בספר "הבית ברחוב גריבלדי" יש מידע מועט יותר מהידוע בשלהי העשור השני של המאה ה-21, מכיוון שהחיסיון על פרטים מסוימים הוסר רק שנים רבות לאחר הפרסום של הספר. כך למשל, רוב השמות בספר הם שמות בדויים והיום כבר ידועים השמות האמתיים של האנשים. הספר עבר שינוי בשנת 1990 כאשר הוא הודפס במהדורה מעודכנת. במהדורה זו הובאו פרטים חשובים שהיו בעבר אסורים לפרסום. בנוסף מופיעים בה מרבית המשתתפים במבצע בשמותיהם המלאים ומצורפים תצלומיהם.
ביקורות על הספר.
בעקבות קריאת הספר על ידי הציבור פורסמו שלל ביקורות על הספר. רוב הביקורות היו חיוביות, ואף תיארו ספר זה כספר מעניין המתאר בפירוט את הלכידה של אייכמן, והוסיפו שהספר המחיש את לכידת אייכמן בצורה הטובה ביותר. מצד שני היו ביקורות שטענו שבספר איסר הראל לקח על עצמו את כל האחריות למבצע, והציג את המבצע רק מהצד שלו. לכן, יש הטוענים כי אמינות הספר נפגעה. בנוסף נטען כי רמת הכתיבה איננה משובחת במיוחד והספר אינו מרתק ברמה התואמת לעלילה המרתקת שהתרחשה בפועל.
בעיתון "הארץ" התפרסמה כתבה מאת אמיר אורן המתארת את המאבק המשפטי שהתחולל מאחורי הקלעים לפני יציאת הספר לאור. לפי אורן אסרה ממשלת ישראל על הראל לפרסם את הספר, בשל המידע הרגיש שבו, והוא עתר לבג"ץ בעניין - בגץ 130/68 - או 'איסר הראל נגד מדינת ישראל'. המאבק המשפטי התפרסם לציבור רק בשנת 2003, שנתיים לפני שהראל נפטר. ב-1960 שיקרו ראש הממשלה דוד בן-גוריון ושרת החוץ גולדה מאיר בהודעות רשמיות, שהגיעו, בין השאר, לאו"ם ולממשלת ארגנטינה, באומרם שחטיפת אייכמן מבואנוס איירס בוצעה בידי "מתנדבים" ש"חכרו מטוס" - וכך הסתירו את האמת: זה היה מבצע מדיני-ממשלתי.
הסרט The House on Garibaldi Street.
ב-1979 יצא לאור בארצות הברית סרט הטלוויזיה "The House on Garibaldi Street", בבימויו של פיטר קולינסון. חיים טופול גילם את הסוכן מיכאל, ומרטין בלסם גילם את איסר הראל.
לאהוב עד מוות
לאהוב עד מוות הוא רומן היסטורי שנכתב על ידי דבורה עומר ויצא לאור בשנת 1980. העלילה עוסקת בסיפור אהבתם של זהרה ושמוליק (שמואל קופמן) שפעלו בפלוגת הפלמ"ח, בסוף תקופת המנדט הבריטי, שנות ה-40 של המאה ה-20. הספר מבוסס על סיפור אמיתי.
עלילה.
הגיבורים הם זהרה ושמואל (שמוליק), נער ונערה בני 19 ושניהם משרתים בפלמ"ח.
הסיפור מסופר דרך עיניה של זהרה ומתחיל בליל הגשרים, זהרה יוצאת למבצע יחד עם שאר הבחורים. זהרה יוצאת מהמבצע עם כמה שריטות שלא כמו חלק מהבחורים. במשך המבצע, מחשבות מסחררות את ראשה, מחשבות על אהובים וקרובים, על כל הזוגות האוהבים שהיא מכירה. האם גם עליה להזדרז בעניין?
זהרה מדריכה בפלמ"ח. על כתפיה מוטלת לא רק אחריות כמדריכה בפלמ"ח, אלא גם המטלות הרגילות בקיבוץ. כאשר היא חוזרת הביתה לחופשות, היא סגורה ומכונסת, מושבעת לשמור על סודיות. שמוליק גם הוא מתמודד עם לחצים, מהפלמ"ח, מהקיבוץ וגם מאביו שרוצה שילך ללמוד באמריקה.
זהרה ושמוליק מתחילים כידידים ואהבתם לא נוצרת ביום אחד, אלא מתפתחת יחד עם האישיות והביטחון העצמי שלהם. הסוף מפתיע, טרגי ובלתי צפוי.
