החוק אושר בכנסת ב-24 בנובמבר 1952. במועד זה היו ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית שתי פנים של אותו גוף, כפי שנאמר : "ההסתדרות הציונית העולמית שהיא גם הסוכנות היהודית לארץ ישראל".
בשנת 1975 עבר החוק רוויזיה נרחבת, בעקבות הפרדתן של ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית לשני גופים נפרדים (אך בעלי זיקה זה לזה). מטרת התיקון הוצגה בדברי ההסבר להצעת החוק:
בשנת 2015 נוסף לחוק , העוסק בהסדרת מעמדה של החטיבה להתיישבות בהסתדרות הציונית העולמית. תיקון זה נעשה ביוזמתו של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', ונודע באמצעי התקשורת בשם "חוק החטיבה להתיישבות". התיקון מסמיך את ממשלת ישראל לאצול מסמכויותיה בתחום ההתיישבות ובתחומים נוספים לחטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית העולמית, ויחד עם החלטת ממשלה שמימשה סמכות זו הפך את החטיבה להתיישבות לזרוע מבצעת של הממשלה בכל הנוגע לפיתוח ותמיכה בהתיישבות בכל רחבי ארץ ישראל, משני צדי הקו הירוק. דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את מטרתו של תיקון זה:
בשנת 2017 תוקן החוק פעם נוספת, ונוסף לו , ביוזמתם של חברי הכנסת נחמן שי ודוד ביטן. מטרת התיקון מוצגת בדברי ההסבר להצעת החוק:
סעיפי החוק.
החוק מתחיל בהצהרה: "מדינת ישראל רואה עצמה כיצירת עם ישראל כולו, ושעריה פתוחים בהתאם לחוקיה לכל יהודי הרוצה לעלות אליה". המשכו בשלושה סעיפים המציגים את תרומתן של ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית להקמת המדינה ולעלייה אליה:
הסעיפים הבאים עוסקים בסמכותן של ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית ובציפיותיה של המדינה מהן:
, שנוסף לו בשנת 2015, מסמיך את ממשלת ישראל לאצול מסמכויותיה בתחום ההתיישבות ובתחומים נוספים לחטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית העולמית, "ובכלל זה להקצות משאבים, לבצע פעולות תכנון ופיתוח, לפרסם מכרזים ולהתקשר עם גורמים אחרים, להפעיל מערך ליווי וייעוץ להתיישבות ולסייע בפיתוח התשתיות הקהילתיות והכלכליות בהתיישבות".
סעיפים נוספים קובעים שפרטי מעמדן וצורת שיתוף הפעולה של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית עם הממשלה ייקבעו באמנות שייכרתו בישראל בין הממשלה ובין כל אחד משני גופים אלה.
בפסיקה.
בג"ץ קעדאן: בעקבות אמנות שנחתמו בין ממשלת ישראל לבין הסוכנות היהודית לארץ-ישראל בהתאם לחוק זה, הקצתה המדינה לסוכנות היהודית, באמצעות מינהל מקרקעי ישראל, קרקעות ששימשו להקמת היישוב הקהילתי קציר. בני הזוג קעדאן ביקשו להתגורר ביישוב זה, אך נדחו משום שהם ערבים. בני הזוג קעדאן עתרו לבג"ץ נגד החלטה זו, ובבג"ץ קעדאן נפסק כי מפני שמדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית, עליה לקדש את ערך השוויון ומכאן שהתרת התיישבות ליהודים בלבד היא בגדר הפרה של החוק. באוגוסט 2007, למעלה מעשר שנים לאחר שהחלו במאבקם, קיבלו בני הזוג קעדאן את האישור לבנות את ביתם ביישוב קציר.
פרופ' אליאב שוחטמן חלק על פסק דין זה וכתב:
פסילת חבר הכנסת עזמי בשארה: לקראת הבחירות לכנסת ה-16 פסלה ועדת הבחירות המרכזית את מועמדותו של חבר הכנסת עזמי בשארה, בין השאר בעקבות הטענה שהצעת חוק שהגיש, לביטולם של חוק קרן קיימת לישראל, חוק קרן היסוד וחוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל, משקפת את מטרתו לשנות את אופייה של ישראל ממדינה יהודית למדינה יהודית-ערבית. החלטת הפסילה בוטלה על ידי בג"ץ.
