בבחירות למועצת העיר בשנת 2018, התמודדה מטעם רשימה משותפת של סיעות הבית היהודי וכולנו על ראשות המועצה מול נילי אהרון (שהתמודדה מטעם הליכוד) ואילן אלמקייס, וניצחה בבחירות. בכך הייתה לאישה הראשונה העומדת בראשות המועצה המקומית ירוחם.
בשנת 2019 הוענק לאוחנה אות בן-גוריון אות עשייה ציבורית ומנהיגו​​ת צעירה.
בינואר 2022 מינה אותה שר התקשורת יועז הנדל, לחברה במועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין. המינוי עבר החלטת ממשלה לאחר שוועדת גילאור אישרה את המינוי.
במאי 2022 זכתה בתואר אבירת איכות השלטון לשנת 2021.
חיים אישיים.
בגיל 38, לאחר שהתבשרה אוחנה על ידי רופאיה כי היא סובלת מתופעת כשל שחלתי מוקדם, וכי אם לא תהרה במהרה היא עלולה לאבד את פוריותה, ביצעה אוחנה טיפולי פוריות קשים, וזכתה להרות וללדת בת. באפריל 2022 נישאה אוחנה לבן זוגה, צחי חכמון, אותו הכירה במהלך ההריון. אוחנה מקיימת אורח חיים דתי.
ליון אייר
חברת PT ליון מנטרה איירליינס או ליון אייר (באנגלית: Lion Air) היא חברה לטיסות חסך אינדונזית שבסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי סוקרנו-האטה בעיר הבירה ג'קרטה. זוהי חברת התעופה הפרטית הגדולה באינדונזיה.
תולדות החברה.
החברה נוסדה באוקטובר 1999 בידי האחים רוסדי וקוסנה קירנה והחלה לתפעל טיסות ב-30 ביוני 2000.
בתחילת דרכה תפעלה החברה טיסות פנים ארציות בין הערים ג'קרטה לדנפסאר באינדונזיה עם מטוס בואינג 737-200 חכור.
עד מהרה הוגדל צי המטוסים עם הגעתם של 5 מטוסי יאקובלב יאק 42D, שני מקדונל דאגלס MD-80 ו-2 איירבוס A310-300 בחכירה רטובה. עם הזמן, הרחיבה החברה את הצי שלה במטוסים חדישים יותר - בואינג 737-300 ובואינג 737-400.
בשנת 2003 נוסדה חברת הבת ווינג אייר אשר החלה לפעול בקווים צפופים פחות. חברות בת נוספות התפתחו, בכללן חברת מלינדו אייר במלזיה ב-2012, תאי ליון אייר ב-2013 וחברת בטיק אייר הפנים ארצית, גם היא נוסדה ב-2013.
החברה מתכננת להצטרף ליאט"א ובכך להפוך לחברת התעופה האינדונזית השנייה שחברה בארגון לאחר גארודה אינדונזיה. ב-2011 נדחתה בקשתה של החברה להצטרף ליאט"א מסיבות ביטחוניות.
ביולי 2011 קרקעה ליון אייר 13 ממטוסיה עקב סנקציות שהוטלו עליה על ידי הממשלה בגלל אי דיוק חמור בזמנים. בינואר 2012 נימק משרד התחבורה לסיבת הטלת הסנקציות בכך שחלק מטייסי החברה התגלו כצורכי מתאמפטמין. הטייסים החשודים נשאו בתוצאות ורישיונות טיסותיהם נשללו.
ב-18 בנובמבר 2011 קבעה החברה שיא הזמנת מטוסים מבואינג ברכישת 201 מטוסי בואינג 737 MAX ו-29 מטוסי בואינג 737-900ER בשווי 21.7 מיליארד דולר.
ביוני 2016 הוסרה ליון אייר מרשימת החברות שאינן מורשות לטוס מעל שמי אירופה.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לספטמבר 2020:
שנות ה-90 של המאה ה-6
שנות ה-90 של המאה ה-6 היו העשור העשירי והאחרון של המאה ה-6, החלו ב־1 בינואר 590 והסתיימו ב־31 בדצמבר 599.
590–599
סלובניה באירוויזיון לרוקדים צעירים
סלובניה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים 11 פעמים.
