בין ה-17 וה-23 באוגוסט 1916 כבשו הבולגרים שטח ממזרח לנהר סטרומה. אזלת היד שנקט המלך לנוכח כיבוש השטחים היווניים על ידי צבא ממלכת בולגריה, הובילה לאי שקט ביוון והפגנות המונים. וניזלוס, יצא מאתונה לאי-הבית שלו כרתים ומשם לחיוס ולסבוס בדרכו לסלוניקי, שם חבר לאדמירל פבלוס קונטוריוטיס ולגנרל פנאיוטיס דנגליס. ב-29 בספטמבר הכריזו השלושה על הקמת מדינה עצמאית לאומית שכללה את צפון יוון, כרתים וחלק מאיי הים האגאי ("האדמות החדשות" שסופחו ליוון בעקבות מלחמת הבלקן השנייה) ובראשה "הממשלה הזמנית להגנה לאומית" (ביוונית: Προσωρινή Κυβέρνηση της Εθνικής Αμύνης), כממשלה מקבילה לממשלת המלך באתונה. היה זה למעשה מרד גלוי במלך. פעולתה הראשונה של הממשלה הייתה גיוס צבא. בסלוניקי חבר הכוח היווני שהתארגן החל מנובמבר לחיל משלוח בריטי-צרפתי (שכלל בהמשך גם יחידות מהאימפריה הרוסית ומסרביה) שהורכב בחלקו מנסוגי מערכת גליפולי ונועד לביצור עיר הנמל האסטרטגית. למרות קריאתו של ונזילוס: "איננו נגד המלך אלא נגד הבולגרים", רבים מן המתנדבים לצבא עשו זאת יותר משיקולים פוליטיים פנים-יוניים של התנגדות למלוכה מאשר מתוך איבה לאויב הבולגרי. יתרה מזו, חלקם הסתייג מהלחימה שכם-אל-שכם עם הסרבים, שדיכאו את המיעוט דובר היוונית בארצם.
אירועי נובמבר.
מדינות ההסכמה ראו בכניעתו של מלך יוון שיתוף פעולה גלוי עם גרמניה וסברו שהוא תוצאה של הסכם סודי בין יוון לגרמניה, שמטרתו להפר את מאזן הכוחות בבלקן. נציגי מדינות ההסכמה, בפרט צרפת, קיימו מגעים עם ממשלת אתונה, ניסו לשכנע את המלך לשלוח חיילים ללחום על ריבונות ארצו והשתמשו בהטבעת ספינות סוחר יווניות על ידי צוללת גרמנית על מנת להשתלט על הצי היווני שחנה בסלמיס. פעולות אלה של בעלות הברית היו לצנינים בעיני תומכי המלך. ב-24 בנובמבר פקע אולטימטום צרפתי שדרש מהממשלה המלוכנית למסור לידי כוחות ההסכמה לפחות עשר סוללות תותחי הרים, הממשלה סירבה וב-1 בדצמבר (18 בנובמבר לפי הלוח הגרגוריאני) הנחיתו הצרפתים 3,000 נחתים בפיראוס, במה שהתחיל את האירועים שנודעו כ"אירועי נובמבר" (ביוונית: Νοεμβριανά, נובריאנה). ביממה שלאחר מכן נוהל קרב על העיר אתונה, שבסופו הייתה יד המקומיים על העליונה. הממשלה האשימה שכוחות מצבאו של וניזלוס סייעו לצרפתים ופתחו במסע למאסר אנשי וניזלוס.
ב-2 בדצמבר הכירו ממשלות צרפת ובריטניה בממשלת וניזלוס כממשלה היוונית החוקית. ב-7 בדצמבר (24 בנובמבר לפי הלוח הגרגוריאני) הכריזה ממשלת וניזלוס רשמית מלחמה על מעצמות המרכז (ממשלת יוון הרשמית הכריזה מלחמה ב-2 ביולי 1917, לאחר שהמלך ויתר על כסאו).
קרבות החזית המקדונית.
כוחות מדינות ההסכמה בלמו את כוחות מעצמות המרכז הפולשים ועד לסיומה של 1916 התייצב קו החזית מצפון לסלוניקי תוך התפתחות מלחמת חפירות בין הצדדים.
