במהלך השנים הופיע המידע על המנהגים במסורת שבעל פה, בכתבי יד ובעיקר, בפיזור בספרות ההלכתית שחוברה על ידי רבנים ירושלמיים, כרבי חזקיה די סילוה, החיד"א ואחרים. בשנת ה'תר"ב (1842) הוציא לאור הראשון לציון רבי חיים אברהם גאגין, את "ספר התקנות וההסכמות", המכנס באופן שיטתי את המנהגים וההסכמות של קהילות הספרדים בירושלים. משנת ה'תרמ"א (1881) הוציאו תלמידיו של רבי רפאל אלעזר בן-טובו את ספרו המקיף על השולחן ערוך בשם "פקודת אלעזר", המייצג את מנהגי העדה המערבית בירושלים. משנת ה'תרס"ח (1908) הוציא רבי רפאל אהרן בן שמעון סדרת ספרים בשם "שער המפקד" המביאה את מנהגי ירושלים לפי סדר הנושאים שבשולחן ערוך. ספר נוסף בנושא הוא "נתיבי עם" (שני כרכים), שהתחבר על ידי רבה של העיר פתח תקווה רבי עמרם אבורביע.
מנהג האשכנזים בירושלים.
במהלך המאה ה-19 התגבשה הקהילה האשכנזית בירושלים, ורבניה תיקנו תקנות שונות.
סדרה יורדת
שלווניה
שלווניה היא פרט נגרות הבנוי כמסגרת המכסה את התפר שבין משקוף לבין הקיר שבו הוא מותקן.
בין משקוף הדלת ובין הקיר שסביבו קיים תפר או סדק שנוצר כתוצאה של הזעזוע שבסגירת דלת. כמו כן החומרים הנפוצים שמהם עשוי המשקוף (עץ או פח מגלוון) ומהם בנוי קיר (לבנים או בטון) אינם מאפשרים הדבקה וחיבור איכותי וזאת בשל רמת דיוק שונה של הרכיבים: יציקת בטון או בנייה מלבנים לעולם לא תהיה ישרה באותה מידה שבה מיוצר רכיב מתכתי או עץ. מטרתה של השלווניה היא לכסות ולהסתיר את התפר באופן שהיא תיראה כחלק בלתי נפרד מהמשקוף. השלווניה למעשה תוחמת את פתח הדלת ובכך תורמת בעיצוב פתח הדלת על ידי "סימון" גבול המשקוף לקבלת מראה מדורג כלפי פנים הפתח.
השלווניה בבניה בישראל.
הבניה הנפוצה בישראל היא בניה בבלוקים ובבטון מזוין. משקופי הדלתות הפנימיות הנפוצים עשויים עץ. השלווניות עד לשנות התשעים עשויות בדרך כלל פרופיל עץ שנחתך לזווית של 45 מעלות בקצהו העליון ליצירת מסגרת מלבנית (חיתוך גרונג) ונצבע בצבע שמן יחד עם המשקוף. החל משנות התשעים החל השימוש גם בשלווניות בעלות גימור מוכן שהתקנתם דורשת חיתוך על פי מידה באתר והדבקה בלבד (ללא צביעה).
סאב6
סאב 6
סאב-6
הומגה
הוםמגה
הומ-מגה
פנואל
פְּנוּאֵל הוא יישוב מקראי קדום בעבר הירדן המזרחי על גדתו הדרומית של נחל יבוק, 8 ק"מ מזרחית ליישוב המקראי סוכות, המזוהה בהווה עם תל א-ד'הב א-שרקייה (Tell Edh-Dahab al-Sharqi).
לכל אורך התקופה המקראית שימשה פנואל בתור מקום אסטרטגי, שכן שלטה על אחד ממעברי היבוק והייתה מעבר הכרחי לכל מי שרצה להיכנס לארץ ישראל דרך מעברות הירדן בסמוך ליישובים אדם וסוכות. ובאמת אזכורה של פנואל לכל אורך התנ"ך מופיע בהקשר זה. ירבעם קובע את פנואל כעיר בירה
פנואל נזכרת לראשונה בספר בראשית בפרשת וישלח. במקום זה, לפי הסיפור המקראי נאבק יעקב במלאך אלוהים, ליד מעבר היבוק. כתוצאה מזה החליט יעקב לקרוא למקום פְּנִיאֵל, משום שראה את פניו של אלוהים שעימו נאבק, כאמור: ().
