בשנת 2006, במסגרת התקציב החדש, הוחל לבצע שיחזור של מבנה 1576. התעורר מחדש הוויכוח כיצד יעשה השחזור. הוויכוח היה בין פרופ' ישראל פינקלשטיין מאוניברסיטת תל אביב החופר באתר לבין רשות הטבע והגנים המתפעלת אותו. בסופו של דבר הועבר הנושא לבורר.
השחזור שנעשה בשטח מביא לידי ביטוי את הדעה שמדובר באורוות. נעשה שחזור חלקי, כאשר כל השטח אשר היווה את החצר הגדולה הצמודה ל"אורוות" כוסתה בשכבת אדמה לבנה. השחזור עצמו מסתיר כמעט לחלוטין את השרידים שנמצאו בשטח. אין סימון ואין שילוט המצביע על החלק המשוחזר.
השחזור מקל על התייר והופך את השרידים לאטרקטיביים יותר, אבל הם משנים את תפיסת המציאות של המבקר לגבי השרידים.
בשנת 2009 לאחר שהתקבל תקציב מחודש הוחלט להציב באזור האורוות הדרומי וברחבה שמצפונו פסלי סוסים אשר יהפכו את האתר ליותר מושך מבחינה תיירותית. הפסלים הוצבו בחודש אוקטובר 2009.
פעולות שימור של רצפת "אורוות צפוניות", וקיר המדרגות לשער שלמה.
תוכנית העבודה לפיתוח ושימור האתר כללה סעיף של שימור דחוף של שרידים בסכנה. כתוצאה מכך נעשה שימור של רצפת מבנה 407 הקרוי "האורוות הצפוניות וכן נעשה שימור של קירות המדרגות. בעבר חוזקו קירות אלה בבטון. במסגרת השימור הוסר הוסרו האבנים והופרדו סומנה כל אבן והוחזרו מחדש כאשר חומר המליטה הוא 2/3 אדמה מקומית ו 1/3 סיד.
הממצאים בשטח כללו את הבעיות הבאות:
במסגרת הטיפול בוצעו הדברים הבאים: הוסר הכיסוי, נחשפו שולי הרצפה. יצרו שן אחיזה לחומר המליטה
החדש בשולי הטיח, ניקוי לקונות ובורות שהיו במצב התפוררות מתקדם.
תוכנית השימור כללה את שימור המדרגות הנמצאות ליד המעיין קרוב לשער שלמה. במסגרת השימור הוסרו האבנים סומנו ונבנו מחדש עם חומר מליטה מיוחד.
תוכנית השימור מ-2006.
תוכנית העבודה לשנת 2006 כוללת תשעה מתחמים באתר. לכל מתחם הוכנה תוכנית מפורטת המחולקת לקטעי טיפול. לכל קטע יש פירוט מהי הבעיה בקטע ומהו הטיפול הנדרש. התוכנית כוללת גם חתכים וצילומים לפי העניין.
להלן המתחמים המתוכננים לטיפול:
גלריית תמונות.
הממצאים הם מחפירות תל-מגידו של אוניברסיטת תל אביב החוג לארכאולוגיה. פרויקט מגידו בראשות ישראל פינקלשטיין.
מיכאלה
"מיכאלה" היא טלנובלה-יומית ישראלית, אשר הופקה על ידי דרסט הפקות, ושודרה במהלך החל מ-12 במרץ 2004 ועד לסיומה ב-30 באוגוסט 2004 במשך 121 פרקים בחברת HOT.
עלילות "מיכאלה" הופיעו בשנת 2005 גם בטלנובלה "טלנובלה בע"מ" באזכורים שונים, במיוחד בשילובן של הדמויות גרשון חביה ואסי שחר אשר הופיעו במספר פרקים משמעותי ב"טלנובלה בע"מ". גם תוכנית המציאות שנוצרה סביב "מיכאלה", "האודישן הגדול", שנועדה למצוא שחקן אלמוני ולהעניק לו תפקיד משני בסדרה, הומחזה מחדש ב"טלנובלה בע"מ".עם סיום 120 הפרקים, שודר באתר ynet הפרק האחרון של "מיכאלה", כשנה לאחר אירועי הסדרה. בסוף הפרק מוצגות הדמויות לאחר מספר שנים.
עלילה כללית.
