פוסט המשיך לצייר סצינות ברזילאיות עד שנת 1669, והיעדר ציורים מתוארכים בשנות ה -70 של המאה ה -17 מרמז שהוא הפסיק לצייר עשר שנים לפני מותו. וייטהד ובוזמן טוענים כי פוסט פיתח בעיית אלכוהול, וזו אולי הסיבה שמעט ידוע על העשור האחרון לחייו. הוא נפטר בהארלם ונקבר בסנט בוואוצ'רץ' ב־17 בפברואר 1680.
יצירתו.
פוסט ייצר כ -140 ציורים במהלך חייו. מתוכם, כמעט מחציתם מתוארכים, המאפשרים לעקוב אחר התפתחות עבודתו בין 1637, שנה בה הגיע לברזיל, ו- 1669, תאריך מכתבו האחרון. הציורים שפרסם פוסט בהיותו בברזיל שונים באופן דרסטי מאלה שצייר לאחר שעזב את ברזיל. בזמן שהותו בברזיל, הוא הפיק מספר רב של רישומים ותחריטים, אך רק השלים שישה ציורים. הם הציורים המתוארכים בשנים 1637–1640, ובהמשך הוצגו על ידי מאוריץ בפני לואי ה -14 בשנת 1679.
עבודותיו הברזילאיות דומות מאוד לנופים של בני דורו בהארלם מבחינת קומפוזיציה, סגנון וטכניקה. עבודות אלה מתארות מיקומים ספציפיים בברזיל ההולנדית, שניתן לזהותם בגלל ייצוג הטופוגרפיה והבניינים המוכרים; רובם כוללים גם מים. פוסט כולל מבחר של צמחייה ברזילאית, ומופיע מדי פעם בציורים גם ציפורים ובעלי חיים קטנים אחרים. ייתכן כי אלה נוצרו בהשראת בן לווייתו, חוקר הטבע ג׳יאורג׳ מרקגרף. השמיים הם אפורים, כביכול עננים כבדים עם גשם, היבט שמודגש על ידי העובדה שהם תופסים לפחות מחצית הבד. מערך הצבעים המאופק, במיוחד בהשוואה לעבודותיו הפוסט-ברזילאיות, מעניק להן איכות קודרת כמעט מהדהדת האופיינית לנופים הולנדיים בשנים 1620–1640.
נופי ברזיל מהארלם.
פוסט המשיך לצייר תמונות של ברזיל עם שובו להולנד בשנת 1642. עם זאת, עבודתו עברה שינוי מהותי. בנוסף לדמיונו המופלא של פוסט, התפתחות עבודתו עשויה להיות כתוצאה משינוי בסגנון הפופולרי. ככל שהיה רחוק מברזיל, בזמן ובמרחב, כך ציוריו נעשו יותר דמיוניים ושילב צבעים בהירים ואלמנטים אקזוטיים. ציורים אלה שנוצרו בהולנד הם בעלי צבעים בהירים יותר עם עלווה כהה היוצרת קומפוזיציה בארוקית אידיאלית. עבודות אלה עומדות בניגוד בולט לתכונות המציאותיות והגמישות של עבודתו המוקדמת. הנופים פתוחים, הם מעוצבים כדי להציג נוף מרוכז יותר ועומק רצוי עם צומח ירוק ושמיים כחולים ואופק בהיר יותר. שובו של פוסט להולנד, הוא גם הגדיל את מספר הדמויות והגביר את הגיוון ביצירתו. כמעט כל ציור שהשלים בהולנד כולל קבוצה גדולה של אנשים בפעילות הדדית בדרך כלשהי, בין אם הם רוקדים או עובדים בטחנות הסוכר. בדרך כלל, דמויות אלה הן של עבדים. בניגוד ליצירתו הברזילאית, הדמויות אינן נושאי הציור ונמצאים בחזיתו. במקום זאת, נראה שהם הופכים להיות חלק מהנוף. בארבעה מתוך ששת הציורים שהושלמו בברזיל יש רק כמה דמויות, למעט פורטו קלבו (1639) המתאר יותר, את נהר סאו פרנסיסקו (1638), ואין בו דמויות. בזמן שפוסט היה אחראי על תיעוד המקום, אלברט אקהאוט, שהיה עוד אחד מהאמנים של מאוריץ, היה אחראי על תיעוד הילידים.
שרידי חומת גטו ורשה
שרידי חומת גטו ורשה הם שברי קירות בין בניינים, או קירות מבנים מלפני מלחמת העולם השנייה, המסמנים את הגבול בין גטו ורשה לחלק ה"ארי" (הפולני) של העיר ורשה, לאחר הקמת הגטו ב-16 בנובמבר 1940.
אורכה הכולל של חומת הגטו בשנת 1940 היה כ-18 ק"מ. בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה, במהלך מרד גטו ורשה ב-1943 ובמהלך מרד ורשה ב-1944 - נהרסו חלקים מהחומות שסגרו על הגטו, ולאחר המלחמה נהרסו יתר החומות. מעט משברי הקירות העוברים בין הבתים השתמרו, וכך גם חלק מקירות המבנים מלפני המלחמה שסימנו את גבול הגטו. שלושה החלקים הידועים ביותר של חומת גטו ורשה ממוקמים בגטו הקטן לשעבר, בחצרות בתי המגורים, ברחוב שנה 55, רחוב זלוטה 62 ורחוב ואליצוב 11.
טווח תרפויטי
All Summer in a Day
אינדקס תרפויטי
הנסיכה מעמק הרוחות
הנסיכה מעמק הרוחות (ביפנית: 風の谷のナウシカ בתרגום מילולי: נאוסיקה מעמק הרוחות), הוא סרט אנימה יפני משנת 1984, אשר בוים על ידי הייאו מיאזאקי. הסרט מבוסס על מאנגה משנת 1982 שכתב מיאזאקי. הוא משתייך לסוגת המדע הבדיוני והפנטזיה ועלילתו מתארת עולם פוסט אפוקליפטי שבו מנסה נסיכה צעירה להשכין שלום בעיצומו של מאבק בין מספר ממלכות אשר מביא להרס סביבתי.
זהו אחד הסרטים הראשונים של מיאזאקי כבמאי והצלחתו תרמה במידה רבה להקמת אולפני ג'יבלי. הסרט נחשב על ידי מבקרים לאחד מסרטי האנימה הטובים בכל הזמנים.
עלילת הסרט.
מלחמה גרעינית הידועה בכינוי "שבעת ימי האש" הביאה לחורבן כמעט גמור של האנושות ולהרס סביבתי אדיר. אלף שנים לאחר מכן, מעט השורדים חיים במספר ממלכות קטנות שנאבקות על הישרדותן בעולם מזוהם. אחת מתוצאות המלחמה היא היווצרותו של יער רעיל, ממנו נפלטים גזים המסכנים את בני האדם. ביער התפתחו גם חרקי ענק בשם אוהמו (Ohmu), המאיימים על תושבי הממלכה. מעט האנשים שנכנסים ליער נדרשים לעטות מסיכות מיוחדות.
אחת מאותם בודדים היא הנסיכה נאוסיקה, בתו של שליט ממלכת הרוחות. היא יוצאת לגיחות אל היער ומביאה משם אספקה וחומרי גלם לשימוש תושבי הממלכה.
ספינת תובלה מממלכת טולמקיה היריבה מתרסקת בעמק הרוחות. נאוסיקה מגלה כי במטען הספינה שמור שריד ללוחמי הענק הקטלניים ששימשו לתחילת מלחמת ימי האש. כוחות צבא מממלכת טולמקיה פולשים אל העמק כדי להחזיר אליהם את המטען שאבד, מתוך שאיפה להשתמש בו כדי להשמיד את יער הרעל. קושאנה, מנהיגת הכוחות, מורה על חיסולו של שליט ממלכת הרוחות, אביה של נאוסיקה, ולאחר מכן לוקחת את נאוסיקה כשבויה.
במהלך מסעם, טייס בשם אסבל מפיל את כלי הטיס של הכוחות הטולמקים. המטוסים נוחתים נחיתת אונס ביער, מה שמעורר את חמתם של חרקי הענק. נאוסיקה נמלטת ויוצאת לחלץ את הטייס אסבל. השניים מוצאים את דרכם לאזור תת-קרקעי ביער, שבו האוויר נקי ואינו מסוכן. הם מגלים כי צמחי היער מטהרים את אדמת היער מן הזיהום שיצרו בני האדם לפני שנים רבות, וכך יכולים להיווצר שוב אוויר ומים נקיים. הם מבינים גם כי עצי היער אינם מהווים איום כפי שחשבו, אלא דווקא יכולים לסייע לאנושות להציל את העולם הגוסס ולטהר את הזיהום.
