עם פרוץ מלחמת העולם השנייה לחם ברגמן עם הדיוויזיה ה-27 במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-7 שהיה חלק מעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולקחה חלק פעיל במהלך הקרבות בזאמושץ ולובלין. בסוף נובמבר של אותה שנה הועברה הדיוויזיה להגנה בהרי אייפל, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה נכללה הדיוויזיה בכוחות העתודה של הארמייה ה-12. במחצית השנייה של המערכה היא נכנסה לקרבות באופן פעיל, ולחמה באזור הסום וניי-סיר-סן. הדיוויזיה פעלה בהצלחה רבה, והשתתפה במרדף אחר הכוחות הצרפתים הנסוגים אל נהר הסן והלואר. ב-5 באוקטובר 1940 מונה ברגמן למפקד הדיוויזיה ה-137, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עמה כחלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך הקרב על מוסקבה פיקד ברגמן על הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה הרביעית, ואף קיבל על פעולותיו ב-19 בדצמבר 1941 את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וכעבור יומיים הוא נהרג בקרב בכפר סיאבקי באזור קלוגה שעל יד מוסקבה.
רווח כלכלי
אשת פוטיפר
אשת פוטיפר היא דמות מקראית הנזכרת בפרשת וישב שבספר בראשית, כמי שניסתה לפתות את יוסף לנאוף עימה, ומשלא הצליחה, העלילה עליו עלילת שקר שהוא ניסה לאנוס אותה, ועקב כך הושלך יוסף, על ידי פוטיפר אדוניו, לבית הסוהר, שם זכה לברכת ה' במעשה ידיו עד שעלה לגדולה והפך למשנה למלך מצרים.
ניסיון הפיתוי.
על פי המסופר במקרא, פוטיפר קנה את יוסף לעבד מיד הישמעאלים שקנו אותו במכירת יוסף. לאחר תקופה שבה ראה פוטיפר שיוסף עושה עבודתו נאמנה, וזוכה לברכת ה' בכל מעשה ידיו, החליט שיוסף ינהל לבדו את ענייני הבית. אשתו, שנתנה עיניה ביוסף, ניצלה את העובדה שבעלה השאיר את יוסף לבדו בביתו כדי לפתותו לשכב עימה, אך יוסף סרב. לבסוף ניצלה הזדמנות שביתה היה ריק מאנשים לזמן ממושך, ותפסה את יוסף בבגדו כדי לשדלו לשכב עימה. משראה זאת יוסף מיהר לפשוט את הבגד שאחזה בו, וברח החוצה.
על פי מדרש תנחומא, אשת פוטיפר חשקה ביוסף בשל יופיו וכישרונותיו. לאחר בריחתו של יוסף מניסיון הפיתוי שלה, היא נעלבה וכעסה על יוסף, וגם חששה שיספר את שעשתה ובעלה יעניש אותה קשות, לכן צעקה בקול רם כדי שבני ביתה ישובו, ואז שיקרה להם סיפור-כיסוי שיוסף ניסה לאנוס אותה, ובשעה שהחל לפשוט את בגדיו היא צעקה לעזרה, וכששמע זאת נמלט מהמקום. כך, סברה, יוסף ייענש והיא תצא נקייה.
פוטיפר האמין לאשתו, ובחמתו דאג ללכידתו של יוסף והשלכתו לבית הסוהר שהיה תחת אחריותו כשר הטבחים (האחראי על ההוצאה להורג). אמנם גם בבית הסוהר המשיך ה' להשגיח על יוסף, והוא יוסף ליחס מועדף מאת שר בית הסוהר שהפקיד בידו את האחריות על האסירים.
זיהויה כאמהּ של אסנת.
בשל הדמיון המילולי בין פוטיפר לפוטיפרע, יש מחז"ל המזהים את פוטיפר כאביה של אסנת בת פוטיפרע, שהייתה עתידה להיות אשתו של יוסף:
. המקור לדברי רש"י בתלמוד הבבלי:
לפי מדרש זה, מובא במדרש טעם לפיתוי שפיתתה אשת פוטיפר את יוסף: .
