קרואטיה מבקשת להחזיר את האיים בגלל החלטת ועדת הבוררות בבדינטר משנת 1991 שכל הגבולות הפנימיים בין הרפובליקות היוגוסלביות יהפכו לבינלאומיים. עמדת סרביה היא שהגבול הטבעי בין המדינות הוא אמצע הזרימה העיקרית של הדנובה, מה שיהפוך את האיים כשייכים לסרביה. הכיבוש הצבאי של האיים הסתיים לאחרונה לאחר אירוע בו הצבא הסרבי פתח באש ועצר את ראש עיריית ווקובר ולדימיר שטנגל עם 19 אזרחים קרואטים נוספים ו-8 ילדים שהתכוונו לבקר את זבזדן קישיץ, ראש עיריית באצ'קה פאלנקה הסרבית. האיים הללו נמצאים כעת תחת שליטת המשטרה הסרבית.
הקונסוליה הכללית של סרביה בווקובאר.
סרביה הקימה נציגות דיפלומטית בווקובאר שבקרואטיה ב-5 בפברואר 1998, עשרים יום לאחר סיום תהליך ההשתלבות המחודש של מזרח סלבוניה, ברנג'ה וסירמיה המערבית לקרואטיה, שהייתה תום מלחמת העצמאות של קרואטיה. הקונסוליה אחראית על חמישה מחוזות סלבונים: מחוז ווקובאר-סירמיה, אושייק-באראנחה, ברוד-פוזבינה, פוז'ה-סלבוניה ומחוז ווירוביטיקה-פודראווינה.
בגלל העניין העצום של אזרחים מקומיים, בתחילת דרכה פעלה הקונסוליה גם בבלי מנאסטיר. הקונסוליה בתום המלחמה מילאה תפקיד חיובי מאוד בחיי המיעוט הסרבי המקומי בעיר ובאזור.
נציגי הקונסוליה הם בני שיח תכופים של התקשורת המקומית והארצית בכל הנוגע לנושאי הגנה וקידום זהות סרבית באזור הדנובה. הקונסוליה מארגנת ומשתתפת בפרויקטים תרבותיים וחינוכיים שונים ובפעולות הומניטריות, חלקם: חגיגה לחתימת הסכם ארדוט, הצגת סרטי תעודה, תרומת ציוד, ארגון קונצרטים וכו ' לרגל 150 שנה להולדת ניקולה טסלה, הקונסוליה ארגנה ערב בשיתוף שגרירות ארצות הברית בזאגרב במימון משותף של ימי ניקולה טסלה באוסייק.
עם הזמן השיגה הקונסוליה שיתוף פעולה הדוק עם מוסדות וארגונים מיעוטים כמו המועצה המשותפת לעיריות, Eparchy of Osječko polje and Baranja, and Radio Borovo.
ארגונים בינלאומיים.
שתי המדינות חברות מלאות בתהליך שיתוף הפעולה בדרום מזרח אירופה, בחוזה היציבות של דרום מזרח אירופה, ביוזמת מרכז אירופה, ביוזמה השיתופית בדרום מזרח אירופה ובארגון השיתוף הכלכלי בים השחור .
קרואטיה תומכת גם בהצטרפות סרביה לאיחוד האירופי .
עמדת קרואטיה בקוסובו.
קרואטיה הכירה בקוסובו כרפובליקה עצמאית וריבונית ב-19 במרץ 2008.
גביע העולם בשחמט 2019
גביע העולם בשחמט 2019 הוא הטורניר העשירי של גביע העולם בשחמט שמארגן פיד"ה. זהו טורניר יחידים, שנערך לפי שיטת המפסיד יוצא, כלל 128 משתתפים והתקיים בין 9 בספטמבר ל־4 באוקטובר 2019 בעיר חנטי-מנסיסק, רוסיה. הזוכה בטורניר, טיימור רג'אבוב וסגנו דינג לירן העפילו לתחרות המועמדים 2020.
משתתפים.
128 המשתתפים נבחרו במספר אופנים:
שחמטאים בכירים שהחליטו לא להתמודד:
בתחרות משתתפים שלושה שחמטאים ישראלים: בוריס גלפנד, מקסים רודשטיין ותמיר נבאתי. שלושתם הודחו בסיבוב השני.
מבנה התחרות.
בכל סיבוב שני השחקנים משחקים ביניהם שני משחקים רגילים כאשר כל אחד משחק משחק אחד בשחור ואחד בלבן. קיימת הגבלת הזמן של 90 דקות לכל אחד ולאחר המסע ה-40 תוספת של 30 דקות. כל מסע, מתחילת המשחק, מזכה בתוספת של 30 שניות. שני המשחקים האלו משוחקים באותו יום.
אם בתום שני המשחקים התוצאה היא תיקו, למחרת מתקיימים משחקים מהירים עד להכרעה. המשחקים המהירים משוחקים לפי הסדר הבא:
המנצח בהתמודדות בכל סיבוב עולה לשלב הבא בתחרות והמפסיד מודח ממנה.
בגמר ובמשחק על המקום השלישי, שני השחקנים ישחקו בתחילה 4 משחקים עם הגבלת זמן ורק לאחר מכן במקרה של שוויון הם ישחקו משחקים מהירים לפי המפורט לעיל.
העפלה לתחרות המועמדים.
שני שחמטאים יעפילו לתחרות המועמדים 2020. בעקבות פרישתם של קרלסן (האלוף המכהן) ושל קרואנה (העפיל לטורניר המועמדים כמתמודד על אליפות העולם 2019), שני העולים לגמר יעפילו גם לתחרות המועמדים.
הצעת חוק המצלמות בקלפיות
חוק המצלמות בקלפיות הוא הכינוי שניתן להצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 73) (תיעוד חזותי או קולי בקלפיות), התשע"ט-2019, שבאה להתיר למזכירי ועדת הקלפי, לחברי ועדת הקלפי ולמשקיפים, לתעד באופן חזותי או קולי כל דבר "שבסמכותם לצפות בו או להאזין לו" (כלומר, למעט הכנסת הפתק למעטפה, שנעשית מאחורי הפרגוד באופן חשאי), גם ללא צורך באישור מיוחד מראש.
הצעת החוק גובשה בעקבות החלטתו של יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, חנן מלצר, שניתנה ב-26 באוגוסט – כשלושה שבועות לפני מועד הבחירות לכנסת ה-22 – שבה נקבע כי אסור לסיעות ולרשימות המועמדים להציב מצלמות בקלפיות, למזכיר הקלפי אסור לצלם ללא אישור מיוחד מראש מועדת הבחירות, והצבת מצלמות באופן שיטתי בקלפיות טעונה חקיקה ראשית, וזאת בדומה לעמדת היועץ המשפטי לממשלה.
הצעת החוק, שעלתה להצבעה בכנסת ה-21 שמונה ימים בלבד לפני הבחירות לכנסת ה-22, גרמה למחלוקת רבה, אך לבסוף לא עברה בקריאה ראשונה לאחר שלא הושג רוב של 61 חברי כנסת.
הצעת החוק.
הצעת החוק מציעה להוסיף לחוק הבחירות לכנסת את סעיף 73ב, שמאפשר לכל חבר ועדת קלפי, משקיף, מזכיר או נציג ועדת הבחירות המרכזית לתעד "בתיעוד חזותי או קולי, דבר שבסמכותם לצפות בו או להאזין לו". (המצב הקיים לא מאפשר למשקיפים ולחברי הוועדה לתעד, וצילום בידי מזכיר ועדת הקלפי מותנה בקבלת אישור מפורש מוועדת הבחירות.)
פסקאות ב-ו של הסעיף קובעות כי התיעוד ישמר על כרטיס זיכרון מגנטי שיימסר יחד עם הפרוטוקול מהקלפי, וכי המתעד, והגוף ששלח אותו רשאים לשמור עותק של התיעוד לתקופה מוגבלת אלא אם הוא משמש כראיה בערעור בחירות או תלונה במשטרה.
רקע להצעה.
ביום הבחירות לכנסת ה-21, התקין משרד יחסי ציבור עבור הליכוד 1,300 מצלמות נסתרות בקלפיות שונות במגזר הערבי, בנימוק של חשש לזיופים. המבצע נערך לאחר פנייה מראש הממשלה ומנהל קמפיין הליכוד בנימין נתניהו, בעלות של כמיליון וחצי ש"ח.
המבצע כונה "טוהר הבחירות" ומטרתו המוצהרת הייתה מניעת זיופים כגון התחזות למצביעים אחרים. ביום המחרת התגאה משרד הפרסום בפרויקט, וטען ש"בזכות זה שהוצבו משקיפים מטעמנו בכל קלפי, אחוז ההצבעה ירד מ-50%, הנמוך ביותר שנראה שנים האחרונות". במהלך יום הבחירות, לאחר שהוגשו אליו תלונות בעניין, קבע השופט חנן מלצר, יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, כי התיעוד החזותי במהלך שעות ההצבעה אסור. מלצר ביקש מהמשטרה להחזיר אותן לפעילים, ואפשר להם להשתמש בהן להקלטת שמע. הוא ציין כי חברי ועדת הקלפי יוכלו מאוחר יותר לתעד את ספירת הקולות באמצעות המצלמות, אך יהיה עליהם להודיע על כך לכל המשתתפים בספירה.
על המבצע נמתחו ביקורות, ונטען כי מדובר בהרתעת מצביעים שמטרתה להוריד את אחוזי ההצבעה במגזר הערבי.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הודיעה מפלגת הליכוד כי בכוונתה להציב מצלמות גם בבחירות אלו. לאחר שימוע בנושא קבע השופט מלצר ב-26 באוגוסט כי אסור למפלגות ולרשימות המועמדים להציב מצלמות בקלפיות, וכי הצבת מצלמות באופן שיטתי בקלפיות טעונה חקיקה ראשית. היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, קבע בסוגיה כי .
ניסיון חקיקת הבזק.
בעקבות החלטתו של השופט מלצר החליטו בליכוד לבחון את האפשרות לאפשר תיעוד שכזה באמצעות חקיקת בזק שתיכנס לתוקפה כבר בבחירות לכנסת ה-22. ב-8 בספטמבר, תשעה ימים לפני הבחירות, התכנסה הממשלה לדון בהצעת חוק לתיקון חוק הבחירות לכנסת, על פיה נציגי המפלגות יהיו רשאים להציב מצלמות בקלפיות היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, התנגד לעיתוי החוק וטען כי יש מניעה משפטית לחוקקו, ובנוסף אימץ את עמדת השופט מלצר לפיה "קידום ההצעה יפגע ביכולת לקיים את יום הבחירות באופן תקין". גם היועץ המשפטי לכנסת, איל ינון, הסתייג מהצעת חוק זו. בסופו של דבר, אישרה הממשלה פה אחד את הצעת החוק, וזאת למרות הגעתו של מנדלבליט אל הישיבה על מנת להציג את הקשיים המשפטיים שבהצעה.
בוועדה המסדרת של הכנסת היה תיקו בהצבעה על בקשת הממשלה לפטור את ההצעה מחובת הנחה, ולכן הבקשה נדחתה. שלושה ימים אחר כך, ב-11 בספטמבר, עלתה ההצעה להצבעה בקריאה ראשונה במליאת הכנסת. האופוזיציה החרימה את ההצבעה ולכן לחוק לא היו מתנגדים או נמנעים, אך כיוון שתמכו בו רק 58 חברי כנסת, פחות מהרוב הנדרש של 61, כפי שקבע היועץ המשפטי של הכנסת, איל ינון, הצעת החוק לא עברה. בעד הצעת החוק הצביעו נציגי הליכוד, ש"ס, יהדות התורה, כולנו ואיחוד מפלגות הימין בעוד נציגי כחול לבן, ישראל ביתנו, הרשימה המשותפת, העבודה ומרצ החרימו את ההצבעה.
עמדות בעד ונגד הצעת החוק.
בעד.
במערכת הפוליטית, מפלגות הקואליציה תמכו בחוק, כשהטענות המרכזיות היו: