המשורר אלכסנדר פן חיבר שני שירים לזכר זייד, ושניהם הולחנו על ידי מרדכי זעירא. המפורסם שבהם הוא "על גבעות שייח' אבריק" או "אדמה, אדמתי", במקצב דבקה. השיר השני נקרא "שיר של זייד", ובוצע על ידי אופירה גלוסקא.
גם הסופר אליעזר שמאלי הנציח את סיפור חייו של זייד ומשפחתו וההתיישבות ברחבי ארץ ישראל ובשייח' אבריק, בספריו "אנשי בראשית", "חיי ראשונים", "שומר בישראל" ו"לפנות בוקר" - קטעים מיומניו של זייד מעובדים לקורא הצעיר.
רמינגטון M24
רמינגטון M24 הוא רובה צלפים אמריקאי צבאי תוצרת חברת נשקי רמינגטון. הרובה מבוסס על דגם קצר יותר של החברה, רמינגטון מודל 700 בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו, רובה בריחי פופולרי שנפוץ בקרב אזרחים בארצות הברית, ובקרב כוחות משטרה בארצות הברית ובעולם (הדגם רמינגטון 700P). בעוד שהרמינגטון 700 נחשב לזול (מחירו הוא בין 750–850 דולר לרובה בלבד) ה-M24 יקר יותר (למעלה מ-3,000 דולר לרובה בלבד) וזאת עקב רכיבים חזקים ואמינים יותר המתאימים למפרט הצבאי אך בעיקר עקב קנה ארוך ואיכותי יותר. כתוצאה מכך ה-M24 מדויק ועמיד יותר מאשר הרמינגטון מודל 700, ומתאים מאוד לצליפה צבאית.
רובה ה-M24 נחשב לרובה צלפים אמין ומדויק ביותר, המתאים לירי בטווחים ארוכים, עד כ-800 מטר. בעזרת התחמושת המתאימה (תחמושת צליפה באיכות Match Grade), צלף מיומן יוכל לקבץ בפיזור של חצי דקת קשת (, השקול לפיזור מרבי של 1.45 ס"מ בטווח 100 מטר ו-11.6 ס"מ בטווח 800 מטר), באופן עקבי ולעיתים אף לקבץ בפיזור של רבע דקת קשת (), דיוק הנחשב למעולה ביותר. עם זאת, הדיוק הנפוץ יותר בירי מבצעי הוא בסביבות 1 עד 0.5 דקת קשת בטווחים של פחות מ-800 מטר, בעיקר עקב מגבלות התחמושת הצבאית. בטווחים של 1000 מטר ומעלה הדיוק יורד לפיזור זוויתי של למעלה מ-1 דקת קשת.
רובה ה-M24 שימש כנשק הצלפים הסטנדרטי של צבא ארצות הברית בשנים 1988–2014 ושם נקרא M24 SWS (SWS משמעותו Sniper Weapon System). רובה ה-M24 נמצא עד היום בשירות צבא ההגנה לישראל בו הוא נקרא רוב"צ M24. הרובה זכה להצלחה וחוות דעת חיוביות, הן בצבא ארצות הברית והן בצה"ל. הרובה נמצא בשימוש צבאות נוספים בעולם.
דיוק.
ה-M24 נחשב לרובה מדויק מאוד בטווחים של עד כ-800 מטר, אך יכול לפגוע גם במטרות בטווח של כ-1,100 מטר. מעבר לטווחים אלה, האפקטיביות יורדת עקב מגבלות התחמושת: כדורי 7.62x51 מ"מ (0.308 אינץ') יעילים רק לטווחים של עד כ-800 מטר ואחרי זה מאבדים מהתנע שלהם, דבר שגורם לירידה בעוצמת הפגיעה וכן לירידה בהתנגדות לסטיות בליסטיות (כגון רוח) וכתוצאה מכך בדיוק.
ה-M24 נחשב לרובה עקבי.
