בתום שירותו הצבאי בתור טבח הצטרף טל ללהקת "שוטי הנבואה", שבה זכה לפרסומו הראשון. טל היה זמר וכותב בלהקה משנת 1998 ועד לפירוקה בשנת 2007. בין השירים המוכרים שכתב או הלחין ללהקה נמנים "מי" ו"קול גלגל".
עם פירוק שוטי הנבואה יצא טל לקריירה עצמאית. שיר הסולו הראשון שלו היה "אדם צובר זיכרונות", גרסת כיסוי לשירה של דורית ראובני שהקליט עבור הפרויקט "עבודה עברית". השיר דורג במקום השני במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת ה'תשס"ח.
בספטמבר 2008 הוציא טל את אלבומו הראשון, "אברהם טל". באלבום מלווה את טל להקה המונה את אייל הלר (גיטרות), עדי גולדשטיין (קלידים, תכנותים ועיבודים), עופר אשד (בס), אייל ניסנבוים (תופים), איתמר דוארי (כלי הקשה), אורן צור (כינור) וגלי שדה (שירה וקולות). את רוב השירים באלבום כתב טל, מלבד השיר "אם בלשונות" שמילותיו הם פרק י"ג של האיגרת הראשונה אל הקורינתים מתוך הברית החדשה. בשיר "פסטיבל" שכתב טל עם רני אייזנברג נכלל בית מתוך השיר "מלכות החרמון" של יובב כץ. את השיר "הזמן עושה את שלו" הלחין טל יחד עם כל נגני האלבום, ובשיר "מתרחקים מתקרבים" השתתף בכתיבה ישראל כסיף. האלבום כלל גם את ביצועו של טל ל"אדם צובר זיכרונות". הסינגל היחיד שקדם לאלבום היה "הזמן עושה את שלו", ואחריו יצאו גם הסינגלים "פסטיבל" ו"שדות האש".
עוד ב-2008 השתתף טל באלבומה של דין דין אביב "חופשייה בין עולמות", שבו שר בדואט עם אביב את השיר "מסע", שהיה שותף לכתיבתו.
טל כתב את הפסקול לסרטו של יורם זקס, "נימפות בערפל" (2008).
ביוני 2010 הוציא טל את אלבומו השני, "אורות". האלבום מכר למעלה מ-40,000 עותקים והגיע למעמד אלבום פלטינה. לפני צאת האלבום יצאו לרדיו הסינגלים "אורות" ו"מחוזקים לעולם" שכתב והלחין טל. השיר "מחוזקים לעולם" הגיע לראש מצעדי הפזמונים של גלגלצ ושל רשת ג'. גם באלבום זה כתב והלחין טל את רוב השירים, ועיבד אותם יחד עם יונתן דגן. באלבום נכלל השיר "תן לי להיות", שאת מילותיו כתב , שנהרג במלחמת ששת הימים. טל הלחין והקליט את השיר במסגרת הפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר". אחרי צאת האלבום יצא גם הסינגל "אם את הולכת", שאותו הלחין טל יחד עם בוריס מוזיצ'וק. בעקבות האלבום זכה טל בתואר "זמר השנה" במצעד הפזמונים השנתי תש"ע של גלגלצ, ושירו "אורות" זכה בתואר שיר השנה. השיר זכה גם בפרס אקו"ם ל"שיר השנה".
באלבומו של שלמה ארצי "אושר אקספרס", שיצא בשנת 2012, השתתף טל בדואט "אלוהיי". השיר יצא כסינגל.
במרץ 2013 יצא אלבומו השלישי של טל, "שושנה". שני הסינגלים שקדמו ליציאת האלבום הם "אני איתך" ו"אני לא מבין איך היום עולה עליי".
בינואר 2014 הוציא אברהם טל את השיר "את במרחבים", שהוקלט בהופעתו בפסטיבל הפסנתר. השיר נכתב לזכרה של שי זורע, נערה חולת סרטן.
בנובמבר 2015 הוציא אברהם טל את השיר "הימים עוברים". השיר יצא לרגל יציאת אלבומו החדש הרביעי במספר שיקרא "עכשיו החיים". בינואר 2016 הוציא טל סינגל שני מתוך אלבומו החדש שבדרך הנקרא "בוקר פרדס חנה". בפברואר 2016 הוציא טל סינגל שלישי ואחרון לפני השקת אלבומו החדש שנקרא "ציפיות". את אלבומו השיק טל רשמית ב-1 במרץ 2016.
