הבחירות לראשות מפלגת מרצ נערכו ב-22 במרץ 2018, ובהן בחרו מתפקדי מרצ את יושבת ראש המפלגה תמר זנדברג לכהונה של ארבע שנים.
רקע.
ועידת מרצ, גוף המונה כאלף אנשים הנבחרים בידי כלל המתפקדים, הייתה הגוף הבוחר את המתאים לתפקיד יו"ר מרצ וכן את רשימת המפלגה לכנסת מאז נבחרה זהבה גלאון בשנת 2012.
שיטה זו הביאה חברי מפלגה להתרעם על כך שלא ניתנת להם כמעט יכולת השפעה על המפלגה, ואף טענו כי השיטה מונעת מאזרחים רבים להתפקד בשל כך. לאור ביקורת זו, הביעה זהבה גלאון תמיכה בפריימריז פתוחים, כאלה שמספיקה הצהרה על תמיכה בעקרונות מרצ ותשלום סמלי, ואף הציגה הצעה לשינוי תקנון בתהליך שהחל בשנת 2016 וטענה כי שינוי זה יביא ציבורים חדשים למרצ.
הצעה זו, יחד עם הצעות נוספות, נכשלה בכינוס ועידת מרצ ב-3 ביולי 2017 - בין היתר בשל התנגדותו של אילן גילאון. ב-18 באוקטובר התפטרה זהבה גלאון מחברותה בכנסת, לדבריה כדי לקדם את הפריימריז הפתוחים, אך המשיכה לכהן כיו"ר מרצ.
לאחר הבחירות לוועידת מרצ החדשה, שנערכו ב-26 באוקטובר 2017, ולקראת כינוסה הראשון הושגה פשרה בין זהבה גלאון לאילן גילאון. לפי הוראת שעה זו, יו"ר מרצ ייבחר בידי כלל המתפקדים של שנת 2017 וכל מי שיתפקד עד ה-17 בפברואר 2018. בנוסף, רשימת מרצ לכנסת תיבחר על ידי כלל המתפקדים לכשתתקרבנה הבחירות לכנסת העשרים ואחת וכל חמישייה בה תכלול לפחות מתמודד אחד שלא כיהן מלפני כן כחבר הכנסת.
ב-7 בינואר 2018 אישרה ועידת מרצ את הסכם הפשרה ברוב של 87%.
לקראת הבחירות התפקדו למפלגה כ-12,000 מתפקדים חדשים ומספר המתפקדים עלה לכ-30,000.
שיטת הבחירות.
הבחירות נערכו בשיטה של הצבעה לאחד מן המתמודדים, כאשר הרוב הדרוש הוא 40%. הקלפיות נפתחו ב-130 יישובים בהם התפקדו (נכון ל-11 בינואר) לפחות 35 מתפקדים, כפי שהושג בהסכם הפשרה שאושר, ובתוספת מספר מוקדים לפי שיקולים גאוגרפיים.
ההצבעה נעשתה באמצעות מערכת ממוחשבת ב-22 במרץ 2018.
מועמדים.
הציגו מועמדותם תשעה מתמודדים, חמישה מתוכם פרשו לאחר מכן. אלה שנשארו במירוץ:
קאס אליוט
קאס אליוט (באנגלית: Cass Elliot; 19 בספטמבר 1941 – 29 ביולי 1974), הידועה גם בשם "מאמא קאס", הייתה זמרת ושחקנית אמריקאית - ממוצא יהודי, וחברה בלהקה The Mamas &amp; the Papas. אחרי שהלהקה התפרקה, היא הוציאה חמישה אלבומי סולו. ב-1998 היא הוכנסה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
תחילת דרכה.
אליוט נולדה בשם אלן נעמי כהן בבולטימור, מרילנד, בתם של פיליפ כהן ובס (לבית לוין).
שני הוריה היו ילדי מהגרים יהודים מן האימפריה הרוסית. במהלך ילדותה המשפחה חוותה בעיות כלכליות משמעותיות, וכתוצאה גם חוסר יציבות. לאחר מספר יוזמות עסקיות שלא הצליחו, אביה מצא את הצלחתו בהפעלת עסק של עגלות אוכל שפעלו ברחבי בולטימור, ושירתו בעיקר עובדים באתרי בנייה. אמה הייתה אחות מוסמכת. לאליוט היה אח אחד, ג'וזף, וכן אחות צעירה, לאה, הידועה בשמה המקצועי לאה קאנקל, ואשר גם היא פיתחה קריירה כזמרת. את רוב ילדותה העבירה אליוט עם משפחתה באלכסנדריה, וירג'יניה, לפני שהמשפחה חזרה לבולטימור כשאליוט הייתה בת 15.
