סוף שנות השבעים (1977–1979).
אופנת הפאנק-רוק.
פאנק-רוק היה ז'אנר מוזיקלי שהשפיע רבות הן על אופנת נשים והן על אופנת גברים לאורך העשור. חלק ניכר מאופנת הפאנק של שנות ה-70 התבססה על העיצובים של ויויאן ווסטווד ושל שותפה מלקולם מקלארן. סמנת הפאנק-רוק החלה בסצנות המוזיקה של לונדון וניו יורק. אופנת הפאנק כללה בדרך כלל בגדים קרועים, חולצות שחורות, מכנסי ג'ינס, מכנסי עור הדוקים, מעילי עור (מעוטר לעיתים קרובות בשרשראות או בדוקרנים), מעילים וחולצות עם תמונות או מסרים שנויים במחלוקת או יוצאי דופן, ונעלי דוק מרטינס.
תסרוקות בשנות השבעים.
תסרוקות נשים.
אחת מתסרוקת הנשים האייקוניות ביותר משנות ה-70 הייתה תסרוקת פארה פוקט. התסרוקת שהפכה פופולרית בשנת 1976 הפכה פופולרית מיוחד בקרב נשים אמריקאיות רבות באותה התקופה. נשים ונערות עם תסרוקת זו נהגו גם לחמצן את השיער.
תסרוקת נשים פופולרית נוספות בעשור הייתה תסרוקת האפרו.
תסרוקות גברים.
בהמשך שנות השישים, תספורת "דרקיל ופומפאדור" (שנודעה אז בשם "תסרוקת אלביס פרסלי") הייתה פופולריות במיוחד בקרב צעירים איטלקים-אמריקאים ומקסיקנים-אמריקאים בערים גדולות כמו ניו יורק. כמויות גדולות של שומן שימשו בדרך כלל כדי לשמור על השיער במקום. שיער ארוך אצל גברים הפך פופולרי בשנות השבעים המוקדמות ובאמצע שנות השבעים, כדרך למרוד בנורמות החברתיות. פאות לחיים הפכו גם פופולריים במהלך העשור.
גלריית תמונות.
תמונות שמציגות מגמות בולטות באופנה במהלך העשור
מוחמד שתייה
סו הולדרנס
סוזן ג'ואן פרינגל הולדרנס (באנגלית: Susan Joan Pringle Holderness; נולדה ב-28 במאי 1949) היא שחקנית אנגלייה. היא שיחקה בתפקיד מרלין בויסי בסיטקום הבריטי "על שוטים ואנשים" בין השנים 1985 ל-2003, ובסדרת הספין אוף "הדשא ירוק יותר" מ-2005 עד 2009.
ביוגרפיה.
הולדרנס נולדה בהמפסטד שבלונדון. אחרי שסיימה את בחינות A-levels, למדה ב-Central School of Speech and Drama.
קריירת המשחק שלה החלה כשהופיעה עם להקת התיאטרון Manchester’s 69 Theatre Company במחזות "חלום ליל קיץ", "פר גינט", ובתפקיד דזדמונה במחזה "Catch My Soul" (גרסת מוזיקת רוק של "אותלו"). הולדרנס מופיעה באופן קבוע בתיאטרון, רדיו, קולנוע וטלוויזיה. בתיאטראות וסט אנד שיחקה במחזות "הזוג המוזר", "Why Not Stay for Breakfast", ו-"The Male of the Species". עוד שיחקה בהצגת יחיד "Our Kid" שזכתה לשבחים.
הולדרנס הופיעה במחזה "מונולוגים מהווגינה", והייתה חברה בצוות שחקני המחזה "Seven Deadly Sins Four Deadly Sinners" שהוצג בסיבוב הופעות. היא שיחקה עם להקות תיאטרון רפרטוארי. הולדרנס מרבה להופיע במחזות של אלן אייקבורן. בשלוש מחזות ("באופן יחסי", "Time and Time Again", ו-"How the Other Half Loves") היא שיחקה בסיבוב הופעות לצדו של ג'ון צ'אליס, שגילם את בויסי בעלה של מרלין בקומדית המצבים "על שוטים ואנשים". סדרת הספין-אוף "הדשא ירוק יותר" רצה במשך ארבע עונות ושני סרטי ספיישל לחג המולד, בין השנים 2005 ל-2009.
