האלבום נחל הצלחה וזכה בתואר אלבום זהב. הוא נמכר ב-18 אלף עותקים, ולמרות ההצלחה הותקף רבות בכלי התקשורת. ידיעות אחרונות פרסם כתבה גדולה תחת הכותרת "הנפילה", בה תקפו את ארזי שורה של אנשים שעבדו איתה בעבר, בהם גברי מזור, שהיה יועצה האמנותי עד 1989, ואהוד מנור, שלראשונה בקריירה של ארזי לא כתב שיר לאלבום שלה.
המתקפה התקשורתית הביאה את ארזי להפסקה נוספת בת שלוש שנים עד צאת אלבומה הבא.
אסף חמדני
אסף חמדני (נולד בשנת 1973) הוא פרופסור מן המניין וסגן דקאן למחקר (מאז ספטמבר 2021) בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב. לפני כן היה פרופסור בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית וכן מרצה באוניברסיטת בר-אילן. שימש בין היתר כחוקר במכון הישראלי לדמוקרטיה וכראש הוועדה לבחינת הגברת מעורבות הגופים המוסדיים בשוק ההון. בוגר מלגת פולברייט ומלגת אלון, חתן פרס הכנסת, פרס צלטנר לחוקר צעיר ופרס חשין לחוקר צעיר על מחקר אקדמי בתחום המשפט.
קורות חייו.
חמדני נולד ביבנה, גדל והתחנך באשדוד. בנעוריו למד ב"תיכון מקיף ה' אשדוד". אביו, שמואל חמדני, כיהן כשופט וכסגן נשיא בית משפט השלום באשדוד ובהמשך שימש כסגן נציב תלונות הציבור על שופטים.
חמדני למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית וסיים את התואר בהצטיינות יתרה. שנתיים לאחר סיום התואר הראשון קיבל את פרס הכנסת על הישגיו האקדמיים. בצה"ל שירת כקצין במחלקת ייעוץ וחקיקה של הפרקליטות הצבאית. לאחר שירותו הצבאי החל את לימודיו לתואר שני ולתואר שלישי באוניברסיטת הרווארד כאשר במקביל התמחה במשרד עורכי-דין בבוסטון וזכה גם במלגת פולברייט.
סיים לימודי דוקטורט בשנת 2003 באוניברסיטת הרווארד, בהנחייתם של פרופ' אריה בבצ'וק ופרופ' רנה קרקמן. הדוקטורט עסק בהיקף האחריות המשפטית של שומרי הסף כגון: רואי חשבון, עורכי דין וחתמים בשוק ההון.
חמדני עמד בראש הוועדה לבחינת הגברת מעורבות הגופים המוסדיים בשוק ההון.
בשנים 2004–2007 שימש מרצה בכיר בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן במסגרת מלגת אלון, ובמקביל שימש כחוקר במכון הישראלי לדמוקרטיה בשנים 2006–2007. בשנת 2007 מונה לפרופסור חבר בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובאותה שנה שהה גם כפרופסור אורח באוניברסיטת פנסילבניה. היה מנהל משותף של המרכז לממשל תאגידי של האוניברסיטה העברית בירושלים ותחומי מחקרו הם עבירות צווארון לבן, ניתוח כלכלי של המשפט, מימון חברות, דיני תאגידים, ניירות ערך ואחריות נושאי משרה.
כמו כן, היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת ברקלי.
בשנת 2017 הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, היה מנהל מרכז יששכר ובתיה פישר לממשל תאגידי ורגולציה של שוק ההון, ומאז ספטמבר 2021 הוא סגן דקאן למחקר.
MythBusters
מתוך שאהבתי
מתוך שאהבתי הוא אלבום האולפן ה-12 שהקליטה ירדנה ארזי. הוא יצא כדיסק וכקלטת אודיו בשנת 1995 בהפקתו המוזיקלית של ירוסלב יעקובוביץ', שהפיק לארזי גם את אלבומיה המצליחים "מה נשמע" ו"אתה לי ארץ".