בשובם לממלכה עדים השניים לפלישה המונית של חרקי הענק. מורדים אנטי-טולמקים חבריו של אסבל מושכים את החרקים על ידי שביית אחד מצאצאיהם, מתוך תקווה כי הפלישה תבריח את החיילים הטולמקים מהעמק ותאפשר להם להשתלט על הטיטאן. נאוסיקה משחררת את צאצא האוהם ומנסה לעצור את הנחיל הזועם הפולש לעמק, אולם נפגעת במהלך הניסיון. חרקי הענק נרגעים למראה מאמציה ומסייעים להחיות את נאוסיקה הגוססת. לאחר מכן עוזבים כוחות הצבא את העמק ותושביו מתגייסים כולם לשקם את ההריסות. בסיום הסרט, נראים צמחים חדשים ובריאים צומחים במעמקי היער הרעיל.
הפקת הסרט.
לאחר הצלחת סרטו הראשון של מיאזאקי כבמאי, , הציע טושיו סוזוקי עורך המגזין Animage למיאזאקי לביים סרט נוסף. לאחר שמספר רעיונות שהעלה מיאזאקי לסרטים נדחו, החל בכתיבת סדרת המאנגה "נאוסיקה מעמק הרוחות" בשנת 1979.
בעת כתיבת המאנגה, קיבל מיאזאקי השראה לדמותה של נאוסיקה ממספר מקורות, כגון דמותה של נאוסיקה בת מלך הפאיאקים מתוך האודיסיאה של הומרוס, וכן מדמות הנסיכה מהאגדה היפנית המסורתית מן המאה ה-12 "הנסיכה שאהבה חרקים". בשני המקרים, נמשך מיאזאקי לרעיון היותן של שתי הדמויות נשים חופשיות ויוצאות דופן, אשר מסרבות להיכנע לתכתיבי החברה.
המאנגה הפכה במהרה למצליחה במיוחד ומייסדי המגזין עודדו את מיאזאקי לעבד אותה לסרט אנימציה. מיאזאקי הסכים בתנאי שיוכל גם לביים את הסרט ובשנת 1983 החל את העבודה עליו.
פסקול הסרט הולחן על ידי ג'ו היסאישי, שהמשיך לצדו של מיאזאקי גם ברבים מסרטיו הבאים של הבמאי. בין אמני האנימציה הרבים שלקחו חלק בהפקה זו נכלל גם הידאקי אנו, שלימים התפרסם בעקבות יצירת סדרת האנימה נאון ג'נסיס אוונגליון.
תגובות ופרסים.
הסרט יצא לאקרנים ביפן ב-11 במרץ 1984. הכנסותיו בקופות ביפן נאמדות בכ-1.48 מיליארד ין יפני. הסרט זכה להצלחה גם מעבר לים והוקרן באותה שנה במדינות רבות באירופה ובארצות הברית.
הסרט זכה במספר פרסים, בהם פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סרטי הפנטזיה האיטלקי Fantafestival בשנת 1985, ובפרס אופוג'י נובורו (大藤信郎賞) לסרטי אנימציה ביפן באותה שנה.
להצלחתו של הסרט והביקורות החיוביות שלהן זכה היו תרומה משמעותית להקמת אולפני ג'יבלי, חברת ההפקות של מיאזאקי.
הקרן העולמית לשימור חיות הבר (WWF) הביעה תמיכה בסרט בעת צאתו לאקרנים, בעקבות תרומתו להפצת מסרים של שמירת הסביבה. בתחילת הקרנת הסרט בבתי הקולנוע הוצג לוגו הפנדה של הארגון הסביבתי כסמל של הזדהות עם המסרים שמופיעים בו.
הסרט נכלל ברשימות דירוג סרטי האנימה הטובים בכל הזמנים וזכה לשבחים ממבקרים רבים לאורך השנים.
פול האוס (סדרת רשת)
פול האוס
הנס ליכטנשטיין
MAZ או מפעל הרכבים של מינסק (בבלארוסית: Адкрытaе Акцыянэрнaе Таварыства «Мінскі аўтамабільны завод»; רשמית: "חברות המניות הפתוחה 'מפעל הרכבים של מינסק'"), היא יצרנית רכב בלארוסית, מהגדולות במזרח אירופה.
היסטוריה.
המפעל הוקם באוגוסט 1944, בעקבות החלטת הממשלה והמפעל החל לפעול בסיום מלחמת העולם השנייה. דגם ה- MAZ הראשון, MAZ-200, נכנס לייצור בשנת 1949. משאית זו השתמשה במנועי דו פעימות של ג'נרל מוטורס והייתה המשך של משאית שפותחה על ידי מפעל המנוע הירוסלבי (YaMZ), שבנה גם את המנועים. בהמשך, המנועים המקוריים של YaMZ פותחו ויושמו בסדרת MAZ-500 שהוצגה לראשונה בשנת 1955, אך הגיעו רק לייצור סדרתי מלא בשנת 1965.