דבורה עומר אמרה בקשר לספר זה: "לא אני ממציאה את סיפוריי, החיים עצמם עושים זאת במקומי. זוהי פרשה הלקוחה מהחיים. שמעתי את סיפור אהבתם של זהרה ושמוליק, קראתי אותו במכתביהם ודמעתי, חשתי אותם, כאבתי ואז כתבתי."
רקע היסטורי.
הסיפור מתרחש בתקופת המנדט הבריטי בארץ-ישראל שהחלה בפלישתם של הבריטים לארץ במהלך שנת 1917. לאחר מספר שנים, עדיין בשליטת הבריטים, הוקם הפלמ"ח שתפקד כצבא המדינה בין 1941–1948. חלק נכבד מהסיפור מתקיים במחנה הפלמ"ח בגליל המערבי, שם זהרה ושמוליק משרתים.
ליל הגשרים היא פעולה של הפלמ"ח שבוצעה בלילה שבין ה 16 ל-17 ביוני 1946 שבמהלכה תכננו לפוצץ 11 גשרים בגבולות ישראל, אך בפועל רק תשעה התפוצצו. מטרת הפעולה הייתה קטיעת נתיבי האספקה של הבריטים לארץ.
מהדורות.
הספר יצא בעשר מהדורות בין השנים 1980–1988 וזכה להערכה רבה לאורך השנים, יש האומרים שבזכות השילוב בין עובדות היסטוריות חד משמעיות לסיפור אישי ומרגש, ויש האומרים שבזכות הכתיבה הקולחת של דבורה עומר.
דימתיל פומרט
דימתיל פומרט (dimethyl fumarate; בקיצור: DMF) הוא מתיל אסטר של חומצה פומרית DMF, בשילוב עם שלושה אסטרים אחרים של חומצה פומרית (FAEs) אושר בגרמניה כטיפול פומי עבור פסוריאזיס (ספחת) בשם המסחרי פומדרם - fumaderm.
מאז 2013, DMF משמש לטיפול במבוגרים עם טרשת נפוצה נשנית, בשם המסחרי טקפידרה (tecfidera). ל- DMF יש תכונות אימונומודולטוריות, ללא דיכוי חיסוני משמעותי.
שימוש לא רפואי.
בשימוש שאינו רפואי, DMF יושם כביוציד ברהיטים או בנעליים, כדי למנוע גידול של עובש במהלך אחסון או הובלה, באקלים לח. עם זאת, בשל מקרים של תגובות אלרגיות לאחר מגע עם העור, אסר האיחוד האירופי על הכללת DMF במוצרי צריכה מאז 1998, ומאז ינואר 2009 נאסר אף ייבוא של מוצרים המכילים DMF.
שימוש רפואי.
דימתיל פומרט משמש לטיפול בספחת (פסוריאזיס) בפורמולציה פומית, המשלבת תרכובות דומות, כמו גם בפורמולציות פומיות טהורות. DMF נמצא בשימוש גם בפורמולציות פומיות, לטיפול במבוגרים עם טרשת נפוצה נשנית.
אין מידע לגבי השפעת DMF על העובר, במהלך ההיריון; בניסויים בבעלי חיים, חלה פגיעה עוברית במינונים רלוונטיים קלינית.
דימתיל פומרט אף פותח כ- heme oxygenase inducer, מצומד למולקולות המשחררות פחמן חד-חמצני.
היסטוריה.
השימוש הרפואי הראשון של דימתיל פומרט תואר בשנת 1959 על ידי רופא גרמני, בשם וולטר שווקנדיק (Walter Schweckendiek), כפורמולציה לטיפול מקומי של ספחת (פסוריאזיס). חברה שווייצרית בשם פומפארם (Fumapharm) השיקה פורמולציה פומית של DMF (בשילוב עם מספר מונואסטרים) עבור ספחת (פסוריאזיס) בגרמניה בשנת 1994.
לחלק מהאנשים שהשתמשו בקרם לספחת (פסוריאזיס) הייתה גם טרשת נפוצה (MS), אשר השתפרה עם הטיפול; זה הוביל למחקרים קליניים למטרה זו. פומפארם הייתה אחת מחברות שביצעו את הניסויים וחברת ביוג'ן שיתפה פעולה איתה במחקר ולאחר מכן רכשה את פומפארם בשנת 2006. חברה נוספת, אדיטק פארמה (Aditech Pharma) בשוודיה, עסקה אף היא במחקר של פורמולציות פומיות של DMF עבור MS, ובשנת 2010 רכשה החברה הדנית פורוורד פרמה (Forward Pharma) את הפטנטים של אדיטק.