באלבום "מתוך שאהבתי" התחברה ארזי למוזיקת רוק, אחרי שנים של שירי ארץ ישראל ומוזיקה אתנית. הוא כולל טקסטים יותר אישיים ואינטימיים, חלקם מבוססים על סיפוריה האישיים של ארזי, כמו "מכתב" המבוסס על מכתבי הערצה שקיבלה ממדינות ערב בעקבות האלבום "דמיון מזרחי", "חברות הכי טובות" שהקליטה עם ידידתה הקרובה הזמרת שולה חן וכשמו הוא שיר געגועים לימים שהשתיים היו בלהקת הנח"ל, "כמו מים שקטים" שנכתב בעקבות פטירתם של הוריה דוד ואיבט ממחלה בשנת 1994 ו"שלושה דורות" שהוקדש לבן דודה ישראל ארזי שנפל במלחמת ההתשה.
יעקובוביץ' גייס לאלבום את טובי הנגנים על מנת לתת עיבודים רוקיסטיים לשירים. גם ארזי ביצעה אותם בקול נמוך מהרגיל, ובעוצמה רבה. סינגל הבכורה, "בחוץ לבדי", שהוא גם הארוך ביותר מבין שירי האלבום, יצא לרדיו כבר ב-1993 וזכה להצלחה, אך מחלת הוריה מנעה מארזי להמשיך בפעילות לקידום האלבום, והוצאתו נדחתה בשנתיים.
האלבום עורר עניין תקשורתי כשיצא, זכה להצלחה פחותה אך לא עד כדי כישלון, ומכר כ-13,000 עותקים. ארזי העלתה מופע בעקבות האלבום, כשהיא מלווה בנגנים מהשורה הראשונה, בהם מאיר ישראל, מיכה מיכאלי, שמוליק בודגוב, אלונה טוראל ויעקובוביץ' עצמו. מופע הבכורה נערך בפסטיבל ערד, אך סיבוב ההופעות לא נמשך זמן רב.
אבי טבח
אבי טבח (נולד ב-1972) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
אבי טבח הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, והתמחה במשרד עורכי הדין דנציגר, קלגסבלד, רוזן. השלים לימודי דוקטורט באוניברסיטת שיקגו ב-2003. בשנת 2007 הוענק לו פרס צלטנר לחוקר הצעיר.
תחומי מחקרו של אבי טבח הוא ניתוח כלכלי של המשפט בכלל ושל התנהגות פלילית ואכיפת החוק בפרט.
במסגרת עבודתו המשותפת עם יעקב נוסים, הציגו השניים תאוריה חדשנית בנוגע לענישה המושתתת על עבירות פליליות, שעומדת בניגוד לדגם של פרופסור גארי בקר, חתן פרס נובל לכלכלה. בקר טען שכשמגבירים את הסנקציות על עבירות פליליות, הדבר מרתיע עבריינים והם יעשו פחות עבירות. אולם נוסים וטבח, בניגוד לבקר, הראו שלפעמים דווקא הגדלת הסנקציות תגרום ליותר עבירות.
מנורקה
מנורקה (בספרדית ובקטלאנית: Menorca) הוא האי המזרחי מבין האיים הבלאריים הנמצאים במערב הים התיכון ואשר שייכים לספרד. בירת אי זה היא מאון (בספרדית Mahón, בקטלאנית Maó). שטח האי הוא 694 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מונה כ-88 אלף תושבים (2006). באוקטובר 1993 ארגון אונסק"ו הכריז על מנורקה כעל שמורה ביוספרית.
מקור השם הוא מלטינית: Minorica שפירושו הוא "אי קטן", מכיוון שהוא קטן בהשוואה לשכנו מיורקה (שפירוש שמו הלטיני הוא "אי גדול"). שני האיים הללו מכונים לעיתים יחד האיים הגימנסיים.
היסטוריה.
ההתיישבות הקדומה באי זה החלה בתקופת הברונזה. בין העמים הקדמונים שישבו במנורקה היו הפיניקים, היוונים והקרתגים (אלו האחרונים ייסדו שתי ערים חשובות שכיום ידועות בשם מאון וסיודדלה). המצביא הרומאי קווינטוס קאיקיליוס מטלוס (שלימים יקבל את השם בלאריקוס) כבש בשנת 123 לפנה"ס את מנורקה ואת שאר האיים הבלאריים למען האימפריה הרומית. בשנת 427 לספירה הוונדלים כבשו את מנורקה, אולם עם נפילת הממלכה הוונדלית וכיבוש האי על ידי המצביא הביזנטי בליסריוס, מנורקה הפכה לחלק מהאימפריה הביזנטית.
