יכולתו במדי ראסינג הביאה את פורטו, ענקית הכדורגל הפורטוגזית, לרכוש אותו תמורת 2.5 מיליון אירו. אחרי שנתיים בהן לא בלט במיוחד, הפך ליסנדרו לחלוץ המוביל של הקבוצה. הוא סיים את עונת 2007/2008 כמלך השערים של הליגה הפורטוגזית עם 24 שערים ב-27 משחקים. בתום העונה נבחר לופס לשחקן המצטיין בליגה.
בשנת 2009 חתם באולימפיק ליון הצרפתית ופתח את העונה מצוין עם 7 כיבושים בליגה ובאירופה.
מאוחר יותר נפצע, וכושר המשחק שלו נפגע. ברבע גמר ליגת האלופות שבו אירחה ליון את בורדו הבקיע ליסנדרו צמד.
ב-8 באוגוסט 2013 חתם לופס באל-גארפה הקטרית.
ליסנדרו לופס ערך רק שתי הופעות במדי הנבחרת הארגנטינית בעיקר בשל התחרות הקשה מצדם של שחקנים בכירים יותר כמו הרנן קרספו, קרלוס טבס וליונל מסי. ב-11 במרץ 2008 זומן ליסנדרו לקראת משחק הידידות מול אלופת אפריקה, מצרים, אך שיחק רק דקות מועטות, מאמנו בנבחרת, אלפיו באסילה, ספג ביקורת על כך הן מהתקשורת הארגנטינאית והן מנשיא פורטו בשל כך.
ראסינג קלוב
ראסינג קלוב (בספרדית: Racing Club de Avellaneda) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי הנחשב לאחד מחמשת המועדונים הגדולים של ארגנטינה. הקבוצה זכתה בשמונה עשרה אליפויות וארבעה גביעים בינלאומיים. היא מכונה בארגנטינה La Academia (האקדמיה) בזכות התארים הרבים בהם זכתה בתקופה הפרה-מקצועית.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בעיר אבז'אנדה שמדרום לבירה בואנוס איירס בשנת 1903. הקבוצה זכתה לכינוי "האקדמיה" בזכות שבע אליפויות ליגה (שאז נחשבה לחובבנית) רצופות, בין השנים 1913 ו-1919, תשע גביעים לאומיים באותן שנים ואליפויות נוספות 1921 ו-1925. בתקופה המקצוענית הקבוצה זכתה באליפות הראשונה שלה בשנת 1949 ובארבע אליפויות נוספות עד שנת 1961, כאשר מאמנה בשלוש האליפויות הראשונות והרצופות היה גיז'רמו סטאבילה, מלך השערים במונדיאל 1930. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ותחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 שכתה הקבוצה פעמיים באליפות המדינה. באותה תקופה שיחק בה אורסטה קורבטה. לאחר מכן זכתה הקבוצה פעם נוספת באליפות בשנת 1967. כמו כן זכתה הקבוצה באותה שנה בגביע הליברטדורס ובגביע הביניבשתי ובכך הייתה לקבוצה הארגנטינאית הראשונה שזוכה בתואר זה. מאמנה באותה שנה היה חואן חוסה פיסוטי והקבוצה כונתה אז "אל אקיפו דה חוסה" (הקבוצה של חוסה). בין שחקני הקבוצה הבולטים באותה תקופה היו רוברטו פרפומו ואלפיו באסילה.
הקבוצה שיחקה שנתיים בליגה השנייה בשנים 1983 עד 1985. שלוש שנים מאוחר יותר, ב-1988 זכתה הקבוצה בשני גביעים - גביע הסופרקופה סוד-אמריקנה וגביע סופרקופה אינטר-אמריקנה (גביע לא רשמי אליבא ד-CONMEBOL).
בשנת 1999 ניצלה הקבוצה מפשיטת רגל, התאוששה וזכתה בשנת 2001, לאחר בצורת של 35 שנה, באליפות ארגנטינה, בהובלתו של המאמן ריינלדו מרלו. ב-14 בדצמבר 2014 זכתה הקבוצה באליפות טורניר המעבר לאחר 13 שנה. זכייה זו הגיעה הרבה בזכות דייגו מיליטו שחזר לקבוצת נעוריו לאחר גלות בליגות שונות באירופה.
הדרבי מול אינדפנדיינטה.
