באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) זכה במדליית זהב עם נבחרת הכדורסל, זכה במדליית כסף במשחה 50 מטר בסגנון חזה (55.1 שניות) ודורג במקום החמישי בתחרות שליחים במרוץ עגלות 4X40 ובמשחה מוקדמות ל-50 מטר בסגנון חופשי.
באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972) היה בנבחרת כדורסל כיסאות גלגלים ושותף לזכייה במדליית כסף.
המשיך בפעילות ספורט עם נבחרת הכדורסל והיה שותף לזכייה באליפות אירופה 1978.
בשנת 2002 החל לנהל את מרכז הספורט לנכים ועמד בראשו כעשור.
קלינרט האגן
קלינרט האגן (באנגלית: Kleinert Hagen; נולד ב-15 ביוני 1941) הוא פרופסור גרמני לפיזיקה תאורטית ב Free University of Berlin מאז 1968.
קלינרט הוא דוקטור לשם כבוד ב West University ב Timişoara, ודוקטור לשם כבוד ב Kyrgyz-Russian Slavic University.
כמו כן הוא חבר כבוד של האקדמיה הרוסית למאמצים יצירתיים.
על תרומתו לפיזיקת חלקיקים ופיזיקת המצב המוצק זכה בפרס מקס בורן עם מדליה לשנת 2008. תרומתו לספר הזיכרון לכבוד יום ההולדת ה-100 של לב לנדאו זיכתה אותו בפרס Majorana Prize 2008 עם מדליה.
קלינרט פרסם מעל 370 מאמרים על נושאים מגוונים כגון: מתמטיקה פיזיקלית, פיזיקה של חלקיקים אלמנטרים, גרעין האטום, מצב מוצק, קריסטלים נוזלים, ממברנה ביולוגית, פולימרים, ובנוסף גם בתחום השוק המסחרי. קלינרט נחשב למומחה עולמי בתחום אינטגרלי מסלול בפיזיקה והוא פרסם מספר ספרים אשר המפורסם שבהם-
Path Integrals in Quantum Mechanics, Statistics, Polymer Physics, and Financial Markets
פורסם במהדורה רביעית מאז 1990 וקיבל תגובות נלהבות מצד הקוראים..
כשסיים קלינרט את לימודיו כסטודנט באוניברסיטת האנובר הוא המשיך לתחום היחסות הכללית אותה למד מפי ג'ורג' גאמוב אבי תורת המפץ הגדול.
כפרופסור צעיר בשנת 1972 קלינרט התרשם מהפיזיקאי ריצ'רד פיינמן. הוא גילה כיצד להשתמש בשיטת האינטגרל המסלולי של פיינמן כדי לחשב את האינטגרל המסלולי של אטום המימן. ובכך הרחיב את תחום הפעולה של שיטתו של פיינמן.
מאוחר יותר קלינרט עבד בשיתוף פעולה עם פיינמן בנושאי המחקר האחרונים שבהן עסק פיינמן. דבר שהוביל לשיטה מתמטית שהופכת צימוד חלש של טור חזקות מתבדר לטור חזקות עם צימוד חזק שמתכנס. תורת הפרעות וריציונית זו מניבה את תוצאות מדויקות בתחום מעברי הפאזה מסדר שני אשר מאומתים בניסויים עם נוזלי-על.
בתחום תורת השדות של קווארקים הוא גילה את אלגברת שאריות רגי אשר שוערה על ידי ניקולה קביבו ל. הורביץ ויובל נאמן.(ראה עמ' 232 במאמר.). כשקלינרט עבד בשיתוף פעולה עם פיינמן במכון הטכנולוגי של קליפורניה
הוא חלק משרד עם יובל נאמן ומאז הם נהיו חברים מאוד קרובים. כשהיה נאמן מגיע לגרמניה, בתקופת כהונתו כשר המדע, היה נאמן מבקר את קלינרט ומשוחח עמו על פיזיקה. של יובל נאמן לכבוד יום ההולדת ה-60 של קלינרט.
בשנת 1978 הוא הציע את קיומה של סופרסימטריה שבורה בגרעין האטום, אשר בינתיים נצפתה ניסויית.
מחקרו בתחום תורת שדות ובמודלים הדרונים שפיתח מהווים אב טיפוס למכלול של פיתוחים בפיזיקה של מצב מוצק, פיזיקה גרעינית
וחלקיקים אלמנטריים.
