השליו מגודל לעיתים כחיית מחמד, או כחיית משק לצורך שחיטה ואכילה.
השליו בישראל.
בישראל מצויים שלוים מקומיים במספר מצומצם המקננים בדרום הארץ, והשליו הנודד ממין אירו אסייתי החולף בנדידת הסתיו אל מדבריות מצרים.
השליו במסורת ישראל.
השליו המקראי שניתן לעם ישראל במדבר (; ) מזוהה ללא ספק עם העוף הידוע בשם זה בימינו. השליו הוא עוף טהור וישנה עליו מסורת כשרות ברבות מקהילות ישראל: יהודי ליבורנו ופירנצה, איטליה, לונדון, פריז, פולין, תוניס, אלג'יריה, ספרד, תימן וארץ ישראל.
קיבוץ אפק
הקשר הבלתי נגמר
הקשר הבלתי נגמר (בסנסקריט: श्रीवत्स, Śrīvatsa; בטיבטית: Dpal be'u) הוא אחד מהאשטה מאנגלה. סימן עתיק זה מייצג את אריג הדרך הרוחנית, זרימת זמן ותנועה בתוך הנצח.
משמעות הסימן היא שכל הקיום מקושר על ידי זמן ושינוי, אך בסופו של דבר נח בשלווה עם הבודהה השמימי והנצחי.
מהסימן נגזרים פירושים אחרים כגון:
קיכלי השחרור
יצחק בוכובזה
יצחק בוכובזה (נולד ב-1951) הוא איש ציבור שכיהן כראש מועצה מקומית וראש עיריית אור יהודה בשנים 1993-1978, 2007-1998.
שנים ראשונות.
בוכובזה נולד במעברת סקייה להורים יוצאי לוב בשנת 1951. שירת בצה"ל בחיל השריון ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן. בבחירות לרשויות המקומיות שנועדו לאוקטובר 1973, היה אמור בוכובזה להיות במקום השני ברשימת הליכוד, אולם פלוני החליף את הרשימות בדרך להגשת הרשימה והשמיט את שמו של בוכובזה. אחרי מלחמת יום כיפור ובתוך שירות המילואים שנמשך אחריה, נקט בוכובזה בשורה של הליכים משפטיים שהביאו לפסילת הבחירות. ביולי 1974 התקיימו בחירות חוזרות בהם התמודד בוכובזה בראש רשימה עצמאית בשם "אור יהודה שלנו", שזכתה בשני מנדטים. בהמשך חתם על הסכם קואלציוני עם המערך והמפד"ל אך בסופו של דבר הוקמה קואליציה אחרת ובוכובזה נותר באופוזיציה.
בשנת 2012 הוציא לאור רומן אוטוביוגרפי: "הילד מהכניסה השלישית", העוסק בילד מהפריפריה החברתית מראשית המדינה ועד עצם היום הזה.
ראש מועצה.
בשנת 1978 התמודד על ראשות המועצה, ועלה לסיבוב השני בקבלו 30% מהקולות, כאשר ראש המועצה המכהן, מנשה יצחקי, זכה ב-36% מהקולות. בסיבוב השני גבר על יצחקי בקבלו 51% מהקולות ונבחר לכהן כראש המועצה. בתחילה הקים קואליציה עם רשימתו של שלום חי, אך הקואליציות התחלפו שוב ושוב.
כראש מועצה בוכובזה החליף חלק מנושאי התפקידים ומראשי המחלקות. בוכובזה קיבל את המועצה עם גירעון גדול ופעל לאזן אותה תקציבית. בין השאר הוא סגר את מחלקת הנוער של המועצה וריכז את כל הפעילות בתחום בידי המתנ"ס, ביטל את מפעל ההזנה שההשתתפות בה התדלדלה וסגר בית ספר שהיו בו מעט תלמידים. בוכובזה חווה לא פעם אירועי אלימות קשים ובין היתר פוצצו רימוני רסס ברכבו ובביתו. התנכלויות נוספות היו גם באמצעות רימוני הלם והצתות בבית וברכב. בוכובזה פעל לקבלת הטבות של עיירת פיתוח עבור המועצה. בשנת 1981 פעל עם הורים להשבית את מערכת החינוך במועצה, בגלל רמתה הירודה לטענתו.
