את ההתקדמות הספורטיבית המשמעותית ביותר עשה פריפונטיין בתקופת לימודיו באוניברסיטת אורגון בה הצטרף לנבחרת האתלטיקה תחת שרביטו של המאמן ביל בווארמן . כבר בשנתו הראשונה באוניברסיטה זכה פריפונטיין במספר תחרויות ריצה למרחקים 5,000 מטר ו-3 מייל במסגרת התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי. במהלך 4 שנותיו באוניברסיטה השתתף פריפונטיין בתחרויות רבות (חלקן תחת איגוד האתלטים החובבים) ולא הפסיד באף תחרות בריצת 3 מייל, ריצת 5000 מטר, ריצת 6 מייל וריצת 10,000 מטר (ההפסדים היחידים שחווה היו בריצת מייל).
ב-1972 החל פריפונטיין להתכונן לאולימפיאדת מינכן. בתחרויות המוקדמות לבחירת נציגי ארצות הברית לאולימפיאדה ניצח בריצת 5000 מטר עם שיא אמריקאי. בגמר הריצה באולימפיאדה הוביל בשליש האחרון של המירוץ אולם לקראת קו הסיום נחלש ונעקף על ידי לאסה וירן (המנצח), מוחמד גאמודי (מקום שני) ואיאן סטיוארט (מקום שלישי) וסיים את המירוץ ללא מדליות.
עם סיום לימודיו באוניברסיטת אורגון המשיך להתחרות תוך שהוא ממשיך לשבור שיאים ארציים במרוצים עד 10,000 מטר . בתקופה זו החל להתאמן לקראת תחרויות המיון האמריקאיות לאולימפיאדת מונטריאול.
התאונה.
ב-29 במאי 1975 נערכה ריצת ראווה של 5000 מטר ביוג'ין, אורגון בה ניצח פריפונטיין. בריצה השתתפו גם פרנק שורטר, קני מור וקבוצת רצים מפינלנד. בסיום הריצה התכנסו הרצים למסיבה בה שתו המשתתפים אלכוהול ולאחר חצות נהג פריפונטיין לביתו ובדרך התנגש עם מכוניתו בסלע ונהרג. הובא לקבורה בעיר הולדתו.
הרוח של פריפונטיין.
פריפונטיין היה בין השותפים לאופנת הריצה למרחקים ארוכים שפרחה בשנות ה-70 (running boom of the 1970s).
ריצתו של פריפונטיין התאפיינה באגרסיביות רבה תוך שהוא לוקח בתחילת כל מרוץ את ההובלה ומחזיק בה עד הסוף. פריפונטיין קידש את העבודה הקשה שמשמעותה אימוני ריצה ללא סף.
הקשר לחברת נייקי.
חברת נייקי הוקמה ב-1964 על ידי פיל נייט וביל באוורמן . ההכרות בין השניים החלה כשבוורמן שימש כמאמן הריצה של נייט בתקופה בה נייט למד באוניברסיטת אורגון. בוורמן היה גם מאמנו של פריפונטיין כשזה למד באותה אוניברסיטה והוא תרם לו את נעלי הריצה ובגדי הספורט של נייקי ובכך תרם לפרסומה של החברה.
המאבק ב"איגוד האתלטים החובבים".
איגוד האתלטים החובבים קבע שהתנאי להשתתפות אתלטים אמריקאים באולימפיאדות מותנה בהיותם חובבים (דהיינו שאינם מקבלים תמיכה כספית או אחרת תמורת פעילותם הספורטיבית) המממנים את כל פעילותם מכיסם הפרטי. בכוחו של אותו איגוד היה לפסול ספורטאים שנחשדו בקבלת טובות הנאה מחברות מסחריות. בתקופת לימודיו של פריפונטיין באוניברסיטת אורגון הוא החל להאבק באיגוד הזה בטענה לחוסר הוגנות. טענתו העיקרית הייתה שהשתתפותם של ספורטאים ידועים בתחרויות מושכת קהל רב המכניס כסף למארגני התחרויות בעוד הספורטאים עצמם אינם נהנים כלל מההכנסות. פריפונטיין עצמו היה "על הכוונת" של האיגוד מאחר שבתקופת לימודיו באוניברסיטה השתמש בבגדי ספורט ונעליים של חברת נייקי.
