בשנת 1978 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז 29 לצד ולדימיר קובליונוק. במהלך טיסה זו זה שנשכה 145 ימים הוא ביצע גם פעילות חוץ-רכבית.
בשנת 1982 נערכה הטיסה השנייה בחללית סויוז T-6. לאחר טיסה זו הוא כתב ספר על הכנות לטיסה ומהלכה.
במקביל לחברותו בצוות קוסמונאוטים הוא המשיך בעבודתו על תכנון חלליות.
הגעלת כלים
זארה פיליפס
טנריף
צו איסור יציאה מן הארץ
האודיטוריום של טנריף
מרדכי רענן
מרדכי רענן (30 בדצמבר 1922; י"א בטבת ה'תרפ"ג – 11 בדצמבר 2003; ט"ז בכסלו ה'תשס"ד) היה מפקד האצ"ל בירושלים החל ממרץ 1947, במהלך התקופה הקשה של המצור על ירושלים במלחמת העצמאות, ועד לפירוק האצ"ל.
ביוגרפיה.
מרדכי רענן (קופמן) נולד ב-30 בדצמבר 1922 בקובנה, ליטא, להוריו פניה (לבית לוריא) ואליהו קופמן. בהיותו בן שישה חודשים עלתה המשפחה לארץ-ישראל והתיישבה בנווה-צדק, תל אביב. שם פתח האב אליהו את הליטוגרפיה הראשונה בארץ, שנקראה "ליטוגרפיה א. קופמן וברסון", כשם המפעל שהיה בבעלותו בליטא. בנין הליטוגרפיה שופץ ונשמר עד היום כ- "בית רענן" בנווה-צדק.
מרדכי למד בבית-הספר "אליאנס" בנווה-צדק, תל אביב, והמשיך את לימודיו בפתח-תקווה, כשמשפחתו עברה להתגורר בכפר-גנים ליד פתח-תקווה. ההורים חשבו כי מעבר לכפר יעזור לאחיו הגדול ממנו, זאב, שלקה במחלת כליות קשה, להחלים – אך זאב נפטר בגיל 13.
בעידוד אביו הצטרף מרדכי לבית"ר בגיל צעיר ואחר כך לשורות האצ"ל. בתקופת הסזון (1945) נחטף על ידי ההגנה, נחקר בקיבוץ גבעת השלושה, הועבר לקיבוץ משמר העמק והוחזק בתנאים קשים במערה ליד הקיבוץ.
פעילות באצ"ל ושירות צבאי.
בחודש מרץ 1947, לאחר מעצרו של יצחק אבינועם, מונה למפקד מחוז ירושלים של האצ"ל, בדרגת גונדר, תפקיד בו שימש עד פירוק האצ"ל בספטמבר 1948. רענן שימש בתפקיד זה גם במהלך תקופה הקשה של המצור על ירושלים במלחמת העצמאות. הפעולה הגדולה ביותר שהאצ"ל ביצע באותה תקופה הייתה ההתקפה על הכפר דיר יאסין, ממערב לירושלים, שנערכה בשיתוף עם ה"לח"י" ובהסכמה מפורשת (בכתב) של "ההגנה". מרדכי רענן הדגיש ללוחמים כי חל איסור לפגוע בנשים, ילדים, זקנים ושבויים. רענן אמר גם כי תושבי הכפר יוזהרו בעזרת רמקולים על המתקפה הקרבה על מנת לתת להם הזדמנות לנוס על נפשם, וכי הדרך לעין כארם, שיועדה להיות נתיב מילוט לתושבי הכפר, תישאר פתוחה לשם כך.
בנובמבר 1948 יצא רענן עם משלחת של תנועת החרות לארצות הברית, יחד עם מנחם בגין, עו"ד שמואל תמיר ובצלאל עמיצור, כדי לגייס כספים לשיקום נפגעי האצ"ל. שמואל תמיר הפך לחברו הקרוב. לקראת הנסיעה לארצות הברית, התבקש מרדכי לעברת את שם משפחתו, בהתאם למגמה שרווחה אז בארץ. מרדכי בחר להחליף את שם משפחתו – קופמן, לאחד מכינוייו במחתרת – רענן. (כינויים אחרים היו, בין השאר: חיים שניידרמן, גרינברג, יעקב) מאז נקרא מרדכי בפי כל חבריו בשם רענן, ומשפחתו וידידיו הקרובים קראו לו בשם החיבה – "נני".
