ב-1956 נישאה פלאת' למשורר טד יוז, עמו ניהלה זוגיות סוערת, יצרית, דרמטית וכואבת. הזוג נסע לארצות הברית ב-1957, שם לימדה פלאת' בסמית' קולג' והשתתפה בסדנאות כתיבה, בהן התאמנה על כתיבה וידויית ואישית. הזוג חזר לאנגליה בשנת 1959. שנה לאחר מכן נולדה בתם פרידה, יוצרת ואמנית, וב-1962 נולד בנם ניקולאס (שהתאבד בשנת 2009). פלאת' סבלה ממצבי רוח הפכפכים שהקשו על חייהם המשותפים. בשנת 1961 פגש יוז את אסיה גוטמן, והשניים ניהלו רומן סוער. פלאת' עזבה את יוז ועברה עם ילדיה ללונדון.
בחודשים הבאים אחז בפלאת' פרץ יצירתי, והיא כתבה עשרות משיריה המוכרים, כולל את ספר השירים "אריאל" , ובו השירים המפורסמים "צבעונים", "ליידי לזרוס" ו"אבא". בחורף 1962–1963, שאופיין בקור קיצוני, תקף את פלאת' התקף דיכאון נוסף. היא ניסתה להתאבד מספר פעמים, ובסופו של דבר התאבדה ב-11 בפברואר 1963 מהרעלת פחמן חד-חמצני באמצעות הפעלת תנור בישול.
לאחר מותה.
מכריה של פלאת' האשימו את יוז בכך שיחסיה עימו גרמו לפלאת' להתאבד, והסירו מספר פעמים את השם "יוז" מהמצבה שלה. ב-2017 פורסמו מכתבים של פלאת' שנכתבו לפני מותה, בהם כתבה כי יוז נהג להכות אותה ורצה במותה.
טד יוז השמיד קטעים מסוימים מהיומנים של סילביה וכתבי יד נוספים שלה בטענה ש"לא רצה שילדיו יקראו בו אי פעם", וספג ביקורת חריפה על כך. חלקים רבים מכתבי היד שלה נשארו ברשות משפחת יוז, ואלה לא תמיד שיתפו פעולה עם חלק מהכותבים הרבים שהיו מעוניינים לכתוב את תולדות חייה. למשפחת טד יוז הייתה גרסה משלה על טיב יחסיו עם סילביה פלאת'. הביוגרפית ז'אנט מלקולם הקדישה ספר שלם לתופעת מלחמת הביוגרפיות והאינטרסים סביב חייה ומותה של פלאת'.
רק מקצת מיצירתה של פלאת' ראה אור בחייה. עיקר שירתה פורסם לאחר מותה על ידי טד יוז. בשנת 1982 הייתה המשוררת הראשונה שזכתה בפרס פוליצר לאחר מותה, על כתיבתה ב-The Collected Poems.
בשנת 2003 יצא לאקרנים סרט עלילתי בשם "סילביה" בכיכובה של השחקנית גווינת' פאלטרו, המציג את חייה ויחסיה עם יוז.
בשנת 2014 העלתה השחקנית מעין וינשטוק את הצגת היחיד "שמיים עמוקים", המספרת את סיפור חייה של פלאת'.
בינואר 2019 פורסמה נובלה של פלאת' בת 48 עמודים שהתגלתה לא מכבר, בשם "מרי והממלכה התשיעית".
עיר-מדינה
עיר-מדינה היא מדינה המורכבת מעיר אחת בלבד. מבנה פוליטי זה היה נפוץ מאוד בעת העתיקה. לעיתים, ערי-מדינה הצליחו להקים אימפריות גדולות דוגמת אשור, רומא וקרתגו ולעיתים נשארו קטנות והתאגדו בברית המבוססת על מוצא משותף אשר כללה כמה ערים דוגמת ערי כנען כגון מגידו, לכיש או הליגה הפלופונסית ביוון העתיקה.
סוג מיוחד של עיר-מדינה הוא הפוליס היווני. דוגמה מייצגת לפוליס היו אתונה, תבאי וספרטה. תושבי הפוֹלֵיִיס (רבים של פוליס) היו בעלי מודעות פוליטית רבה. אתונה הייתה הפוליס הראשונה והיחידה אשר נוהלה בדמוקרטיה ישירה.
ערי-המדינה המשיכו לשגשג באיטליה בימי הביניים. בין ערי-המדינה המפורסמות של איטליה אפשר למנות את פיזה, ג'נובה וונציה. באימפריה הרומית הקדושה היו ערים רבות שנהנו ממידת אוטונומיה רבה, ובמיוחד אחרי שלום וסטפליה שנחתם בשנת 1648. לאחר פירוק האימפריה בשנת 1806, התחזק מעמדן האוטונומי של ערים אלו.
במהלך המאה ה-20 התקיימו ערי מדינה אוטונומיות כגון דנציג.
ערי-מדינה כיום.
כיום יש מספר מדינות שניתן לכנותן ערי-מדינה:
בגרמניה, שהיא פדרציה של מדינות, יש לשלוש ערים מעמד רשמי של עיר-מדינה: ברלין, המבורג וברמן (אף על פי שמדינת ברמן כוללת בתחומיה שתי ערים ללא רצף טריטוריאלי).
מעמד דומה יש לערים וינה שבאוסטריה, דלהי שבהודו ומקסיקו סיטי שבמקסיקו. ערים אוטונומיות נוספות הן סאוטה ומלייה (ספרד) וגיברלטר (הממלכה המאוחדת).
לערים הונג קונג ומקאו מעמד אזור מנהלי מיוחד במסגרת שתי שיטות השלטון הפועלות זו לצד זו ברפובליקה העממית של סין, ובפועל גם ערים אלה הן ערי-מדינה.
שבקט מירזייאיב
שבקט מירומונוביץ' מירזייאיב (באוזבקית: Shavkat Miromonovich Mirziyoyev; נולד ב-24 ביולי 1957 באזור זאמין שבמחוז ג'יזח ברפובליקה האוזבקית) הוא מדינאי אוזבקי המכהן כנשיא אוזבקיסטן.
מירזייאיב מונה לתפקיד ראש הממשלה על ידי נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב ב-12 בדצמבר 2003, ומינויו אושר על ידי הפרלמנט האוזבקי. הוא החליף את ראש הממשלה המפוטר אוּקטר סוּלטנוֹב (1995–2003). לפני שמונה לראש ממשלה שימש מירזייאיב מושל ג'יזח, ולאחר מכן מושל סמרקנד.
ביוגרפיה.
שבקט מירזייאיב נולד במחוז ג'יזח באוזבקיסטן.
בשנת 1981 השלים השכלתו כמהנדס ומכונאי במכון טשקנט למיכון חקלאי. בשנים 1981 - 1992 עבד במכון כעובד מחקר מדעי. היה מזכיר הקומסומול במכון.
בשנת 1990 נבחר מירזייאיב כחבר המועצה העליונה של אוזבקיסטן, האספה המחוקקת של אוזבקיסטן. ב-1992 מונה למושל מחוז המשנה אולוגבק בטשקנט. ב-1996 נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב מינה אותו למושל מחוז ג'יזח וב-1999 הוא נבחר מחדש לפרלמנט מטעם מחוז ג'יזאק.
ב-2001 מונה למושל מחוז סמרקנד, תפקיד שמילא עד למינויו ליושב ראש מועצת השרים של אוזבקיסטן. ב-12 בדצמבר 2003 מונה במקום אוּקטר סוּלטנוֹב לתפקיד ראש ממשלת אוזבקיסטן.
בספטמבר 2016 מונה לממלא מקום זמני של נשיא אוזבקיסטן. התמודד בבחירות לנשיאות וזכה בהן לאחר שגרף 88% מהקולות.
באוקטובר 2021 נבחר שוב מירזייאיב לנשיא אוזבקיסטן.
שומרים
באדן פאואל
זקן ממרא
זקן ממרא הוא תלמיד חכם סמוך, שמורה הלכה למעשה בניגוד לפסיקת הלכה של הסנהדרין כשהיא במקום מושבה שבלשכת הגזית, ובהרכבה המלא. הזקן מתחייב במיתה אך ורק אם הורה כך הלכה למעשה, ובתלמוד מובא עקביא בן מהללאל כדוגמה לתנא שחלק על הסנהדרין, אך לא הורה כן הלכה למעשה. ולכן לא דנו אותו כזקן ממרא אלא גזרו עליו נידוי.
התורה החמירה בדינו של הזקן, והוא מתחייב מיתה בחנק. הזקן הממרא הוא אחד מתוך ארבעה מקרים ש"צריכים הכרזה", וההלכה רואה חשיבות רבה לפרסום המקרה למען יראו וייראו. כחלק מגישה זו העונש היה מבוצע בירושלים, בחג העלייה לרגל הסמוך לגזר דינו, כדי לפרסם את העניין בקרב כל העולים לרגל. בדומה לכך, נאסר על חכמי הסנהדרין למחול על כבודם ולוותר לזקן הממרא, כדי "שלא ירבו מחלוקות בישראל".
מקור מקראי.
הזקן הממרא עובר על המצווה לשמוע לדברי חכמים, הכוללת מצוות לא תעשה אחת: , ומצוות עשה אחת: .
