ב-6 בספטמבר 2016 נודע כי "דן ומוזלי" עלתה לשלב הגמר בתחרות "פרס יפן" אשר התקיימה בסוף אוקטובר של אותה השנה, הסדרה התמודדה מול מועמדות מקנדה, צ'כיה, דנמרק, גרמניה, אקוודור וקוריאה.
במרוצת השנים הסדרה נמכרה למספר מדינות ודובבה אל השפות המדוברות בהן, הסדרה נמכרה בשנת 2014 לקנדה ודובבה לצרפתית, בשנת 2015 נמכרה לצ'כיה ודובבה לצ'כית, בשנת 2016 נמכרה לדנמרק ודובבה לדנית, בשנת 2017 נמכרה לגרמניה ודובבה לגרמנית, בשנת 2018 נמכרה לאקוודור ודובבה לספרדית ובשנת 2019 נמכרה לקוריאה ודובבה לקוריאנית.
ב-15 במאי 2017 שודר הפרק האחרון של הסדרה ומאוגוסט 2018 הסדרה משודרת בערוץ כאן חינוכית בשידורים חוזרים.
רקע.
העלילה מספרת על דן-דן (נעם פרנק), ילד שובב, הנוהג לעשות צרות רבות שבעקבותיהן הוריו כועסים עליו. כאשר הוא מתחבא באוהל שבמיטתו הוא מדבר עם מוזלי, בובת המחמד שלו אשר מקשיבה ומנסה לייעץ לו ללא הועיל. בהמשך, מוזלי לוקחת את דן-דן לארץ קונפיטורה (ארץ דמיונית ממנה מגיעה מוזלי, הנורמות החברתיות בה הפוכות לחלוטין מהנורמות בעולמו של דן-דן) שם הקונפיטורים (תושבי המקום) חוגגים ונהנים בדרכים שלהם ובשובבות שלהם. דן-דן נהנה בחברת הקונפיטורים וגם לומד מהם מוסרי השכל הקשורים לפרק. ולבסוף, כשהוא חוזר לחדרו הוא מתפייס עם הוריו.
עונות.
לסדרה 4 עונות ו-102 פרקים:
בבלפלאץ
צנתור לבבי
הפצצה
מדף הקרח פילצ'נר-רון
מדף הקרח פילכנר-רון
שלמה זלמן עמריך
רבי שלמה זלמן עמריך (תע"ד, 1714, וינה - כ"ה בסיוון ה'תקנ"ד, 23 ביוני 1794, פראג) דיין בפראג בתקופת כהונתו של ה"נודע ביהודה", וראש בית הדין בעיר לאחר פטירתו.
ביוגרפיה.
נולד בווינה לרב מרדכי גומפל עמריך, למד בישיבתו של רבי נתנאל וייל (ה"קרבן נתנאל") בפראג
בשנת תק"י (1750), התמנה כדיין ומורה הוראה בבית הכנסת "מייזל" בפראג, ובשנת תקכ"ב התקבל כדיין בבית הדין העירוני. בשבתו בבית דינו של ה"נודע ביהודה", רבי יחזקאל לנדא רבה של העיר, נחלק עליו בעניין טקס החליצה, לדעתו אין החולצת מרימה את רגלו של גיסה לפני שליפת הנעל, אלא הרגל מתרוממת כפועל יוצא של פעולת החליצה, צדדי המחלוקת ערוכים בספרי שניהם. לאחר פטירת ה"נודע ביהודה" בשנת תקנ"ג, התמנה הוא לעמוד תחתיו בראש בית הדין המקומי, אך שנה לאחר מכן נפטר והוא בן 80, ונקבר בפראג.
הוא היה מעורב בהנהגת הקהילה, וסופר שכאשר נשלח פעם אחת לבקש את סיועה של מריה תרזה לביטול צו כלשהו שפגע בקהילה היהודית, הגביה את קולו באופן החורג מכללי הנימוס. מריה תרזה שנודעה כקתולית אדוקה (ואף גירשה את יהודי פראג בינואר 1745 ולא איפשרה את שובם עד שאולצה לעשות זאת בידי הסולטן מהמוט הראשון) פנתה אליו בכעס: "מדוע אתה צועק?" עמריך השיב: אין אני מדבר בשם עצמי, קול אחי היהודים כולם זועק מתוך גרוני. סופר כי מריה תרזה נהנתה מתשובתו החדה, והתרצתה לבקשתו.
כתביו.
