בעיית סינון (הפרדת האות מהרעש) של משפחה רחבה של מערכות דינמיות ליניאריות ידועה כמסנן קלמן.
בהמשך לזה עלתה בעיה דומה של מציאת המסנן האופטימלי עבור מערכות לא־ליניאריות. התוצאות שהיו ידועות עבור מקרה זה היו מסובכות ביותר.
בסביבות שנת 1967 פיתח הפרופ' משה זכאי משוואה הרבה יותר פשוטה עבור המסנן האופטימלי הידועה כ"משוואת זכאי".
תוצאה זו מהווה נקודת מפנה למספר רב של מחקרים בשטח זה.
משוואת זכאי.
נניח שמצב המערכת מתפתח בהתאם לפי המשוואה:
formula_1
מדידת הרעש הנובעת ממצב המערכת זמינה לפי המשוואה:
formula_2
כאשר dw, dv הם שני מקדמים של Weiner, ולכן עוצמת המצב הלא מנורמל בזמן T הוא
formula_3
יצחק פרוויז נזריאן
פרוויז נזריאן
בעיר של סילביה
בעיר של סילביה (בספרדית: En la Ciudad de Sylvia) הוא סרט שכתב וביים הבמאי הספרדי חוסה לואיס גוארין. הסרט עלה לאקרנים לראשונה בשנת 2007.
הסרט, שכמעט נטול דיאלוגים, עוקב אחר בחור צעיר שזוכה רק לכינוי 'Él' (בעברית: 'הוא') כשהוא משוטט במרכז שטרסבורג בחיפוש אחר סילביה, אותה פגש שש שנים קודם בבר בעת ביקורו הקודם. הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע 2008 בסינמטק ירושלים.
ביקורת ופרסים.
הסרט הופיע ברשימת עשרת הסרטים הטובים של 2008 בכמה רשימות מבקרים. בשבועון הניו-יורקי וילג' ווייס הוא כיכב במקום השמיני. אתר הבידור "מועדון AV" תיאר את הסרט כ"יצירת מופת" ובגארדיאן הוא זכה לכינוי "יוצא מן הכלל"
הסרט היה מועמד פרס אריה הזהב לשנת 2007 בפסטיבל הסרטים של ונציה אך לבסוף לא זכה. הסרט זכה בפרס קרן מבקרי הקולנוע האוסטרלי ל"סרט הטוב ביותר שעוד לא הוקרן" לשנת 2008. גוארין זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר של Premios ACE לשנת 2009 עבור סרט זה.
מוטי רייף
מוטי רייף (נולד ב-25 באוגוסט 1964) הוא יזם, איש עסקים ומפיק אירועי אופנה וטלוויזיה ישראלי, חבר מועצת העיר תל אביב ונשיא אגודת הידידות והידידים של עמותת "רוח נשית".
ביוגרפיה.
רייף נולד וגדל בחיפה. אביו היה מדריך תיירים ואמו ציירת. בגיל 16 השתתף כדוגמן בתצוגות אופנה. שירת בצה"ל בחיל המודיעין. לאחר שחרורו, עבר להתגורר בתל אביב. הא עבד ברשת האופנה "ראש אינדיאני" ובין היתר, הלביש את "צמד הבטלנים" שהופיעו באירוויזיון 1987.
בהמשך, ניהל בוטיק אופנה בחיפה ובתל אביב, בהם מכר, בין היתר, בגדים תחת המותג "מוטי רייף". בשנת 1988 הצטלם כדוגמן ל של השיר "מה נתת לי" ששרה ירדנה ארזי.
בסוף שנות השמונים נכנס כשותף עם מארגנת תצוגות האופנה שלוה בן גל. לאחר שנתיים, הקים חברת הפקות עם הדוגמנית פינצ'י מור, והם החלו לארגן תצוגות אופנה. כעבור כשנתיים היה אחראי להפקתן של כ-50 תצוגות מדי חודש. הוא ארגן אירועי השקות לבשמים ותצוגות למעצבים מובילים. לאחר מכן החל לעסוק גם בהפקת אירועים שונים.
בשנים 1993–2003 ביים והפיק את טקסי בחירת מלכת היופי ששודרו בטלוויזיה.
בשנת 1995 ביים את אירוע ׳לובשים שלום׳ בנוכחות ראש הממשלה יצחק רבין, 90 מעצבי אופנה בינלאומיים הציגו "דגם לשלום" ובהם איב סן-לורן, ג'ורג'יו ארמני, ולנטינו, דולצ'ה וגבאנה ודונה קארן. האירוע התקיים באמפיתיאטרון קיסריה ושודר בשידורי קשת.