גיא אקריש (נתן רביץ) ומיכאלה דנון (אפרת כהן) הם זוג נשוי. עקב נישואים לא מוצלחים מחליטים השניים להתגרש, אך הדבר אינו קורה מכיוון שמיכאלה נפגעת בתאונת דרכים ושוקעת בתרדמת. גיא ממשיך בעסקיו, וכעבור מספר שנים הוא כבר מנהל חברת סטארט אפ למחשבים בשם "דיגיפן" יחד עם בן-דודו יובל אקריש (יניב לוי) וחברתו נגה פלד (דורית לב ארי). לחברה המצאה חדשנית, והיא על סף סגירת עסקת ענק שתכניס לחשבונה מיליוני שקלים. רענן אלמונד (ניר לוי), מחליט להמציא סיפור שהוא אחיה של מיכאלה ובכך לקחת מגיא את הכסף שהוא עתיד להרוויח. רענן הוא שותף לשעבר ב"דיגיפן", אדם צבוע ומושחת, שמחליט להתערב בעניינים ולתבוע את חלקה של "אחותו" בעסקה כחלק מהסכם הגירושים, לשם כך מערב את אסי שחר (אפרת כהן בתפקיד כפול) בחורה ענייה בעלת עבר מפוקפק, הדומה בצורה מדויקת למיכאלה, במטרה שתתחזה אליה לאחר שיצאה מ"תרדמתה" ותשיג עבור השניים את הכסף המיוחל. אסי מתחייבת למלא את התפקיד, במטרה להשיג כסף לניתוח לבתה גילי (נועה פורט), אך במהלך התוכנית אסי מתאהבת בגיא, בעוד היא מנסה לשמור על זהותה הסודית. במהלך הסדרה זוהר, המזכירה של גיא, יובל ונגה (סיוון ששון) נרצחת על ידי רענן, ואלפונסו (אייל רוזלס) נשלח כדי לגלות מי הרוצח, וכשהוא מגלה, אפשר לראות כמה הקשר בין מיכאלה ורענן חזק, בכך שמיכאלה רוצחת את אלפונסו כדי שרענן לא ישלח לכלא. סביב משפחת אקריש ומשפחת שחר נוצרים בין הדמויות סיפורי אהבה, שנאה, חברויות ובגידות.
פרק 121 - הפרק שלא שודר.
תקציר.
פרק זה לא שודר בטלוויזיה עד 17 פברואר 2011, אלא רק באינטרנט. העלילה מתרחשת בו כשנה אחרי קודמו. אסי וגיא ובן ומיה נשואים, ולאסי וגיא יש אפילו ילד בדרך. גיא נפגש עם יובל בפאב, שבינתיים עזב את מלייקה והפך לראפר, ומציע לו להיות מנכ"ל החברה. יסמין מזמינה את כל המשפחה לסעודת ראש השנה ובינתיים היא וצבי נזכרים בסיפור שקרה כשהיו ביחד שנים רבות לפני כן, בפלאשבק זה מתואר גם איך דן גנב לאחיו את יסמין, ולמה צבי התחיל לשתות. יובל פוגש את מיקי ודן בפאב. לדורין יש חבר חדש וילדה ממשה בשם קשת. גילי לא מגיעה לארוחה, מפני שהיא נוסעת עם סבתה עליזה לבקר את גרשון בכלא. באמצע הארוחה, דן מתפרץ באמצע לאחר ששמע עליה מיובל בפאב. לאחר כמה דקות גם מיקי מגיעה ובעקבות זאת מתחילות מכות בינה לבין יסמין ובין דן לצבי.
הכתוביות.
בסוף הפרק ישנן כתוביות שמספרות מה קורה עם הדמויות לאחר הסדרה.
לאחר הכתוביות.
לאחר הכתוביות ישנה סצנה קצרה בה משתתפים נגה ורענן, שנמצאים בתאילנד ומתכננים את הנקמה באסי וגיא. בסוף הסצנה מתגלה שרענן עבר ניתוח והחליף את פניו לאלה של גיא.
בסדרה טלנובלה בע"מ אסי מופיעה כמה פרקים עם גרשון באחד הפרקים אסי אומרת לגרשון שגיא התחיל לשים כמויות של ג'ל לשיער מה שרענן היה עושה המון במיכאלה - מה שאומר שרענן התחלף עם גיא והנקמה של רענן ונוגה יצאה לפועל.
גותי
גותיקה
המונרכיה של יולי
המונרכיה של יולי הוא כינוי לתקופת שלטונו של המלך לואי פיליפ בצרפת, בין חודש יולי 1830 (בעקבות "מהפכת יולי 1830") ובין 24 בפברואר 1848, מועד ייסודה של הרפובליקה השנייה.
