עיתונאי המגזין "Variety" כריס וילמן חשב שעיבוד הג'אז והפסנתר היה אפילו טוב יותר ממופע האניגמה של גאגא, וכינה אותו "הצילום הטוב ביותר שאנחנו הולכים להשיג במסע הזמן". והוסיף כי "המופע הזה מראה את שיאו של לאס וגאס" והחמיא לגאגא בעודו אומר, "הרגש האמיתי שלה לאורך כל ההופעה הזו. נקשר בכוח המאחד של אישיותה המטורפת והכישרון הקולני שלה" והבחין כי, "בשבילה, שתי חלקי ההופעות בווגאס אינן מנוגדות אלא משלימות - חלק מאותה נחישות להשתמש במלאכה כדי לומר משהו אמיתי".
קבלה מסחרית.
מכירה מוקדמת למופע החלה מ-8 באוגוסט 2018 לחברי מועדון המעריצים של גאגא, ואחריהם בעלי כרטיסי האשראי בבנק סיטי למחרת, אשר קיבלו סיכוי מוקדם לרכוש את הכרטיסים. כמו כן, התקיימה מכירה מוקדמת לחברי MGM וכן ללקוחות "Live Nation" ו-"Ticketmaster" שהתקיימה בין התאריכים 11–12 באוגוסט. למחרת הכרטיסים למופע נהפכו זמינים לקהל הרחב, כולל הזמנות כלליות וחבילות VIP למפגשים. מגזין IQ דיווח כי מכירות הכרטיסים עקפו את כמות הכנסות כרטיסיהן של אמניות נוספות עם סבבי הופעות קבועים בלאס וגאס בהן בריטני ספירס עם "" וסלין דיון עם "Celine". בפברואר 2019 דווח על כמות ההכנסות של הלג הראשון של הסבב על ידי בילבורד, בו הוצג שגאגא הרוויחה כ-16 מיליון דולר מ-11 מופעים בהן מכירת הכרטיסים נמכרה ב-100% מהמקומות שהביא כ-4.3 מיליון דולר הכנסות ברוטו בדצמבר 2018, 8.7 מיליון בינואר 2019, ו-2.9 מיליון דולר בחודש פברואר.
על פי העיתונאי אריק פרנקנברג סך הברוטו היה "קצב פתיחה מחשמל לסבב הופעות קבוע בלאס וגאס, בעודה גאגא עולה על הכנסות פתיחת המופעים הקבועים של כל האמנים הקודמים בעבר בלאס וגאס בהם, בריטני ספירס, ג'ניפר לופז, בקסטריט בויז, שאניה טוויין, וגוון סטפני". כמות הברוטו הפכה את גאגא לאישה החמישית בכל הזמנים אשר עברה כמות במצטבר של כחצי מיליארד הכנסות מתוך כל סיבובי ההופעות הקודמים בקריירה שלה על פי מגזין הבילבורד. בשנת 2019, "Lady Gaga Enigma" הכניס כ-53,868,719 מיליון דולר בהם כ-1,584,374 דולר בממוצע למופע יחיד, אשר מתוכם מכר במצטבר כ-185,019 כרטיסים שבהם מחיר הכרטיס הממוצע עלה כ-291.15 דולר. בין השנים 2019 ל-2020 התבטלו כ-10 מופעים שונים במהלך הסבב מאחר מגפת הקורונה ותאריך בו חלתה גאגא.
רמת הרברט
רמת הרברט (באנגלית: Herbert Plateau) הוא חלק מן הרמה המרכזית של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הרמה מצויה בין קרחון בלריו, לבין קרחון דריגאלסקי.
הרמה גובלת ברמת פוסטר שמדרום לה, וברמת דטרויט שמצפון לה.
גובהה של הרמה הוא 1,841 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי הרמה.
הרמה צולמה מן האוויר לראשונה על ידי הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד, שנערך בעונת המחקר 1957–1956; הרמה מופתה בהתבסס על תצלומים אלה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם.
שמה של הרמה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה בשנת 1960.
הרמה נקראת על שמו של סר וולטר וו. הרברט ( Walter W. Herbert), שהיה סוקר של סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בתחנת מפרץ התקווה בשנים 1956 ו- 1957.
לקריאה נוספת.
