בתאריכים 27 ו-28 ביולי וזכו להמון הערצה.
ב-29 ביולי 2009, אלבום המיני השני של Girls' Generation שנקרא Genie ראה אור רשמית.
מחלוקת.
ב-7 ביוני 2008, נערך ה-Dream Concert בקוריאה הדרומית. בזמן המופע התקיימה מחאה שקטה נגד Girls' Generation על ידי קבוצות מעריצים שונים, העיקריות היו: E.L.F (המייצג את להקת הבנים Super Junior), בנוסף Cassiopeia (המייצג את להקת הבנים TVXQ) ו-Triple S (המייצג את להקת הבנים SS501).
חוק ובר-פכנר
חוק ובר-פכנר מתאר את הקשר בין הגודל הפיזיקלי של גירוי ובין העוצמה שבה הוא נתפס. החוק נקרא על שמם של החוקרים בני המאה ה-19, ארנסט היינריך ובר (Weber), שהיה הראשון אשר תיאר באופן כמותי את הקשר בין גירוי לתפיסה, וגוסטב תאודור פכנר (Fechner), אשר הציע פירוש תאורטי לממצאיו של ובר.
באחד מניסוייו ביקש ובר מנחקר שעיניו כוסו להעריך את משקלו של חפץ שהחזיק בידיו: הנחקר התבקש להגיב כאשר הוא חש שהמשקל בידו הוכבד. ובר מצא כי השינוי המורגש הקטן ביותר במשקל (תוספת המשקל הקטנה ביותר שהנחקר הרגיש בה) הייתה יחסית למשקל ההתחלתי שאותו נשא הנחקר בידיו. כלומר: אם המשקל המקורי הוכפל, נדרשה תוספת כפולה של משקל כדי שהנחקר יבחין בהבדל.
בהינתן כי dp הוא ההבדל בתפיסת המשקל, ds הוא ההבדל במשקל (המשקל שהוסף), S הוא המשקל ההתחלתי ו-k הוא קבוע נמדד, ניתן להביע יחס זה במשוואה הבאה:
אינטגרציה של המשוואה נותנת:
כדי למצוא את C יש להציב P=0 (אין תחושה), ואז:
ובהצבה מתקבל
התלות בין התפיסה לגרוי היא לוגריתמית, כלומר: אם הגירוי משתנה בטור גאומטרי, תשתנה התפיסה שלו בטור חשבוני. למשל: ייתכן מצב שבו מוכפל גירוי פי 3 (המשקל שנושא הנחקר בידו עלה מ-1 ק"ג ל-3 ק"ג, 3X1) – אך התחושה תהיה של הכפלה בלבד (1+1=2). אם שוב ישולש המשקל (3X3X1=9), יחוש הנחקר שהתוספת נעשתה שוב ביחידה אחת (1+1+1=3).
החוק נכון או נכון בקירוב גם עבור גירויים אחרים, כגון בהירות או עוצמת צליל.
חוק וובר-פכנר
חוק וובר
חוק ובר
חוק פכנר
ריוקיו
סטרידסואגן 103
סטרידסואגן 103, Strv 103 או S-Tank הוא טנק שיוצר בשוודיה בין השנים 1967 ו-1971 והתאפיין בעיצוב ייחודי ושונה מהמקובל בעולם בתקופתו. רבים טוענים כי ה-103 היה למעשה משחית טנקים.
רקע.
בשנות החמישים של המאה העשרים מצאה עצמה שוודיה הנייטרלית בסכנה של עימות חמוש עם ברית המועצות. חיל השריון השוודי היה מצויד בטנקים בריטיים מסוג צנטוריון. הצנטוריון היה טנק טוב, אך בשוודיה חששו כי הדור הבא של הטנקים המזרחיים יעלה עליו בהרבה. הצבא השוודי רצה בטנק מקומי, זול ומתקדם.
סוון ברג, מחיל החימוש השוודי, הציע פתרון. ברג טען שייצור טנק ללא צריח יפתור מספר בעיות בבת אחת. ראשית, ביטול הצריח ינמיך את צללית הטנק, ובכך יקל על הסוואה ויקשה על פגיעה בטנק. שנית, תפקידי הנהג והתותחן יאוחדו, ובכך יהיה חיסכון משמעותי בכוח אדם. שלישית, ביטול המערכות המורכבות בצריח יוזיל בהרבה את מחיר הטנק. העיצוב נקרא "פרויקט S", מה שגרם לרבים לכנות את הטנק "S-Tank". הצבא השוודי הראה התעניינות ברעיון ותהליך פיתוח של 10 שנים הסתיים בתחילת ייצור סדרתי ב-1967.
