ג'ון מוסקר ורון קלמנטס פיתחו תסריט שיתבסס על הספר לסרט אנימציה עבור אולפני וולט דיסני, אך בעיות של זכויות יוצרים מנעו מהם להמשיך בפרויקט.
דגל הוותיקן
טבח שארפוויל
טבח שארפוויל (באנגלית: Sharpeville Massacre) הוא השם שניתן לאירועי יום ה-21 במרץ 1960 בעיירת השחורים שארפוויל שבדרום אפריקה. במהלך אירועים אלה התעמתו כוחות משטרה חמושים עם מפגינים שחורים שקיימו הפגנה מול תחנת המשטרה המקומית. השוטרים הרגו 69 מפגינים ופצעו רבים נוספים. האו"ם הכריז על ה-21 במרץ, בו אירע הטבח, כיום המאבק הבינלאומי בגזענות.
האירוע.
בדצמבר 1959 הכריז הארגון שעמד בחוד החנית של המאבק באפרטהייד, הקונגרס הלאומי האפריקני (ANC), על שורת מצעדי מחאה בני יום אחד נגד "חוק אישורי המעבר", אחד מחוקי האפרטהייד הקשים והמגבילים ביותר שהוטלו על השחורים במדינה. ארגון ההתנגדות המתחרה, הקונגרס הפאן אפריקניסטי (PAC), קרא לעומת זאת למאבק רציף יותר, שכלל סירוב לשאת אישורים והתייצבות המונית בתחנות המשטרה על מנת להיעצר. כל זאת כחלק ממדיניות המאבק הבלתי אלים שנקטו תנועות ההתנגדות באותה עת. ANC תכנן להתחיל בצעדי המאבק ביום 31 במרץ 1960, אך יריביו ב-PAC ביקשו להקדימם, והזדרזו לקבוע את תחילת מערכתם לתאריך מוקדם יותר ב-10 ימים.
ב-21 במרץ 1960 נע מצעד מפגינים לכיוון תחנת המשטרה בשארפוויל. מספרם נע בין 5,000 ל-7,000 איש. הקהל היה להוט אך לא אלים, פרט לבודדים שיידו אבנים לעבר תחנת המשטרה. הקהל התקדם לעבר גדר תחנת המשטרה, והשוטרים חששו מניסיונות פריצה. למקום הוזנקו מטוסי שיטור שטסו בגובה נמוך וניסו לפזר את ההפגנה, ללא הועיל. חלק מהמפגינים הגיבו ביידוי אבנים, מהם נפגעו שלושה שוטרים. השוטרים ניסו להשתמש בגז מדמיע ובאלות, אך לא הצליחו לעצור את המפגינים. בסביבות השעה 13:00 ניסתה המשטרה לעצור מפגין. המפגינים הגיבו בזעם, ובתגובה כוחות המשטרה פתחו באש לעבר המפגינים. כתוצאה מהירי נהרגו 69 מפגינים ו-180 נפצעו. לאחר הירי הקהל התפזר.
הירי בשארפוויל היווה נקודת מפנה דרמטית בהיסטוריה של דרום אפריקה. גל של שביתות, הפגנות אלימות והיעדרויות מעבודה שטף את המדינה, והממשלה הכריזה על מצב חירום ביום 30 במרץ 1960. מנהיגים של ה-ANC וה-PAC נעצרו, וב-8 באפריל 1960 הכריז ראש הממשלה הנדריק פרוורד על שני הארגונים הללו כלא חוקיים (Unlawful Organizations Act No. 34 of 1960). בעקבות האירועים החלו שני הארגונים לנקוט באסטרטגיה של מאבק מזוין והקימו זרוע צבאית. הטבח גם הוביל לתשומת לב עולמית לנעשה בדרום אפריקה, ולהחרפת הבידוד הבינלאומי של המדינה.
טבח שארפוויל הפך לסמל של המאבק באפרטהייד ובגזענות. ב-1966 הכריזה עצרת האומות המאוחדות על ה-21 במרץ כעל היום הבינלאומי לביעור האפליה הגזעית. עם הפלת משטר האפרטהייד, נקבע יום זה כיום זכויות האדם בדרום אפריקה. ב-1996 טקס חתימת החוקה החדשה של דרום אפריקה על ידי נלסון מנדלה התקיים בשארפוויל.
פרנסיס ז'ם
פְרַנְסִיס זָ'ם (בצרפתית: Francis Jammes; 2 בדצמבר 1868 – 1 בנובמבר 1938) היה משורר צרפתי.
חייו.