בדצמבר 2016 הצטרף לצוות השיפוט של תוכנית הטלוויזיה "The Voice ישראל". בשנת 2018, הקליט מחדש את השיר "לאורך הים" של עפרה חזה, עבור אלבום המחווה קול הנשמה - שרים עפרה חזה.
במאי 2017 הופיע לראשונה באמפי תיאטרון קיסריה.
ביוני של אותה השנה שחרר את השיר "מי את" שכתב והפיק יחד עם ג'וני גולדשטיין.
באפריל 2018, במסגרת פרויקט "יצירת חיי" של ynet וידיעות אחרונות, יצא השיר "אור אלון" שכתב אברהם בהשראת סיפורו של אלון בקל, שנרצח בפיגוע בפאב "הסימטא" בת"א ב-2016.
במאי 2018 הופיע באמפיתיאטרון בקיסריה בפעם השנייה בקריירה ואירח על הבמה את הזמרת נרקיס.
באוקטובר של אותה השנה הופיע אברהם לראשונה בהיכל התרבות בתל אביב ואירח את בניה ברבי וחנן בן ארי.
בינואר 2019 הוציא את "לי זה לא מספיק". הקליפ שנוצר בעקבות השיר הוא שיתוף פעולה ייחודי של אברהם עם הפסלת חן זיו, שלווה בתערוכה המציגה את יצירותיהם.
באפריל של אותה השנה הוציא את "שיר חדש", שיר זה הוא שיתוף הפעולה הראשון של טל עם המוזיקאים אבי אוחיון ומתן דרור.
באפריל 2020 הוציא את "שבוע טוב", שיר זה הוא שיתוף הפעולה השני של טל עם אוחיון ושיתוף הפעלה הראשון שלו עם ברבי.
ביוני הוציא קליפ לשיר בו הוא מופיע, וכן השתתף בבימוי ובעריכה.
בשנת 2021 הוציא דואט יחד עם בניה ברבי, שנקרא "מי לא יבוא". את השיר כתבו טל וברבי יחד עם אבי אוחיון. את השיר עיבד והפיק מתן דרור.
ב-2021 השתתף בתוכנית קארפול קריוקי יחד עם אודי כגן בהוצאת כאן 11.
חיים אישיים.
טל היה נשוי לשושנה, ששימשה מפיקת השירה שלו באלבומיו האחרונים, בפברואר 2018 השניים נפרדו. לזוג שני ילדים.
מתגורר בפרדס חנה.
חנית נאה
ברד פלדה
חוק השופטים
חוק השופטים, תשי"ג-1953 היה בתוקף בין 1953 לבין כניסת חוק בתי המשפט [נוסח משולב] לתוקף ב-1984. החוק קבע לראשונה מאז עצמאות מדינת ישראל הוראות לגבי כשירות למינוי שופטים; אופן מינוי השופטים (בידי נשיא מדינת ישראל ועל פי הצעת ועדת מינויים); הוראה בדבר אי תלותם של השופטים. כמו כן קבע החוק הוראות לדין משמעתי של שופטים.
מטרת החוק הייתה מתן גושפנקה משפטית-חוקית לאי תלותה של הזרוע השיפוטית במדינה. כבר ב-1951 היה ניסיון להעביר חקיקה בנושא, אך בשל חילופי גברי תכופים בכנסת ובממשלה, הדבר לא התאפשר. ההיסטוריונית של המשפט פנינה להב טוענת כי העובדה שעברו חמש שנים עד לחקיקת החוק מעידה על חוסר יציבות מערכתית ובעייתיות בהפרדת רשויות. יצחק אולשן מעיד בספרו "דין ודברים", כי גם במהלך עיצוב החוק היו חילוקי דעות, שחלקם נבעו מן העובדה כי חלק מן המחוקקים ראו לנגד עיניהם את דמותו של פנחס רוזן (שלא נטה להתערב בשיקולי השופטים והחלטותיהם) ולפיכך התקשו להבין את חשיבות ההפרדה בין הרשות המבצעת (משרד המשפטים) ומינוי השופטים. להב עוד טוענת, כי העברת החוק איפשרה שיקול דעת נרחב יותר לשופטים ומביאה לראיה את פסק דין "קול העם".
