. בית ספר בקריית מלאכי הוקם ב-1995, אך נסגר תוך שנה.
ב-1998 הוקמה עמותה בשם עמותת הידידים שליד בית הספר קדמה, שנועדה לתמוך בבית הספר בירושלים. בהמשך שונה שמה ל-"קדמה - לשוויון בחינוך ובחברה בישראל". פעולותיה העיקריות של העמותה הן פיתוח תוכניות לימוד, הכשרה של צוותי הוראה וסיוע לפעילות בית הספר קדמה בירושלים. מאז שנת 2007 מעניקה "קדמה" את פרס "פועל/ת צדק" עבור "עשייה חינוכית בעלת מודעות חברתית". בראש ועדת הפרס עומדת קלרה יונה-משומר ובין החברים בה לאורך השנים: שלמה סבירסקי, אסתר הרצוג ויוסי שריד .
החל משנת 2012 מעורבת העמותה בניהול בית הספר נווה חוף בראשון לציון.
בשנת 2014, זכה בית ספר תיכון קדמה בירושלים בפרס החינוך ארצי לבתי ספר על סודיים מצטיינים. נכון ל-2014 מאז הקמת קדמה ירושלים 74% מבוגרי בית הספר הגיעו לבגרות מלאה וכ–30% מהם המשיכו למוסדות להשכלה גבוהה.
המנזר הציסטרציאני של פונטנה
מנזר פונטנה (בצרפתית: Abbaye de Fontenay) הוא מנזר ציסטרציאני הממוקם בקומונת מונבאר (Montbard) במחוז קוט-ד'אור (Côte-d'Or) בצרפת.
היסטוריה.
המנזר נוסד על ידי ברנרד מקלרבו ב-1118, מספר שנים אחרי שעזב את מנזר סיטו (Cîteaux Abbey) כדי לייסד את מנזר קלרבו (Abbaye Clairvaux). המנזר ממוקם בעמק מיוער כ-60 ק"מ צפון-מערבית לדיז'ון. המנזר שגשג במאות ה-12 וה-13. פונטנה זכה להגנה של מלכי צרפת אך נבזז במהלך מלחמת מאה השנים ומלחמת הדתות. מאוחר יותר, ההון שלו ירד, וחדר האוכל נהרס בידי הנזירים ב-1745. המנזר נסגר במהלך המהפכה הצרפתית ונהפך למפעל לייצור נייר עד 1902 שהיה רוב הזמן בבעלות משפחת מונגולפיה (Montgolfier).
המנזר נרכש ב-1905 על ידי אדוארד אנאר (Édouard Aynard) ושוחזר. מלבד חדר האוכל ההרוס, הוא שמר על כל הבניינים המקורים: הכנסייה, המעונות, הקלויסטר, אולם האספות (האולם הקפיטולרי), חדר החימום, הקולומבריום (בניין בו משוכנות יונים) והנפחייה - כולם בנויים בסגנון רומנסקי. תוספות מאוחרות יותר ששרדו כוללת את מגורי אב המנזר ובית החולים. מנזר זה הוא אחד מהמנזרים הציסטרציאניים העתיקים והשלמים ביותר באירופה וב-1981 הפך לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
כנסיית המנזר נבנתה בשנים 1139–1147 ונחנכה בידי האפיפיור אאוגניוס השלישי ב-1147. תוכנן בצורת כצלב לטיני עם ספינה ראשית באורך 66 מטר ורוחב 8 מטר, ושתי ספינות משניות, עם בית רוחב באורך 19 מטר. ממדי הקלויסטר (חצר מרובעת המוקפת בארקדות) הם 36 על 38 מטר. בית המועצה מקורה בקמרונות בעלי צלעות כבדות. חדר המעונות הגדול מקורה בגג מעץ Chestnut מהמאה ה-15.
ארכי-דוכס
צו מלכותי
טרי גודקינד
חלונות (מערכת הפעלה)
טריאדה (פשע מאורגן)
הטריאדות הסיניות הוא שם של מספר ארגוני פשע שמקורם בהונג קונג, ושפועלים גם בטאיוואן, בסין ובארצות נוספות שבהן אוכלוסייה סינית גדולה. פעילויותיהן כוללות סחר בסמים, רציחות מוזמנות, מכבסת כספים, הימורים בלתי חוקיים, סחיטה ועבירות מחשב.
שמם של הטריאדות הוא תרגום של הביטוי סאן הֵא הוּאִי (סינית: 三合會, פין-יין: "Sān Hé Huì"), שמשמעו הוא "חברת האיחוד המשולש", ביטוי שרומז על מהמבנה הארגוני שלהן המבוסס על שלשות. את מבנה זה, כמו גם המיתולוגיה, ההיסטוריה והטקסים שלהם שואבות הטיראדות מארגוני התנגדות של חקלאים למשטר שושלת צ'ינג שנקראו (סינית מפושטת: 天地会, פין-יין: "Tiandihui"). למרות שהמיתולוגיה שלהם מבוססת על ארגוני התנגדות עממים, לרוב הטיאדות אין מטרות פוליטיות.
