סיימון, האח הבכור, אחראי על הפיננסים ועל הפיתוח העסקי של תאגיד פאליק, ג'רום על הקוסמטיקה ועל הבישום, ולאון על המשקאות ועל הפעילות בדרום אמריקה.
אשתו של סיימון, חנה פאליק, היא נשיאת ויצו־ארצות הברית.
בשנת 2012 נפטר אבי המשפחה חיים פאליק.
עסקי המשפחה.
בשנת 2001 רכשו את רשת הדיוטי פרי 'Duty Free Americas' במחיר אטרקטיבי של 121 מיליון דולר, עקב פיגועי 11 בספטמבר, מכיוון שאחזה בעולם פאניקה כללית ותחום התעופה כולו נכנס למשבר עמוק. כיום הרשת היא מפעילת הדיוטי פרי הגדולה בארצות הברית עם 7,000 עובדים ומחזור מכירות של יותר מ־1.3 מיליארד דולר. היא מחזיקה יותר מ-180 חנויות בנמלי תעופה ומעברי גבול בארצות הברית, בדרום אמריקה ועוד, כגון: JFK, מיאמי, דאלאס, וושינגטון וחנויות במדינות מרכז ודרום אמריקה וסין.
בנוסף בבעלות המשפחה עסקים נוספים: חברת PANECO (פאנקו), מיזם האונליין למכירת אלכוהול, בית האופנה כריסטיאן לקרואה. זכויות ההפצה של מותג הקוסמטיקה "פרי אליס" אתר מכירות אופנה וחלק מיקב "פסגות".
החל משנת 2019 המשפחה נמנית מבעלי השליטה בחברת החדשות ILTV.
הם מחלקים את חייהם בין פנמה, מיאמי וישראל.
פעילות פילנתרופית.
למשפחה ישנה קרן בשם "קרן סגל לישראל" השוכנת בירושלים ומטרתה " להקים, לפתח ולתמוך מיזמים חינוכיים ותרבותיים אודות מורשת ישראל והישוב היהודי בירושלים ובישראל".
המשפחה תורמת רבות לפוליטיקאים בישראל ובארצות הברית מפוליטיקאים עירוניים ועד חברי קונגרס משתי המפלגות באמריקה כמו מיט רומני, אריק קנטור, מישל בקמן, צ'ארלס שומר ועוד כל עוד הם תומכים בישראל. הם היו גם בעבר התורמים הגדולים ביותר לפריימריז של בנימין נתניהו ואף הופיעו בתחקיר "ביבי-טורס" שבו נטען כי שמם הופיע ברשימת התורמים הפנימית של נתניהו אך לא דווח למבקר המדינה.
בנוסף, הרימה משפחת פאליק תרומות לארגונים שונים ביניהם: "ידידי הליכוד בארצות הברית" "מנהיגות יהודית בליכוד", ישיבת קריית ארבע וישיבת "עטרת כוהנים", בית הכנסת ”בית שלום“ באוניברסיטת אריאל, בית חולים הדסה והיו מעורבים בחידוש ושיפוץ במתחם קבר שמואל.
ב 2017 התפרסם כי רב הכותל, שמואל רבינוביץ מנהל למשפחה את קרן התרומות שלה בישראל ומחלק בשמה כספים. הרב רבינוביץ' אף ניסה לסייע לחברת המשקאות של האחים פאליק לקבל אישורי כשרות.
צ'ארלס פרנסיס הול
צ'ארלס פרנסיס הול (אנגלית: Charles Francis Hall ); (1821 - 8 בנובמבר 1871) היה חוקר אמריקני של האזור הארקטי, הידוע בעיקר בנסיבות המסתוריות סביב מותו בעת שהוביל את "משלחת פולריס" בחסות ארצות הברית בניסיון להיות הראשון להגיע לקוטב הצפוני. הול חזר לאונייה ממסע חקר והתמוטט. לפני מותו הוא האשים את אנשי הצוות שהרעילו אותו. הוצאת גופתו מהקבר ב -1968 גילתה שהוא בלע כמות גדולה של ארסן בשבועיים האחרונים לחייו.
ראשית החיים.
