היא ערכה את המגזין המקוון למדע בדיוני ופנטזיה, Giganotosaurus, בין השנים 2010-2013, והיא עוזרת העורכת בפודקאסט PodCastle. היא שמשה כמזכירת אגודת סופרי המדע הבדיוני והפנטזיה באמריקה מ-2012 עד 2013.
טרילוגיית הרַדְש האימפרי.
ספר הביכורים של לקי, "יושרה שניונית", הראשון בטרילוגיית אופרת החלל "הרַדְש האימפרי", פורסם לביקורות מהללות באוקטובר 2013, ואף זכה בכל הפרסים המובילים בתחום המדע הבדיוני בשפה האנגלית - פרס הוגו, פרס נבולה, והפרס על שם ארתור סי. קלארק. למעשה, לקי היא הסופרת הראשונה שזכתה ב"טריפקטה" זו. הספר מספר את הסיפור של בּרֶק, הניצולה היחידה מהרס ספינת חלל בשירות האימפריה, אשר נושאת בתוכה את הבינה המלאכותית של ספינת המלחמה. - המבקשת לנקום את השמדתה. בנות האדם שמשרתות בספינה הן "פוסט-מגדריות", כלומר חיות בחברה בה אין מגדר, ואף השפה שלהן אינה מבדילה בין זכר לנקבה, ומשתמשת בלשון אישה ללא קשר לגוף הדמות המיוחסת. הספר נחשב לביקורת נוקבת על החברה המגדרית העכשווית, ושפות מבוססות מגדר.
הספר השני בטרילוגיה, "חרב שניונית", יצא באוקטובר 2014, וספר הסיום, "חמלה שניונית" ראה אור באוקטובר 2015.
בנוסף, פרסמה לקי שני סיפורים קצרים המתרחשים בעולם אימפריית הרדש: Night's Slow Poison" ו-"She Commands Me and I Obey".
ספרים נוספים.
הוצאת Orbit רכשה מלקי שני ספרים נוספים. הראשון, "מקור ראשוני", שאף הוא מתרחש בעולם של "הרדש האימפרי" יצא לאור ב-2017, והשני, "The Raven Tower", ספר פנטזיה אשר אינו קשור לאותו העולם, יצא לאור ב-2019.
חיים אישיים.
ללקי תואר במוזיקה מאוניברסיטת וושינגטון (1989). היא עבדה במגוון עבודות, כולל כמלצרית, פקידת קבלה, וטכנאית הקלטות. היא נשואה לדייוויד הארה, וביחד יש להם בן ובת. המשפחה מתגוררת בסיינט לואיס, במיזורי.
צוות עזר אווירי
אלזה לנצ'סטר
אלזה סאליבן לנצ'סטר (באנגלית: Elsa Sullivan Lanchester; 28 באוקטובר 1902- 26 בדצמבר 1986) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה אנגלייה זוכת פרס גלובוס הזהב ומועמדת פעמיים לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1949 על תפקידה בסרט " בוא לאורווה" ולשנת 1957 על הופעתה בסרט "עד התביעה".
ביוגרפיה.
לנצ'סטר נולדה בשכונת לואישהאם שברובע לואישהאם, דרום מזרח לונדון. בתם של אדית' לנצ'סטר וג'יימס סאליבן, למדה ריקוד בפריז אצל הרקדנית איזדורה דאנקן. לאחר שחזרה לאנגליה היא לימדה בגיל צעיר מאוד ריקוד והופיעה כשחקנית חובבת במועדוני לילה. באותם מועדונים לנצ'סטר למעשה התגלתה בין היתר על ידי המחזאי ארנולד בנט.
קריירת משחק.
לנצ'סטר החלה את דרכה כשחקנית בסרטים אלמים בשנות ה-20. לנצ'סטר פרצה לתודעה בשנות ה-30 לאחר ששיחקה לצד בעלה, כוכב הקולנוע האנגלי צ'ארלס לוטון. לשניים הייתה שותפות מקצועית הדוקה ומוצלחת. הם הופיעו יחד בבריטניה בדרמות ההיסטוריות של אלכסנדר קורדה, "חייו הפרטיים של הנרי השמיני" - לנצ'סטר הופיעה בתפקיד אן מקליווס, אשתו הרביעית של המלך הנרי השמיני (לוטון) - ו"רמברנדט" על חייו של הצייר ההולנדי רמברנדט הרמנזון ואן ריין. לאחר ההצלחה לה זכו, נסעו לנצ'סטר ולוטון לארצות הברית על מנת להצליח כשחקנים בהוליווד.
