בשנת 1880 קיבל ניקולסון את תפקיד מזכיר 'ועדת הביטחון' בשימלה. בשנת 1882 הוא נשלח לפקד על יחידה הודית במערכה האנגלו-מצרית במצרים, שם יחידתו ביצעה בין היתר תמרון איגוף מוצלח בקרב תל אל-כביר. עבור פיקודו במערכה זו הוענקו לו מסדר אוסמאני (דרגה רביעית), כוכב ח'דיו ומדליית מצרים (עם אבזם 'תל אל-כביר').
לאחר מכן חזר ניקולסון להודו ושירת במטה ההנדסה המלכותית בבנגל, בתקופה זו הוא השתתף גם בקרבות המלחמה האנגלו-בורמזית השלישית, על כך צוין שוב לשבח וקודם לדרגת לוטננט קולונל ב-1 ביולי 1887. ביולי 1890 מונה ניקולסון למזכיר הצבאי של הרוזן רוברטס, בינואר 1891 הוא קודם לדרגת קולונל והוענק לו תואר מפקד במסדר האמבט. לאחר מכן הוא עמד בפיקוד התשתיות הצבאיות בהודו ובשנת 1895 קודם לדרגת בריגדיר גנרל וקיבל את תפקיד המשנה למפקד הצבאי בפנג'אב. בין השנים 1897–1898, עמד ניקולסון בראש המטה של מערכת טירה, בגבול הצפון-מערבי של הודו הבריטית (אזור הגבול עם אפגניסטן כיום). על מערכה זו הוא צוין לשבח, זכה במדליית המערכה (עם אבזם) ותואר האבירות שלו במסדר האמבט הועלה לדרגת 'אביר'.
בפברואר 1899 קודם ניקולסון לתפקיד המשנה למפקד צבא הודו הבריטית ובדצמבר הועלה לדרגת מייג'ור-גנרל. עם קידומו חזר ניקולסון לשרת כמשנה לפרדריק רוברטס, כאשר זה שימש המפקד הצבאי בדרום אפריקה, במהלך מלחמת הבורים. כחודשיים לאחר מכן, עמד ניקולסון בראש אגף התחבורה של הצבא בדרום אפריקה, תפקיד שמילא באופן מוערך ואף זכה לשבחים מרוברטס עצמו. לקראת סוף שנת 1900 חזר ניקולסון ללונדון, ובמאי הוא מונה למזכיר הכללי הממונה על תחבורה ומודיעין בצבא הבריטי, ב-4 בנובמבר 1901 הוא קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למנכ"ל הגיוס והמודיעין הצבאי ועמד בראש מינהל המודיעין הצבאי עד 1904.
ב-5 במרץ 1903 זכה ניקולסון בתואר 'אביר של חסד' במסדר ג'ון הקדוש ומונה לנספח צבאי ראשי לצבא היפני הקיסרי, שם שירת במהלך המלחמה הרוסית-יפנית. בדצמבר 1905 מונה ניקולסון לפקד על אגף האספקה והחימוש של הצבא, כאשר מספר חודשים לאחר מכן הועלתה דרגתו לגנרל. ב-2 באפריל מונה ניקולסון לתפקיד ראש המטה הכללי ותואר האבירות שלו הועלה לדרגת 'מפקד גבוה' במסדר האמבט. במהלך תקופתו כראש המטה, עסק ניקולסון בארגון מחדש של הצבא, הקמת 'הכוח הטריטוריאלי' וארגון מטה הצבא לכדי סטנדרטים מודרניים יותר.
במרץ 1912 סיים ניקולסון את תפקידו במטה הצבא ופרש, באוקטובר הוענק לו תואר ברונות על שמו ('ברונות ניקולסון'). באביב 1914, עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, חזר ניקולסון לצבא ושירת ב-'ועדת הביטחון האימפריאלית' שם נבדקה התנהלות הצבא במהלך הקרבות. מלבד זאת, קיבל ניקולסון מספר תפקידים פורמליים נוספים, בהם קולונל-קומנדנט של חיל ההנדסה המלכותי.
פחות מחודשיים לפני סוף המלחמה, נפטר ניקולסון בגיל 73 בביתו ברחוב פונט, לונדון. הוא נקבר בבית הקברות ברומפטון שבמערב לונדון, ומשום שלא השאיר בנים לרשת אתו, תואר ברונות ניקולסון לא המשיך הלאה.
