דלאי לאמה שהה במנזר קומבום על ידי שינינג ואחר כך נסע מזרחה אל אחד מארבעת ההרים הקדושים של הבודהיסטים בסין, הר ווטאי, כ-300 קילומטר מבייג'ינג. הוא קיבל שם שורה של שליחים אירופיים, ביניהם הציר האמריקאי בבייג'ינג, וליאם וודוויל רוקהיל, הקולונל
מנרהיים מטעם השלטונות הרוסים, חוקר אנגלי בשם כריסטופר אירווינג, הדיפלומט הבריטי ר.פ.ג'ונסון מן השירות הקולוניאלי ואיש הצבא הצרפתי, משנה הרוזן אנרי ד'אולון. דלאי לאמה ניסה להשתמש בקשרים עם המעצמות כדי לשחרר את ארצו מהשלטון הסיני. מתוך דאגה לביטחונו האישי, העניק לו מנרהיים במתנה אקדח מסוג בראונינג והראה לו איך לטעון אותו מחדש.
בספטמבר 1908 התקבל דלאי לאמה אצל הקיסר גואנגשו והקיסרית. בשיחתם ניסה הקיסר הסיני להדגיש את מעמדה של טיבט כאזור חסות, בעוד שהמנהיג הטיבטי נמנע מלהשתחוות בפניו. הוא נשאר בבייג'ינג עד סוף שנת 1908.
בשובו למולדת התחיל לארגן את מנהלו מחדש. אך בשנת 1909 פלש לטיבט כוח צבאי סיני בפיקודו של הגנרל צ'או-אר פנג והדלאי לאמה נאלץ להימלט. הוא חצה את יאטונג (דרומו, בטיבטית) ואת המעבר ג'לפלה לסיקים ואחר כך להודו. בעת שהותו בארץ זו התרשם מביטויי הקדמה של העולם המודרני.
אולם הוא לא נשאר הרבה זמן בגלות. בשנת 1911 הודחה השושלת צ'ינג במהפכת שינהאי ובסוף שנת 1912 נסוגו היחידות האימפריאליות האחרונות מטיבט.
שלטונו.
בשנת 1895 קיבל טובטן גיאטסו סמכויות שלטוניות מידי המנזרים הגדולים שנהנו בעבר מהשפעה רבה באמצעות העוצר.
בשתי תקופות הגלות שלו – בשנים 1904–1909 בעקבות הפלישה הבריטית, וב-1910–1913 בעקבות ההתערבות הצבאית הסינית נעשה טובטן גיאטסו ער יותר למורכבויות הפוליטיקה הבינלאומית והפך לדלאי לאמה הראשון שייחס חשיבות ליחסי החוץ.
אחרי הפלישה של צבא הקיסר בשנת 1910 נמלט דלאי לאמה להוד בליווי ששה שרים ופמליה קטנה שכללה את יד ימינו, טסארונג דזאסה.
הם נמלטו לדרג'ילינג דרך סיקים ונשארו שם כמעט שנתיים. בתקופה זו הוא הוזמן על ידי הלורד מינטו, המשנה למלך של הודו שסייע בשיקום היחסים עם הבריטים.
בשובו ב-1913 מן הגולה יחד עם טסארונג דזאסה, קיבל דלאי לאמה התנצלות של ממשלת בייג'ינג המהפכנית על פעולות הממשל הקיסרי הקודם. הממשלה הסינית הציעה לו לקבל מידיה את סממני המעמד כדלאי לאמה, אך טובטן גיאטסו דחה את הצעתה. הוא לקח על עצמו לבד את סמכויות המנהיגות הרוחנית והפוליטית של טיבט, בלי להיזדקק לאישורה של הממשלה הסינית.
התחיל לנהל יחסי חוץ עצמאיים במקום מועצת השרים -הקאשאג והפרלמנט. הוא ניהל מגעים ישירים עם המהרג'ה והנציב הבריטי בסיקים ועם מלך נפאל.
ב-13 בפברואר 1913 הכריז טובטן גיאטסו על עצמאות טיבט כלפי סין. ניסח את 5 עקרונות העצמאות של הארץ וחיבר את
המנונה. מאז דלאי לאמה החמישי לא הייתה לדלאי לאמה סמכות פוליטית כזאת.