הארמייה ה-37 (ברית המועצות)
הארמייה ה-37 (ברוסית: армия я-37) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
היחידה הוקמה ביולי 1941 על בסיס היחידות שנסוגו מזרחה ויחידות שהיו בעתודה. תוך זמן קצר הארמייה הוצבה בקו ההגנה מערבית לקייב. במהלך קרב קייב היא ספגה אבדות קשות, רק יחידות קטנות וללא ציוד כבד הצליחו לצאת מהמצור. ב-25 בספטמבר הארמייה ה-37 פורקה.
בנובמבר 1941 הארמייה ה-37 הוקמה מחדש על בסיס היחידות שהיו בחזית הדרום. המטרה הייתה להקים יחידה שתוביל מתקפת נגד לכיוון רוסטוב על דון. מתקפת נגד זו הצליחה, ארמיית הפאנצר הראשונה ספגה אבדות קשות. ביחד עם כוחות הארמייה ה-9 והארמייה ה-56 רוסטוב על דון שוחררה. בהמשך הארמייה ה-37 לחמה בפאתי הקווקז. במהלך ינואר 1943 היא שחררה את הערים קיסלובודסק, פיאטיגורסק וצ'רקסק.
בספטמבר 1943 הארמייה ה-37 הועברה לגזרת חזית הערבה. היא נכנסה לשטח אוקראינה ועברה את נהר הדנייפר באזור קריבוי רוג. בינואר 1944 היא הועברה לפיקוד החזית האוקראינית השלישית והמשיכה בהתקדמות מעברה. היא השתתפה בשחרור אודסה וטירספול. יחידות הארמייה לקחו חלק פעיל במבצע יאשי-קישינב ונכנסו לשטח בולגריה.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הארמייה ה-37 הייתה מוצבת בשטח בולגריה עד פירוקה בשנת 1947.
בשנת 1998 היא הוקמה מחדש והמטה שלה ממקום באולן אודה.
ארמיית האוויר החמישית
ארמיית האוויר החמישית (ברוסית: воздушная армия я-5) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
היחידה הוקמה ב-6 ביוני 1942 בהתאם לפקודת שר ההגנה של ברית המועצות. היחידה הוקמה על בסיס יחידות חיל האוויר שהיו מוצבות בגזרת חזית צפון הקווקזו חזית קרים. מאז הקמתה היא השתתפה בקרב על קווקז. בהמשך היא הועברה תחת פיקוד של חזית הערבה (החזית האוקראינית השנייה החל מ-20 באוקטובר 1943). במסגרת זו מטוסי הארמייה השתתפו בקרב דנייפר, קרב קורסון-צ'רקאסי, מבצע יאשי-קישינב, מצור על בודפשט, מתקפת וינה וקרב על פראג.
במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 180 אלף טיסות.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, היא הוצבה בשטח רומניה. משנת 1949 היא נקראה "ארמיית האוויר ה-48" והוצבה במרחב אודסה. לאחר התפרקות ברית המועצות היא שולבה בכוחות המזוינים של אוקראינה.
יצחק קצנלבוגן
יצחק קצנלנבוגן (1896–1971) היה דרמטולוג, פרופסור לדרמטולוגיה בבתי ספר לרפואה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב, ייסד והיה למנהלה הראשון של המחלקה למחלות עור ומין בבית החולים בילינסון.
קורות חיים.
קצנלנבוגן נולד בשנת 1896 בלודז' שבפולין.
בין השנים 1915–1921 למד קצנלנבוגן רפואה בגראץ אוסטריה.
בין השנים 1921–1924 קצנלנבוגן התמחה במחלות עור ומין אצל הפרופ' הרמן בווינה, הפרופ' בושרה בברלין, הפרופ' ג'וגרו בפריס והפרופ' ארצ'יבלד בלונדון.
בישראל.
בשנת 1924 עלה קצנלנבוגן לארץ ישראל, ולאחר תקופה קצרה בחיפה עבר לירושלים.
בין השנים 1924–1956 ניהל קצנלנבוגן את המרפאה למחלות עור בבית החולים ביקור חולים, ואת המרפאה המייעצת למחלות עור של קופח כללית.
בין השנים 1932–1940 במקביל ליתר עבודותיו הרפואיות, ניהל את המרפאה למחלות עור על יד בית החולים הגרמני בירושלים.
בשנת 1957 ייסד קצנלנבוגן את המחלקה למחלות עור ומין בבית החולים בילינסון וניהלה עד שנת 1967.