עירד יבנה
עירד יבנה (נולד ב-1958 בפתח תקווה) הוא פרופסור למדעי המחשב בפקולטה למדעי המחשב בטכניון. תחומי התמחותו הם שיטות רב-סריג; חישוב מדעי; פיזיקה חישובית; דינמיקת זורמים גיאופיזיים; עיבוד וניתוח תמונה; אנליזה נומרית. שימש כדיקן הפקולטה מאוקטובר 2013 עד סוף 2017. משנת 2020 מכהן כמנכ"ל מוסד שמואל נאמן.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1958 בפתח תקווה, בן לאביבה ויצחק יבנה, מראשוני הטייסים בחיל האוויר הישראלי. את שירותו הצבאי עשה יבנה בחיל השריון.
התחיל את לימודיו האקדמיים בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון בשנת 1984. המשיך במסלול ישיר לדוקטורט במכון ויצמן למדע, ובשנת 1991 העניק לו המכון תואר זה. חיבור הדוקטורט שלו עסק בשיטות רב-סריג לזרמים בלתי דחיסים בהנחייתו של אחי ברנד. לאחר חיבור הדוקטורט, עסק במחקר במכון הלאומי לחקר האטמוספירה NCAR בקולורדו, במחלקה לגיאופיזיקה ואוקיינוגרפיה. בשנת 1993 חזר לטכניון, הפעם לפקולטה למדעי המחשב, ומאז מלמד בה.
באוקטובר 2013 נבחר לתפקיד דיקן הפקולטה, במקומו של אלי ביהם. לפני כן כיהן כסגן הדיקן ללימודי הסמכה בפקולטה.
עירד יבנה הוא אחד מבין זוכי פרס ינאי לשנת תשע"א, השנה הראשונה בה הוענק הפרס.
פרסומים.
פרסומים מדעיים.
פרופ' יבנה פרסם עשרות מאמרים בתחומי הפיזיקה החישובית והחישוב המדעי. המאמר הראשון שפרסם, יחד עם אחי ברנד, הופיע בז'ורנל לפיזיקה חישובית. גם בהמשך עסק יבנה במדע חישובי, והקשר שלו למדעי הסביבה. חיבור הדוקטורט של יבנה עסק בטכניקות רב-סריג לנוזלים בלתי דחיסים, נושא שיבנה המשיך לעסוק בו.
פרסומים אחרים.
עירד יבנה פרסם ספר ששמו "אתנכתא. קומית". הספר אויר על ידי פרדי ברוקשטיין, אף הוא חבר סגל הפקולטה למדעי המחשב בטכניון. הספר יצא בהוצאה משותפת של הוצאת קרפד, בבעלותו של גיל חובב, והוצאת מודן. לספר שני חלקים: בראשון, "מגילות" שקולות וחרוזות, העוסקות בתלאות החוג למדעי המחשב בטכניון, ושאר חיי אקדמיה. בשני, המחבר נותן פתחון פה לדמויות המשניות של התנ"ך, ובהן אבישג השונמית, ושתי, אתונו של בלעם, והדג שבלע את יונה הנביא.
השם "אתנכתא. קומית" הוא משחק מילים, המבוסס על הביטוי אתנחתא קומית, המתאר קטע ביניים משעשע, ועל התנ"ך, אליו מתייחס הספר בחלקו השני, כאשר הנקודה (דוט קום) יוצרת קשר למדעי המחשב.
המגילות בספר מבוססות על הופעות קומיות של יבנה לאורך השנים, הבולטת שבהן "מגילת דני עקשני", שבוצעה לכבוד קבלת פרס נובל של פרופ' דן שכטמן. מגילות אחרות עוסקות בנושאים כגון איסוף כספים לבניין הפקולטה, או סיפור חייו של מועמד לתפקיד סגל.
פרשת הרימון בכנסת
קורפוס כריסטי (פירושונים)
ג'ולייט
ג'ולייט (באנגלית: Joliet) היא עיר הנמצאת במחוזות ויל, וקנדל במדינת אילינוי שבארצות הברית. היא מושב המחוז של מחוז ויל. העיר נמצאת כ-60 ק"מ דרום-מערבית מהעיר שיקגו. נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, ג'ולייט היא העיר הרביעית בגודלה במדינת אילינוי מבחינת אוכלוסייה, עם 147,433 תושבים. העיר הייתה וממשיכה להיות העיר עם גידול האוכלוסייה הגדול ביותר באילינוי. כאשר העיר עוד תוכננה בתחילת שנות השלושים של המאה ה-19, היא עדיין הייתה שייכת למחוז קוק. בשנת 1836, העיר הפכה לבירת מחוז ויל החדש.
