את הפסקול עבור שתי עונותיה של הסדרה, הלחין המלחין ג'ייסון היל.
על פי הדיווחים, דייוויד פינצ'ר מתכנן להפיק לסדרה חמש עונות.
ביקורות.
העונה הראשונה של הסדרה זכתה לשבחי הביקורות. באתר הביקורות "Metacritic", העונה זכתה לציון משוקלל של 79 מתוך 100 על סמך 25 ביקורות, ציון המסמל "ביקורות חיוביות לרוב". באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", העונה זכתה לדירוג "טרי" מוסמך של 97% עם ציון ממוצע של 7.97 מתוך 10, על סמך 95 ביקורות, והקונצנזוס הביקורתי של האתר קבע כי ""מיינד האנטר" מבדילה את עצמה בז'אנר צפוף עם מראות חזותיים קולנועיים שאפתניים ותשומת לב קפדנית לפיתוח הדמויות." הסדרה נכנסה לרשימת מיטב תוכניות הטלוויזיה של שנת 2017 על ידי "טיים", "הגרדיאן", "דיילי טלגרף", "ניו יורק אובסרבר", "סלאנט מגזין", "ואניטי פייר", "ווג, "Yahoo!", ו"אינדפנדנט". הסדרה דורגה במקום העשירי ברשימת סוף השנה של מיטב תוכניות הטלוויזיה לשנת 2017 שנערכה על ידי "Metacritic" ונכתבה עם שקלול דירוגים ממבקרים ופרסומים שונים.
עונתה השנייה של הסדרה גם היא זכתה לשבחי הביקורת. באתר "Metacritic", העונה קיבלה ציון ממוצע משוקלל של 87 מתוך 100, על סמך 7 ביקורות, ציון המעיד על "שבחים אוניברסליים". באתר "Rotten Tomatoes", העונה השנייה מחזיקה בדירוג של 100% על סמך 24 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.5 מתוך 10. הקונצנזוס הביקורתי של האתר ציין כי ""מיינד האנטר" מרחיבה את אופקיה העלילתיים מבלי לאבד את הפרטים הקטנים שהפכו את העונה הראשונה לכל כך עשירה, מה שמייצר עונה שנייה ומצמררת שהיא מערערת באותה המידה שהיא מרתקת לחלוטין".
קישורים חיצוניים.
ביקורות.
עונה 1
עונה 2
לי רוס (פסיכולוג)
לי דייוויד רוס (באנגלית: Lee David Ross; 1942 - 14 במאי 2021) היה פרופסור למדעי הרוח והמדעים באוניברסיטת סטנפורד ופסיכולוג חברתי שחקר הטיות ייחוס, בעיות בשיפוט וקבלת החלטות, ומחסומים לפתרון סכסוכים. רוס היה מוכר בזיהויו וביאורו של טעות הייחוס הבסיסית ובהדגמה וניתוח של תופעות וחסרונות אחרים שהפכו לנושאים סטנדרטיים בספרי לימוד בפסיכולוגיה חברתית. תחומי העניין האחרונים שלו כללו בעיות חברתיות מתמשכות, בפרט קונפליקטים בין-קבוצות ממושכים, רציונליזציה אינדיבידואלית וקולקטיבית של הרוע, ותהליכים פסיכולוגיים המקשים על התמודדות עם אתגרים חברתיים. רוס אף יצא מהמעבדה ועירב את עצמו בפתרון סכסוכים ובתהליכי שלום אזוריים ב, בצפון אירלנד ובאזורים אחרים בעולם.
רוס פיתח והגדיר בעזרת קולגות נוספות מספר מושגים בתחום הפסיכולוגיה החברתית, כאשר המושג האחרון שטבע היה "ריאליזם נאיבי".
נפטר ב-14 במאי 2021.
אורלה גארטלנד
אורלה גארטלנד (באנגלית: Orla Gartland; נולדה ב-3 בפברואר 1995) היא זמרת-יוצרת וגיטריסטית אירית.
ביוגרפיה.
אורלה נולדה ב-3 בפברואר 1995 בדבלין שבאירלנד.
ב-11 בנובמבר 2013, הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, "Roots".
ב-18 בינואר 2015, הוציאה את אלבום המוזיקה השני שלה, "Lonely People".
ב-24 במאי 2019, הוציאה את אלבום המוזיקה השלישי שלה, "".
ב-21 בפברואר 2020, הוציאה את אלבום המוזיקה הרביעי שלה, "Freckle Season".