עיצוב מהפכני.
הטנק שיוצר לבסוף היה אחד מהמעניינים והמשונים שבטנקי המלחמה הקרה. להלן המרכיבים שהפכו את הסטרידסואגן לשונה מכל טנק אחר בתקופתו:
צבא שוודיה רכש כ-300 כלים, ששימשו אותו עד שנות התשעים המאוחרות. צבאות נוספים באירופה הראו עניין בטנק, אך נראה שהיה זה עניין לשם לימוד והערכה בלבד. הבריטים ומדינות אחרות ערכו ניסויים בטנק, והגיעו למסקנה שלעיצוב יש יתרונות מסוימים, אך החסרונות גוברים עליהם.
טנק או משחית טנקים.
לאור תכונותיו הלא שגרתיות של ה-103, לא ניתן להפעילו ככל טנק מערכה עיקרי. ה-103 לא יכול להילחם בתנועה, ולמעשה היה נשק הגנתי. דבר זה התאים לשוודיה, אשר שמרה על נייטרליות, ולכן לא היו ציפיות שתפלוש למדינות שכנות. בחינה של תכונות הכלי מעלה שההפעלה שלו תהיה דומה למשחיתי טנקים:
גרסאות משופרות.
לאורך השנים התיישן העיצוב המקורי והיה צורך בהוספת מערכות אופטיקה, בקרת אש ואחרות. להן רשימת תת-דגמים:
סאפורו
סאפורו (Sapporo, ביפנית: 札幌市, ספורו-שי) היא בירת מחוז הוקאידו ואחת הערים הגדולות ביפן, נכון ליוני 2021 מונה אוכלוסיית העיר 1,962,864 איש, העיר היא הגדולה ביותר ביפן ששוכנת מחוץ לאי הונשו ובכלל, מצפון לטוקיו והעיר החמישית בגודל אוכלוסייתה במדינה. העיר הוקמה בשנת 1870, כאשר ממשלת מייג'י החליטה לפתח את היישוב הקטן שהיה במקום ולהפוך אותו למרכז האדמיניסטרטיבי של האי הוקאידו. זהו אחד מאתרי התיירות המרכזיים ביפן, המארח כ-13,000,000 מבקרים מדי שנה. במקום נערך פסטיבל השלג סאפורו, המושך כשני מיליון מבקרים מדי חורף. סאפורו הייתה מיועדת לארח את אולימפיאדת החורף ב-1940 לצד טוקיו שהייתה אמורה לארח באותה השנה את משחקי הקיץ, אך שתיהן בוטלו עקב מלחמת סין–יפן השנייה שהצטרפה בהמשך למלחמת העולם השנייה. לבסוף היא אירחה את אולימפיאדת החורף בשנת 1972.
סמל הרשות הפלסטינית
סמל הרשות הפלסטינית כולל עיט צלאח א-דין, מגן וכיתוב. העיט, המופיע בשני סמלים ערביים נוספים - סמל עיראק וסמל מצרים הוא עיט המזוהה עם צלאח א-דין. דמות העיט היא זהה לחלוטין בשלושת סמלים אלו. תחתיו, מחזיק העיט שלט עליו כתוב בערבית "السلطة الفلسطينية" - "הרשות הפלסטינית". המגן במרכז הסמל הוא בצבעי הדגל הפלסטיני המורכב בצבעי הלאומיות הכלל ערבית.
ספורו
אלווה מירדאל
אלווה ריימר מירדאל (בשוודית: Alva Reimer Myrdal) (31 בינואר 1902 - 1 בפברואר 1986) הייתה סוציולוגית, פוליטיקאית ודיפלומטית שוודית וכלת פרס נובל לשלום לשנת 1982. הייתה נשואה לגונאר מירדאל, חתן פרס נובל לכלכלה.
תחילת דרכה.
מירדאל נולדה באופסלה שבשוודיה הייתה אחת מחמשת ילדיהם של אלברט ריימר, קבלן בניין שהיה חבר מועצת העיר אסקילטונה במזרח שוודיה, ולובה לרסון ריימר. מירדאל התעמתה עם אמה על מנת שזו תאפשר ללכת ללמוד בבית ספר תיכון ואף הציעה לממן את לימודיה שלה. היא למדה באוניברסיטת סטוקהולם שפות סנקדנביות וספרות והיסטוריה של הדת ועבדה בספרייה לפרנסתה. ב־1924 היא נישאה לגונאר מירדאל. הזוג מירדאל למד בעיות חברתיות וכלכליות בלונדון, במשך שבע שנים בלייפציג, בסטוקהולם, בז'נבה ובארצות הברית, לשם הם נסעו בזכות מלגת רוקפלר. ב-1934 היא קבלה תואר שני בפסיכולוגיה חברתית מאוניבריסטת אופסלה.
