שאמאן-הַא ('Xaman Ha) הם שמם של שרידים ארכאולוגיים הנמצאים על חוף הים הקריבי בחצי האי יוקטן. משמעות השם בשפת המאיה הוא מים של הצפון. במקום שוכנת היום העיר פְּלַאיה דֶל כַּרְמֶן (Playa del Carmen).
בשאמאן-הא נמצאו מעל מאה אתרים ארכאולוגיים קטנים המפוזרים בחוף פְּלַאיה דֶל כַּרְמֶן, הכוללים שרידי מבנים קטנים. המקום שימש את אנשי המאיה, שהגיעו מערי המאיה הגדולות בתוך הארץ, כמקום העיקרי ממנו יצאו לאי קוסומל כדי לעבוד את אלת הירח והפריון אישצ'ל (Ixchel). עולי רגל הגיעו לאתר לאחר מסע ארוך, והשתמשו במבנים שבאתר כדי לנוח ולהתפלל לפני השיט לקוסומל. המקום שימש גם כנקודת הצטיידות במצרכים, לאנשים שיצאו למסע שיט במסלול השיט של בני המאיה, שתחילתו בווראקרוס במקסיקו וסופו בהונדורס.
שרידי המבנים שנמצאו באזור הוגדרו לפי טיפוסים שונים. אחת הקבוצות שהוגדרה כקבוצה C מאופיינת כאתר גדול מאורגן סביב מבנים מונומנטליים מיושרים בהתאם לקו החוף. המבנים נבנו בתקופה הפוסט קלאסית של המאיה, תיארוך המבנים הוא בין השנים 1300–1500. המבנים נבנו בסגנון החוף המזרחי. קבוצה C כוללת 4 מבני מקדשים, מבנים נוספים וחומה שהגנה על האתר. קיר החומה נמצא ממערב לשרידי המבנים. הקיר עשוי מאבני גיר. בוני הקיר ניצלו את המבנה הטופוגרפי של האזור ליצור במקומות בהם ניתן אפקט של קיר גבוה יותר. רוחב הקיר מגיע עד מעל 2 מטר ואורך שרידי הקיר 380 מטר. המבנים ששכנו לאורך קו החוף עזרו לנווטים בני המאיה במסעות השיט שלהם לנווט בים, בהיותם נקודת ציון לאורך קו החוף.
האזור היה מיושב על ידי צאצאי בני המאיה, כשהכובשים הספרדים הגיעו לטולום, הנמצאת כשעת נסיעה מדרום לאזור. הכובש הספרדי פרנסיסקו דה מונטחו (Francisco de Montejo) הגיע למקום בשנת 1528 וייסד במקום יישוב ומצודה קטנה.
שרידי המבנים נמצאים בשכונת היוקרה פלאיהכר. מבני השכונה נבנו מסביבם תוך השארת שטח גן בחלקו טבעי ובחלקו נטוע. הרחוב הראשי של השכונה נקרא שדרות שאמאן-הא.
רחבה
רחבא דפומבדיתא
האוגדה המשוריינת הראשונה של הצבא הבריטי
גומץ בית הברך
תיאודור מימן
דוק שואו
דוק שואו הוא שם הבמה של לרמי קורטז (באנגלית: Larramie Cortez "Doc" Shaw; נולד ב-24 באפריל 1992) הוא שחקן וראפר אמריקאי, שמוכר במיוחד מתפקידיו בסדרות של ערוץ דיסני - "החיים היפים על הסיפון" בתור מרקוס ליטל ו"שני מלכים" שם שיחק את המלך בומר.
ביוגרפיה.
שואו נולד באטלנטה, ג'ורג'יה.
קריירה.
בשנת 2006 הוא זכה לתפקיד של מאליק פיין בסיטקום "בית הכאב של טיילר פרי" ברשת הטלוויזיה TBS. דמותו של שואו, מאליק, מוצגת כמתבגר שנון שתעלוליו מכניסים אותו לרוב לצרות לא מכוונות. ככל שהוא מתבגר, הוא מקבל קווי-עלילה בוגרים יותר, ובעונה התשיעית - הוא מצפה לילדו הראשון עם בת זוגו.
הוא הגיש פרס בטקס השנתי ה-39 במספר של פרסי NAACP Image בשנת 2008.