יחסי בוסניה והרצגובינה–קרואטיה
יחסי בוסניה והרצגובינה–קרואטיה הם יחסי החוץ בין בוסניה והרצגובינה לרפובליקת קרואטיה. המדינות המודרניות היו שתיהן חלק מיוגוסלביה. רוב האוכלוסייה בשתי המדינות מדברת אחת מהניבים של סרבו-קרואטית. שתי המדינות חולקות גבול משותף של 932 קילומטרים.
היסטוריה.
בוסניה והרצגובינה וקרואטיה היו שתיהן חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית עד לאחר מלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן הצטרפו למדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, אשר חברה לממלכת סרביה ולממלכת מונטנגרו, להקמת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר הפכה בשנת 1929 לממלכת יוגוסלביה. במהלך מלחמת העולם השנייה היו שטחי שתי המדינות תחת שליטת המדינה העצמאית של קרואטיה, מדינה גרורה של גרמניה הנאצית שהונהגה על ידי תנועת האוסטאשה הקרואטית הפשיסטית. לאחר המלחמה הן שבו להיות חלק מיוגוסלביה בראשותו של טיטו.
בראשית שנות התשעים היו שתי המדינות מעורבות במלחמות יוגוסלביה, סכסוכים חמושים שבאו בעקבות התפרקות יוגוסלביה לחמש מדינות ריבוניות: בוסניה והרצגובינה, קרואטיה, הרפובליקה של מקדוניה, סלובניה והרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה (שהפכה בשנת 2003 לסרביה ומונטנגרו, והתפרקה בשנת 2006). הקרואטים, הבוסניאקים והסרבים (כולל הקרואטים-בוסנים והבוסנים-סרבים) נלחמו זה בזה בבריתות לא יציבות בסדרת קונפליקטים. מרבית המלחמות אירעו בשטחה של בוסניה והרצגובינה, שם הקימו הקרואטים את הקהילה הקרואטית של הרצג-בוסניה. עם זאת, לאחר המלחמות שמרו בוסניה והרצגובינה וקרואטיה על אותו גבול שהיה להם בתקופת יוגוסלביה, ובעקבות הסכם דייטון בוסניה והרצגובינה חולקה לשתי ישויות על בסיס שלושת העמים: רפובליקה סרפסקה (לסרבים) והפדרציה של בוסניה והרצגובינה (לבוסנים והקרואטים). על פי ספר העובדות העולמי 7,269 פליטים קרואטים עדיין מתגוררים בבוסניה והרצגובינה ו-31,600 איש הם עקורים מבוסניה. ב-2009 חאריס סילייג'יץ', חבר נשיאות בוסניה והרצגובינה מטעם הבוסניאקים, הביע ביקורת על הסכם דייטון ותוצאותיו.
יחסים כלכליים.
היצוא לבוסניה והרצגובינה מסתכם ב-14.4% מכלל היצוא הקרואטי, ואילו משנת 2007 בוסניה והרצגובינה היא שותפת הסחר החמישית בגודלה בקרואטיה. כתוצאה מכך, קרואטיה היא גם היבואנית והיצואנית הגדולה ביותר של בוסניה והרצגובינה, ואילו בוסניה והרצגובינה היא הרוכשת השנייה בגודלה של סחורות קרואטיות. עם 343 מיליון מארק סחיר (237 מיליון דולר) של הון זר שהושקע, קרואטיה היא המשקיעה המובילה בבוסניה והרצגובינה, ומובילה עם סלובניה (302 מיליון מארק סחיר, או 208 מיליון דולר) וסרביה ומונטנגרו (122 מיליון מארק סחיר, או 84 מיליון דולר). בשנת 2007 הסתכם הסחר בין המדינות בסכום של 2,517 מיליון דולר (3.64 מיליארד מארק סחיר, או 13.63 מיליארד קונה קרואטי), גידול של 32 אחוזים לעומת השנה הקודמת.
פיתוח כלכלי.
בין המדינות נערכו כמה מיזמים משותפים, ובהם הרחבת הכביש האירופי E73 כדי להעלות אותו לסטנדרטים של כביש מהיר.
סכסוכי גבולות.
