עקב חששם כי יתלו אשם על מותו של דיאגו בבעלה של איזבל, הסכים הזוג לקבור אותו ליד הכנסייה המקומית. למחרת נשמעו צלצולי הפעמון לאות אבלות ואיזבל הופיעה בבגדי חתונתה והחלה הולכת לכיוון הקדמי של הכנסייה נושקת נשיקה אחרונה לאהובה דיאגו על מצחו, לו סירבה שעות קודם לכן ונפלה עליו ומתה.
ההיסטוריה.
אזרחי טרואל ששאבו השראה מסיפור זה, תבעו כי דיאגו ואיזבל יקברו זה לצד זה. הכנסייה נענתה בחיוב לבקשתם. ב-1560 הוצאו איזבל ודיאגו מקברם ונקברו שוב זה לצד זה.
מחלוקות.
חוקרים רבים התווכחו לגבי האותנטיות של האוהבים מטרואל, הסיבה לכך היא שבשנת 1353 הסופר ג'ובאני בוקאצ'ו סיפר את הסיפור כמעט באותה מתכונת תחת השמות ג'ירולמו וסלווסטרה (Girolamo e Salvestra) למרות שהיה לו חומר נוסף לאורך ההיסטוריה שלו.
לאורך ההיסטוריה היו סיפורים רצופים באהבות אסורות כגון: רומיאו ויוליה (סיפור שהתרחש בשנת 1302), והרו ולאנדרוס (Hero and Leander).
סופרים.
סופרים רבים כתבו אודות נאהבים אלו, ביניהם נמנים:
הקברים של האוהבים מטרואל.
רבים פקדו את קבריהם של האוהבים מטרואל. גופותיהם של דיאגו ואיזבל, הוצאו ונקברו מחדש זה לצד זה כשעל כל אחד מהם פסל שיש בדמותם, הנושאת את סמל מגן משפחותיהם. יד אחת על לבם ואילו השנייה מושטת לעבר היד של בן/בת הזוג כמעט ונוגעות זו בזו (מטעמי דת ומאחר ואיזבל הייתה נשואה, ידיהם לא נוגעות ולא אוחזות אחת בשנייה).
המונד
דפי עדות
דף-עד
הנשיא הנבחר
הנשיא הנבחר הוא תואר פוליטי הנפוץ במערכות שלטון דמוקרטיות נשיאותיות. אדם אשר זכה בבחירות לנשיאות נמצא בסטטוס של "הנשיא הנבחר" במהלך הזמן שבין בחירתו לבין כניסתו לתפקידו. במהלך זמן זה, כל סמכויות השלטון הן בידי הנשיא היוצא, שאותו יחליף הנשיא הנבחר בבוא העת. בדרך כלל במהלך אותה תקופה, מתקיימות הכנות להעברת הסמכויות בין השניים. במשך אותם ימים, מגבש הנשיא הנכנס את רשימת השרים העתידים לכהן בממשלו ומרכיב את הסגל הבכיר אשר ישמש כעזר לו, במרבית המקרים הוא גם מתחיל לקבל תדרוכים מודיעיניים באופן שוטף, בדומה לאלו אותם ממשיך לקבל הנשיא היוצא.
הסטטוס של "הנשיא הנבחר" נמשך עד לכניסה הרשמית לתפקיד הנשיא. משך זמן זה יכול להשתנות ממדינה למדינה בהתאם למערכת השלטון. כך למשל, בצרפת, בדרך כלל מושבע הנשיא הנבחר כשבוע לאחר מועד בחירתו; ובארצות הברית, יום הבחירות מתקיים תמיד בתחילת נובמבר, בעוד טקס השבעת הנשיא נערך באופן קבוע ב-20 בינואר. יתרה מזאת, חבר האלקטורים מכריז על הנשיא הנבחר רק כחודש לאחר הבחירות - במהלך דצמבר. עם זאת, נקבע כי המועמד הזוכה המסתמן ממערכת הבחירות לנשיאות, יזכה כבר עם סיומן לסטטוס של "הנשיא הנבחר", עוד לפני שהוכרז באופן רשמי. בארצות הברית, עם ההכרזה על "הנשיא הנבחר", מהדק השירות החשאי את טבעת האבטחה סביב האישיות הנבחרת. מאותו רגע, היחס אליו מבחינת סידורי השמירה עליו, הופך לכמעט זהה לזה הניתן לנשיא המצוי בשלהי כהונתו. בארצות הברית הנשיא הנבחר עשוי גם להיקבע עוד לפני ההודעה הרשמית, על ידי מנהלו (ה-Administartor) של הגוף הקרוי "General Services", וזאת על פי חוק העברת הנשיאות Presidential Transition Act of 1963. חוק זה קובע את הזכויות והשירותים שהנשיא הנבחר וסגן הנשיא הנבחר זכאים להם.
