רשת הבוגרים הישראלית של INSEAD מונה כ-500 בוגרים, ביניהם מנכ"ל נייס ברק עילם, מנכ"ל משרד האוצר לשעבר חיים שני, משקיע ההון סיכון , בעלת השליטה בעיתון הכלכלי גלובס אלונה בר-און, סגן שר הבריאות יואב קיש ובכירים אחרים.
היסטוריה.
אינסיאד נוסד בצרפת ב-1957 על ידי , קלוד ג'נסן ו.
בעקבות ההרס הרב שהותירה מלחמת העולם השנייה והאיום של המלחמה הקרה על היציבות הפוליטית בעולם, דוריוט, גנרל בצבא האמריקאי ופרופסור בבית הספר למנהל עסקים בהרווארד, הקים את אינסיאד כפלטפורמה לבנות מחדש את אירופה באמצעות גשרים בין אנשי עסקים ממדינות שונות ביבשת.
דוריוט האמין כי המפגש בין יזמים ואנשי עסקים ממדינות יריבות, בסביבה מבודדת ואינטנסיבית של לימוד חווייתי יוביל לחברויות ושיתופי פעולה עסקיים בין-מדינתיים. תוכנית הלימודים עוצבה בהשראת תוכנית ה-MBA של בית הספר למנהל עסקים של הרווארד. מאז, החזון הורחב מיצירת שיתופי פעולה ברמה אירופאית לרמה גלובלית.
הקמפוס המקורי של אינסיאד היה בטירת פונטנבלו (Château de Fontainebleau), כשעה נסיעה מפריז, צרפת.
בשנת 1967, נבנה קמפוס חדש בקצה ותוכניות הלימודים עברו לשם.
העקרונות המנחים.
בית הספר הוקם על עקרנות רב-לאומיות, גיוון תרבותי, עצמאות, הקפדה אינטלקטואלית, יזמות וקרבה לעסקים.
רב-לאומיות וגיוון תרבותי.
תוכנית הלימודים מועברת בשפה האנגלית. כמו כן, לצורך זכאות לתואר, ישנה חובה לשליטה בסיסית בלפחות 3 שפות. ועדת הקבלה של בית הספר שמה דגש מיוחד על בניית כיתה המורכבת מסטודנטים מלאומים שונים. בהקשר זה, אחד המוטואים המפורסמים של אינסיאד הוא "Everyone is a minority". כיום, הסטודנטים בתוכנית ה-MBA של אינסיאד מגיעים מלפחות 60 לאומים שונים.
עצמאות אוניברסיטאית ומדינית.
אינסיאד הוקם כבית ספר עצמאי שאינו חלק ממנגנון אוניברסיטאי במטרה לשמור על גמישות אקדמית ולעדכן את תוכנית הלימודים בהתאם לשינויים התכופים בעולם העסקים.
פרט לעצמאות האקדמית, אינסיאד שמר על עצמאות כלכלית ונמנע מתלות במימון ממשלתי. לצורך כך, נקבע שכר לימוד גבוה, בשונה מהנהוג באירופה בכלל ובצרפת בפרט ובדומה לתוכניות המובילות למנהל עסקים בארצות הברית.
הקפדה אינטלקטואלית ורלוונטיות בלימוד ומחקר.
אינסיאד מעודד גיוון במחקר ולימוד ואינו דוגל באסכולות ספציפיות (בניגוד לאוניברסיטאות אחרות כגון אוניברסיטת שיקגו).
תוכנית הלימודים באינסיאד נחשבת לתוכנית אינטנסיבית ברמה אקדמית גבוהה.
רוח יזמית.
פרט להיותו מרצה לעסקים וגנרל בדימוס, דוריוט נחשב ל"אבי תעשיית ההון סיכון". ככזה, דוריוט קידש את ערך היזמות והיצירתיות. יותר מיובל לאחר הקמתו, אינסיאד נחשב לאחד מבית הספר למנהל עסקים שהצמיחו הכי הרבה יזמים בעולם.
קרבה לקהילה העסקית הבינלאומית.
אינסיאד מייחס חשיבות רבה לקרבה לקהילת העסקים הבינלאומית. הקרבה מתבטאת בקשר דו-כיווני. מחד גיסא, הפקולטה של אינסיאד מקיימים קשרים הדוקים עם בכירים בחברות, קרנות השקעה, בנקים, מוסדות שלטון ומוסדות אחרים באקוסיסטם העולמי מתוך מטרה לעדכן את תוכנית הלימודים ולחקור את ההתפתחויות העסקיות העדכניות ביותר בשלל תחומים. מאידך גיסא, ישנן תוכניות הכשרה ייעודיות לאותם מוסדות באינסיאד במסגרת תוכניות Executive Education מגוונות.