מקור ההכנסה המרכזי של הטריאדות כיום הוא ענף הזיופים של תוכנות מחשבים, תקליטורים וסרטי די-וי-די. בנוסף לכך, כמו ארגוני פשע רבים עוסקות חלק מהטריאדות ב"עסקים לגיטימיים" ואפילו הצליחו לבסס מונופול כלכלי בתחומים מסוימים כגון תעשיית הקולנוע המקומית בהונג קונג. מספר החברים בארגונים השונים נע בין 50 בארגונים הקטנים ועד ל-30,000 בארגון הגדול ביותר.
נכון ל-2007 סך כל החברים בארגוני הטריאדות ברחבי העולם נאמד בכ-80 מיליון.
אליפות אירופה בכדורסל 1946
אליפות אירופה בכדורסל 1946, ידועה גם בשם יורובאסקט 1946, הייתה האליפות הרביעית שארגנה פיב"א אירופה, והראשונה מאז 1939 בגלל מלחמת העולם השנייה. עשר נבחרות הוזמנו על ידי פיב"א להשתתף בתחרות.
שווייץ נבחרה לארח את האליפות בפעם השנייה, בזכות נייטרליותה במהלך מלחמת העולם. העיר ז'נבה אירחה את האליפות.
מהלך התחרות.
עשר הנבחרות חולקו לשלושה בתים - אחד בעל ארבע נבחרות, ושניים בעלי שלש נבחרות. הבתים שוחקו בשיטת הראונד רובין.
שתי הראשונות בבית א' (בן 4 הנבחרות), הראשונה בבית ב' (בן 3 הנבחרות) והראשונה בבית ג' (בן 3 הנבחרות) העפילו לחצי הגמר.
הנבחרות שסיימו במקום השני בבתים ב' וג' שיחקו ביניהן במשחק על מקומות 5–6.
שתי האחרונות בבית א' והאחרונות בבתים ב' וג' שיחקו ביניהן על מקומות 7–10.
יורובאסקט 1946
יורובסקט 1946
אלברט סאקסה-קובורג-גותה
הנסיך מוויילס
אשמיאני
אשמיאני (בבלארוסית: Ашмя́ны, ברוסית: Ошмяны, בפולנית: Oszmiana, בליטאית: Ašmena; ביידיש: אָשמענע) היא עיירה במחוז גרודנו שבמערב בלארוס, המונה כ-15,000 תושבים.
היסטוריה.
האזכור הראשון של העיירה הוא משנת 1341, עת ירש אותה הדוכס הליטאי יואנוטיס מידי הדוכס הליטאי גדימינאס. בשנת 1384 העיירה נהרסה בידי המסדר הטבטוני, אך שוקמה במהרה. התקפה נוספת של המסדר הטבטוני על העיירה בשנת 1402 נכשלה. בשנת 1413 העיירה הפכה למרכז סחר אזורי, ולשדה קרב בין כוחותיו של מלך פולין ולדיסלב השני יגיילו ושל הדוכס הליטאי סביטריגליה וחיילי המסדר הטבטוני.
העיירה נחרבה שוב בשנת 1519 בידי חיילי נסיכות מוסקבה. בשנת 1566 קיבלה אשמיאני זכויות עיר.
בחלוקת פולין בשנת 1795 העיירה הועברה לשליטת האימפריה הרוסית. כמה מבני העיירה השתתפו בהתקוממות של נובמבר 1830, ובעקבות זאת הוחרבה העיירה באפריל 1831 בידי כוח רוסי של 1,500 חיילים. העיירה לא הצליחה להתאושש מהחורבן עד סוף המאה ה-19. לאחר כיבוש גרמני בן שלוש שנים במהלך מלחמת העולם הראשונה, הועברה העיירה לשליטת הרפובליקה הפולנית השנייה, ונכללה במחוז וילנה.
יהודי אשמיאני.
בשנת 1847 נמנו בעיירה 1,460 יהודים. בשנת 1897 נמנו בה 3,803 יהודים, מתוך אוכלוסייה כוללת של 7,214 נפש, ובראשית המאה ה-20 פעלו בה שני בתי ספר יהודיים ובית כנסת. כמו כן, התקיימה בעיירה ישיבה, בה למדו בין היתר הרב ראובן כץ בסביבות שנת 1883, והרב אברהם צוקרמן בשנת 1928. בין מלחמות העולם חיו בעיירה כ-3,300 יהודים, כמחצית מתושביה, ופעלו בה חוגים ציוניים, אגודת ישראל והבונד.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכבשה אשמיאני בידי ברית המועצות, בהתאם להסכם ריבנטרופ מולוטוב, וב-25 ביוני 1941 נכבשה בידי הגרמנים, ואלו החלו במעשי שוד של יהודיה ובהטלת גזירות שונות על האוכלוסייה היהודית. ביולי 1941 נלקחו מאות גברים יהודים מהעיירה לכיוון לידא, ולא שבו. בהמשך החודש רוכזו למעלה מ-700 גברים יהודים נוספים מהעיירה, ובהם ראש היודנרט, הרב הלר, ונרצחו בכפר הסמוך ברטל (Bartel).