באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, לסדרה דירוג של 83% המבוסס על 48 ביקורות, עם ציון ממוצע של 7.14 מתוך 10. על פי דעת הרוב, נכתב בתאר כי הסדרה "מוזרה, סוריאליסטית ומפתיעה", ועל אף שאיננה עומדת ברמת הציפיות שיש ממנה, הסדרה "נותרת מרתקת בזכות הכתיבה החכמה והכוח העצום של התפקיד הכפול שמגלם פול ראד". באתר Metacritic, לסדרה ציון ממוצע משוקלל של 72 מתוך 100, המבוסס על 22 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
מישל ברנייר
קרל אמיל פרנצוז
קרל אמיל פרנצוז (בגרמנית: Karl Emil Franzos, 25 באוקטובר 1848 - 28 בינואר 1904) היה סופר ופובליציסט יהודי בשפה הגרמנית, שפעל בבודפשט, וינה וברלין.
חייו.
פרנצוז נולד בקרבת צ'ורטקוב, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום באוקראינה. מוצא משפחתו מגולי ספרד, שהגיעו לארצות השפלה ולבסוף התיישבו בחבל לורן הצרפתי. ב-1770 הקים אחד מאבותיו של פרנצוז מפעל עבור משפחתו במזרח פודוליה, אז חלק מממלכת הבסבורג, וכשחויבו היהודים לאמץ לעצמם שמות משפחה, הם קראו לעצמם "פרנצוז" על שם המדינה ממנה הגיעו, צרפת, למרות שהם ראו עצמם גרמנים.
אביו של קרל אמיל, היינריך פרנצוז, רופא נכבד בצ'ורטקוב, נחשב לזר - עבור האוקראינים והפולנים המקומיים הוא נחשב גרמני, עבור הגרמנים הוא נחשב יהודי ועבור היהודים הוא נחשב מתבולל בגלל רעיונותיו הנאורים. האב נפטר כשקרל אמיל היה בן 10, ולאחר מותו עברו הילד ואמו לצ'רנוביץ.
פרנצוז גדל בסביבה רב-תרבותית, השפות הראשונות שדיבר היו פולנית ואוקראינית, שלמד מהמטפלת שלו. בית ספרו הראשון היה בית ספר של הדומיניקנים, בו למדו בפולנית ובלטינית וקיבל גם שיעורים פרטיים בעברית. בצ'רנוביץ למד בגימנזיום הגרמני וסיים אותו בהצטיינות ב-1867. חברו ללימודים היה מיכאי אמינסקו, איתו היו לו מחלוקות, אך גם שיתופי פעולה, שניהם כתבו שירים לזכר המורה שלהם, ארון פומנול, אמינסקו ברומנית ופרנצוז בגרמנית.
פרנצוז למד משפטים באוניברסיטת וינה ובאוניברסיטה של גראץ, אך בחר לא לעסוק בעריכת דין ולו כי דרכם של יהודים אל כס המשפט הייתה חסומה על כן בחר לעסוק בעיתונאות, תחילה בבודפשט ולאחר מכן בווינה, עבור כתב העת נויה פרייה פרסה.
ב-1877 נשא לאישה את אוטיליה בנדיקט, קרובת משפחה של עורכו, מוריץ בנדיקט ומ-1886 עברו לגור בברלין, בירת גרמניה, שבאיחודה תמך.
האידיאלים והיצירה שלו.
פרנצוז הטיף לגרמניזציה של היהודים, בעיניו התרבות הגרמנית המיוצגת על ידי שילר מהווה מטרה נאה לשאוף אליה. האזור ממנו הוא בא - גליציה, פודוליה ובוקובינה - היה החלק העני יותר והפחות מפותח באימפריה האוסטרו-הונגרית ושם חיו מרבית יהודי האימפריה. הוא קיווה שהגרמניזציה תפתח ליהודים צוהר לקדמה ולשיפור מצבם הכלכלי.
ביצירותיו עסק רבות בחיי תושבי אזורים אלה. תיאור לא מחמיא של הרומנים בספרו Aus Halb-Asien גרר כעס אצל חברו לשעבר לספסל הלימודים, מיכאי אמינסקו, שביקר אותו בחריפות, בטענה שאי ידיעת השפה הרומנית היא הסיבה לבורותו לגבי הרומנים.
