ב-27 בפברואר 2013 לאחר שחזר לביתו מאימון במועדון גולדן גלורי בברדה, הולנד, התמוטט דקר ברחוב. ניסיונות של עוברי אורח לייצבו עד הגעת הפרמדיקים נכשלו והוא נפטר בדרך לבית החולים. סיבת המוות הרשמית הייתה אוטם שריר הלב. במהלך האימון התלונן דקר על מיחושים קלים בראשו אולם לא ייחס להם חשיבות רבה. מאות רבות של בני משפחה, חברים ומעריצים השתתפו בהלווייתו בבית הקברות Zuylen בברדה.
לאחר מותו הוקמה קרן רמון דקר, The Diamond Foundation, על ידי חבריו ומשפחתו אשר מטרתה לסייע ליתומים וילדים עזובים בתאילנד.
ביקורת רבה הועלתה כלפי היחס של הממסד ההולנדי לרמון דקר. באס ראטון, מלוחמי ה- MMA הראשונים בזירת ה-UFC וחבר למועדון גולדן גלורי, העלה טענות קשות כלפי היחס לענפי אמניות הלחימה בהולנד בכלל והיחס, או יותר נכון, חוסר היחס לרמון דקר בחייו ויותר מכך, במותו.
דובנה (פירושונים)
דובנא (פירושונים)
סודדויטשה צייטונג
Süddeutsche
מועצת הרבנות הרפורמית בישראל
מועצת הרבנות הרפורמית בישראל (מר"ם; שמה הקודם: "מועצת הרבנים המתקדמים בישראל") מאגדת את הרבות והרבנים הרפורמים בישראל. במר"ם חברים כיום כ-120 רבות ורבנים רפורמים, מרביתם בישראל ומיעוטם בתפוצות, כולל בפולין, בהולנד, בגרמניה בדרום אפריקה, בקנדה ובארצות הברית. הארגון הוקם בשנת 1964 וסימן את תחילת דרכה של התנועה הרפורמית בישראל ואת התארגנות רבניה וקהילותיה תחת גג ארצי משותף.
מייסדי מר"ם היו משה זמר, ראובן (בוב) סמואלס ויעקב כהן, תלמידו של מרדכי קפלן שלא המשיך בפעילות בגוף זה. סמוך לאחר מכן הצטרף למייסדים חיים (הנק) סקירבל. מר"ם הוא ארגון אח של התנועה הרפורמית בישראל ושל איגוד הרבנים הרפורמים המרכזית בצפון אמריקה (Central Conference of American Rabbis - CCAR). המועצה מקיימת בית דין העוסק בנושאי המעמד האישי (כגון נישואין וגירושין וגיור). כמו כן מופקדת מר"ם על פיתוח השיח התאולוגי, הרעיוני והמצוותי ביהדות הרפורמית בישראל, שותפה בייזום ובפרסום של ספרים ומאמרים בתחומים רלוונטיים, ושותפה בספריית היהדות המתקדמת. הרבות והרבנים החברים במר"ם משיאים מדי שנה מאות זוגות, המבקשים לבוא בברית הנישואין בטקס דתי ובשוויון מגדרי (לזוגות הטרוסקסואליים ולזוגות בני אותו מין).
בשונה מהמסורת הרפורמית בעולם, מר"ם רואה את עצמה מופקדת על קביעת מדיניות מחייבת בנושאי ליבה מרכזיים, כגון הקפדה על השאת זוגות של שני יהודים בלבד והימנעות מעריכת חופות במועדים שאינם ראויים (בנוסף למועדים כתשעה באב, שבתות וכיוצא בזה, מדובר במועדים כגון יום השואה, יום הזיכרון לרצח רבין). למר"ם מחויבות עמוקה לתלמוד תורה, תוך נכונות לחדשנות, פשרנות ולביקורת. כמו כן, היא מחויבת לצדק ולסולידריות חברתית, ולהעמקת צביונה הדמוקרטי של החברה היהודית בישראל, ולאחריות כלפי העם היהודי בישראל ובתפוצות. עמדותיה הרעיוניות של מר"ם כוללות אי-הכרה בתוקפן של הלכות ממזרות בימינו, השאת זוגות בני אותו מין, אחריות קהילתית ואוטונומיה של הפרט.