בשנת 2009 הוא הצטרף לקאסט של קומדיית המצבים של ערוץ דיסני "החיים היפים על הסיפון" לעונה השנייה ששודרה מאוגוסט באותה שנה. הוא גילם את מרקוס ליטל, זוכה פרס גראמי לשעבר, שהקריירה שלו הסתיימה לאחר שסוכנות התקליטים שלו זרקו אותו. שואו המשיך לשחק גם בעונה השלישית שעלתה ב-2010.
לאחר סיום "החיים היפים על הסיפון", שואו קיבל תפקיד ראשי בסדרת הסיטקום "שני מלכים", גם היא של ערוץ דיסני, לצד מיטשל מוסו ולאחר מכן לצד אדם היקס. את התפקיד של המלך בומר, גילם במשך 3 עונות בתפקיד ראשי עד עד לסיומה ב-2013.
בשנת 2014 השתתף בתור השימפנזה אש, בנו של רוקט בסרט הלייב אקשן "" שביים מאט ריבס.
בשנת 2020 שב לגלם את הדמות של מאליק פיין בסיטקום "בית הכאב של טיילר פרי" שמונה שנים לאחר שסיימה את שידוריה. העונה התשיעית עלתה ברשת BET בניגוד לשאר העונות ששודרו ב-TBS.
המצור על כות
המצור על כות היה חלק מהמערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה. הוא נערך בין 7 בדצמבר 1915 ל-29 באפריל 1916. כ-15,000 חיילי הצבא הבריטי, רובם הודים, הושמו במצור על ידי כוחות האימפריה העות'מאנית בעיירה כות (الكوت, קרויה גם כות אל-עמארה), שעל הגדה השמאלית של החידקל, כ-160 ק"מ מדרום לבגדאד. כוחות חילוץ ששלחו הבריטים לעזרת הנצורים לא הצליחו במשימתם. לבסוף, לאחר כמעט חמישה חודשי מצור, הנצורים נכנעו, ואלה מהם ששרדו את הקרבות נלקחו בשבי, בו נספו אלפים מהם.
רקע.
עוד לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה התקיים מאזן כוחות מתוח בין הבריטים והטורקים באזור כשהטורקים שלטו במסופוטמיה והיו בעלי גישה למפרץ הפרסי בעוד שהבריטים פעלו להגן על האינטרסים שלהם בשדות הפקת הנפט ומתקני עיבוד הנפט באיראן שמרכזם היה בעיר אבאדאן ותופעלו על ידי חברת הנפט האנגלו-איראנית.
עם פרוץ המלחמה מצאו עצמם שתי המעצמות משני צידי המתרס. בעוד שהבריטים נתנו קדימות לאזור זה כדי להבטיח את המשך הזרמת הנפט במפרץ הפרסי הרי שהטורקים ייחסו חשיבות נמוכה למסופוטמיה ודיללו, בהתאם לכך, את צבאם בגזרה זו לטובת תגבור כוחותיהם במערכה על סיני וארץ ישראל ומערכה בקווקז.
המערכה החלה עם פלישת הבריטים לשאט אל ערב ב-1914. במהלך 1915 ניהלו הבריטים סדרה של קרבות לאורך נהרות נהר החידקל ונהר הפרת.
עם התקדמות הבריטים לבגדאד והתרחקותם מהמרכז מבצרה התגבר הוויכוח בפיקוד הבריטי ובמשרד המלחמה על מטרות המערכה במסופוטמיה. מצד אחד עמדו המצדדים בשמירה על המטרות המקוריות, דהיינו הגנה על שדות הנפט בפרס ועל נתיבי השיט של המיכליות במפרץ הפרסי ומצד שני נוצר לחץ לניצול ההצלחה על מנת לכבוש את בגדאד ולגרש את הטורקים ממסופוטמיה. בסופו של דבר גברו הקולות שקראו להמשיך במערכה לכיבוש בגדאד.
נסיבות המצור.
ב-29 בספטמבר 1915 ניצחו הבריטים את הטורקים בקרב א-סין דבר שאיפשר להם לכבוש את כות לאחר שהטורקים נסוגו ממנה. ניצחון זה נתן תקווה לבריטים שכיבוש בגדאד בהישג ידם ולכן יצאו ב-21 בנובמבר 1915 לקרב קטסיפון שהתחולל במבואות בגדאד. הקרב הסתיים ב-24 בנובמבר 1915 ללא הכרעה ולאחר ששני הצדדים סבלו מאלפי נפגעים. מתוך הבנה שלא ניתן להתקדם לבגדאד הורה מפקד הכח הבריטי מייג'ור גנרל צ'ארלס טאונסנד לכוחותיו לסגת לכות להתאוששות.