בוכובזה פעל לקידום סוציו-אקונומית של אור יהודה תוך התרחבותה ושיפור מערכת החינוך שלה. לשם כך הביא אלפי משפחות לרכוש את דירותיהם מעמידר ולהרחיבן. על המהלך הזה וההישגים נוספים זכתה אור יהודה בפרס קפלן. בוכובזה התנגד לבניית שיכונים נוספים על ידי משרד השיכון וכן התנגד למתן דירות בשכירות סוציאלית. הוא פעל להקמת שכונה חדשה על ידי יזמים פרטיים שתמשוך אוכלוסיות חזקות לאור יהודה.
בשנת 1988 הפכה אור יהודה לעיר. בתחילת שנות התשעים אושרה הקמת שכונה גדולה במרכז העיר בשם נוה סביון, אשר נבנתה על ידי אפריקה ישראל. בשנת 1993 פרש בוכובזה מתפקידו, לטובת חזרה לעיסוקו כעורך דין. זמן קצר לאחר מכון מונה לתפקיד סגן ראש הוועדה הקרואה בבני ברק. לאחר שלוש שנים בתפקיד זה שב בוכובזה והתמודד על ראשות העירייה באור יהודה. ב-2006 הצטרף למפלגת קדימה. את תפקידו מילא עד פברואר 2007. בשנת 2008 הביע תמיכה באיחוד של אור יהודה עם יהוד וסביון.
בשנת 2005 סירב לרשום 42 ילדי עולים חדשים ממוצא אתיופי לבתי הספר בעיר. לאחר מאבק ממושך הורו מבקר המדינה ומשרד החינוך לבוכובזה לקבלם.
יחזקאל קזז
יחזקאל קזז (1929–1979) היה ראש המועצה המקומית אור יהודה בשנים 1969–1974.
ביוגרפיה.
יחזקאל קזז נולד בבגדאד, עיראק. הוא היה נינו של הרב משה שמאש, שכיהן בתחילת המאה ה-20 כ"חכם באשי", הרב הראשי ליהדות עיראק. בנעוריו היה פעיל בתנועה הציונית בעירו, ובשנת 1948 אף נאסר בשל פעילותו זו. במבצע עזרא ונחמיה (אפריל 1950 - ינואר 1952) היה קזז אחד מאנשי הקשר שדאג לעלייתם של שאר היהודים, ולכן עלה לארץ רק בשלביו האחרונים של המבצע, ב-1951.
עם עלייתו ארצה החל קזז בפעילותו הציבורית. הוא השתכן עם הוריו במעברת כפר עאנה, מצא עבודה זמנית בבית קברות באזור, ובמקביל החל לעבוד בתור פקיד בלשכת העבודה.
קזז היה מקורב למרדכי בן-פורת, ובראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 מונה למזכיר מועצת אור יהודה. באמצע שנת 1965 פרש מרדכי בן-פורת ממפא"י ועבר לרפ"י וקזז עבר איתו. בבחירות למועצת אור יהודה שנערכו בנובמבר 1965 נבחר קזז למועצה מטעם רפ"י והיה לסגן ראש מועצה בשכר, תחת הנהגתו של ראש המועצה מרדכי בן-פורת. בעקבות ביקור שערך בגרמניה בשנת 1966 נכרתה ברית ערים תאומות בין אור יהודה לשרלוטנבורג. הברית כללה חילופי משלחות ספורט בין היישובים ותרומת מתקני ספורט לאור יהודה. זו הייתה ברית הערים התאומות הראשונה שנכרתה בין יישוב ישראלי לעיר בגרמניה. בשנת 1968 קזז כיהן כיו"ר אגודת בית הכנסת המרכזי לעולי בבל באור יהודה.
במאי 1969 התפטר מרדכי בן-פורת מראשות המועצה והעביר את התפקיד לידי קזז, אשר הגיע לבחירות בנובמבר 1969 כראש מועצה מכהן. בבחירות אלו קיבל המערך 5 מנדטים, גח"ל - 3 מנדטים, ומנדט אחד לכל אחת מהרשימות ל"ע, מפד"ל ו"נאמני הציבור" (רשימה של מפ"ם). התוצאות איפשרו לקזז להקים קואליציה בראשותו עם מפ"ם.
