בדומה ללהיט העבר של הלהקה, Bohemian Rhapsody, ייחודיות השיר היא הווקאליות וקולות הרקע, היוצרים תחושה של סגנון גוספל. בשונה משירי הלהקה באותו הסגנון, את קולות הרקע בשיר הזה ביצעו דווקא שלושה מחברי הלהקה - פרדי מרקיורי, בריאן מיי ורוג'ר טיילור. לאחר ההקלטות, הקולות נערכו והוכפלו, כך שישמע כאילו עשרות אנשים מבצעים את קולות הרקע. השיר נותר נאמן לסגנון של קווין ומכיל הרמוניות מורכבות וסולו גיטרה של בריאן מיי.
מילות השיר, במיוחד בשילוב עם השפעת הגוספל, יוצרות שיר על אמונה, ייאוש וחיפוש עצמי המבוטאות בשאלות המועלות בשיר: "Can anybody find me someboday to love", "Lord what you're doing to me" ועוד.
במופע לזכרו של פרדי מרקיורי שהועלה ב-20 באפריל 1992 בוצע השיר על ידי שלושת חברי קווין הנותרים וג'ורג' מייקל, וב-1993 יצא במיני-אלבום "Five Live" שזינק היישר לראש מצעד המכירות הבריטי. גרסת כיסוי זאת נמצאת גם באלבום האוסף Greatest Hits III שיצא ב-1999. לשיר בוצעו גרסאות כיסוי רבות נוספות בשפות שונות. כמו כן הוא אחד השירים המרכזיים, בסרט הקסם של אלה, כשהסולנית היא אן האת'וויי, אך לצורך הסרט קולות הרקע שרים "מצא לה מישהו" - find her Somebody, במקום "מצא לי מישהו" find me Somebody.
בנוסף גרסת הכיסוי של הסדרה האמריקאית המצליחה Glee לשיר, היא אחת מגרסאות הכיסוי הידועות בסדרה.
גרסתו של טרוי סיון.
בנובמבר 2018, הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון, הוציא גרסת כיסוי לשיר. בהצהרה אמר סיון "זהו כבוד גדול שהתבקשתי לבצע גרסת כיסוי ל-'Somebody to Love' של קווין. מדובר בשיר אדיר של הלהקה האגדית ביותר בכל הזמנים".
ביקורת.
מנהל להקת קווין, ג'ים ביץ', אמר כי גרסתו של סיון "היא גם מרגשת וגם מקורית לחלוטין". לייק שץ ממגזין "Consequence of Sound" אמר כי "בזמן שהגרסה של מרקורי המריאה עם שירה דמוית מקהלה ומכשור דרמטי, סיון משתמש בגישה רכה ומינימליסטית יותר. כאן, הקול המרגיע שלו מלווה בקצת יותר מבס ומפתחות".
ג'ובני בוסקו
ג'ובני מלכיאורה בוסקו (באיטלקית: Giovanni Melchiorre Bosco;
16 באוגוסט 1815 - 31 בינואר 1888) המכונה בעברית גם יוחנן בוסקו או (בשפות רבות) דון בוסקו (Don Bosco) הוא קדוש נוצרי המכונה "אבי ומורה הנוער".
דון בוסקו היה כומר קתולי איטלקי, אשר עסק בחינוך ובפדגוגיה והקים מסדר דתי. את עבודתו הקדיש לפרנסואה לה-סאל (וטען כי הוא השפיע עליו), וחסידיו של בוסקו קראו לעצמם לפיכך "".
בוסקו נפטר בטורינו וב-1934 הכריז עליו האפיפיור פיוס ה-11 כקדוש של הכנסייה הקתולית.
בישראל ובשטחים מספר מוסדות הקרויים על שמו של דון בוסקו ואשר מלמדים ברוח משנתו הפדגוגית: בית ספר הטכנולוגי דון בוסקו בנצרת; מנזר בית ג'מל, ומנזר כרמיזן בגוש עציון הם מנזרים של המסדר הסלזיאני.
הכפר בו נולד באזור פיימונטה קרוי כיום על שמו "קסטלנואובו דון בוסקו".
ים טטיס
חבורת סוד מוחלט בהחלט
גל-און
פסל (קבוצת כוכבים)
קבוצת הכוכבים פַּסָּל נמצאת בשמי הדרום. זאת קבוצה חלשה במיוחד, ללא כוכבים בהירים יותר מדרגה 4. הקוטב הדרומי של גלקסיית שביל החלב נמצא בקבוצה (כשלוש מעלות צפונית מערבית לכוכב α בפסל), כלומר כשמביטים בכיוון הקבוצה קו הראיה ניצב למישור הגלקסיה, מה שמסביר את מיעוט הכוכבים בקבוצה ובפרט את היעדרם של כוכבים בהירים. הקבוצה הוגדרה במאה ה-18 על ידי האסטרונום הצרפתי ניקולא לואי דה לאקאי ובמקור הייתה אמורה לייצג חדר עבודה של פסל אך שמה קוצר מאוחר יותר.
