בתאריך 9 במאי 1981 אירעה תקרית חמורה בסיום משחק ביתי מול הפועל שדרות, שבעקבותיה נידונה הקבוצה על ידי בית הדין של ההתאחדות להפסקת פעילות עד סוף העונה, פסיקה זו גרמה לירידתה לליגה ג' מהמקום האחרון. בעקבות ההתדרדרות פורקה הקבוצה ושחקניה הבולטים הועברו לקבוצת מכבי אשדוד מליגה ב', שהפכה לקבוצה עירונית אחת שנקראת מכבי עירוני אשדוד.
בית"ר נתיב אשדוד.
בשנת 1987 הקים ישראל רפאלי אגודה חדשה בשם "בית"ר נתיב אשדוד". האגודה השתייכה תחילה למרכז הפועל ובהמשך למרכז בית"ר. בתום עונת 1992–1993 העפילה הקבוצה לליגה ב'. במועדון הופעלה גם מחלקת נוער. בעונת 1996/1997 סיימה הקבוצה במקום ה-15 וחזרה לליגה ג'. בסיום עונת 1998/1999, בעקבות המהלך של איחוד קבוצות הכדורגל בעיר, התפרקה הקבוצה סופית.
הקמה מחדש.
ב-31 ביולי 2016 הקים יוסי כנפו את הקבוצה מחדש, ורשם אותה לליגה ג' מרכז. בעונת 2018–2019 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע המחוזי והפסידה לקבוצת הפועל גדרה 5-2.
בעונת 2019–2020 (עם המאמן ניר איבגי) התמודדה הקבוצה בצמרת על מנת להעפיל לליגה ב'. באפריל 2020 החליטה ההתאחדות לכדורגל בישראל להפסיק את הליגות (א' עד ג') בשל מגפת הקורונה. באותו הזמן מוקמה בית"ר אשדוד במקום ה-1 בליגה ג' מרכז והוחלט שתעפיל לליגה ב'.
בעונת 2020/2021 ירדה מליגה ב' בחזרה לליגה ג' לאחר שסיימה את העונה עם שלושה ניצחונות, תיקו אחד ו-16 הפסדים.
מחלקת הנוער.
בשנת 2019 הוקמה מחדש מחלקת הנוער של הקבוצה. תחילה שתי קבוצות גיל. נערים ב' וילדים א'.
בשנת 2020 הוקמו גם מחלקות נערים א' ונערים ג'.
רוי (פירושונים)
אנטבי
נובויה ורמיה
נוֹבוֹיֶה וֶרְמִיָה (ברוסית: Но́вое вре́мя; מילולית: העת החדשה) היה עיתון רוסי שיצא לאור בסנקט פטרבורג בין השנים 1868–1917. העיתון היה ידוע כאנטישמי וכתומך הממשלה. בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה הסית העיתון בקביעות נגד יהודי האימפריה הרוסית כאויבי העם. העיתון נסגר בהוראת לנין מיד לאחר מהפכת אוקטובר.
היסטוריה.
העיתון הוקם ב-1868 כעיתון ליברלי, ויצא לאור בתחילה חמש פעמים בשבוע, עד 1869 אז הפך ליומון. בראשית דרכו גילה העיתון אף נטייה לאידאות קומוניסטיות וב-1872 פרסם מאמר מערכת חגיגי לכבוד צאת המהדורה הראשונה של "הקפיטל" של קרל מרקס. אך לאחר שהחל לצאת לאור בידי אלכסיי סובורין יצאו לו מוניטין של כניעה לקו של הממשלה. הוא פרסם מאמרים אנטישמיים של ויקטור בורנין .
למרות תמיכתו בקו הממשלתי, זכה העיתון לתפוצה רחבה והחל משנת 1881 הדפיס שתי מהדורות יומיות. בשנת 1891 החל העיתון לצרף מוסף שבועי מאויר. הוא היה לאחד העיתונים הפופולריים ברוסיה ומכר 60,000 עותקים. פרסמו בו כותבים חשובים כמו אנטון צ'כוב.
ב-8 בנובמבר 1917 (26 באוקטובר לפי הלוח היוליאני) הורה לנין על סגירת העיתון.
ב-1943 החל לראות אור בברית המועצות עיתון אחר בשם זה , אך אין קשר בין שני העיתונים.
המאה השחורה
נציב (ספורט)
בליגות ספורט בצפון אמריקה, ובעיקר בליגות מקצועניות, נציב או בביטוי האנגלי המקובל קומישנר (Commissioner) הוא בעל התפקיד הניהולי והרגולטורי הבכיר של הליגה. הוא ממונה על ידי בעלי הקבוצות כדי לקדם את הליגה ואת ענייניהם של הבעלים.
