אנתוני הייוויש נולד בקורנוול, אנגליה ב-11 במאי 1924 הצעיר מבין שלושה אחים. אביו היה בנקאי, הוא גדל ב בחוף האטלנטי ושם התפתחה אהבתו לים ולסירות. הייוויש התחנך בבית הספר הפרטי בטאוטון אנגליה. בשנת 1942, התקבל הייוויש לתואר ראשון מכללת גונביל וקיז באוניברסיטת קיימברידג'. לימודיו הופסקו בעת מלחמת העולם השנייה. במשך שלוש שנים בין השנים 1943 עד 1946 עבד במפעל המלכותי למטוסים (Royal Aircraft Establishment) בפארנבורו ובעבד במפעל לחקר הטלקומוניקציה במלברן. במלברן, בזמן שחקר מכשירי מכ"ם מוטסים, פגש לראשונה את מרטין רייל. שבהמשך חלקו את פרס נובל.
עם סיום המלחמה, ב-1946, הייוויש חזר לקיימברידג' וסיים את לימודיו ב-1948. מיד לאחר סיום לימודיו הצטרף לצוות המחקר של מרטין רייל במעבדת קוונדיש בקיימברידג'. הייויש התחתן ב-1950,וב-1952 סיים את לימודי הדוקטורט והתקבל כעמית מחקר בקולג' גונוויל וקאיוס ובאוניברסיטת סיוס. ב-1961 עבר לאוניברסיטת צ'רצ'יל שם הוביל את לימודי פיזיקה. הוא בחקר ולימוד באוניבסיטה בין השנים 1961–1971, וקיבל תואר פרופסורה ברדיו-אסטרונומיה בשנת 1971. אחרי שמרטיין רייל חלה ב-1977, הייוויש הוביל את קבוצת רדיו-אסטרונומיה של אוניברסיטת קיימברידג' והיה ראש שמצפה כוכבים מולארד לרדיו-אסטרונומיה עד שיצא לגמלאות בשנת 1989.
פעילות מדעית.
בראשית דרכו כחוקר, הייויש חקר במפעל המלכותי למטוסים (Royal Aircraft Establishment) במפעל חקר הטלקומוניקציה במלברן. שם היה מעורב בייצור במכשירים נגד מדידת מכ"ם מוטס. מחקרו הראשון של הייויש היה מעורב בהתרבות של קרינה דרך מדיה שקופה הומוגנית, הוא פיתח את תאוריית שבירת המסכים והסדרתם בהדרגה, והקים מד התאבכות לרדיו בשביל למצות את רעיונותיו.
הייויש פיתח את רדיו-טלסקופ, Interplanetary Scintillation Array, מערך צמצום בין-פלנטרי מתייחס לתנודות אקראיות בעוצמת גלי הרדיו ממקור שמימי, בטווח הזמן של מספר שניות.
הייויש הצליח לעשות מדידות חלוצי הגובה והסולם הפיזי של ענני פלזמה ביואוספירה וגם כדי להעריך את מהירויות הרוח באזור זה. אחרי מחקרו בקיימברידג' ב-1964 על הבהוב בין כוכבים הוא פיתח שיטות דומות להפוך את המדידות מבוססות על הקרקע של הרוח הסולרית ושיטות אלה אומצו בארצות הברית, יפן והודו בשביל תצפיות ארוכות טווח. הייויש הראה איך אפשר להשתמש בהבהוב בין כוכבים בשביל להשיג רזולוציה אופטית גבוהה ברדיו ואסטרונומיה שישתווה למד התאבכות עם קו התחלה של 1000 ק"מ- משהו שלא הושג בתחום הזה, זה היה בשביל למצות של הטכניקה הזאת על מספר גדול של רדיו גלקסיה. הוא הגה את הרעיון של אנטנת מערך בשלבים ענקיים לסקר שמיים מרכזיים, זה דרש יכולות אינסטרומנטליות שונות לחלוטין מאלה של טלסקופ רדיו קיים, כלומר רגישות גבוהה מאוד באורכי גל ארוכים ויכולת רב-קרן לסקרי שמיים חוזרים ונשנים על בסיס יום-יום.
הישגים בולטים.
ב-1974, אנטוני הייוויש ומרטין רייל זכו במשותף בפרס נובל בפיזיקה "על מחקריהם החלוציים באסטרופיזיקה של רדיו: רייל על התצפיות וההמצאות שלו, ובמיוחד על טכניקת סינתזת הצמצם, ועל הייוויש לתפקידו המכריע בגילוי פולסרים". זו הייתה הפעם הראשונה שזכה בפרס על אסטרונומיה תצפיתית.