נוכחות גלובלית.
INSEAD פועל בארבעה קמפוסים ברחבי העולם. הקמפוס המקורי בפונטנבלו, צרפת נוסד ב-1957. בשנת 2000, המכון פתח קמפוס נוסף בסינגפור, ב-2007 נפתח הקמפוס השלישי באבו דאבי וב-2020 נפתח הקמפוס הרביעי בסן פרנסיסקו, ארצות הברית.
ישנו דגש מיוחד לגיוון תרבותי ולאומי במכון ותוכנית ה-MBA נחשבת לתוכנית הכי בינלאומית מכל תוכניות העילית. ועדת הקבלה מגבילה את מספר הסטודנטים מאותו לאום לעד 12% מכל מחזור. במחזור טיפוסי יש סטודנטים מלמעלה מ-60 לאומים שונים. כמו כן, יש דרישה לשלוט ב-3 שפות כדי לקבל זכאות לתואר.
אפרים להב
אפרים להב (1914 – 11 בינואר 1987) היה קצין הנדסה ראשי (קהנ"ר) בשנים 1954–1958, וכן לוחם בחיל ההנדסה המלכותי של צבא בריטניה, בבריגדה היהודית ובצה"ל.
ביוגרפיה.
נולד ב-1914 בגליציה המזרחית, ועלה לארץ ישראל ב-1923. בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס להב אל הצבא הבריטי ב-1941 ושירת בחיל ההנדסה המלכותי. בשלהי המלחמה הצטרף לבריגדה היהודית ושירת כקצין ביחידת השדה 643 של חיל ההנדסה המלכותי.
אחרי המלחמה חזר להב ארצה, ואחרי תקופה קצרה שבה עבד בשוק האזרחי, התגייס לשירות קבע בצה"ל ב-1948 ושירת כקצין המבצעים של חיל ההנדסה. בתפקיד זה היה להב שותף לתכנון כל מבצעי ופעולות חיל ההנדסה בזמן מלחמת העצמאות. בסוף 1949 התמנה לקצין ההנדסה הפיקודי של פיקוד הדרום. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 עבר להב מספר הכשרות: ב-1951 השתתף בקורס המג"דים הראשון בצה"ל וב-1952 נשלח לארצות הברית לקורס קציני הנדסה בכירים בפורט בלוור שבווירג'יניה, אותו סיים כחניך מצטיין.
ב-1954 התמנה לתפקיד קצין הנדסה ראשי והמשיך בבניין החיִל שהתחיל אל"ם עמנואל שחר. בתקופתו התרחש מבצע קדש (1956) בו פעל חיל ההנדסה בהצלחה: החיל פרץ שדות מוקשים ודרכים עבור חיל השריון ועסק גם בהספקת מים ליחידות בחזית. עיקר תהילתו באה אחרי המלחמה, כאשר חיל ההנדסה הצטיין בעת נסיגת צה"ל מסיני ומעזה (1956–1957) ב"מבצע לקט" בו אסף שלל של טנקים, אמצעי לחימה, תחמושת, משאיות, כלי צמ"ה וציוד ממה שהותיר אחריו צבא מצרים, וב"מבצע עמורה" בו הרס גדוד "אסף" של החיל את תשתיות הצבא המצרי בחצי האי סיני לפני החזרתו למצרים. על מבצע זה זכה גדוד "אסף" בצל"ש גדודי (הצל"ש הגדודי הראשון בצה"ל).
ב-1958 סיים את כהונתו כקהנ"ר ופרש מצה"ל. באזרחות עבד בחברת החשמל ומאוחר יותר ב"סולל בונה" כאחראי על הציוד וכחבר מועצת המנהלים של החברה.
נפטר בשנת 1987, בגיל 73. נקבר בבית עלמין הדרום.
קצין הנדסה ראשי
ויקטור ירופייב
ויקטור ירופייב (ברוסית: Ви́ктор Влади́мирович Ерофе́ев; נולד ב-19 בספטמבר 1947) הוא סופר רוסי.
חייו.
נולד להורים שעבדו בשירות הדיפלומטי בברית המועצות הסובייטית. שהה חלק גדול מילדותו בפריז, שם נחשף לזרמי מחשבה מערביים שהיו זרים לרבים מבני גילו ברוסיה.