עם שובו ארצה התגייס רענן לצה"ל, אשר סירב להעניק לו באופן אוטומטי דרגה מקבילה לזו שהייתה לו באצ"ל. רענן סרב, כמחאה, ללכת לקורס קצינים ולכן נשאר בדרגת סמל.
עסקי הוצאה לאור וייצוא ספרים.
רענן החל את דרכו כשכיר, ואחר כך היה לבעלים של "דפוס ישראל", ששכן ליד גשר רידינג בתל אביב, ושהיה אז מבתי הדפוס הגדולים בארץ. בשנות השישים הקים רענן הוצאת ספרים שנקראה "אותפז" והוצאה נוספת בשם "נתיב". ספרים רבים ראו אור בעברית בהוצאות אלו וחלקם היו רבי מכר, ביניהם – "המלחמה על ירושלים" מאת משה נתן (שיצא בשש מהדורות מיד לאחר מלחמת ששת הימים).
גולת הכותרת של עבודתו המקצועית של רענן הייתה היותו העורך והמוציא לאור של סדרת אלבומים מהודרים, שיצאו לאור בזה אחר זה: "בעקבות ישו", "בעקבות משה", "בעקבות הנביאים" ו"בעקבות סנט פאול". את "בעקבות משה", ו"בעקבות הנביאים" כתב משה (מויש) פרלמן, ואת הטקסטים לספרים הנוצריים כתב כומר פרנציסקני בשם וולפגאנג פאקס, מנהל המכון לחקר המקרא בעיר העתיקה בירושלים, (סניף של אוניברסיטת הוותיקן). הספרים, שכללו תמונות צבעוניות רבות, יצאו לאור באנגלית, צרפתית, גרמנית, הולנדית, איטלקית, שוודית, ספרדית, פורטוגזית וגם בסינית וביפאנית. כל הספרים, פרט למהדורה הסינית והיפנית, הודפסו בארץ בדפוס "מסדה". הספרים נשלחו לחו"ל, והיה זה יצוא הספרים הגדול ביותר בזמנו, שהיווה למדינה מקור הכנסה חשוב של מטבע זר. הספרים זכו להצלחה רבה בכל העולם. הספר "בעקבות ישו" באנגלית, למשל, יצא בלפחות 15 מהדורות, וגם זכה להיות בארצות הברית ספר החודש במועדון היוקרתי "מועדון ספר החודש".
באוקטובר 1970 הוזמן רענן ל"ביקור פרטי" אצל האפיפיור פאולוס השישי בוותיקן, שבמהלכו הגיש לו רענן מתנה - את העותק הראשון של הספר "בעקבות ישו" באיטלקית, בכריכת עור ועליה שם הספר באותיות זהב.
פעילות ציבורית.
בשנת 1969 מונה רענן לנציג ציבור בבית-הדין האזורי לעבודה כנציג המעסיקים, שם שימש שופט (לצידו של השופט נחמיה גוטמן). תוקף מינויו הוארך בשנת 1981.
במשך השנים הוזמן רענן פעמים רבות להרצות על ירושלים במלחמת תש"ח – באוניברסיטאות ובמוסדות שונים להשכלה גבוהה, בבתי-ספר תיכוניים, בפני קצינים וחיילים בצה"ל, בקיבוצים ובאולמות ציבוריים ברחבי הארץ.
על אף התעניינותו העמוקה באירועים פוליטיים בארץ, נמנע רענן מלהצטרף לפעילות פוליטית רשמית, מלבד פעם אחת, כשהצטרף ב-1973 למפלגת המרכז החופשי, שם שימש יו"ר המועצה הארצית וחבר הוועדה המדינית. כמו כן פעל בשנת 1976 לשם איחוד מפלגות המרכז והקמת מפלגת התנועה הדמוקרטית לשינוי.
אחרית ימיו.
בתחילת שנת 1990 חלה במחלת הפרקינסון. רענן נפטר ביום ט"ז בכסלו תשס"ד, 11 בדצמבר 2003, ונקבר בחלקת הקבר המשפחתית בבית-העלמין קריית-שאול בתל אביב.
על שמו נקרא כיכר בשכונת תל ברוך הישנה, השכונה שבה גר, בעקבות תרומה של משפחתו לקרן תל אביב לפיתוח בשנת 2008.
חיים אישיים.
בגיל 21 (1943), התחתן מרדכי עם חברתו – שרה לבית קסיצקי. לזוג נולדו שלוש בנות. נישואים אלה הסתיימו בגירושין לאחר כ־14 שנה.
