סיווארד נולדה בדבון. ב-1979 הוכתרה כמיס אנגליה וייצגה את המדינה בתחרות מיס תבל שם נבחרה לסגנית שנייה ולמיס פוטוגניק, באותה שנה נבחרה גם למיס הממלכה המאוחדת וייצגה את הממלכה במיס עולם שם דורגה כסגנית ראשונה, בכך הייתה מבין היחידות בהיסטוריה שהיו בשלישיית הזוכות גם במיס תבל וגם במיס עולם, שתי תחרויות היופי הבינלאומיות המובילות.
היא הופיעה בסרט אוקטופוסי בסדרת סרטי ג'יימס בונד, וב-2012 השתתפה בסדרה התיעודית "Wonderland" של ה-BBC בפרק "הייתי פעם מלכת יופי".
מבצע כנרת
רומאין סאיס
סלמסון רנדוניה
סלמסון רנדוניה (בצרפתית: Salmson Randonnée) הייתה מכונית סלון, בתצורות: 4 דלתות, ו-2 דלתות קבריולה מתוצרת חברת ההנדסה הצרפתית Salmson (שם מלא: Société des Moteurs Salmson) אשר יוצרה בצרפת בין השנים 1950–1954.
היצרן "Société des Moteurs Salmson".
"Société des Moteurs Salmson" היא חברה הנדסית אשר מייצרת משאבות, אשר הוקמה על ידי המהנדס אמיל סלמסון. לפני מלחמת העולם הראשונה התחילה לייצר מטוסים, ומנועי מטוסים. במהלך מלחמת העולם הראשונה סלמסון ייצרה מטוסים ראשונים, בעיקר מטוס קרב ומטוס סיור דו-מושבי, "סלמסון 2A2" . מטוסים אילו שימשו ללחימה הן על ידי כוחות הצרפתים והאמריקאים. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה החברה לייצר מכוניות. ייצור הרכב הסתיים בשנת 1957.
משנות ה-60 של המאה ה-20 החברה חזרה לייצר משאבות.
ל-"Société des Moteurs Salmson" חברות בנות בארגנטינה, איטליה, לבנון, פורטוגל, דרום אפריקה ווייטנאם.
שמואל די-סיני
שמואל (ריקרדו) די-סיני (באיטלקית: Riccardo Di Segni. נולד ברומא ב- 13 בנובמבר 1949) הוא רב ורופא איטלקי, משמש כרבה הראשי של יהדות רומא וכסמכות הרוחנית הבכירה ביותר ביהדות איטליה.
חייו.
יליד איטליה, דור שלישי למשפחת רבנים. אביו ד"ר משה די-סיני, היה רופא ופרטיזן. למד בבית המדרש לרבנים ברומא והוסמך לרבנות בשנת 1973, וכן למד רפואה והתמחה ברדיולוגיה. עד 2014 שימש מנהל מחלקת רדיולוגיה בבית החולים סן ג'ובאני ברומא. כמו כן, משמש סגן מנהל החברה הלאומית האיטלקית לביואתיקה. במסגרת זו מפרסם מאמרים בכתבי עת ומשתתף בכינוסים וועדות בתחומי הביואתיקה היהודית.
בין השנים 1999–2007 היה חבר במועצת המנהלים של רבני איטליה וסגן נשיא כנס רבני אירופה. בשנת 2001 התמנה לרבה של רומא, עוד בחייו של הרב הקודם אליהו טואף, שפרש מן התפקיד. כקודמו, גם הרב די-סיני תומך ומקדם דיאלוג יהודי-נוצרי. הוא נפגש עם האפיפיור יוחנן פאולוס השני, והשתתף בהלווייתו ב-2005. לאחר בחירתו של האפיפיור בנדיקטוס ה-16, הביע דאגה להמשך קיומו של השיח הבין-דתי, בעקבות החלטת אספת הרבנים האיטלקית להשעות זמנית את השיחות עם הכס הקדוש. כמו כן, ביקר במסגד של רומא .
החל משנת 2010 משמש כמנהל בית המדרש לרבנים ברומא.
בשנת 2014 השתתף בסרט הדוקומנטרי "המסתורין של דנטה" מאת לואיס נירון , העוסק בהגותו של דנטה אליגיירי. כמו כן, מרבה להופיע בתקשורת האיטלקית בענייני יהדות ואתיקה.
