הקבוצה הגיעה לגמר הראשון שלה במפעל זה בעונת 1967, אז פגשה בגמר את קבוצת טויט פסאנט מזאמבה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אז הפסידה אסאנטה בשל הפרש שערי חוץ פחות טוב, שכן במשחק שנערך ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, סיימו הקבוצות בתיקו 1-1 ובמשחק שנערך בגאנה סיימו הקבוצות בתיקו 2-2, דבר שגרם לזכייתה של מזאמבה בשל הפרש שערי חוץ.
הגמר השני של הקבוצה הגיע שלוש שנים מאוחר יותר, אז נגד אותה הקבוצה הבדיוק כמו בגמר לפני שלוש שנים, אז סיימו הקבוצות בתיקו 1-1 בגאנה אך בגומלין ניצחה אסאנטה 2-1 וזכתה בגביע היוקרתי. בעונה שלאחר מכן הגיעה הקבוצה בפעם שנייה לגמר ובו פגשה בקבוצת קאנון יאונדה מקמרון. אסאנטה הפסידה בסופו של דבר בסיכום המשחקים וקאנון יאונדה זכתה בתואר.
שנתיים מאוחר יותר חזרה אסאנטה לגמר, אז נגד קבוצת ויטה קלאב מזאיר שזכתה בתואר בסיכום המשחקים. תשע עונות מאוחר יותר, בעונת 1982, הגיעה הקבוצה לגמר, בו פגשה בקבוצת הפאר המצרית אל-אהלי, קבוצה שבסופו של דבר גברה על אסאנטה והשאירה אותה ללא תואר גם במפגש גמר זה. עונה אחת מאוחר יותר נפגשו שתי הקבוצות בשחזור הגמר של העונה שלפני כן. הפעם יצאה אסאנטה מצמד המשחקים כשידה על העליונה וזכתה בתואר אליפות אפריקה האחרון בתולדותיה. עשר שנים מאוחר יותר, בעונת 1993, חזרה הקבוצה לגמר המפעל ופגשה ביריבתה המושבעת של אל-אהלי - א-זמאלכ. בצמד המשחקים זכתה לבסוף זמאלק. משחק זה הוא האחרון עד היום בו הגיעה אסאנטה לגמר המפעל.
מייקל סילבסטרה
עלייה ארצה
Be-Bop-A-Lula
Be-Bop-A-Lula (בעברית: בי-בופ-א-לולה) הוא שיר רוקנ'רול שהוקלט לראשונה ב-1956 על ידי ג'ין וינסנט ולהקתו - ה-Blue Caps.
הפקה.
כתיבת השיר מיוחסת לג'ין וינסנט ולאמרגנו, ביל דייוויס. קיימת טענה כי השיר נכתב ב-1955 בעת שג'ין וינסנט החלים מתאונת אופנוע בבית החולים של הצי האמריקאי בנורפוק וירג'יניה. הוא פגש שם את דונלד גרייבס שכנראה כתב את מילות השיר בעוד שווינסנט כתב את הלחן. כששמע האמרגן דייוויס את השיר, קנה מגרייבס את הזכויות על המילים תמורת 50 דולר (המקורות השונים חלוקים על גובה הסכום המדויק) ונחשב מאז ככותב המילים. דייוויס טען כי הוא כתב את המילים יחד עם ג'ין וינסנט לאחר ששמע את השיר "Don't Bring Lulu". וינסנט לעומתו, טען בהזדמנויות שונות כי הוא עצמו כתב את המילים בהשראת קומיקס בשם "Little Lulu".
הביטוי "Be-Bop-A-Lula" כמעט זהה לביטוי "Be-Baba-Leba" שמו של שיר שהגיע למקום השלישי במצעד הרית'ם אנד בלוז ב-1945 בביצועה של זמרת הג'אז, הלן יומס. מאוחר יותר, הפך "Be-Baba-Leba" ללהיט גדול עוד יותר בביצועו של ליונל המפטון תחת השם "Hey ! Ba-Ba-Re-Bop". ביטוי זה ודומים לו היו נפוצים בזירות הג'אז של שנות הארבעים ואף שמו של זרם הג'אז "בי בופ" נגזר מהם. יש הסוברים כי ביטויים אלו נגזרו מקריאות העידוד לנגנים Arriba! Arriba! שהיו מקובלות אצל מנהיגי התזמורות הלטיניות שפעלו אז בארצות הברית.
