ברנבאו המציא שיטת עינויים שפורסמה כצו בעת עלייתו ועליית אחיו גלאצו לשלטון. התוכנית, שכונתה "quaresima"- "40 יום", הייתה סדרת עינויים שנועדה להרתיע בוגדים ואויבים מבית. היא כללה שבירת הקורבן על גלגל שבירה, הלקאות, ניקור עיניים ומריטת גפיים, יום עינוי ויום מנוחה לסירוגין.
באחת הפעמים בהם הוטל עליו חרם אפיפיורי, הכריח את שני השליחים לאכול את הבולה, כולל סרט המשי וחותמת העופרת שחתמו אותה. באירוע אחר צלה על המוקד נזיר אוגוסטיני חי בכלוב ברזל.
ימיו האחרונים.
בשנת 1385 עמדה נכדתו של ברנבאו בן ה-65, איזבו מבוואריה להנשא לשארל השישי, מלך צרפת, דבר שעתיד היה לחזק את מעמדו של ברנבאו בזירה הפנים-איטלקית. פרט לכך, העיר נאנקה תחת שלטונו הרודני והייתה בשלה לשליט חדש. באותה עת צבר כבר בן-אחיו, ג'אן גלאצו ויסקונטי (שהיה גם חתנו, כיוון שנשא לאשה את בתו של ברנבאו, קתרינה, ב-1380) כוח רב בפאביה ולטש עיניו לכס מילאנו. ג'אן גלאצו הזמין את דודו למפגש שבעיצומו אסר אותו והובילו בפומבי בחוצות. פעולתו הראשונה של ג'אן גלאצו הייתה הכרזה על הורדת נטל המס הכבד. הוא הוכרז כשליט על ידי ההמון במהלך הילולה בה נבזז ארמונו של ברנבאו והועלו באש יומני המיסים. בכורו של ברנבאו נכלא ושני בניו האחרים גורשו. ברנבאו עצמו נכלא במבצר טרצו ומת זמן קצר מאוחר יותר בתא כלאו וסביר להניח שהורעל.
המוניטין של ברנבאו ויסקונטי כשליט היה ידוע לשימצה ברחבי אירופה והד לו ניתן למצוא בסיפורו של הנזיר מתוך "סיפורי קנטרברי" של ג'פרי צ'וסר:
צאצאיו וקשרי הנישואין.
ברנבאו בורך ב-17 ילדים חוקיים שהגיעו לבגרות ובעוד לפחות 10 ממזרים מוכרים. הוא ורעייתו עשו שימוש נרחב בנישואי תועלת למטרת רקימת בריתות פוליטיות. הברית האמיצה ביותר נעשתה עם בית ויטלסבאך ששלט בממלכת בוואריה, שלוש מבנותיו של ויסקונטי נישאו לשלושה מצאצאיו של שטפן השני, דוכס בוואריה.
כאבי שרירים רב-שיגרוניים
כאבי שרירים רב-שיגרוניים (בלועזית: פולימיאלגיה ראומטיקה, Polymyalgia rheumatica) היא מחלה המאופיינת בכאבים וקשיחות בשרירים, בעיקר בשרירי הצוואר, הכתפיים והאגן. הופעת הכאב יכולה להיות פתאומית או הדרגתית לאורך זמן.
פולימיאלגיה ראומטיקה היא מחלה המופיעה בחולים בגילאי 50 ומעלה, המציגים כאבי שרירים בי-לאטרליים וסימטריים בעלי אופי דלקתי. מרבית החולים מציגים כאבי שרירים וקשיחות ראומטולוגית בבוקר (נמשכת מעל 30 דקות, אך נעלמת ולא מופיעה שוב במהלך היום), עם ההתעוררות משנת הלילה. המחלה נעלמת בדרך כלל תוך כשנה או שנתיים מיום תחילת הטיפול.
המחלה דומה באופייה למחלה שגרונית אחרת הנקראת דלקת עורק הרקה "Giant Cell Arteritis" או בשם אחר "Temporal Arteritis" העלולה לגרום לפגיעה באספקת הדם לעיניים ואף לעיוורון וכן פגיעה בכלי הדם הגדולים בצורה המסכנת חיים. בשל כך בעת אבחון כאבי שרירים רב-שיגרוניים ובמהלך המעקב חשוב לברר הופעה של סימנים היכולים להעיד על הופעת GCA.
תסמינים וסימנים.