עתירה לביטול "חוק החטיבה להתיישבות": נגד תיקון מס' 2 לחוק, שהוסיף לחוק את סעיף 6ב העוסק במעמדה של החטיבה להתיישבות, הוגשו עתירות לבג"ץ בדרישה לבטל תיקון זה, בנימוק שאינו חוקתי, בהיותו מנוגד להוראות , ונוכח פגיעתו הבלתי מידתית, לדעת העותרים, בזכויות החוקתיות לכבוד ולשוויון של האוכלוסייה הערבית בישראל, או לחלופין לבטל את החלטת הממשלה שבאה בעקבותיו, בנימוק שזו שזו חורגת ממתחם הסבירות, מהווה הסדר ראשוני המצריך חקיקה ראשית, ושנפלו פגעים מהותיים בהליך קבלתה המחייבים את ביטולה. העתירה נדחתה, אך בפסק הדין נאמר כי:
סוניק הקיפוד (סרט)
חוק החטיבה להתיישבות
אסק ואמבלה
במיתולוגיה הנורדית, אסק ואמבלה (או אסקר ואמבלה - מנורדית עתיקה - Askr ok Embla), זכר ונקבה בהתאמה, הם בני האדם הראשונים שנוצרו על ידי האלים. בני הזוג מופיעים גם באדה הפואטית, לקט של סיפורים מסורתיים שנכתב במאה ה-13, ובאדה הפרוזאית שנכתבה במאה ה-13 על ידי סנורי סטורלוסון. בשני המקורות, שלושה אלים (שלוש הוא מספר טיפולוגי במיתולוגיה הנורדית), אחד מהם אודין, מוצאים את אסק ואמבלה, ומעניקים להם מתנות גשמיות ורוחניות. מספר תאוריות הוצעו כדי להסביר את מקורן של הדמויות, ולעיתים יש אליהם התייחסויות בתרבות הפופולרית.
אטימולוגיה.
בנורדית עתיקה, המילה askr התייחסה לסוג מסוים של עץ מילה, אך האטימולוגיה של אמבלה איננה ברורה, ושתי משמעויות אפשריות למונח אמבלה לרוב מוצעות. המשמעות הראשונה היא אולמוס. משמעות זו בעייתית, ומגיעים אליה באמצעות קביעת מקור המילה *Elm-la ל-*Almilōn וכתוצאה מכך ל-almr (אולמוס). ההצעה השנייה היא "צמח מטפס", שמגיעים אליו מ-Ambilō, שאולי קשור למונח היווני ámpelos) ἄμπελος), מונח שמשמעותו היא גם צמח מטפס. האטימולוגיה השנייה העלתה מספר תאוריות.
לפי בנג'מין ת'ורפ "גרים אומר שהמילה אמבלה, אמלה, משמעותה אישה עסוקה, מ-ambl ,aml ,ambr ,amr, עבודה חרוצה, באותו הקשר של משייה ומשיאנה, השמות הפרסיים הקדומים של הגבר והאישה הראשונים, שגם הם נוצרו מעצים".
עדויות.
בסטנזה ה-17 של שיר האדה הפרוזאית ולוספה (Völuspá), ולוה (völva - נביאה ומוטיב חוזר במיתולוגיה הנורדית) מדקלמת שיר שעל פיו הוניר, לודור ואודין מצאו פעם את אסק ואמבלה על יבשה. ולוה אומרת שהשניים היו מסוגלים לעשות מעט מאוד, היו חסרי גורל, וכן ששלושה אלים נתנו להם שלוש מתנות:
אין הסכמה על משמעות שלוש המתנות, ולכן התרגומים שונים זה מזה.
הפרק הרביעי בספר האדה הפרוזאית, ההטעיה של גילבי (Gylfaginning) מספר כי שלושת האחים וילי, וֶה ואודין הם הבוראים של הגבר והאישה הראשונים. לפי הספר, פעם אחת הלכו האחים לאורך חוף ומצאו שם שני עצים. הם לקחו את העץ ומהם בראו את שני בני האדם הראשונים: אסק ואמבלה. אחד מהם נתן להם את נשמת החיים, השני את התנועה ואת השכל, והשלישי נתן להם צורה, דיבור, שמיעה וראייה. מעבר לכך, שלושת האחים גם העניקו להם בגדים. אסק ואמבלה נהיים לאבות הקדמונים של האנושות וניתן להם בית במידגארד.
