שכר והטבות או תגמול עובדים, הוא תחום העוסק בתהליכי תגמול עובדים שכירים.
מדובר בדיסציפלינה מתחום ניהול משאבי אנוש המתמחה בעיצוב מדיניות תגמול עובדים לארגון, בנייה ותפעול תוכניות תגמול לעובדים שכירים.
מבחינה פסיכולוגית תגמול עובדים יכול לשמש כחיזוק עבור התנהגות רצויה.
תיירות תמריץ.
תיירות תמריץ היא ענף בתעשיית התיירות העוסק במתן שרותי תיירות עבור תאגידים המעוניינים להעניק חוויית טיול או נופש לגורמים שונים בשרשרת השיווק שלהם כתמריץ לעמידה ביעדים שיווקיים וכגמול על הישגיהם.
סיורי תמריץ מוענקים על ידי חברות ללקוחות נבחרים, לסוכנים ומפיצים, ולעובדים (בעיקר כאלה שעיסוקם בתחומי השיווק והמכירות), על פי רוב בדרך של הצבת יעד שנתי של מכירות או רכישות, והבטחת ההשתתפות בנסיעה לעומדים ביעדים. במקרים רבים משולב הדבר בתוכנית תמרוץ כללית של צבירת נקודות, שבה מוצעים גם פרסי תגמול נוספים בדרגות שונות. התפיסה העומדת מאחורי תיירות התמריץ גורסת כי חוויית נסיעה נוטה להיחרת בתודעת המקבל ובזכרונו יותר מכל גמול או פרס שווה-כסף אחר.
מלכודת הרווחה.
מלכודת הרווחה הוא מצב שבו מערכות המיסוי והרווחה במדינה יוצרות תמריץ לאזרחים להישאר תלויים בתשלומים שהם מקבלים ממערכת הרווחה.
מצב זה מכונה לעיתים גם בשם "מלכודת האבטלה" או "מלכודת העוני", אבל אלו הם מונחים מטעים. מלכודת רווחה היא מקרה פרטי של מעגל העוני, אשר מתייחס בעיקר לתמריץ הכלכלי של הפרט. ישנם מנגנונים רבים נוספים כמו אי שוויון בגישה לחינוך, לתחבורה או לבריאות אשר מהווים מלכודות עוני ואבטלה מסוג שונה.
תמריצים להפסקת התנהגות שלילית.
הרשויות נוהגות במקרים רבים להעניק תמריצים שמטרתם למנוע התנהגות שלילית כגון שימוש בסמים, צריכת אלכוהול מופרזת ועישון. כל תוכנית לתמריץ מסוג זה כוללת שלושה מרכיבים: 1. תנאי סף להשתתפות בתוכנית (למשל בתוכנית לגמישה מעישון - עישון X קופסאות ביום במשך Y שנים). 2. סוג התמריץ וגודלו (למשל מענק כספי בגובה 100,000 ש"ח). 3. קריטריונים לזכאות לקבלת התמריץ (למשל, הפסקה מוחלטת של העישון למשך שנה שלמה).
לפי צ'ארלס מאריי, חוקר מדע המדינה ואיש מכון אמריקן אנטרפרייז בוושינגטון, הענקת תמריצים שמטרתם למנוע התנהגות שלילית עלולה בסבירות גבוהה לגרום לאנשים להיכנס מלכתחילה למעגל ההתנהגות השלילית במטרה ליהנות בעתיד מהתמריץ הניתן תמורת יציאה ממנה, אך לפחות חלקם לא יצליחו לצאת ממנה למרות התמריץ: .
לויד פיליפס
לויד פיליפס (באנגלית: Lloyd Phillips; 14 בדצמבר 1949 – 25 בינואר 2013) היה מפיק קולנוע ניו זילנדי, אשר זכה בטקס פרסי אוסקר ה-53 בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר על הפקת הסרט "The Dollar Bottom".
ביוגרפיה.
פיליפס נולד בקייפטאון שבדרום אפריקה בשנת 1949 וגדל בניו זילנד, שם למד בבית הספר לבנים של אוקלנד. הוא החל את הקריירה שלו בתור צלם עיתונות, דבר שהקנה לו כניסה לבית הספר הלאומי לקולנוע וטלוויזיה שנמצא באנגליה, בו למד בשנות ה-70.