ישנו מגוון רחב של תסמינים וסימנים שיכולים להופיע במהלך המחלה, הנפוצים ביותר הם:
גורמים.
הגורמים לפולימיאלגיה ראומטיקה אינם ידועים. במהלך המחלה המערכת החיסונית, מסיבה לא ברורה, תוקפת את האמתחת (בורסה) וגורמת לתגובה הדלקתית המובילה לתסמיני המחלה. מחקרים עדכניים מעידים על כך שגורמי סיכון גנטיים, בעיקר נוכחות הגן HLA-DR4 המקודד לחלבון מסוג I במערך הראשי של התאמה רקמתית (MHC), מעלים את הסיכוי לחלות במחלה. כמו כן, קיימות מספר השערות בנוגע לגורמי סיכון סביבתיים, בעיקר וירוסים ממשפחות האדנווירוס והפרבווירוס, שאם באים במגע עם אדם בקבוצת הסיכון הגנטית, עלולים לגרות את המערכת החיסונית ולגרום למחלה.
אבחון.
על מנת לסווג אדם כחולה בפולימיאלגיה ראומטיקה, נקבעו מספר קריטריונים:
טיפול.
הטיפול במחלה מתבסס על קורטיקוסטרואידים, בעיקר פרדניזון הניתנים לתקופה ממושכת (מעל שנה) ומהווים גורם מדכא לפעילות מערכת החיסון. דיכוי זה מחליש את ההליך הדלקתי הגורם למחלה ומוביל להפסקת תסמיני המחלה. מכיוון שפולימיאלגיה ראומטיקה מגיבה היטב גם למינונים קטנים של קורטיקוסטרואידים, חוסר שיפור במצב התסמינים לאחר שלושה ימים של טיפול (במינון מתאים) ראוי שיוביל לאבחון מחודש.
קנדה במשחקים הפאראלימפיים
קנדה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968), ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף הפאראלימפיים לוקחת קנדה חלק מהטורניר הראשון שנערכה באורנסקולדויק (1976). קנדה אף ארחה את משחקי הקיץ של אולימפיאדת הנכים באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) ואת משחקי החורף הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ונקובר (2010).
לאורך השנים זכו הספורטאים הקנדים ב-1,068 מדליות פאראלימפיות במשחקי הקיץ (393 זהב, 333 מדליות כסף ו-342 ארד) וב-163 מדליות במשחקי החורף (51 מדליות זהב, 47 כסף ו-65 מדליות ארד)
היסטוריה.
המשלחת הקנדית הראשונה למשחקים כללה 25 ספורטאים (18 גברים ו-7 נשים), שהצליחו לזכות ב-19 מדליות. כולם במקצועות האתלטיקה והשחייה. בשנת 1976 ארחה קנדה את המשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים טורונטו. במגרשם הביתי הצליחו הקנדים לזכות בכמות המדליות השישית בטורניר עם 25 מדליות זהב, 26 מדליות כסף ו-26 ארד.
באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) הצליחה המשלחת הקנדית להגיע להישג שיא כשזכתה ב-238 מדליות פאראלימפיות ודורגה שלישית בסך הזכיות, אחרי ארצות הברית ובריטניה שארחו את הטורניר במשותף.
ספורטאיה המצליחים ביותר של קנדה במשחקים הפאראלימפיים הן גולשת הסקי לורן וולטנקרופט שזכתה בשמונה מדליות זהב פאראלימפיות, מדליית כסף אחת ואחת מארד (מהן חמש מדליות זהב באולימפיאדת הנכים ונקובר (2010)), השחיינית סטפני דיקסון שזכתה בשש מדליות זהב, שש מדליות כסף ומדליית ארד אחת (מהן חמש מדליות זהב באולימפיאדת הנכים סידני (2000), כשהייתה בת 16 בלבד). והאתלט מייקל אדג'סון שזכה ב-16 מדליות, מהן 14 מדליות זהב פאראלימפיות והאתלט טימותי מקאיזק שזכה ב-21 מדליות, מהן 11 מדליות זהב.
מדרש אגדה (בובר)
מדרש אגדה הוא חיבור מדרשי על חמישה חומשי תורה שהתפרסם לראשונה על ידי שלמה בובר בשנת תרנ"ד (1894) על סמך כתב יד נדיר שמצא בארם צובא (חלב) ונרכש על ידו. בכתב היד חסרים כמה קטעים, בהם גם סוף החיבור מפרשת כי תצא ואילך. משום כך, לא ניתן לדעת את שמו של מעתיק כתב היד ואת שנת הכתיבה, שעל-פי רוב היו רשומים בסוף כתב היד.