• Damien Gildea, Antarctic Peninsula - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
רוברט סטיגווד
רוברט קולין סטיגווד (באנגלית: Robert Colin Stigwood; ) היה מפיק, יזם, מעבד לבמה ואמרגן בריטי יליד אוסטרליה, שנודע במיוחד כאמרגנם של הלהקות קרים ובי ג'יס, בהפקות לתיאטרון של מחזות הזמר "שיער" ו"ישו כוכב עליון" ובהפקות הקולנוע המוזיקלי המצליחות ביותר "גריז" ו"שיגעון המוזיקה"
סטיגווד היה אחת הדמויות החשובות ביותר בתעשיית הבידור המערבית בשנות ה-1960 וה-1970
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
סטיגווד נולד בפורט פירי על יד אדלייד בדרום אוסטרליה כבנם של גוונדולין לבית בארואוס, שניהלה דיור מוגן סיעודי ושל גורדון סטיגווד, מהנדס חשמל. הוא התחנך במכללת סייקרד הארט באדלייד. התחיל אחר כך לעבוד כקופירייטר עבור סוכנות פרסומות מקומית ובשנת 1955 היגר לאנגליה.
בדרכו בטרמפים לאנגליה עבר סטיגווד דרך הודו ושהה מספר חדשים בכפר בטורקיה עם משפחה של חבר ועבד בחקלאות.
הקריירה.
סטיגווד מצא תחילה עבודה כמשגיח במשמרות ב"מוסד לנערים מפגרים" במזרח אנגליה. עבד אחר כך עבור הקטור רוס בניו תיאטר רויאל בפורטסמאות', המפשייר, עד לסגירת התיאטרון. באותה תקופה פגש את פול ג'ונס הצעיר שהפך לימים לסולן להקת הרוק מנפרד מן.
בעקבות המפגש עם איש העסקים הצעיר סטיבן קומלוסי (קומלושי) ועם איש הסאונד, המלחין, הפזמונאי ומפיק ההקלטות הידוע ג'ו מיק, בשנות ה-1960 המוקדמות הקים סטיגווד סוכנות ניהול לשחקנים. היה מעורב בקריירה של השחקן הזמר ג'ון לייטון והוא חתם עם חברת EMI חוזה יוצא דופן בזמנו כמפיק הקלטות עצמאי. בגיל 28 הפך למיליונר.
בשנת 1965 הפסיד כסף רב בפרויקט סיור הופעות של הזמר-היוצר והגיטריסט האמריקאי צ'אק ברי באנגליה, אולם תוך זמן קצר, בגיל 34, התאושש כלכלית.
בשנת 1966 הוא היה למארגן של להקת "The Who" ושל "קרים", להקת רוק שבה חברו אריק קלפטון, ג'ק ברוס וג'ינג'ר בייקר. ההרכב הראשון של "קרים" בחסות המותג Reaction זכה להצלחה מידית.
סטיגווד היה לזמן קצר גם שותף עם אמרגנם של הביטלס, בריאן אפשטיין שמיזג את חברתו עם זו של סטיגווד. אחרי מותו של אפשטיין ב-1967 הקימו ביטלס את החברה שלהם "אפל קורפס". אז סטיגווד ייסד את חברתו שלו Robert Stigwood Organization ואת המותג שלה RSO.
הוא רתם עם להקת בי ג'יס, שהצטיינה באוסטרליה ככוכבים עוד בילדותם, והגיעו ללונדון בשנת 1967. עד אפריל 1967 הגיעו ה"בי ג'יס" לתפוס מקום ראשון במצעד הפזמונים 20 hit ועד ספטמבר תפסו את המקום הראשון באותה שנה בבריטניה.
סטיגווד דיקם גם את הקריירה של כוכבי פופ צעירים נוספים כמו דייוויד בואי ורוד סטיוארט.
בשנות ה-1960 המאוחרות הביא ללונדון להיטי ברודוויי כמו "שיער" ו"הו, קלקוטה".
המשיך לפעול בזירת התיאטרון בלונדון עם הפקת "אוויטה" (1978) מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס.
הוא נאבק בחירוף נפש בהפקות בלתי חוקיות של "ישו כוכב עליון" בארצות הברית, כולל במסגרת בתי ספר תיכון.