היסטוריה.
בשנת 1833, בעקבות מלחמת בלאק הוק (Black Hawk), צ'ארלס ריד בנה בקתה לאורך הצד המערבי של נהר דס פליינס. ב-1834, גזבר בשם ג'יימס ב. קמפבל תכנן את כפר ג'ולייט, שם שמתיישבים מקומיים נתנו לכפר לפני הגעתו של קמפבל. מקור השם, אשר לאחר מכן נקרא בצורה שונה בשפת המקומיים היה כנראה שינוי בהגיית השם של החוקר הקנדי-צרפתי לואי ז'ולייה, אשר חתר ביחד עם ז'אק מארקט בשנת 1673 בנהר דס פליינס והתמקם בגבעה הנמצאת מספר קילומטרים מהעיר ג'ולייט של היום. קצת לפני 1837 ג'ולייט נוסדה והוכרה ככפר. בשנת 1845, תושבים מקומיים שינו את שם הכפר מג'וֹלייט (Joliet) אל גֻ'לייט (Juliet). בשנת 1852 הכפר הפך לעיר.
גאוגרפיה ואוכלוסין.
על פי לשכת האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, השטח הכולל של העיר הוא 162.6 קמ"ר אשר מתוכם 160.9 קמ"ר הם יבשה ו-1.7 קמ"ר מים.
נכון ל-1 ביולי 2011, ג'ולייט הייתה העיר ה-162 בגודלה מבחינת אוכלוסייה בארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2000 בארצות הברית, בעיר היו 106,221 תושבים, 36,182 משקי בית ו-25,399 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 1,077.6 נפש לקמ"ר. בעיר היו 3,312 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 387.3 דירות לקמ"ר.
מ-1 באפריל 2010 עד 1 ביולי 2011, ג'ולייט הייתה העיר עם גידול האוכלוסייה המהיר ביותר במערב התיכון.
כלכלה.
כמו הרבה ערים במערב התיכון שתלויות בתעשיות הייצור, ג'ולייט חוותה בעבר צרות כלכליות, עם שיעור אבטלה שהגיע אל 85% בתחילת שנות השמונים של המאה ה-20. אולם, שיעור האבטלה הנוכחי בג'ולייט הוא בסביבות 8.6%.
מרכזי התעסוקה הגדולים.
על פי הדו"ח הפיננסי שנתי מקיף של העיר משנת 2009, המעסיקים הגדולים ביותר בעיר הם:
ראס אל חנות
ראס אל חנות (בערבית: رأس الحانوت, התבלין העומד ב"ראש החנות") היא תערובת תבלינים, המשמשת בעיקר במטבח הצפון-אפריקאי, כגון במרוקו ובתוניסיה. התערובת נחשבת לתערובת משובחת ונפוצה בבישול צפון אפריקאי.
ראס-אל-חנות מכילה עד 15 תבלינים שונים, שבבסיסם ציפורן, קינמון ופלפל שחור ולבן. תבלינים נוספים יכולים לכלול כמון, אגוז מוסקט וקליפת אגוז מוסקט, כוסברה, כורכום, גרגירי שומר, גרגירי קימל וזנגביל. בתוניס ובאזורים שונים במרוקו מוסיפים לתערובת עלי כותרת מיובשים וטחונים של ורדים.
התבלינים השונים נטחנים באמצעות עלי ומכתש והרכבם משתנה לפי יצרן התבלינים או לפי בקשת המשתמשים, המביאים את מבחר התבלינים הרצוי להם לטחינה.
טל רבין
טל רבין (נולדה ב-1962) היא מדענית מחשב ישראלית-אמריקאית, פרופסורית באוניברסיטת פנסילבניה. עמדה בראש המחקר ב Algorand Foundation, והייתה ראש קבוצת מחקר הקריפטוגרפיה במרכז המחקר תומאס ג'יי ווטסון של חברת IBM שבמדינת ניו יורק.
ביוגרפיה.
טל רבין נולדה בשנת 1962 במדינת מסצ'וסטס בארצות הברית וגדלה בירושלים. בוגרת גימנסיה רחביה. אביה, מיכאל רבין, הוא מדען מחשב נודע שמחקריו היוו פריצת דרך בתחומי החישוביות והקריפטוגרפיה. כילדה, אהבה לפתור חידות ולשחק במשחקי חשיבה. ניכר כי תחום עיסוקו של אביה היווה השראה עבורה, והם אף כתבו מאמר במשותף.
קריירה.