פרנסיס ז'ם נולד בטורניי בחבל הפירנאים בצרפת בשנת 1868. הוא למד בבית הספר התיכון בעיר פו, בירת המחוז, ואחר כך בעיר בורדו. כתלמיד שקדן הוא פיתח טעם למסעות דמיוניים כדוגמת ספריו של ז'ול ורן. אחרי כן, בעודו צעיר מאוד, בגיל 15 עד 18, נטה להרפתקאות בתורת החרקים, שהתבטאו לימים בשיריו.
בשנת 1886 התוודע לשיריו של שארל בודלר, נכשל בבחינת הבגרות והצליח להתגבר על הכישלון בכותבו 89 שירים. בשנת 1889 החל לשמש פרקליט במשרדו של עורך דין בעיירה אורטז. הוא השתעמם מעיסוקו כפרקליט, והחל לשלוח מאמרים על שירה לכתבי עת ספרותיים. מאמרים אלה הרשימו את המשורר סטפאן מלארמה וגם את הסופר לעתיד אנדרה ז'יד, שהיה בן גילו של ז'ם. בהשפעתו של ז'יד החליט ז'ם להקדיש עצמו לשירה.
בין שנת 1898 לשנת 1900 כתב ופרסם ז'ם את קובץ שיריו "מתפילת השחרית ועד לתפילת המנחה" ואת הקובץ "יגון הרקפות", ובו השיר "הילד שהייתי". הוא זכה לפרסום רב וחולל תנועה ספרותית משלו. בשנת 1901 התיידד עם המחזאי והמשורר פול קלודל, ונשא הרצאות בבריסל, באנטוורפן, בברוז' ובאמסטרדם.
בגיל 35 התאהב בנערה צעירה, אולם הורי הנערה דחו אותו והיא צייתה להם ונישאה לאיש עשיר. מאורע זה גרם למשורר ייסורים. לאחר אהבה נכזבת זו פרסם את קובץ שיריו "מחשופים ברקיע" בשנת 1906, ובו השירים "אנו נתאהב כל כך" ו"לעיתים אני עצוב". שנה לאחר מכן הוא התחתן, אך נשאר במרכזם של חיי הספרות והעניק את השראתו לסופרים ומשוררים חדשים כמו פרנסואה מוריאק וז'אן קוקטו.
ז'ם העריץ את "שירי עבודת האדמה" של ורגיליוס, וכמו ורגיליוס עקב בתבונה אחר עונות השנה של עבודת האדמה. הוא בילה את מרבית חייו באזורים המבודדים של הרי הפירנאים ותיאר בשיריו את אנשי הכפרים, את נשות האיכרים ואת הילדים.
ז'ם מת בשנת 1938 באזור הולדתו בחבל הפירנאים בצרפת.
השפעה על משוררים.
לשיריו של פרנסיס ז'ם הייתה השפעה רבה על שירתה של רחל, כפי שהעידה בשירה "אני":
לבד מהמשוררת רחל שתרגמה רק שירים בודדים של ז'ם, תרגם גם הסופר והעורך בני ציפר כמה וכמה משירי ז'ם, אך טרם כינס את תרגומיו בספר. הם התפרסמו בשנים האחרונות בעיתון "הארץ". בכרך יד' של כתב העת "דחק" הופיע תרגומה של ליאורה בינג היידקר למניפסט של ז'ם: "הז'מיזם".
אליפות המדינה בכדורגל
נאוטילוסיים
נאוטילוסיים (שם מדעי: Nautilidae; בעברית: שייטנים) היא משפחת בעלי חיים ימיים, יחידה בסדרת הנאוטילאים (Nautilida) שבתת-מחלקת הנאוטילוסאים הקדומים. במשפחה שרדו רק שני סוגים - "Nautilus" ו-"Allonautilus", ובהם 6 מינים, בעלי קונכייה סלילית ומספר זרועות ציד קצרות. הצבעים של הקונכייה הם אדום ולבן לסירוגין.
הנאוטילוס הוא אחת מהרכיכות היחידות ששרדו מהמזוזואיקון, ומוגדר כמאובן חי.
בעיניים של הנאוטילוסים אין עדשה, ולכן הם אינם יכולים לראות היטב ומאתרים את מזונם בעיקר על ידי חוש ריח.
ישנם הטוענים כי הקונכייה של מינים אלו היא אחת מהדוגמאות הקלאסיות המדגימות את יחס הזהב, כי אם חותכים קונכייה זו ומחלקים את המרווחים בין שנת לשנת, התוצאה המתקבלת קרובה למספר זה.
