עם נחיתת הספרדים באי סבו, ייסד דה אורדאנטה את הכנסייה הראשונה בפיליפינים, אשר הוקדשה לוויטאלה ממילאנו, ואת בזיליקת דל סנטו ניניו ושירת כאיש הכמורה הבכיר הראשון של האי. שלושה שבועות לאחר הקמתה של סן מיגל החליט דה לגאספי לשלוח את דה אורדאנטה בחזרה במטרה למצוא נתיב מזרחה למקסיקו ולהשיג עזרה עבור המושבה החדשה בפיליפינים. דה אורדאנטה עזב את סן מיגל על גבי הסן פדרו, הספינה המהירה ביותר, ב-1 ביוני 1565 והפליג צפונה עד לסביבות קו הרוחב 38 כדי למצוא רוחות מתאימות שייקחו אותו מזרחה. הספינה הגיעה לנמל אקפולקו ב-8 באוקטובר 1565 לאחר מסע של כ-20,000 ק"מ ב-130 יום. ארבעה-עשר אנשי צוות מתו במהלך המסע, ועם הגעתם לנמל, נותרו רק דה אורדאנטה ופליפה דה סלסדו (Felipe de Salcedo), אחיינו של דה לגאספי שמונה כמפקד הספינה, כשירים כדי להטיל את העוגנים.
עם הגיעו לאקפולקו נודע לדה אורדאנטה כי הסן לוקאס בפיקודו של אלונסו דה ארייאנו, עמה אבד הקשר במהלך המסע מערבה, הגיעה למעשה לפניו ועגנה בנמל בארה דה נבידאד ב-9 באוגוסט של אותה שנה. הרישום ותיעוד המסע שביצע דה ארייאנו לא היה מדויק או מקצועי לעומת התיעוד של דה אורדאנטה, והנתיב שהתווה האחרון הפך למפורסם והבטוח לשימוש.
סוף המסע ומורשת.
לאחר הופעתו בפני האאודיינסיה, הפליג דה אורדאנטה ממקסיקו לספרד שם הופיע בפני פליפה השני והעלה את רשמיו מהמסע על הכתב ב-8 באוקטובר 1566. הוא שב לאחר מכן למקסיקו במטרה להמשיך משם לפיליפינים, אך שוכנע להישאר על ידי חבריו. דה אורדאנטה תיעד את מסעותיו בשני מסמכים: הראשון, המתאר את רשמיו ממשלחת לואאיסה, פורסם. כתב היד של המסמך השני, המתאר את המסע בחזרה מהפיליפינים למקסיקו, שמור בארכיון איי הודו.
דה אורדאנטה נהנה מרמה גבוהה ביותר של דו לשוניות והיה מסוגל לחשוב בבסקית בעודו כותב בספרדית. כתביו בשפה הספרדית מאופיינים בהשפעת שפות רומאניות ממדינות שכנות ובשאילת ביטויים ותחבירים מהשפה הבסקית.
במשך שארית המאה ה-16 ובמהלך כל המאה ה-17 הפליגו ספינות ספרדיות (ובמיוחד ספינות הגליאון של מנילה) בנתיב אותו התווה דה אורדאנטה.
אנדרס דה אורדאנטה נפטר במנזר אוגוסטיני במקסיקו סיטי ב-3 ביוני 1568.
סיגי חזמה
סיגלית (סיגי) חזמה (נולדה ב-30 במאי 1965 בירושלים) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
אביה הוא יעקב חזמה, שהיה מנהל השידורים בערבית בקול ישראל ואמה היא השחקנית לילית נגר. בצה"ל שירתה בלהקת פיקוד המרכז. למדה מוזיקה בבית הספר למוזיקה "רימון". למדה אמנות באוניברסיטת תל אביב.
בתיאטרון.
ב-1986 הייתה חברה לצד יעל דגן ושרה גילאון בהרכב הקומי "90-60-90" שכתב יואל ריפל וביים גדי יגיל.
בתיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל): ב-1989 שיחקה במחזמר "אוויטה" מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס שביים קנט ארמסטון.
ב-1989 שיחקה במחזמר "קזבלן" שעיבדו יואל זילברג ויגאל מוסינזון וביים אורי פסטר.
ב-1996 שיחקה במחזמר "צלילי המוסיקה" שביים מנחם גולן.