בתחילת שנות ה-80 החל פיליפס להפיק סרטים, כאשר הסרט הקצר "The Dollar Bottom" שהפיק זכה בטקס פרסי אוסקר ה-53 בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר, מה שהפך אותו לניו זילנדי הראשון שזוכה בפרס אוסקר. בעקבות הזכייה בפרס היגר פיליפס לארצות הברית והתגורר במאליבו שבמדינת קליפורניה. בהמשך הפיק את הסרטים "Battletruck" משנת 1982 ו"נייט והייז" משנת 1983.
בשנות ה-90 הפיק את הסרטים "חייו הכפולים של בעלי" (1992), "12 קופים" (1995), "על הסף" (1997) ו"לרוץ חופשי" (1999). בעשור הראשון של המאה ה-21 הפיק את "מעבר לגבול הסכנה" (2000), "הצלה מעבר לגבול" (2003), "לרדת מהפסים" (2005), "האגדה של זורו" (2005), "הבנק" (2009) ו"ממזרים חסרי כבוד" (2009). בשנת 2009 הוצגו תמונות שצילם בתערוכה בברלין, ובהמשך הפיק את הסרטים "התייר" (2010) ו"איש הפלדה" (2013). פיליפס פרסם יומן תמונות לכל אחד מהפרויקטים הקולנועיים שהפיק.
ב-25 בינואר 2013, בהיותו בן 63, חווה פיליפס התקף לב בביתו ומשם פונה ל-Cedars-Sinai Medical Center שקבע את מותו. כמה חודשים לפני מותו, דרור שאול יצר עם פיליפס קשר על מנת שיפיק סרט שכתב. בסרט "איש הפלדה" שהפיק ויצא לאחר מותו, נמצאת הקדשה לזכרו בכתוביות הסיום. אלמנתו בו סנט קלייר, שגם עסקה בהפקת סרטים, נפטרה ב-9 בינואר 2016.
בילי וסט
ויליאם ריצ'רד ורסטין (באנגלית: William Richard Werstine; נולד ב-16 באפריל 1952), המוכר בשם הבמה בילי וסט, הוא מדבב, קומיקאי, זמר, מוזיקאי ופזמונאי, הידוע בעיקר בשל דיבוב במספר סדרות טלוויזיה, סרטים, משחקי וידאו ופרסומות. הוא הקליט מאות דיבובים בקריירה שלו, וביניהם רן (עונה 3 עד 5) וסטימפי ברן וסטימפי, דאג פאני ורוג'ר קלוץ בדאג, ופריי, פרופסור פארנסוורת, דר' זוידברג, זאפ ברניגן ודמויות נוספות בפיוצ'רמה. הוא מדבב בפרסומות והוא הקול הנוכחי של ה-M&amp;M האדום והיה גם קולו של באז, הדבורה של דגני הבוקר האני נאט צ'יריוס עד 2004. בנוסף לקולות המקוריים, הוא דיבב גם את באגס באני, אלמר פאד, שאגי רוג'רס, פופאי ואת וודי הנקר בהפקות מאוחרות של הדמויות. בשנת 2011 שיחק בסרט הקומדיה "לתפוס את הבוס".
ביוגרפיה.
וסט נולד ב-16 באפריל 1952 בדטרויט, מישיגן.
ממשלת קוריאה הצפונית
בניגוד למדינות אחרות, ממשלת קוריאה הצפונית, המורכבת מכלל מוסדות השלטון במדינה, אינה הרשות המבצעת של קוריאה הצפונית – תפקיד זה שמור לקבינט של קוריאה הצפונית. ממשלת קוריאה הצפונית מורכבת משלושה ענפי ממשל: הרשות המנהלית, הרשות המחוקקת, והרשות השופטת. עם זאת, שלוש הרשויות אינן תלויות זו בזו, ואינן מקיימות מערכת איזונים ובלמים ביניהן.
ראש הקבינט של קוריאה הצפונית החל מאפריל 2019 הוא קים ג'אה-ריונג.
מוסדות השלטון.
אף שקוריאה הצפונית מתאפיינת דה-יורה בשלטון טוטליטרי בראשות המנהיג העליון של קוריאה הצפונית, בפועל השליטה במדינה מתבצעת באמצעות שורה של מוסדות שונים, שבמקרים רבים יכולים לדחות, לשנות, או אפילו להתנגד להוראותיו של המנהיג העליון. מוסדות אלו עשויים לעצב ולהגדיר את מדיניות הפנים והחוץ הכוללת של קוריאה הצפונית, להציע הצעות ייעול שונות, ואף לחזק או לערער את מעמדו של המנהיג העליון עצמו.