הכוח הלוחם היווני כלל 160,000 חיילים שחולקו לתשע אוגדות. הגיוס והשיבוץ ליחידות היה גאוגרפי, כך שבני אותו אי או אותו אזור שירתו יחדיו באותה מסגרת. ב-29 במאי 1918 התחולל קרב סקרה, בו לחם גיס יווני לראשונה ככוח מרכזי עצמאי, תחת פיקודו של אמנואיל זימברקקיס, והנחיל לבולגרים תבוסה משמעותית. היוונים חברו לבריטים במתקפת הווארדאר שהובילה להכרעת החזית. הכוחות תקפו בגזרת אגם דויראן, ולמרות אבדות כבדות שספגו הצליחו להבקיע את קו ההגנה הבולגרי השני. מפקד הגיס הבריטי הגנרל מילן ציין שעזרת הצבא היווני הייתה חיונית להצלחת המתקפה. מפקד החזית, הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה, ציין את אוגדת הרגלים "סרס" של הצבא היווני (על שם העיר הכבושה סרס), אשר היוותה את הגורם העיקרי להצלחת ההבקעה של קו ההגנה הבולגרי לאחר שהכוחות הבריטיים ספגו אבדות כבדות בקרב דויראן השלישי והאטו את התקדמותם.
רוב הכוח היווני הורכב מחיל רגלים, ארטילריה וחיל רפואה והוכפף לפיקוד עליון בריטי או צרפתי. חוליות מתמחות של חיל הנדסה, לוחמה כימית, להביורים וכדומה סופחו ליחידות היווניות מצבאות צרפת ובריטניה לפי הצורך.
התפתחויות פנים ביוון במהלך המלחמה.
ב-11 ביוני 1917, כשסכנת מלחמת אזרחים מרחפת מעל ממלכתו וללא גיבוי גרמני, החליט קונסטנטינוס הראשון לוותר על המלוכה וגלה לשווייץ. בנו אלכסנדר הומלך תחתיו.
לאחר המלחמה.
במסגרת הסכם סוור שנחתם באוגוסט 1920, זכתה יוון בנכסים טריטוריאליים רבים. רשמית נותר אלכסנדר הראשון מלך יוון, אך בפועל הוא היה למעשה שליט בובה ועושה דברו של וניזלוס. באוקטובר 1920, נפטר המלך אלכסנדר הראשון לאחר שלקה באלח דם. בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר הפסיד אלפתריוס וניזלוס והודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים. תומכי המלוכה ביוון העלו הצעה להשבתו של קונסטנטינוס הראשון והחזרת סמכויותיו. ביוון נערך משאל עם וכמיליון בוחרים שהיוו 99 אחוזים מהמצביעים תמכו בחזרתו של קונסטנטינוס הראשון לשלטון. ב-19 בדצמבר 1920 שב קונסטנטינוס הראשון למלוך על יוון. הוא הרחיב את מלחמת יוון–טורקיה תוך אמונה בעליונותו המוחלטת של צבא יוון על פני צבא טורקיה, אך המלחמה הסתבכה והיוונים הוכו. ב-11 בספטמבר 1922 פרצה הפיכה צבאית בממלכה וב-22 בספטמבר ויתר קונסטנטינוס הראשון על כסאו, גלה לאיטליה ושם הלך לעולמו חודשים ספורים מאוחר יותר. בנו של קונסטנטין הראשון, גאורגיוס הומלך תחתיו. בהמשך, אולצו היוונים לחתום על שביתת הנשק של מודניה אשר עקרונותיה הוכללו בהסכם לוזאן והחל פרק חילופי האוכלוסייה בין טורקיה ויוון.
דניס סיאמה
דניס ויליאם סיאהו (יאשיהו) שיאמה (באנגלית: Dennis William Siahou Sciama; 18 בנובמבר 1926 - 18 בדצמבר 1999) היה פיזיקאי יהודי-בריטי.
קורות חיים.
אביו נולד במנצ'סטר ואמו במצרים, ושורשי משפחתו של סיאמה משני צידיה הם מן הקהילה היהודית העיר חלב שבסוריה (שמאע במקור). אביו היה סוחר טקסטיל.
בשנת 1953 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג', על עבודה בהנחייתו של פול דיראק שעסקה בעקרון מאך ובאינרציה.
לימד באוניברסיטת קורנל, בקינגס קולג' לונדון, באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת טקסס באוסטין, אך בעיקר נמנה עם סגל אוניברסיטת קיימברידג' (בשנות ה-50 ובשנות ה-60) ועם סגל אוניברסיטת אוקספורד (בשנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80).