אליוט אימצה את השם "קאס" בתיכון, אולי בהשאלה מהשחקנית פגי קאס, כך על פי חברה ללהקה דני דוהרטי. את שם המשפחה אליוט היא אימצה מאוחר יותר, לזכרו של חבר שמת.
בעת לימודי התיכון החלה אליוט להתעניין במשחק. היא עזבה את התיכון זמן קצר לפני סיום הלימודים ועברה לניו יורק כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.
קריירה מוקדמת.
בניו יורק, אליוט קיבלה תפקיד במחזמר "איש המוזיקה" ב-1962 ויצאה לסיבוב הופעות, אבל הפסידה את התפקיד של מיס מרמלשטיין במחזמר "I Can Get It for You Wholesale" לטובת ברברה סטרייסנד. אליוט הייתה לפעמים שרה תוך כדי עבודה כסדרנית מלתחה במועדון The Showplace שבגריניץ' וילג', אך היא החלה לפתח שירה כקריירה רק לאחר שעברה לוושינגטון כדי ללמוד שם לתואר ראשון באוניברסיטה האמריקאית.
סצנת מוזיקת הפולק האמריקאית הייתה בצמיחה, כאשר אליוט פגשה את נגן הבנג'ו והזמר טים רוז, ואת הזמר ג'ון בראון, והשלושה החלו להופיע כשלישייה בשם The Triumvirate. בשנת 1963, הנדריקס ג'יימס החליף את בראון, והשלישייה שינתה את שמה ל-The Big 3. השיר הראשון שהקליטה אליוט יצא במסגרת עבודתה בהרכב זה, "Winkin', Blinkin', and Nod", בידי FM רקורדס ב-1963.
טים רוז עזב את ההרכב ב-1964, ואז אליוט והנדריקס חברו לאמנים הקנדים זאל ינובסקי ודני דוהרטי והקימו את Mugwumps. הרכב זה נמשך כשמונה חודשים, ואחרי זה קאס הופיעה במשך תקופה כאקט סולו. בינתיים, ינובסקי וג'ון סבסטיאן יסדו את להקת The Lovin' Spoonful, ודוהרטי הצטרף ל-The New Journeymen, קבוצה שכללה גם את ג'ון פיליפס ואשתו מישל. בשנת 1965, חברי New Journeymen הגיעו להופעה של אליוט בוושינגטון, בעקבותיה דוהרטי ניסה לשכנע את פיליפס שאליוט צריכה להצטרף להרכב. אחרי כמה התחלות והפסקות, במהלך חופשה משותפת עם חברי הלהקה באיי הבתולה, ולדבריהם—הרבה סמים ואלכוהול—היא עשתה כן.
אגדה פופולרית המסופרת על אליוט היא שהמנעד שלה שופר בטווח שלושה תווים לאחר שהיא נפגעה בראשה על ידי צינורות נחושת שנפלו על ראשה כשעברה באתר בנייה מאחורי הבר בו הופיעה הלהקה באיי הבתולה. אליוט אישרה את הסיפור בריאיון לרולינג סטון מגזין, בשנת 1968:
עם זאת, חברים של אליוט סיפרו מאוחר יותר שהסיפור של הצינורות היווה הסבר כיסוי פחות מביך מדוע ג'ון פיליפס נמנע במשך זמן מה להוסיפה להרכב, וזאת כי הוא חשב שהיא שמנה מדי.
The Mamas &amp; the Papas.
הלהקה החדשה שמה פעמיה לקליפורניה, לחפש שם את הצלחתה. כעת, עם שתי חברות בלהקה, נדרש שם חדש שהוא לא בלשון זכר. על פי דוהרטי, לאליוט הייתה ההשראה לשם החדש שנבחר, כפי שכתב באתר האינטרנט שלו:
דוהרטי גם אמר כי האירוע סימן את תחילתו של הרומן שלו עם מישל פיליפס. אליוט הייתה מאוהבת בדוהרטי ולא הייתה מרוצה כאשר הוא סיפר לה על היחסים. דוהרטי אמר שאליוט הציעה לו פעם נישואים, אבל שהוא היה כל כך מסטול באותו זמן שהוא לא הצליח אפילו להגיב.
