כיום, רבים מתושבי העיר הם צאצאים של מהגרים. כתוצאה מכך, הצרפתים האתניים נמצאים במיעוט בעיר. הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בעיר הם האיטלקים, המהווים כ-37% מתושבי העיר. קבוצות אתניות משמעותיות אחרות בעיר הן ערבים מצפון אפריקה (כ-25% מהאוכלוסייה), וארמנים (כ-12% מהאוכלוסייה). על-פי הערכה, הצרפתים האתניים מהווים כרבע מהאוכלוסייה הכוללת. קבוצות אתניות אחרות בעיר הן ממוצא טורקי, יווני, גרמני ווייטנאמי.
ספורט.
מועדון הכדורגל העיקרי של העיר הוא אולימפיק מרסיי. המועדון נוסד בשנת 1899, זכה ב-9 תוארי אליפות (נכון לשנת 2010) ובליגת האלופות בשנת 1993. אצטדיון הבית של המועדון הוא ה"סטאד ולודרום", שמכיל כ-67 אלף מושבים.
יהודי מרסיי.
הקהילה היהודית במרסיי עתיקה והתקיימה כבר מראשית ימי הביניים כקהילה יהודית חשובה.
נכון לשנת 2020, במרסיי כ-80,000 יהודים. נאמד כי הקהילה היהודית בעיר היא השנייה בגודלה בצרפת, אחרי פריז, והשלישית בגודלה באירופה (אחרי לונדון שבמקום השני). במרסיי מספר קהילות יהודיות פעילות. הרב יוסף יצחק לבקובסקי, שליח חב"ד בעיר, הקים גנים ובתי ספר, ובקהילת חב"ד המקומית בראשותו מתקיימים שיעורי תורה.
בשנת 2016 בית הכנסת אור התורה נמכר והפך למסגד.
בעיר פעל רבי ניסים ממרסיי.
ערים תאומות.
הערים התאומות של מרסיי הן:
לירה
הרשיון לשימוש חופשי של GNU
תאודוריד הראשון
תאודוריד הראשון, המכונה לעיתים גם תאודוריק הראשון (לפני 400–451) היה מלך הויזיגותים בין השנים 418 ו-451. תאודוריד היה כנראה בנו הבלתי חוקי של אלאריק, מייסד שושלת בלתה וירש בשנת 418 את כס המלך ואליה.
למרות שלטונו ארוך השנים, רק מעט ידוע על תאודוריד. יורדנס מספר כי היה מתון באופיו, נבון ונמרץ. בתקופתו, הושלם יישובם של הוויזיגותים באקוויטניה והורחב תחום שלטונם לאזורים בספרד. הוא ניסה להרחיב את שלטונו גם במזרח, כדי להשתלט על רצועת החוף בואה איטליה והטיל מצור על ארל בשנת 427. בעקבות כישלון המצור, נחתם הסכם בין רומא לוויזיגותים שהגביל את שלטונם לשטחים שניתנו להם באקוויטניה, אך העניק להם ככל הנראה הכרה רשמית למחצה בעצמאותם.
מאמץ נוסף של הוויזיגותים תחת תאודוריד להתפשט נרשם בשנת 436, כאשר תאודוריד שם מצור על נרבונה. המצור הוסר על ידי ליטוריוס, שהיה כנראה המגיסטר מיליטום של רומא בגאליה. שלוש שנים אחרי כן שם ליטוריוס מצור על טולוז, עיר מושבו של תאודוריד, הובס ונלקח בשבי. אוויטוס, הפרפקט הפראיטוריאני של רומא בגאליה, הביא לחתימת הסכם שלום.
שמו של תאודוריד עולה פעם נוספת בהקשר לנישואי הונריק, בנו של מלך הוונדלים גאיזריק לאאודוקיה בתו הבכורה של הקיסר ולנטיניאנוס השלישי. הנישואים היו חלק מההסכם שרקח פלביוס אאטיוס, האיש החזק ברומא, עם הוונדלים באפריקה. הבעיה הייתה שהונריק היה נשוי לבתו של תאודוריד. עובדה זו לא מנעה מגאיזריק לחתום על ההסכם. הוא האשים את בתו של תאודוריד שזממה להרעילו, העניש אותה בכריתת אפה ואוזניה ושלח אותה כך בחזרה לאביה. משמעות המעשה הייתה כמובן איבת עולם בין הממלכות. תאודוריק השיא זמן לא רב אחרי כן בת אחרת לרקיאר, מלך הסואבים (449).
תאודוריד הצטרף לקואליציית השבטים הגרמאנים שנלחמה לצד הרומים ואאטיוס בקרב במישורים הקטאלונים נגד אטילה ההוני. יורדנס מספר שהוא שלח ארבעה מבניו חזרה ונלחם בקרב עם בניו הבכורים, תוריסמונד ותאודוריד. יורדנס מספר שני סיפורים שונים על מותו: לפי אחד, הוא נפל מסוסו בעת שרכב לעודד את צבאו ונרמס על ידי חייליו. אחרים אומרים שמת מחניתו של אנדאג האוסטרוגותי, שנלחם עם אטילה. גילו במותו היה "שיבה טובה", לפי יורדנס.
תאודוריד היה נשוי לארקליה ארכיבה קרליאבה ואמאלאברגה מן האוסטרוגותים. היו לו לפחות שישה בנים, שכמה מהם הפכו ליורשיו, ומספר לא ידוע של בנות (לפחות שתיים מוזכרות).
מארסיי
גלאטסראי
דוקטור
דוקטור (בקיצור, ד"ר; PhD), או תואר שלישי, הוא התואר האקדמי העליון, המוענק לאחר השלמת עבודת מחקר בהיקף משמעותי, או הגעה לרמה מקצועית המאפשרת פעילות עצמאית ברמה גבוהה.
המילה דוקטור מקורה בשפה הלטינית: בלטינית הקלאסית פירושה היה מורה, ובלטינית של ימי הביניים מלומד ויועץ דתי. המשמעות הנוכחית, של המחזיק בתואר גבוה באוניברסיטה, התקבעה בסוף המאה ה-14.
התואר בעבר ובהווה.
השימוש בתואר החל באוניברסיטת בולוניה, שבסוף המאה ה-12 התחילה להעניק את תואר דוקטור למשפטים. באותה התקופה המונחים "דוקטור" (Doctor) ו"מוסמך" (Master) היו בעלי משמעות זהה. במשך השנים התפתח הנוהג ברוב אוניברסיטאות אירופה להשתמש במונח "מוסמך" לבוגרי הפקולטות לאמנות ולדקדוק, ובמונח "דוקטור" לבוגרי הפקולטות לפילוסופיה, משפטים ורפואה. מכיוון שכדי ללמוד פילוסופיה, משפטים או רפואה יש ללמוד קודם כל דקדוק, התואר "דוקטור" החל לציין דרגה אקדמית גבוהה יותר מזו של התואר "מוסמך".
תואר דוקטור מחקרי מוענק לאחר השלמת תזה (קרויה גם דוקטורט או דיסרטציה), שהיא עבודת מחקר מקיפה שיש בה משום תרומה לקידום הידע האנושי בתחום מן התחומים המדעיים. עבודת הדוקטורט מוגשת לאוניברסיטה, ופעמים רבות תוכנה מתפרסם גם כספר, בגרסה שנועדה לעשותה נגישה לקהל רחב יותר של קוראים, או שתקציר שלה מתפרסם כמאמר בכתב עת מדעי. במרבית התחומים (כולל במדעים) קרוי תואר זה "דוקטור לפילוסופיה" (PhD). במספר תחומים, שהבולט ביניהם הוא משפטים, מקובל מסיבות היסטוריות תואר אחר (כגון "דוקטור למשפטים", JSD או LLD).
התואר דוקטור מוענק גם בגין השלמת הכשרה מקצועית ברמה גבוהה, למשל בתחום הרפואה והרפואה הווטרינרית: בוגרי לימודי רפואה מקבלים את התואר M.D (דוקטור לרפואה או Doctor of Medicine). בוגרי רפואה וטרינרית מקבלים את התואר D.V.M (דוקטור לרפואה וטרינרית או Doctor of Veterinary Medicine) תואר זה הוא בדרך כלל התואר האקדמי הראשון או השני. דוקטורים לרפואה יכולים בנוסף גם ללמוד לתואר שלישי (לא-רפואי), "דוקטור לפילוסופיה", ובפרט דרך המסלול המשולב MD-PhD.
התואר בישראל.
בישראל שמורה הזכות להעניק תואר דוקטור לתשע האוניברסיטאות הציבוריות, ולאוניברסיטה פרטית אחת - אוניברסיטת רייכמן. אלו מעניקות את התואר Ph.D.) Doctor of Philosophy) - "דוקטור לפילוסופיה" - בכל התחומים למעט משפטים בו מעניקים תואר זהה אך בשם שונה: J.S.D.) Doctor of Juridical Science) או LL.D.) Legum Doctor).