בתיאטרון הבימה: ב-1988 גילמה את מאלנה (לסירוגין עם דורית פלד) בהצגה "ג'ון גבריאל בורקמן" מאת הנריק איבסן שביים ג'ק מסינג'ר. באותה שנה גילמה מלצרית בהצגה "סאלח שבתי" שכתב וביים אפרים קישון. החל מ-1998 מגלמת את מתילדה בהצגה "בוסתן ספרדי" מאת יצחק נבון שביים צדי צרפתי.
בתיאטרון יובל: ב-1993 שיחקה בהצגה "הכושי עשה את שלו".
ב-1998 השתתפה כזמרת ליווי בפסטיגל "חלומות" שבים משה קפטן.
בתיאטרון אורות: ב-2002 שיחקה בהצגה "אני עם אשתך גמרתי" שכתב וביים חנוך רעים.
בתיאטרון השדרה: ב-2008 שיחקה בהצגה "עליזה מזרחי" שכתב וביים מנחם גולן.
בקולנוע ובטלוויזיה.
ב-1990 השתתפה בסרט הטלוויזיה "רגעים" - המתאר את אווירת שנות ה-30 בתל אביב דרך שיריו של נתן אלתרמן - שכתב וביים שמואל בונים. ב-1992 התארחה בפרק "המוביל הארצי" בתוכנית הטלוויזיה "הופה היי". במהלך שנות התשעים ובשנת 2000 ביצעה את תפקידי השירה בקלטות הילדים ״קסם בג׳ימבורי 1 ו2״, ״הקסם של ימבה 1 ו2״, וב״ג׳אמפי״. ב-2007 גילמה את לייק'ה בסרט "מלך של קבצנים" שכתב וביים אורי פסטר.
ג'וקסטה
ג'וקסטה (באנגלית: Jocasta) היא דמות בדיונית של גיבורת-על אנדרואידית המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת "Avengers #162" מאוגוסט 1977, ונוצרה בידי הכותב ג'ים שוטר והמאייר ג'ורג' פרז.
ג'וקסטה היא אחת מיצירותיו של האנדרואיד אולטרון - שנוצר בידי המדען האנק פים - על מנת ליצור בת-זוג בדומה ל"אביו". הוא והעביר את נשמתה של אשתו של פים ג'אנט ואן דיין/הצרעה לגופה האנדרואידי של ג'וקסטה, אך היא ברחה והזעיקה את האוונג'רס. לאחר הקרב, נשמתה של ואן דיין חזרה לגופה וג'וקסטה נכבתה. אולטרון הפעיל אותה באמצעות חלקי-נשמה בודדים שנותרו בגופה, ותוכנתה להיות נאמנה; היא בגדה בו, ועזרה לאוונג'רס להביס אותו. היא הצטרפה באופן לא רשמי לקבוצה, ועזבה מעט לפני שהצטרפה באופן רשמי. היא החלה לנדוד ברחבי ארצות הברית, ובנתה מחדש את אולטרון לפי פקודה. היא עזרה לדבר ולאיש המכונה להרוס אותו, והקריבה את עצמה לשם כך. היא נבנתה מחדש בידי סוכניו של הוד התפתחותו, עזרה לאוונג'רס והרסה את עצמה שוב כדי להרוס את בסיסו של הוד התפתחותו.
ראשה נמצא בידי איש המכונה, שהותקף בידי החייזר טרמינוס. מאדאם האימה מצאה את ראשה האבוד של ג'וקסטה, וגרמה לכך שאיירון מן יהפוך אותה לבסיס מערכות נשקה החדש. איירון מן הצליח לעורר את תודעתה של ג'וקסטה, שעזרה להביס את מאדאם האימה ונכנסה לשריונו של איירון מן. היא נהרסה לכאורה בעקבות קרב נגד כת "בני ינסן" של אולטרון, אך התגלתה בחיים בגוף רובוטי אחר. היא נראתה שוב בגופה הכסוף, נשלחה למשימה ביקום "הזומבים של מארוול" מטעם A.R.M.O.R, נלחמה בפלישת גזע הסקרול, הצטרפה לקבוצת האוונג'רס העוצמתיים, ועוד.
היא הצטרפה לסגל אקדמיית האוונג'רס, ונהרסה לכאורה כתכסיס שבו הצטרפה לג'רמי בריגס. היא בגדה בו כשגילתה את תוכניתו לבטל את כוחותיהם של כל בעלי כוחות-העל בכדור הארץ, עזרה לאקדמיה נגדו והצטרפה מחדש כאשר האקדמיה נפתחה מחדש.