חיבר את הספר "ששה זרעוני ערוגה" על שש סוגיות בתלמוד הבבלי. הספר נדפס לראשונה בחייו בפראג תקמ"ט, ובמהדורה נוספת בוייטצען תר"ע בתוספת חיבורו של בנו רבי בנימין וולף עמריך (נפטר בחיי אביו בי"ג בתמוז תקנ"ג), "אמתחת הקטן" על מסכת כריתות, וחיבורו של נכדו רבי נתנאל עמריך "ספיחי מרים".
שם הספר בראשי תיבותיו: שש זרעוני ערוגה, רומז לראשי התיבות של שמו: שלמה זלמן עמריך. מלבד ספרו זה היו ברשותו כתבים רבים, ובהם: חידושים על כמה ממסכתות הש"ס, חידושים על המשניות, חידושי הלכה על ארבעת חלקי שולחן ערוך ודרשות. בתוכניתו היה לקרוא למכלול כתביו בשם "סעודת שלמה". חידושיו מצוטטים רבות כברי-סמכא, בידי גאוני דורו, כמו הנודע ביהודה, רבי עקיבא איגר והחת"ם סופר.
זלמן אמריך
ההיסטוריה של ברוקלין דודג'רס
הברוקלין דודג'רס היא קבוצת בייסבול אמריקאית שהייתה פעילה במייג'ור ליג בייסבול בין השנים 1884 ל-1957. בסוף התקופה עברה הקבוצה לעיר לוס אנג'לס והמשיכה כקבוצת הלוס אנג'לס דודג'רס. שמה של הקבוצה נובע מן המילה האנגלית Dodged-התחמקות ומתייחס להולכי הרגל המתחמקים מקרוניות הנוסעים באזור ברוקלין. הדודג'רס שיחקו בשני אצטדיונים בדרום ברוקלין, (Washington Park &amp; Eastern Park) לפני שעברו ב-1913 לאבטס פילד השוכן בקראון הייטס. הקבוצה ידועה בכך שהייתה הקבוצה הראשונה שהחתימה שחקן שחור (ג'קי רובינסון ב-1947). המהלך היה אירוע מכונן מבחינת שילוב השחורים בספורט וזכויות האדם בארצות הברית.
השנים המוקדמות.
לברוקלין היו מספר קבוצות בשנות ה-50 של המאה ה-19. שמונה מתוך 16 הקבוצות של הליגה הראשונה (National Association of Base Ball Players) הגיעו מאזור ברוקלין. ברוקלין עזרה בהפיכת הבייסבול למסחרי, דוגמה לכך ניתן להביא בשלושה משחקי אול-סטאר בין ניו יורק לברוקלין שהיוו את המשחקים הראשונים אליהם נדרש תשלום על-מנת להיכנס.
השנים המוקדמות של ברוקלין דודג'רס.
הקבוצה שכיום ידועה כדודג'רס נוסדה בתחילה כברוקלין גרייס בשנת 1883 על ידי אייל הנדל"ן וחובב הבייסבול צ'רלי ביירן אשר שכנע את גיסו ג'וסף דויל ואת בעל הקזינו פרדיננד אבל לעזור לו בהקמת הקבוצה. ביירן הקים בשדרה החמישית יציע בשם Washington Park על שמו של ג'ורג' וושינגטון. הברוקלין גרייס שיחקו בתחילה בליגה הבינלאומית ((International League (IL). במשחק הראשון אשר נערך ב-12 במאי 1883 מול טרנטון הגיעו 6000 אוהדים. בסוף אותה עונה זכו הברוקלין באליפות הליגה לאחר לקיחת מספר שחקנים ממועדון קמדן-מריט שהתפרק. בסוף אותה שנה הוזמנו הברוקלין גרייס להצטרף לליגת האגודה האמריקנית ((American Association (AA). אחרי זכייה באליפות הליגה (AA) בשנת 1889, עברה הקבוצה לנשיונל ליג שם זכתה באליפות הליגה בשנת 1890 אולם סיימה בתיקו עם לואיוויל קולונלס במשחקי הוורלד סיריס. בשנת 1899 התאחדה הקבוצה עם הבולטימור אוריולס כאשר מנג'ר הבולטימור, נד הנלון נהפך למנג'ר הקבוצה וצ'ארלס אבטס נהיה לבעל הקבוצה.
מקור השם.