מטרותיה.
במדרשי חז"ל ישנן דעות שונות האם אשת פוטיפר הייתה מרשעת שבגדה בבעלה וניסתה לפתות את עבדו לנאוף עימה, או שמעשיה היו לשם מטרות חיוביות, אם כי מעשיה אינם רצויים. ישנם מדרשים שאפיינו אותה כדמות שלילית: .
ויש שאפיינו אותה כדמות חיובית עם כוונות טובות ואף בחינה של רוח הקודש:
זיהוי שמה.
אגדה מוסלמית גורסת כי שמה של אשת פוטיפר הוא 'זוליכה'. אמנם לאגדה זו אין אשרור במקורות היהודיים מלבד בספר הישר, שמשייך שם זה לאשת פוטיפר. אך דבריו לא התקבלו בקרב פרשני המקרא.
קרפדגיים
סילבסטר השלישי
סילבסטר השלישי, נולד בשם ג'ובאני די קרסנטי-אוטביאני (באיטלקית: Giovanni dei Crescenzi–Ottaviani; לפני שנת 1000 – 29 באוקטובר 1063), היה אפיפיור ברומא בשנת 1045 למשך 56 ימים.
ביוגרפיה.
ג'ובאני נולד ברומא, כבן למשפחת קרסנטי. בצעירותו הוא פנה ללימודי כמורה, וב-1 ביולי 1011 מונה לקרדינל על ידי האפיפיור סרגיוס הרביעי, ומונה לבישוף סבינה.
בספטמבר 1044 גורש האפיפיור בנדיקטוס התשיעי מרומא, ולאחר תקופה סוערת נבחר ג'ובאני לאפיפיור ב-13 בינואר 1045. אולם ב-10 במרץ אותה שנה חזר בנדיקטוס התשיעי לרומא, גירש את סילבסטר השלישי שחזר לתפקידו כבישוף סבינה, וחזר לכהן כאפיפיור. בשנת 1047 הדיחה מועצת סוטרי את סילבסטר השלישי מתפקידו כבישוף, אולם הוא המשיך בתפקידו, עד למותו ב-29 באוקטובר 1063.
קוניגסג CC
קוניגסג CC (באנגלית: Koenigsegg CC) היא דגם של מכוניות-על בתצורת ספורט, 2 מושבים, אשר יוצרה בין השנים 1996–2001 על ידי חברת קוניגסג השוודית.
קוניגסג CC.
מנהל פרויקט תכנון ובניית הדגם היה כריסטיאן פון קוניגסג (Christian Von Koenigsegg)
יוצרו 4 יחידות בלבד.
תאוצת דגם ה"קוניגסג CC" (מנוע V12) בין 0 - 100 קמ"ש היא 3.1 שניות
תאוצת דגם ה"קוניגסג CC" (מנוע V8) בין 0 - 100 קמ"ש היא 3.5 שניות
את אב הטיפוס בחן נהג המרוצים Rickard Rydell.
דו-שיניים
דּוּ-שִׁינִּיִּים (שם מדעי: Diodontidae; ידועים גם כקיפודגיים ובאנגלית מכונים "דגי דורבן") הם משפחת דגי גרם מסדרת הנפוחיתאים בעלי קוצים על גופם.
מאפיינים.
לדו-שיניים פרצוף גדול עם מסיכה אופקית על עיניהם ופה גדול מעוגל בעל שתי שיניים גדולות, המקור לשמם. דגים אלה ניזונים מיצורי ים קטנים, מזואופלנקטון ומחסרי חוליות ודגיגים קטנים. הם חיים בימים הפתוחים וכן בשוניות ובחוליות.
הם ידועים בעיקר בצורת ההתגוננות שלהם מטורפים על ידי בליעת מים (או אוויר אם יצאו מהים) וזקירת הקוצים שעל גופם. הקוצים אמורים להרתיע את רוב הטורפים ולכמה מינים ישנם כמה חומרים כמו ציאניד המוזרקים בקוצים לרקמות העור. ואולם מספר טורפים הכוללים כרישים, קטלנים וטונות מצליחים לטרוף אותם.
קיפודגיים
דגי דורבן
דו שיניים
בורר ביום טוב
מלאכת בורר היא אחת משלושים ותשע המלאכות שנאסרו בשבת. אמנם באופן שהברירה נעשית בהוצאת המאכל בידו מתוך הפסולת, ובסמוך לאכילה, הותר לברור בשבת, מאחר שזו 'דרך אכילה' ולא דרך מלאכת הברירה. כחלק מהיתר התורה לבצע 'מלאכת אוכל נפש' ביום טוב, הותרה ברירת מאכלים לשם אכילתם ביום טוב גם כשהיא נעשית בכלי וזמן רב לפני הסעודה. וכשיש יותר טרחה בהוצאת האוכל, אף הותרה הוצאת הפסולת.
סייגי הברירה בשבת וביום טוב.
סייגי הברירה בשבת.
בשבת כל פעולה שמטרתה להפריד אוכל מפסולת אסורה, למעט ברירה הנעשית כדרך אכילה. שלושה תנאים נדרשים כדי שהפרדת האוכל תחשב כדרך אכילה:
סייגי הברירה ביום טוב.
ביום טוב, הותרו כל המלאכות שנדרשות לצורך הכנת מאכלי יום טוב. ונאסרו רק מלאכות שהן 'מלאכת עבודה', היינו מלאכות שאדם מבצע כדרך עסקיו ומלאכתו בימות החול, שאינן לצורך יום טוב. כשם שמותר לברור מאכלים לצורך יום טוב, כן מותר לברור בגדים וכלים ומשחקים לצורך יום טוב.
אמנם אף ביום טוב נאמרו תנאים מסוימים על מנת להתיר את הברירה:
זיגפריד מכולץ
גנרל זיגפריד מכולץ (בגרמנית: Siegfried Macholz; 20 בספטמבר 1890 - 25 במאי 1975), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
מכולץ נולד ב-20 בספטמבר 1890 בממל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס ליכל לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-152 (אלזס ה-1), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף מכולץ לרייכסווהר, אולם בשנת 1921 פרש מהצבא והצטרף למשטרת דנציג. ב-1 באוקטובר 1935 הועלה מכולץ לדרגת אוברסט לוטננט, וב-25 בנובמבר אותה שנה הצטרף לוורמאכט. ב-1 באוגוסט 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בינואר 1937 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-67.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה מונה מכולץ למפקד רגימנט הרגלים ה-203, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-76 בחזית המערבית, וב-4 בינואר 1940 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-218. ב-1 ביוני 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 ביוני אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-192. ב-7 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-122, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עמה כחלק מהקורפוס ה-28 במסגרת הארמייה ה-16. ב-19 בדצמבר 1941 קיבל מכולץ על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 ביוני 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 במרץ 1943 מונה מכולץ למפקד דיוויזיית המילואים ה-191, אשר הפכה ב-1 בפברואר 1944 לדיוויזיה ה-49. הדיוויזיה הוצבה בגזרה שבין בולון לאטאפלה, ולחמה במהלך המערכה בנורמנדי. באוגוסט 1944 נסוגה הדיוויזיה לעבר פריז, ומשם לעבר בריסל. לאחר מכן הוצבה הדיוויזיה באזור אאכן, והשתתפה בקרב על אאכן. ב-16 באוקטובר 1944 קיבל מכולץ על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-26 בינואר 1945 מונה למפקד הדיוויזיה ה-295 בנורווגיה, ופיקד עליה עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה התגורר מכולץ בעיר הנובר, עד למותו ב-25 במאי 1975, והוא בן 85 שנים.
צפרדע חץ צהובה
קרב פלובצה
קרב פלובצה (בפולנית: Bitwa pod Płowcami) נערך ב-27 בספטמבר 1331 בין ממלכת פולין למדינת המסדר הטבטוני.
הקרב.