בשנת 2019 זכה עם מונטריי בליגת האלופות של CONCACAF. הוא שיחק עם הקבוצה בגביע העולם למועדונים 2019, בה הודחה הקבוצה בחצי הגמר כשהפסידה 1–2 לליברפול.
קריירת נבחרות.
אורטיס שיחק בנבחרת פרגוואי עד גיל 20 והתמודד יחד איתה במונדיאל עד גיל 20 2009 שנערך במצרים. הנבחרת סיימה את שלב הבתים במקום השני, אך הפסידה בשלב שמינית הגמר 0–3 לנבחרת קוריאה הדרומית עד גיל 20 והודחה.
ב-9 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 0–1 ל.
הוא שיחק עם הנבחרת בקופה אמריקה 2016, בה סיימה הנבחרת במקום האחרון בשלב הבתים.
בקופה אמריקה 2019 הגיעה נבחרתו עד לרבע הגמר, שם הפסידה 4–3 לנבחרת ברזיל. אורטיז פתח בהרכב נבחרתו במשחק והשלים 90 דקות.
סלסו אורטיז
יונאס וילאישיס
יונאס וילאישיס (בליטאית: Jonas Vileišis; 3 בינואר 1872 – 1 ביוני 1942 קובנה) היה פוליטיקאי ודיפלומט ליטאי.
קורות חיים.
יונאס וילאישיס נולד בכפר ליד פסווליס, ליטא למשפחת איכרים. באותה תקופה הייתה ליטא חלק של אימפריה הרוסית. בשנת 1892 לאחר סיום לימודי בית הספר בשאולאי הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1894 הוא עבר ללמוד משפטים וסיים את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1898. במהלך הלימודים הוא שיתף פעולה עם העיתונות הליטאית והיה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. עם חזרתו לליטא הוא השתתף במאבק של הליטאים לביטול האיסור להשתמש בכתב לטיני בשפה הליטאית. לאחר ביטול האיסור בשנת 1904 החל וילאישיס להוציא לאור עיתונים, ותקופה מסוימת היה גם עורך ראשי של העיתון.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא היה פעיל בוועד הליטאי. וילאישיס פתח מספר בתי ספר באזור אלנטה, וארגן הוצאה לאור של ספרי לימוד. לאחר מספר שנים נכבש שטח ליטא על ידי אימפריה הגרמנית. בעקבות תמיכה ברעיונות אנטי-גרמניות נעצר וילאישיס, ולאחר משפט נשלח לגרמניה. הוא הצליח לברוח ולחזור לשטחי ליטא.
בסוף 1917 היה וילאישיס בין מקימי הוועד הליטאי. בפברואר 1918 היה בין כותבי מגילת העצמאות הליטאית.
הוא קיבל הזמנה לכהן כשר בממשלה הליטאית הראשונה אך סירב. ב-18 בדצמבר 1918 הוא נכלל בממשלה השנייה וכיהן כשר הפנים. בממשלה הרביעית (1919) הוא כיהן כשר האוצר. לאחר עזיבת המשרד, הוא נשלח לארצות הברית כשגריר.
בשנת 1921 הוא חזר לליטא ומונה לראש עיריית קובנה. במהלך כהונתו שנמשכה 10 שנים, הוא תרם רבות לפיתוח העיר.
בשנים 1933–1940 הוא לימד באוניברסיטת קובנה, וגם היה חבר במועצה המייעצת לנשיא ליטא.
לאחר סיפוח ליטא לברית המועצות בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב הוא נאלץ לעזוב את כל תפקידיו. רבים מבני משפחתו הוגלו לסיביר.
יונאס וילאישקס נפטר בשנת 1942 בבית החולים בעירו קובנה ונטמן בוילנה.
יונאס וילאישיסיס
משה כרייף
הרב משה כרייף (כ'רייף) (נפטר קודם שנת תרי"א), היה מחכמי תוניס באמצע שנות ה'ת"ק. מחבר ספר "באר משה" על מסכת נזיר.
קורות חייו.
היה תלמידם של רבי יצחק לומברוזו ורבי צמח צרפתי. למד בחברותא עם הרב דוד בונאן מחבר שו"ת "די השב", שלאחר פטירתו הדפיס את ספרו על מסכת נזיר, גם אביו הרב יצחק בונאן מזכיר חידושים מהרב משה כרייף בספרו "אהלי יצחק".
