הקו שחוצה את מערב ודרום אירופה התחיל כציר מיכאל-אפולו (St. Michael-Apollo Axis), משום ששניים מהאתרים על הקו מוקדשים לאל אפולו. נוצרים אדוקים מעדיפים להתעלם מחלק הפגני בקו וקוראים לו "הקו המקודש של מיכאל המלאך הקדוש" (The Sacred Line of Saint Michael the Archangel). כיוון הקו מצפון-מערב לדרום-מזרח והוא מתחיל בדרום אירלנד ומסתיים בצפון ישראל. הוא כולל את האתרים הבאים:
בירול טופאלולו
בירול טופאלולו (בטורקית: Birol Topaloğlu; נולד ב-1965 באפסו, מחוז ריזה בטורקיה) הוא זמר, נגן ומלחין טורקי ממוצא לאזי, נגן קמנצ'ה, בגלמה, חמת חלילים וכלים עממיים אחרים, פעיל למען שמירת התרבות הלאזית. טופאלולו ליקט והפיץ הרבה מיצירות המוזיקה העממית הלאזית ובנוסף כלל ברפרטואר שלו שירי עם טורקיים ומנגרליים ויצר מוזיקת ג'אז בהשראה אתנית.
קורות חיים.
ילדות וצעירות.
טופאלולו נולד בשנת 1965 במשפחה לאזית ביישוב אפסו בכפר סוצ'אטי שבנפת פאזאר (בלאזית - אטינה) במחוז ריזה, בחלק המזרחי של החוף האנטולי של הים השחור, קרוב לגבול עם גאורגיה. אביו היה מנהל עבודה ואימו איכרה.
מילדותו שר בשתי השפות - לאזית (לאזורי) וטורקית. את השפה הטורקית, השפה הרשמית של המדינה, למד רק בבית הספר היסודי.
אמו הייתה זמרת עממית ששרה בכל חגיגות הכפר ושהרפרטאור שלה כלל את השירים האפיים הלאזיים המסורתיים, שירי ערש ובלדות על הטבע, הים, האהבה ועל הגעגועים בגלות אל המולדת. תחילה ליקט טופאלולו את השירים ששרה אמו. הוא למד הנדסת חשמל בעיר גזיאנטפ ועבד במקצוע זה בטורקיה ובחו"ל. באותה תקופה ניגן בסאז ושר מוזיקת פולק טורקית (türkü). אחיו שנול טופאלולו פעל בפאזאר כנגן קמנצ'ה וכזמר בלדות אך לא פרסם מוזיקה תחת שמו. בשלב מסוים החליט בירול טופאלולו להקדיש את זמנו למוזיקה בלבד.
המשך פעילותו האמנותית.
ב-1993 ניגן טופאלולו בלהקת מוזיקה עממית בשם Kardeş Türküler. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 הכיר טופאלולו את המלחין ונגן הגיטרה והקופוז ארקן אואור ששילב את המוזיקה הקלאסית המסורתית הטורקית עם יסודות של מוזיקה עממית.
בהשפעת אואוז, בשנת 1997 ליקט ואחר כך הקליט טופאלולו מוזיקת הלאזים מהרי ארצו. אחר כך למד כאוטודידקט כלי נגינה עממיים נוספים. הוא נסע לגאורגיה שבינתיים הפכה לעצמאית, ולמד בה שירים פוליפוניים של הלאזים הנוצרים ושל המגרליים (או מינגרליים). בטורקיה ברוח האסלאם הפכו שירי הלאזים למונודיים בלבד. טופאלולו התכוון להחיות את המסורת הפוליפונית ולבצע יחד עם אמנים אחרים גרסאות פוליפוניות של השירים הלאזים הידועים בטורקיה.
בנוסף לקמנצ'ה, כלי ממשפחת הכינור האהוב ביותר על תושבי חוף הים השחור, השתמש טופאלולו לראשונה בקרב הלאזים בטורקיה, בכלי נגינה ייחודיים - צ'ונגורי
, (באזרית - צ'וגור) כלי מיתר גאורגי ממשפחת העוד בעל צוואר ארוך וארבעה מיתרים, ו"פילילי", כלי נשיפה נדיר הידוע באג'אריה, בעל קנה אחד עם 5–7 חורי אצבע
כמו כן הוא פיתח כלי הקשה מקורי המכונה "גוני". חלק מהכלים שהוא מנגן בהם בנה בעצמו. בעיבודיו המודרניים נעזר טופאלולו גם בכלים מערביים כמו גיטרה בס, גיטרה אקוסטית, אקורדיון, כינור (בטורקית:keman), כלי הקשה מערביים. כמו כן השתמש גם בכלי המיתר הגאורגי צ'ונירי ממשפחת הקמנצ'ה בעל שלושה מיתרים וגוף עגול, בחליל מעץ סלמורי ממזרח גאורגיה, בלאוטה הגאורגית בעלת צוואר ארוך פנדורי, בחליל הרועים קאוואל ובאבוב הקצר הארמני דודוק או הכלי המקורב לו מטורקיה - "מיי".