מעט ידוע על ראשית חייו של הול. הוא נולד ברוצ'סטר, ניו-המפשייר, או במדינת ורמונט לפני שעבר לרוצ'סטר בגיל צעיר, שם התמחה כנפח בגיל צעיר. בשנת 1840, הואהתחתן ונסע מערבה, והגיע לסינסינטי בשנת 1849, שם נכנס לעסקים כעושה חותמות וצלחות חרוטות. מאוחר יותר הוא פרסם עיתון משלו, שמאוחר יותר שינה את שמו ל"סינסינטי דיילי."
משלחת ארקטית ראשונה.
בסביבות 1857, הול התעניין באזור הארקטי ובילה את השנים שלאחר מכן בלימוד הדיווחים של חוקרים קודמים ועשה ניסיון לגייס כספים למשלחת, שנועדה בראש ובראשונה ללמוד את גורלה של המשלחת האבודה של ג'ון פרנקלין.
הול יצא למסע הראשון שלו על ספינה בפיקודו של קפטן סידני א. בודינגטון מניו בדפורד. הם הגיעו עד האי באפין. שם האוניה "ג'ורג' הנרי" נאלצה לעבור את החורף. האינואיטים המקומיים סיפרו להול על שרידים של מיזם הכרייה של מרטין פרובישר במפרץ פרובישר, אליו יצא הול לבדוק את הפרטים מקרוב. הוא נעזר במדריכי האינואיטים החדשים, הבעל והאישה איפרוביק וטאקוליטוק.
הול גם מצא את מה שהוא ראה כעדות לכך שחלק מחברי המשלחת האבודה של ג'ון פרנקלין עדיין עשויים להיות בחיים. בשובו לניו-יורק, גייס הול את הוצאת הספרים של האחים הארפר לפרסם את דיווחו על המשלחת - "מחקרים ארקטיים וחיים בין אסקימוסים". הספר נערך על ידי ויליאם פרקר סנואו. השניים הגיעו בסופו של דבר למחלוקת - בעיקר בגלל העריכה האיטית של סנואו. סנואו מאוחר יותר טען שהול השתמש ברעיונותיו לחיפוש אחרי פרנקלין בלי לתת לו קרדיט.
משלחת ארקטית שנייה.
במהלך שנת 1863 תכנן הול מסע נוסף כדי לחפש רמזים נוספים על גורלו של פרנקלין, כולל מאמצים למצוא ניצולים או את רשומותיהם הכתובות. בניסיון הראשון, הוא תכנן להפליג באוניה גדולה אבל הפלגה לא התבצעה, כנראה בשל חוסר בתקציב שנגרם עקב מלחמת האזרחים האמריקאית ומערכת היחסים הגרועה עם המשתתף השני במשלחת פרקר סנואו. לבסוף, ביולי 1864, יצאה משלחת קטנה בהרבה באוניה "מונטיצ'לו".
במהלך המסע השני אל האי המלך ויליאם, הול מצא שרידים וחפצים ממשלחת פרנקלין, וערך חקירות נוספות על גורלם בעזרת ילידי המקום. הול הבין בסופו של דבר שסיפוריהם אינם מהימנים, או עקב הפרשנויות האופטימיות יתר על המידה שנתן לסיפורים אלה. הוא גם התאכזב מהאינואיטים על ידי הגילוי כי הגופות של שרידים משלחת של פרנקלין העידו כי הן הושארו לנפשם ומתו ברעב. הוא לא העלה על דעתו שהמקומיים לא היו יכולים לספק מזון לקבוצה כה גדולה נוספת של ניצולים.
משלחת פולאריס ומוות.
ראה הערך מורחב: משלחת פולריס
המסע השלישי של הול היה שונה לחלוטין. הוא קיבל מענק של 50 אלף דולר מהקונגרס האמריקני לפקד על משלחת לקוטב הצפוני על אוניית הצי "פולריס". החבורה שיצאה איתו כללה 25 איש ביניהם גם את ידידו הוותיק של הול, בודינגטון, כמנהל השייט, ג'ורג' טייסון כנווט, ואת אמיל בסלס כרופא וראש הצוות המדעי. המשלחת נפגעה מהתחלה עקב התפצלותה לקבוצות יריבות. סמכותו של הול התערערה והמשמעת נשברה.