הבחירות ב-1974 נערכו פעמיים, לאחר שבבחירות שנערכו במועד הרגיל התגלו אי-סדרים שגרמו לפסילתן. בבחירות הראשונות קיבל המערך (בראשות קזז) 5 מנדטים, נאמני הציבור באור יהודה (בראשות מנשה יצחקי) 2 מנדטים, חרות ליברלים 2 מנדטים, והרשימות "למען אור יהודה" והמפד"ל - מנדט אחד. בבחירות החוזרות איבדה סיעת המערך מכוחה וקיבלה רק 3 מנדטים. היא איבדה מנדט אחד ל"נאמני הציבור" ומנדט אחד לרשימת אור יהודה שלנו של יצחק בוכובזה. בעקבות זאת לא הצליח קזז להרכיב קואליציה וראשות המועצה עברה לידי יצחקי.
בשנת 1968 נתגלה כי קזז חולה במחלת טרשת נפוצה. הוא נאבק במחלה זו במשך עשור, והחל משנת 1976 פרש מכל פעילות ציבורית. הוא נפטר בשנת 1979. על שמו נקרא רחוב באור יהודה.
1970 במדע
1972 במדע
ויגסטוק
ויגסטוק (באנגלית: Wigstock) הוא פסטיבל דראג שהחל בשנות השמונים של המאה העשרים בניו יורק.
ראשיתו של הפסטיבל בשנת 1984, בהתקבצות של מספר חברים ליד Pyramid Club ותומפקינס סקוור פארק, כאשר אחד מהם הציע לייסד פסטיבל דראג שיימשך יום שלם וייקרא "ויגסטוק" ("ויג" (Wig) - פאה באנגלית). בתוך קבוצה זו נמצאה גם ליידי באני (The Lady Bunny), דראג קווין ומי שהפכה לימים לאחת ממייסדות הפסטיבל ולמנחה שלו.
ב-1985 התקיים הפסטיבל, שליידי באני הייתה מראשי מארגניו, ומאות אנשים הגיעו אליו. בפסטיבל שנערך בשנה לאחר מכן צבר הוויגסטוק תאוצה ומספר משתתפיו הגיע לאלפי חוגגים. מספרם של אלה עלה בהתמדה והגיע ב-1990 לכ-10,000. בין 1985 ל-1990 התקיים הוויגסטוק בתומפקינס סקוור פארק שבאיסט וילג', המקום שבו הגו לראשונה את הרעיון לקיים את הפסטיבל. משגדל מספר המשתתפים, עבר הפסטיבל ב-1991 ליוניון סקוור, אך חזר לאיסט וילג' ב-1992. ב-1993 חגגו בניו יורק כ-25,000 אנשים את הפסטיבל, ובשנים שלאחר מכן נע הפסטיבל מתומפקינס פארק, שלא יכול להכיל עוד את הכמות הגדולה של החוגגים, שהגיעה לכ-50,000 ב-1995.
לאורך השנים נערך הפסטיבל בצורה רציפה יחסית, אם כי לא התקיים מדי שנה בשנה מאז היווסדו. לאחרונה התקיים הפסטיבל בניו יורק ב-2005. לאורך השנים הופיעו בפסטיבל אמנים רבים, בהם ליידי באני, רופול, בי-52, די-לייט, דבי הארי ורבים אחרים.
בהשראת ויגסטוק הניו-יורקי נוסדו פסטיבלי ויגסטוק במדינות נוספות, בהן גרמניה, שם נערך ה- Wigstoeckel בברלין, וישראל שם נערך הוויגסוק בתל אביב עד 2002 וחזר ב-2010.
ויגסטוק בישראל.
בישראל התקיים ויגסטוק בין השנים 1995 ועד שנת 2002. הוויגסטוק נוסד על ידי הארגון "בלה דואגת" שנוסד שנה קודם לכן כדי לממן את פעילותו. הארגון הוקם על ידי קבוצת פעילים בקהילה ההומו-לסבית, טרנס וביסקסואלים. הקבוצה הוקמה בתחילה כזרוע בתוך אגודת הלהט"ב במטרה להגביר את המודעות לאיידס ולחיים עם מחלה זו. ב-2002 הצטרפה לוועד למלחמה באיידס.
הוויגסטוק הראשון בישראל נערך ב-1995 והופק על ידי אבינוף פרומר. מטרתו הראשונית הייתה מסיבת התרמה ל"בלה דואגת" ורוכזו בה הופעות דראג יחד עם נוכחות רבה של דראג קווינס. בנות פסיה שהופיעו באירוע כינו אותו "הוויגסטוק הישראלי", ומשם המשיכה המסורת. הוויגסטוק הישראלי היה שני רק לוויגסטוק הניו-יורקי, אם כי לדברי מארגניו הייתה מטרתו התרמה למען המאבק באיידס.