לא היו לו בנים כי אם תשע בנות, אחד מחתניו היה רבי יצחק חי הכהן יצחקי ראש אב בית דין תוניס בשנים תקס"א-תקס"ד (חידושים ממנו נדפסו בסוף ספרו של רבי משה כרייף על מסכת נזיר), אבי רבי אברהם הכהן יצחקי בעל "משמרות כהונה" ורבי יהודה הכהן יצחקי מחבר ספר "בני סמיכי" (נדפס בסוף ספרו של רבי משה כרייף על מסכת נזיר).
פסיקתא רבתי
פסיקתא רבתי או פסיקתא רבתא הוא שמו של מדרש אגדה מסוג פסיקתא.
זמנו ומקומו.
בפסקה הראשונה של המדרש נכתב: . התאריך הראשון מציין 777 שנים לחורבן בית המקדש. אם הכוונה לחורבן בית שני (שהיה בשנת 70), אזי התאריך הראשון מתייחס לשנת 846, והתאריך השני (1151 שנה לחורבן) מתייחס לשנת 1220. רוב החוקרים סברו כי התאריך המאוחר יותר הוא הוספה של מעתיק, וכי במקור נכתב רק התאריך הראשון, ואם כן, המדרש התחבר בסביבות שנת 846 (ד'תר"ו לערך). לעומתם, מאיר איש-שלום סובר שהספירה היא מחורבן בית ראשון, שאירע על פי המסורת בשנת 422 לפנה"ס, ואם כן, לפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית, התחבר המדרש בשנת 355 (ד'קט"ו לערך).
תאריכים אלו מתייחסים לעריכתו של המדרש, ולא לתוכן דרשותיו. גם המאחרים את זמן עריכתו מצביעים על דרשות קדומות יותר, וגם הסוברים כי נתחבר בתוקפה קדומה יחסית מודים שישנן בו דרשות מאוחרות. גם תקופת גיבוש הדרשות לכדי חיבור אחיד ומסודר בסדר המועדים ארכה כפי הנראה זמן רב, ולמעשה, התהליך החל באמצע המאה החמישית, ועוצב סופית רק בהדפסת המדרש במאה ה-17.
צונץ שיער שהמדרש התחבר ביוון.
מבנה ותוכן.
המדרש מכיל דרשות על המועדים ועל ההפטרות של השבתות המיוחדות. כפי שניכר משמו, המדרש בנוי פרשיות פרשיות ("פסיקתות"), והשם "רבתי" נועד להבדילו מפסיקתא דרב כהנא, הקדום והקצר יותר (ומכאן 'רבתי' - 'הגדול'), אשר רבות מדרשותיו הובאו גם בפסיקתא רבתי. עובדות אלו גרמו לעיתים לכך שהשם "פסיקתא" התייחס אך ורק למדרש זה, ופסיקתא דרב כהנא לא הודפס במשך שנים ארוכות, ולימודו כמעט ונזנח, ואף השם 'פסיקתא דרב כהנא' יוחס לעיתים לפסיקתא רבתי.
החיבור כולל 48 פרשיות, 28 מתוכן מסוגננות בנוסח מדרש ילמדנו, תוך ייחוסן לרבי תנחומא. חלק מדרשות אלו הופיעו בשאילתות דרב אחא ובמדרש תנחומא, ואי אפשר לדעת איזה מהמקורות קדם.
מהדורות ופירושים.
פסיקתא רבתי הודפסה לראשונה על ידי רבי יצחק בן רבי חיים כ"ץ, ללא ציון מקום ושנת הדפוס, אך יום-טוב ליפמן צונץ הוכיח על פי סימנים שונים שמקום הדפוס הוא פראג וזמן ההדפסה הוא מעט לאחר שנת 1650. הספר הודפס בשנית בשקלוב בשנת ה'תקס"ו, בנוסח חדש, אשר נחשב למדויק פחות מנוסח דפוס פראג, ואף חסר בו קטע שלם מהנוסח המקורי. למהדורה זו נספח פירוש מילים זרות, על פי ספר הערוך. מהדורה שלישית היא מהדורתו של רבי זאב וולף איינהורן (מהרז"ו), בברסלאו ה'תקצ"א, בתוספת פירושים, הגהות נוסח (חלק מתיקוניו הוא על פי כתב ידו של ר' אברהם בן הגר"א. הנוסח עצמו (לפני התיקונים) מבוסס על דפוס שקלוב) וציוני מקורות. במהדורה זו, חולקו לראשונה פרשיות הפסיקתא לסעיפים.
