ב-29 באוגוסט 2012 חתם במכבי תל אביב לשלוש עונות לאחר הליך בוררות ארוך בין מכבי לבעלים של עירוני קריית שמונה, איזי שרצקי, לגבי סעיף השחרור בחוזה השחקן. בהחלטת בורר נקבע כי סעיף השחרור בחוזה של טיבי בסך 350 אלף אירו בתוקף, והשחקן הורשה להצטרף למכבי תל אביב. בעונת 2012/2013 תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה, לצידו של הבלם קרלוס גארסיה, וזכה עם הקבוצה באליפות, השנייה שלו ברציפות. בעונה זו ערך 34 הופעות בהרכב, ושמו אף הוזכר לא פעם בתקשורת כבלם הטוב בישראל.
לקראת עונת 2013/2014 השתתף בפעם הראשונה במשחק אירופאי במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. טיבי פתח בארבעת משחקי המוקדמות מול גיור ההונגרית ופ.צ. בזל השווייצרית, אך מכבי תל אביב הודחה מול האחרונה בתוצאה כוללת של 3–4 והעפילה לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית. בהמשך העפיל עם הקבוצה לשלב 32 האחרונות בליגה האירופית, ובתום העונה זכה עמה באליפות נוספת. בעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות, וכן זכה עמה בגביע המדינה ובגביע הטוטו. בעונת 2015/2016 העפיל עם מכבי תל אביב לשלב הבתים של ליגת האלופות ולגמר גביע המדינה, ובתום העונה האריך את חוזהו במועדון בשלוש שנים נוספות.
בעונת 2018/2019 שותף בשמונה משחקי ליגה ובלבד ובסופה זכה עם הקבוצה באליפות ושוחרר מהמועדון, אך באוגוסט 2019 האריך את חוזהו בקבוצה בשנתיים נוספות. במהלך העונה שב להיות שחקן הרכב קבוע והשלים 90 דקות בכל 29 המשחקים בהם שותף. ב-18 בינואר 2020 כבש טיבי לראשונה בקריירה צמד שערים במשחק אחד, בניצחון 3–0 על הפועל חדרה.
בעונת 2020/2021 זכה טיבי עם הקבוצה בגביע המדינה, על אף שלא שותף במשחק הגמר בו ניצחה מכבי 2-1 את הפועל תל אביב. באותו הקיץ עזב טיבי את מכבי תל אביב ועבר להפועל באר שבע.
נבחרת ישראל.
טיבי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ישראל ב-26 במאי 2012, במשחק הידידות מול נבחרת צ'כיה תחת המאמן אלי גוטמן. כחודש מאוחר יותר שותף בפעם הראשונה במשחק רשמי במשחק החוץ מול נבחרת אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, ובהמשך הקמפיין תפס מקום קבוע בהרכב הנבחרת. גם במשחקי מוקדמות יורו 2016 היה טיבי שחקן הרכב קבוע בנבחרת. את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש טיבי בניצחון 1–0 על ב-6 בספטמבר 2017, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
תארים.
הפועל באר שבע
ישראל קולודנר
קסאבייה ואלה
קסבייה ואלה
חאן פיי
פיגום
פיגום הוא מבנה ארעי, המשמש לתמיכת בני אדם וציוד כדי לבנות או לשפץ מבנים גדולים יותר. פיגומים הם, בדרך כלל, מערכת מודולרית של צינורות פלדה, אך ניתן להשתמש גם בחומרים אחרים, כגון במבוק, כנהוג במספר מדינות באסיה, כגון הונג קונג.
התקנת פיגומים ושימוש בהם טומנים בחובם סכנות בטיחות פוטנציאליות.
פיגומים בישראל.
הפיגומים בהם נעשה שימוש בישראל מקורם בעיקר במפעלים באזור ג'נין ואיכותם נחשבת לנמוכה בעיקר בתחום הבטיחותי. כתוצאה מרשלנות אך גם מחוסר יציבותם של הפיגומים, כמו גם איכות פרטיהם, נפגעו פועלי בניין רבים במהלך השנים כתוצאה מפיגומים שהתפרקו או איבדו את יציבותם. כתוצאה מכך, הוחל ב-2018 להשתמש בפיגומים עם תקן אירופי. כמו כן, בעקבות העלייה במספר ההורגים והפצועים באתרי בנייה והודות לפעילות ציבורית ותקשורתית שהדגישה את הנושא, נקבעו תקנות בחוק המחייבות את כל אתרי הבנייה באופן הדרגתי להשתמש בפיגומים עם תקינה בלבד.