במקביל נכנס כשותף בסוכנות הדוגמנות "לוק".
בסוף שנות ה-90 החל להפיק תוכניות טלוויזיה בישראל. ונכנס כשותף באולפני מימד. היה שותף להפקת אירוע היובל לאופנה הישראלית, במסגרת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל. הקים עם איתן אבוט, ממנכ"לי אולפני מימד, את חברת "מימד מוטי רייפ". מאוחר יותר הצטרף לחברה כשותף שלישי, גיא המאירי. הם הפיקו בשנת 1999 את טקס פרסי האופנה הישראלי ששודר בערוץ 2. הם גם הפיקו את התוכנית "מהפך", שהגישה אורנה דץ בערוץ 2 בשנים 2001–2005, את תוכניות "הישרדות", "היפה והחנון", טקסי פרסי האופנה בשנים 2000–2016 ואת טקסי "תגלית השנה" בשנים 1993–1999. רייף יצא משותפות זאת בחברת הפקות הטלוויזיה בשנת 2012.
ביוני 2003 מונה לנספח התרבות בקונסוליה בלוס אנג'לס, אך אחרי שלושה חודשים התפטר, לאחר שעובדת התלוננה שהטריד אותה מינית. כעבור כשלוש שנים חזר לגור בישראל.
בשנת 2005 הפיק את הסרט התיעודי "Life After Tomorrow", בהשתתפות השחקנית שרה ג'סיקה פרקר, המציג את השימוש בילדות בעולם הבידור. הסרט זכה בפרס "הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר" ובפרס הבימוי בפסטיבלים שונים.
בשנת 2006 הפיק את הסרט הדוקומנטרי "Brave Miss World", בבימויה של ססיליה פק, שבמרכזו האונס שעברה השחקנית-דוגמנית לינור אברג'יל, לפני שזכתה בתואר "מיס עולם" ב-1998. הסרט היה מועמד לפרס אמי באוגוסט 2014.
בשנת 2007 היה רייף שופט לצד יהורם גאון ויעל בר זוהר בתוכנית המציאות "הדבר הגדול הבא", ששודרה בערוץ 2 במסגרת זכיינית השידור "רשת".
בשנת 2009 יזם והפיק בבוורלי הילס את אירועי "Beverly Hills Fashion Festival". שנה אחר כך, יזם את "שבוע האופנה" בתל אביב.
בשנת 2011 ייסד רייף את חברת הפקת האירועים, "רייפ אנטרטיינמנט", מחברות ההפקה המובילות בישראל בעולם האופנה.
בשנת 2012 נבחר במקום הראשון ברשימת "100 המשפיעים בתעשיית האופנה" של מגזין "את".
ב-2016 השתתף בסדרה תיעודית בת שישה פרקים, "סיפורי בדים", ששודרה בערוץ yes דוקו, ועסקה בפער הגדול בין הזוהר של עולם האופנה למציאות מאחורי הקלעים.
ב-2019 יצר את תוכנית הראיונות "ללא פילטרים" בערוץ האופנה הישראלי, בה אירח אמנים ישראלים לשיחה אישית. עונה שנייה שודרה ב-2021 ב"רשת 13".
רייף הוא אחד משבעת נציגי רשימת "תל אביב אחת" במועצת עיריית תל אביב-יפו. כחלק מתפקידו, הוא מחזיק תיק הרשות לחוסן ושוויון חברתי בעיריית תל אביב ומשמש כדירקטור במת"ש (מרכזי תעסוקה שיקומיים) של העירייה. רייף משמש גם חבר דירקטוריון תיאטרון הבימה.
הקים את "קרן אמהות ע"ש פינצ'י מור", התומכת באמהות חד הוריות ומממנת עבורן את חינוך ילדיהן, ומשמש כנשיא אגודת הידידים והידידות של עמותת "רוח נשית".
בריאיון בשנת 2021 חשף כי הוא שואף לכהן כשר הרווחה.
רייף היה בן זוגה של הזמרת פנינה בריק, חברת להקת "סקסטה", ולהם תאומים בן ובת. הוא יצא מהארון ולאחר מכן סיפר כי במשך שנים רבות הסתיר את היותו הומוסקסואל ואף ניסה בצעירותו טיפולים שונים כדי לשנות את הנטייה המינית שלו, אך ללא הצלחה.