רקע היסטורי.
בעקבות המהפכה הצרפתית, ומשטר נפוליאון, שב בית בורבון לשלוט בצרפת, כתגובת נגד הן של העם הצרפתי, והן של העולם, לאירועים החריפים של שתי תקופות שלטוניות אלו. הבורבונים, טען שארל-מוריס דה טליראן, "לא למדו דבר ולא שכחו דבר". שארל עלה לשלטון בשנת 1824, והחל במדיניות קיצונית - החזיר את השליטה במערכת החינוך אל הכנסייה, והחל במתן פיצוי לגולים מקרב האריסטוקרטיה שאיבדו את האחוזות שהיו שייכות למשפחותיהם באירועי השנים האחרונות.
בית בורבון, והריאקציה השמרנית הקיצונית שייצג, לא היו מסוגלים להנהיג את העם הצרפתי בתקופת הקדמה וההתפתחות (הטכנולוגית והקולוניאלית) שייצגה המאה ה-19. הופעת הרכבת, ספינת הקיטור ומכונת האריגה, בישרו על נתיב חדש שהבורבונים לא היו מוכנים, ולא היו יכולים ללכת בו.
מהפכת יולי 1830.
שארל העשירי לא היה אדם העשוי לקבלת ביקורת פרלמנטרית. כאשר במרץ 1830 הגדילו הבחירות את כוחה של האופוזיציה, פיזר את בית הנבחרים, והקטין ב-75% את רשימת הבוחרים. צעדים אלו (בנוסף לצעדים אחרים שהיו למורת רוחה של הבורגנות, בשנים שקדמו לכך), הביאו המונים לרחובות פריז. תחת דגל הטריקולור, שייצג את המהפכה, שלטו המורדים בעיר, לאחר התקוממות שארכה שלושה ימים, המכונים בהיסטוריה הצרפתית "שלושת ימי התהילה" "Les Trois glorieuses" (בין ה-27 ביולי וה-29 ביולי 1830). משראה כי אינו מסוגל להתמודד עם ההתקוממות, הודיע שארל על פרישה לטובת נכדו, אנרי, רוזן שאמבור, שהיה אז כבן עשר, אך ההמונים לא הסכימו לקבל את הילד כמלכם. שארל ונכדו נמלטו לאנגליה.
אל התמונה נכנס הדוכס מאורליאן, צאצא לאחיו הצעיר של לואי הארבעה עשר, פיליפ, אשר עוד בעת המהפכה הצרפתית הביע תמיכה במהפכנים. הוא הציע כעת את עצמו כמלכה הבא של צרפת, ולאחר ימים מספר אכן הומלך תחת השם לואי פיליפ.
המשטר החדש.
הבורגנים שעמדו מאחורי מהפכת יולי 1830 לא היו קיצוניים כקודמיהם, אנשי "שלטון הטרור" של מקסימיליאן רובספייר. הם רצו מלוכה חוקתית, המרוסנת על ידי פרלמנט פעיל ובעל סמכויות. המלך שראו ההמונים אל מול עיניהם היה סמכותי ופעיל, אך לא קיצוני וקלריקלי. נפוליאון הבאיש בעיניהם את הרפובליקניות, והדמוקרטיה הייתה אך ניסוי שיש לנסותו במנות קטנות. לואי פיליפ התאים לרצונם ולשאיפותיהם של אנשים אלו. מלכתחילה עמדו כנגד משטר זה גורמים רבי עוצמה - הרפובליקנים, הבונפרטיסטים והכנסייה. המעמד הבינוני היה חזק מספיק לכפות את "המונרכיה של יולי". לא ברור עד כמה היה חזק ברצונו להמשיך בשיטת ממשל זו.
המלך החדש היה באופן מוצהר שונה מקודמיו הבורבונים. הוא לא שאף למלוכה אבסולוטית, ואף לא קרא לעצמו "מלך צרפת" כי אם "לואי פיליפ, מלכם של הצרפתים, בחסדו של האל, וברצון העם". לא היה זה שינוי סמאנטי, כי אם צעד קדימה בדרך מן המלוכה האבסולוטית של בית בורבון (אף בגרסתה המרוככת בתקופת הרסטורציה), אל עבר משטר מתקדם, המבוסס על הסכמה עממית. עם זאת, לא היו חסרים בצרפת גורמים שדרשו לצעוד את הצעדים הנוספים, ולקבל את החירות, האחווה והשוויון, מהם טעמו בתקופת המהפכה ובתקופת נפוליאון.