בינתיים, חברת ביוג'ן המשיכה לפתח פורמולציה פומית של DMF מפומפארם, תחת שם קוד BG-12; במרץ 2013 התרופה אושרה בארצות הברית, בשם המסחרי טקפידרה (Tecfidera), לטיפול במבוגרים עם צורות נשנות של טרשת נפוצה. באירופה, התרופה אושרה בשנת 2014.
החברות פורוורד וביוג'ן נכנסו להתדיינות משפטית בענייני פטנטים בתחומי שיפוט רבים; ב -2017 החליטו החברות להסדיר את ההתדיינות משפטית, כאשר חברת ביוג'ן שילמה לחברת פורוורד 1.25 מיליארד דולר, עם פוטנציאל של עד 10% תמלוגים, בהתאם למצב הפטנטים בתחומי השיפוט השונים.
פורמולציה פומית של DMF אושרה באירופה, בחודש יוני 2017, לטיפול בספחת רובדית (פסוריאזיס פלאק) במבוגרים, תחת שם המותג "סקילרנס" (Skilarence) מטעם חברת אלמירל (Almirall).
טרשת נפוצה.
טרשת נפוצה היא מחלה אוטואימונית של מערכת העצבים המרכזית, עם מהלך מחלה מגוון הכולל דלקת וניוון של תאי עצב (נוירונים) וסיבי עצב (אקסונים).
בטרשת נפוצה, מערכת החיסון תוקפת את מעטפת ההגנה (מיאלין) המכסה את סיבי העצבים וגורמת לבעיות תקשורת בין המוח לשאר הגוף. בסופו של דבר, המחלה יכולה לגרום להרס או לנזק תמידי של העצבים. סימני ותסמיני המחלה הם בעלי מגוון רחב ותלויים במידת הנזק העיצבי ובעצבים שנפגעו. חלק מהאנשים עם טרשת נפוצה חמורה עלולים לאבד את היכולת ללכת באופן עצמאי או לחלוטין, בעוד שחולים אחרים במחלה עשויים לחוות תקופות ארוכות של הפוגה, ללא תסמינים חדשים.
תופעות לוואי.
תווית התרופה כוללת אזהרות לגבי סיכון לאנפילקסיס ולאנגיואדמה, לחולי מוח מתקדם רב-מוקדי (PML), ללימפופניה ולנזק לכבד.
תופעות לוואי אחרות כוללות, הסמקה ואירועים במערכת העיכול, כגון שלשולים, בחילה וכאבי בטן עליונים.
פרמקולוגיה.
דימתיל פומארט היא מולקולה ליפופילית, ניידת ביותר ברקמת אדם. כתרכובת אלקטרופילית, α, β -בלתי רוויה, DMF מותקפת במהירות על ידי מנטרל הרעלים, גלוטתיון (GSH) בתגובת מיכאל. ודרך תגובות אלה, DMF עוברת מטבוליזם למונומתיל פומרט (MMF), לפני הכניסה לפיזור סיסטמי; בניסויים קליניים של הפורמולציה של חברת ביוג'ן (Biogen), DMF לא ניתן לכימות בפלסמה, לאחר מתן פומי, וכל האנליזה הפרמקוקינטית נעשתהתוך מדידת MMF.DMF תוארה כקדם-תרופה (פרודרג).
מנגנון הפעולה המדויק של דימתיל פומארט אינו ידוע. DMF ו MMF מפעילים את מסלול גורם השעתוק Nrf2 (erythroid-derived 2)-like 2 וזוהו כאגוניסטים של הקולטן לחומצה ניקוטינית (ויטמין B3, בניסויי מבחנה.
סינתזה.
מספר שיטות קיימות עבור סינתזה במעבדה של דימתיל פומרט. שיטות שדווחו כללו איזומריזציה אלקנית של דימתיל מליאט ואסטריפיקציה בשיטת פישר, של חומצה פומרית.
התרופה בישראל.
התרופה טקפידרה מאושרת לשיווק בישראל, בצורת קפסולות קשות עמידות לפירוק בקיבה, ומיועדת לטיפול בטרשת נפוצה התקפית הפוגתית, בחולים מבוגרים. התרופה נכללת בסל הבריאות .
הנער מממילא
הנער מממילא הוא ספר אוטוביוגרפי שכתב אורי מלמיליאן, בעת שהיה כדורגלן בבית"ר ירושלים. בספר שיצא לאור בשנת 1984, מתאר מלמיליאן את ילדותו הקשה בשכונת מצוקה, ממילא בירושלים. אלי עזור כתב יחד עם מלמיליאן את הביוגרפיה שלו.
על המחברים.