כוכבים חשובים.
α בפסל הוא ענק כחול במרחק של כ-680 שנות אור ובעל בהירות נראית נראית מדרגה 4.3. עוצמת ההארה שלו משתנה בשעור זעום של 0.01 דרגות, שינוי שניתן להבחנה רק במדי אור רגישים ביותר.
גרמי שמיים מעניינים נוספים.
NGC 253 שנקראת גם גלקסיית פסל היא גלקסיה ספירלית במרחק של 11.4 מיליון שנות אור. בהירותה היא מדרגה 7 כך שניתן להבחין בה באמצעות משקפת, והיא הגלקסיה הבהירה ביותר מבין כ-13 הגלקסיות של קבוצת פסל, שהיא אחת מקבוצות הגלקסיות הקרובות ביותר לקבוצה המקומית, במרחק של כ-12.7 מיליון שנות אור.
NGC 55 היא גלקסיה לא-סדורה במרחק של כ-6.2 מיליון שנות אור ממערכת השמש, בין הקבוצה המקומית ובין קבוצת פסל. ניתן לראות את הגלקסיה בטלסקופ ככתם מעורפל עם בהירות לא אחידה סביב דרגה 8.
עוף החול (קבוצת כוכבים)
קבוצת הכוכבים עוף החול נמצאת בשמי הדרום והיא מייצגת את עוף החול המיתולוגי - יצור אגדי שנשרף וקם לתחיה מאפרו. בקבוצה יש רק שני כוכבים בהירים יותר מדרגה 5: אנקא ו-β בעוף החול. הקבוצה הוגדרה בתחילת המאה ה-17, אך כנראה שכוכביה הבהירים היו מזוהים עם עוף החול עוד לפני כן. בשל מיקומה הדרומי לא ניתן לצפות בקבוצה מישראל.
כוכבים חשובים.
α בעוף החול (אנקא) הוא ענק כתום במרחק של 72 שנות אור ועם בהירות נראית נראית מדרגה 2.4.
β בעוף החול הוא כוכב כפול המורכב משני כוכבים צהובים עם בהירות מדרגה 4. ניתן להפריד ביניהם באמצעות טלסקופ, אך נדרשת הגדלה גדולה.
ζ בעוף החול הוא כוכב כפול עם בהירות מדרגה 4, שבאמצעות טלסקופ קטן ניתן להבחין בבן זוג עם דרגת בהירות 8. הכוכב הבהיר מבין השניים הוא בעצמו כוכב זוגי עם בן זוג עמום, שעובר על פני הכוכב הבהיר אחת ל-40 שעות ומוריד את בהירותו מדרגה 4 לדרגה 4.5.
פטהפור סיקרי
פַטֶהְפּוּר סיקרי (באנגלית: Fatehpur Sikri, בהינדי: फ़तेहपूर सिकरी, באורדו: فتحپور سیکری) הייתה בירת האימפריה המוגולית בתקופת שלטונו של אכבר, בין השנים 1571 ל-1585. שרידי העיר מצויים 37 ק"מ מערבית לעיר אגרה, במדינת אוטר פרדש שבהודו. בסמוך אליהם שוכנת עיר באותו שם, ובה התגוררו בשנת 2001 כ-29 אלף תושבים. בשנת 1986 הכריז אונסק"ו על פטהפור סיקרי כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
אכבר החליט להעביר את עיר הבירה של ממלכתו מאגרה למיקום חדש, כ-37 ק"מ מערבית-דרום-מערבית מאגרה, על רכס סיקרי, על מנת לכבד את קברו של השייח' הסופי סלים צ'שטי שקברו ניצב במרכז העיר.
בניית העיר החלה ב-1569 ונמשכה עד 1574, אך אכבר עבר להתגורר בה כבר ב-1571. העיר ננטשה כבר ב-1585 בשל קשיים באספקת מים לעיר ומשום שאכבר העדיף לעבור ללאהור, משם פיקד על צבאו שנע לכיוון צפון-מערב. לאחר הנטישה יושבה העיר רק לתקופה קצרה, ב-1619, בעת שמגפה פקדה את אגרה. רוב העיר חרבה, ורק המסגד הגדול והארמון שופצו ומתוחזקים. שאר העיר במצב פחות טוב וסימני עזובה ניכרים ברוב המבנים.