פרנצוז ביקר גם את היחס הנוקשה של הממסד היהודי הרבני כלפי היהודים החופשיים יותר ועסק בכך רבות ביצירותיו.
הנצחה.
במאי 2017, במרכז העיר צ'ורטקוב, הוסר הלוט מעל פסלו של קרל אמיל פרנצוז.
יחסי חוף השנהב–שווייץ
יחסי חוף השנהב–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת קוט דיוואר לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין רפובליקת קוט דיוואר לקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, "היחסים שבין רפובליקת קוט דיוואר לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים חמים וידידותיים מאז קיבלה קוט דיוואר את עצמאותה מהמושבה הצרפתית של אפריקה המערבית הצרפתית".
היחסים הדיפלומטיים שבין חוף השנהב לשווייץ מתמקדים במסחר, שיתוף פעולה מחקרי ועזרה הומניטרית. שווייץ וחוף השנהב חתמו על מספר הסכמים בילטרליים מאז שנת 1962. ההסכמים היו קשורים במסחר, הגנה וקידום השקעות, שיתוף פעולה טכנולוגי ומדעי וכללו בתוכם בין היתר אמנה למניעת כפל מס.
שווייץ הכירה בעצמאותה של הקולוניה הצרפתית לשעבר ב-7 באוגוסט 1960. לאחר שנה היא כוננה באביג'אן שגרירות, שהחליפה את הקונסוליה שהייתה במקום ונפתחה בשנת 1952. בין 1984 ל-1990 נחתמו חמישה הסכמים בילטרליים בין שתי המדינות שהגיעו להיקף חריג של מיליוני פרנקים שווייצרים.
בין שתי המדינות מתקיים גם שיתוף פעולה תרבותי במגזר הפרטי באופן אינטנסיבי מאוד. בין היתר גם במגזר החינוכי קיים שיתוף פעולה בין שתי המדינות, כאשר באביג'אן קיים "Centre Suisse de Recherche Scientifique" (המרכז השווייצרי למחקר מדעי). המכון מהווה מוסד אקדמי חשוב באביג'אן וחגג 60 שנים של פעילות ב-2011.
שווייצרים בחוף השנהב.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו בחוף השנהב מאתיים שישים וחמישה אזרחים שווייצרים. במהלך שנות השבעים של המאה העשרים] מספרם של השווייצרים בחוף השנהב עלה למעל חמש מאות נפשות והוא כלל מיסיונרים, אנשי עסקים, ומלונאים בין היתר.
אמריקאים יהודים
The Weight
The Weight הוא שיר של להקת הבנד, הלהיט המרכזי מאלבום הבכורה שלה "Music from Big Pink" שראה אור בקפיטול רקורדס ב-1968. השיר נכתב על ידי חבר הלהקה, רובי רוברטסון, בעקבות חוויות שחווה בדרום ארצות הברית יחד עם חברו ללהקה, לבון הלם. השיר דורג על ידי המגזין רולינג סטון במספר 41 בין 500 השירים הגדולים בכל הזמנים, היכל התהילה של הרוק אנד רול מנה אותו כאחד מ-500 השרים שעיצבו את הרוקנרול, השיר שובץ בפסקולי הסרטים "אדם בעקבות גורלו" ו"החברים של אלכס" ובוצע במסגרת הופעת הלהקה בפסטיבל וודסטוק. בהופעת הפרידה של הלהקה, "הוואלס האחרון", בוצע השיר יחד עם הסטייפל סינגרס. כן מופיע השיר בשלושה אלבומי ההופעה החיה של הלהקה "Before the Flood" (עם בוב דילן), "Rock of Ages" ו-"The Last Waltz".
מילים ולחן.
רובי רוברטסון, שנולד בקנדה, חבר ללבון הלם, יליד ארקנסו, במסע לדרום ארצות הברית, במטרה לספוג את האווירה, המוזיקה, האנשים, התרבות וההיסטוריה של המקום. חוויות אלה, שעובדו דרך אמצעים אמנותיים כגון הסרטים הסוריאליסטיים של לואיס בוניואל ואינגמר ברגמן הובילו לחיבור השיר. המילים עוסקות בעיירה בשם נצרת. רובינסון הצביע על נצרת שבפנסילבניה כהשראה לשם העיירה Nazareth, כיוון ששמה צוין כמקום בו יוצרה הגיטרה עליה ניגן. אך החוויות והדמיות עליהן כתב נאספו באזור ממפיס, טנסי והאזורים הכפריים של ארקנסו.
