בוני קתלין בלייר (באנגלית: Bonnie Kathleen Blair; נולדה ב-18 במרץ 1964) היא מתחרה בהחלקה מהירה על קרח אמריקאית בעבר. היא נחשבת לאחת המחליקות המהירות הטובות בזמנה, ולאחת מהספורטאיות האולימפיות המעוטרות ביותר. בלייר ייצגה את ארצות הברית בארבע אולימפיאדות, וקטפה בהן חמש מדליות זהב ומדליית ארד אחת. בהיותה נמוכה יחסית להחלקה מהירה, היא שלטה בטכניקה והפיקה את המירב בזכות סיגנונה.
ילדותה.
בלייר נולדה במרץ 1964 בעיירה קורנוול שבמדינת ניו יורק, אחת מני רבים במשפחה מרובת ילדים. בני משפחתה אהבו להחליק ובייחוד להתחרות בתחרויות מקומיות. בגיל שנתיים, עברה המשפחה לשמפיין, אילינוי - המרכז של ספורט ההחלקה המהירה בארצות הברית. בגיל שש כבר זכתה במרוצים מול ילדות בנות תשע ועשר. בגיל שבע כבר התחרתה באליפות המדינה. ב-1979 היא חברה לבעלת המדליה האולימפית והמאמנת בהחלקה מהירה, קאתי פאמינו, שעודדה אותה לעבוד על ההחלקה שלה במשך כל השנה.
קריירה.
המשחקים האולימפיים 1984-1992.
בעזרת מגבית של משטרת שמפיין, יצאה בלייר להתחרות באירופה והמשיכה משם למשחקים האולימפיים הראשונים שלה ב-1984. היא חזרה נפעמת אך ללא מדליות וגמרה אומר ללמוד ולהתאמן עוד ועוד. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1988, כבר זכתה בלייר במדליית הזהב הראשונה שלה (500 מטרים). במקצה זה, שברה בלייר את שיא העולם והעמידה אותו על 39.10 שניות. בנוסף, זכתה בלייר גם במדליית ארד במקצה ל-1,000 מטרים. באולימפיאדת 1992 שנערכה באלברוויל, בלייר זכתה בשתי מדליות הזהב - גם ב-500 מטרים וגם במרחק הכפול.
אולימפיאדת לילהאמר 1994.
האולימפיאדה התקיימה שנתיים בלבד לאחר אולימפיאדת החורף הקודמת שנערכה באלברוויל. זאת מאחר שב-1986 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לשנות את מועד משחקי החורף כך שלא יתקיימו באותה שנה עם משחקי הקיץ. בלייר ניצלה את הזמן הקצר בין האולימפיאדות וקטפה שוב פעם את שתי מדליות הזהב ב-500 וב-1,000, תוך שליטה מוחלטת במקצים. בעקבות שתי הזכיות במדליית הזהב, הפכה בלייר לאישה האמריקאית הראשונה שזוכה בחמש מדליות זהב אולימפיות. נוסף לכך, היא הפכה לאמריקאית היחידה שזכתה בשש מדליות באולימפיאדת החורף - הישג שנשמר עד 2010, אז זכה אפולו אונו במדליית כסף ושתי מדליות ארד והעמידה את מאזן זכיותיו על שמונה מדליות אולימפיות.
מחוץ למשחקים האולימפיים.
אחרי אולימפיאדת 1994, המשיכה בלייר להתחרות. במרץ 1994, שברה פעם נוספת את שיא העולם במקצה ל-500 מטרים (38.99 שניות), והפכה לאישה הראשונה אי פעם שיורדת מ-39 שניות במקצה זה. שנה לאחר מכן, ב-18 במרץ 1995, פרשה בלייר מהחלקה מקצוענית.
בלייר השתתפה גם בתחרויות אופני מסלול, ואומנה על ידי אלופת העולם לשעבר, קוני פרסקווין.
תארים והישגים.
במהלך קריירת ההחלקה שלה זכתה בלייר במספר נכבד של תארים ופרסים, ביניהם: פרס ג'יימס סאליבן (הספורטאי החובבן המצטיין) ובפרס אוסקר מתיסן (הישג השנה בהחלקה מהירה) ב-1992 וספורטאית השנה של Associated Press וספורטאית השנה של ספורטס אילוסטרייטד ב-1994.
בלייר חברה בהיכלי התהילה הספורטיביים גם של שיקגו וגם של ויסקונסין. ב-2004, היא נבחרה להיכל התהילה האולימפי של ארצות הברית.
חיים פרטיים.