ספריו.
בעברית:
באיטלקית:
באנגלית:
ואסילי איבנוב
שמואל ריקרדו די-סיני
דניאל מורגן
דניאל מורגן (באנגלית: Daniel Morgan; 6 ביולי 1736 - 6 ביולי 1802) היה בריגדיר גנרל בצבא הקונטיננטלי בזמן מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
מורגן ככל הנראה נולד וגדל בכפר ניו המפטון, ניו ג'רזי. כאשר מורגן היה בן 17, הוא עזב את הבית בעקבות מריבה עם אביו. לאחר שעבד בעבודות מזדמנות בפנסילבניה, עבר לעמק שננדואה. לבסוף הוא התיישב בווירג'יניה. מורגן לחם, לצד דודנו דניאל בון, בשירות הצבא הבריטי במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. במהלך המלחמה נשפט על ידי הגנרל בראדוק על שהכה את הקצין הממונה עליו. מאז נטר מורגן לבריטים. בהמשך שירת כרובאי במיליציה ולחם כנגד כוחות צרפתיים ואינדיאנים.
עם פרוץ מלחמת העצמאות כנגד הבריטים גייסה המושבה וירג'יניה שתי פלוגות רובאיות לטובת הצבא הקונטיננטלי. מורגן, שכבר שירת כקצין במיליציה של וירג'יניה, נבחר לפקד על אחת מהן בדרגת קפטן. מורגן ואנשיו, שהצטיינו כצלפים בשל הרובים המדויקים בעלי הקנה המחורק שהיו ברשותם, התמחו בטקטיקות גרילה והסבו אבדות רבות לצבא הבריטי בכל עימות שבו לחמו. במהלך המלחמה לחם מורגן בראש חטיבתו בקרב סרטוגה בהמשך פיקד מורגן, שהיה נתון בעצמו לפיקודו של הגנרל נתנאל גרין, על כוחות הצבא הקונטיננטלי בקרב קאופנס, שנחשב לאחד המוצלחים שניהל הצבא במלחמה. לאחר המלחמה שירת במיליציה שהקים הנשיא ג'ורג' וושינגטון, ולחם לדיכוי מרד הוויסקי.
גשר - תנועה חברתית לאומית
גשר - בראשות אורלי לוי אבקסיס
ILTV היא חברת חדשות ותוכן אשר מפיקה ומשדרת חדשות יומיות, ותכנים נוספים מישראל, באנגלית ובספרדית לרחבי העולם.
היסטוריה.
את הרעיון למיזם גיבש יזם התקשורת רונן לפלר (סמנכ"ל הג'רוזלם פוסט לשעבר) בשנת 2014.
לבסוף, המיזם הוקם על ידי רונן בשנת 2015, במימון חברת J Media Global האמריקאית.
כבר מתחילתו, התקבל המיזם באהדה רבה, על ידי קהילות פרו ישראליות ברחבי העולם.
במהלך השנים, הפך המיזם, לספק הגדול ביותר בישראל, של מגוון תוכניות טלוויזיה יומיות באנגלית וספרדית, לתחנות טלוויזיה ברחבי העולם.
בשנת 2019, נמכר המיזם לקבוצת משקיעים אמריקאים, בראשות משפחת פאליק ממיאמי, שמינתה את נציגה בישראל, יעקב ברג, לנהל את המיזם.
עד חודש יולי 2020 כל תכניי החברה צולמו, שודרו והופקו באולפני וואלה ניוז.
בחודש יולי 2020 נחתם חוזה שיתוף פעולה אסטרטגי עם ynet, שבעקבותיו כלל פעילות החברה, עברה למשרדי ואולפני ynet.
כחלק משיתוף הפעולה עם קבוצת ידיעות אחרונות (ynet) תוכני הווידאו של ILTV משודרים באתר ynet באנגלית.
המהדורה המרכזית היומית באנגלית משודרת מדי יום בטיסות אל על.
בסוף שנת 2021 ILTV השיקה את אפליקציית הסטרימינג ILTV+
החל מיוני 2022 ליטל שמש מגישה את המהדורה המרכזית Israel Daily בימי חמישי.