בתקופת התנחלות השבטים, נכללה העיר בתחום נחלתו של שבט גד.
פנואל נזכרת פעם נוספת בתור תחנת מעבר מעל נחל יבוק בתקופת גדעון השופט, ברודפו אחר שרי צבא מדין: גדעון הגיע לפנואל ברודפו אחר זבח וצלמונע וביקש מתושבי העיר אספקה לצבאו. תושבי פנואל, ככל הנראה מתוך חשש מפני המדיינים, סירבו לעזור לגדעון. כתוצאה מזה נדר גדעון לנקום בתושבי העיר ולהרוס את מגדלם לכשישוב:
האזכור האחרון של פנואל בתנ"ך מתועד לימי המלך ירבעם בן נבט, המלך הראשון של ממלכת ישראל המפולגת: . מתוך הכתוב עולה כי פנואל נכללה בתחום ממלכת ישראל, ככל הנראה לא הרחק מגבול עם ממלכת יהודה, שכן מסופר כי ירובעם בן נבט ביצר את העיר, ייתכן מאוד לצורך הכשרתה לעיר גבול.
הום-מגה
פארק בטרי
בטרי פארק
קומפקטיות
הדרה לוין
מעטפה
מעטפה היא אמצעי אריזה שטוח, כיום עשוי נייר, המשמש למשלוח מכתבים או להעברת פריטים קלים אחרים, לרוב מסמכים או ניירות אחרים. במדינות רבות בעולם המעטפות משמשות גם את פתקי ההצבעה בעת הבחירות. במכרזים, נשלחות ההצעות השונות של הניגשים למכרז במעטפות, והשלב במכרז בו נחשפות ההצעות נקרא "פתיחת המעטפות" (אם כי במקרה זה, המושג "מעטפה" הוא פעמים רבות סמלי, משום שהמענה למכרז עשוי להיות קלסר עב כרס, ואפילו קלסרים אחדים כאלה, בהתאם לאופי המכרז).
למעטפות צורות שונות, אך ככלל, שלושה מצדי המעטפה אטומים, וצד אחד שלה פתוח, כך שנוצר מעין כיס. קצה הנייר בצד הפתוח דביק, אך הדבק פועל רק כאשר הוא בא במגע עם נוזל (בדרך כלל רוק), בדומה לדבק שבגבם של בולים. כך ניתן לאטום את המעטפה, לאחר הכנסת הפריט אליה. בעבר, נאטמו מעטפות באמצעות חותם. צורתה של המעטפה לאחר שנסגרה היא בדרך כלל מלבנית.
מעטפה מיועדת בדרך כלל לשימוש חד-פעמי. למשלוח של דואר פנימי משמשות בארגונים שונים מעטפות רב-פעמיות, שמטרתן לחסוך בעלות המעטפה. כאשר המעטפה משמשת למשלוח דואר, נכתבת בחזיתה כתובת הנמען. כאשר נשלח חפץ עדין, כגון תקליטור, נדרשת הגנה טובה יותר על תוכנה של המעטפה, ולשם כך קיימות מעטפות מרופדות בפלסטיק בועות.
מעטפות אינן המצאה מודרנית. מעטפות חימר ומכתבי חימר היו בשימוש כבר בבבל, בה התכתובות היו בכתב יתדות, לפני המצאת הנייר. סביב מכתב פרטי היה מקובל בתקופה ההיא לצקת שכבת חימר נוספת ודקה שהייתה למעשה מעטפה לכל דבר.
בקרב יהלומנים מקובל מסחר ביהלומים במעטפה, הקרויה בפיהם "בריפקה".
את המילה העברית "מעטפה" חידש אליעזר בן-יהודה.
Battery Park
דייוויד מיליבנד
דייוויד רייט מיליבנד (באנגלית: David Wright Miliband; נולד ב-15 ביולי 1965) הוא פוליטיקאי יהודי בריטי ממפלגת הלייבור, שכיהן כשר החוץ של בריטניה בממשלת גורדון בראון בשנים 2007–2010 וכשר חוץ בממשלת הצללים של המפלגה באופוזיציה ב-2010. כיום משמש מיליבנד כנשיא ה-IRC .
קורות חיים.
לפני מינויו לשר החוץ, כיהן מיליבנד כחבר פרלמנט מטעם סאות' שילדס משנת 2001. אביו הוא התאורטיקן המרקסיסט ראלף מיליבנד. אחיו, אד מיליבנד, כיהן גם הוא בממשלת בריטניה, כשר האנרגיה ושינוי האקלים. השניים היו האחים הראשונים שישבו באותה ממשלה מאז 1938.