הוא סיים לימודים בספרות ובלשנות באוניברסיטת מוסקבה בשנת 1970, ואחר כך סיים דוקטורט בשנת 1975 בנושא פיודור דוסטויבסקי והאקזיסטנציאליזם הצרפתי. פרסם מספר מאמרים העוסקים בנושאים אלה.
בשנת 1979 החל לערוך כתב עת מחתרתי, ובמהרה סולק מ"איגוד הסופרים הסובייטים" שאליו התקבל שנה קודם לכן. הוא נעשה אחד מהסופרים הבולטים בחוגי התרבות האנטי-ממסדית בברית המועצות. בשנים אלה כתב ספרים רבים שלא פורסמו, עד לשנת 1988. ספרו "יופי רוסי", שנכתב בשנים 1980–1982 ופורסם בשנת 1990, זכה להצלחה ולשבחים.
תלתן ארץ ישראלי
תלתן ארצישראלי (שם מדעי: "Trifolium palaestinum") הוא אחד ממיני תלתן הבר הגדלים בישראל. התלתן הארצישראלי הוא צמח חד-שנתי. הצמח פורח באביב, ממרס עד מאי, פרחו לבן ואורכו כ-15 מ"מ. התלתן נפוץ מאוד ברחבי הארץ, גדל בקרקע חולית, במיוחד במישור החוף.
התלתן הארצישראלי קיבל את שמו במאה ה-19 על ידי החוקר השווייצרי פייר אדמון בואסייה.
שירות הביון והביטחון של ניו זילנד
שירות הביון והביטחון של ניו זילנד (באנגלית: New Zealand Security Intelligence Service, בראשי תיבות NZSIS) הוא סוכנות הביון העיקרית של ממשלת ניו זילנד.
מבנה.
בסיס הארגון בוולינגטון, בירת ניו זילנד. כמו כן, יש סניפים באוקלנד ובכרייסטצ'רץ'. ישנם בין 110 ל-140 אנשי קבע, קצת פחות מאשר הלשכה הממשלתית לביטחון תקשורת של ניו זילנד (GCSB) - סוכנות מודיעין אחרת של ניו זילנד. תקציב הארגון הוא בסביבות 43,500,000 דולר ניו זילנדי ותקציבהּ הוא גבוה יותר מזה של GCSB.
הארגון מנהל קשרים עם ארגוני מודיעין זרים, בעיקר מבריטניה ואוסטרליה. ראש הארגון הוא מנהל הביטחון, שמפוקח על ידי המפקח הכללי של המודיעין והביטחון. הארגון עצמו מדווח ישירות לראש הממשלה.
ממשלת ניו זילנד הקימה את NZSIS בשנת 1956 וסמכויותיו עוגנו בחקיקה פרלמנטרית ובחוק שירות הביון והביטחון של ניו זילנד מ-1969. תיקונים שונים שבוצעו מאז הביאו להרחבת תחומי פעילותו כאשר לתיקון השנוי ביותר במחלוקת נחשב התיקון לחוק מ-1977 של רוברט מולדון, אשר הרחיב את סמכויות הארגון לתפקידי פיקוח מורחבים.
מפכ&quot;ל המודיעין והביטחון של ניו זילנד
שינאנו
נהר שינאנוֹ (ביפנית: 信濃川) הוא הנהר הארוך והגדול ביותר ביפן. הנהר זורם באי הונשו לאורך 367 ק"מ ונשפך לים יפן. בחלקו העליון נקרא הנהר נהר צ'יקוּמה (千曲川).
מקורו של הנהר הוא בהר קובושי, בגבול בין חבל קאנטו לחבל צ'ובו. הוא זורם לכיוון צפון-מזרח ונפגש סמוך לנאגנו עם נהר סאי שמגיע מכיוון מאצומוטו. מפגש זה בין נהר סאי לנהר צ'יקומה היה אתר פריצת קרבות קוואנקג'ימה. לאחר המפגש פונה הנהר צפון-מזרחה עד למפגשו עם נהר אוּאוֹנוּ שנשפך אליו. ממפגש זה זורם הנהר צפונה, דרך העיר נגאוקה, אל עבר שפכו בים יפן.
בשנת 1922 נחפרה תעלת אוֹקוֹזוּ על מנת להגן על ניאיגטה והמחוז מהצפות של הנהר. הדבר אפשר את גידולו של האורז במישורי ניאיגטה.
בית המדרש לרבנים בז'יטומיר