ביחד עם ק. מאקי, קלינרט הבהיר את מושגים בתחום הגבישים הכמו-מחזוריים.
בתחום המצב המוצק הוא חזה בשנת 1982 נקודה קריטית משולשת בדיאגרמת הפאזה של מעבר מסופר מוליך מסוג ראשון לסוג שני כשסדר המעבר שונה מהשני לראשון. תחזית זו אומתה בשנת 2002 על ידי שימוש במחשב ושיטת מונטה קרלו.
בשנת 1986 הכניס את המושג של קשיחות לתורת המיתרים אשר עד אז השתמשה רק במושג של מתיחות. מכיוון שהפיזיקאי הרוסי פוליאקוב הציע בו בזמן הרחבה דומה התוצאה נקראת מיתר פוליאקוב-קלינרט .
קלינרט ביחד עם צ'רביקוב פיתח הרחבה של תורות התפלגות ממרחבים ליניאריים לחבורות למחצה והגדרת מכפלתם בצורה ייחודית. ההרחבה אפשרית בשל הדרישה שאינטגרלי מסלול חייבים להיות אינווריאנטים תחת טרנספורמציות קואורדינטות. תכונה זו הכרחית לשקילות שבין הפורמליזם של אינטגרלי מסלול לבין זו של שרדינגר.
כאלטרנטיבה לתורת המיתרים, קלינרט השתמש באנלוגיה שבין גאומטריה לא-אוקלידית לגאומטריה של גבישים עם פגמים כדי לבנות מודל של היקום שנקרא עולם גבישי או גביש פלאנק-קלינרט במרחקים באורך פלאנק מודל זה מתאר פיזיקה שונה מזו של תורת המיתרים. במודל גבישי זה, החומר יוצר פגמים במרחב-זמן אשר גורם לעקמומיות ולשאר האפקטים של תורת היחסות הכללית.
תאוריה זו נתנה השראה לאומן האיטלקי,לאורה פס (Laura Pesce) ליצור פסלי זכוכית בשם "עולם גבישי".
קלינרט הוא חבר בכיר ב IRAP. הפרויקט הוא חלק מרשת בינלאומית לאסטרופיזיקה ICRANet.
קלינרט גם היה מעורב בפרויקט "קוסמולוגיה במעבדה", חלק מהקרן האירופאית למדעים.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:פיזיקאים גרמנים]]
[[קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1941]]
הדרומטום
פורסט (עיר)
פורסט (בגרמנית: Forst; בסורבית: Baršć) היא עיירה במדינת ברנדנבורג, גרמניה. היא שוכנת בחבל לוסאטיה, ממזרח לעיר קוטבוס, במרחק כ-130 ק"מ מברלין ו-140 ק"מ מדרזדן, בסמוך לגבול גרמניה-פולין.
העיירה נודעת בעיקר בזכות גן הוורדים המפורסם שבשטחה, ובשל מוזיאון הטקסטיל שלה. בעקבות איחוד גרמניה, פוקד אותה מחסור קשה במקורות תעסוקה, והאבטלה בה גואה. בעבר שגשגו בה מפעלי טקסטיל, אך אלה נסגרו.
אוכלוסיית העיירה במגמת ירידה, בשנת 2009 מנתה כ-21 אלף נפש ובסוף 2019 כ-18 אלף.
העיר היא מקום מגורים של מיעוט סלאבי הדובר את השפה הסורבית, ובהתאם לחוק עירוני שפה זו היא מהשפות הרשמיות בעיר.
בפורסט בית ספר תיכון אחד, "הגימנסיה על שם פרידריך לודוויג יאן", הידוע בשל הפרויקטים הרבים הקשורים לקשרי חוץ שאותם הוא מקיים, וזאת באמצעות הקמת משלחות לחילופי תלמידים עם מדינות רבות, ביניהן ישראל.
אנטונוב An-225
אנטונוב An-225 מריאה (באוקראינית: Ан-225 Мрія) היה מטוס תובלה אסטרטגי שיוצר על ידי חברת אנטונוב הסובייטית, המטוס הכבד ביותר שנבנה אי פעם. מטרת בנייתו המקורית הייתה הובלת מעבורת החלל הסובייטית בוראן. המטוס מבוסס על דגם אנטונוב An-124. פירוש השם "מריאה" באוקראינית - "חלום". בשנת 1988 נבנה בברית המועצות מטוס אחד מדגם זה. בנייתו של המטוס השני החלה בתחילת שנות ה-90, אך טרם הסתיימה עד היום בשל היעדר תקציב.
