בשנת 2016 הוציאה הלהקה את אלבומה השני: שני אדונים בשלג - שירי ולדיסלב שלנגל מגטו ורשה.
דודקנס
הבניין הראשי של HSBC
הבניין הראשי של HSBC (באנגלית: HSBC Main Building; בסינית: 香港滙豐總行大廈) הוא גורד שחקים הממוקם באזור סנטרל שבאי הונג קונג בהונג קונג, ומשמש את הנהלת התאגיד הבנקאי הונגקונג ושנגחאי (The Hongkong and Shanghai Banking Corporation Limited) - החברה המייסדת של קבוצת HSBC, וכיום חברה בבעלות חברת החזקות HSBC. המבנה ממוקם בצידו הדרומי של כיכר הפסלים, ובסמוך לאתר בו עמד בניין העירייה הישן של הונג קונג (שנהרס בשנת 1933).
גורד השחקים ניצב באתר בו ניצבו המבנים הראשיים הקודמים של התאגיד.
היסטוריה.
המבנה הראשון עבור HSBC (שנקרא אז "חברת הבנקאות הונגקונג ושנגחאי" - the Hongkong and Shanghai Banking Company Limited) היה בית וורדלי (Wardley House) ושימש את הנהלת הבנק בין השנים 1865–1882 (מאז ]פתיחת הבנק בשנת 1865. מבנה זה נהרס בשנת 1886 על מנת להקים במקום מבנה הנהלה חדש. עבודות הבנייה של המבנה השני הסתיימו באותה שנה.
מבנה ההנהלה השני כלל שני מבנים שנבנו בסגנון שונה. המבנה הנציב בדרך המלכה (Queen's Road) היה בנוי בסגנון אדריכלות ויקטוריאנית, כאשר אכסדרת עמודים ניצבה בחזית המבנה, ובראשו הייתה כיפה אוקטגונלית.
המבנה השני נהרס בשנת 1933 על מנת לאפשר הקמת מבנה חדש באתר - מבנה זה הושלם בשנת 1935 ונבנה הן על שטחי המבנה השני, והן על שטחים שפונו בעקבות הריסת בית העירייה הישן של הונג קונג. מבנה זה נבו בסגנון אר דקו, והיה באותה עת המבנה הגבוה ביותר באסיה.
בתקופת הכיבוש היפני של הונג קונג במהלך מלחמת העולם השנייה שימש המבנה את ממשלת כוחות הכיבוש היפנים.
בשנות ה-70 של המאה ה-20, בשל גידולה של החברה, נעשה שימוש במשרדים נוספים בכל רחבי הונג קונג והוחלט בשנת 1978 להרוס את המבנה ולבנות מבנה משרדים חדש. המבנה הנוכחי תוכנן על ידי האדריכל הבריטי לורד נורמן פוסטר, בשנת 1979. עבודות הבנייה החלו בשנת 1983 והסתיימו שנתיים מאוחר יותר. המבנה הושלם ב-18 בנובמבר 1985 והיה באותה עת מבנה המשרדים היקר ביותר שנבנה אי פעם - בעלות של 5.2 מיליארד דולר הונג קונגי (668 מיליארד דולר אמריקאי).
בשנת 2006 הורחב המבנה והוקמה מבואה חדשה על מנת להגביר את האבטחה במבנה.
תיאור המבנה.
גובהו של המבנה כ-180 מטרים ובו 47 קומות ו-4 קומות מרתף תת-קרקעיות
לצורך בניית המבנה נעשה שימוש ב-30,000 טונות פלדה שנוצקו בתבניות מודלריות בגלאזגו ו- 4,500 טונות של אלומיניום שנוצקו בארצות הברית והובאו להונג קונג והורכבו באתר.
ייחודו של המבנה בכך שאין בו מעליות המקשרות את כל הקומות - מעליות המבנה מקשרות קומות ספורות בלבד, ועיקר התנועה בין הקומות היא באמצעות מדרגות נעות הממוקמות בחלל המרכזי של המבנה.
גורד השחקים תלוי ולא מוצב על עמודים. כל 7 קומות תלויות על מסבכים אדירים - הדבר מאפשר גמישות לשינויים בארגון העבודה.
החלל המרכזי הפתוח מאפשר כניסת אור שמש לכל חלקי המבנה. מראות בראש המבנה מכוונות את אור השמש לתוך החלל המרכזי והאור מאיר את מבואת המבנה במראית שעות היום. תריסים קבועים נבנו במטרה להצל על חלונות המבנה ולקררו, ונעשה שימוש במי ים במערכות מיזוג האוויר של המבנה, במטרה לחסוך באנרגיה ובמי שתייה.