בתחילת 1956 הופיע ג'ין וינסנט עם השיר בתוכנית רדיו בנורפוק שבווירג'יניה והקליט גרסת דמו שנשלחה לקפיטול רקורדס. חברת התקליטים שחיפשה באותה עת זמר צעיר שיהווה תחרות לאלביס פרסלי הזמינה אותו להקלטה באולפן בנשוויל שבטנסי. ב-4 במאי 1956 הוקלט השיר. להקת הליווי, שקיבלה את השם "The Blue Caps", מנתה את: קליף גאלאפ (גיטרה מובילה), "וי" וילי ויליאמס (גיטרה קצב), "ג'מפין" ג'ק ניל (קונטרבס) ודיקי "בי בופ" הארל (תופים). בעת ההקלטה צעק הארל ברקע בתקווה שמשפחתו תוכל לזהות את קולו בעת שתאזין להקלטה.
השיר יצא ביוני 1956 כסינגל, זכה מיד להצלחה ונמכר היטב. הוא הגיע למקום השביעי במצעד האמריקאי, לעשרת הגדולים במצעד הרית'ם אנד בלוז ולמקום ה-16 במצעד הבריטי. כשנה לאחר הוצאת הסינגל, הודיעה חברת התקליטים כי נמכרו מעל לשני מיליון עותקים של השיר.
אזכורים בתרבות.
ג'ין וינסנט אף הופיע בסרט "The Girl Can't Help It" שיצא לאקרנים ב-1956 וביצע בו את השיר שהיה חלק מפסקול של מיטב להיטי הרוקנ'רול באותה תקופה. המוזיקאי והזמר איאן דיורי, שצפה בסרט בנעוריו, נשבה בקסמו של השיר ובג'ין וינסנט והפך אוהד נלהב של וינסנט. באלבומו השלישי, "New Boots and Panties!!", שיבץ דיורי את השיר "Sweet Gene Vincent" אחרי שערך תחקיר בן שישה שבועות על חייו של וינסנט). השיר כולל גם ציטוט קצרצר משורה של "בי-בופ-א-לולה". "Sweet Gene Vincent" היה שיר קבוע בהופעותיו של דיורי לאורך כל הקריירה שלו.
"בי-בופ-א-לולה" מוזכר גם בשירם של הדייר סטרייטס, "Walk of Life", שהופיע באלבומם "Brothers in Arms". השיר מוזכר כחלק מרפרטואר של זמר הרחוב גיבור השיר.
השיר דורג במקום ה-102 ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" של המגזין רולינג סטון .
גרסאות כיסוי.
במשך השנים גדלה הפופולריות של השיר והוא הפך לסטנדרט של רוקנ'רול. להקת הקוורימן - להקתם של פול מקרטני וג'ון לנון שקדמה לביטלס, הופיעה עם גרסת כיסוי של השיר בהופעתה השנייה שנערכה ביולי 1957. מאוחר יותר, ביצעו גם הביטלס את השיר. עוד ביצעו את השיר: קרל פרקינס, האחים אברלי, ג'ון לנון (באלבומו מ-1975, "רוקנרול" ), פול מקרטני, קווין, סטריי קאטס ואמנים רבים אחרים.
The Who Sell Out
The Who Sell Out הוא אלבום קונספט פופ-פסיכדלי מאת להקת המי משנת 1967. זהו אלבומה השלישי של הלהקה, והוא מורכב מאוסף שירים בסגנונות שונים כשבין השירים שזורות פרסומות (בביצוע חברי הלהקה) למוצרי צריכה קיימים. בכך יצרה הלהקה מעין שידור של תחנת הרדיו הפיראטית "רדיו לונדון" ששידרה מספינה בלב ים בין השנים 1967-1964. יציאת האלבום לוותה בתביעות משפטיות רבות, בשל הפרסומות למוצרים קיימים (חלקם התבססו אף על ג'ינגלים קיימים) ששולבו בין השירים ואף הופיעו על עטיפת האלבום. להקלטת האלבום, שכרה הלהקה את שירותיו של הקלידן אל קופר.
בשנת 1995 יצאה מהדורה חדשה של האלבום. מהדורה זו כללה בונוסים רבים ובהם פרסומות אמיתיות שחברי הלהקה הקליטו באותה העת.
בשנת 2003 הגיע האלבום למקום ה-113 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים שערך מגזין הרולינג סטון.
באלבום מופיעים מספר מלהיטיה הבולטים ביותר של הלהקה, ובראשם השיר "I Can See for Miles" שהיה גם השיר היחיד באלבום שיצא כסינגל. ברשימת 500 השירים הגדולים של כל הזמנים שערך מגזין הרולינג סטון, הגיע השיר למקום ה-258.