לפי המפרט הטכני, ה-M24 תוכנן כך שבירי תחמושת צליפה ברמת Match Grade ממכונת מבחן תקנית הדיוק שיושג יהיה 0.35 דקת קשת או טוב יותר, כלומר: הפיזור הזוויתי המקסימלי של מקבץ יריות לא יעלה על 0.35 דקת קשת = 0.35/60 המעלה = 102 מיקרו-רדיאן. זה שקול לכך שבירי לטווח 100 מטר המרחק המקסימלי בין הפגיעות יהיה לכל היותר כסנטימטר אחד (10.2 מ"מ). כמו כן, נדרש הרובה לכך שדיוק זה יישמר גם אחרי ירי של 10,000 כדורים. ה-M24 עמד בדרישות אלה בהצלחה ואף נמצא כי הדיוק השתפר לאחר 10,000 כדורים.
למרות זאת, בפעילות מבצעית הדיוק הממוצע שלו נע בין 1.0 ל-0.5 דקת קשת, דבר השקול לכך שבירי לטווח 100 מטר המרחק המקסימלי בין הפגיעות יהיה לכל היותר 2.9 עד 1.45 ס"מ בהתאמה, ואילו בטווח 800 המרחק המקסימלי בין הפגיעות יהיה 23.2–11.6 ס"מ בהתאמה. דיוק של 1.0 דקת קשת נחשב לטוב מספיק עבור צליפה צבאית ואילו דיוק של 0.5 דקת קשת נחשב לטוב מאוד, גם עבור צליפה צבאית וגם עבור צליפת לוט"ר ומשטרה. הדיוק בפעילות מבצעית (לעומת ירי ממכונת מבחן במטווח) יורד עקב מגבלות היורה, תנאי שדה לא אידיאליים ומגבלות התחמושת הצבאית (שבדרך כלל איננה ברמת Match Grade).
עם תחמושת סטנדרטית מדגם M118 הדיוק הוא 1 דקת קשת (MOA) ומטה (כלומר: הפיזור הזוויתי של הכדורים קטן יותר מ-1/60 מעלה). עם תחמושת M118 Special Ball (שנחשבת לאיכותית יותר מתחמושת 7.62 מ"מ רגילה אך איכותית הרבה פחות מתחמושת צלפים ברמת Match Grade) ומכונת מבחן תקנית של הממשל האמריקאי הושגו התוצאות הבאות:
כדי להתגבר על מגבלות התחמושת הרגילה פיתחו משרד ההגנה האמריקאי וצבא ארצות הברית תחמושת צליפה לטווח ארוך שציונה הוא M118LR (כאשר LR מציין "Long Range"). תחמושת זו עדיפה בהרבה על תחמושת ה-M118 הרגילה, אך עדיין אינה ברמה של תחמושת צליפה ייעודית באיכות Match Grade. עם תחמושת זו הדיוק של ה-M24 נע בין 0.6 ל-0.5 דקת קשת (MOA), דיוק הנחשב לטוב מאוד. עם תחמושת ייעודית לצליפה ברמת Match Grade הרובה מקבץ באופן עקבי בדיוק של 0.5 דקת קשת, דיוק הנחשב למצוין, ויכול אף לקבץ ולפגוע בדיוק של 0.25 דקת קשת () בידי צלף מיומן, דיוק הנחשב למצוין ביותר.
עם תחמושת 7.62mm x 51mm Long Range, Match 175 Grain תוצרת התעשייה הצבאית צלפי צה"ל מסוגלים לקבץ בפיזור של 12 ס"מ בטווח של 800 מטר. יכולת קביצה זו שקולה לדיוק של חצי דקת קשת (0.5 MOA).
דגמים נוספים.
M24A1.
דגם של ה-M24 בקליבר 0.300 וינצ'סטר מגנום היעיל לטווחים של עד .
M24A2.
חברת רמינגטון פיתחה דגם משופר של הרובה בשם M24A2. הדגם כולל מחסנית חיצונית נתיקה של 10 כדורים, מסילות פיקטיני למעלה ובצדדים (נקראת באופן רשמי בשם MARS שהוא ראשי תיבות של Modular Accessory Rail), שינויים בקנה שיאפשרו התקנת משתיק קול, קת משופרת עם כן מתכוונן ללחי ועקב מתכווננת. נשק מומחה יכול לשדרג רובי M24 לדגם M24A2, פעולה שמחייבת את החלפת הקנה.
M24A3.