לדעת בובר, לנגד עיני המחבר עמדו פירוש רש"י על התורה ובו אמרותיו של רבי משה הדרשן, מדרש לקח טוב וכן מדרשים וספרים נוספים. ככל הנראה חי עורכו של המדרש במאות ה-12 או ה-13.
פולימיאלגיה ראומטיקה
הילסדייל
הילסדייל (באנגלית: Hillsdale) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay).
גאוגרפיה.
הילסדייל ממוקם כ-9 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, באזור הפרוורים המזרחיים. הוא גובל במזרח ובצפון במארוברה, במערב בבנקסמדו ובדרום במטרוויל.
היסטוריה.
עד שנות השישים של המאה ה-20, היה הילסדייל חלק מהפרוור הסמוך מטרוויל. מטרוויל הייתה חצויה בית שתי רשויות עירוניות, רנדוויק ובוטאני ביי. ב-1961 בוצעה החלוקה הראשונה, בה נקרא הפרוור שבידי עיריית בוטאני ביי "גילמור", על שם המשוררת האוסטרלית מרי גילמור. שם הפרוור שוב באותה השנה ל"הילסדייל" על שם פטריק דרסי הילס, השר הממונה על השלטון המקומי בניו סאות' ויילס. החלטת שינוי השם גררה ביקורת ציבורית, על העדפת פוליטיקאים על פני דמויות מפתח בהיסטוריה האוסטרלית.
תרבות.
הילסדייל הוא פרוור קטן המאוכלס במשפחות ממעמד בינוני נמוך. חצי מאוכלוסייתו אינה דוברת אנגלית כשפת אם או שיש לה רקע בשפה שאינה אנגלית (השפות המובילות הן בנגלית וסינית). מרבית הפרוור מאוכלס בבתים פרטיים עם שטח קרקע צמוד. בפרוור מרכז מסחרי גדול אחד, סאות'פוינט, על דרך באנרונג. בפרוור בית ספר גדול אחד, בית הספר הציבורי מטרוויל, המקבל תלמידים מהילסדייל, מטרוויל ובנקסמדו.
לולה בלטראן
מריה לוסילה בלטארן רואיס (בספרדית María Lucila Beltrán Ruiz; 7 במרץ 1932 – 24 במרץ 1996) הייתה זמרת "ראנצ'רה" ושחקנית קולנוע מקסיקנית, המכונה "לולה לה גראנדה" ("לולה הגדולה").
ביוגרפיה.
בלטארן נולדה בעיר אל רוסאריו במדינת סינאלואה. סיימה לימודי מזכירות, שם השתתפה לראשונה בתחרויות זמרה. היא עברה לגור במקסיקו סיטי על מנת לעבוד כמזכירה בתחנת הרדיו XEW, שם כשרונה נתגלה על ידי הזמרים מטילדה סאנצ'ס "לה טורקאסיטה" (1988-1927) ומיגל אסווס מחיה (2006-1915). בהמשך הוחתמה על ידי חברת ההקלטות "פילס" (Peeless), שם המלחין איגנאסיו פרננדס אָספרון העניק לה את שם הבמה "לולה בלטארן".
בלטארן הקליטה בהמשך להיטים רבים מאת מלחינים כמו אגוסטין לארה, איגנאסיו חאימה, קוקו סאנצ'ס, תומאס מנדס, חוס אלפרדו חימנס ואחרים. קיימות מעל שבעים הקלטות שלה הכוללות שירים ידועים כמו "הואפנגו טוררו", "לה סיגארה" ו"פאלומה נגרה".
בסיוריה ובמופעיה התלוותה במיטב להקות המריאצ'י כמו "מריאצ'י דה אמריקה" של חסוס רודריגס דה היחאר, לוס קאמפרוס דה נאטי קאנו, קוברה, סול דה מחיקו, נסיונל דה ארקאדיו אליאס, אוקלטלאן (נוצ'יסטלאן), מחיקו דה פפה ויליה, צ'ארוס דה אמקה של רומן פאלומר והכי מפורסמת שבהם "וארגאס דה טקאליטלאן".
הקריירה שלה בקולנוע פרצה בשנת 1954 בסרט "אוצר המוות" ("El Tesoro de la Muerte)