כשנודע למפקד הכח הטורקי נוראדין איברהים פאשה (היה המפקד בפועל עד הגעתו של קולמר פון דר גולץ לחזית) שהבריטים נסוגו מעמדותיהם בקטסיפון הוא החליט לרדוף אחריהם. מאחר שקוי האספקה של הטורקים היו קצרים ואפקטיבים הצליח נוראדין לרענן ולחזק את יחידותיו כדי להתחיל במרדף אחר הבריטים.
ב-3 בדצמבר 1915, לאחר שנסוגו כ-65 ק"מ דרומה-מזרחה מקטסיפון לכות, הגיעו חיילי הדיוויזיה ההודית-בריטית ה-6 של "פונה" (שהיו חלק מכוח המשלוח ההודי הרביעי (Indian Expeditionary Force D) לכות אל-עמארה. טאונסנד בחר להישאר בכות במקום להמשיך דרומה אל בצרה, למרות שנמלה של זו האחרונה הבטיח לכוחותיו אספקה שוטפת. הוא החליט כך, בין היתר, כיוון שעיקול בנהר החידקל, במקום בו נמצאת העיירה, הקל על הגנת המקום.
קרבות ראשונים.
ב-7 בדצמבר הגיעו לכות, בעקבות הבריטים, כוחות מן הארמייה העות'מאנית השישית, ובה שני קורפוסים, שמפקדה היה הגנרל הגרמני הברון קולמר פון דר גולץ (Goltz). כשנוכח טאונזנד שכוח האויב גדול דיו לעריכת מצור, פקד על כוח הפרשים לעזוב את כות ולסגת דרומה, והם עשו זאת בהצלחה. במהלך דצמבר ערכו כוחות העות'מאנים מספר התקפות על הכוחות הבריטיים שבכות, כדי לכבשה תוך הסתערות, וכל ההתקפות נהדפו. כיוון שכך, החליט פון דר גולץ לצור על המקום על מנת להכניע את מגיניו. את קווי המצור החזיק אחד הקורפוסים. בנוסף, כיוון שגולץ חשש מפני מתקפה בריטית מדרום, הוא הקים ביצורים במורד הנהר, כדי לקדם סכנה אפשרית מכיוון זה, והקורפוס השני נערך בהתאם.
המצור.
בנוסף לביצורים כלפי דרום, בנו העות'מאנים עמדות אל מול העיירה, במטרה לסגור את מוצאותיה. לאחר כחודש של מצור ביקש טאונסנד אישור לכך שהצבא שבפיקודו יפרוץ לו דרך החוצה מתוך מעטפת המצור. אלא שמפקד חזית מסופוטמיה, שהיה גם מפקדו של טאונסנד, סר ג'ון ניקסון, העדיף שכוחו של טאונסנד יישאר במקומו, וכך ירתק כוחות אויב, ובקשתו של טאונסנד לא נענתה. הכוח הנצור התחפר מסביב לעיירה, והייתה לו אחיזה גם בגדה הימנית של הנהר, כאשר גשר פונטונים (סירות מחוברות זו לזו ועליהן משטח מעבר) מקשר בין שתי הגדות. כשנשקפה סכנה לאותו גשר, הורה טאונסנד להרסו, ומאז הקשר בין הגדות הוגבל לסירות. הכוח הנצור נקט בשיטת הגנה פסיבית, בלא ניסיונות להפריע לפעילות האויב או לתקפו. כך, מרבית הפעילות הבריטית בניסיון להסרת המצור נעשתה על ידי כוחות שמבחוץ.
נוסף לעצם המצור, הרכב הכוח הבריטי הקשה על אספקת המזון לחיילים. בנוסף לבריטים, אשר היוו לרוב את שלד הפיקוד, הכוח היה מבוסס על חיילים הודים בני דתות שונות, כאשר לאלה אסור היה, על פי דתם, לאכול ממזונם של אלה. בהמשך דיווח טאונסנד שנותרה לו אספקה לחודש אחד נוסף בלבד, אם כי למעשה הייתה זו הערכת-חסר, והדיווח היה שגוי. על סמך דיווח זה, שלח ניקסון כוחות לחילוץ הנצורים. בסוף ינואר 1916 נמצא מאגר גרעינים נוסף, ועל פי ההערכות המעודכנות הייתה לנצורים אספקה עד לאמצע אפריל.
ניסיונות החילוץ של הנצורים בכות.
קרב שייח' סעד.