מר"ם מופקדת על עריכתם, פיתוחם ועיצובם של סידורי התפילה והמחזורים הנוהגים ביהדות הרפורמית בישראל. לאחרונה ראה אור בעריכת הרבה פרופ' דליה מרקס והרבה דר' אלונה ליסיצה סידור תפילת האדם המסמן שלב חדש בהתפתחות התפילה הרפורמית בישראל. "תפילת האדם" מאפשר למתפללת ולמתפלל לבחור בין נתיבים שונים ולעצב את תפילתם על פי דרכם. בין חידושיו: הכללה נרחבת של מנהגי עדות שונות, היזקקות נרחבת לשירה העברית ולמקורות יהודיים קלסיים (מהגניזה, מיצירת יהדות הבית השני, ועוד), וחתירה לאינקלוסיביות מגדרית. בה בעת זהו סידור בעל אופי מסורתי יותר מסידוריה הקודמים של היהדות הרפורמית. הוא משיב תפילות, נוסחים וטקסים שנעדרו עד כה מתפילה זו.
מר"ם והתנועה הרפורמית מקיימות מערך נישואים הנרשמים אזרחית בישראל (אחרי קיום טקס אזרחי בחו"ל) ומערך של נישואין וגירושין שלא דרך הרישום האזרחי במדינת ישראל (מעמד של ידועים בציבור). במסגרת זו הן מקיימות מאגר מרכזי של זוגות הנישאים על ידי אנשי המועצה, ומנפיקות תעודות זוגיות.
ניהול ומבנה.
את המועצה מנהלת מזכירות נבחרת בראשות יושב ראש המועצה. יו"ר מר"ם היא הרבה ד"ר אילה רונן-סמואלס, רבת קהילת "תפילת האדם" בקיסריה. על ענייניה השוטפים של המועצה מופקדת מנהלת. המנהלת הנוכחית היא הרבה אריאלה גרץ-ברטוב, רבת קהילת "אמת ושלום" בנהריה. אם בית הדין הנוכחית היא הרבה גליה סדן ומזכיר בית הדין הוא הרב גרגורי קוטלר, ראשון המוסמכים לרבנות רפורמית בישראל מקרב עולי חבר המדינות העצמאיות.
מר"ם קולטת אל שורותיה את מוסמכי בתי המדרש לרבנים המוכרים על ידי האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת ובראשם ההיברו יוניון קולג' – מכון למדעי היהדות הרפורמית.
מפרסומי מר"ם ורבניה.
ספרי תפילה:
ספרי עיון, הדרכה ודרשה:
ליפניק (גמינה גרייבו)
ליפניק (בפולנית: Lipnik) הוא כפר בגמינה (קהילה עירונית-כפרית) גרייבו, במחוז גרייבו, שבחבל פודלסיה, בצפון-מזרח פולין.
הכפר שוכן כ-8 קילומטר דרומית לעיר המחוז גרייבו, ו-70 קילומטר צפונית-מערבית לביאליסטוק בירת חבל פודלסיה.
סרגיי איליושין
סרגיי ולדימירוביץ איליושין (ברוסית: Сергей Владимирович Ильюшин; 18 במרץ (הלוח היוליאני, 30 במרץ הלוח הגרגוריאני) 1894 – 9 בפברואר 1977) היה מתכנן מטוסים סובייטי. במהלך עבודתו היה אחראי על תכנון מספר רב של מטוסים. על פעילותו הוענקו לו עיטורי לנין (8 פעמים), עיטור הדגל האדום (פעמיים), גיבור העמל הסוציאליסטי (3 פעמים), פרס לנין ו-8 פעמים פרס ברית המועצות.
שנותיו הראשונות.
סרגיי איליושין נולד למשפחת איכרים ענייה במחוז וולוגדה. במשפחה היו אחד-עשר ילדים מהם שרדו תשעה. בגיל חמש-עשרה החל איליושין לעבוד בעבודות מזדמנות, ובשנת 1910 הועסק בביצוע עבודות עפר בבניית שדה תעופה וראה לראשונה מטוסים. לדבריו מאז התאהב בתעופה.
עד לשנת 1914 הועסק בעבודות שונות ורכש מיומנות טכנית. בסתיו 1914 איליושין גויס לצבא האימפריה הרוסית ושירת במשרד קצין העיר בוולוגדה. כאשר למשרד קצין העיר הגיע בקשה להפנות מספר חיילים לשירות בחיל האוויר החדש, איליושין התנדב. הוא הועבר לשירות בסנקט פטרבורג ושירת כמכונאי מטוסים. בקיץ 1917 הוסמך איליושין קיבל כטייס.