בלייר נשואה לעמיתה בנבחרת ההחלקה האולימפית, דייו קרוייקשנק. לזוג בן (גרנט) ובת (בלייר).
התפתחות כוכב
סאאב 2000
סאאב 2000 הוא מטוס נוסעים בעל מנועי טורבו פרופ המסוגל לשייט במהירות של 665 קמ"ש (360 קשר)
פיתוח ועיצוב.
חברת סאאב החליטה לייצר את המטוס בדצמבר 1988 עקב דרישות רבות למטוס טורבו פרופ שמסוגל להגיע למהירות קרובות למהירות של מטוס סילון אך עם היתרונות של מנועי טורבו פרופ. הסאאב 2000 טס לראשונה ב-26 במרץ 1992 ונכנס לשירות בשנת 1994.
מוטת הכנפיים של סאאב 2000 הייתה גדולה ב 15% מסאאב 340 וארוך יותר ב - 7.5 מטר ממנו כך שהיה ניתן להסיע בו 58 נוסעים. סאאב 2000 היה המטוס הראשון שהשתמש במנועי טורוב פרופ מסוג AE 2100 של חברת Rolls-Royce שלאחר מכן ייוצרו על ידי חברת Alison, המנוע נבנה במיוחד עד 6 להבים בכל מנוע כדי שיפעל בסל"ד נמוך יותר וכך יהייה שקט יותר. המנועים הורכבו רחוק יותר מגוף המטוס מאשר במטוס סאאב 340.
היסטוריה.
נתוני המכירות של המטוס לא היו גבוהים. החברה הראשונה שהפעילה כמות גדולה של המטוס היא חברת קורסאייר, חברה אזורית שהייתה בבעלות חברת סוויסאייר. קורסאייר הזמינה 34 מטוסים והפעילה אותם עד שנת 2005. עקב דרישה נמוכה למטוס חברת סאאב הפסיקה את ייצורו בשנת 1999.
עד שנת 2000, 58 מטוסים נשארו בשירות פעיל, הסיבה העיקרית לכך שהמטוס נכשל מבחינה מסחרית היא המטוסים החדשים שנבנו בעלי מנוע סילון כמו הבומברדייה CRJ והאמבראר ERJ 145, שסיפקו נתונים טובים יותר ונוחות טובה יותר לנוסע באותו המחיר.
ביוני 2006, פקיסטן השלימה את הרכישה של 6 מטוסי סאאב 2000 המצוידים במכ"ם מתוצרת סאאב-אריקסון, אך עקב אילוצים קיבלו רק 5 שמתוכם ארבעה מצוידים במכ"ם.
תספורת (מימון)
כפיה דתית בישראל
ויליאם ס. פאלי
כפיה חילונית בישראל
צ'ינואה אצ'בה
צ'ינואה אצ'בה (באנגלית: Chinua Achebe, שמו בלידה: Albert Chinụalụmọgụ Achebe; 16 בנובמבר 1930 - 21 במרץ 2013) היה סופר, משורר, מרצה, ומסאי מניגריה, בן לקבוצה האתנית איגבו. הוא נחשב לאחד הסופרים החשובים בניגריה ובאפריקה ומכונה "אבי הספרות האפריקאית המודרנית". ספריו הכתובים באנגלית, תורגמו לשפות רבות ואף לעברית. אצ'בה הוא זוכה פרס מאן בוקר הבינלאומי לספרות לשנת 2007.
פעילות.
אצ'בה נולד ב-1930 באוג'ידי שבדרום-מזרח ניגריה. מבחינה אתנית הוא משתייך לשבט איגבו. הוריו היו נוצרים מומרים פרוטסטנטים ואביו היה מורה ומטיף לנצרות, אך קרובי משפחה אחרים בילדותו המשיכו לקיים את הפולחן המסורתי של בני האיגבו. הוא למד אמנות באוניברסיטה של איבדן ועסק במשך תקופה קצרה בהוראה בבית ספר תיכון. עם סיום לימודיו באוניברסיטת איבדן, התמנה למפיק תוכניות רדיו של רשות השידור הניגרית בלגוס, השתלם ב-BBC ומילא תפקידים שונים ברשות השידור הניגרית. ב-1961 הוא נתמנה למנהל שידורי החוץ של רשות השידור הניגרית.