משחקה של הקבוצה מול אינדפנדיינטה, נחשב לאחד החמים בכדורגל הארגנטינאי ומכונה "הקלאסיקו של אבז'אנדה". זה הוא הדרבי בו נפגשות שתי קבוצות גדולות בארגנטינה ושתיהן נמצאות בשכונת עוני כך שהיריבות בין האוהדים היא קשה ומפחידה עד כדי כך שבדרבי בשנת 2003 שני אוהדי אינדפנדיינטה נהרגו מירי. אחד ממשחקי הדרבי הזכורים היה כאשר דייגו מיליטו, אז חלוצה של ראסינג, ביקש מהשופט להרחיק את אחיו גאבי, ששיחק כבלמה של אינדפנדיינטה, במשחק בו צפתה אמם של השניים.
אצטדיון הקבוצה.
ראסינג משחקת באצטדיון חואן דומינגו פרון, האצטדיון השני בגודלו בארגנטינה אשר נבנה בשנת 1959 וקרוי על שמו של שליט ארגנטינה חואן פרון. האצטדיון מכונה "אל סילינדרו" בשל צורתו העגולה.
מדי הקבוצה.
הקבוצה משחקת בתלבושת הכוללת חולצת פסים אנכיים בצבע תכלת ומכנסיים לבנים המזכירה את מדי הנבחרת.
ערבים
ערבים הם עם ממוצא שמי וקבוצה אתנית מחצי האי ערב. לאחר התהוותה של דת האסלאם במאה ה-7, התפשטה האוכלוסייה הערבית באזור המזרח התיכון וצפון אפריקה בסדרה של גלי נדידה, כיבוש והשפעה תרבותית. מדינות בהן הערבים מהווים רוב ברור באוכלוסייה נקראות "ארצות ערב". כיום משמש השם ככינוי לילידי הארצות הללו, אשר שפת האם שלהם היא ערבית ורובם הגדול מוסלמים (מרביתם סונים).
ההגדרות השכיחות לשם ערבים בהגות ובספרות, במחקר האקדמי ובתקשורת, הן:
רוב הערבים הם מוסלמים (רובם סונים ומיעוטם שיעים ובני כיתות מיעוט נוספות), ומיעוטם נוצרים, דרוזים ואחרים.
אטימולוגיה.
המילה "ערבי" במשמעות זו מוזכרת בתנ"ך מספר פעמים. כך, למשל, ספר נחמיה מזכיר את "גֶשֶׁם הָעַרְבִי" שיש חוקרים המזהים אותו עם מלך קדר. עוד בספר מלכים נזכרים "מַלְכֵי הָעֶרֶב" ונראה שביטוי זה מתייחס לשליטים בחצי האי ערב, שלשלמה המלך היו עמם קשרי מסחר. המילה "ערבי" מופיעה במקרא גם במשמעות של שוכן הערבה.
בשפות שמיות ככלל השורש ע.ר.ב נושא משמעויות של: מערב, שקיעה (ערב), מדבר (ערבה), עירוב, סחר, עורב וברור. לכולם או לחלקם יכול להיות קשר למקורו של השם. ייתכן גם שבשיכול עיצורים מקור השם הוא דווקא בשורש ע.ב.ר בהקשר לאורח חייהם הנוודי.
בקוראן המילה "ערבי" לא מופיעה כשם עצם אלא רק כתואר, לדוגמה, הקוראן מתייחס לעצמו כ"ערבי וברור" כאשר שתי התכונות קשורות זו בזו.
היסטוריה.
לפני הספירה.
האזכור הראשון של הערבים בכתב הוא מכתובת אשורית משנת 853 לפנה"ס (המונולית מכורח), בה המלך שלמנסר השלישי מונה את "גינדיבּוּ מלך ארץ-ערב" בין השליטים שהוא הביס בקרב קרקר. החל מהתקופה האשורית ובעקבות ביות הגמל הסוחרים הערבים שיחקו תפקיד מרכזי בסחר בין המזרח הקדום לבין קרן אפריקה ותימן הקדומה.
ישנן עדויות של קשרי מסחר של עמי המזרח הקרוב הקדום עם ממלכות יושבי חצי האי ערב, עיקר הקשר המסחרי בינם היה בנוגע למור והלבונה ששימשו את תעשיית הבשמים והיו נפוצים בחצי האי ערב. במבנה מימי בית ראשון בעיר דוד נמצאה כתובת בערבית קדומה שמעידה על כך שבמקום ישב ככל הנראה פקיד יהודאי אשר ידע את השפה וניהל קשרים עם אחת מממלכות התקופה בערב.