זהותם של חברי ממשלת קוריאה הצפונית נקבעת על ידי מפלגת הפועלים של קוריאה, השולטת בקוריאה הצפונית מאז הקמתה בשנת 1948. עם זאת, ובהתאם לחוקת קוריאה הצפונית, על הממשלה גם לזכות באישור מצד אספת העם העליונה, הרשות המחוקקת של קוריאה הצפונית.
בניגוד למצב במדינות דמוקרטיות ברחבי העולם, שבהן הממשלה מהווה הרשות המבצעת במדינה, בקוריאה הצפונית נתונות סמכויות הרשות המבצעת בידי הקבינט, אשר תחת שלטונו של קים ג'ונג-איל זכה למעמד שווה מול מפלגת הפועלים של קוריאה וצבא העם הקוריאני.
בסקר מדד הדמוקרטיה של שבועון האקונומיסט לשנת 2012, קוריאה הצפונית דורגה במקום האחרון מבין 168 מדינות במדד הטוטליטריות של השלטון.
הרשות המחוקקת.
אספת העם העליונה היא הפרלמנט החד-ביתי של קוריאה הצפונית. בפרלמנט חברים 687 צירים הנבחרים בבחירות כלליות בשיטה הרובנית אחת לחמש שנים. קוריאה הצפונית היא מדינה בעלת משטר חד-מפלגתי ורק רשימה אחת מורשית להשתתף בבחירות והיא החזית הדמוקרטית לאיחוד המולדת המאגדת בתוכה את המפלגה השלטת, מפלגת הפועלים של קוריאה ועוד מספר גופים מינוריים.
ההצבעה בבחירות היא חובה, והבחירות הן חשאיות. ניתן להצביע 'נגד' מועמד, אף אם הוא המועמד היחיד.
הרשות המבצעת.
הקבינט של קוריאה הצפונית הוא, בהתאם לחוקת קוריאה הצפונית, הרשות המבצעת במדינה, וכן הגוף הניהולי בממשלת קוריאה הצפונית. הקבינט אחראי על יישום המדיניות הכלכלית של המשטר, כפי שנקבעת מטעם מפלגת הפועלים של קוריאה.
הקבינט מחויב במתן דין וחשבון כלפי אספת העם העליונה.
הרשות השופטת.
בראש מערכת המשפט ניצב בית המשפט העליון של קוריאה הצפונית, אשר מורכב מנשיא בית המשפט ושני סגנים. מערכת המשפט במדינה אינה נהנית מעצמאות שיפוטית, כאשר בתי המשפט מחויבים במתן דין וחשבון לאספת העם העליונה, מה שמבטא את כפיפותה דה-יורה של הרשות השופטת לרשות המחוקקת, ודה פקטו לרשות המבצעת (שכן אספת העם נשלטת אף היא על ידי מפלגת הפועלים של קוריאה).
משכך, הרשות השופטת אינה מפעילה ביקורת שיפוטית ביחס להתנהלות יתר רשויות השלטון במדינה. יתרה מכך, לעיתים קרובות כוחות הביטחון של קוריאה הצפונית מפריעים או מתעלמים מפעולותיה של הרשות השופטת, כך גם לדברי מומחים חיצוניים ועריקים מהמדינה.
הגרסה החמישית והסופית של חוקת קוריאה הצפונית אושרה ואומצה בספטמבר 1998. בהתאם לחוקה, קוריאה הצפונית היא מדינה סוציאליסטית המייצגת את האינטרסים של כל בני העם הקוריאני. עם זאת, לאור הצנזורה החמורה שמטיל המשטר הצפון-קוריאני אודות המצב במדינה בפועל, לא ברור האם קוריאה הצפונית אכן מכירה ומכבדת את שלטון החוק ביחס לתושבי המדינה ולנציגי המשפט, ואם כן, באיזו מידה. לעומת זאת, קוריאה הצפונית ידועה כמדינה הרומסת את זכויות האדם באופן קבוע, בין היתר במעצר של אלפי מתנגדי משטר ללא משפט או זכות לייעוץ משפטי. על פי דו״ח מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית, ממשלת קוריאה הצפונית מטילה לעיתים קרובות עונש קולקטיבי על בני משפחתו של עבריין, כאשר משפחות שלמות נשלחות למחנות מעצר בשל ״ביצוע פשע״ לכאורה של אחד מבני המשפחה.
מפלגת הפועלים של קוריאה.