אצ'בה כתב את יצירותיו באנגלית והוא החל לכתוב עוד בהיותו סטודנט. בשנת 1958 פורסם הרומן הראשון פרי עטו, "מפולת באומואופיה". הוא נחשב לספר הנקרא ביותר בתולדות הספרות האפריקאית המודרנית, והוא נלמד במערכות החינוך של מדינות רבות באפריקה. הספר עורר הדים בעולם כולו ותורגם לשפות רבות. רומנים נוספים שכתב היו "קץ השלווה" (1960), "חץ האלוהים" (1964), "איש העם" (1966) ו"הנמלים של סוואנה" (1987).
בשנת 1967, בעקבות מלחמת האזרחים בניגריה, החל הסופר לתמוך בהפרדת ביאפרה מניגריה ובעצמאותה והפך למעין שגריר של ביאפרה בעולם. המדינה החדשה בביאפרה סבלה ממגפות ומרעב כתוצאה ממלחמת האזרחים ואצ'בה ניסה לעורר את העולם לעזור למדינה החדשה לשרוד. ב-1970 כבשה ניגריה את ביאפרה ואצ'בה ניסה בדרכים פוליטיות למנוע את הסיפוח. במהלך שנות השבעים, התגורר הסופר מספר שנים בארצות הברית וחזר לניגריה. בשנת 1975 באוניברסיטת מסצ'וסטס הוא עורר פולמוס פוליטי עולמי בעקבות הרצאה שהעביר אודות הגזענות בספרו של ג'וזף קונרד "לב המאפליה". בשנת 1988 התפרסמה ההרצאה בספר אסופת מאמרים
ובשנת 2011 הכריז The Guardian של לונדון על הספר כאחד ממאה הספרים הלא-בדיוניים הגדולים שנכתבו אי-פעם.
אצ'בה זכה ביותר מ-30 תוארי כבוד מאוניברסיטאות מכל העולם ובפרסים רבים, כמו כן הוא השפיע על סופרים ניגרים כמו צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה וקן סארו-ויווה.
בשנותיו האחרונות הוא התגורר בארצות הברית וכיהן בשנים 2009–2013 כפרופסור ללימודי אפריקה באוניברסיטת בראון.
ענן נימבוס
ענן נִימְבּוּס (מלטינית: Nimbus, ענן גשם) הוא שם כולל לעננים שמכילים משקעים. המשקעים שבענן יכולים לרדת לקרקע בצורת גשם, שלג, ברד, או גשם-שלג, אך הם אינם מתבטאים בברקים או רעמים. התחילית "נימבו-" או הסופית "-נימבוס" מציינות ענן משקעים. למשל: נימבוסטרטוס הוא ענן משקעים שכבתי, וקומולונימבוס הוא ענן משקעים ערמתי.
מראה חיצוני.
לענני הנימבוס לרוב צבע אפור כהה, הנובע מהצפיפות והגובה הרבים שחוסמים את קרני אור השמש. לענן קווי מתאר משוננים ללא צורה ברורה, והוא נוצר בגובה נמוך יחסית.
סוגי נימבוס.
בהתאם לעננים מהם נוצרו ולגובהם באטמוספירה, ישנם שני סוגים עיקריים:
קומולונימבוס - נימבוס הגדל אנכית ונוצר מענני קומולוס בחלקים האמצעיים או התחתונים של האטמוספירה, ומביא משקעים יותר רציניים, כגון ברד, שלג ולפעמים גם ברקים ורעמים.
נימבוסטרטוס - ענני נימבוס הגדלים אופקית, הנוצרים מענני שכבות בחלקים האמצעיים או התחתונים של האטמוספירה. ענן נימבוסטרטוס לרוב מוריד משקעים בצורת גשם מתמשך.
היסטוריה.
הנימבוס היה בעבר סוג של ענן באותו אופן כמו קומולוס או סטרטוס. לפיכך, ענן הפאנוס נקרא פראקטו-פאנוס, כפי שהקומולונימבוס נקראו קומולו-נימבוס. אז שני העננים האלה היו רק שני סוגים שונים של נימבוס.
ההגדרה של הענן כנימבוס נזנחה מוקדם מאוד בשנת 1930 בגרסה המקדימה של אטלס הענן הבינלאומי שם הומלץ לדבר על נימבוסטרטוס או קומולונימבוס ללא מקף 6.
פרו במשחקים הפאראלימפיים
פרו השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972). במשחקי החורף לא נטלה פרו חלק מעולם. אל המשחקים בהיידלברג שלחה פרו ספורטאי בודד, ולאולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) שלחה שני אתלטים. לאחר המשחקים בטורונטו חדלה פרו לשלוח משלחות למשחקים הפאראלימפיים עד לאולימפיאדת הנכים אטלנטה. מאז שנת 1996 משתתפת פרו במשחקים בקביעות.