כוחו וסמכויותיו של הנציב משתנים בין ליגה וליגה, בהתאם לחוקיה ותקנותיה. אלה יכולים לכלול סמכויות משמעת על שחקנים (בדרך כלל בכפוף להסכמים עם איגודי השחקנים) או בוררות בין קבוצות.
התפקיד נוצר לראשונה ב-1920 בליגת ה-MLB אחרי שערורייה גדולה של מכירת משחקים בקבוצת שיקגו וייט סוקס. קנסו מאונטן לנדיס, שופט לשעבר, היה זה שזכה למינוי, ועל מנת לטהר את הענף ולהחזיר את אמון הקהל בו קיבל לנדיס סמכויות נרחבות ומינוי לכל חייו.
ליגות גדולות אחרות הלכו בעקבות ה-MLB ומינו נציב שהחליף את משרת הנשיא שהייתה קיימת עד אז. ליגת ה-NFL מינתה נציב ב-1941 ובליגת ה-CFL (ליגת הפוטבול הקנדית) מונה נציב מאז הקמתה ב-1958. ליגת ה-NBA מינתה נציב ב-1967, ליגת ה-NHL ב-1993, ובליגת ה-MLS קיימת משרת נציב מאז הקמתה ב-1996.
מעבר לליגות הגדולות, גם ליגות מקצועניות קטנות וליגות לא מקצועניות בצפון אמריקה מינו נציבים מטעם בעלי הקבוצות. עם זאת התפקיד כפי שהוא מוכר בצפון אמריקה אינו נפוץ במסגרות ספורט מקומיות ובינלאומיות במקומות אחרים.
הנציבים הנוכחיים בליגות הבכירות בצפון אמריקה הם:
קומישנר
ז'דיסלב לובומירסקי
הנסיך ז'דיסלב לובומירסקי (בפולנית: Zdzisław Lubomirski; נהגה: ; 4 באפריל 1865 – 31 ביולי 1943) היה נסיך פולני מבית לובומירסקי, אציל ובעל קרקעות, עורך דין, פוליטיקאי שמרן ופעיל חברתי. ראש עיריית ורשה.
הנסיך מילא תפקידים משמעותיים בפוליטיקה הפולנית שבין מלחמות העולם. ב-1915 כיהן כיו"ר "הוועד האזרחי המרכזי של ורשה" ; בין 1916–1917 כיהן כראש העיר ורשה. בין 1917–1918 היה אחד משלושת חברי "מועצת העוצרים" שניהלה את המדינה (לצד יוזף אוסטורבסקי ואלכסנדר קקובסקי). לאחר מלחמת העולם הראשונה כיהן כחבר הסנאט של פולין וכיו"ר מועצת בעלי הקרקעות. יחסו ליהודים היה עוין, ש. אנ-סקי מצטט מפיו: .
בספטמבר 1939, בעת המצור על ורשה, השתתף לובומירסקי באופן פעיל בוועדה האזרחית, בראשותו של סטפן סטרזינצקי. בחודשים הראשונים של הכיבוש הגרמני בפולין, חתר ליצירת ממשלת-מחתרת בהנהגת הגנרל יוליוס רומל, שבה היה אמור לשמש כשר חוץ. התוכנית ירדה מעל הפרק כאשר התקבלה ההחלטה להקים את הממשלה הפולנית הגולה בפריז, ומקיץ 1940, בלונדון.
לובומירסקי החליט להישאר בפולין הכבושה. ב-10 בנובמבר 1942 הוא נעצר על ידי הגסטפו, ובילה חודשים בכלא. במהלך תקופה זו, התדרדרה בריאותו והוא מעולם לא התאושש. הוא מת ב-31 ביולי 1943 באחוזתו.
לובומירסקי
לובומירסקי הוא שם משפחה פולני.
C-46 קומנדו
ניקולאי ינושקביץ'
ניקולאי ינושקביץ' (ברוסית: Никола́й Никола́евич Янушке́вич; בפולנית: Nikołaj Nikołajewicz Januszkiewicz; מרץ 1868 – 1918) היה גנרל רוסי ממוצא פולני שכיהן כראש המטה הכללי בסטאבקה של צבא האימפריה הרוסית, תחת פיקודו של ניקולאי ניקולאייביץ', בין אוגוסט 1914 לספטמבר 1915.