ציוויליזציית נורטה צ'יקו
ציוויליזציית נורטה צ'יקו (באנגלית: "Norte Chico civilization") הייתה חברה מורכבת שהתקיימה באזור "נורטה צ'יקו" שברצועת החוף הצפונית של פרו בתקופה הפרה-קולומביאנית, וכללה עד 30 מרכזי אוכלוסייה. הציוויליזציה שגשגה בין האלף ה-4 לפני הספירה עד האלף ה-2 לפני הספירה, כאשר העיר הראשונה של ציוויליזציית נורטה צ'יקו מתוארכת לסביבות 3500 לפנה"ס, בהואריצ'אנגה אשר באזור פורטלזה. מרבית היישובים של ציוויליזציית נורטה צ'יקו נבנו משנת 3100 לפנה"ס ואילך עד סביבות שנת 1800 לפנה"ס. ציוויליזציית נורטה צ'יקו נחשבת כיום לציוויליזציה הידועה הקדומה ביותר באמריקה, ואחת הציוויליזציות בעלות הממשל המוקדמות בעולם כולו, במקביל לציוויליזציות שצמחו באלף ה-3 לפנה"ס.
ציוויליזציית נורטה צ'יקו השתרעה לאורך שלושה נהרות - הפורטלזה, הפטיוולקה והסופה. העמק בו נמצאים הנהרות הללו מכילים אתרים ארכאולוגים רבים, שהותירה אחריהם ציוויליזציית נורטה צ'יקו. ציוויליזציית נורטה צ'יקו התפתחה אלף שנים לאחר שומר במסופוטמיה, התפתחה באותה הזמן בערך כמו הציוויליזציה של מצרים העתיקה, וקדמה בכמעט אלפיים שנה לאולמקים במרכז אמריקה.
קיפו, צורת כתב המבוססת על קשרים ששימשה את בני האינקה וממלכות שקדמו להם להעברת מסרים בסימנים, התגלו בחפירות בקאראל, מה שמעיד כי מערכת כתב כנראה הייתה בשימוש ציוויליזציית נורטה צ'יקו.
קיומם של יישובים קדומים באזורים הללו ידוע לארכאולוגים מאז שנות ה-40 של המאה ה-20. עבודה מוקדמת יותר בוצעה באתר Aspero סמוך לים, בשנת 1905 ומאוחר יותר בקאראל, באזור שנמצא יותר רחוק מהים. בשנות ה-1990 המאוחרות ארכאולוגים פראונים, בהובלת Ruth Shady סיפקו את התעוד המפורט הראשון של הציוויליזציה הזו בעבודה שבוצעה ב- Caral. בשנת 2001 התפרסם מאמר בירחון סאיינס שסקר את המחקרים בקאראל. בשנת 2004 התפרסם מאמר בנייצ'ר שתיאר מחקרי-שדה ותארוך פחמן באזורים רחבים יותר.
הפלישה הנורמנית לאירלנד
הפלישה הנורמנית לאירלנד התרחשה באופן הדרגתי במהלך המאה ה-12 כאשר בסופה ממלכת אנגליה הנורמנית כבשה אזורים נרחבים מהאירים. באותה עת אירלנד הגאלית הייתה מורכבת ממספר ממלכות, כאשר היה מלך ששלט על כל המלכים בממלכות השונות. הפלישה הנורמנית סימנה את ההתחלה של מעל ל-800 שנות מעורבות אנגלית ישירה (ובהמשך בריטית) באירלנד.
במאי 1169 הגיעו שכירי חרב אנגלו-נורמניים לאירלנד, לבקשת המלך האירי המודח דרמוט מק'מורו (Dermot MacMurragh), אשר חתר להשיב את ממלכתו לשליטתו. התערבות צבאית זו זכתה לגיבויו של המלך הנרי השני מאנגליה והאפיפיור אדריאנוס הרביעי.
בקיץ 1170 הגיעו כוחות נורמנים נוספים בהנהגת ריצ'רד "סטרונגבו" מקלייר. במאי 1171 הצליחו כוחותיו של סטרונגבו להשתלט על דבלין ועל כל מחוז לנסטר, והחלו בפשיטות על ממלכות שכנות. באותו הקיץ המלך רואידרי או קונצ'ובאיר הוביל התקפה נגד הנורמנים אשר כשלה. באוקטובר 1171 הגיע לאירלנד המלך הנרי השני עם כוחות צבא גדולים, כדי לבסס את השליטה הן על האנגלו-נורמנים והן על האירים. הנורמניים העבירו את הבעלות על האזורים הכבושים לידי הנרי השני. מלכים איריים רבים שיתפו פעולה עם הנרי השני, מתוך תקווה שהוא יבלום את ההתפשטות הנורמנית באירלנד. לאחר עזיבתו של הנרי ב-1172, נמשכה ההתפשטות הנורמנית ומתקפות הנגד האיריות.