בשנת 1960 התמנה קצנלנבוגן לפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1965 התמנה קצנלנבוגן לפרופסור מן המנין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
קצנלבנוגן היה ממניחי היסוד של איגוד הדרמטולוגים ושימש במשך 3 שנים יו"ר האיגוד.
קצנלנבוגן היה פעיל בהר"י, היה אחראי לקשרי החוץ של הר"י, והיה ממקימי ה"מועצה המדעית" של הר"י.
קצנלנבוגן פרסם בספרות המדעית, עבודות מדעיות רבות.
מתלמידיו ותלמידותיו: פרופ' אליעזר פוירמן, פרופ' מרים זנדבנק
בשנת 1967 פרש לגמלאות.
קצנלנבוגן נפטר בשנת 1971.
נתן שפריצר
נתן שפריצר (1929– 5 בספטמבר 1996) היה ראש עיריית קריית אתא בשנים 1978–1983.
ביוגרפיה.
שפריצר נולד בבוקרשט שברומניה. עלה לישראל ב-1949. עסק בחקלאות במושב חניאל, התגורר ביקנעם והגיע בשנת 1952 לקריית אתא. ב-1952 התגייס למשטרה ועסק בסיור, מבצעים, הדרכה וניהול עד לשחרורו ב-1978 בדרגת סגן ניצב. ב-1978 נבחר כראש עיריית קריית אתא מטעם מפלגת העבודה. בתקופתו הופעל פרויקט שיקום שכונות, עוצבו שיטוח ניהול ותקצוב בעירייה והושם דגש על פיתוח איכות החיים. בוגר אוניברסיטת חיפה בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה . שפריצר התמקד בשיפור שיטות הניהול העירוניות, ובשכונות.
נפטר בכ"א באלול תשנ"ו (5 בספטמבר 1996) בגיל 67.
עוצבת השרון
עוצבת הצבאים
קריוגרם
זינת א-סאדאת הומאיוני
זינת א-סאדאת עלויה הומאיוני (בפרסית: زینت السادات علویه همایونی; 1917–2016) הייתה אשת דת ופוסקת הלכה מוסלמית, תלמידתה המפורסמת ביותר של נוסרת אמין. בשנת 2009, נכללה ב"היכל התהילה האיראני למדעים ותרבות". היא פרסמה חיבורים רבים במדעים האסלאמיים.
ביוגרפיה.
הומאיוני נולדה באספהאן בשנת 1917. אמה, סולטאן-אע'א הומאיוני הייתה אמה החורגת של נוסרת אמין: אחרי מותו של מוחמד-תקי אמין (אביה של נוסרת אמין) התחתנה עם רחים הומאיוני (אביה של זינת א-סאדאת). הומאיוני התחתנה עם מוחמד פייד, וביתם שימש כמקום מפגש לרבים מחכמי הדת המובילים של אספהאן.
הומאיוני למדה אצל באנו אמין והייתה מראשונות תלמידיה. לימודיה עם באנו אמין התחילו בקוראן, המשיכו עם החיבור "תפילת כומייל" (دعای کمیل) ו"אסופת האקדמות" (جامع المقدمات) וחיבורים נוספים המשמשים במרכזי הלימוד השיעיים.
היא הייתה הסטודנטית הראשונה להתקבל לפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת טהראן.
בשנת 1976 היא קבלה את תעודת ההסמכה (اجازه) שלה מבאנו אמין, המסמיכה אותה כפוסקת הלכה.
בשנת 1992 הקימה באנו אמין את המכללה לנשים על שם פאטמה (مکتب فاطمه) באספהאן, וזינת א-סאדאת ניהלה אותו עד 1992. בנוסף, היא לימדה והרצתה במוסדות שונים באיראן.
עם פרישתה מניהול מכללת פאטמה ב-1992, הומאיוני הקדישה את רוב זמנה לכתיבה ולתרגום.
היא נפטרה ב-30 ביוני 2016 ונקברה בבית הקברות אבראהים באספהאן.
הוקרה.
בשנת 2009 נכללה הומאיוני בהיכל התהילה האיראני למדעים ותרבות.
ב-2011 היא זכתה לכבוד נוסף, כאשר במהלך כינוס אמינה אמין באספהאן המנהיג הרוחני עלי ח'מנאי ציין אותה בנאומו כאחת הנשים הבולטות באיראן.
אליהו ליבמן