כמו כן, הייוויש זכה במדליית אדינגטון על ידי החברה המלכותית אסטרונומי בשנת 1969; מדליית זהב של דלינגר על ידי האיגוד הבינלאומי של מדע הרדיו בשנת 1972; אלברט א' מייקלסון מדליה על ידי פרנקלין המכון בשנת 1973, מדליית יוז על ידי החברה המלכותית בשנת 1977.
בשנת 1968, נבחר הייוויש עמית של החברה המלכותית (FRS) ובשנת 1998, עמית של המכון לפיזיקה.
נפטר ב-13 בספטמבר 2021.
פול נרס
סר פול מקסים נרס (באנגלית: Paul Maxime Nurse; נולד ב-25 בינואר 1949, נוריץ', אנגליה) הוא גנטיקאי, כימאי וביוכימאי אנגלי.
ביוגרפיה.
אימו, מרים נרס (Miriam Nurse), הרתה בגיל שבע עשרה, ועברה להתגורר אצל קרובי משפחה בעיר נוריץ' עד להולדתו. לאחר הולדתו, חזרה איתו האם ללונדון, שם גידלו אותו סבו וסבתו שגרו במזרח לונדון. עד הגיעו לגיל די מבוגר, חשב שהם הוריו. סבו וסבתו מצד האם, התחזו להוריו, ואילו האם התחזתה לאחותו. כל זאת, כדי להסתיר את העובדה שנולד מחוץ לנישואין. הסוד התגלה לו רק לאחר פטירת שלושתם (סבו, סבתו ואמו), כאשר ביקש גרין קארד לארצות הברית.
נרס למד בבית הספר היסודי ליאון-פארק (Lyon Park school) בעיר אלפרטון, ובגיל 11, עבר לבית הספר התיכון הממלכתי האקדמי לבנים (Harrow County Grammar School). לאחר סיום לימודי התיכון, ניסה להתקבל לאוניברסיטאות הנחשבות אוקספורד, קיימברידג', סאסקס ויורק. אך, הואיל ולא הצליח להגיע לרמה המבוקשת בשפה זרה נוספת (צרפתית), לא התקבל. לפיכך, נאלץ לעבוד כטכנאי במעבדה מיקרוביולוגית הקשורה למבשלת גינס. אף על פי, שלא הגיע לרמה הנדרשת בבחינה בשפה הצרפתית, התקבל ללימודים באוניברסיטת ברמינגהם, וסיים שם בשנת 1970, את התואר הראשון בביולוגיה. בשנת 1973, קיבל תואר השלישי (PhD) מאוניברסיטת מזרח אנגליה. נושא הדוקטורט שלו: "The spatial and temporal organisation of amino acid pools in candida utilis".
את פוסט-הדוקטורט שלו עשה נרס באוניברסיטת אדינבורו במעבדתו של מורדוך מיטצ׳יסון (Murdoch Mitchison), במשך 6 שנים (1973–1979).
הוא היה הראשון במשפחתו אשר רכש השכלה גבוהה. בהתייחסו לדת, הוא מציג את עצמו כ"אגנוסטי סקפטי".
בשנת 1971, נשא לאשה את אן תריזה, ונולדו להם שתי בנות: שרה, העובדת בחברת ITV, ואמילי, פיזיקאית העובדת באוניברסיטת-מכללת לונדון (UCL) ובחברה האירופאית למחקר גרעיני (CERN).
פעילות פוליטית.
נרס חבר במפלגת הלייבור הבריטית כבר כמעט 40 שנים.
בעת לימודיו באוניברסיטת ברמינגהם, מכר נרס עיתון בשם "Socialist Worker" , וכן השתתף ב״כיבוש״ משרדו של סגן נשיא האוניברסיטה בתור פעולת מרד.