בשנת 1978 הייתה לו עוגמת נפש כשגרסה קולנועית המבוססת על המוזיקה של ביטלס "“Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band,” שבה כיכבו בי ג'יס, פיטר פרמפטון וג'ורג' ברנס היוותה כישלון כלכלי ונקטלה על ידי המבקרים.
סטיגווד היה מעורב גם בהפקת סרטי קומדיות בטלוויזיה הבריטית ועיבד אותם עבור הקהל האמריקאי.
אחרי שצפה בג'ון טרבולטה בסרט "Welcome Back Kotter" הוא חתם איתו על חוזה לשלושה סרטים. אחרי שקרא מאמר (שהתברר לימים שהיה סיפור בדוי) של העיתונאי הבריטי ניק כהן במגזין "ניו יורק", עיבד אותו בעזרת ביל אוקס, לתסריט לסרט "שיגעון המוזיקה" (Saturday Night Fever)
המבוסס על המוזיקה של "בי ג'יס". הסרט היה פריצת דרך בקידום מוזיקת הדיסקו בעולם.
על אף ההצלחה המסחררת, בסופו של דבר נשאר סטיגווד עם הפסדים כלכליים גם בעקבות הפקות הסרטים "שיגעון המוזיקה" ו"גריז"
בשנות ה-1980 היו לו הפסדים כספיים נוספים אחרי שנתבע על ידי בי ג'יס על 200 מיליון דולר, בטענה שנישל אותם מתגמולים שהגיעו להם.
הוא תבע אותם על דיבה והפרת חוזה ולבסוף הגיעו לפשרה ולפיוס פומבי.
חברת RSO שלו המשיכה להפיק הקלטות גם בשנות ה-1980 המוקדמות, לרבות פסקול הסרטים "האימפריה מכה שנית" ו"תהילה"
התחיל להיות מעורב גם בפעילות חברת פוליגרם, שמהווה כיום חלק מקבוצת" יוניברסל מיוזיק".
בשנת 1996 הפיק סטיגווד את הגרסה הקולנועית של אלן פארקר ל"אוויטה".
בשנים האחרונות לחייו דורג על ידי התקשורת הבריטית כאחד מהאנשים העשירים ביותר בבריטניה.
חייו הפרטיים.
סטיגווד היה רווק והיה ידוע כהומוסקסואל אף על פי ששמר על דיסקרטיות לגבי חייו הפרטיים. עד שנת 1967 ההומוסקסואליות אף בתחום הפרטי הייתה אסורה בבריטניה בחוק.
הוא היה מוקף תכופות בגברים ונשים יפים והיו בזמנו לרשותו מטוסים פרטיים, יאכטות, ופנטהאוס בסנטרל פארק ווסט בניו יורק, ועוד בתים בבוורלי הילס ובברמודה.
שנים רבות ניהל אחר כך חיים מסוגרים למדי באחוזת ברטון מנור על האי וייט אך נשאר בקשרים הדוקים עם משפחת גיב -בארי מוריס, רובין, מלהקת "בי ג'יס" וילדיהם. הוא מכר את האחוזה בשנת 2005
סטיגווד נפטר בלונדון בשנת 2016 בגיל 81.
קישורים חיצוניים.
4.1.2016 Ben Sisario- "Robert Stigwood, Impresario of Rock, Film and Stage, Is Dead at 81"
Jim Farber The Gay Architects of the Classic Rock, NYT 17.10.2017
ח'ליפה חפתר
ח'ליפה חפתר (בערבית: خلیفه حفتر; נולד ב-7 בנובמבר 1943) הוא פילדמרשל לובי, מפקד הצבא הלאומי של לוב , השולט על מרבית שטחה של לוב.
קורות חיים.
ח'ליפה בלקאסם חפתר נולד ב-1943 בעיר אג'דאביא, הסמוכה לבנגאזי שבמזרח לוב. למד במכללה הצבאית בבנגזי, וכשסיים את לימודיו התגייס לחיל התותחנים. ב-1969 היה חלק מחבורת הקצינים הצעירים בראשות הקולונל מועמר קדאפי, שהפילו את שלטונו של אידריס הראשון, מלך לוב. ב-1973 כיהן כמפקד כוח המשלוח הלובי שבא לעזרת מצרים במלחמת יום כיפור נגד ישראל.