מיזם ההטיה של האגם המערבי נחנך ב-1 בפברואר 1985. במסגרת המיזם הוקמה משאבה בקטע גָ'אקוֹאוּ של נהר צ'יינטאנג ששאבה לתוך האגם 300,000 מטרים מעוקבים של מים מדי יום, שווה ערך לאחד חלקי שלושה ושלושה של קיבולת האגם, כך שאפקטיבית מי האגם מוחלפים לגמרי מדי חודש. עקב כך, הוגדלה שקיפות מי האגם מפחות מ-0.4 מטרים ל-0.6 מטרים. להשלמת שיפור איכות מי האגם החל מיזם לכידת השפכים ברחבי האגם שהושק ב-1978, והסתיים ב-1981. המיזם התחלק לשלושה ענפים, דרומי, מערבי וצפוני. הוא כלל מנהרות שפכים תת-קרקעיות באורך 17 קילומטרים, ו-10 תחנות שאיבה. כמו כן פונו מפעלים מזהמים סביב האגם או שנסגרו. על בעלי הסירות נאסר שימוש במנועי דיזל המזהמים והמרעישים והם חויבו להתקין מנוע חשמליים.
ב-1984 מימנו חמישה ארגונים כולל העיתון יומון האנגג'ואו הצבעה על "עשרת אתרי נוף חדשים בעלי שם פיוטי באגם המערבי". אתרי הנוף החדשים שנבחרו הן: "הנתיב הנתמך בעננים בחורשת החזרן" (雲棲竹徑), "עצים מעורפלים לצד תשעת הפלגים" (九溪煙樹), "חלומות במעיין הטיגריס המזנק" (虎跑夢泉), "מערת הדרקון הצהובה לבושים בירוק" (黃龍吐翠), "גשם אוסמנטוס מתוק בכפר מָאנְג'וֵּ'לונְג" (滿隴桂雨), "עננים אצים מעל גבעת קיסר הירקן" (玉皇飛雲), "שאלה על תה בבאר הדרקון" (龍井問茶), "גבעת אבן יקרה צפה בעננים ורודים" (寶石流霞), "רוח שמימית מעל גבעת ווּשָׁאן" (吳山天風), ו"תל זוואן המוקף בירקרקות" (阮墩環碧). ב-1982 היה האגם המערבי של האנגג'ואו בין "אתרי הנופש הנופיים התיירותיים הלאומיים" הראשונים ונבחר כאחד מ"עשרת אתרי הנוף הסיניים" ב-1985.
אחרי 71 שנים הושקה תערוכת האגם המערבי שוב בשנת 2000. התערוכה החדשה נערכה מ-20 באוקטובר ועד 10 בנובמבר והגיעו אליה 5.7 מיליון מבקרים, מקומיים וכאלו שהגיעו מעבר לים. תעשיית התיירות גרפה 6.9 מיליארד יואן. התערוכה קידמה משמעותית את המוניטין של האגם המערבי בסין ובעולם. מאז הפכה תערוכת האגם המערבי לחגיגה שנתית.
תמונות נוף מהאגם המערבי הופיעו כמה פעמים על שטרות הכסף בסין. תמונת "שלוש בריכות משקפות את הירח" הודפסה על גב שטר הכסף בן יואן אחד שהודפסה ב-1979 ועל הגרסה החמישית של יואן אחד שיצאה לאור ב-2004.
בתחילת המאה ה-21 התבצעו ברחבי האגם המערבי כמה מיזמים שנועדו לשפר את סביבתו. הראשון בהם היה "מיזם שיפוץ הצד הדרומי של האגם המערבי". מפברואר ועד אוקטובר 2002 הוסיף ממשל האנגג'ואו ארבעה פארקים גדולים בצידו הדרומי של האגם, וארבעת פארקים אלו פתוחים בחינם לציבור הרחב בכל שעות היממה. ב-25 באוקטובר 2002 הוקמה באתר שבו התמוטטה פגודת לֵייפֶנְג 78 שנים קודם לכן פגודה חדשה שגובהה 71.7 מטרים.
גאוגרפיה.
היסטוריה של מחקר האגם.
על היווצרות האגם המערבי יש מעט מאוד מידע במסמכים מהתקופה העתיקה. בטור מספר אחד של "עדות על מראות האגם המערבי" (西湖游覽志) מתקופת שושלת מינג נכתב: "האגם המערבי מוקף הרים משלושה צדדים, פלגים מתפתלים במורד הגבעות לתוך האגם. מתחת לאגם יש מאות מעיינות. המים המצטברים הם שיוצרים את האגם". חוקרים מודרניים שבחנו את הטופוגרפיה, הגאולוגיה המשקעים וההידרודינמיקה של המקום, הגיעו למסקנה שהאגם המערבי היה לגונה שנוצרה בהדרגה ממפרץ. ב-1920 פרסם המדען ג'וּ קֶגֶ'ן (Zhu Kezhen) את המחקר "הגורמים להיווצרות האגם המערבי בהאנגג'ואו" (杭州西湖生成的原因) לאחר שבחן את הטופוגרפיה של סביבות האגם. הוא טען "האגם המערבי היה במקור מפרץ קטן בצדו השמאלי של נהר צ'יינטאנג. בשלב מאוחר יותר שקע טין בפתח המפרץ ובהדרגה פקק את פי המפרץ, וכך נוצרה הלגונה." ג'ו שיער, בהתחשב בקצב ההשקעה, שהאגם המערבי נוצר לפני 12,000 שנים. האגם היה אז גדול בהרבה משטחו כיום, ושטחו התכווץ בהדרגה, בשל הצטברות משקעים על קרקעיתו, משקעים שמקורם בפלגים הזורמים בהרים שמקיפים את האגם משלושה צדדים. האגם המערבי לא היה קיים כיום אלמלא כל מיזמי דליית הבוץ מקרקעיתו שבוצעו במהלך ההיסטוריה. ב-1924 פרסם הגאולוג גָ'אנְג חונְגְגָ'או (章鴻釗, פין-יין: "Zhāng Hóngzhāo") את "הסבר אחד להיווצרות האגם המערבי". הוא תמך בהשערותיו של ג'וּ והוסיף שהיווצרות האגם המערבי החלה בכוח הגאות שגרמה לבניית גדת האגם. שינויים שבוצעו אחר-כך בקו החוף סייעו לשמר את גובה פני המים. היו אלו שני תנאים מקדימים הכרחיים להיווצרות האגם.
טופוגרפיה.
האגם המערבי הוא אגם מים מתוקים קטן השוכן בגובה 7.2 מטרים מעל פני הים כשהוא מוקף הרים מצפון, מערב ודרום, ונשקף אל העיר האנגג'ואו במזרח. במקור היה האגם מפרץ רדוד כשתוצאה מהצטברות סחף שמקורו בפעילות הנהרות צ'יינטאנג ויאנגצה נחסם מוצאו לים והוא הפך בהדרגה לאגם מים מתוקים. אף שמקורו טבעי, צורתו כיום נקבעה בעקבות פעילות אנושית ששימרה ואף הרחיבה אותו. על פי הרישומים נגרף הבוץ מקרקעיתו במהלך ההיסטוריה לא פחות מ-23 פעמים. צורת האגם סגלגלה, אורכו המקסימלי (ממזרח למערב) 3.2 קילומטרים, רוחבו המקסימלי (מצפון לדרום) 2.8 קילומטרים, שטח פניו 5.593 קמ"ר, עומקו הממוצע 2.0 מטרים, עומקו המקסימלי 3.1 מטרים, ונפחו 11 מיליון מ"ק. סוללות מלאכותיות מחלקות את האגם לחמישה חלקים:
בתוך האגם החיצוני שוכנים ארבעה איים:
שטח אגן הניקוז של האגם הוא 26 קמ"ר, בעיקר, גבעות והרי אבן גיר המכוסים ב-70% משטחם ביערות מעורבים של עצים נשירים וירוקי עד, בעלי עלים רחבים ומחטניים. כמות המים השנתית הנשפכת לאגם היא פי 1.5 מנפחו.
אקלים.
האקלים באגם המערבי הוא אקלים סובטרופי גשום שופע במשקעים, ויש בו ארבע עונות מובחנות. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 16.2 מעלות צלזיוס. הקיץ חם ולח, והחורף צונן ויבש יחסית. אף שיורד מדי פעם שלג, והוא משמש רקע לאתר הקרוי "שאריות שלג על הגשר השבור", אחד מעשרת אתרי נוף בעלי שם פיוטי של האגם המערבי. הטמפרטורה הממוצעת בו אינה יורדת מתחת לנקודת הקיפאון, והאגם אינו קופא. החודש הגשום ביותר הוא יוני עם ממוצע שנתי של 196 מילימטרים גשם. החודש החם ביותר הוא יולי, והטמפרטורה הממוצעת בו היא 28.6 מעלות; והקר ביותר הוא ינואר שהטמפרטורה הממוצעת בו היא 3.8 מעלות. כמות המשקעים השנתית הממוצעת באגם המערבי היא 1,410 מילימטר. באמצע הקיץ יכולות להתחולל סופות טייפון באזור, אך רק לעיתים רחוקות נפגע האגם המערבי עצמו באופן ישיר מטייפון. בדרך כלל מגיעים הטייפונים לאורך החוף הדרומי של ג'ג'יאנג, וגורמים לרוחות עזות ולסופות גשמים בהאנגג'ואו ובאגם המערבי.