אליוט הייתה ידועה בשל חוש הומור ואופטימיות, והיא נחשבה על ידי רבים כחברת הלהקה הכריזמטית ביותר. הקול הייחודי והעוצמתי שלה היה גורם מרכזי בהצלחה שלהם. היא זכורה במיוחד עבור הביצועים שלה בלהיטים כמו "California Dreamin'", "Monday, Monday", "Words of Love", והסולו "Dream a Little Dream of Me", אשר הקבוצה הקליטה בשנת 1968 לאחר שנודע על מותו של פביאן אנדרה, אחד מכותבי השיר, אותו הכירה מישל פיליפס שנים קודם לכן. ייחודה של הגרסה של אליוט הוא במקצב האיטי ובאווירה החולמנית שלה, בעוד גרסאות קודמות, כולל של נט קינג קול ואוזי נלסון, היו במקצבים חיים וקופצניים יותר, מכיוון שהשיר נכתב במקור בשנת 1931 כשיר ריקודים.
בסוף 1965 חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם דנהיל רקורדס, ובתחילת 1966 יצא הסינגל "California Dreamin'" והיה ללהיט מיידי. הוא נהיה שיר הדגל לגל המוזיקה שנקרא Sunshine Pop, ואשר שילב אתוס ואסתטיקה של פולק עם סגנון החיים הקליפורני החופשי והקליל שהתהווה באותה תקופה. האלבום הראשון שלהם, "If You Can Believe Your Eyes and Ears", יצא זמן קצר לאחר מכן, והיה גם הוא ללהיט, כמו גם מספר מהשירים שכלל.
מבחינה מוזיקלית הלהקה המשיכה להשתפר, אך היחסים האישיים והתהפוכות הרומנטיות שבין חבריה גרמו למתחים גדולים, כמו גם צריכת סמים ואלכוהול. הלהקה המשיכה להקליט שירים ואלבומים, חלקית בשל המחויבות שלהם לחוזה עם דנהיל, וחלקית בשל ההצלחה הגדולה שזכתה לה—באותה תקופה הפופולריות שלה בארצות הברית הייתה דומה לזו של הביטלס. האלבום השלישי שלהם, שנקרא "Deliver" ויצא ב-1967, היה משחק מילים על לידתה של בתה של אליוט באותו הזמן,
בין שנת 1968 ל-1971 הלהקה הייתה במצב התפרקות, שהושלמה אחר צאת אלבומה האחרון ב-1971.
קריירת סולו.
לאחר שהלהקה התפרקה, אליוט החלה להופיע ולהקליט כאקט סולו. ההצלחה הגדולה ביותר שלה מאותה התקופה הייתה "Dream a Little Dream of Me", מהאלבום באותו השם משנת 1968. האלבום יצא מבית דנהיל רקורדס, למרות שיצא קודם בגרסה של הלהקה.
האירוע בלאס וגאס.
באוקטובר 1968, אליוט הופיעה בהופעת בכורה חיה כאמנית סולו במלון Caesars Palace בלאס וגאס, עם חוזה לשתי הופעות כל ערב, למשך שלושה שבועות. שישה חודשים לפני, פתחה אליוט בדיאטה חמורה במטרה לרזות לפני ההופעה, וירדה במשקלה 40 ק"ג, כשליש ממשקל גופה. ההרזיה המהירה הובילה לכיב קיבה ובעיות גרון, בהם היא טיפלה בשתיית חלב ושמנת, מה שגם גרם לה לעליה מחדש בכחצי ממה שרזתה.
אליוט הייתה מרותקת למיטתה למשך שלושה שבועות לפני ההופעה הראשונה, בעת שהמנהל המוזיקלי, הלהקה ומנהל ההפקה ניסו להכין את המופע בהיעדרה. היא הייתה אמורה לעשות חזרות למשך שלושה ימים לפני פתיחת ההופעה, אבל היא הצליחה לעבור רק חלק מחזרה אחת לפני שאמרה שהיא מאבדת את קולה. היא דילגה על שאר החזרות ושתתה תה עם לימון, בתקווה להתאושש עד לערב הפתיחה.