יחד עם מוזיקאי מטורקיה ועם שלוש זמרות מגאורגיה הקים טופאלולו להקה עממית שהפיצה לראשונה מוזיקה לאזית מטורקיה ומגאורגיה בחו"ל.
חברי הלהקה ניגנו בקמנצ'ה, בטולום (בשפה לאזורי "גוּדה"), כלי ממשפחת חמת החלילים שאת שימושו הוא החיה אחרי כעשרים וחמש שנים שבהן אסרו האימאמים את הריקודים לצליליו, בתופים שונים ובפסנתר.
בהופעותיו צירף טופאלולו לרפרטואר שלו גם מוזיקה של חמשינים וריקודי חורון של הטורקים מצפון אנטוליה.
ככנגן מסורתי בטולום או בקמנצ'ה ליווה טופאלולו את ריקודי חורון בחגיגות משפחתיות או האירועי תרבות עלווים.
הקלטותיו נפוצות בחו"ל תית המותג "Kalan Müzik". הוא הופיע באופן סדיר בפני קהל בגרמניה, צרפת, הולנד, בריטניה וארצות הברית.
Indigo Girls (אלבום)
Indigo Girls הוא אלבום האולפן השני של הצמד אינדיגו גירלז, והאלבום הראשון בשיתוף חברת תקליטים גדולה. הוא יצא במקור ב-1989 עם אפיק רקורדס. הוא עבר רימאסטרינג ויצא בגרסה מחודשת בשנת 2000, עם שתי רצועות בונוס.
האלבום זכה לשבחי המבקרים, והגיע לסטטוס זהב אחרי שישה חודשים, ובסופו של דבר גם לפלטינה. הצמד היה מועמד לפרס גראמי לאמן החדש הטוב ביותר (אותו הפסידו למילי ונילי), אך זכה בפרס גראמי לאלבום הפולק העכשווי הטוב ביותר.
מייקל סטייפ שר בשיר "Kid Fears", ושאר חברי אר.אי.אם. השתתפו בשיר "Tried to Be True". בנוסף, הלהקה האירית Hothouse Flowers גיבתה את חברות הצמד במספר רצועות, ובעיקר ב-"Closer to Fine".
"Closer to Fine" הוא אחד השירים בהם הן מופיעות לעיתים קרובות ביותר, בדרך כלל כשיר הסיום של מופעיהן.
מרד קרונשטט
קרונשטט (פירושונים)
דבורה פינדליי
קייטי פינדליי
פינדליי
האדמו&quot;ר מקומרנא
האדמו&quot;ר מזידיטשוב-קומרנא
קווי ליי
הויזינגה
זהרנוניים
זְהַרְנוּנִיִּים (שם מדעי: Phosichthyidae) היא משפחת מקריני סנפיר מהסדרה סטומיי תהומות החיים במצולות האוקיינוסים השונים.
אלו דגים קטנים מאוד באורך של 4 עד 10 סנטימטרים, והם בעלי איברים המפיצים אור באמצעות נהורנות ביולוגית המצויה לאורך גופם. הם חיים בעומק ומחפשים חסרי חוליות ימיים למאכל ובעיקר קרילאים. למרות ממדיהם הקטנים הם מצויים בקבוצות גדולות ביותר, ככל הנראה קבוצות החולייתנים הנפוצות ביותר בעולם, לאחר קרוביהם מהמשפחה גונוסטומטיים.
דגים אלו מצויים בכל האוקיינוסים והימים, לרבות הים התיכון, אך נפוצים בעיקר באזורים בהם מתקבצים נחילי קרילאים בקבוצות גדולות למשל סביב זרם הומבולדט שלחופי מערב האוקיינוס השקט.
האדמו&quot;ר מטאהש
בני תשע מידות
בני תשע מידות הוא כינוי לתשעה מצבי איסור ביחסי אישות בין איש ואשתו. רוב המקרים מבטאים תשמיש שנעשה ללא רצון או כוונה של אחד מהצדדים.