בשנת 2014 בחנו ות"ת ומל"ג אפשרות להתיר הענקת תואר דוקטור למוסדות נוספים, ובשנת 2018 אישרה המל"ג לאוניברסיטת רייכמן ("המרכז הבינתחומי הרצליה" באותה תקופה) עקרונית להגיש בקשה לפתיחת תוכנית לדוקטורט.
חלק מהאוניברסיטאות שיש להן פקולטה לרפואה מעניקות תוארי דוקטור במקצוע זה: התואר M.D (דוקטור לרפואה או Doctor of Medicine), את התואר D.M.D (דוקטור לרפואת שיניים או Doctor Medicinae Dentariae), את התואר D.V.M (דוקטור לרפואה וטרינרית או Doctor of Veterinary Medicine), או את התואר Pharm D (דוקטור לרוקחות קלינית או Doctor of Clinical Pharmacy). עם זאת במקומות מסוימים בעולם, כמו בבריטניה ובהודו, לאחר לימודי רפואה מתקבל התואר MBBS (קיצור של Bachelor of Medicine, Bachelor of Surgery). לאחר מכן ההתמחות נחשבת לתואר שני, וכותבי מחקר עם תזה מקבלים את התואר Ph.D.
בתחומי המחקר ניתן לגשת ללימודי הדוקטורט לאחר השלמת לימודי תואר שני (ולכן לעיתים מתייחסים אליו כתואר שלישי), או, במקרים מיוחדים, גם לאחר השלמת לימודי תואר ראשון.
תלמיד בלימודי דוקטורט קרוי דוקטורנט. במקרים רבים מועסקים הדוקטורנטים כעוזרי הוראה, מתרגלים ואף כמרצים באוניברסיטה במהלך לימודי הדוקטורט שלהם.
בשנת 2009 היו בישראל כ-34,000 בעלי תואר דוקטור.
על פי הלמ"ס ב-2019 עסקו בישראל 3,045 בעלי תואר שלישי במחקר במסגרת בתר-דוקטורט, יותר ממחציתם היו זרים.
התואר בצרפת.
במערכת האקדמית הצרפתית מתקיים מאז 1984 תואר דוקטור יחיד. אולם, לפני כן הוענקו שלושה תוארי דוקטור, שדרשו רמות השקעה והיקפי מחקר שונים לשם השגתם:
תוארי ד"ר מקצועיים נוספים.
בארצות שונות תוארי דוקטור שונים. בארצות הברית ובקנדה, לדוגמה, ניתנים תוארי ד"ר בכירופרקטיקה (DC), ד"ר באוסטאופתיה (DO) וד"ר בפודיאטריה ניתוחית (DPM).
מוזיאון פיקאסו (פריז)
מוזיאון פיקאסו (בצרפתית: Musée Picasso) הוא מוזיאון באזור המארה שברובע השלישי של פריז בצרפת. המוזיאון ממוקם ב"אוטל סאלה" (Hotel Salé) ברחוב תוריניי (rue de Thorigny).
המוזיאון כולל למעלה מ-3,000 יצירות אמנות של פבלו פיקאסו, לרבות ציורים, רישומים, איורים, פסלים וכן תמונות על חיי האמן.
הציורים מוצגים בסדר כרונולוגי, תוך הצגת האירועים שאירעו בכל תקופה ותקופה בחייו של האומן, אירועים היסטוריים שאירעו באותה תקופה, והשפעתם על עבודתו של האומן. כמו כן מציג המוזיאון יצירות של בני תקופתו של פיקאסו, ובהן יצירות של סזאן ומאטיס, תוך הצגת ההשפעות ההדדיות בין היצירות.
היסטוריה של המבנה.
המבנה בו מצוי כיום המוזיאון נבנה בין השנים 1656 ו-1659 עבור פייר אובר (Pierre Aubert) הלורד של פונטניי (Fontenay). עושרו של אובר מקורו בהיותו של גובה מס מלח - ועל שם המס קרוי המבנה - "בית המלח" - "אוטל סאלה" Hôtel Salé. האדריכל שתכנן את הבניין היה ז'אן בולייה (Jean Boullier), הידוע גם בשם ז'אן לה בורג' (Jean de Bourges), והמבנה נחשב לאחד הבניינים ההיסטוריים היפים ביותר ברובע המארה.