תחת מפלגת הצדק והפיתוח, כלכלת טורקיה צמחה במהירות והשפעתה של המדינה גדלה במזרח התיכון המבוססת על דוקטרינת עומק אסטרטגית, הנקראת גם נאו-עות'מאניות. הוויכוח על יחסי החוץ של טורקיה שנוי במחלוקת הן בתוך טורקיה עצמה והן מחוץ למדינה. במערב, קיים חלוקה בין אלה שמודאגים מהתנועה הנתפסת של טורקיה הרחק מהמערב לעבר אוריינטציה פחות דמוקרטית, יותר אסלאמית או יותר פרו-רוסית ופרו-סינית לבין אלה שאינם רואים את השינוי המשטרי בטורקיה, גידול בכוחה האזורי והיחסים עם רוסיה כאיום.
היחסים עם המעצמות.
ארצות הברית.
היחסים בין טורקיה לארצות הברית מוסדו לראשונה במסגרת ועידת קהיר השנייה בדצמבר 1943, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. בשל כך, טורקיה הצטרפה לאו"ם בצורה מהירה, ונמנתה מבין מייסדיו. במסגרת דוקטרינת טרומן, הוחלט במרץ 1947, על הענקת סיוע כלכלי לטורקיה, בנימוק שגורמים קומוניסטיים מנסים להשתלט על המדינה. בעקבות זאת, השתתפה טורקיה בשנת 1950 במלחמת קוריאה לצד ארצות הברית במסגרת כוחות האו"ם, ובשנת 1952 הצטרפה לברית נאט"ו.
בעשור השני של המאה ה-21 ישנה הרעה ניכרת ביחסים בין המדינות, בעיקר בשל מלחמת המפרץ השנייה שניהלה ארצות הברית בשטחה של עיראק. טורקיה רואה את מלחמה זו כאיום משמעותי על ביטחונה, משום שאזור צפון עיראק משמש כיום לאזור מקלט למחתרת הכורדית (PKK). מלחמה זו הגדילה את הסיכויים שהכורדים יכריזו על עצמאות בצפון עיראק, ויתסיסו את המיעוט הכורדי בטורקיה.
בנוסף לכך, מערכת היחסים הרעועה בין ישראל לטורקיה, עוררה שאלות גם בממשל האמריקני הדמוקרטי, וגם בין סנאטורים רפובליקנים. במהלך חודש אוגוסט 2010 הביעו סנאטורים רפובליקנים את התנגדותם למינויו של שגריר אמריקני חדש באנקרה, וזאת על רקע התייחסותה של טורקיה לתוכנית הגרעין האיראנית, ויחסי אנקרה-ירושלים. ב-13 באוגוסט 2010 כינסה מזכירת המדינה הילרי קלינטון ישיבה מיוחדת של בכירי מחלקת המדינה והמועצה לביטחון לאומי בבית הלבן, כדי לדון בעתיד יחסי ארצות הברית עם טורקיה. ב-15 באוגוסט דיווח "Financial Times" כי הנשיא אובמה העביר מסר לטורקים בו נאמר, כי אם לא ישנו את יחסם לישראל, עלול הדבר לפגוע בביצוע עסקאות ביטחוניות, בינם לבין ארצות הברית. דובר הבית הלבן הבהיר כי אמנם התקיימה שיחה בנושא בין אובמה לארדואן, אך אין מדובר בהצבת אולטימטום.
רוסיה.
בעקבות נפילת ברית המועצות, היחסים בין רוסיה לטורקיה השתפרו באופן ניכר, למרות חילוקי הדעות בין המדינות בנושא ההגמוניה בקווקז. ב-16 במאי 2009 טס ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן לביקור רשמי היסטורי ברוסיה, ונפגש עם ראש ממשלת רוסיה, ולדימיר פוטין.
במאי 2010 נחתמו עסקאות כלכליות ברמה גבוהה מאוד בין המדינות, בעיקר בתחום האנרגיה. העסקאות אמורות להגדיל את היקף הסחר בין המדינות בחמש השנים הבאות מ-38 מיליארד דולר בשנת 2010, ל-100 מיליארד דולר בשנת 2015. בנוסף לכך, נחתמה עסקה בין המדינות להקמת תחנות כוח גרעיניות בטורקיה. שר החוץ הטורקי אהמט דבוטואולו הודיע שרוסיה הציע לטורקיה תוכנית להקמת בנק משותף להגברת הסחר בין המדינות.