הוא ותלמידיו תרמו תרומה משמעותית להתפתחות הפיזיקה בבריטניה אחרי מלחמת העולם השנייה. הוא נחשב אחד מאבות הקוסמולוגיה המודרנית.
תלמידיו.
מספר רב של אסטרופיזיקאים וקוסמולוגים עשו את עבודת הדוקטורט בהנחייתו, בהם:
Android L
איגור טם
איגור תאם
איגור טאם
גרטרוד קולמר
התקפת קורלציה
בקריפטואנליזה, התקפת קורלציה (correlation attack) היא התקפה קריפטוגרפית נגד צופן זרם שהוצעה לראשונה על ידי תומאס זיגנתאלר (Thomas Siegenthaler) ב-1985. היא המתאימה לכל צופן שהמחולל הפנימי שלו מורכב מאוגרי זיזה ממושבים (LFSR). זוהי התקפת כוח גס סטטיסטית בסגנון הפרד ומשול המתמקדת בשחזור המצב הראשוני (initial state) של האוגרים. ההתקפה בדרך כלל מתבצעת לפי מודל התקפת גלוי-ידוע, אם קיים בידי התוקף מידע מוקדם לגבי חלק מסיביות זרם המפתח. אך אפשרית גם אם לא קיים כל מידע מוקדם, בתנאי שקיימת יתירות כלשהי במסר הגלוי שהוצפן.
ההתקפה המקורית כפי שהוצגה על ידי זיגנתאלר ישימה בעיקר כנגד צופן זרם בסגנון 'מחולל משולב' הפועל באופן כזה שהסיבית הבאה של זרם המפתח היא תוצאה של פונקציית שילוב (combining function) המקבלת כקלט מספר סיביות מתוך פוזיציות מסוימות של formula_1 אוגרי LFSR שאורכיהם שונים formula_2 בהתאמה, משלבת אותן באופן לא ליניארי כלשהו ומחזירה סיבית אחת. אם מצליחה, ההתקפה מאפשרת שחזור מלא של שלב האתחול של המחולל בסיבוכיות של formula_3 ניסיונות בניגוד לסיבוכיות formula_4 הצפויה בחיפוש ממצה.
באופן כללי התקפת קורלציה אפשרית ברגע שמוצאים מתאם כלשהו בין זרם המפתח formula_5 והרצף formula_6 של אוטומט סופי שהמצב ההתחלתי שלו תלוי בחלק מסיביות זרם המפתח. את סיביות המפתח אפשר לחשוף על ידי שחזור המצב ההתחלתי של formula_6, כל עוד אפשר לזהות 'תלות סטטיסטית' אשר יכולה לשמש סימן שהרצף עשוי להיות חלק מפלט המחולל. חיפוש ממצה בר ביצוע על ידי שבוחרים שוב ושוב רצפים אפשריים כלשהם ובודקים אם מידת הקורלציה בין הרצף formula_6 לבין formula_5 גבוהה מערך סף מסוים שהוא פונקציה של טווח השגיאה האפשרי. אם נמצא רצף מתאים אפשר לשחזר את המצב ההתחלתי של המחולל ומכאן לשחזר כל קטע מזרם המפתח. בהתאמות קלות ההתקפה ישימה כנגד סוגים רבים של צופן זרם כמו צופן זרם שבנוי בסגנון 'מסנן' (filter generator).
רמת מתאם.
התקפת קורלציה מנצלת את העובדה שקיימת תלות סטטיסטית כלשהי בין זרם המפתח הנוצר מהמחולל לבין פלט אוגר יחיד כלשהו הכלול במחולל. ברמה של סיביות תלות כזו מתרחשת רק אם יש מתאם בין פלט פונקציית השילוב formula_10 של המחולל לאחד מהקלטים formula_11 שלה, שהוא פלט אחד האוגרים. כלומר עבור כל formula_11 ההסתברות
formula_13
עבור formula_14 (כל האוגרים הכלולים במחולל). או לחלופין אם זרם המפתח נקרא formula_5 אזי אומרים שקיים מתאם בין רצף חלקי באורך formula_16 של זרם המפתח המסומן formula_17 לבין רצף חלקי formula_18 הנוצר מאחד האוגרים שבמחולל. רמת המתאם בין שני הרצפים formula_19 נמדדת על ידי פונקציה המחושבת על formula_20 סיביות
formula_21