לאחר בחירת נשיא ובטרם כניסת הנשיא לתפקידו, על אף שהנשיא המכהן ממשיך להחזיק בכל סמכויותיו, הוא מכונה "ברווז צולע" (Lame duck), ועל פי המקובל בארצות הברית, הנשיא היוצא אינו רשאי להכריע הכרעות בעלות חשיבות שיכולות להשפיע על משטרו של הנשיא הנבחר בתקופת היותו "ברווז צולע".
הרי&quot;מ חרל&quot;פ
ג'יימי בל
אנדרו ג'יימס מטפין "ג'יימי" בל (באנגלית: Andrew James Matfin "Jamie" Bell; נולד ב-14 במרץ 1986) הוא שחקן ורקדן אנגלי, המוכר בעיקר בזכות תפקידו הראשי בסרט הקולנוע "בילי אליוט".
ביוגרפיה.
בל נולד בבילינגהאם שבצפון-מזרח אנגליה וגדל במשפחה חד-הורית. בגיל 6 החל לרקוד, בעקבות אחותו, ובגיל 9 החל לשחק.
קריירה.
בשנת 2000 השתתף בסרט "בילי אליוט", בו גילם את התפקיד הראשי, נער בן 11 הגדל בעיירת פועלים בצפון אנגליה וחולם להיות רקדן בלט, כל זאת על רקע שביתת הכורים ב-1984. בדומה לדמות אותה גילם, גם בל רקד בתחילה בהיחבא, וסבל מהקנטות מצד חבריו ללימודים, כשגילו על כך. על תפקידו כבילי אליוט, אותו גילם בגיל 14, זכה בשנת 2001 בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי, כשהוא גובר על מועמדים כראסל קרואו, טום הנקס ומייקל דאגלס, וכן במספר פרסים נוספים, ובהם פרס הקולנוע העצמאי הבריטי בקטגוריית השחקן המבטיח.
ב-2002 גילם את טוראי צ'ארלי שייקספיר בסרט האימה המלחמתי "משמרת המוות".
בהמשך העשור הראשון של המאה ה-21 השתתף בל במספר סרטים נוספים, ובהם הגרסה המחודשת ל"קינג קונג" (2005), "האלאם פו" (2007) ו-"ג'אמפר" (2008). על תפקידו ב"האלאם פו" היה מועמד לפרס באפט"א הסקוטי בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, ועל תפקידו ב"ג'אמפר" היה מועמד לפרס ה-MTV, לצדו של היידן כריסטנסן. בשנת 2008 שיחק לצד דניאל קרייג בסרט "התנגדות" העוסק בקבוצת יהודים פרטיזנים במהלך השואה במלחמת העולם השנייה. בשנת 2011 השתתף בסרט ההנפשה "", בו דיבב את קולה של הדמות הראשית. הסרט מבוסס על הקומיקס הרפתקאותיו של טינטין מאת האמן הבלגי ארז'ה. כמו כן, בשנת 2011 שיחק לצד צ'נינג טייטום בסרט "העיט" הוא גילם את דמותו של אסקה, עבדו של החייל הרומי אותו גילם צ'אנינג.
מ-2014 בל מגלם את אברהם "אייב" וודהול, הדמות הראשית, בסדרת הדרמה התקופתית "המרגלים של וושינגטון" של ערוץ AMC האמריקאי.
ב-2015 גילם את דמותו של בן גרים / הדבר בסרט "ארבעה מופלאים". בשנת 2017 שיחק את התפקיד הראשי בסרט המלחמה "שישה ימים", אודות המתקפה על שגרירות איראן בלונדון ב-1980. ב-2018 הופיע בתפקיד הראשי בסרט "כוכבים חיים לנצח", לצד אנט בנינג. ב-2019 גילם את ברני טופין בסרט "רוקטמן" המבוסס על חייו של אלטון ג'ון. באותה שנה שיחק בתפקיד הראשי בסרטו של גיא נתיב "סקין". בשנת 2021 שיחק במותחן הבלשי "ללא חרטה", המבוסס על הספר באותו השם מאת טום קלנסי.
חיים אישיים.
בשנת 2005, החל בל לצאת עם השחקנית האמריקאית-יהודייה אוון רייצ'ל ווד לאחר שהכירו בצילומי הקליפ של גרין דיי לשיר "Wake Me Up When September Ends". לאחר שנה נפרדו השניים. במהלך שנת 2011, הם חזרו ונישאו ב-30 באוקטובר 2012. יש להם ילד אחד שנולד ביולי 2013, והם נפרדו במאי 2014.