לנצ'סטר זכתה להכרה ראשונית מצד מבקרי הקולנוע בארצות הברית בשנת 1935 בה הופיעה בדרמה "מריאטה השובבה" בתפקיד מאדאם דא'נרד ובסרט האימה של ג'יימס וייל "כלתו של פרנקנשטיין" בו הופיעה בתפקיד הראשי.
בשנות ה-40 שיחקה לנצ'סטר בדרמה "נשים בגמלאות" בתור אמילי אחותה של אלן קריד (אידה לופינו), בעיבוד הקולנועי לספר "לאסי שובי הביתה" בתפקיד אמו של הילד ג'ו קרקלו (רודי מקדואל) בסרט האפל "בסחור המעלות (1946) ובמותחן הפשע של ג'ון פרוו "השעון הגדול".
לנצ'סטר הופיעה בשנת 1949 בדרמה של הנרי קוסטר "Come to the Stable" בתור הציירת אמליה פוטס, תפקיד עליו הייתה מועמדת לנצ'סטר לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, כן הופיע באותה שנה בסרטו "המפקח הכללי" לצידו של דני קיי.
לנצ'סטר זכתה בשנת 1957 בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה בתפקיד גברת פלימסול, האחות הפרטית של סר ווילפרד רוברטס, בדרמה של בילי ויילדר "עד התביעה". לנצ'סטר הועמדה גם לפרס האוסקר בפעם השנייה והפסידה לאלמונית היפנית מיושי אומקי. ב-1958 השתתפה בקומדיה "כישופי אהבה" (Bell, Book, Candle) בתפקיד קוויני, דודתה של ג'יליאן הולרוייד (קים נובאק).
בשנות ה-60 שיחקה לנצ'סטר תחת הבמאי ריי סטיבנסון בפנטזיה המוזיקלית הקלאסית "מרי פופינס" בתפקיד קטי ננה האומנת של משפחת בנקס, במותחן הקומי "הבלש בעל רגלי הקטיפה" בתפקיד גברת מק'דוגאל ובפנטזיה "תעתועי שחור הזקן" בתור אמלי סטווקרופט. בשנת 1969 הופיעה בדרמה הקומית "אני, נטלי" בתפקיד בעלת הדירה מיס דניסון.
את תפקידיה האחרונים על מסך הקולנוע עשתה לנצ'סטר בשנות ה-70 בקומדיית המסתורין "חמישה בלשים לקינוח" בתור ג'סיקה מרבלס ובסרט האימה "ווילארד " בתור הנרייטה אמו של ווילארד סטילס (ברוס דוויסון).
חיים אישיים.
לנצ'סטר התחתנה עם השחקן האנגלי המצליח צ'ארלס לוטון בשנת 1929, לנצ'סטר שיתפה פעולה עם לוטון ב-12 סרטים והיא נשארה נשואה לו במשך למעלה מ-30 שנה עד למותו בסוף 1962. לזוג לא נולדו ילדים.
לאחר מותו של לוטון טענה לנצ'סטר שלוטון היה הומו ונישואיהם היה למעשה סיפור כיסוי. בנוסף חשפה שמהלך חייה עברה שתי הפלות.
לנצ'סטר סבלה בשנותיה האחרונות מסיבוכים רפואיים שכללו שני מקרי שבץ, היא נפטרה בשכונת וודלנד הילס שבלוס אנג'לס ב-26 בדצמבר 1986 כשהיא בת 84. גופתה נשרפה ואפרה פוזר באוקיינוס השקט.
חיים חייקל גרינברג
הרב חיים חייקל גרינברג (תרס"ט, 1909 - כ"ב בחשוון תש"ל, 3 בנובמבר 1969) היה רבה של קענע בליטא, מו"ץ וחבר ועד הרבנים בווילנה וממקורבי הרב חיים עוזר גרודזנסקי. לאחר עלותו ארצה כיהן כרבה של שכונת רסקו בצפון תל אביב. מחבר הספר "ברכת חיים".
ביוגרפיה.