בשנת ה'תרי"ג הודפסה בלבוב (בשם המוטעה "פסיקתא רבתי דרב כהנא") מהדורה עם פירוש זרע אפרים הכולל פירוש והוספות, מאת הרב אפרים זלמן מרגליות. בשנת ה'תר"ם הדפיס בווינה מאיר איש-שלום מהדורה של הספר, בנוסח המבוסס על דפוס ברסלאו, עם תיקוני נוסח על פי דפוס פראג, ציונים, מפתחות ופירוש בשם מאיר עין - מגן דוד. נסח למהדורה זו תרגום המילים היווניות והלטיניות מאת רבה של וינה, ד"ר משה גידמן. בשנת ה'תרנ"ג נדפסה בוורשה מהדורה (אף היא בייחוס המוטעה לרב כהנא) הכוללת את פירוש מהרז"ו, זרע אפרים ופירוש מאת רבי דוד לוריא. מהדורה זו נדפסה בשנית בתוספת פירוש זרע ישי מאת הרב שמואל אהרן רובין, בני ברק ה'תשכ"ט.
גא&quot;ז 14
גא"ז 14 (ברוסית: ГАЗ-14, באנגלית: GAZ-14, קרויה גם: GAZ-14 Chaika) היא לימוזינה מתוצרת יצרנית הרכב גא"ז (גא"ז הם ראשי התיבות ברוסית של מפעל כלי הרכב על שם "גורקי" (Горьковский автомобильный завод, ГАЗ) אשר יוצרה בין השנים 1977 – 1988).
הדיוויזיה ה-41 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-41 (בגרמנית: 41. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 בספטמבר 1912, וחייליה גויסו מפרוסיה המערבית, ובפרט מאזור אילאו הגרמנית.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-20 בפיקוד פרידריך פון שולץ, אשר היה חלק מהארמייה השמינית. הדיוויזיה לחמה נגד הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, והשתתפה בקרב גומבינן, ולאחר מכן השתתפה בקרב טננברג. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן הועברה תחת פיקוד הארמייה התשיעית, עמה לחמה בקרב לודז'. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בחזית המזרחית, ובנובמבר 1916 הועברה הדיוויזיה לרומניה, שם לחמה עד ינואר 1917. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם לחמה במהלך הקרב השני על האן, ולאחר מכן בקרב איפר השלישי. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-30 בספטמבר 1919 פורקה הדיוויזיה.
באיירן אלצנאו
מועדון הכדורגל באיירן אלצנאו (בגרמנית: FC Bayern Alzenau) הוא מועדון כדורגל גרמני, מהעיר אלצנאו, הממוקמת בבוואריה שבגרמניה.
נכון לעונת 2019/2020, הקבוצה משחקת בליגה הגרמנית הרביעית, לאחר שעלתה אליה מהליגה הגרמנית החמישית בתום עונת 2018/2019.
היסטוריה.
המועדון נוסד ב-27 במרץ 1920 בשם "Alzenauer Fußball Club". בשנת 1922 התאחד המועדון עם מועדון הספורט "Turn-und Sport Alzenau", ובשנת 1923 התפצל שוב בשם "FC Bayern Alzenau". אחרי מלחמת העולם השנייה הוקם המועדון מחדש, לאחר שנסגר במהלך המלחמה, בשם "SKG Alzenau", אך בשנת 1947 חזר לשמו הקודם.
הכוחות המיוחדים של בלארוס
הכוחות המיוחדים של בלארוס, המכונים ספצנאז וכמו במרבית מדינות ברית המועצות לשעבר, בלארוס ירשה את יחידות הכוחות המיוחדים שלה משרידי הכוחות המזוינים הסובייטים, יחידות מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות וק.ג.ב..
היחידות המובחרות בבלארוס עורכות תרגילים משותפים עם הכוחות המזוינים של רוסיה. מפלגת השלטון בבלארוס הואשמה כי השתמשה בכוחות המיוחדים של המדינה כדי להתנקש במנהיגי האופוזיציה.