לפני מלחמת העולם הראשונה שימש ינושקביץ' רק בתפקידי מטה, ויש שתלו את מינויו למפקד בפועל של צבאות האימפריה הרוסית במהלכי המלחמה הראשונים בכישוריו הפוליטיים. יש הסבורים שגם הוא כמו מפקדו ניקולאי ניקולאייביץ', לא מילא תפקיד ממשי במהלכי המלחמה ותפקידו היה ייצוגי בלבד. ינושקביץ' היה אנטישמי והיה אחראי במידה ניכרת להלך הרוח בצבא הרוסי לפיו היהודים אחראים לכשלונות הצבאיים, ולסיפורי-בדים על יהודים המרגלים ומבריחים זהב לצבא הגרמני.
לאחר הכשלונות הרוסיים בתחילת המלחמה, פוטר ינושקביץ' בספטמבר 1915 מתפקידו, כאשר הצאר ניקולאי השני נטל לידיו את הפיקוד הצבאי. למרות פיטוריו המשיך לכהן בפועל בתפקידו. לאחר מהפכת פברואר פרש משירות פעיל; בראשית 1918 נעצר במוהילב ונשלח לפטרוגרד. הוא לא הגיע לשם, שומריו רצחו אותו בדרך.
הפרוטוקול הרביעי
הפרוטוקול הרביעי (באנגלית: The Fourth Protocol) הוא ספר מתח מאת פרדריק פורסיית', שפורסם לראשונה בשנת 1984. שם הספר נגזר מכך שבמהלך העלילה מנסים המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות וקים פילבי להפר את הפרוטוקול הרביעי של אמנה בדיונית למניעת הפצת נשק גרעיני. בשנת 1987 עובד הספר לסרט קולנוע מצליח בבימויו של ג'ון מקינזי ובכיכובם של מייקל קיין, פירס ברוסנן ונד ביטי.
עלילה.
על ג'ון פרסטון, איש ה-MI5 ויוצא הצנחנים אשר לחם בצפון אירלנד, לסכל את תוכנית ה-KGB לפוצץ מתקן גרעיני בלב בריטניה במטרה לסייע למפלגה פרו-סובייטית לעלות לשלטון.
המועצה לעבודה סוציאלית
המועצה לעבודה סוציאלית היא גוף סטטוטורי, שתפקידה הוא לייעץ לשר הרווחה והשירותים החברתיים בנושאים שלגביהם עליו להתייעץ בה לפי חוק העובדים הסוציאליים וכן בעניינים אחרים הנוגעים לעיסוק בעבודה סוציאלית (תקנה 52 לחוק העובדים הסוציאליים התשנ"ו 1996). כיום עומדת בראש המועצה פרופ' אורית נוטמן-שורץ
מטרת העל של המועצה היא לסייע לשר במילוי אחריותו ללקוחות המשרד ולמקצוע העבודה הסוציאלית, על פי חוק העובדים הסוציאליים - באמצעות המדיניות החברתית של מדינת ישראל.
על המועצה.
בשנת 1996 חוקק חוק העובדים הסוציאליים, ובמסגרתו הוחלט על הקמת מועצה לעבודה סוציאלית. המועצה נועדה להיות מועצה מייעצת לשר בעניינים שלגביהם עליו להתייעץ בה לפי חוק העובדים הסוציאליים, וכן בעניינים אחרים הנוגעים לעיסוק בעבודה סוציאלית (תקנה 52 לחוק העובדים הסוציאליים התשנ"ו 1996) כיום עומדת בראשה פרופ' אורית נוטמן שורץ.מטרת העל של המועצה היא לסייע לשר במימוש אחריותו ללקוחות ולמקצוע - על פי חוק העובדים הסוציאליים - באמצעות המדיניות החברתית של מדינת ישראל.החוק מתייחס לשטחות שונות בתחום הרישוי וההכשרה לעבודה סוציאלית, כולל תחומי העבודה ואיכותה של העבודה המקצועית, ומתייחס במפורש לסוגיות שבהן על השר להתייעץ עם המועצה (פירוט בהמשך).תחילת פעילותה של המועצה הייתה בשנת 1989, עת הוקמה כגוף שאמור להנחות את הפעילות המקצועית בתחום העבודה הסוציאלית (שפירו 2010). עם חקיקת החוק, בעת כהונתה של ח"כ אורה נמיר כשרת העבודה והרווחה, מינתה השרה 31 חברי מועצה. חברי המועצה מתמנים מתוך הגופים המרכזיים שבהם מתקיים שירות עבודה סוציאלית וכאלה המשפיעים על הרווחה כספקי שירות ומקבלי שירות, וזיקתם התעסוקתית/שיוכית הוגדרה בחוק.
תפקידי המועצה.