היחסים עם השכנות.
הקווקז.
בשנים שטרם נפילת ברית המועצות האזור היה נתון לשליטה סובייטית. בשנים לאחר פירוק ברית המועצות, טורקיה הכירה בעצמאותן של המדינות העצמאיות החדשות, והחלה לנהל עימם יחסים דיפלומטיים.
בשנים לאחר פירוק ברית המועצות, טורקיה הכירה בעצמאותה של גאורגיה ב-16 בדצמבר 1991. כינון היחסים הדיפלומטיים הרשמי בין המדינות נחתם ב-21 במאי 1992. כיום ישנו הסכם סחר חופשי בין המדינות. שתי המדינות הן בעלי חברות מלאה במועצה האירופית ובארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה. טורקיה חברה בנאט"ו, בעוד גאורגיה היא מועמדת לצירוף לברית.
בין טורקיה לארמניה שוררים יחסים דיפלומטיים מתוחים, בעיקר בעקבות רצח העם הארמני שבוצע על ידי טורקיה בשנת 1915 בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה; עד היום מכחישה טורקיה כל קשר לקיומו. ישנם ניסיונות לחדש את היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, אך ניסיונות אלו עד עתה לא צלחו במידה רבה, בעיקר בשל המחלוקת בין המדינות סביב חבל נגורנו קרבאך.
בשל התרבות וההיסטוריה המשותפת של אזרבייג'ן וטורקיה, שוררים ביניהם יחסים דיפלומטיים ענפים. נשיא אזרבייג'ן לשעבר ביטא את הקשר בין המדינות במילים הבאות: "אומה אחת, שתי מדינות" טורקיה הייתה ועודנה תומכת נלהבת של אזרבייג'ן במאמציה לבסס את עצמאותה ולשמור על ריבונותה ועל שלמותה הטריטוריאלית. המדינות חולקות גבול קצר משותף שלא עולה על כמה קילומטרים. בנוסף לכל זה, טורקיה מבצעת תפקיד חשוב בנושא משאבי האנרגיה, שנמצאים בשטחה של אזרבייג'ן ובתובלה שלהם לאירופה. בין המדינות מתקיימים גם יחסים צבאיים ענפים, המתבטאים בתמרונים צבאיים משותפים רבים שנערכים ביניהן.
הבלקן.
טורקיה קיימה קשרים היסטוריים, תרבותיים, כלכליים ופוליטיים הדוקים עם מדינות הבלקן השונות ; מדינות, שחשובות לטורקיה שכן הן השער של המדינה ליבשת אירופה. טורקיה וייחסה חשיבות רבה ליצירת אווירה של הבנה הדדית ודו-קיום שליו באמצעות קשרים הדוקים יותר עם מדינות הבלקן, שיובילו לשימור השלום והיציבות באזור. טורקיה השתתפה במבצעים ובמשימות שמירת השלום של נאט"ו, תרמה ל-KFOR ולנציגות המשטרה של האומות המאוחדות בקוסובו ( UNMIK ), כמו גם לאיחוד האירופי, הובילה את משימת שיטור בצפון מקדוניה. טורקיה גם תרמה ל-EUFOR-Althea. עבור מאמצי השיקום, טורקיה היא חלק מההשקה של תהליך שיתוף הפעולה של דרום מזרח אירופה (SEECP), וכוח השלום הרב לאומי דרום מזרח אירופה (MPFSEE) / חטיבת דרום מזרח אירופה (BRIGSEE). טורקיה גם שיחקה תפקיד ביוזמות כלכליות אזוריות, כמו גם בהסכם היציבות לדרום מזרח אירופה ביוזמת האיחוד האירופי ויוזמת שיתוף הפעולה של דרום מזרח אירופה (SECI).
יחסי טורקיה–יוון הם מורכבים ומאופיינים בתקופות מתחלפות של עוינות הדדית ופיוס, כולל הידרדרות לאלימות. במאה ה-21, הייתה התחממות בין הצדדים יחד עם מחלוקות בנושא הסכסוך הקפריסאי ובנושא ריבונות וזכויות נלוות בים האגאי ובמרחב האווירי.