ב-2010 שיחקה הולדרנס בתפקיד אנני בסיבוב הופעות בבריטניה של המחזה "נערות לוח השנה". באפריל עד אוגוסט 2011 הופיעה שוב בתפקיד אנני. בינואר עד מאי 2012 גילמה את סיליה וחזרה לגלם את אנני בסתיו 2012.
בטלוויזיה שיחקה הולדרנס בתפקיד מריאן בסדרה "המובחרים" (שתי עונות), בתפקיד ליז בסיטקום "It Takes a Worried Man" (שתי עונות), ג'ו בסדרה "The Brief", קלאופטרה הרביעית בדרמה ההיסטורית "The Cleopatras", לורה דולן אשתו של ביגמיסט בפרק בסדרה "Minder". עוד שיחקה בתפקידי אורח בפרקים בסדרות "Bless This House", "הגומלים החדשים", "Thriller", הסדרה "Sob Sisters", הסדרה "Growing Pains", "רופאים", ב-"Lime Street" עם רוברט וגנר, ובסדרה "Murder in Suburbia". בסרט "Canned Laughter" גילמה את לוריין, אהובתו של רואן אטקינסון. בתוכנית "End of Part One" הופיעה הולדרנס במספר רב של חיקויים. בסדרה "ג'ון היקר" מאת ג'ון סאליבן שיחקה בתפקיד מגי. עוד הופיעה הולדרנס בתפקיד ג'ואן פורסטר בסדרה "Heartbeat", ג'ואן טראוויס בסדרה "Heartbeat", ובדמות אמה של רייצ'ל בסדרה "רגליים קרות".
סרטי הקולנוע בהם הופיעה הולדרנס כוללים את "That'll Be the Day" משנת 1973, ואת "Could Happen to You" משנת 1975. בנוסף הופיעה הולדרנס בסרט דל התקציב "Meat Draw" ובסרט "Out of Sight" של רשת גרנדה.
ב-2014 שיחקה הולדרנס בדרמה הרפואית של ערוץ BBC One "חדר מיון" בתפקיד אליס סוויני. ב-2018 שיחקה בדמות גברת רוסי בסיטקום "עדיין פתוחים ברציפות" לצדו של דייוויד ג'ייסון שאיתו הופיעה בסדרה "על שוטים ואנשים".
חיים אישיים.
הולדרנס נשואה למארק פייפר. לבני הזוג יש שני ילדים.
קרלה אנטונלי
קרלה דלגאדו גומז (בספרדית: Carla Delgado Gómez; נולדה ב-13 ביולי 1959) היא שחקנית ספרדייה-קנרית, הידועה בשם הבמה שלה, קרלה אנטונלי. היא גם פעילה נודעת למען זכויות להט"ב, המפעילה אתר אינטרנט גדול לתמיכה בקהילה הטרנסג'נדרית, ופוליטיקאית המשרתת במועצת מחוז מדריד, הטרנסג'נדרית הראשונה לשרת בגוף מחוקק בספרד. היא משמשת כסגנית נשיאת מועצת התיירות של ספרד, ואחראית על נושא מדיניות חברתית בענייני ילדים, משפחה, ולהט"ב.
תחילת דרכה.
אנטונלי נולדה ב-1959, בעיירה בשם גימאר, באי טנריפה, באיים הקנריים הספרדים. היא עזבה את עיר הולדתה בשנת 1977, בשל אי הקבלה של זהותה הקווירית. היא שרדה את תקופת פרנקו, שתחת שלטונו להט"בים, ולעיתים קרובות היו נכלאות כ"סכנה חברתית". אנטונלי למדה בקונסרבטוריון למוזיקה ואמנויות הדרמה (Conservatorio de Música y Arte Dramático) בסנטה קרוס דה טנריפה.