בשנת 903 האי נכבש על ידי הערבים שסיפחו אותה לחליפות קורדובה. אלפונסו השלישי, מלך אראגון כבש את מנורקה בשנת 1287, ותושביה המוסלמים של מנורקה הוגלו מהאי או שהפכו לעבדים. עם מותו של אלפונסו השלישי ירש אחיו חיימה השני, מלך אראגון את מנורקה, וב-1295 מסר אותה לחיימה השני, מלך מיורקה, כך שמנורקה הייתה לחלק מממלכת מיורקה. אולם כעבור כמה שנים ממלכת מיורקה (ויחד איתה מנורקה) שוב סופחה לממלכת אראגון.
תחת שלטון אראגון מנורקה נהנתה משגשוג כלכלי, אולם החל מסוף המאה ה-14 מנורקה סבלה משקיעה כלכלית ומהידלדלות האוכלוסייה. המשבר נמשך עד למאה ה-17 ובשיאו האי כמעט והתרוקן מתושביו. בין הסיבות למשבר זה היו מאבקים בין האיכרים לבין האריסטוקרטיה ומתקפות חוזרות ונשנות מצד עמים שונים. בין עמים אלו היו העות'מאנים שאף הצליחו להחריב את העיר מאון (1535) ואת בירת האי דאז, סיודדלה (1558).
בשנת 1708, בזמן מלחמת הירושה הספרדית, האי נכבש על ידי הבריטים. במסגרת הסכם אוטרכט (1713), שסיים את מלחמת הירושה הספרדית, ספרד נאלצה למסור לבריטניה באופן רשמי לא רק את מנורקה אלא גם את גיברלטר. כמושבה בריטית מנורקה החלה להתאושש כלכלית, כאשר הבריטים הפכו את העיר מאון לבירת האי, לבסיס ימי ולמרכז מסחר חשוב בים התיכון. השליטה הבריטית במנורקה נקטעה בשנת 1756, במהלך מלחמת שבע השנים, כאשר צרפת כבשה את האי, אולם בריטניה קיבלה אותו שוב לשליטתה עם חתימת חוזה פריז (1763). במלחמת העצמאות של ארצות הברית כוחות צרפתיים-ספרדיים הביסו את הצבא הבריטי וכבשו את מנורקה ב-1782, אולם כעבור שנים אחדות, ב-1798, הבריטים שוב הצליחו להעביר את האי לשליטתם. השליטה הבריטית במנורקה הסתיימה באופן סופי עם חתימת הסכם אמיין ב-1802, שהעביר את מנורקה לשליטת ספרד הנמשכת עד היום.
גאוגרפיה.
שטחו של מנורקה, שהוא האי השני בגודלו מבין האיים הבלאריים, הוא 694 קמ"ר. אורך חופיו הוא 216 קילומטרים, והמרחק המקסימלי בין שתי נקודות באי הוא 47 ק"מ. האי הוא מישורי ברובו, אם כי פסגת ההר הגבוה ביותר באי היא בגובה 357 מטרים. חלקו הצפוני של מנורקה הוא בעל צמחייה דלילה ומשופע בגבעות, והחופים באזור זה הם מפורצים ובעלי חולות אדמדמים או כהים. לעומת זאת, חלקו הדרומי מישורי יותר ופחות מפורץ. החופים הדרומיים הם בעלי חולות בהירים ומוקפים בעיקר בעצי אורן.
האקלים במנורקה הוא אקלים ים תיכוני טיפוסי. הטמפרטורות הממוצעות הן 16-17 מעלות צלזיוס, כאשר בקיץ הן עשויות לעלות עד 24 מעלות ובחורף לרדת עד 11 מעלות. כמות הגשמים השנתית נעה בין 450 מילימטר בדרום-מזרח ועד 650 מילימטר בפנים האי ובצפון-מזרח, כאשר סתיו היא העונה הגשומה ביותר וקיץ העונה היבשה ביותר.
גלטיה
גָלָטיה (בלטינית Galatia) הוא חבל ארץ היסטורי ברמת אנטוליה במרכז אסיה הקטנה, אשר נחשב לישות מדינית וגאוגרפית נפרדת החל מפלישת שבטי הגאלים הקלטים לאסיה הקטנה במאה ה-3 לפנה"ס ועד לתום השלטון הרומי באנטוליה. העיר הראשה בגלטיה הייתה אנקירה (בהווה אנקרה בירת טורקיה).
התקופה הגאלית.