נולד בסלונים, בנם של ר' אברהם ומרים גיטל גרינברג. סבו היה רבה של דרובנין שבפולין. אחיו, הרב יעקב סנדר גרינברג, כיהן כרבה של מייצ'ט. נשא לאשה את בתו של השו"ב של סלונים, הרב אליהו אהרן ווגיניקר.
בשנות ה-30, בשנות העשרים לחייו, התמנה לכהן כרבה של קענע שליד וילנה. כמו כן כיהן כמו"ץ בווילנה והיה חבר ועד הרבנים של העיר. היה מקורב לרב חיים עוזר גרודזנסקי וביצע עבורו שליחויות שונות. שליחות בולטת הייתה בפרשת "גזירת השחיטה". הוא נשלח על ידי הרב גרודזנסקי לרב יחיאל יעקב וינברג להורות לו שלא לפרסם את קונטרסו ההלכתי שבו הוא נוקט גישה מקלה בנושא. כמו כן ביקר מספר פעמים בוורשה כשליחו של הרב גרודזנסקי בנושא. פרשה אחרת קשורה במינויו של רב משכיל באושמינה שנחשד בדעות כפרניות. הוא נשלח על ידי הרב גרודזנסקי לפעול כנגד המינוי, ולשם כך נסע לפולין להיפגש עם האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר, הרב מנחם זמבה והרב מנחם מנדל אלתר.
בשנת תרצ"ו (1936) הוציא את הקונטרס "ברכת חיים" על יורה דעה. הקונטרס זכה להסכמת הרב גרודזנסקי, הרב חנוך אייגש והרב שמחה זליג ריגר. בהמשך הוציא את ספרו במהדורה מורחבת וכן את הספר "אמרי חיים".
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף לתלמידי הישיבות שנמלטו לשאנגחאי ושם שהה עד תום המלחמה. לאחר המלחמה עלה לארץ ישראל והתמנה כרב שכונת רסקו בצפון תל אביב.
פרסם מאמרי זיכרונות מליטא בבמות שונות, ובהן בהמודיע, דגלנו, הפרדס והמאור. מדי שנה, ביום השנה לפטירת הרב גרודזנסקי, נהג לפרסם מאמר לזכרו, חלק מהמאמרים התפרסמו בקובץ התורני "אחיעזר" שהוציא. לאחר פטירת הרב יחיאל יעקב וינברג פרסם קונטרס הספד "מגדולי הדור" ובו תיאר את שליחותו אליו בפרשת "גזירת השחיטה" בגרמניה. בשנת תשע"ד (2014) הוציא "מכון גנזי גאוני ליטא" מהדורה חדשה של ספרו "ברכת חיים" ובסופו קונטרס "מפיו אנו חיים" המרכז את זכרונותיו ומאמריו.
נפטר בשנת 1969 בגיל 60. הלווייתו התקיימה בתל אביב והספידוהו ידיד נעוריו הרב צבי מרקוביץ והרב יחיאל מיכל פיינשטיין. נקבר בבית הקברות קריית שאול.
אחיו הצעיר הוא הרב שמואל יצחק גרינברג מברוקלין, חניך ישיבת ברנוביץ' וישיבת מיר.
חיבוריו.
https://tablet.otzar.org/book/book.php?book=199861&amp;width=-17&amp;scroll=0&amp;udid=0 ברכת חיים הוצאה מחדש באתר אוצר החכמה
ריקה מילר פדרסן
ריקה מילר פדרסן (בדנית: Rikke Møller Pedersen; נולדה ב-9 בינואר 1989) היא שחיינית דנית, היא אלופת העולם (בריכת 25 מטר), סגנית אלופת העולם (ברצלונה 2013), אלופת אירופה (ברלין 2014) ושיאנית העולם בעבר (2013–2021) במשחה ל-200 מטר חזה.
ביוגרפיה.
פדרסן נולדה באודנסה שבדנמרק.
שיאנית עולם וסגנית אלופת העולם.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכתה פדרסן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.08 דקות, אחרי יוליה יפימובה מרוסיה (2:19.41 דקות) ולפני מיקה לורנס מארצות הברית (2:22.37 דקות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 2:19.11 דקות (הנוכחי, 2016), שיפור לשיא בן השנה של רבקה סוני מארצות הברית (2:19.59 דקות).
אלופת אירופה.