על אף שבתלמוד הוזכרו כאמור תשעה מקרים, יש שהוסיפו מקרה עשירי.
מקור.
יחזקאל מנבא כי לעתיד לבוא יברור הקב"ה את כל האנשים הפסולים והאסורים: . בתלמוד דרשו חז"ל את הפסוק בסוגיה העוסקת באיסורי אישות שונים:
עם זאת, לגבי המידה האחרונה עולה מחלוקת:
רבי יונתן מבסס את טענתו על אופיו של יששכר, שנולד בעקבות תביעתה של לאה מיעקב כי יסור דווקא אליה: ועל יששכר נאמר . חז"ל משיבים שגם בתביעתה הנחרצת, לאה לא הביעה במפורש את רצונה וכוונתה.
זהותם.
כאמור בתלמוד מנו עשרה מקרים של יחסי אישות שנחשבים למגונים, כאשר שני המקרים הראשונים נמנים כאחד, מאחר שעניינם דומה:
מהותם ועניינם.
בתלמוד מבואר שילדים שנולדו מיחסי אישות כאלו נחשבים "כממזרים ואינם ממזרים" וכי "עבודת ה'" שלהם עלולה להיות קשה. כך כתב במאירי על בני 'תשע מידות' אלו:
התייחסות מעניינת לתשע בני מידות אלו אפשר לראות בתשובתו של החזון איש כשנשאל מדוע רבים חזרו בשאלה בתקופת הקמת מדינת ישראל. בתשובתו טען כי אותה תקופה הייתה תקופה של מצב כלכלי קשה אשר גרם לבעיות של שלום בית ובשלם נתרבו מקרים של בני תשע מידות (בעיקר "בני מריבה"). דברים אלו, מבטאים את התפישה לפיה הקשר הרגשי בין הבעל לאשתו הוא בעל חשיבות עליונה בתחום יחסי האישות. ומבטאים גם את היחס הנדרש למערך הלכות והנהגות מקובל שאי ההצמדות אליהם גורמת לדעת חז"ל לגינוי הצאצאים.
התייחסות שונה לאותן תשע מידות אלו מופיעה בלשון הראב"ד: . רבי יוסף קארו דייק מדבריו בספרו בית יוסף שעיקר הפגם הוא בבועל עצמו ולא בילדים:
בפרשנים.
רבי נתן נטע שפירא בספרו "מגלה עמוקות" כתב לבאר את שנאת האחים ליוסף:
אחאיסר בלדייספור
שלמה קווטש
הרב שלמה קווטש (בכתיב מסורתי: קוועטש, לועזית: Salomo Quetsch; ג' בחשון תקנ"ט, 13 באוקטובר 1798 — כ"ד בשבט תרט"ז, 30 בינואר 1856) היה אב"ד פיזלינג, לייפניק וניקולשבורג, הרב הראשי האחרון של מוראביה וראש הישיבה האחרון בניקולשבורג.
ביוגרפיה.
נולד בניקולשבורג לאביו דוד, שהיה למדן, ונשלח לישיבה המקומית בה הפך לתלמידו המובהק של האב"ד הרב מרדכי בנט. בגיל 29 התמנה לרב העיירה פיזלינג. עם מות הרב בנט התמודד על ירושת משרתו כרב הראשי והוא בן מעט יותר משלושים, אך נדחה לטובת הרב נחום טרייביטש. הוא קיבל הצעה לכהן באונגאריש ברוד, אך מיאן.
ב-1832, עבר לכהן בלייפניק, אחת הקהילות הגדולות בחבל, בה נותר עשרים ושלוש שנים. ב-1845 התפרסם מכתב התנגדות בספר "תורת הקנאות" נגד ועידות הרפורמים. באותה שנה הסכים לרפורמה מסוימת בבית-הכנסת בלייפניק: לאחר שהציבור ביקש להעביר את הבימה לקדמת הבניין במקום שתעמוד במרכזו, לא מצא איסור נגד ואישר את השינוי. באותן שנים ניבע במוראביה פילוג קשה בין גורמים מודרניסטים, עליהם נמנו גם רבנים מתקדמים דוגמת צבי הירש פאסל, לבין השמרנים שהרב קווטש היה נציגם המובהק. הוא היה מוכר כאחד מגדולי תלמידי החכמים במוראביה, והתכתב בין היתר עם הרבנים יהודה אסאד ומשה שיק.