במרץ 1918 בעקבות פירוק הצבא שב איליושין לוולוגדה ועבד במשרות טכניות שונות. באוקטובר 1918 הצטרף לבולשביקים והיה בין מארגני תא מפלגתי בעיר. במאי 1919 גויס איליושין לצבא האדום ונשלח לשירות בחיל האוויר. הוא פגש את מכריו מתקופת שירותו במהלך מלחמת העולם הראשונה ומונה למכונאי מטוסים.
בשנת 1920 הועבר איליושין לסראטוב ומונה לאחראי על תחזוקת מטוסים של יחידת חיל האוויר באזור.
בשנת 1921 קיבל איליושין ממפקדיו אישור ללמוד הנדסת תעופה.
לימודים ועבודה בחיל האוויר.
בספטמבר 1921 איליושין החל ללמוד הנדסת תעופה. במהלך הלימודים תכנן מספר דאונים שהשתתפו בתחרויות. לאחר סיום הלימודים חזר איליושין לשירות בחיל האוויר הסובייטי והיה אחראי על הסדרת דרישות החיל ממטוסים חדשים. מסמך דרישות זה היה הבסיס לתכנון המטוסים. איליושין היה מעוניין לעבור לתכנון מטוסים והגיש מספר בקשות לעבור לתחום זה.
בשנת 1931 איליושין קיבל אישור לעבור לתחום התכנון והחל לעבוד באחד ממשרדי התכנון הממשלתיים בו עבד גם אנדריי טופולב. בשנת 1933 הועמד בראש צוות של המשרד לתכנון ניסויי ליד מפעל לבניית מטוסים במוסקבה. בשנת 1935 קודם איליושין לראש משרד תכנון.
המטוס הראשון שתוכנן על ידי איליושין היה מפציץ "צ.ק.ב 26". בשנת 1936 שבר המטוס את שיא העולם בנשיאת מטען, כאשר הייתה זו הפעם הראשונה שמטוס מתכנון ותוצרת סובייטית שובר שיא עולם בתחום התעופה.
בשנת 1938 תכננו איליושין וצוותו את האיליושין Il-2, ובמהלך מלחמת העולם השנייה נבנו כ-40 אלף מטוסים מדגם זה.
בתחילת 1948 החל המשרד בראשות איליושין לתכנן את ה-Il-28, מפציץ סילוני טקטי מוצלח, ממנו נבנו בסופו של דבר למעלה מ-6,000 יחידות.
החל משנת 1943 החל משרד התכנון בראשות איליושין לתכנן מטוסים אזרחיים. המטוס האזרחי הראשון שתוכנן היה האיליושין Il-12 ובהמשך תוכננו בין היתר האיליושין Il-18 ו-האיליושין Il-62, שהיה המטוס האחרון שתוכנן על ידי איליושין.
במקביל לתכנון מטוסים אזרחים, המשיך המשרד בראשות איליושין בתכנון מטוסי קרב, אם כי רוב המטוסים מסוג זה לא עברו לייצור סדרתי או שנבנו בסדרות קטנות יחסית.
בשנת 1968 נבחר איליושין לחבר באקדמיה הסובייטית למדעים.
בשנת 1970, בעקבות מחלה, הפסיק המתכנן הוותיק לעמוד בראש משרד תכנון איליושין, אך המשיך לשמש כיועץ.
סרגיי איליושין נפטר בשנת 1977 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
מאיאגואס
מאיאגואס (בספרדית: Mayagüez) היא עיר נמל בפוארטו ריקו, והיא נמצאת בחופו המערבי של האי.
היסטוריה.
מאיאגואס נוסדה באופן רשמי ב-18 בספטמבר 1760, והיא הוכרה כהתיישבות נפרדת על ידי השלטון הספרדי ב-1763. העיר נקראה במקור נואסטרה סניורה דה לה קנדלריה דה מאיאגואס, שקוצר בהמשך לשם הנהוג כיום.
מאיאגואס קיבלה מעמד של עיר ב-1877.
ב-2010 העיר אירחה את משחקי מרכז אמריקה והקריביים.
כלכלה.
העיר נמצאת בירידה במצב הכלכלי עקב סגירת מפעלי תעשיות הטונה והטקסטיל בשנות ה-90 של המאה ה-20, שגרמה לאבדן של כ-11,000 מקומות עבודה.
חינוך.
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת פוארטו ריקו במאיאגואס ואוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של פוארטו ריקו במאיאגואס.
תחבורה.
במרחק של כ-6 קילומטרים מצפון למאיאגואס נמצא נמל התעופה אאוחניו מריה דה אוסטוס שמציע טיסות לבירת פוארטו ריקו, סן חואן.
Rainmaker