ביום הזיכרון התשפ"ב (2022) היה מניין חללי מערכות ישראל 24,068.. רוב חללי צה"ל הם גברים מטבע הדברים, וכ-2% הן נשים.
מניין זה כולל את כל מי שנהרג או נפטר מכל סיבה שהיא בהיותו חייל בשירות פעיל, ולא רק הרוגים בפעילות מבצעית. לא פורסם באופן רשמי התפלגות כמות החללים לפי סיבות המוות, ולכן לא ניתן לדעת כמה חיילים נהרגו בפעילות המבצעית וכמה עקב תאונות, מחלות והתאבדויות. על אף זו ד"ר יגיל הנקין העריך בשנת 2015 את מספרם של החיילים ההרוגים באופן ישיר מפעילות מבצעית בכ-12,000–14,000.
באתר האינטרנט "יזכור", שהוקם ומתוחזק על ידי משרד הביטחון, מוצגים שמותיהם (ובדרך כלל גם סיפור חייהם) של כל חללי מערכות ישראל.
נסיבות הפטירה.
, מגדיר חייל שנספה במערכה כחייל או חייל משוחרר, שמת כתוצאה מחבלה, ממחלה או מהחמרת מחלה, שאירעו בתקופת שירותו עקב שירותו. החוק מרחיב הגדרה זו בציינו כי
מנגד, מסייג החוק וקובע כי אם מותו של החייל נגרם כתוצאה מ"התנהגות רעה חמורה" שלו, לא יחולו על בני משפחתו הוראות החוק. הוראה דומה לא נקבעה לגבי קבורה בבית קברות צבאי, ותזכיר חוק שהפיץ משרד הביטחון בשנת 2011 נועד להסדיר גם סוגיה זו. הסוגיה באה על תיקונה ב שנחקק במסגרת תיקון מס' 4 לחוק.
יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולנפגעי פעולות האיבה, המצוין מדי שנה יום לפני יום העצמאות נועד להנצחת זכרם של חללי מערכות ישראל ונפגעי פעולות האיבה.
בשנת 1963 נחקק , חוק שהעניק ביטוי רשמי לדרישות המשפחות השכולות במועצה הציבורית להנצחת החייל. במשך השנים הוכנסו שינויים בחוק. יום הזיכרון הממלכתי בשמו ובנוסחו האחרון והמקיף ביותר נקרא: "יום הזיכרון הכללי לחללי מערכות ישראל".
טקסי אזכרה לחללי מלחמות ישראל.
בנוסף לטקסי הזיכרון הכלליים, הנערכים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, נערכים טקסי זיכרון לחללי המלחמות, ביום השנה לפרוץ המלחמה. טקסים אלה הם:
תפילת יזכור.
לחללי מערכות ישראל חובר נוסח מיוחד של "יזכור", והוא נאמר בטקסי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. את הנוסח חיבר במקור ברל כצנלסון על הרוגי תל חי.
טיפול במשפחות השכולות.
הודעה ראשונה נמסרת למשפחה באמצעות צוות של מודיעי נפגעים, הפועלים במסגרת מנהל הנפגעים וקציני הערים של אגף כוח האדם. המודיעים מגיעים במהירות אל המשפחה, מתוך מטרה להיות ראשונים לבשר את הבשורה באופן מוסמך וישיר, לפני שהמשפחה תהיה חשופה לשמועות או לדיווחים באמצעי תקשורת, ולפני שייפנו אליהם עיתונאים ואחרים.
אגף משפחות והנצחה במשרד הביטחון מופקד על הטיפול לטווח ארוך במשפחותיהם של חללי מערכות ישראל ובהנצחת החללים. פעילות האגף מתבססת בעיקר על שני חוקים:
1934 בברית המועצות
1934 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-17 למהפכת אוקטובר.
הנהגה.
מעשית, יוסיף סטלין בתפקיד המזכיר של המפלגה הבולשביקית מרכז בידיו את השלטון במדינה.
עץ פיתגורי
חללי מערכות ישראל
מורקוק
היפאתיה
תל כברי
תל כברי הוא אתר מתקופת הברונזה בשטח החקלאי של קיבוץ כברי, שבזמן תקופת הברונזה התיכונה II היה היישוב העירוני השלישי בגודלו בארץ ישראל (אחרי תל חצור ואשקלון). הוא נודע בפרסקו בסגנון מינואי, היחיד שהתגלה בישראל. באתר התגלה מחסן יינות מלכותי שהכיל מעל ל-3,000 בקבוקים, מלפני כ-3,700 שנה, העתיק ביותר במזרח-התיכון.