שם הקבוצה ברוקלין טרולי דודג'רס (Brooklyn Trolley Dodgers) נטבע בשנת 1895. במהלך אותה עונה שיחקה הקבוצה באצטדיון ה-Eastern Park וזאת לאחר שעברה אליו בשנת 1891 מאצטדיון ה-Washington Park שנהרס במהלך שרפה. חלק מן המקורות דיווחו בטעות כי השם "Trolley Dodgers" מתייחס להולכי הרגל המתחמקים (Dodged) מן קרוניות הנוסעים (Trolley) המהירות שנוסעות בשני צדדי האצטדיון על אף שבפועל לא היו סביב האצטדיון קרוניות נוסעים פעילות והגישה אליו וממנו נעשתה באמצעות מסילת ברזל. השם עצמו "Trolley Dodgers" מתייחס לסכנה ולהתחמקות של הולכי הרגל מן קרוניות הנוסעים בכל אזור ברוקלין וזאת במיוחד לאחר שהקרוניות עצמן נהפכו לחשמליות בשנת 1892 ובכך נהיו למהירות ומסוכנות יותר. השם עצמו קוצר תוך זמן קצר לברוקלין דודג'רס. באותה תקופה המשיכו האוהדים והעיתונאים לקרוא לקבוצה במספר כינויים ושמות נוספים פרט לדודג'רס, כאשר השם הרשמי של הקבוצה היה "מועדון הבייסבול של ברקולין" (Brooklyn Base Ball Club). הקבוצה עצמה לא השתמשה בדודג'רס כשם רשמי עד שנת 1932 במהלכה החלו שחקני הקבוצה ללבוש במשחקים בייתים חולצות עליהן מופיעה המילה דודג'רס. בשנת 1933 הוסף השם גם עבור החולצות של משחקי החוץ.
היריבות בין הדודג'רס לג'ייאנטס.
היריבות בין הדודג'רס לג'ייאנטס היא בת יותר ממאה שנים. זה התחיל כאשר הדודג'רס והג'איינטס התמודדו ראש בראש על אליפות בשנת 1899, כאשר הדודג'רס מייצגים את אזור ברוקלין של ניו-יורק ואילו הג'ייאנטס מייצגים את ניו-יורק סיטי ומנהטן. לאחר ששתי הקבוצות עברו למדינת קליפורניה בשנת 1957 היריבות נשארה בין לוס-אנג'לס דודג'רס לסן-פרנסיסקו ג'איינטס.
שבירת מחסום הגזע.
במרבית המחצית הראשונה של המאה ה-20 לא הועסקו שחקנים שחורים על ידי קבוצות בייסבול מקצועניות מן המייג'ור-ליג. במקביל התנהלה ליגה של שחורים, אולם מרבית השחקנים שם לא זכו להזדמנות להופיע מול קהל לאומי. ג'קי רובינסון היה השחקן השחור הראשון אשר שבר את מחסום הגזע שחתם בקבוצת הברוקלין דודג'רס. הופעתו הראשונה הייתה בתאריך ה-15 באפריל 1947. הסיבה המרכזית לכך שרובינסון הוחתם הייתה בזכות מאמציו של המנג'ר-ג'נרל של הקבוצה, בראנץ' ריקי. המוטיבציה מאחורי המהלך של ריקי נובעת בעיקר מסיבה מוסרית, אולם נהוג להניח שהיו לו גם מניעים כלכלים מאחורי ההחתמה של רובינסון.
רובינסון עצמו מעבר לכישורי המשחק שלו היה בעל אישיות חזקה, תואר מאוניברסיטה ודרגת קפטן בצבא. דבר זה נלקח בחשבון מאחורי ההחתמה מכיוון שההנחה הייתה שבתחילת הדרך רובינסון עצמו יהיה נתון לביקורת גוברת מקרב הקהל, השחקנים והתקשורת בשל צבע עורו דבר שעלול לגרום לבעיות עבור שחקנים עם מבנה אישיות חלש יותר.
הכנסתו של רובינסון לקבוצה הובילה את הדודג'רס לשינוי המיקום בו עשו את אימוני טרום העונה. לפני 1946 הדודג'רס התאמנו בטרום עונה בג'קסונוויל, פלורידה. לאחר ההחתמה של רובינסון סירב בעלי האצטדיון, לאפשר לדודג'רס לערוך שם משחק ראווה להתאמן שם בהתבסס על חוקי ההפרדה שהיו מונהגים במקום באותה תקופה. לבסוף לאחר שעוד מספר אצטדיונים באזור סירבו, בעלי האצטדיון שנמצא בחוף-דייטונה, פלורידה הסכימו לאפשר משחק של הדודג'רס בהשתתפות ג'קי רובינסון. בשנה שלאחר מכן, 1947, הקבוצה ערכה את אימוני טרום העונה של בהוואנה, קובה. על אף שבשנים בין 1948 ל-2008 נערכו אימוני טרום העונה באצטדיון הולמן הנמצא בחוף וורו, פלורידה, ניתן לאצטדיון המצוי בחוף-דייטונה את השם "אצטדיון ג'קי רובינסון" מתוך הוקרה על המעשה.