אלוהי הקטל (סרט)
אלוהי הקטל (באנגלית: Carnage) הוא סרט קולנוע סאטירי משנת 2011, בבימויו של רומן פולנסקי שגם כתב את התסריט יחד עם יסמינה רזה, על פי המחזה "אלוהי הקטל" שכתבה רזה שנים אחדות קודם לכן והוצג בהצלחה בעולם.
עלילת הסרט מתרחשת בברוקלין, אך הוא צולם בפריז, משום שפולנסקי נמנע מלהגיע לארצות הברית עקב צו מעצר שהוצא שם נגדו. הצגת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים של ונציה ב-9 בספטמבר 2011.
עלילת הסרט.
הסרט עוסק בשני זוגות הורים מהמעמד הבינוני הגבוה שבין ילדיהם בני ה-11 פרצה קטטה, שבה נפצע אחד הילדים. הם נפגשים בבית המהודר של אחד הזוגות, כדי לדון בנושא בצורה תרבותית, אולם לאט לאט הם משילים את הנימוסים ונכנסים לוויכוחים מרים. בין שני הזוגות, בין הגברים לנשים, ובתוך כל אחד מהזוגות. מלבד שניות מעטות בתחילת הסרט ובסופו, הסרט מתרחש כולו בבית (בעיקר בסלון), בהשתתפותם של ארבעה שחקנים בלבד: פנלופה (ג'ודי פוסטר) ומייקל (ג'ון סי. ריילי) לונגסטריט, הוריו של איתן (אלוויס פולנסקי, בנו של הבמאי) הילד הפצוע, שבביתם מתרחש הסרט, וננסי (קייט וינסלט) ואלן קוון (כריסטוף ואלץ), הוריו של זאכארי, הילד הפוצע.
השיחה בין ארבעת המשתתפים מופרעת לעיתים תכופות על ידי שיחות שמקבל אלן לטלפון הסלולרי שלו, ובמידה פחותה על ידי שיחות שמקבל מייקל מאמו, לטלפון הביתי שלו. השיחות מצטלבות: אלן, שהוא עורך דין עוסק בניהול משברים אצל לקוח חשוב שלו, יצרן תרופות, שבתרופה ללחץ דם שהוא מייצר התגלו תופעות לוואי לא רצויות. מייקל מופתע לשמוע מאמו שהיא נוטלת את התרופה, ומורה לה לחדול מכך מיד, לאחר ששמע את דבריו של אלן בשיחות קודמות.
קישורים חיצוניים.
מידע נוסף
ביקורות ומאמרים
פאולוס מחלב
פאולוס מחלב, בשמו האמיתי בולוס אבן מקאריוס אז-זעים אל חלבי (בערבית: بولس ابن مكاريوس الزعيم الحلبي ,1627 חלב - 30 בינואר 1660 טביליסי (טיפליס)) היה איש כמורה מלכיתי, נוסע ו כרוניקן ומתרגם סורי. בנו של הפטריארך מקאריוס השלישי זאיים של אנטיוכיה. נודע כמלווה של אביו במסעותיו (1659-1652, 1669-1666) ברחבי אנטוליה, לאיסטנבול, לנסיכויות הרומניות ולאכיה ומולדובה, באוקראינה וברוסיה, שמטרתם העיקרית הייתה איסוף תרומות לכנסייתם.
ספר המסע שכתב נחשב למקור היסטורי ממדרגה ראשונה במיוחד לגבי רוסיה, אוקראינה, נסיכות מולדובה וולאכיה.
פרטים ביוגרפיים.
סולוס (פאולוס) זאיים נולד בחלב בשנת 1627, כבנו של האורג והכומר יוסף יוחנא מלטיוס מקאריוס זאיים, שהיה צאצא למשפחה ענייה של נוצרים מלכיתים סורים (סורים אורתודוקסים). התייתם מאמו בשנת לידתו. שפת אמו הייתה ערבית, ידע גם טורקית ויוונית. לא שלט טוב על הערבית הספרותית ואת רשמיו כתב בערבית מדוברת.
אביו נבחר בשנת 1635 להיות המטרופוליט של חלב ובשנת 1647 הפך לפטריארך של אנטיוכיה. הוא כיהן בין השנים 1648-.1672. פאולוס עשה לימודים דתיים וב-8 במאי 1642 בגיל 15 קיבל הסמכה כ"קורא" (לקטור או אנאגנונטיס). בגיל 17,ב-17 בפברואר 1644 נשא אשה וכעבור שלוש שנים, ב-21 בנובמבר 1647 הוסמך כדיאקון והתמנה לארכידיאקון.