פיג'ו סוג 28
פיג'ו סוג 28 (בצרפתית: Peugeot Type 28) היא מכונית פתוחה (בתצורת קבריולה), 3 מושבים, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1899–1900.
יוצרו 8 יחידות בלבד.
גיא ביינר
גיא ביינר (נולד ב-1968 בירושלים) הוא היסטוריון ישראלי המתמחה בהיסטוריה של העת החדשה, וכמו כן בהיסטוריה התרבותית והחברתית של אירופה, עם עניין מיוחד בהיסטוריה האירית ובחקר סוגיות הקשורות לזיכרון ושכחה. ביינר מכהן כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וב-2021 הופקד על הקתדרה על שם סאליבן ללימודים איריים במכללת בוסטון.
ביוגרפיה.
גיא ביינר נולד וגדל בירושלים ומאוחר יותר עבר לקיבוץ גליל ים. אחרי שובו ממסע לימודים ומחקר מחוץ לישראל, התיישב בנגב.
הוא למד באוניברסיטת תל אביב, בה סיים תואר ראשון כמצטיין הרקטור. מאוחר יותר סיים דוקטורט ב.
הוא מונה לעמית מחקר בכיר באוניבריסטה של דבלין - טריניטי קולג', אוניברסיטת נוטרדאם, האוניברסיטה המרכז-אירופית, אוניברסיטת אוקספורד ובוסטון קולג'.מחקרו מתמקד בעיקר בזיכרון ושכחה בהיסטוריה המודרנית, עם דגש על ההיסטוריה המודרנית של אירלנד. מחקריו כוללים גם תחומים נוספים כגון היסטוריה שבעל פה, פולקלור, המגפה העולמית של השפעת הספרדית, מלחמת העולם הראשונה, ההיסטוריה של הטרור, ותרבויות הנצחה במרכז אירופה. בשנים האחרונות עבודתו התמקדה בעיקר בפיתוח החקר ההיסטורי של "שיכחה חברתית", תוך חשיפת היחסים המתוחים בין השכחה ציבורית לתחזוק זכרונות פרטיים של אירועים הנחשבים למביכים או בעייתיים. לטובת כך, הוא מרבה להיעזר במקורות היסטוריים פחות מוכרים מתוך תרבות עממית, לרבות אוספי פולקלור.
מחקריו זכו בפרסים בינלאומיים רבים. ספרו "זוכרים את שנת הצרפתים: היסטוריה עממית אירית וזיכרון חברתי" ("Remembering the Year of the French: Irish Folk History and Social Memory") (2007) זכה בפרס רטקליף על "תרומה חשובה לתחום לימוד הפולקלור והחיים העממיים בבריטניה ובאירלנד"; פרס ויילנד ד. הנד לשנת 2008 לפרסום יוצא דופן בהיסטוריה ופולקלור; הוקרת המועצה הלאומית של ההיסטוריה הציבורית (NCPH) על "תרומה יוצאת דופן בתחום ההיסטוריה של הציבור ומדיניות"; והיה מועמד לפרס קונדייל עבור כתיבה ספרותית היסטורית איכותית. ספרו "היזכרות רוויית שכחה: שכחה חברתית והיסטוריה עממית של מרד באלסטר" ("Forgetful Remembrance: Social Forgetting and Vernacular Historiography of a Rebellion in Ulster") (2018) זכה (בפעם השנייה) בפרס ויילנד ד. הנד לשנת 2020 ל"לספר הטוב ביותר המשלב בין שיטות ונושאים בחקר פולקלור והיסטוריה", בפרס בפרס ג'ורג' מוסה להיסטוריה אינטלקטואלית ותרבותית אירופאית מאז 1500, פרס קתרין ביגס ללימודי פולקלור, פרס המחקר בהיסטוריה אירית של האוניבריסטה הלאומית של אירלנד, באות הוקרה מטעם פרס ג'יימס דונלי לספרים בתחום היסטוריה ומדעי החברה, ואף נבחר לרשימת הגמר של הפרס לזכרו של קריסטופר יוארט-ביגס.
באוניבריסטת בן-גוריון, פרופ' ביינר זכה פעמים רבות בפרסים על הצטיינות בהוראה, לרבות זכייה כפולה בפרס דייוויד ולובה גלאט הניתן למרצים המצטיינים ביותר.
ג'פרי קונדוגביה
צבא אפריקה