פואטייה היה נשוי לחואניטה הארדי בין השנים 1950–1965. מ-1976 הוא היה נשוי לשחקנית לשעבר ג'ואנה שימקוס. יש לו ארבעה ילדים מנישואיו הראשונים, ושניים מנישואיו השניים. בשנים 1997–2007 שימש פואטייה שגריר של בהאמה ביפן.
באוגוסט 2009 קיבל פואטייה את מדליית החירות הנשיאותית מידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה על פועלו.
מותו.
פואטייה נפטר בגיל 94 ב-7 בינואר 2022 בלוס אנג'לס שמדינת קליפורניה, כתוצאה של שילוב כשל לב ווריאות, מחלת אלצהיימר וסרטן הערמונית.
סידני פואטיה
פיליפ זימברדו
פיליפ זימברדו (באנגלית: Philip Zimbardo; נולד ב-23 במרץ 1933 בניו יורק) הוא פסיכולוג אמריקאי. היה פרופסור באוניברסיטת סטנפורד משנת 1968, ולימד בעבר באוניברסיטת ייל, באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת ניו יורק.
חייו.
זימברדו נולד בניו יורק, בן למשפחת מהגרים מסיציליה. בשנת 1954 קיבל תואר ראשון בפסיכולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה מברוקלין קולג'. בשנת 1955 קיבל תואר שני בפסיכולוגיה ובשנת 1959 קיבל תואר שלישי בפסיכולוגיה, שניהם מאוניברסיטת ייל.
כיהן פעמיים כנשיא ארגון הפסיכולוגיה המערבי, ופעם אחת כנשיא אגודת הפסיכולוגים האמריקאית (2002), וכיו"ר מועצת נשיאי האגודה למדע הפסיכולוגיה, כהיום הוא משמש כיו"ר קרן הפסיכולוגיה המערבית ומנהל המרכז הבין תחומי למדיניות, חינוך ומחקר על טרור.
זימברדו ביצע מחקרים בנושאים רבים, בהם פסיכולוגיה של פרספקטיבת הזמן, בושה, שיגעון, אלימות/רוע, פסיכולוגיה פוליטית, היפנוזה ועוד.
זכה על מחקריו בפרס קרן וצלב האוול. וקיבל מאת האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה את פרס ארנסט הילגרד למפעל חיים.
כתב כ-50 ספרים, ובהם הספר פסיכולוגיה בחיים ( Psychology And Life) שתורגם לעברית בשם מבוא לפסיכולוגיה המשמש כבסיס לקורס מבוא לפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה.
מחקרו המוכר ביותר הוא ניסוי הכלא שבוצע על ידיו באוניברסיטת סטנפורד בשנת 1971.
כיום מלמד בבית הספר של הצי האמריקני ללימודים מתקדמים במונטריי, ומשמש כיושב ראש קרן הפסיכולוגיה המערבית, ומנהל המרכז הבין תחומי למדיניות, חינוך ומחקר על טרור.
אפקט לוציפר.
אפקט לוציפר היא תאוריה פסיכולוגית התנהגותית, אשר פותחה על ידי פיליפ זימברדו. על פי תאוריה זו, אין זה נכון כי קיימים אנשים טובים או רעים, אלא כוחות סביבתיים הם המביאים אנשים טובים לבצע מעשי רוע.
התאוריה פורסמה על ידי זימברדו בשנת 2007 בספרו "אפקט לוציפר", שנכתב על סמך תוצאות מחקריו במשך למעלה מ-30 שנה, החל מניסוי הכלא באוניברסיטת סטנפורד וכלה בחקירתו את ההתעללות בכלא אבו גרייב.
מקור השם.
לדבריו של זימברדו, הוא כינה בשם זה את התאוריה ואת הספר, שכן לוציפר היה המלאך החביב על אלוהים, אך כאשר המלאך סירב לציית להוראותיו, אלוהים זרק אותו מגן עדן, ונעל אותו בתוך כלוב בגיהנום. מוסר ההשכל המקובל של הסיפור הוא כי אפילו המלאך האהוב על אלוהים ילך לגיהנום אם לא יציית לסמכות.
קולטיואטור
לינה מדינה
לינה מדינה (Lina Vanessa Medina Vásquez ; נולדה ב-27 בספטמבר 1933) היא פרואנית שילדה בגיל חמש שנים, שבעה חודשים ו-17 ימים ובכך הייתה ליולדת הצעירה ביותר הידועה בהיסטוריה.