הוא כתב כתבה בנושא פוליטיקה ומדע. ובה, העביר ביקורת על חברים פוטנציאליים, אנשי המפלגה הרפובליקנית, הואיל והתנגדו ללימוד מנגנון הברירה הטבעית בתהליך האבולוציה, מחקר על תרביות תאים מתאי גזע עובריים ושינוי אקלים. יתרה מכך, האשים את המדענים שאינם מלמדים את הנושאים הללו. וטען, כי הוא מופתע מהעובדה, שקיימת התנגדות ללימוד הנושאים הללו בארצות הברית - מדינה הנחשבת כאחת המדינות המתקדמות בתחום המדע. ארץ שהיא מולדתם של בנג'מין פרנקלין, ריצ'רד פיינמן וג'יימס ווטסון. כמו כן, הביע את דעתו שאחת הבעיות היא, כאשר אנשים מתייחסים לדיון מדעי בתור דיון פוליטי, ומשתמשים באמצעים רטוריים במקום בהיגיון בנושאים הללו. נקודה אחרת שהעלה הייתה, נושא שיטת הלימוד שבה מלמדים את מקצוע המדעים בבתי הספר. לסברתו, התלמידים אינם מבינים ואינם יודעים כיצד לגשת ולדון במקצוע המדעים בצורה נכונה, וזה קורה בעיקר בבתי ספר דתיים ובמיוחד באנגליה. לפי הנחתו, יש וצריך להדגיש ולהסביר לתלמידים, שהתהליך המדעי הוא מקור אמין למידע, עקב ההוכחות, הסקפטיות, הבדיקה המתמדת של הרעיונות, והגישה הרצופה שנלווים לתהליך המדעי. מעבר לכך, נרס מאמין שלמנהיגים המדעיים יש את האחריות לחשוף את ה"שטויות". הוא מאמין שהם צריכים להיות פוליטיקאים, לדבר ולחשוף את ה"שטויות" במהלך הבחירות. יתרה מכך, הוא מאמין כי המדענים צריכים להשמיע את דבריהם בנושא המדעים באירועים ציבוריים, ולאתגר את הפוליטיקאים התומכים בחקיקות המבוססות על "פסאודו-מדע".
באוגוסט 2014, היה נרס אחד מתוך 200 אישי ציבור, אשר היו חתומים על מכתב שהופנה לעיתון הגרדיאן, ובו הביעו תקוותם, שתושבי סקוטלנד יצביעו במשאל העם שהתקיים בספטמבר 2014, למען הישארותה של סקוטלנד חלק מהממלכה המאוחדת.
נרס, תומך נלהב ביחסים בין ישראל והממלכה המאוחדת. בתקופת כהונתו כנשיא החברה המלכותית, יזם הסכם שיתוף פעולה עם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
קריירה ומחקר אקדמי.
במסגרת לימודיו לפוסט-דוקטורט במעבדה של מורדוך מיטצ׳יסון באוניברסיטת אדינבורו, השתמש נרס בגישה גנטית קלאסית, כדי ללמוד את מחזור התא, על ידי זיהוי ובחינה של מערכת מוטציות פגומות במחזור התא. עבודה זו הובילה אותו בשנת 1976, לזהות את הגן cdc2 הנמצא בשמר החלוקה, ולהראות שהוא שולט על התפתחות מחזור התא משלב G1 (גדילה) לשלב S (גדילה) ובמעבר משלב G2 למיטוזה= M (מיטוזה-ההתפצלות).
בשנת 1979, במעבדתו באוניברסיטת סאסקס, פיתח טכניקה שאפשרה לו לשכפל את הגן cdc2 מביקוע שמרים, והראה שאם מקודדים את חלבון הקינאז, זה מבטיח שהגן של התא מוכן להעתיק את ה-DNA שלו ולהתחלק.
ב-1984 הצטרף נרס לחברה למחקר בסרטן (Imperial Cancer Research Fund - ICRF), ובשנת 1987, זיהה את הגן הומולגוס בבני אדם, Cdk1 . שנה לאחר מכן (1988), עזב את החברה למחקר בסרטן לטובת תפקיד ראש המחלקה למיקרוביולוגיה באוניברסיטת אוקספורד. באוניברסיטת אוקספורד המשיך במחקרו על מחזור התא, ואף יזם מחקרים נוספים בתחום צורת התא והגנומיקה. הוא חזר ל-ICRF בתור מנהל המחקר בשנת 1993. ושלוש שנים אחר כך (1996) התמנה מנכ״ל החברה למחקר בסרטן. בשנת 2002, קיבל את תפקיד המנהל הבכיר של המרכז לחקר הסרטן בבריטניה. שנה לאחר מכן, (2003), קיבל את תפקיד נשיא אוניברסיטת רוקפלר בניו-יורק. גם בתפקיד זה, המשיך לעבוד על מחזור התא והגנומיקה של שמרי הביקוע.
חברות ותפקידים במוסדות.