הוא בחר בצורה הסטנדרטית של דגל טיבט, המקובלת עד לימינו. בשלהי שנת 1912 הוא הנפיק בולים ראשונים של המדינה ושטרות כסף טיבטיים ראשונים. בשנת 1913 הקים את שירות הדואר של טיבט.
הוא ביצע שורה של צעדים לכיוון עצמאות ארצו ופיתוחה. הקים בשנת 1913 מכללה לרפואה חדשה - מנטסיקנג - באתר בית החולים המסורתי שעל יד ג'וקהנג. הנהיג וחיזק מערכת מסים וניסה להצר את שחיתות הפקידים, הקים כוח משטרתי וב-1923 הקים את מפקדתו בהלאסה. ערך רפורמה של מערכת המשפט שהפכה לאחידה בכל הארץ. ביטל את עונש המוות והפחית את השימוש הענישות גופניות. שיפר את התנאים בבתי הסוהר. בנוסף למערכת החינוך הדתית הנהיג מערכת חינוך חילונית. יחסו לזרים - יפנים, בריטים או אמריקאים שביקרו בטיבט היה לבבי. בשנת 1923 ייסד בגיאלטסה את בית הספר האנגלי הראשון בטיבט. החליט בנוסף לשלוח 4 תלמידים מצטיינים ללימודי הנדסת חשמל באנגליה.
מינה פקחים שישגיחו על ביצוע הרפורמות. בשנת 1914 חיזק את הכוחות הצבאיים בטיבטים על ידי ארגון אימוניהם.
המלחמה עם הצבא הסיני ב-1932.
בשנת 1932 ניסה דלאי לאמה לכבוש שטחים בצ'ינגהאי ובסיקאנג ונכנס לעימות עם יחידות צבאיות סינית. בפיקודו של הגנרל המוסלמי מה בו פאנג, הצליח הצבא הלאומי המהפכני הסיני שכלל ארמייה מוסלמית מצ'ינגהאי וארמייה סינית מסיצ'ואן להביס את הטיבטים. הסינים כבשו בחזרה כמה מחוזות בפרובינציה שיקאנג, מחוזות שיצ'ו, דנגקה ואחרים. הטיבטים נהדפו מעבר לנהר ג'ינשה. מהבו פאנג וליו ון הוי הזהירו את שלטונות טיבט שלא להעז לחצות שוב את הנהר. אחד הניצחונות של מה בופאנג התרחש בדאן צ'וקורגון. כמה גנרלים טיבטים נכנעו לסינים והודחו מתפקידיהם על ידי דלאי לאמה. המנהיג הטיבטי נאלץ לבקש עזרה מהשלטונות הבריטים בהודו. בלחץ הבריטים הסכימה ממשלת ננג'ינג להסכמי שביתת נשק שנחתמו בין הטיבטים לבין הכוחות של מה וליו.
לפני מותו הביע דלאי לאמה תחזיות שחורות לארצו "בגלל מעשי בגידה מבפנים ומבחוץ"
הוא נפטר בלהאסה בדצמבר 1933.
הומבורג (פירושונים)
יהדות נוצרית
תלי
לוקאס וינטרה
לוקאס וינטרה (ביוונית: Λουκάς Βύντρα; בצ'כית: Loukas Vyntra; נולד ב-5 בפברואר 1981) הוא כדורגלן יווני-צ'כי המשחק בעמדת הבלם בלאמיה 1964, ולזכותו 57 הופעות בנבחרת יוון.
קריירה.
וינטרה נולד בצ'כוסלובקיה לאב צ'כי ולאם יוונית, ובגיל צעיר חזר עם אמו ליוון. בשנת התחיל את הקריירה שלו כאשר חתם בפנליאקוס מליגת המשנה היוונית. וינטרה לא השתלב במועדון ובקיץ עבר לואריה ששיחקה אז בליגה השלישית. בעונה שלאחר מכן חזר לפנליאקוס והפך לשחקן הרכב קבוע הקבוצה, עמה עלה בעונת לליגת העל היוונית.