הילדה התחילה לקבל את המחזור החודשי בגיל שמונה חודשים. היו לה שחלות של אישה בוגרת, כנראה כתוצאה ממחלה הורמונלית. בגיל ארבע היו לה שדיים מפותחים ושער ערווה.
עם התנפחות הבטן בשלבים המוקדמים של הריונה החשש היה לגידול בבטנה, והיא הובאה לבית-החולים על ידי הוריה כשהייתה בת 5. אך בבית החולים קבעו שמדובר בהריון וכי מדינה אוחזת כבר בחודש השביעי להריונה. ד"ר חררדו לוזדה גם לקח את מדינה ללימה, בירת פרו, כדי שמומחים אחרים יוודאו שהיא אכן בהריון. ב-14 במאי 1939, חודש וחצי לאחר האבחון הראשוני, היא ילדה בן בניתוח קיסרי שבוצע על ידי המנתחים ד"ר חראדו לוסאדה (Lozada) וד"ר בוסלו (Busalleu) והמרדים ד"ר קולרטה (Colareta).
בתחילה, הואשם אביה בכך שהוא אבי התינוק ונכלא בעוון גילוי עריות; הוא שוחרר לאחר מכן מחוסר ראיות. זהות אבי התינוק אינה ידועה. הבן, חררדו (נקרא על שם הרופא שלה), שקל בלידה 2.7 קילוגרם. בשנות ילדותו המוקדמות גדל הילד באשליה שמדינה היא אחותו, אך בגיל 10 נודע לו שהיא למעשה אמו. הוא גדל והיה בריא, ומת ב-1979 בגיל 40 כתוצאה ממחלה שפוגעת במח העצם. אין קשר מוכח בין מחלתו לבין הגיל הצעיר של אמו כשילדה אותו.
לכשבגרה, נישאה לינה לראול חוראדו, והביאה איתו ילד ב-1972. הזוג מתגורר במחוז עני בלימה שנקרא "שיקגו הקטנה". מדינה איננה מדברת על הנושא בפומבי וסירבה לריאיון עם רויטרס בשנת 2002.
נבחרת מלטה בכדורגל
נבחרת מלטה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מלטה.
נבחרת מלטה נחשבת לאחת הנבחרות החלשות באופ"א. נכון ל-2008 הספיקה הנבחרת לצבור לזכותה רק חמישה ניצחונות: ניצחון 1:0 על בשנת 1993 במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994 ושלושה ניצחונות על בשנים 1975 ו-2008 וב-1982 במסגרת מוקדמות אליפות אירופה, ועל בתוצאה 7 - 1 שזהו הניצחון הכי גדול של הנבחרת.
כמו כן, זכורות במיוחד שתי תוצאות תיקו מפתיעות (1:1 ו-2:2), שהשיגה הנבחרת נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990 וכן תוצאת תיקו 2:2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2004.
ג'ואן קספר שמידט
יצחק בן משה הלוי
סיפור על אהבה וחושך
סיפור על אהבה וחושך הוא ספר אוטוביוגרפי מאת עמוס עוז, שיצא לאור בשנת 2002. במהדורה החדשה משנת 2014, 593 עמודים.
תוכן הספר.
בספר, שעלילתו לא ליניארית, מתאר עוז בגוף ראשון ילדות בשכונת כרם אברהם בירושלים, נעורים ובגרות בקיבוץ חולדה. הסיפור מתנהל על רקע תקופת המנדט והחיכוך עם ערביי ארץ ישראל, הקמת המדינה ושנותיה הראשונות. עוז מתאר גם את הדורות הקודמים של משפחתו המזרח אירופאית.
הספר, בנוסף להיותו תיעוד תרבותי, הוא תיאור אישי וכאוב של ילדות בצל נישואיהם המיוסרים של הוריו: אם דיכאונית ואב מלומד, קרוב אך גם מרוחק, שהקריירה שלו הוחמצה בצלו של הדוד הגדול פרופ' יוסף קלוזנר. הטרגדיה המשפחתית מגיעה לשיאה כאשר בהיותו בן שתים עשרה, אמו מתאבדת אחרי תקופה ארוכה של ייסורי נפש.
הספר רצוף בהרהורים פוליטיים וספרותיים, ומצייר בעוקצנות, אך גם במידה של אמפתיה, אנשי רוח ופוליטיקאים בהם נתקל: דוֹד אביו, חוקר תקופת בית שני, יוסף קלוזנר, ש"י עגנון, שגר בסמוך לקלוזנר, דוד בן-גוריון, שהתכתב עם עוז מעל דפי עיתון דבר והזמינו לפגישה, ואחרים. אהבתו הראשונה של עוז, הייתה, כך הוא מספר, המשוררת זלדה, שלימדה אותו בכיתה ב'. באחד הקטעים הוא מתאר את פרץ השמחה הגדול עם אישור האו"ם את תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר.