הדגם M24A3 הוא רובה M24 שתוכנן לירי לטווחים ארוכים יותר מן הרגיל. דגם זה הוא בקליבר 0.338 לפואה מגנום והתחמושת בשימוש היא בקוטר 0.338 אינץ' (8.58 מילימטר). הרובה בא עם כוונת טלסקופית של לאופולד Leupold Mk 4 M1LR/T 8.5–25×50mm בעלת הגדלה שניתן לכוונן בין ×8.5 ל- ×25. טווח הירי המרבי של ה-M24A3 הוא בין 1,200 ל-1,500 מטר.
M24E1.
ה-M24E1 הוא רובה M-24 שעבר הסבה לקליבר 0.300 וינצ'סטר מגנום היעיל לטווחים ארוכים יותר (עד 1200 מטר) מתחמושת 7.62 מ"מ נאט"ו (0.308 אינץ'). בנוסף להחלפת הקנה, הרובה כולל גם מתפסים חדשים, מסילות להרכבת אמצעים טקטיים, בלם לוע חדש המאפשר התקנה מהירה של משתיק קול, הסבת מערכת הטעינה למחסנית חיצונית נתיקה בת 5 כדורים והחלפת הקת המסורתית לקת חדשה וידית אחיזה דמוית אקדח.
הרובה נבחן על ידי צבא ארצות הברית תחת השם XM2010 והוחלט לרכוש אותו לצד ה-M110 SASS. את הסבת הרובה מבצעת חברת הנשק נשקי רמינגטון, היצרנית של ה-M24 המקורי. הציון הרשמי של הרובה הוא M2010 ESR (ראשי תיבות של Enhanced Sniper Rifle).
רובים אלה הם רובים שנבנו מחדש מהחלקים המקוריים של רובי ה-M24 SWS, שנותרו אחרי הסבתם ל-M2010, בתוספת מכלול וקנה מעובה חדש. רובים אלה שופצו על ידי חברת נשקי רמינגטון ונקראים M24R (האות R מסמלת "Rebuild") והם מוצעים למכירה גם לאזרחים.
M24 צה"לי משודרג.
זהו רובה צלפים M24 של צה"ל שעבר שדרוג כולל של המעצה (השלדה המקיפה את הקנה והמכלול, ומשמשת גם כממשק לצלף) ממעצה קלאסי למעצה מודרני. המאפיינים של הרובה המשודרג:
המעצה המשודרג הופך את ה-M24 לנוח יותר גם בצליפת לש"ב (המתבצעת גם בעמידה וישיבה) ולא רק בצליפת שדה (המתבצעת בעיקר בשכיבה).
הדגם המשודרג נכנס לשירות בסוף 2020.
משתמשים.
שירות בצבא ארצות הברית.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 החליט צבא ארצות הברית להקים מחדש את מערך הצליפה ולשם כך היה צריך רובה שיחליף את ה-M21 החצי-אוטומטי שהיה אז בשירות. היה צורך בכ-10,000 רובים ולכן נדרשו פיתוח וייצור מהירים של הרובה. חברת נשקי רמינגטון זכתה במכרז והחלה לפתח רובה צלפים בריחי המבוסס על מודל 700 המוצלח של החברה, ששימש גם כבסיס לרובי ה-M40 של חיל הנחתים של ארצות הברית. התכנון המקורי היה לבנות רובה שיתאים לכדורים בקליבר 0.30-06 ספרינגפילד עם יותר אבק שרפה, אך עקב מחסור בתחמושת הזאת הוחלט לייצר את הרובה בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו הנפוצה יותר. עם זאת, המתכננים שמרו את האופציה להחלפת קליבר ל-0.30-06 בכך שייצרו אותו עם מכלול ארוך (long action), דבר שאיפשר גם הסבה מהירה ל-0.300 וינצ'סטר למרות שקליבר זה לא היה בתכנון המקורי. הרובה תוכנן במהירות ונכנס תוך זמן קצר לייצור. תוך פרק זמן קצר יחסית הצליחה רמינגטון לצייד את רוב צלפי צבא ארצות הברית ברובה.
ה-M24 נכנס לשירות בצבא ארצות הברית ב-1988 תחת השם SWS) M24 SWS משמעותו Sniper Weapon System, מערכת נשק צלפים). הרובה זכה לביקורות וחוות דעת טובות מאוד מצלפי צבא ארצות הברית במלחמת אפגניסטן (2001) ומלחמת עיראק. למרות שהטווח היעיל הרשמי שלו הוא 800 מטר הרובה רשם פגיעות מדויקות גם בטווחים של .