מוטי רייפ
נעימות
נעימוּת היא תכונה אישיותית המתבטאת במאפיינים התנהגותיים הנחשבים לאדיבים, סימפתיים, חמימים, מתחשבים ומבטאים שיתוף פעולה. בפסיכולוגיה של אישיות, נעימות היא אחת מחמש התכונות הגדולות של מבנה האישיות, המשקפת הבדלים בין אנשים בשיתוף פעולה ובהרמוניה חברתית.
אנשים שמקבלים ציון גבוה במבחני אישיות במימד זה הם אמפתיים וזולתניים, ואלה המקבלים ציון נמוך נחשבים לבעלי התנהגות אנוכית וכחסרי אמפתיה. ציונים נמוכים מאוד בממד זה, מעידים על שימוש במניפולציה ותחרות עם אחרים במקום שיתוף פעולה.
נעימות נחשבת לתכונה נעלה, דהיינו שהיא מקבצת תת־תכונות אישיותיות הקרובות סטטיסטית זו לזו. שאר תתי המאפיינים, או ה"היבטים", המקובצים תחת נעימות הם: אמון, כנות, אלטרואיזם, היענות, צניעות, ורגישות.
היסטוריה.
16 גורמי האישיות של קטל.
כמו כל חמש תכונות האישיות הגדולות, את שורשי המושג המודרני נעימות ניתן לייחס למחקר שנערך ב-1936 על ידי גורדון אלפורט והנרי ס. אודברט. שבע שנים לאחר מכן, ריימונד קאטל פרסם ניתוח אשכולות של אלפי מילים הקשורות לאישיות שזוהו על ידי אלפורט ואודברט. האשכולות שזוהו במחקר זה שימשו בסיס לניסיונות נוספים של קטל לזהות גורמים יסודיים, אוניברסליים ואנושיים. בסופו של דבר הוא התרכז ב-16 גורמי אישיות באמצעות ניתוח גורמים. ניתוחי גורמים נוספים חשפו חמישה גורמים מסדר גבוה יותר, או "גלובליים", שיכילו את 16 הגורמים. במסגרת שאלון ה-16PF של קאטל, קוטלגו כ"בלתי תלויים" מדדי ה-E, H, L ו- Q1. מדדים אלה הם במידה רבה מבשרי התכונה נעימות.
חמש התכונות הגדולות.
מידת הנעימות במודל חמש התכונות הגדולות של האישיות נמדדת על פי רוב באמצעות דיווח עצמי, אם כי גם דוחות עמיתים ותצפית של צד שלישי בשימוש. אמצעי דיווח עצמי הם לקסיקליים או על סמך טענות. אילו מדדים מסוג זה נקבעים על ידי הערכה של תכונות פסיכומטריות ואילוצי הזמן והמרחב של המחקר המבוצע. בחירת האמצעי מושפעת מהערכת המאפיינים הפסיכומטריים, כמו גם מאילוצי זמן ומרחב במסגרת המחקר או הבדיקה.
במסגרת אמצעי מדידה לקסיקליים משתמשים בתארים בשפה המשקפים נעימות או את היעדרהּ, כגון היותר אדם סימפתי, משתף פעולה, חמים, מתחשב, קשוח, אכזרי או גס. מילים המייצגות חוסר נעימות הן בנות ניקוד הפוך. גולדברג (1992) פיתח מדד של 20 מילים מתוך 100 המלים שלו, וסוסייר (1994) פיתח מדד קצר יותר בן שמונה מילים, כחלק מ-50 סמני המשנה שלו (mini markers). תומפסון (2008) תיקן ושיפר באופן שיטתי את הסמנים הללו כדי לפתח מדד של 40 מילים עם מאפיינים פסיכומטריים טובים יותר באוכלוסיות אמריקאיות וגם כאלה שאינן - סמני משנה בינלאומיים באנגלית.
יחסים בין אישיים.
הסכמה היא מעלה במצבים הדורשים להסתדר עם אנשים אחרים. לעומת אנשים לא נעימים, אנשים נעימים נוטים לראות אחרים באור חיובי יותר.
מכיוון שילדים נעימים רגישים יותר לצרכים ולנקודת מבטם של אחרים, הם סובלים פחות מדחייה חברתית. מחקרים מצביעים על כך שילדים שפחות מפריעים, פחות אגרסיביים, ומיומנים יותר בקבוצות משחק, זוכים יותר בקבלה על ידי חבריהם.