אינדורה
אינדורה (בעבר אמדור) היא עיירה במערב בלארוס במחוז גרודנו ליד הגבול עם פולין וליטא.
יהודי אמדור.
במאה ה-18 הייתה באמדור קהילה יהודית חשובה של יהדות ליטא והיא שימשה כאחת ממקומות המפגש של ועד ארבע הארצות. אמדור הייתה עיר מוצאו של אחד מראשוני החסידות, הרב חיים חייקל מאמדור שנפטר בשנת 1787. למרות היותה עיירה קטנה, הייתה באמדור ישיבה.
בתחילת המאה ה-20 התגוררו באמדור כ-2000 נפש, כ-90% מהם היו יהודים. הרב ראובן כץ כיהן כרבה של אמדור בין השנים תרס"ט-תרפ"ג.
במהלך השואה השמידו הנאצים את יהודי אמדור ביחד עם יהודי אודלסק הסמוכה ומאז אין באינדורה יהודים. בשנת 2003 קבוצת נוער הגיעה לאינדורה, שיפצה את בית הקברות היהודי במקום והקימה סביבו גדר בסיוע אנשי המקום.
רבני העיירה.
חלק מרבני אמדור נודעו בשמם:
אמדור
טבלת היסודות
הלוח הגריגוריאני
לחש
לחש הוא אמירה שמאמינים מייחסים לה סגולה לשינוי המציאות בהווה, או בעתיד. אין תימוכין מדעיים או מחקריים לכך שלחשים עשויים לפעול, והאמונה בכוחם נחשבת אמונה טפלה.
סוגי לחשים.
קיימים שני סוגי לחשים: "לחשים רגילים", הנאמרים על ידי הדיוטות בתחומי דת, וכישופים המוטלים על ידי מכשפים.
לחשי הדיוטות נחשבים סגולה לעתיד טוב, או נאמרים בזמני מצוקה או חרדה בידי המאמין, כדי לנסות ולעזור לעצמו וליקרים לליבו כפנייה לכוחות אלוהיים או כוחות על- טבעיים.
יש סוגי לחשים רבים, שהמאמינים מייחסים להם השפעות, כמו הסרת עין הרע, ברכה, הריון ולידה, אהבה, ישועה ממחלה, וכן הלאה. אנשים רבים זוקפים לזכות לחשים הצלה מפגעים שונים. כאשר הלחש אינו נושא פרי מיוחס הכישלון להיעדר אמונה בלחש או לפעולתו של אל. לחשיהם של מכשפים נחשבים בעלי סגולה רבה יותר, בעיני המאמינים, ומיוחסת להם עצמה רבה יותר.
בתרבות המודרנית, יש שימוש בלחשים בספרות פנטזיה העוסקת בקסמים. בסדרת ספרי "הארי פוטר" מגדילה הסופרת לעשות ומכניסה את הלחשים למערכת הלימודים בבית־הספר לקוסמים.
הלחש שונה מתפילות וברכות בכך שאין פנייה לאל או אמירה אופטימית על העתיד לבוא אלא חזרה על טקסט ידוע מראש, שלעיתים אין פשרו ברור.
לחש ביהדות.
בתורה קיים איסור להשתמש בלחשים, נאמר במקרא: "וחובר חבר", ופירשו בספרי ובתלמוד שהכוונה לאדם הלוחש לחש כדי לשתק נחש או עקרב. איסור זה נמנה בתרי"ג מצוות .
אולם במקרים מסוימים התירו חז"ל להשתמש בלחשים, בתלמוד במסכת שבת מובא שורה של לחשים שמותר לאומרם בהזדמנויות שונות: כנגד חום גבוה, שחין וכאב, או כנגד שד לחשים אלו הותרו כדי ליישב את דעתו של החולה או הנפגע, כדי שהפחד לא יחמיר את מצבו.
במשנה מובא עונש הלוחש: "הלוחש על המכה... אין לו חלק לעולם הבא", אך בתלמוד מוסבר שמדובר במי שרוקק לפני הלחש, משום שאין להזכיר שם האל בזמן רקיקה.
במשפחה, המושג בן הוא ייחוס הקושר זכר אל הוריו. המושג המקביל לנקבה הוא בת, ובלשון כללית קרובי משפחה מיחס זה ידועים כ"ילדים". להבדיל מהמונח תלוי-הגיל, "ילד" (כלומר אדם בשנותיו הראשונות) היותו של אדם בגדר בן של הורים מסוימים היא עובדה שרירה וקיימת לצמיתות. המושג נפוץ בהתייחסות לבני אדם, אך רלוונטי גם לבעלי חיים, למשל בפסוק: .