בשנת 1960 נשא רענן לאישה את אורה דרור (דרצ'ינסקי). לאורה ולרענן נולדו שני ילדים.
דגל טנריף
אסון המטוסים בטנריף
דאגלס מקגרת'
דאגלס ג'פרי מקגרת' (באנגלית: Douglas Geoffrey McGrath; נולד ב-12 בפברואר 1958) הוא תסריטאי, במאי קולנוע ושחקן אמריקאי. הוא כותב פרשנות פוליטית בטור בשם "The Flapjack File" בניו ריפבליק.
ביוגרפיה.
מקגרת' נולד במידלנד שבמדינת טקסס. הוא בנם של ביאטריס ור' סירל מקגרת', מפיק נפט עצמאי ממידלנד. הוא בוגר בתי הספר טריניטי מידלנד, The Choate School, ואוניברסיטת פרינסטון. בפרינסטון היה חבר ב-Princeton Triangle Club ולאחר סיום הלימודים הצטרף למועצת המנהלים שלו.
הוא היה מועמד לפרס אוסקר ולפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (באפט"א) על התסריט שכתב לסרט "קליעים מעל ברודוויי". הוא היה פעמיים מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה, ב-1995 עבור "קליעים מעל ברודוויי", וב-1997 על התסריט לסרט "אמה".
חיים אישיים.
ב-1995 התחתן מקגרת' עם ג'יין ריד מרטין, עוזרת לשעבר של וודי אלן, ואחותה של הסופרת אן מ' מרטין. לבני הזוג יש בן בשם הנרי.
דאגלס מקגרת
דאגלס מקגראת'
המוזיאון הארכאולוגי של טנריף
מוזיאון הטבע והאדם (טנריף)
סקוט מק קול
טי סיריז
Super Cassettes Industries Private Limited ששמה המסחרי הוא T Series (טי סיריז), היא חברת מוזיקה הודית וחברת הפקות סרטים שנוסדה על ידי גולשאן קומאר ב-11 ביולי 1983. מוכרת בעיקר בזכות פסקולי הסרטים הבוליוודים ושירי הפופ ההודי שהוציאו מיוצגיה. טי סיריז היא אחת מחברות המוזיקה ההודיות הגדולות ביותר, יחד עם זי מיוזיק וסוני מיוזיק אינדיה.
קומאר, שלפני הקמת החברה היה מוכר מיץ פירות בדלהי, ייסד את טי סיריז כחברה למכירות שירים מפסקולים של סרטים בוליוודים. בסופו של דבר הפכה החברה לחברת הקלטות קטנה ורשומה. הפריצה של החברה באה עם יצירת פסקול הסרט לשובר הקופות Qayamat Se Qayamat Tak שבוים על ידי אנאנד מילינד, נכתב על ידי מאג'רו סולטנפורי, והושר על ידי אמיר ק'אן וג'והי צ'אוולא. פסקול הסרט הפך לאחד מאלבומי המוזיקה ההודיים הכי נמכרים בשנות השמונים של המאה הקודמת. החברה הפכה לחברת מוזיקה מובילה כאשר השתחרר הסרט Aashiqui ב-1990 אשר בוים על ידי נאדים שבראן. פסקול הסרט מכר 20 מיליון עותקים והפך לאלבום המוזיקה ההודית הנמכר ביותר בכל הזמנים. בשנת 1997 נרצח גולשאן קומאר על ידי מאפיה בהודו. טי סיריז ניתנה בירושה לבתו בושאן קומאר ולאחיו הצעיר קרישאן קומאר שמחזיקים בבעלות משותפת על החברה.
ערוץ היוטיוב של טי סיריז, שמעלה בעיקר טריילרים לסרטים, הוא הערוץ הנצפה ביותר ביוטיוב בכל הזמנים, עם 68 מיליארד צפיות נכון ל-אוקטובר 2020. לערוץ 157 מיליון מנויים, מה שמדרג אותו במקום הראשון בעולם מבחינת רשומים. לטי סיריז יש 29 ערוצים עם יותר מ-201 מיליון מנויים נכון לדצמבר 2021 ו-173,451,794,481 מיליארד צפיות נכון לדצמבר 2021. פיודיפאי הוציא על טי סיריז 2 דיסים, כחלק מהתחרות על התואר "היוטיובר הכי נעקב"
הלן סויר הוג