מסעותיו.
בין השנים 1659-1652 ליווה פאולוס את אביו, הפטריארך, במסע למוסקבה, ושימש לו למזכיר.
בין השנים 1656-1654 שניהם ביקרו פעמיים באוקראינה. בדרך היו אורחיו של שליט מולדובה, גאורגה שטפאן (1658-1653) ושל המיטרופוליט של קייב, סילבסטר קוסוב.
ב-21 ביוני 1654 נפגשו בעיר בוגוסלב עם ההטמאן האוקראיני בוגדן חמלניצקי.
בשנת 1664 יצא שוב עם אביו ויחד עם הפטריארך האורתודוקסי של אלכסנדריה, לביקור במוסקבה.
הפעם חצו את הקווקז, שהו בגאורגיה בין שלהי 1664 ובין תחילת 1666, ובשנת 1666 עברו לרוסיה, מאסטרחן. התארחו בצ'ורני יאר, צאריצין, סראטוב, סימבירסק, ארזאמאס, מורום, ולדימיר (ב 12 באוקטובר) וב-2 בנובמבר 1666 הגיעו למוסקבה.
בדצמבר 1666 שני הפטריארכים השתתפו במשפט נגד הפטריארך ניקון שבעקבותיו הודח הלה ממשרתו. מקאריוס השלישי נשאר במוסקבה עם בנו פאולוס עד 10 ביוני 1668
בדרך החזרה ממוסקבה, הגיעו לאסטרחן ב-10 באוגוסט 1668 ובספטמבר עברו דרך שמאחה לגאורגיה.
בינואר 1669 נפטר פאולוס בטביליסי, כשהוא רק בן 33.
שניים מחיבורי רשמיו שכתב שם אבדו.
לפאול מחלב היו שני בנים: אנאניאס וקונסטנטין. אנאניאס הוסמך להיות דיאקון בשנת 1660.
ספריו.
פאולוס כתב בשפה הערבית המדוברת את רשמי מסעותיו בספר "מסע מקאריוס, הפטריארך של אנטיוכיה". ספרו משמש מקור חשוב לחקר ההיסטוריה של ולאכיה, במיוחד בנוגע לאירועים העיקריים מימי השליט קונסטנטין שרבאן והמערכה העות'מאנית משנת 1657.
כמו כן חיבר פאולוס "היסטוריה של הפטריארכים של אנטיוכיה".
פאולוס כתב את רוב ספר המסע במוסקבה בשנת 1656, זמן קצר לפני שובו. הוא חיבר את הגרסה המורחבת שלו ככל הנראה בין שנייה המסעות בשנים 1659–1666.
הספר הופיע בתרגום אנגלי של פ.ס בלפור (Belfour) בשנת 1836 ( "The travels of Macarius"). התרגום לרוסית מאת ג.א. מורקוס פורסם בשנים 1896-1899, מהדורה חדשה ב-2005. בשנות 1950-1930 הופיע גם תרגום צרפתי, עבודה של התאולוג והמזרחן הרומני ואסילה ראדו (1887 - 1940).
התרגום הראשון לרומנית נערך על ידי אמיליה צ'וראן בשנת 1900.
כתבי היד של הספר נמצאים:
ספריו נערכו על ידי המתרגמים ל-15 כרכים: הראשון מספר על הביקור בקונסטנטינופול, השני על מולדובה ובירתה יאש, השלישי על ולאכיה, הרביעי והתחלת החמישי - על אוקראינה והעיר קייב. החל מהכרך בחמישי מתחיל תיאור המסע שארך כשלוש שנים ברוסיה. הכרך השישי מתאר את הערים קולומנה וטולה, מהשביעי ועד העשירי - דנים בביקור במוסקבה ובמנזר השילוש-סרגייב, הכרך האחד-עשר מוקדש לנובגורוד ולטוור. ארבעת הכרכים האחרונים מתארים את הדרך חזרה לחלב, דרך אוקראינה, מולדובה וולאכיה. הכרך השני-עשר כולל גם את הביקור במנזר סאווין, הכרך השלושה-עשר כולל ביקורים במולדובה וולאכיה, הכרך הארבעה-עשר מתאר את השהייה בוולאכיה והכרך החמישה-עשר את החזרה לסוריה ואת ניהול הפטריארכיה בשנים 1659-1661.