ב-1980, היא הוציאה את הסרט התיעודי הראשון על טרנסג'נדריות בערוץ השני של ספרד. אך הסרט לא שודר עד לספטמבר 1981, לאחר ההפיכה הכושלת של אנטוניו טחרו. התפקיד הנחשב ביותר של אנטונלי כשחקנית הוא בסדרת הטלוויזיה הספרדית "El síndrome de Ulises", בתור גלוריה.
פעילות פוליטית.
בשנת 1997 הצטרפה אנטונלי למפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) כרכזת מחוז עבור הקבוצה הטרנסג'נדרית/להט"בית הפדרלית. בשנת 2004, זכתה המפלגה בבחירות, והקונגרס העביר חוק המכיר בנישואים חד מיניים, אך זכויות לקהילה הטרנסג'נדרית לא הוכרו באותה העת. בשנת 2006, אנטונלי איימה בשביתת רעב אלא אם המפלגה שלה, השולטת, תאמץ את חוק הזהות המגדרית (Ley de Identidad de Género). החוק נחקק בשנת 2007, והיא הייתה הטרנסג'נדרית הראשונה באוטונומיית מדריד לקבל את התיקון המגדרי במסמכיה הרשמיים. אנטונלי מתנגדת למאמצים לאסור על עבודת מין בספרד, ומצביעה על כך שחקיקה כזו תשפיע באופן לא פרופורציונלי על נשים טרנסג'נדריות, אשר חוות מכשולים במציאת עבודה מסוג אחר. היא גם יצאה נגד ארגונים קתוליים המקדמים טיפולי המרה כ"פושעים".
אנטונלי זכתה במספר פרסים בשל עבודתה. הקולקטיב הטרנסי של מדריד כיבד אותה בשנת 2003 כפורצת דרך בקידום זכויות הקהילה. היא זכתה באותות ופרסים מטעם קבוצות טרנסיות בקטלוניה ובאנדלוסיה ב-2008 עבור קידום חוק הזהות המגדרית. ב-2008 היא זכתה גם בפרס Premios Látigos y Plumas מטעם פדרציית הלהט"ב הלאומית של ספרד (Federación Estatal de Gays, Lesbianas y Transexuales de España), ובשנת 2009 זכתה בפרס באזה (Premia Baeza) לנראות טרנסג'נדרית. באותה השנה, זכתה בפרס של כבוד מעיר לידתה, גימאר, אשר בטנריפה, משם ברחה בצעירתה, 33 שנים קודם לכן, בשל התעמרות אנטי-להט"בית.
ב-22 במאי 2011, נבחרה אנטונלי למועצת אוטונומיית מדריד מטעם המפלגה הסוציאליסטית הספרדית, והייתה לטרנסג'נדרית הראשונה שנבחרה לבית מחוקקים במדינתה.
ב-2016, הגישה אנטונלי תלונה לאגף החקירה האינטרנטית של המשטרה בעקבות איומים על חייה ברשתות החברתיות.
ב-2018, הצטרפה אנטונלי לתנועת #MeQueer, קמפיין ברשתות החברתיות שהגיעה למצב "טרנדינג" במספר מדינות עולם. מטרת הקמפיין היא להעלות למודעות ציבורית שקהילת הלהט"ב היא לא "מישהו אחר" אלא חלק מכל החברה האנושית באשר היא, ולהילחם בתופעת הניכור המשפחתי כלפי ילדיהם הלהט"בים - כפי שקרה גם לאנטונלי עצמה.
ביקאבראן
ביקאבראן (בהונגרית: Bükkábrány) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. הכפר נוסד ב-1949 כתוצאה מאיחוד שני הכפרים אלשואבראן (Alsóábrány) ופלשאבראן (Felsőábrány).
היהודים בכפר.
בשני הכפרים - אלשואבראן ופלשאבראן - חיו יהודים החל מתחילת המאה ה-19 ועד לשנות ה-50 של המאה העשרים.
הטבלה להלן מראה את השינויים במספר היהודים לאורך השנים בשטח הנוכחי של הכפר
לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית