ב-1998 מונה בושינסקי לתפקיד יועץ התקשורת של ראש הממשלה בנימין נתניהו. בתקופתו כדובר משרד ראש הממשלה התמודד עם תדמיתו של נתניהו שהידרדרה בדעת הקהל ובאמצעי התקשורת, כולל פרסומי רכילות על אשתו שרה. בושינסקי שימש בתפקידו זה עד לאחר סיום כהונתו של נתניהו בעקבות כישלונו בבחירות 1999 והפסדו לאהוד ברק. הוא המשיך ללוות את נתניהו לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים ולאחר שובו לזירה הפוליטית.
בין השנים 2004-2003 כיהן כראש המטה של שר האוצר בנימין נתניהו, בעת כהונתו בממשלתו השנייה של אריאל שרון.
דרכו העסקית.
לאחר פרישתו מעבודתו הפוליטית, החל לייצג בישראל משקיעים מקנדה, ובראשם איש העסקים הקנדי ג'רי שוורץ. הוא הקים את חברת ההשקעות "היי אנד ונצ'רס בע"מ". בין השאר קישר בין קבוצת Can West הקנדית ובין קבוצת אלי עזור, בעסקת רכישת העיתון "ג'רוזלם פוסט".
ב-2006 שימש יו"ר חברת "לייפוויב", חברת סטארט אפ העוסקת בייצור ושיווק של מכשור רפואי. בדצמבר 2006 פעל להנפקת החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. באפריל 2007 עלה שמה של החברה לכותרות העיתונים הכלכליים בהקשר של הרצת מניות. מיד עם תחילת היסחרותה בבורסה, שווי המניה של החברה זינק ב-900 אחוזים בתוך ארבעה חודשים, ובתוך יומיים צנחה בכ-70 אחוזים. רשות ניירות ערך ביקשה הבהרות בעניין, אשר נמסרו על ידי החברה. באוגוסט 2007 התפטר בושינסקי מתפקידו כיו"ר חברת לייפוויב, עקב חילוקי דעות עם בעלי השליטה.
בין השנים 2006–2012 היה דירקטור בחברת קמור מוטורס וכיום חבר בלשכת המסחר הבינלאומית (ICC).
פעילותו הציבורית ועיסוקו בספורט.
בושינסקי היה שחמטאי בילדותו וביולי 2005 נבחר ליו"ר האיגוד הישראלי לשחמט למועדונים ושחמט בזק. בשלוש הקדנציות שכיהן כראש האיגוד התקיימו בישראל שתי אליפויות עולם בשחמט וכן נשבר שיא גינס במשחק סימולטני.
אחיו של אביב, שי, הוא ממפתחי תוכנת השחמט "דיפ ג'וניור" שזכתה שבע פעמים באליפויות העולם לתוכנות מחשב.
בושינסקי מחזיק בתואר אלוף המכביה ה-20 בסקווש בקבוצת גילו.
בהיותו נער היה בושינסקי אלוף הנוער של כינוס הפועל בטניס שולחן.
אחותו, דליה בושינסקי, שימשה מאמנת מכבי אשדוד בכדורסל נשים ומאמנת נבחרת הקדטיות.
בשלהי 2007 החל לשמש כנציגו של המיליארדר אלכס שניידר במשא ומתן לרכישת קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב מידיו של לוני הרציקוביץ'.
בינואר 2008 מונה ליו"ר מועדון הכדורגל של מכבי תל אביב.
בשנת 2010 הביא בושינסקי את המיליארדר הקנדי מיטשל גולדהר לרכוש את המועדון מידיו של שניידר. כעבור שנה החליט לפרוש מתפקידו כיו״ר המועדון וכמה חודשים לאחר מכן פרש גם מתפקידיו בהתאחדות הישראלית לכדורגל.
במסגרת המכביה ה-18, התנדב לשמש כיו"ר אגף יחסי ציבור. במסגרת חגיגות המאה לעיר תל אביב היה חבר בתאגיד העירוני "עיר-עולם".
כיום בושינסקי משמש פרשן במספר כלי תקשורת, ובד בבד מלמד תקשורת ויחסי ציבור לתואר ראשון בקריה האקדמית אונו. כמו כן הוא חבר באגודת הידידים של בצלאל.
היסטוריוסופיה
קוינזי
קוינזי הוא מבנה בנוי משלג, שנועד לספק הגנה זמנית מפני פגעי מזג האוויר.
להבדיל מהאיגלו הבנוי מלוחות שלג והמיועד למגורים עונתיים, הקוינזי נבנה ביתר קלות, משלג מהודק ביד.
צחצוח נעליים
מעברה (נקודת חצייה)
מַעְבָּרָה (מכונה גם "גשר אירי") היא נקודת חצייה של נחל או מקווה מים בה המים רדודים ומאפשרים מעבר מגדה לגדה.
מקומות יישוב רבים הוקמו ליד מעברות וחלקם כוללים בשמם את המונח המקומי למעברה. באנגלית נקראת המעברה Ford ומקומות כמו אוקספורד וסטרטפורד קרויים על שם מעברות, על ידן הן הוקמו. באופן דומה, קלגנפורט, פרנקפורט על האודר ופרנקפורט על המיין משלבות בתוכן את המילה הגרמנית למעברה - Furt, והערים אוטרכט ומאסטריכט משלבות בשמן גרסה של המילה הלטינית למעברה, trajectum.
המעברה מוזכרת כבר בתנ"ך, למשל בספר יהושע בו מסופר על אנשי יריחו שרדפו אחרי המרגלים של יהושע בן נון "על המעברות".
בתקופה המודרנית השימוש במעברה מוגבלת לכבישים משניים ביותר, ובמקומות אחרים משמשים גשרים, מנהרות או מעבורות. לעיתים ליד מעברה לרכב מוקם גשר להולכי רגל כדי שאלו יוכלו לעבור בלי להירטב. בהשפעת המנדט הבריטי בישראל נקראו מעברות גם "גשרים איריים" או "מעברים איריים" – מונח שמקורו במלחמת אנגליה–אירלנד. האירים בנו גשרים שאינם בולטים מעל פני המים, וכך ניתן היה לשמור שנקודת החצייה הנוחה תיוותר סודית.
לקריאה נוספת.
יהודה זיו, "גשרים 'איריים' ", יד ליאיר, החברה להגנת הטבע, מאי 1999, עמ' 240–243
חיידקים סגולים
חיידקים סגולים או חיידקים פוטוסינתטיים סגולים הם חיידקים פוטוטרופיים (כלומר ניזונים מאור) ממערכת הפרוטאובקטריה, אשר מסוגלים לייצר אנרגיה באמצעות תהליך של פוטוסינתזה. לחיידקים אלו יש פיגמנט בקטריוכלורופיל a או b, וכן מגוון קרוטנואידים. פיגמנטים אלו מקנים להם צבעים הנעים בין סגול, אדום חום וכתום. הפוטוסינתזה מתרחשת בתהליך שמרכזו בממברנת התא, אשר עוטפת את התא בשלפוחיות, מנהרות ולוחות אשר מגדילים את השטח הזמין לפוטוסינתזה.
בדומה לרוב החיידקים הפוטוסינתטיים, חיידקים סגולים אינם מייצרים חמצן. זאת מאחר שהחומר המחזר המעורב בתהליך הפוטוסינתזה הוא לא מים. בחלק מן החיידקים הסגולים, בקבוצה הנקראת חיידקים סגולים גפריתיים, החומר המחזר הוא סולפיד או גופרית. חיידקים סגולים אחרים, הנקראים חיידקים סגולים לא גפריתיים משתמשים לרוב במימן, על אף שישנם גם כאלו המשתמשים בתרכובות אחרות. בעבר נחשבו אלו למשפחות, אולם עצים טקסונומיים שהתבססו על מחקר RNA הראו כי חיידקים סגולים מורכבים ממגוון קבוצות נפרדות, אשר קרובות יותר לחיידקים לא פוטוסינתטיים מאשר אחת לשנייה.
אלכסנדר קיפניס
אלכסנדר קיפניס (באוקראינית: Александр Кипнис, באנגלית: Alexander Kipnis; 13 בפברואר 1891 - 14 במאי 1978), היה בס אופראי. קיפניס התאזרח בארצות הברית בשנת 1931 בעקבות נישואיו לאישה אמריקאית ושר במשך שנים באופרה העירונית של שיקגו לפני הופעתו הראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק בשנת 1940.
חייו.
נעורים ולימודים.