בין המקדמים העיקריים של החוק היה שר המשפטים פנחס רוזן. שופטי בית המשפט העליון (משה זמורה, יצחק אולשן, שמעון אגרנט ומשה זילברג) היו בין היועצים. אחרים היו יואל זוסמן ומשה לנדוי, שמונו מיד לאחר אישור החוק לשופטי בית המשפט העליון. בשל מצבו הבריאותי של השופט זמורה, הופנתה תשומת הלב גם לצורך בממלא מקום נשיא בית המשפט העליון, והתואר הוכנס לחוק (ממלא המקום הראשון היה אולשן).
בעקבות החוק הוקמה הוועדה לבחירת שופטים.
החוק אושר בכנסת ב-20 באוגוסט 1953, וב-31 באוגוסט 1984 שולב בחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד-1984.
רבאט אל-מנצורי
רבאט אל-מנצורי הוא מבנה גדול ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים.
המבנה ממוקם ממערב להר הבית, בסמוך לשער המשגיח, ברחוב עלאא' א-דין (מצידו הדרומי). עלאא' א-דין, שהיה "המשגיח על ההקדשים" בראשית התקופה הממלוכית (בין השנים 1260 ל-1284), הקים את המבנה כאכסניה לעולי רגל מוסלמים עניים שהחלו להגיע לירושלים באותה תקופה. האכסניה נחנכה ב-1281, הוקדשה לסולטאן אל-מאלכ אל-מנצור סייף א-דין קלאון ולכן נקראה "אל מנצורי". עלאא א-דין עצמו קבור מצידו הצפוני של הרחוב, באכסניית אל-בציר שהוקמה ב-1267.
המבנה, ככל אכסניה ממלוכית, היה בנוי בתבנית ריבוע של חדרים בגודל קבוע שנפתחו אל חצר פנימית קטורה (כלומר ללא גג). הכניסה למבנה הייתה דרך מקשת (מבנה בצורת קשת) מעוטר, שבשני צדדיו ספסלי ישיבה מאבן ("מצטבא"), כנהוג באדריכלות הממלוכית. מימין ומשמאל לכניסה היו מחסנים ואורוות. יוסף דרורי מציין שהמיקום היה סמוך לביתו הרשמי של המפקח, דבר שהקנה לו חשיבות ויוקרה בד-בבד עם אפשרות נוחה עבור השלטונות לפקוח עין על הנוכחים וגם לשמור על ביטחונם.
באזור החלה להתגבש קהילה של צאצאי עבדים, חיילים ושומרי וקף שהובאו ממדינות אפריקה כסודאן, צ'אד וניז'ר שהתגוררו במבנה האכסניה ובמבנים שנבנו בסמוך אליו, על גגו ובתוך חצרו ועל ידי כך שינו את תבניתו המקורית.
בראשית התקופה העות'מאנית שימש המבנה כקסרקטין לחיילים (שחלקם הביאו את משפחותיהם, כאמור, והתגוררו במקום) ולאחר מכן, ובייחוד במאה ה-19 שימש כבית סוהר מרכזי לרוצחים ונאשמים בפשעים פליליים חמורים, בית הסוהר לנידונים למוות שכן מצידו השני של הרחוב ונקרא חבס א-דם.
בשלב מסוים לאחר תום השלטון העותמאני ננטש המבנה והתדרדר במהלך השנים עד כדי סכנת התמוטטות. עם זאת שימש למגורי משפחות דלות ממוצא אפריקאי. רק בשנות ה-90 גייס הווקף כספים לשם שיפוץ המבנים ההיסטוריים סביב הר הבית ושיפץ את המבנה. בשנת 1993 נפתח בחלק מהמבנה ששוקם (האורוות העתיקות) מועדון קהילתי חברתי עבור בני הקהילה האפריקאית ברובע המוסלמי. במועדון מתקיימת פעילויות עבור ילדים ונוער שנשרו ממסגרות חינוכיות ופעילויות הכשרה מקצועית לנשים. הפעילות נעשית ברובה בהתנדבות על ידי עובדים סוציאליים ופעילים בתחום הטיפול באמנויות. בין החוגים המוצעים חינם חוגי ספורט ומחשבים במטרה שהצעירים לא יסתובבו ברחובות הרובע ולא יתדרדרו לפשיעה. המועדון נתמך על ידי ארגונים הומניטריים שונים וכספי תרומות.
טראוויס ברקר
תנור (פירושונים)
צ'חאלתה (כפר)
צ'חאלתָה (בגאורגית: ჩხალთა, באבחזית: Чҳалҭа) הוא כפר באבחזיה גאורגיה והיישוב הגדול ביותר בקודורי עילית ובירת המחוז הגאורגי אבחזיה עילית.