כלכלה.
האגם המערבי הוא מקור פרנסה משמעותי לתושבי האנגג'ואו. הענף העיקרי הוא תיירות. מעל ל-7 מיליון תיירים, מקומיים וזרים, מבקרים מדי שנה באתרי התיירות שלחוף האגם ועל האיים שבו, ומפרנסים את בתי המלון הרבים, המסעדות, מדריכי התיירות ושירותי ההסעה בחוף ועל האגם. בנוסף מבוצע מדי ערב (למעט בחורף) באגם יְוֵּ'חוּ מופע ראווה אורקולי הקרוי "התרשמות האגם המערבי" ("West Lake Impression") שבו מופיעים מאות שחקנים על בימה המוצבת 3 סנטימטר מתחת לפני המים. המופע מתבסס על אגדת עם מהאזור, ובוים על ידי במאי הקולנוע הנודע ג'אנג יי-מו (במאי הסרט גיבור) כשאת המוזיקה הלחין המוזיקאי היפני קיטארו.
ענפי כלכלה נוספים הם חקלאות המתבססת על מים מהאגם (מטעי תה) ודיג. במקביל לחשיבותו התרבותית היה האגם המערבי במהלך ההיסטוריה מקור פרנסה חשוב לדייגים המקומיים. על פי הסטטיסטיקות מ-1977, הייתה תנובת האגם השנתית כ-130 קילו דגים לדונם, הרבה יותר מאשר באגמים גדולים הרבה יותר (למשל יבול הדגים באגם המזרחי של ווהאן היה 45 קילוגרם בלבד).
אקולוגיה.
אטרופיקציה היא בעיה משמעותית באגם, אם כי השלטונות מקפידים שהשפכים של העיר האנגג'ואו לא יגיעו לנהר, מזרימים מים נקיים מהנהר צ'יינטאנג בכמות הגורמת להחלפה מלאה של מי האגם כל חודש, מבצעים דליית בוץ מהקרקעית, ומפקחים על הדיג באגם. כמו כן פונו מפעלים מזהמים סביב האגם או שנסגרו. על בעלי הסירות נאסר שימוש במנועי דיזל המזהמים והמרעישים, והם חויבו להתקין מנועים חשמליים. עצים, פרחים ועשבים נשתלו סביב האגם במטרה להגביר את שימור קרקע והמים. מתקני דלייה מפנים בין 30 ל-60 אלף מטרים מעוקבים של בוץ מדי שנה, ונעשתה התאמה של מיני הדגים וצמחי המים וכמותם על מנת להגביר את הטיהור הביולוגי. באמצעות צעדים אלו ירדה בהדרגה רמת האטרופיקציה של האגם. כמות האצות ירדה מ-730 מיליון לליטר ל-190 מיליון לליטר, ושקיפות המים עלתה מ-0.4 מטרים ל-0.6 מטרים.
צמחייה.
האקלים החם והלח מאפשר קיום צמחייה עשירה סביב האגם וההרים סביבו, הכוללת 1,369 מינים של צמחי זרע השייכים ל-739 סוגים ב-184 משפחות. מינים אלו נחלקים ל-28 מינים של חשופי זרע השייכים ל-19 סוגים ב-7 משפחות; 1,273 מינים של בעלי פרחים השייכים ל-675 סוגים ב-150 משפחות; ו-68 מינים של שרכים השייכים ל-45 סוגים ב-27 משפחות.
בשל המגוון הרב יש בכל עונה מינים של צמחים הפורחים על גדת האגם, על הסוללות והאיים שבו ועל מדרונות ההרים שסביבו, פריחה המעשירה את הנוף ואת איכות הסביבה. בולטים במיוחד:
בנוסף, הגבעות שמדרום מערב לאגם המערבי הם המרכז החשוב ביותר לגידול מין התה הירוק הקרוי תה לונגג'ינג, אחד ממיני התה הנחשבים והיקרים ביותר.
בעלי חיים.
משום שממשל העיר שם דגש גובר על תשומת לב להגנה על הסביבה, השתפרו בהדרגה התנאים האקולוגים באזור האגם המערבי. ברכיות, שלדגים ודגי קוי הם בין בעלי החיים הנפוצים ביותר באגם. סנאים משוטטים בין העצים על הגדה. בסך הכול נמנו בשטח אתר המורשת העולמית 193 מינים של עופות, 16 מינים של יונקים, 26 מינים של זוחלים, 11 מינים של דו-חיים, 51 מיני דגים ומעל ל-1,000 חסרי חוליות.
השפעות תרבותיות.