מבנים מרכזיים.
צורתה של העיר מלבנית - אורכה 3.5 ק"מ ורוחבה 1.5 ק"מ. רובה מוקפת חומה, שאורכה 6 ק"מ, ובה תשעה שערים. הסגנון המאפיין את מרבית המבנים הוא אסלאמי, והדבר בא לידי ביטוי הן במבנים עצמם והן בעיטורים שבהם. כן ניכרת במבנים השפעה הינדית וכן אלמנטים האופייניים לגוג'ראט ולראג'סטאן.
הרנאנדו דה סוטו
שיקאסטה
שִיקַאסְטָה (באנגלית: Shikasta, כותרת משנה: הנדון: המושבה בפלנטה 5, שיקאסטה; קאנופוס בארגוס: ארכיון) הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופרת הבריטית זוכת פרס נובל דוריס לסינג. שיקאסטה הוא הראשון בסדרה בת חמישה ספרים, העומדים בפני עצמם, בשם "קאנופוס בארגוס" (Canopus in Argos). הספר יצא לאור בשנת 1979. הסיפור משופע באלוזיות רבות לתנ"ך, לגנוסטיקה, לסופיוּת ולרעיונות מיסטיים נוספים.
מקור השם "שיקאסטה" במילה הפרסית שֶקַאסְטֶה (شکسته), שפירושה "שָׁבוּר".
עלילת הספר.
כוכב הלכת שיקאסטה הוא בבואה של כדור הארץ, המתוארת מבעד עיניהם של בני ציוויליזציית קַאנוֹפוּס בְּאַרְגוֹס, אשר היו אלה שיישבו לראשונה את הכוכב.
הציוויליזציה בשיקאסטה הייתה שוחרת שלום, ונפש תושביה מחוברת לקאנופוס באמצעות אנרגיית חיים (מעין שדה-כוח מיסטי דמוי צ'י בשם ״חומר-תחוּשת-אנחנוּ״). כל אותה עת, כוחות רשע בדמותה של ציוויליזציה בשם שַמַת ("Shammat") מתערבים ומפריעים לזרימת האנרגיה.
תאונה קוסמית כלשהי, שלא נגרמה בידי שַמַת, קוטעת את שטף האנרגיה בין שיקאסטה וקאנופוס. שיבוש זה הורס את ההרמוניה בשיקאסטה - ומביא את ידה של שַמַת להיות על העליונה. כתוצא מכך, מתקצרת תוחלת החיים של היצורים החיים בשיקאסטה - מכמה מאות שנים עד לתוחלת החיים הממוצעת של בני האדם בימינו. מתוך קטיעתו של שטף האנרגיה נולדים כל מיני היבטים מרושעים של החברה המודרנית - בעיקר אלימות פוליטית ושימוש לרעה בכוח.
לאור המצב, קאנופוס מחליטה לשלוח לשיקאסטה סוכנים, אשר יסייעו להקל על הסבל שנגרם ליושבי הפלנטה. אחד מסוכנים אלה הוא ג'ורג' שֶרבַּאן (George Sherban), הדמות הראשית בסיפור, אשר נשלח לשיקאסטה למלא מספר משימות. בדומה לנשמותיהם של בני האדם, גם הסוכנים יכולים להתגלם בגופים שונים בשיקאסטה; מכאן מובן כי באופן בסיסי הם מתקיימים כיישויות רוחניות, מחוץ לעולם החומרי. עם זאת, בשונה מבני האדם, הסוכנים מסוגלים לשמור על זכרונותיהם מגלגולים קודמים. הנסיעה לשיקאסטה והחזרה ממנה מלווה במעבר בין "אזורים" (מקביל למישורי קיום) שונים.
הספר מסתיים בכינונו-מחדש של שטף האנרגיה בין שיקאסטה לקאנופוס, ובנופלה של הציוויליזציה הברברית (הכוונה לתרבות המאות ה-20 וה-21) בשיקאסטה במלחמה גרעינית.
רקע וז'אנר.
באמצע שנות השישים לסינג התחילה להתעניין בסופיות, לאחר שקראה את "הסופים" של אידריס שאה, תארה אותו כ"הספר המפתיע ביותר שקראתי", ואמרה שהספר "שינה את חיי". בהמשך לסינג פגשה את שאה, שהפך "חבר טוב [ו]מורה". בשנות השבעים המוקדמות לסינג התחילה לחבר ספרים המרוכזים על חיי הפנימיים של גיבורת הסיפור, לדוגמה בספרה "Memoirs of a Survivor". כעבור כמה שנים היא פרסמה את שיקאסטה בו השתמשה ברעיונות סופיים רבים.