פרטי הדינים.
קיימת מחלוקת תנאים מהו אותו דין עליו מתחייב זקן ממרא מיתה אם חלק על הסנהדרין. לשיטת רבי מאיר מדובר רק בדבר שבמזיד העונש עליו הוא כרת ובשגגה קרבן חטאת, כלומר, על דינים מדאורייתא. לעומתו סבור רבי יהודה כי הדין עליו נחלקים הזקן והסנהדרין הוא פרשנות חז"ל על דין מדיני התורה, שאינה מתחייבת מהמקרא עצמו. ורבי שמעון אומר שאפילו אם חלק הזקן על הסנהדרין בדין קל מדרבנן, הוא יכול להתחייב מיתה בגין כך. ההלכה למעשה נפסקה כשיטת רבי מאיר.
על פי המשנה, היה צריך הזקן הממרא לעבור דרך שני בתי-הדין בירושלים, זה שהיה יושב בפתח הר הבית וזה שהיה בפתח עזרת ישראל, שבשניהם ישבו 23 דיינים. רק לאחר שלא קיבל את דעתם, היה מגיע הזקן לסנהדרין הגדולה שישבה בלשכת הגזית שבעזרת הכהנים, ומברר את ההלכה עימם. לעומת זאת מופיעה בספרי דעה שונה, לפיה אין הזקן חייב לחלוק על בית הדין הגדול שבירושלים, אלא אף אם הוא מורה נגד דעתם של הסנהדרין כששהתה ביבנה - דינו כזקן ממרא, אבל חייב מיתה רק אם הורה נגד בית הדין בירושלים.
מקראות גדולות
בשם מִקְרָאוֹת גְּדוֹלוֹת נקראת מהדורת דפוס של המקרא שמורכבת, בדרך כלל, מארבעה מרכיבים: נוסח המקרא על פי המסורה, הערות המסורה, תרגומים ארמיים ומבחר פירושים.
ייחודו של הפורמט הזה בניסיון להצמיד את התוספות השונות (הגהות, תרגומים, פירושים) אל הפסוק הרלוונטי מן המקרא עליו הן נסובות, כך שבאותו הדף או בצמוד לו, יופיע הפסוק ביחד עם כל התוספות הנוגעות אליו, פסוק אחר פסוק. מצד שני, אף אחד מן הטקסטים או החיבורים השונים איננו מעורבב עם האחרים, אלא מופיע בנפרד לצידו - תוך הקפדה על הפרדה גרפית ברורה (למשל צורת או גודל הפונטים) בין חיבור אחד למשנהו. אפשר וזו כוונת שמו של הפורמט 'מקראות גדולות' - כי הטקסט העיקרי (המקרא עצמו) מובלט תמיד ומובחן מחיבורי-המשנה שלצידו, באמצעות הדפסתו באותיות גדולות במיוחד.
היסטוריה.
דפוס מקראות גדולות הראשון יצא לאור בבית הדפוס של דניאל בומברג בוונציה, סמוך מאוד להמצאת הדפוס, בשנים רע"ז - רע"ח (1516–1517) בעריכת פליקס פרטנסיס. לנגד עיניהם של המדפיסים הראשונים בפורמט עברי זה, כבר עמד התקדים המודפס הלטיני של המקרא עם פירושים נוצריים, הגלוסה אורדינריה (1481) שהורכב אף הוא מהעמדת נוסח המקרא במרכז העמוד ובאותיות גדולות, כאשר לקט הפירושים מעטר את המקרא מכל צדדיו ובאותו עמוד עצמו, אך באותיות קטנות יותר.
המהדורה השנייה והחשובה יותר של מקראות גדולות נדפסה בשנים רפ"ד-רפ"ו (1524–1526). המהדיר היה יעקב בן חיים אבן אדוניהו, שעיצב את צורת המהדורה עם ארבעת המרכיבים שנזכרו למעלה. בן חיים עשה מאמצים גדולים לתת בידי קוראיו נוסח מתוקן של המקרא, הערות המסורה, התרגומים והפירושים, על פי כתבי היד שהיו בידו, ואולם למרות מאמציו נוסח המקרא במהדורתו מלא בשגיאות (בהן כאלה שבחלק מן הקהילות קוראים אותן עד היום, כגון "בפניהם" ו"להרוג" שבמגילת אסתר).
מהדורת בן חיים שימשה כמודל - בנוסח ובצורה - למהדורות רבות שיצאו במאות השנים אחריו. רוב המדפיסים סמכו על הנוסח שהוא קבע; מעטים ניסו לתקן אותו, ולעומתם רבים הוסיפו שגיאות משלהם. רובם גם הוסיפו על מבחר הפירושים של בן-חיים.