פנג שווי.
המבנה תוכנן על מנת להתאים לעקרונות הפנג שווי - מסיבה זו נבנה המבנה למול נמל ויקטוריה, כאשר כיכר הפסלים ממוקמת לפניו, ואין מבנה המפריד בינו לבין הים (ובכך מתאפשרת זרימת אוויר חופשית מהים למבנה - דבר המביא הצלחה לפי עקרונות הפנג שווי). הבנק עומד על כך שבתכנון שבוצע על ידי ממשלת הונג קונג לייבש שטחי ים בקרבת החוף, ישאר שטח פתוח בין הים לבין המבנה.
פסלי האריות.
כאשר הוחלט על הקמת המבנה השלישי באתר, בשנת 1935, הוזמנו שני פסלי אריות עשויים ברונזה, מאת הפסל הבריטי ו. ו. ואגסטאף (W W Wagstaffe), בדומה לזוג האריות שהוצבו בשנת 1923 בחזית בניין HSBC שהוקם בשאנגחאי. זוג האריות שהוצבו בשנגחאי הפכו לפופולריים ביותר - תושבי העיר האמינו שהם מביאים מזל ונהגו ללטף אותם למטרה זו. האריות בשנגחאי זכו, בבדיחות, לשמות סטפן (Stephen) וסטיט (Stitt) - כאשר סטפן נקרא על שם א. ג. סטפן, מנהל HSBC באותה עת, וסטיט היה ג. ה. סטיט, מנהל סניף שנגחאי של הבנק. השם סטפן ניתן לפסל האריה השואג, ואילו סטיט ניתן לפסל האריה השקט - בהתאם לאופיים של המנהלים.
זוג האריות שהוזמן למבנה שהוקם בהונג קונג היו גדולים מהזוג בשנגחאי, בשל חשיבותו של מבנה ההנהלה הראשי. גם זוג אריות אלה זכו לפופולריות, ותושבי הונג קונג ראו בהם פסלים המביאים מזל ועושר. גם כיום נוהגים זוגות צעירים בהונג קונג להגיע לאריות לאחר חתונתם ולגעת באפם של האריות על מנת לזכות בהצלחה בחיי נישואיהם. גם זוג אריות אלה זכו לכינוי סטפן וסטיט.
פסל האריה השמאלי (סטפן) נפגע במהלך הקרב על הונג קונג עת כבשו כוחות צבא יפן את האי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הורו שלטונות הכיבוש היפני על שליחת האריות ליפן לצורך התכתם לצורכי המלחמה - אולם תוכנית זו לא בוצעה אל הפועל. האריות הגיעו ליפן, ובטרם הותכו נכנעה יפן. האריות נתגלו במספנה באוסקה בשנת 1945 על ידי מלח אמריקאי שזיהה אותם, והושבו להונג קונג באוקטובר 1946.
כאשר נהרס המבנה השלישי בשנת 1984 על מנת להקים את המבנה הנוכחי, הועברו האריות לכיכר הפסלים הסמוכה, ובשנת 1985 הושבו למקומם בפתח המבנה.
בשנת 2002 נוצרו העתקים של הפסלים עבור מגדל HSBC בלונדון על ידי הפסל הניו זילנדי מארק קנדי. קנדי התבקש ליצור העתקים מדויקים של הפסלים, למעט צלקות מלחמת העולם השנייה, עבור ההנהלה בלונדון.
העתקים נוספים של האריות מצויים בפתח מבני הבנק בטורונטו ובונקובר שבקנדה.
הארת המבנה.
בשנת 2003 יזמה מועצת התיירות של הונג קונג את "סימפוניה של אורות" - תוכנית להארת גורדי השחקים של הונג קונג לעת לילה, על מנת ליצור מופע אור-קולי לעידוד התיירות. מגדל HSBC משתתף במופע זה, ולצורך כך הותקנו במבנה 716 יחידות תאורה, ובהם 8 אורות חיפוש, וכקילומטר של נורות LED חיצוניות המשנות צבעים בהתאם למופע. עלות התקנת האורות הוערכה ב-5.5 מיליון דולר הונג קונגי.
יעקב רוזנהים
המוזיאון לאמנות רוסית
המוזיאון לאמנות רוסית הוקם ברמת גן בשנת 1996 והוא מוזיאון לאמנות המתמקד באמנות רוסית.
היסטוריה.