"פולאריס" הפליגה לתוך מפרץ הול - ב־10 בספטמבר 1871, ועגנה בחורף בצפון גרינלנד. בסתיו ההוא, בשובו לספינה ממסע במזחלת עם מדריך אינואיטי לפיורד שהם עגנו בו, שאותו כינה "ניומן ביי", חלה הול לפתע לאחר ששתה כוס קפה. הוא התמוטט, במה שתואר כהתקף. במשך השבוע שלאחר מכן, הוא סבל מהקאות, ואז נראה כי מצבו השתפר לכמה ימים. באותה תקופה הוא האשים כמה מחברי הספינה, כולל בסלס, שהרעילו אותו. זמן קצר לאחר מכן החל הול לסבול מאותם תסמינים, ומת ב -8 בנובמבר. הול נלקח לחוף ונקבר שם.
פיקוד המשלחת עבר אל בודינגטון, שארגן מחדש את התוכנית כדי לנסות להגיע אל הקוטב ביוני 1872. התוכנית לא הצליחה ופולריס פנתה דרומה. ב -12 באוקטובר, הספינה הייתה מוקפת בקרח בסמית' סאונד והייתה על סף מעיכה. תשעה עשר אנשי הצוות והמלווים האינואיטים נטשו את הספינה וירדו לקרח הסמוך, בעוד 14 איש נותרו על הסיפון. פולריס נמחצה ב -24 באוקטובר. לאחר ששהו את החורף על החוף, הצוות הפליג דרומה בשתי סירות וחולצו על ידי ציידי לווייתנים וחזרו הביתה דרך סקוטלנד.
בשנה שלאחר מכן, שאר החבורה ניסתה לחלץ את "פולריס" מהקרח ולפנות דרומה. הקבוצה של 19 איש נסחפה למעלה 2400 ק"מ על גוש קרח ענק במשך שישה חודשים, וניצלה על ידי אוניית צי ליד החוף של ניו פאונדלנד ב -30 באפריל 1873, וכנראה כולם היו נספים אלמלא הייתה איתם קבוצה של אינואיטים שהיו מסוגלים לצוד מזון.
חקירה.
החקירה הרשמית שבאה בעקבות האירועים האלה, קבעה כי הול מת מדימום פנימי. אולם ב -1968, הביוגרף של הול, צ'אנסי סי. לומיס, פרופסור במכללת דארטמות', ערך מסע לגרינלנד כדי להוציא את גופתו של הול. למזלו של הביוגרף שמרה האדמה הקפואה (פראמפרוסט) על הגוף של הול, על תכריכי הדגל, על בגדים ועל ארון מתים. בדיקות של דגימות רקמות של עצם, ציפורניים ושיער הראו כי הול מת מהרעלה ממנות גדולות של ארסן בשבועיים האחרונים לחייו.
אבחנה זו עולה בקנה אחד עם הסימפטומים שדיווחו עליהם חברי המשלחת. ייתכן שהול טיפל בעצמו על ידי הרעל, שכן ארסן היה מרכיב שכיח בתרופות באותה תקופה. לומיס חשב שייתכן והוא נרצח על ידי אחד מחברי המשלחת, אולי בסלס, אם כי אף פעם לא הוגשו כתבי אישום בנושא זה. לאחרונה, התגלו מכתבי אהבה שנכתבו על ידי הול ובסלס לפסלת האמריקנית וויני ריאם ( Vinnie Ream ) ששניהם פגשו בניו יורק בזמן שחיכו ליציאת "הפולאריס", ייתכן ומכתבים אלה מציעים מניע נוסף - רומנטי, שמצביע על בסלס כרוצח.
ישראל בידור
ישראל בידור היא חברה היוצרת תוכן מקורי לפלטפורמות המדיה החברתית והדיגיטל מבית קבוצת z platforms, המפרסמת תכנים בנושאי בידור, מוזיקה ואופנה וכן תוכני וידאו ברשתות החברתיות. בבעלות החברה ערוצי התוכן ישראל בידור, PUSH, ישראל בידור גיימינג וישראל בישול. לחברה ישנם ערוצי אינסטגרם, טיקטוק ויוטיוב בעלי מאות אלפי עוקבים.
היסטוריה.
בשנת 2019 הקים דוד סער את חברת "ישראל בידור", ובינואר אותה שנה הושק אתר החברה. עם השקת האתר הוקם ערוץ היוטיוב של החברה עם התוכנית הרשמית של ערוץ התוכן.
משרדי החברה ממוקמים בקניון ארנה בהרצליה והיא מונה כ-4 מחלקות: מחלקת תוכן ומדיה חברתית, מחלקת תוכן שיווקי ומסחר, מחלקת הפקה וסטודיו לצילום ועריכה, ובהם כ-40 עובדים.