הנבטים היגרו בנדידה מאסיבית בשלהי התקופה הפרסית מצפון חצי האי ערב לכיוון דרום ירדן והנגב, כבשו והטמיעו את שרידיהם של המואבים והעמונים ודחקו את האדומים צפונה אל עבר דרום הר חברון שבשטחי יהוד מדינתא.
לאחר הספירה.
ככלל האימפריות הגדולות של העולם העתיק לא כבשו את חצי האי הערבי בניגוד ליתר מה שיהיה המזרח התיכון, אפילו האימפריה הסאסאנית ששלטה על החופים המזרחי והדרומי של חצי-האי, לא הגיעה לפנים הארץ ולא לאזור החוף המערבי בו שוכנות הערים מכה ומדינה - ככל הנראה מחוסר עניין כלכלי באזור מדברי זה שלא יכול לקיים חקלאות פורייה.
טרם ימיו של מוחמד, היו תושבי חצי האי ערב עובדי אלילים, נוצרים או יהודים (צאצאי גולים יהודים מארץ ישראל וגם ערבים שהתגיירו בהשפעתם, כמו ממלכת חמיר).
התקופה שלפני מוחמד נקראת בספרות האיסלאמית: "תקופת הבערות", או הג'אהיליה. בתקופה זו היו תושבי חצי האי ערב מחולקים לשבטים הצפוניים והשבטים הדרומיים. המסורת השבטית טענה כי אנשי הצפון הם צאצאיו של עדנאן וישמעאל, בעוד אנשי הדרום הם צאצאיו של דמות אגדית בשם קחטאן, כאשר יש מי שמציע שקחטאן הוא יקטן בן עבר התנ"כי. בחצי האי ערב, חיו שבטים נודדים (בדואים) ושבטים קבועים. השבטים הקבועים גרו בערים או בנאות מדבר ועסקו בחקלאות או מסחר. בניגוד אליהם, השבטים הנודדים עסקו בליווי שיירות שעברו בחצי האי. בהמשך היו גם קבוצות ערביות אשר התנצרו (ראו: ערבים נוצרים).
לאחר עליית האסלאם והתגבשותו בכוח הזרוע בממלכות חצי הערב, יצאו מוחמד וצבאו צפונה אל עבר שטחי האימפריה הביזנטית והאימפריה הסאסאנית שהיו בתקופות שפל ונהנו משקט מתמשך ביניהן. השאיפה של מוחמד לכבוש את העולם הידוע עד אז נבלמה בשטחי מפרץ אילת, ולמרות ששלח מכתב ליהודי אילת ("איילה" הביזנטית) בו הורה להם לקבל את דתו החדשה או להתכונן למותם, היה זה דווקא מוחמד שמצא את מותו שלוש שנים לאחר שהכריז על האסלאם כ"דת האמת" שיש להשליטה על העמים האחרים.
הכיבוש הערבי של ארץ ישראל הביא את הערבים לארץ ישראל, אך אלה לא יכלו להביס את האימפריה הביזנטית ונעזרו במשתפי פעולה יהודים שמאסו בחיים כמיעוט דתי ותרבותי מדוכא ונרדף בארצם ולחמו לצד הערבים כנגד המשך השלטון הביזנטי. הערבים נהגו ביהודים ובנוצרים בארץ ישראל בתור ד'ימים, ואילו את השומרונים, שמוחמד לא הכיר ולכן גם לא הזכיר בקוראן כמונותאיסטים, אילצו להתאסלם בכוח החרב או למות וכאשר סירבו כמעט שהובילו בכך לכלייתם.
לאחר הכיבוש הערבי של המזרח התיכון נפוצו ערבים שנדדו מחצי האי ערב אל המרחב שנכבש: הלבנט, מצרים וארצות המגרב. לאחר מכן במרוצת ההיסטוריה, החלו מחד רוב בני העמים הכבושים לראות את עצמם כ"ערבים" גם כן, גם אם היה זה רק נושא תרבותי בשל התאסלמות ארצם ועמם ללא קשר דם בכובשים הערבים, ומאידך החלה הגירה של עולי רגל מוסלמים ממוצא לא-ערבי מכל הארצות שנכבשו אל עבר חצי האי ערב מסיבות דתיות וכו' שהתבוללו באוכלוסייה הערבית המקומית. הכיבוש הערבי-מוסלמי התרחב גם אל אירופה, עם כיבוש ספרד בידי המורים.
פסטיבל המדע של מכון ויצמן למדע