תאוריות.
מקור פרוטו-הודו-אירופאי.
תאוריה על בסיס פרוטו-הודו-אירופאי הוצעה על סמך האטימולוגיה לאמבלה "מטפס". בחברות הודו-אירופיות, נרמזת אנלוגיה שיוצרת זיקה בין הבערת אש ליחסי מין. מטפסים, שהם צמחים שקל יחסית להדליק, היו הבסיס למדורה, ומעליהם הניחו את העץ קשה יותר, שנדלק אחריהם.
עוד ראיות לקשר נמצאות במצבת המלך ביישוב קיביק, סקונה, שוודיה שנבנתה בתקופת הברונזה הנורדית.
חוקר התרבות ההודו-אירופאית האסטוני-אמריקאי יאן פובל טוען כי "מיתוסים עתיקים מלאים בסיפורים שחוקים בסגנון של אדם וחוה. במסורת ההודו-אירופאית, אלו נעים בין יאמה ויאמי הוודים, מסיה ומסיהנאג האיראניים, לאסקר ואמבלה האיסלנדיים, כשהחומרים הגולמיים המועדפים הם עצים או אבנים, עם שיני דרקון או חומר עשויי עצמות אחר שמוסיפים סתם בשביל הכיף".
במחקר ההשוואתי שלו שחקר את מקור האדם מעץ בחברה ההודו-אירופאית, אנדרס הולטגארד ציין כי "נדמה כי מיתוסים של מקור האדם מעצים או מעץ (חומר) קשורים במיוחד לאירופה העתיקה, להודו-אירופה ולחברות שדוברות שפות הודו-אירופאיות באיראן ובאסיה הקטנה. בניגוד לכך התרבויות של המזרח הקרוב מראות שסיפורים אנתרופוגניים מספרים כי האדם מגיע מחימר, אדמה, מאדמה או מדם דרך בריאה אלוהית".
מקורות גרמאניים אחרים.
שתי דמויות עץ "שגובהן יותר מגובה אנושי" נגלו בשלזוויג, גרמניה. שתי הדמויות מתארות גבר ואישה עירומים. האנטיקווארית האנגליה הילדה אליס דוידסון העירה כי שתי הדמויות הללו אולי מציגים את "האדון והגברת" של הואניר, קבוצה של אלים נורדיים, וש"עוד זיכרון של שתי הדמויות הללו אולי שרד במסורת של בריאת אסק ואמבלה, הגבר והאישה שייסדו את המין האנושי, שנבראו על ידי האלים מעצים על שפת הים".
דמות בשם Æsc (אנגלית עתיקה: "עץ מילה") מופיעה כבנו של הנגסט בגנאלוגיה האגלו-סקסונית של מלכי קנט. כתוצאה מכך הוצעו תאוריות שלדמויות אולי יש בסיס בתקופה קדם-נורדית במיתולוגיה הגרמאנית.
קשר המבוסס על דמיון במקור השם הוצע בין אסק ואמבלה לבין המלכים הונדלים אסי ואמברי, שאותם מונה פאולוס הדיאקון בין מלכי הלומברדים ביצירתו "Origo Gentis Langobardorum" (מקור שבט הלומברדים). בסיפור, השניים מבקשים מגודאן (אודין) שיעניק להם ניצחון. כמו השם אמבלה, השם אמברי כנראה מגיע מ-Ambilō.
רשימת שמות גמדים.
באחד מבתי השיר שקודמים לבריאת אסק ואמבלה ב-Völuspá (השירה המפורסמת ביותר באדה הפואטית הנורדית) מופיעה רשימת שמות של גמדים, והבית העשירי נחשב לפעמים לכזה המתאר את יצירתם של בני האדם מהיבשה. משמעות פוטנציאלית של זה היא שהגמדים יצרו את בני האדם, ושלושת האלים נתנו להם חיים. קרולין לארינגטון, חוקרת אנגליה של ספרות ימי הביניים, מעלה תאוריה שלפיה בני האדם באופן מטאפורי מיוחסים לעצים ביצירות קדם-נורדיות (לדוגמה - "עצי תכשיטים" לנשים ו"עצי קרבות" לגברים) מפני שמקור בני האדם לפיהם הוא בעצים, אסק ואמבלה.
Sweet but Psycho