המוזיאון החל את דרכו מאוסף אמנותי אשר נתרם למדינת ישראל בשלהי שנות ה-50 על ידי מריה ומיכאיל צטלין. סבו של צטלין היה קלונימוס זאב ויסוצקי, מייסדה של חברת תה ויסוצקי ומחובבי ארץ-ישראל הראשונים ברוסיה. האוסף כלל במקור 95 יצירות והורכב בעיקר מעבודות של אמנים רוסים בולטים שפעלו בסוף המאה ה-19 ותחילת ה-20, ביניהם מיכאיל לריאונוב, ולנטין סרוב, ליאון באקסט, נטליה גונצ'רובה ואחרים. האוסף כלל גם ארבעה תחריטים מקוריים של רמברנדט, ארבעה תחריטים של הצייר הצרפתי ז'אן-אונורה פרגונאר ושני רישומים של הצייר המקסיקני דייגו ריברה. בניגוד להבטחה מפורשת שנתן ראש העיר הראשון של רמת גן אברהם קריניצי לתורמת מריה צטלין במכתב ברוסית מ-1959, כי "רמת גן ניגשת לבניית מוזיאון", והתחייב "להקצות בו משכן מיוחד שישא את שם בעלה המנוח, מיכאיל צטלין", לא נבנה מוזיאון להצגת היצירת והם אוכסנו במחסן ללא תחזוקה נאותה. לאחר שבע שנים במחסן לדשנים וכלי עבודה בפארק הלאומי, הן הועברו לספרייה העירונית, שם נתלו בתנאי תאורה ואקלים ירודים וללא השגחה ראויה. היועץ האמנותי של העירייה טבע על פני כל אחת מהן, על היצירות עצמן, חותמת בעלות של העירייה.
באפריל 1984 חשף עיתונאי מעריב אהרון דולב כי האוסף הוזנח וחלקו נגנב כבר בשנות ה-70 ותחילת ה-80.
רק בשנת 1996, 37 שנים לאחר תרומת האוסף, מומשה של קריניצי לצטלין והוקם המוזיאון לאמנות רוסית. בבניין ארבעה חללים. בחלל הגדול ביותר מוצגות תערוכות מתחלפות של אמנים ממוצא רוסי ובחלל הנוסף מצטופפים אלה לצד אלה תחריטים ופסלים יפאניים וסיניים וכ-15 ציורים בלבד מתוך האוסף של צטלין. יתר יצירות האוסף הוחזרו למחסנים.
"המונה ליזה של רמת גן".
באוקטובר 2014 חשפה העיתונאית אלה גברילוב באתר הישראלי בשפה הרוסית newsru.co.il כי עיריית רמת גן העמידה את אחת היצירות המרכזיות של האוסף למכירה בבית המכירות הפומביות כריסטי'ס, בלונדון. הציור היה דיוקנה של בעלת האוסף, מריה צטלין. עיריית רמת גן טענה שמטרתה של המכירה היה מימון שדרוג חלל התצוגה של המוזיאון והנגשתו לציבור הרחב. הציור הופיע כפריט ראשי על שער הקטלוג של המכירה שהתבצע ב-24 בנובמבר 2014, תחת הקטגוריה "אמנות רוסית חשובה". ביום המכירה אולם בית המכירות היה מלא בחובבי אמנות ואנשי עסקים, חלקם הגדול ממוצא רוסי. הציור נמכר תוך דקות ספורות לאחר שמספר אנשים ביקשו לקנות את הציור, והמחיר זינק ל-14.5 מיליון דולר, לאחר שהוערך תחילה ב-2.5 מיליון דולר.
תערוכות.
המוזיאון לאמנות רוסית ע"ש צטלין מציג תערוכות בעלות אופי מחקרי, החושפות נושאים לא ידועים הקשורים לתולדות האמנות הרוסית ובו זמנית בתולדות האמנות הישראלית. במקביל המוזיאון מארח תערוכות אמנות עכשווית. בהם מוצגים עבודתם של אמנים, צלמים, נציגי האסכולה האמנותית הרוסית, הפעילים בישראל. יצירתם מייצגת תופעה מעניינת מבחינת השפה הפלסטית. הם התגבשו כאמנים עוד ברוסיה, ובאותו זמן ניתן לראות איך ההקשר האמנותי החדש משפיעה על התפתחותם היצירתית. ב-2013 נערכה במוזיאון תערוכה מקיפה על יצירתו התיאטרונית של האדריכל אריה אל-חנני שלוותה בקטלוג.