החפירות באתר.
האתר מוקף הסוללה ומשתרע על שטח של יותר מ-200 דונם. חוצה אותו הכביש הישן נהריה-מעלות. בתחומו מעין עין שפע וצפונית מזרחית לו מעין עין גיח.
תקופות החפירה.
האתר התגלה ב-1950 כשחבר קיבוץ כברי מצא כלי אבן מהתקופה הנאוליתית המאוחרת סמוך לעין שפע. חוקרים מרשות העתיקות והמוזיאונים, (ד' אלון ו-ד' רוזיליו), זיהו את הסוללה מתקופת הברונזה ומגדל בצידה הצפוני.
ממצאים עיקריים.
מהתקופה הנאוליתית שרידי מבנים, קבר יחיד, גרזני אבן ממורקים, כלי צור וכן חפצי אומנות בסגנון תרבות ואדי רבה. מתקופת הברונזה המוקדמת I-II קברים ובניינים. מתקופת הברונזה התיכונה, בתים פרטיים, קברים, מערכת ביצורים וארמון המכסה כ-6000 מטר מרובע. הארמון הוא היחיד מהתקופה הכנענית שיכול להיחפר בשלמותו. רצפתו וקירותיו מטוייחים ומעוטרים בסגנון מינואי. השתמרות העיר הכנענית יכולה לתת תמונה מלאה של הפוליטיקה וחיי החברה בתקופה הכנענית, וכך לענות על השאלות האם היה שלטון מרכזי, האם נגבו מיסים ועל סוג החקלאות ששימשה בתקופה. מתקופת הברזל שרידים של עיר פיניקית מהמאה ה-10 לפניה"ס וחומת סוגרים המיוחסת למאות 8-9. מהתקופה ההלניסטית שרידים הכוללים אקוודוקט. ומהתקופה הרומית ועד העות'מאנית שרידי יישובים, כאשר עיקר ההתיישבות על גבעה צפון-מזרחית ליישוב הקדום.
שרידי שני כפרים ערביים שנבנו בדרום האתר מיוחסים למאה ה-17 ולמאה ה-18.
היסטוריוגרפיה.
בגלל חשיבות היישוב בתקופת הברונזה הIIA ותקופת הברזל, אהרון קמפינסקי, שיער שזו העיר רחוב המוזכרת בספר יהושע
ה-A-r-h-bum המוזכרת בכתבי המארות, וה-Rhabu המופיעה בכתבי ממלכת מצרים החדשה.
חוסר בממצאים מבהירים מתקופת הברונזה המאוחרת, מעלה ספקות בקשר להשערה זו, שייתכן כי תיפתר בחפירות עתידיות.
קדרי
משמר האמזונות
משמר האמזונות הוא הכינוי הבלתי רשמי שהוענק על ידי עיתונאים מערביים ליחידת עלית של שומרי הראש של נשיא לוב לשעבר מועמר קדאפי בה שירתו נשים בלבד, רובן ממוצא אפריקאי. שמה הרשמי של היחידה הוא אלראהבאת אלת'וריאת (الراهبات الثوريات, "הנזירות המהפכניות"), ולעיתים היא ידועה גם בכינוי "הנזירות הירוקות". מטרתה המוצהרת של יחידה זו הייתה הגנה על שלומו וביטחונו של מנהיג לוב מועמר קדאפי.
היחידה הוקמה בראשית שנות ה-80, לאחר "התפטרותו" של קדאפי ממשרת ראש המדינה של לוב שלאחריה העניק לעצמו את התואר "המנהיג–האח ומורה הדרך של מהפכת 1 בספטמבר של הרפובליקה הערבית הלובית הסוציאליסטית העממית" (בפועל המשיך להחזיק בכל סמכויות השלטון).
צעד זה הפתיע רבים, לאור התבטאויותיו המיזוגיניות המרובות במהלך שנות ה-70 ומשנתו הפוליטית אותה פרסם בספר הירוק ובו הוא הבהיר כי תפקידן של הנשים צריך להיות מוגבל לעבודות משק בית וטיפול בילדים.