המזרח התיכון.
מוסטפא כמאל אטאטורק כשליטה הראשוני של טורקיה המודרנית, הנהיג מדיניות פנים דמוקרטית וחילונית, ומדיניות חוץ מערבית. אטאטורק היה חסיד נלהב של תנועת ההשכלה, וקידם בצורה ניכרת את החינוך בטורקיה, שהיה באותם זמנים בעל זיקה מערבית. תהליכי המערביזציה בטורקיה העצימו, ובאותו מהלך, העצים תהליך ההתרחקות מהמדינות הקיצוניות אסלאמיות.
לטורקיה קשרים היסטוריים ותרבותיים עמוקים עם מצרים. במשך מאות שנים, הייתה מצרים תחת כיבוש טורקי, במסגרת האימפריה. בשנת 1925 הוכרז רשמית על כינון יחסים דיפלומטיים בין המדינות. עם הזמן היחסים בין המדינות התקדמו באופן ניכר, עד שבדצמבר 2005, הוכרז על הסכם סחר חופשי בין המדינות. שתי המדינות חברות חברות מלאה באיחוד מדינות הים התיכון, ומבצעים תפקיד חשוב באזור, דבר זה מתבטא בין השאר בגישור בסכסוכים בינלאומיים.
בשנת 1923 כוננה טורקיה יחסים דיפלומטיים לראשונה עם איראן. באיראן יש 12 עד 21 מיליון דוברי טורקית, בעיקר באזורים הצפוניים של המדינה. עם זאת, ביחסים בין המדינות שררה מתיחות בשנת 1979, בעקבות המהפכה האסלאמית שהתרחשה באיראן, אשר במסגרתה עלה לשלטון במדינה שלטון אנטי-מערבי. טורקיה הביעה לעיתים רבות באופן פומבי את חשדותיה לגבי סיוע שאיראן מעניקה כביכול למחתרת הכורדית. עם זאת, היחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות השתפרו באופן בשנים האחרונות. כיום, איראן וטורקיה משתפות פעולה במגוון רחב של תחומים אשר נע ממלחמה במחתרת הכורדית עד לסחר בסמים, וכמו כן קידום היציבות בעיראק ובאסיה התיכונה. בין שתי המדינות שוררים יחסים כלכליים ענפים. שתי המדינות הן חלק מהארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי ושניהם היו פעם בני ברית בגדאד. טורקיה מקבלת מספר לא מבוטל של תיירים מאיראן בכל שנה, ואילו איראן היא אחת מספקיות הגז הטבעי הגדולות לטורקיה. חברות בנייה טורקיות מבצעות פרויקטים חשובים באיראן, כגון שדה התעופה הבינלאומי החדש בטהראן.
היחסים בין סוריה לטורקיה מתוחים מזה כבר זמן רב, למרות הקשרים הכלכליים הענפים בין המדינות. בין המדינות ישנם סכסוכי גבול רבים וסכסוכי מים, במיוחד סביב נהר הפרת אשר מוצאו בטורקיה והמשכו בסוריה. סכסוך גבולות נוסף בין המדינות היה סביב חבל האטיי. אזור זה נכלל במנדט הצרפתי על סוריה והיה אמור להיות חלק מן המדינה הסורית, אולם בשנת 1938 הכריז החבל, שרוב אוכלוסייתו הייתה טורקית, על התנתקות המנדט והקמת מדינת האטיי. ב-1939 סופח המדינה לטורקיה, אולם סוריה לא הכירה בכך והאזור היה מקור למתיחות בין שתי המדינות. בשנת 2004 הודיע נשיא סוריה בשאר אל-אסד באופן רשמי כי סוריה ויתרה על דרישותיה בהאטיי.
בנוסף, תמכה סוריה במוצהר במחתרת הכורדית, הפועלת נגד טורקיה ונגד השלטון הטורקי. מאז אוקטובר 1998 ניכר שיפור משמעותי ביחסים בין המדינות. בין השאר, בעקבות גירוש מנהיג המחתרת הכורדית שישבו בטורקיה, על ידי השלטונות הסוריים, והסכמי הסחר האחרונים שנחתמו בין המדינות. בנוסף לכל אלה, לאחרונה התקיימו תמרונים צבאיים משותפים בין המדינות.
היחסים עם האיחוד האירופי.