שמה של רכיכה זו ניתן לצוללות אחדות, ובהן הצוללת הראשונה, "נאוטילוס" של רוברט פולטון, שעל שמה נקראה הצוללת בספרו של ז'ול ורן "20,000 מיל מתחת למים".
סקיפיו אפריקנוס
אדגר קוד
אדגר קוד (באנגלית: Edgar F. Codd; 23 באוגוסט 1923 – 18 באפריל 2003) היה מדען מחשב בריטי ועובד חברת IBM זוכה פרס טיורינג שפרסם מאמר שהיווה ציון דרך בהתפתחות מערכות המידע בכלל ובפרט מערכות ניהול מסדי נתונים.
מאמרו "Relational Model of Data for Large Shared Data Banks", פורסם בשנת 1970 בירחון Communications Of the ACM והוא תיאר מודל נתונים חדש, המודל הטבלאי או המודל היחסי.
המודל מבוסס על כלים מתחום המתמטיקה (תורת הקבוצות) ומפרט כמה עשרות כללים לניהול מסד נתונים.
המערכות המסחריות הראשונות שניסו להתמודד וליישם את המודל היו מסד הנתונים DB2 של חברת IBM ומסד הנתונים אורקל של חברת אורקל. הגרסאות הראשונות הצליחו ליישם מעט מאוד מהדרישות הנרחבות של המודל. שנים רבות עברו עד ששוחררו מוצרים מסחריים שמיישמים את רוב כללי המודל של קוד.
בשנת 1976 נבחר לעמית IBM ובשנת 1994 נבחר לעמית ACM. בשנת 1981 הוענק לו פרס טיורינג.
קוד נפטר בשנת 2003 בגיל 79.
עיצורים שיניים
עיצורים שיניים (Dental) הם עיצורים הנחתכים בין קצה או קדמת הלשון לבין השיניים העליונות. כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום.
זגוטה
המועצה לעזרה ליהודים
ביזון אמריקאי
ביזון אמריקאי (שם מדעי: "Bison bison") נקרא גם בופאלו אמריקאי או בקיצור בופאלו, הוא מין יונק צמחוני דמוי שור גדול-ממדים, המשתייך למשפחת הפריים. הביזון האמריקאי הוא היונק היבשתי הגדול ביותר באמריקה הצפונית, ואחד ממיני הפריים הגדולים ביותר בעולם, שלישי רק לגאור ולתאו האסייתי, הנפוצים בעיקר בהודו וסביבתה.
כיום הביזון מצוי כיום בעיקר במישורים הגדולים של קנדה וארצות הברית, שם הוא רועים בעדרי ענק שבעדר היו גדולים אף יותר ועדיין הוא מצוי בסיכון ומצב שימור בטבע הוא: "קרוב לסיכון".
לביזון האמריקאי שני תת-מינים קיימים:
מאפיינים.
לביזון פרווה עבה מאוד המגנה עליו מפני הקור באמריקה הצפונית; הפרווה עבה וצמרית במיוחד באזור הראש והעורף. בחורף הופכת פרוות הביזון לכהה ועבותה יותר, ואילו בעונות השנה החמות יותר, פרוותו בהירה יותר ודלילה יותר. פרט בוגר יכול להגיע לגובה 2 מטרים, לאורך 3 מטרים ולמשקל הנע בין 450 קילוגרם לטון אחד כשהשיא המתועד מגיע ל-1,750 קילוגרם. לשני תת-המינים של הביזון קרניים קצרות יחסית ומעוקלות, שבהן הם משתמשים ללחימה בתוך העדר וכן להגנה מפני טורפים. עונת הרבייה של הביזונים היא בחודשים אוגוסט וספטמבר; תקופת ההריון נמשכת עד האביב. כמעט תמיד ההמלטה היא של עגל יחיד. תקופת ההנקה שבה העגל צמוד לאימו נמשכת שנה, במהלכה הוא גדל ויכול להתמודד לבד עם אויביו. הביזונים מגיעים לבגרות בגיל 3 שנים, וחיים בין 18 ל-22 שנים בטבע; בשבי הם יכולים להגיע אף לגיל 35 עד 40 שנים.
הביזון הוא מעלה גירה וניזון מעשבים ומשיחים נמוכים. בחורפים קשים הביזון שובר את מעטה הקרח בעוצמה כדי להגיע לצמחייה כמו טחבים וחזזית הקבורים מתחת לשלג והוא אף יכול לעכל עצה מעצים.
אקולוגיה.