קיפניס נולד בז'יטומיר, בירת פלך ווהלין שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) ,משפחתו דלת האמצעים, בת שבע הנפשות, חיה בגטו היהודי. אחרי מות אביו, כשהיה בן 12, עזר אלכסנדר בפרנסת המשפחה כשוליית נגר ובשירת סופרן בבתי הכנסת המקומיים ובבסראביה (כיום מולדובה, עד שקולו התחלף. בנעוריו היה חבר בקבוצת תיאטרון יידיש, עד שיצא לעבוד בבית כנסת בסדליצה, פולין. בערך בזמן זה, בגיל 19, נכנס לקונסרבטוריון של ורשה. הקונסרבטוריון לא דרש תעודת גמר של בית ספר תיכון. לימודיו כללו נגינה בטרומבון, קונטרבס וניצוח, ובמקביל המשיך גם לשיר בבתי כנסת. בהמלצת מנצח המקהלה נסע לברלין ולמד פיתוח קול אצל ארנסט גרנצבאך, שהיה גם מורם של לאוריץ מלכיאור, מטה זיינמאייר ומקס לורנץ. במקביל שר בס שני בתיאטרון האופרטה של מונטי.
קריירה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הושם קיפניס כתושב זר במחנה מעצר גרמני. סרן במחנה, שאחיו היה מנהל כללי באופרה של ויסבאדן, שמע אותו שר בינו לבינו. בהמלצתו שוחרר קיפניס מן המחנה והתקבל לעבודה באופרה של המבורג. תוך שנתים רכש די ניסיון להתקבל לאופרה של ויסבאדן. בהמבורג שר לראשונה, בשנת 1915, שלושה שירים של יוהאן שטראוס כ"אורח" בתמונת הנשף באופרטה "העטלף". כעבור שנתיים, ב-1917, עבר לאופרה של ויסבאדן ושם הופיע ביותר מ-300 הצגות עד 1922, כשהצטרף לאופרה של ברלין. בשנת 1923 יצא לסיור הופעות בארצות הברית עם להקת האופרה של וגנר. במשך 9 עונות, בין 1923 עד 1932, היה ברשימת הזמרים באופרה העירונית של שיקגו. בשנת 1927 שר בפסטיבל ביירוית את גורנמאנץ ב"פרסיפאל" בניצוחו של קרל מוק הקליט את המוזיקה ל"יום שישי הטוב" בניצוח זיגפריד וגנר. (הייתה שמועה על הקלטת הופעה חיה בשנת 1933, בניצוח ריכרד שטראוס, אך נראה שלא היה בה ממש.) בשנת 1935 סיים קיפניס את החוזה שלו עם האופרה של ברלין ויצא מגרמניה. במשך שלוש עונות הופיע כזמר אורח עם האופרה של וינה, בשנים 1936-38). מיד לאחר האנשלוס עזב את אירופה והשתקע בארצות הברית.
עד שחתם לבסוף על חוזה עם המטרופוליטן אופרה בשנת 1940, הספיק קיפניס לשיר בכל בית אופרה חשוב בעולם, פחות או יותר, ונחשב לאחד הבסים הגדולים בעולם. הוא שר כמעט עם כל המנצחים הגדולים, ארנסט אנסרמה, ג'ון ברבירולי, תומאס ביצ'ם, לאו בלך, פריץ בוש, אלברט קואטס, קרל אלמנדורף, וילהלם פורטוונגלר, הרברט פון קאראיין, יוזף קריפס, אריך קלייבר, אוטו קלמפרר, הנס קנאפרטסבוש, סרגיי קוסביצקי, אריך ליינסדורף, וילם מנגלברג, דימיטרי מיטרופולוס, פייר מונטה, קרל מוק, ארתור ניקיש, יוג'ין אורמנדי, הנס פפיצנר, פריץ ריינר, ארטור רודז'ינסקי, הנס רוזבאוד, הרמן שרכן, ריכרד שטראוס גיאורג סל, ארטורו טוסקניני, ברונו ולטר ופליקס ויינגרטנר. ברשימה זו יש מקום גם לכמה מנצחים איטלקים ידועי שם, מהופעותיו הרבות, עתירות ההצלחה, בתיאטרו קולון בבואנוס איירס.
בין השנים 1915 ל-1951 שר קיפניס לפחות 108 תפקידים, במקרים רבים ביותר שפה אחת והופעותיו באופרה ובאורטוריה מנו יותר מ-1600. הוא פרש מן המטרופוליטן בשנת 1946 והופעתו הקונצרטנטית האחרונה הייתה בשנת 1951.
הקלטותיו הרבות ללידר מאת ברהמס, וולף ושוברט עודן זוכות להערכה גבוהה גם היום.
תפקידיו המפורסמים ביותר היו מאופרות של מוצרט, וגנר והתפקיד הראשי ב"בוריס גודונוב" של מוסורגסקי. בגרמניה התפרסם גם כפרשן לתפקידי ורדי. שמו יצא גם כפרשן ללידר גרמנים ורוסים.
בנו איגור קיפניס (1930-2002) היה צ'מבליסט נודע, שכתב ביוגרפיה על אביו.