לפי דיווחים שונים המהלך של גיוס שומרות ראש במקום גברים נבע מחששו של קדאפי שגברים ערבים יהססו לפגוע בנשים (במידה ויהיה בכך צורך) ולכן יגנו עליו פחות טוב מפני ניסיונות התנקשות. מועמר קדאפי אף התבטא באחת הפעמים כי הגבר הערבי הפסיק להיות גבר כאשר נוצח על ידי הגבר היהודי ולכן הוא סומך מעתה רק על נשים, אך ההערכה הרווחת שיחידת שומרות הראש אינה אלא היבט אחד מני רבים של התנהגותו האקסצנטרית של קדאפי ורצונו להיות מוקף בנשים צעירות ונאות.
המועמדות למשמר האמזונות עברו הכשרה אינטנסיבית בשימוש בכלי נשק ואמנויות לחימה, נדרשו להצהיר על בתוליהן, ונבחרו אישית על ידי קדאפי. החברות במשמר נהנו מזכויות יתר המקנות להן רשות להתלבש ולהתאפר בסגנון מערבי (בניגוד למקובל אצל נשים מוסלמיות).
הקמת משמר האמזונות ספגה ביקורת קשה בלוב בטענה שקדאפי גורם לצעירות במשמר שלא להינשא ולהקים משפחות.
ב-1998 נטען על ידי מקורות לוביים, שאחת משומרות ראשו של קדאפי נהרגה ושבע אחרות נפצעו במהלך מארב מתוכנן של קיצונים איסלמיים לשיירת מכוניות בה נסע קדאפי. המקורות מסרו שהצעירה שנהרגה בשם עיישה, הייתה חביבתו של קדאפי והטילה עצמה לפני קדאפי תוך שהיא סופגת את כדורי הרובה (ובכך אולי הצילה את חייו).
בנובמבר 2006, כשקדאפי הגיע לנמל התעופה של אבוג'ה בניגריה יחד עם יחידה של 200 שומרות ראש חמושות היטב, נוצרה תקרית דיפלומטית כאשר המאבטחים המקומיים ניסו לפרוק אותן מנשקן. קדאפי עזב בכעס כשהוא מצהיר כי בכוונתו לגמוא את 40 הק"מ לבירה ברגל וחזר בו רק לאחר התערבותו של הנשיא הניגרי אולוסגון אובאסניו שהזדמן לנמל התעופה לגמרי במקרה.
לאחר נפילתו של קדאפי מהשלטון ב-2011 האשימו אותו כמה משומרות הראש שלו שכפה עליהן להצטרף למשמר ושהיו קורבן לאונס והתעללות מינית מידיהם של קדאפי, בניו ומקורביו.
מבצע נקם
מבצע נקם (אנגלית: Operation Vengeance) היה מבצע שבוצע במסגרת מלחמת העולם השנייה, ב-18 באפריל 1943, על ידי ארצות הברית כדי להתנקש בחייו של האדמירל היפני איסורוקו יממוטו.
רקע.
לאחר אובדן גוודלקנל החליט יממוטו להעלות את מורל החיילים על ידי עריכת סיור במוצבים בדרום האוקיינוס השקט. ב-14 באפריל 1943 יירט מג'יק, מודיעין הצי האמריקאי, תשדורת יפנית שהכילה פרטים בנוגע לסיורו של יממוטו, כולל זמני הגעה ועזיבה, מיקום, מספר וסוג המטוסים שהובילו וליוו אותו במסעו. לפי התשדורת, יממוטו עמד לטוס מרבאול לשדה התעופה בלאלאיי (Ballalae Airfield) שעל אחד מאיי שלמה, בבוקר ה-18 באפריל. הוא היה אמור להגיע אל בוין בשעה 9:45 בבוקר ולהמשיך, אבל מעולם לא הגיע לשם.
מהלך המבצע.
לבקשתו של נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט, נועץ האדמירל צ'סטר נימיץ באדמירל ויליאם הלסי ולאחר מכן, ב-17 באפריל הורה על יירוט מטוסו של יממוטו. לביצוע המשימה נבחרה טייסת מטוסי P-38 לייטנינג מחיל האוויר האמריקני, שכן היו אלה המטוסים היחידים שהיו בעלי טווח טיסה מספיק ויכולות יירוט. לשמונה עשר הטייסים שנבחרו בקפידה משלוש יחידות נמסר שמטרתם היא קצין בכיר בעל חשיבות, אך שמו של יממוטו לא הוזכר.