בינואר עבר וינטרה לפנאתינאיקוס, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בדאבל. ב-29 בספטמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרות אירופאיות, בהפסד 0–1 לפ.ס.וו. איינדהובן בשלב הבתים של ליגת האלופות. ב-16 בפברואר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית, בניצחון 1–0 נגד סביליה בשלב ההצלבה של גביע אופ"א, אך בגומלין ניצחה סביליה 2–0 ועלתה לשמינית הגמר. בעונת זכה עם הקבוצה בדאבל נוסף.
בינואר הגיע וינטרה לספרד וחתם עד תום העונה בקבוצת לבאנטה מההליגה הבכירה. בסיום העונה האריך את חוזהו בקבוצה בשנתיים נוספות, וב-19 בינואר 2014 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול ברצלונה שהסתיים בתיקו 1–1.
ב-31 ביולי 2015 הגיע וינטרה לישראל, וחתם לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב הקבוצה במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך ב-24 באוגוסט 2015, במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, במחזור הראשון של עונת 2015/2016. וינטרה שיחק עונה אחת בהפועל תל אביב, וערך במדיה 29 הופעות בכל המסגרות.
ב-29 באוגוסט 2016 חתם וינטרה באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית, ובמדיה שיחק שלוש שנים. ב-17 ביולי 2019 חזר לליגה היוונית וחתם בקבוצת לאמיה 1964.
נבחרת יוון.
וינטרה החל את הקריירה הבינלאומית שלו כאשר ייצג את יוון באולימפיאדת אתונה. ב-8 ביוני 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון, בהפסד 0–1 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. וינטרה היה חלק מסגל הנבחרת במשחקי גביע הקונפדרציות 2005, יורו 2008, מונדיאל 2010 ומונדיאל 2014.
תל&quot;י
דימיטריס סלפינגידיס
דימיטריס סלפינגידיס (ביוונית: Δημήτρης Σαλπιγγίδης) הוא כדורגלן עבר יווני ששיחק בעמדת הקשר והחלוץ בקבוצות פאוק סלוניקי ופנאתינאיקוס ובנבחרת יוון.
קריירת מועדונים.
פאוק סלוניקי.
סלפינגידיס התחיל את דרכו כספורטאי כמתאבק, ובגיל מאוחר יותר החליט לשחק כדורגל והצטרף למחלקת הנוער של פאוק סלוניקי. ב-30 בספטמבר 1999 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד לוקומוטיב טביליסי. במהלך עונת הושאל ללאריסה על מנת לצבור דקות משחק, בעונת הושאל למשך שנתיים לקוואלה. בעונת סיים כמלך השערים של הליגה ובסיום העונה חזר לפאוק סלוניקי. ב-25 באוגוסט 2002 הוא ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו בפאוק בניצחון 1-4 נגד פנאתינאיקוס. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2-3 נגד אופי כרתים. בקיץ מונה לקפטן הקבוצה כאשר הוא רק בן 21, לאחר עזיבתם של שחקנים בכירים עקב בעיות כלכלות קשות. למרות הקשיים הכלכלים, בעונת הוביל את הקבוצה למקום השלישי שמוביל למוקדמות ליגת האלופות, שם הפסידו למכבי תל אביב. בעונת סיים כמלך השערים של הליגה עם 17 שערים.
פנאתינייקוס.
בקיץ אולימפיאקוס, א.א.ק. אתונה ופנאתינאיקוס הביעו עניין בשחקן. ב-16 באוגוסט 2006 חתם בפנאתינייקוס ל-4 שנים תמורת 1.8 מיליון אירו ו-3 שחקנים נוספים (לרבות קונסטנטינוס חרלאמבידיס) שעברו לפאוק. העברה זו נחשבת להעברה השלישית היקרה ביותר בהיסטוריה של הכדורגל היווני. אוהדי פאוק ראו בו כבוגד. ב-20 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-4 נגד אייגלאיו, ובמשחק זה כבש שלושער. בעונת זכה עם פנאתינייקוס בדאבל ראשון בקריירה.
החזרה לפאוק סלוניקי.