מיליבנד נולד בלונדון, סיים תואר ראשון באוניברסיטת אוקספורד בפילוסופיה פוליטיקה וכלכלה, ותואר שני במדעי המדינה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא החל את הקריירה שלו כמנתח מדיניות במכון למחקר של מדיניות ציבורית בבריטניה -(IPPR). בגיל 29, התמנה לאחראי על המדיניות של טוני בלייר, כאשר מפלגת הלייבור ישבה באופוזיציה. מיליבנד היה תורם עיקרי למצעה של המפלגה בבחירות הכלליות של שנת 1997, שהעלו את המפלגה לשלטון. לאחר הבחירות, בלייר מינה אותו לראש היחידה למדיניות של ראש הממשלה והוא כיהן בתפקיד זה בין השנים 1997–2001. לאחר מכן נבחר לכהן כחבר פרלמנט מטעם סאות' שילדס מצפון מזרח אנגליה.
בשנים לאחר בחירתו, כיהן מיליבנד במספר תפקידי שר זוטר בממשלת בריטניה, בין היתר במחלקה לחינוך וכישורים, לאחריהם מונה לשר לאיכות הסביבה. במהלך כהונתו בתפקיד זה, התגבש שינוי האקלים כנושא בעדיפות גבוהה לקובעי המדיניות בבריטניה.
עם מינויו של גורדון בראון לראשות הממשלה, מונה מיליבנד לתפקיד שר החוץ בגיל 41 - שר החוץ הצעיר ביותר של בריטניה מזה 30 שנה. עם סיום כהונתה של ממשלת בראון, סיים מיליבנד את תפקידו כשר החוץ והפך להיות חבר פרלמנט באופוזיציה ושר החוץ בממשלת הצללים של מפלגת הלייבור.
בראיון עמו מיולי 2009, ציין מיליבנד כי הוא אתאיסט.
בספטמבר 2010, התמודדו האחים מיליבנד זה מול זה על ראשות מפלגת הלייבור. בפריימריס להנהגת המפלגה הפסיד האח הבכור, דייוויד, לאחיו הצעיר, אד, את המשרה בקולות ספורים. לאור תוצאות הבחירות לראשות הלייבור החליט דייוויד מיליבנד כי אינו יכול לשרת תחת אחיו בממשלת הצללים שלו והוא עוזב את תפקיד שר החוץ. החליפה אותו כשרת החוץ איבט קופר. מיליבנד המשיך לכהן כחבר פרלמנט באופוזיציה מטעם מפלגת הלייבור עד שנת 2013.
ב-27 במרץ 2013 התפטר מיליבנד מהפרלמנט הבריטי לטובת פעילות הומניטרית.
מרטין לנדאו
מרטין לנדאו (באנגלית: Martin Landau; 20 ביוני 1928 – 15 ביולי 2017) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקני. לנדאו ידוע בזכות תפקידיו כשחקן אופי על מסך הקולנוע. בזכות אחד מהם, תפקידו של בלה לוגוסי בסרט אד ווד, הוא זכה בפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1994. כן ידוע לנדאו בזכות השתתפותו בסדרות טלוויזיה אהובות בשנות החמישים, שנות השישים ושנות השבעים: תפקידו הבולט על מסך הטלוויזיה היה תפקיד הסוכן החשאי רולין האנד, בסדרה משימה בלתי אפשרית.
קריירה.
לנדאו נולד בברוקלין, ניו יורק למשפחה יהודית. אביו, מוריס לנדאו היה מכונאי יליד אוסטריה. בגיל 17 החל לעבוד כמאייר עבור העיתון "ניו יורק דיילי ניוז", אך החליט לנסות לפתח קריירה כשחקן. הוא החל ללמוד ב"סטודיו השחקנים" המפורסם, בהדרכת לי סטרסברג באותה הכיתה בה למד סטיב מקווין, וב-1957 שיחק את תפקיד הבכורה שלו על במות ברודוויי במחזה "אמצע הלילה". במקביל, בעידוד מורו סטרסברג, לימד משחק, ובין תלמידיו באותה התקופה ג'ק ניקולסון ואנג'ליקה יוסטון. באותה תקופה הופיע אף בטלוויזיה בתפקידים קטנים בסדרות כ"מאווריק" ו"רואוהייד".