ב-2015, החל בל במערכת יחסים עם עמיתתו לסרט "ארבעה מופלאים", השחקנית האמריקאית קייט מארה. בינואר 2017 הם התארסו וביולי אותה שנה התחתנו. במאי 2019 נולדה בתם הבכורה.
מטא-חומר
מטא-חומר הוא חומר סינתטי למחצה, שאינו מצוי בטבע בתצורתו המיוחדת. למטא-חומר מבנה מולקולרי ייחודי, בעל תכונות מיוחדות. המולקולות הבסיסיות של חומר העל מורכבות מאטומים כגון כסף, זהב או אלומיניום, או מולקולות מורכבות יותר.
המייחד את המטא-חומר משאר המולקולות הוא המבנה ההנדסי שלו, בעוד ששאר המולקולות הסינתטיות הרבות מתייחדות במבנה כימי ייחודי. סידור של מולקולות מסוימות בצורה קבועה מראש וחוזרת על עצמה, דוגמת סריג, מעניקות להן תכונות שאינן קיימות באותו חומר עצמו המסודר במבנה הטבעי שלו. באופן דומה ניתן לסדר את המולקולות בצורה טבעתית או בתצורות הנדסיות אחרות.
לרוב משתמשים במטא-חומר בננוטכנולוגיה. השימוש הרווח בהם הוא לבניית אנטנות מכ"ם ועדשות אופטיות. לאחרונה החלו להשתמש במטא-חומר לצורך יצירת חומרים בעלי שבירת אור שלילית, העשויה לבלוע לחלוטין את קרינת הספקטרום הנראה ובכך להפוך אותם לחומרי הסוואה מעולים.
השם מטא-חומר (Meta Material) הוענק לחומר בשנת 1999 על ידי ד"ר רוג'ר וולסר מאוניברסיטת טקסס באוסטין. וולסר הגדיר מטא-חומר בהגדרה זו: "מולקולה מלאכותית מיקרוסקופית, תלת-ממדית, בעלת מבנה תאי מחזורי, המתוכננת ליצור שילוב אופטימלי שאינו זמין בטבע".
אחד מהסוגים של מטא-חומר הוא מטא חומר פוטוני.
ישמעאל בן נתניהו
פלייר
פְּלָיֶר (בעברית: מֶלְקַחַת) הוא כלי עבודה המשמש לתפיסת עצמים באמצעות שימוש במנוף. פליירים מתוכננים לשימושים רבים, ולעיתים הצבתות שלהם מעוצבות בצורות ייעודיות כדי לאחוז, לכופף, למשוך או לסלסל חומרים שונים. בעלי מקצוע שונים משתמשים בפליירים לפעולות שונות. סוגים רבים של פליירים מכילים צבתות ייעודיות לחיתוך.
המלה העברית "צבת", שמקורה כנראה בארמית, משמשת בשנות האלפיים בעיקר ל"פלייר אף ארוך". בצבא משמש הביטוי "מכפתיים מתכוונן נטוי" לרישום מלאי של צבת מתכווננת.
היסטוריה.
הפלייר הומצא בעת העתיקה לשם אחיזת עצמים לוהטים, ושימש בעיקר בעבודות מתכת. איור עתיק מציג צבתות בנפחיה של הפייסטוס (אל האש ואומנויות הפחחות היווני). סוגים רבים של פליירים התפתחו במרוצת השנים, עם המצאות של חפצים שונים, שאותם היה צורך לאחוז, כגון פרסות, ברגים, חוטים חשמליים, צינורות וציוד חשמלי ואלקטרוני.
בעברית מופיעה הצבת במסכת אבות: צבת בִּצבת עשויה (אבות ה' ו'), שם מוזכרת הצבת כאחד מעשרת הדברים שברא אלוהים בערב שבת בין השמשות, שהלא כדי ליצור צבת משתמש הנפח בצבת אחרת, ועל כן מוכרח שהצבת הראשונה נוצרה בדרך נס. בעברית החדשה משמש המשפט כביטוי לגבי עניין סבוך ומפותל, שמרכיביו אחוזים זה בזה כשלשלת.
עיצוב.
העיצוב הבסיסי של הפלייר לא השתנה רבות מאז המצאתו. הוא כולל זוג ידיות, ציר (לעיתים בצורת מסמרת) וראש בעל זרועות (אף), או לסתות מחודדות. בניגוד למספריים או למזמרה, לסתות הפלייר תמיד נפגשות בסוף מהלך הידיות.