באמנת וינדזור מ-1175 הוכר שהנרי השני ימלוך של השטח הכבוש, ורואידרי ימלוך על יתר האזורים של אירלנד. עם זאת, האנגלו-נורמנים המשיכו לפלוש למלכות האיריות, והאירים המשיכים לתקוף את האנגלו-נורמנים. ב-1177 החליט הנרי השני לאמץ מדיניות חדשה - הוא הכריז על בנו ג'ון כשליט של כל אירלנד, ואישר לנורמנים לכבוש עוד אדמות. השטח שנכבש הפך ל"אדנות אירלנד" והפך לחלק מהאימפריה של אנגווין . ההצלחה של הפלישה מיוחסת למספר גורמים, בהם העליונות הצבאית של הנורמנים, אשר נהגו לבנות טירות באזורים אותם הם כבשו, העובדה שהאירים לא היו מאוחדים נגד הפולשים, ובשל תמיכת הכנסייה הקתולית בהתערבותו של הנרי השני בסכסוך.
שושלת ג'וסון
שושלת ג'וסון (בקוריאנית: 조선), או בשמה הרשמי הממלכה הגדולה של ג'וסון (대조선국, מילולית: "הארץ הקוריאנית הגדולה"), הייתה ממלכה קוריאנית שהתקיימה בחצי האי הקוריאני במשך כחמש מאות שנים - הממלכה עם תקופת השלטון הארוכה ביותר בהיסטוריה של קוריאה. הממלכה נוסדה במקור על ידי יי סונג-גיי ביולי 1392, והגיעה לסיומה בעקבות פלישה יפנית באוקטובר 1897.
תקופת השלטון של שושלת ג'וסון הותירה השפעה ניכרת על המורשת של קוריאה המודרנית - חלק ניכר מהתרבות הקוריאנית המודרנית, כולל הנימוסים, הנורמות, והעמדות החברתיות כלפי נושאים שונים, וכמו גם השפה הקוריאנית המודרנית והדיאלקטים שלה, נובעים כולם מהתרבות והמסורות של שושלת ג'וסון.
המרד בהכחדה
המרד בהכחדה (באנגלית: Extinction rebellion) הוא תנועה חברתית-פוליטית המשתמשת בהתנגדות לא אלימה כדי למחות כנגד משבר האקלים, אובדן המגוון הביולוגי, והסיכון להכחדה אנושית ולהתמוטטות אקולוגית.
התנועה הוקמה בבריטניה במאי 2018 כאשר כמאה אנשי אקדמיה חתמו על עצומה הקוראת לפעולה באוקטובר 2018, והתחילה לפעול בסוף אוקטובר על ידי רוג'ר האלאם, גייל ברדברוק, סיימון בראמוול, ופעילים אחרים מקבוצת הקמפיין Rising Up! בנובמבר 2018 בוצעו בלונדון פעולות שונות של מרי אזרחי. בפעולה מתמשכת, באפריל 2019 השתלט הארגון על ארבעה אתרים בולטים במרכז לונדון: קרקס אוקספורד, מארבל ארץ', גשר ווטרלו והאזור סביב כיכר הפרלמנט.
בהסתמך על תנועות עממיות כגון תנועת אוקיופיי, תנועת העצמאות של גנדי, הסופרז'יסטיות, מרטין לותר קינג והתנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח, רוצה תנועת "המרד בהכחדה" לעורר תמיכה ברחבי העולם סביב תחושת דחיפות משותפת כנגד משבר האקלים. מספר רב של פעילים בתנועה התחייבו להיעצר ואף להיכנס לכלא, בדומה לטקטיקות המעצר ההמוני של ועדת 100 ב-1961.
בלוגו של התנועה מופיע בתוך עיגול שעון חול המסמל הכחדה.
דרישות.
אתר התנועה קובע את מטרותיה:
עקרונות מנחים.
באתר התנועה מופיעה ההצהרה הבאה המפרטת את עקרונות המחאה:
תמיכה.
ב-26 באוקטובר 2018 חתמו כמאה אקדמאיים על קריאה לפעולה התומכת בתנועה. ב-9 בדצמבר 2018 פורסם מכתב תמיכה שני חתום על ידי עוד מאה אקדמאים.