אורכו של המטוס היה 84 מטרים ומשקלו 285 אלף ק"ג. המטוס יכול לשאת מטען של כ-300,000 ק"ג ולטוס עמו עד 4,000 ק"מ. למטוס שישה מנועים ומוטת הכנפיים שלו מגיעה ל-88 מטרים - כמעט פי שניים מרוחב של מגרש כדורגל. למטוס 32 גלגלים בגחונו. ה"מריאה" מאויש בטיסה על ידי 21 אנשי צוות, ובהם שבעה טייסים.
ב-2 בפברואר 2008 נחת מטוס זה בישראל בטיסת מטען אזרחית ונחת בשנית בישראל ב-3 באוגוסט 2020.
מטוס זה היה בשירות עד שבפברואר 2022 נפגע מהפצצות צבא רוסיה בנמל התעופה הוסטומל.
סמל קוריאה הצפונית
סמל קוריאה הצפונית (הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה) כולל תחנת כוח הידרואלקטרית הנמצאת מתחת להר פאקטו. מעל ההר יש כוכב אדום בוהק בעל חמישה חודים. משני צידי הסמל יש אסופה של גרגרי אורז. הכוכב הוא אחד ממאפייני הסוציאליזם והקומוניזם המוכרים ביותר. בתחתיתו של הסמל יש סרט עליו כתוב בכתיב קוריאני (הנגול) "הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה".
הסמל חולק מאפיינים רבים עם סמל ברית המועצות שאומץ בימים עברו על ידי מדינות נוספות ומראה קשר ברור בין האידאולוגיה של המדינה לקומוניזם ולהקמתה במהלך המלחמה הקרה בתמיכתה ותחת חסותה של ברית המועצות.
סמל גרמניה המערבית
קלינטון דייוויסון
קלינטון ג'וזף דייוויסון (באנגלית: Clinton Joseph Davisson; 22 באוקטובר 1881 – 1 בפברואר 1958) היה פיזיקאי אמריקאי שזכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1937, על הגילוי של עקיפת אלקטרונים בגבישים. דייוויסון חלק את הפרס עם ג'ורג' פג'ט תומסון, שגילה את תופעת עקיפת האלקטרונים במקביל לדייוויסון.
חייו.
דייוויסון נולד בבלומינגטון, אילינוי שבארצות הברית. הוא סיים את בית הספר התיכון בבלומינגטון בשנת 1902, והחל את לימודיו באוניברסיטת שיקגו הודות למלגת לימודים. בעקבות המלצתו של רוברט מיליקן (זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1923), הועסק בשנת 1905 על ידי אוניברסיטת פרינסטון כמרצה לפיזיקה. הוא השלים את הדרישות לתואר הראשון מאוניברסיטת שיקגו בשנת 1908, בעיקר בתקופת הקיץ. בעודו מלמד בפרינסטון, ערך דייוויסון מחקר לדוקטורט יחד עם אוון וילאנס ריצ'רדסון (זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1928). את תואר הדוקטור בפיזיקה קיבל מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1911; באותה השנה נישא לאחותו של ריצ'רדסון, שרלוט.
דייוויסון מונה להיות מרצה במכון קרנגי לטכנולוגיה. בשנת 1917 נטל חופשה מהמכון, כדי לערוך מחקר הקשור למאמץ המלחמתי, במסגרת מחלקת ההנדסה של חברת וסטרן אלקטריק (לימים מעבדות בל). בסוף המלחמה, קיבל דייוויסון משרה קבועה בחברת וסטרן אלקטריק, לאחר שהובטח לו שיוכל לעסוק במחקר בסיסי. הוא גילה שחובות ההוראה שלו במכון קרנגי עיכבו אותו במחקרו. דייוויסון נשאר בווסטרן אלקטריק (ובמעבדות בל) עד לפרישתו בשנת 1946. הוא החל קריירה כפרופסור מחקר באוניברסיטת וירג'יניה, שנמשכה עד לפרישתו השנייה בשנת 1954.
לקלינטון ושרלוט דייוויסון נולדו ארבעה ילדים; בנו, ריצ'רד דייוויסון, עסק אף הוא במחקר בפיזיקה.
לאות הוקרה על עבודתו של דייוויסון, נקרא על-שמו מכתש על פני הירח, "מכתש דייוויסון".
עקיפת אלקטרונים וניסוי דייוויסון-גרמר.