בין הדמויות המוזכרות בשיר:
הלחן והתזמור מורכב מהשפעות של קאנטרי (קולות, גיטרה ותופים) וגוספל (אורגן לאורי (Lowrey organ) ופסנתר).
ביצועים.
השיר ראה אור בתקליט "Music From Big Pink" ובסינגל שראה אור מתוכו ב-8 באוגוסט 1968. השיר בבי-סייד של התקליטון היה "I Shall Be Released" של בוב דילן עם הבנד.
הביצוע בתקליט ובתקליטון הוא:
ביצועים נוספים כוללים את הסטייפל סינגרס במופע "הוואלס האחרון", ג'ו קוקר, הגרייטפול דד, אריתה פרנקלין וקינג קרטיס, דיאנה רוס והסופרימז, אל קופר ומייק בלומפילד, דיון וורוויק, רינגו סטאר, ממפורד אנד סאנז, אולמן ברדרס בנד, מישל שוקד, ג'ף היילי, ריקי לי ג'ונס ועוד.
בהופעות שנערכו בחוותו של לבון הלם בוודסטוק לאחר פירוק הבנד נוגן השיר לרוב כשיר האחרון, בהשתתפות אמנים אורחים.
ב-2 במאי 2012, בעת הופעה בניו ג'רזי, ביצעו את השיר ברוס ספרינגסטין ואי סטריט בנד כמחווה ללבון הלם שהלך לעולמו מספר ימים קודם לכן. השיר בוצע לזכרו גם בטקס חלוקת פרס גראמי ב-10 בפברואר 2013 על ידי אלטון ג'ון, ממפורד אנד סאנז ואמנים נוספים.
ב-7 בפברואר 2014, חתם ג'ימי פאלון את תוכנית הפרידה שלו בביצוע השיר על ידי החבובות כדיבוב לביצוע של הסטייפל סינגרס מהמופע "הוואלס האחרון".
ניפגש בשמחות
ניפגש בשמחות הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. השיר יצא לאור ב-28 באוגוסט 2019, כסינגל מתוך אלבומו השישי של אדם, "Omer", דרך חברת התקליטים אן אם סי יונייטד.
רקע והפקה.
בשיר מתאר הדובר מערכת יחסים בעייתית ומלאת דרמות. הדובר טוען כלפי זוגתו שהיא "עושה לו הרצאות", "מלכת דרמה" ו"עושה לי צרות".
השיר הוא מז'אנר הפופ והוא משלב בתוכו גם מוזיקה חסידית וסימפול של נעימת כלייזמרים של חתונות.
וידאו קליפ.
טרם פורסם הווידאו קליפ המלא לשיר, העלה אדם לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר אשר מציג בתוכו את מילות השיר.
נכון ליוני 2020 מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-5.5 מיליון.
מלך האריות (פירושונים)
מלך האריות הוא סרט אנימציה של חברת וולט דיסני משנת 1994.
מעלה סיירים
מעלה סיירים הוא נתיב מדברי בנגב בשמורת מסיב אילת ובקרבת נחל עתק. הדרך נפרצה בתחילת שנות ה-50 בידי יחידת סיור של הצנחנים.
בשלהי קיץ שנת 1954 הוחלט על פריצת דרך אלטרנטיבית לאילת מאזור מערב הנגב לאזור באר אורה שבערבה. מבצע זה הוטל על ידי אריק שרון על מחלקת הסיור של הצנחנים בפיקודו של יאיר תל צור. במסגרת זו נפרץ לראשונה "מעלה סיירים", אשר נקרא בתחילה - "מעלה סיירי 890". הדרך התבססה על נתיב שכבר היה קיים בערוץ נחל עתק ושימשה לצורך מעבר ג'יפים וקומנדקרים. בשל מיקומה הרחק מציוויליזציה קיבלה את השם "מעלה סיירים". במשך שנים רבות שימש הנתיב בתור דרך היחידה, שקישרה בין שני צדי הנגב: זה הנסמך על הגבול המצרי ועמיתו הנושק לגבול הירדני.