ענת זוהר
ענת זוהר (נולדה ב-11 באוקטובר 1955) היא פרופסור מן המניין בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 2006–2009 שימשה כיו"ר המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך.
ביוגרפיה.
ענת זוהר נולדה וגדלה בתל אביב. בצבא שירתה כמדריכה בבית ספר שדה. בשנת 1979 השלימה את לימודיה לתואר ראשון בחוג לפילוסופיה ובחוג לביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, שם גם סיימה בהצטיינות תואר שני בגנטיקה מולקולרית (1982) ותואר שלישי בהוראת המדעים (1991). בשנים 1991–1993 נסעה ללימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בין השנים 1993–1995 הייתה חברת סגל במחלקה להוראת הטכנולוגיה והמדעים בטכניון. משנת 1995 היא חברת סגל בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית, משנת 2004 בדרגת פרופסור חבר, ומשנת 2010 בדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1999/2000 הייתה עמיתת מחקר באוניברסיטת הרווארד ובשנת 2009/10 הייתה עמיתת מחקר במכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון. משנת 2010 היא חברת סגל במכון מנדל למנהיגות חינוכית. כתבה שישה ספרים ועשרות מאמרים מדעיים שהתפרסמו בכתבי-עת בינלאומיים.
ענת זוהר נשואה לפרופ' נעם זוהר מהמחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן, ויש להם שלושה ילדים.
מחקר אקדמי.
תחום המחקר העיקרי של ענת זוהר הוא הוראת המדעים, על פי גישה המשלבת פיתוח יכולות חשיבה בהוראת התכנים, כלומר: טיפוח חשיבה מדעית, ביקורתית ויצירתית - בניגוד להוראה המתמקדת בשינון של עובדות והקניית "מרשמים" סגורים לפתרון בעיות. בהקשר זה חקרה תהליכי למידה הקשורים לפיתוח יכולות חשיבה של תלמידים ומורים, תהליכים מטה-קוגניטיביים, תהליכי פיתוח מקצועי של מורים, וכן הבדלים מגדריים הקשורים לחשיבה וללמידה במדע באוכלוסיית תלמידי פיזיקה ותלמידים מחוננים. כמו כן, חוקרת את האתגרים הכרוכים בהטמעה מערכתית רחבת היקף של חידושים פדגוגים.
פעילות בשדה החינוך.
לצד הפעילות האקדמית, עסקה ענת זוהר במקביל גם בפעילות ענפה בשדה החינוך בישראל: כמורה בתיכון, כמנחה וכמרצה בתוכניות להכשרת מורים ומנהלים, כיועצת פדגוגית, כמחברת של חומרי למידה (כתובים ודיגיטליים), כמובילת פרויקט ארצי במסגרת תוכנית מח"ר 98 ("חשיבה במדע"), כחברת סגל במכון מנדל למנהיגות חינוכית, כחברה בוועד החינוך, כיועצת למשרד החינוך, כחברה וכיו"ר בוועדות רבות ומגוונות של משרד החינוך (לדוגמה: יו"ר וועדת ההיגוי של מבחן TIMSS בשנת 2007).
בין השנים 2006–2009 כיהנה ענת זוהר כיו"ר המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך (האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה). במסגרת תפקידה יזמה ויישמה את מדיניות "האופק הפדגוגי - חינוך לחשיבה", שעיקרה מאמץ להקטין את כמות ההוראה-למידה המשננת (הוראה שבבסיסה מסירת מידע על ידי המורה) ולהגדיל את כמות ההוראה-למידה המדגישה את פיתוח החשיבה במשולב עם תוכני הלימוד. במסגרת תוכנית "האופק הפדגוגי" נעשתה הטמעה מערכתית של הוראה עתירת חשיבה בבתי הספר: פותחו תוכניות לימודים וחומרי למידה ממוקדי חשיבה, נערכו השתלמויות מורים ונערכו שינויים בבחינות הבגרות ובמבחני המיצ"ב כך שיכללו יותר מטלות הבודקות חשיבה ברמה גבוהה.
אוסקר פונגסט
אוסקר פונגסט (21 באפריל 1874 - 14 באוגוסט 1933) היה ביולוג ופסיכולוג גרמני שחי במאה ה-20. פונגסט ידוע בעיקר בשל המחקר שביצע בהנס החכם, סוס אשר בעליו טען כי הוא ידוע לחשב תרגילים מתמטיים.
מחקרו על הנס החכם.