קריירה.
ב־1934 אלווה וגונאר מירדאל כתבו ביחד הספר ""Crisis in the Population Questio"n" ("משבר בשאלת האוכלוסייה"). הספר דן בירידת שיעור הילודה בשוודיה ובפתרונות לסוגיה. ספרם זה עסק בחיפוש אחר רפורמות חברתיות שיאפשרו קיום חופש הפרט (במיוחד עבור נשים), לצד עידוד ילודה. לטענתם הסיבה לירידה בשיעור הילודה אינה קשורה לבעיות מוסריות, כפי שטענו השמרנים בשוודיה אלא למבנה הכלכלי והחברתי. זוגות משתמשים באמצעי מניעה ויולדים פחות ילדים משום שילדים הפכו לעול כלכלי ואמהות נדרשות להפסיק לעבוד על מנת לגדל אותם. על מנת לעודד נטליזם (עמדה פילוסופית המייחסת להולדה ולריבוי טבעי ערך חיובי) משפחות עם ילדים צריכות לקבל תמיכה בצורת רפורמות שונות כגון טיפול רפואי חינם, ארוחות צהריים חינם בבית הספר, דיור בר השגה ושכר דירה מסובסד. הרעיון ששני ההורים יכולים לעבוד מחוץ לבית וכי התפיסה המשפחתית הפטריארכלית השלטת (האב מפרנס העיקרי והאם עקרת בית ועוזרת בפרנסה) צריכה להשתנות באופן משמעותי. השינוי יבוא באמצעות מסגרות מתאימות שהמדינה נדרשת להקים. הספר השפיע על התכנון וההוצאה לפועל של מדיניות הרווחה הלאומית במדינות סקנדינביה.
מירדאל פעלה במסגרת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה, מטעמה היא פעלה באופן רשמי משנות הארבעים של המאה ה-20. כנציגת המפלגה היא מונתה לראש צוות במסגרת הכנת מדיניות הרווחה של האומות המאוחדות בשנת 1949. בשנים 1950–1955 הייתה מירדאל יו"ר החטיבה למדעי החברה באונסק"ו, האישה הראשונה לשאת בתפקיד בדרגה בכירה במוסדות האו"ם. לאחר מכן הייתה שגרירת שוודיה בהודו.
בשנת 1962 נבחרה מירדאל לחברת הפרלמנט השוודי. מאותה שנה ועד 1973 היא נשלחה כנציגת שוודיה לדיוני ועדת האומות המאוחדות לפירוק החימוש, ובשנים 1966–1973 הייתה מירדאל יועצת בנושא התפרקות מנשק לממשלת שוודיה. מתוקף פעילותה לקידום פירוק הנשק העולמי, הוענק לה בשנת 1982 פרס נובל לשלום, במשותף עם אלפונסו גרסיה רובלס.
פרסים.
בנוסף לפרס נובל לשלום זכתה מירדאל גם בפרס השלום של גרמניה המערבית בשנת 1970, יחד עם גונאר מירדאל, בפרס השלום על שם אלברט איינשטיין ב-1980 ובפרס פרס בראט רטנה להבנה בינלאומית, שנה לאחר מכן.
מרוץ חימוש אבולוציוני
שיקסטה
צ'ארלס קראוטהאמר
אירווינג צ'ארלס קראוטהאמר (באנגלית: Irving Charles Krauthammer; 13 במרץ 1950 – 21 ביוני 2018), היה פרשן פוליטי יהודי אמריקאי. בעל טור בעיתון "וושינגטון פוסט" מאז שנת 1985, אשר זכה להשפעה רבה. זכה בפרס פוליצר לשנת 1987 על כתיבתו הפרשנית. בכתיבתו בולטת הבהירות והישירות, לצד תפישה מקורית. בין השאר טבע קראוטהאמר במדוריו ביטויים חדשים, כמו "דוקטרינת רייגן".
טורו השבועי של קראוטהאמר ב"וושינגטון פוסט" התפרסם מדי יום שישי והופץ בלמעלה מ-240 עיתונים נוספים ברחבי העולם. כתב גם טור חודשי עבור טיים מגזין ותרם מפרי עטו לעיתונים נוספים, בהם "ויקלי סטנדרד", "ג'ואיש וורלד רוויו" ו"ניו ריפבליק". הופיע גם כפרשן בתוכניות טלוויזיה שונות ברשתות השידור האמריקניות.
חייו.