עוז מתמחה בספרו זה, בתיאור מדוקדק של מקומות בירושלים, בתיאור רגיש של מגוון של דמויות, ביחסי אנוש, ביכולת ההתבוננות שלו, ובחוש הומור דק, המלווה את נקודת המבט האישית שלו.
עוז הודה שבכתיבת "סיפור על אהבה וחושך", נטל לעיתים חופש יצירתי מהאמת העובדתית. לאורך כל הספר הוא מביא הערות וציטוטים מספרים רבים בתחומים רבים, שהם למעשה מבנה או סגנון המעניק לסיפורים אותנטיות ואמינות.
הצלחת הספר.
הספר הוא אחת מיצירות הספרות העברית הנמכרות ביותר אי פעם, ועל פי רוב זכה לשבחיה הנלהבים של הביקורת בארץ ובעולם. הספר תורגם ל-30 שפות בעולם. בין היתר תורגם הספר לערבית ויצא לאור בלבנון. את התרגום יזם ומימן אליאס ח'ורי, עורך-דין ערבי ישראלי, לזכר בנו שנרצח בפיגוע. בעיתון הערבי הנפוץ אל-חיאת התפרסמה ביקורת אוהדת על הספר.
בעקבותיו הוענק לעמוס עוז הפרס התרבותי הגבוה של גרמניה, פרס גתה על מפעל חיים. בשנת 2007 נבחר הספר על ידי עורכים ומו"לים (בפרויקט של עיתון מעריב) לאחד מחמשת הספרים הטובים ביותר שנכתבו בעברית מאז קום המדינה. בסין צוין הספר כרומן החשוב ביותר בשנת 2007.
לדברי עוז, התקבלותו של הספר בעולם הפתיעה אותו, שכן חשב שחוויותיו יהיו מובנות רק לאנשים בעלי רקע דומה לשלו.
הספר שימש השראה למדריכי טיולים שתכננו סיורים בעקבותיו.
ביקורת.
יצחק לאור ואריאנה מלמד טוענים כי הספר משקף את אהבתו העצמית של עוז. לאור מוסיף וטוען כי עוז מציג את מאורעות מלחמת העצמאות באופן מוטה ורווי אפולוגטיקה, הפונה אל ציבור קוראיו בגרמניה ואל ועדת פרס נובל לספרות.
סרט.
ב-2007 רכשה השחקנית נטלי פורטמן את זכויות היוצרים על הספר באמצעות חברת ההפקה החדשה שלה, "Handsomecharlie", לצורך הפקת סרטה הראשון כבמאית – סרט שנקרא באותו שם. צילומי הסרט נערכו בין השאר גם בירושלים. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הקולנוע בקאן במאי 2015.
מחזה.
בסוף 2019 העלה תיאטרון החאן מחזה בבימויה של איה קפלן שבנוי על פי פרקים מהספר. המחזה נקרא אף הוא כשם הספר. המחזה נעזר בסיפור מסגרת שזכה להסכמתו של עוז בחייו, ובו בני משפחתו המתים מטרידים את מנוחתו ודורשים ממנו להעלות את סיפורם על הכתב. את עוז המבוגר מגלם השחקן יהויכין פרידלנדר ואת אמו פניה מגלמת השחקנית תמר אלקן מאושר.
מייק שרון
שרון אוזן (נולד ב-26 בנובמבר 1971), המוכר בשם הבמה שלו מייק שרון, הוא זמר ישראלי.
ביוגרפיה.
שרון הוא בן להורים יוצאי תוניס. שם הבמה שלו, מייק שרון, הוא מחווה לזמר מייק ברנט. בגיל 17, החל להופיע באירועים ובמועדונים, ובהמשך הקליט אלבום שנקרא "OK לאהבה". האלבום כלל חידושים לשיריו של מייק ברנט, אנריקו מסיאס, גבי שושן, שימי תבורי וניסים סרוסי.
בהמשך, הוציא למכירה אלבום נוסף, שכלל את להיטי שנות ה-70 בשפה הצרפתית. כמו כן שיתף פעולה בדואטים עם שימי תבורי ועם צביקה פיק. השיר שאותו שר עם פיק, נכלל באלבומו "הלילה".