לשתי המדינות יש כמה קטעים של גבול השנויים במחלוקת, שהגדולה שבהן היא הנוגעת לגישה ימית אל נהר אונה (כפרים בבסיס הר פליישיביצה נמצאים בקרואטיה, בעוד שאחרים הם בבוסניה, המשמעות היא שיש צורך בתשעה מעברי גבול בכביש בודד, וחוסר הפעולה בבעיה זו מונע התפתחות רצינית באזור. קו הרכבת זאגרב - ספליט - ביחאץ' עדיין סגור לתנועה בעיקר בגלל הבעיה הזו. האשרור של הסכם הגבול משנת 1999 עדיין לא התרחש בשנת 2013.
בפטיסט ג'יאביקוני
לפרק את הארי
לפרק את הארי (באנגלית: Deconstructing Harry) הוא סרט קומדיה משנת 1997 שכתב וביים וודי אלן. סרט זה מגולל את סיפורו של סופר מצליח בשם הארי בלוק, אותו מגלם אלן, השואב בכתיבתו השראה מאנשים שהוא מכיר בחיים האמיתיים, ומאירועים שקרו לו, אך תוך כדי כך גורם לאנשים אלה להתנכר לו.
העלילה המרכזית מציגה את בלוק כשהוא נוסע לאוניברסיטה בה למד בעבר וממנה נזרק, על מנת לקבל תואר של כבוד. שלושה נוסעים מלווים אותו במסעו: זונה, חבר ובנו, אותו חטף מאשתו לשעבר. בנוסף, הסרט כולל פלשבקים רבים, וכן קטעים שנלקחו מכתביו של בלוק, שאף מקיים אינטראקציות עם הדמויות הבדיוניות שלו. הסרט קיבל ביקורות חיוביות למדי מהמבקרים.
תקציר העלילה.
ערב אחד, לוסי (ג'ודי דייוויס) מגיעה במונית לביתו של הסופר הארי בלוק (וודי אלן). היא בדיוק סיימה לקרוא את הרומן האחרון של הארי. ברומן, הדמות לזלי (ג'וליה לואי-דרייפוס) מנהלת רומן עם בעלה של אחותה קן (ריצ'רד בנג'מין). לוסי כועסת מכיוון שהרומן מבוסס על הרומן שלה ושל הארי עצמו; כתוצאה מכך כולם יודעים על הרומן ביניהם. לוסי שולפת אקדח מארנקה ומאיימת שהיא תהרוג את עצמה. היא משנה את דעתה, ומכוונת את האקדח על הארי ומתחילה לירות. היא רודפת אחריו אל גג הבניין. הארי מתעקש שהוא כבר נענש: חברתו האחרונה פיי (אליזבת שו) עזבה אותו עבור חברו הטוב לארי (בילי קריסטל). כדי להסיח את דעתה של לוסי, הארי מספר לה סיפור שהוא כותב כרגע: סיפור חצי-אוטוביוגרפי של צעיר אובססיבי למין בשם הארווי (טובי מגווייר) שאליו מגיע, בטעות, מלאך המוות.
במהלך טיפול, הארי מבין שהוא לא השתנה מאז שהיה ומספר על טקס שנערך לכבודו באוניברסיטה הישנה שלו, המתקיים למחרת; הוא לא מרוצה במיוחד מכך שאין לו מי שיצטרף אליו לאירוע ויחלוק איתו את חוויותיו. לאחר הפגישה, הארי שואל את אשתו-לשעבר ג'ואן (קירסטי אלי) אם הוא יכול לקחת איתו את בנם היליארד (אריק לויד) לטקס. היא מסרבת, וטוענת שהארי משפיע עליו לרעה. היא גם זועמת על הארי בגלל הרומן שכתב. ברומן, הדמות פול אפשטיין (סטנלי טוצ'י) מתחתנת עם הלן (דמי מור), אך הנישואין מתחילים להתפרק לאחר לידת בנם.
הארי נתקל במקרה במכר, ריצ'רד (בוב בלבן), שחושש לבריאותו. לאחר שהארי מלווה את ריצ'רד לבית חולים, הוא מבקש ממנו שיצטרף אליו ויגיע איתו לטקס שנערך לכבודו באוניברסיטה. ריצ'רד נראה לא מעוניין. לאחר מכן הולך הארי לפגוש את חברתו לשעבר פיי, ומגלה שהיא כעת מאורסת. הארי מתחנן לפיי שתחזור אליו. הוא מבקש ממנה לבוא איתו לטקס, אך הטקס הזה מתקיים באותו הזמן של חתונתה של פיי, ביום שלמחרת.
באותו לילה, הארי שוכב עם זונה, קוקי וויליאמס (האזל גודמן). לאחר מכן, הארי מבקש מקוקי שתלווה אותו לטקסו.