מיד לאחר פרוץ מלחמת העצמאות מנעה מצרים מעבר בתעלת סואץ של ספינות שיעדן נמלי ישראל. לטענת ישראל ואומות אחרות, פעולות אלה נעשו בניגוד לתנאי אמנת קושטא. מנגד טענה מצרים כי למרות הסכמי רודוס מצרים וישראל עדיין נתונות במצב מלחמה וכי בהתאם לסעיף 10 לאמנת קושטא, זכותה של מצרים למנוע מעבר כלי שיט העלולים לסכן את שלומה. ישראל בחרה שלא להביא את הסכסוך על זכות המעבר בתעלת סואץ לבית הדין הבינלאומי לצדק, ופניות חוזרות של ישראל למועצת הביטחון בעניין זה לא הועילו. ב-27 ביולי 1954 הסכימו מצרים ובריטניה כי האחרונה תסיג את כוחותיה ותפנה את בסיסיה ממצרים עד ליום 18 ביוני 1956. הסכם זה, הידוע בשם "הסכם בסיסי התעלה", נחתם בקהיר ב-19 באוקטובר 1954. בסעיף 8 להסכם בסיסי התעלה מכירות המדינות כי "מתוך הכרה כי התעלה הימית סואץ, שהיא חלק אינטגרלי ממצרים, היא נתיב מים בעל חשיבות בינלאומית מבחינה כלכלית, מסחרית ואסטרטגית ומביעות את נחישותן לקיים את האמנה אשר נחתמה בקונסטנטינופול ב-29 באוקטובר 1888, המבטיחה את חופש השיט בתעלה."
בחודש ספטמבר 1954 העמידה ישראל למבחן את פעולותיה של מצרים ושלחה את הספינה "בת גלים" מאריתריאה לנמל חיפה דרך תעלת סואץ. הספינה נעצרה בפתח תעלת סואץ, צוותה נאסר בכלא המצרי ושוחרר ב-1 בינואר 1955. הספינה הוחרמה ולא הוחזרה. ספינה ישראלית ראשונה, "אשדוד", חצתה את תעלת סואץ רק ב-1 במאי 1979, לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים.
ב-26 ביולי 1956 הכריז נשיא מצרים נאצר על הלאמת חברת תעלת סואץ, אשר הייתה עד לאותה עת בשליטתן של בריטניה וצרפת. בתגובה הכריז אנתוני אידן, אשר שימש כראש ממשלת בריטניה באותה העת כי הלאמת תעלת סואץ עומדת בניגוד לתנאי אמנת קושטא ולפיה אין להתיר את הפקדת השליטה בתעלת סואץ בידי מעצמה אחת. הלאמת התעלה בידי מצרים שימשה כעילה לפרוץ מלחמת סיני.
סעיף 5 לחוזה השלום בין מדינת ישראל ובין הרפובליקה הערבית של מצרים, אשר נכנס לתוקף ביום 25 באפריל 1979, מתייחס ישירות לאמנת קושטא וקובע: "אניות ישראל, ומטענים המיועדים לישראל או הבאים ממנה יהנו מזכות מעבר חופשי דרך תעלת סואץ ומבואותיה, דרך מפרץ סואץ והים התיכון, על בסיס אמנת קושטא מ - 1888 החלה על כל האומות."
האיים הליפריים
בני הין
תאופיק בנדיקטוס (בני) הין (Tofik Benedictus "Benny" Hinn; بني هن; נולד ב-3 בדצמבר 1952), הוא מטיף ודרשן טלוויזיוני נוצרי-אוונגליסט קנדי-אמריקאי, יליד ישראל.
ביוגרפיה.
הין נולד ביפו למשפחה ערבית יוונית-אותודוקסית. אמו ממוצא ארמני. את לימודי התיכון השלים בטורונטו, לשם עברה משפחתו. פרטי ביוגרפיה של הין לוטים בערפל ומקורותיהם מתבססים על עדותו של הין עצמו, עדות שיש בה סתירות רבות ולחלק גדול ממנה אין אישוש משום מקור אחר. כך למשל טוען הין שאביו היה ראש העיר של יפו ושהוא עצמו היה תלמיד מצטיין למרות גמגום קשה שסבל ממנו ובידוד חברתי בעקבות הגמגום. בנעוריו המיר דתו לנצרות פנטקוסטליסטית. לטענתו השתתף (כקהל) בכינוס עשיית ניסים של האוונגליסטית קתרין קוהלמן ואף שלא פגש בה אישית מעולם טוען להשפעתה העזה עליו.
ב-1983 ייסד את "המרכז הנוצרי של אורלנדו", וב-1999 העביר אותה לידיו של קלינט בראון ובעצמו עבר לפרבר של העיר הטקסנית פורט וורת'. הין נשוי לסוזן וחי בקליפורניה.
כהונה בקודש ותאולוגיה.
הין ידוע בסגנון המצועצע, התיאטרלי והשנוי במחלוקת של דרכו בקודש. חלק מדרשותיו גולשות להתנהגות אקסטטית של הקהל ושל המקהלה, בעיקר במהלך אותן מערכות בהן הוא מתיימר להביא בשורת ריפוי אלוהית לסובלים שבקהל.
הין מנחה תוכנית דת בשם "This is your day" המשודרת במספר ערוצי טלויזה בעלי אופי נוצרי, וכן מפיק "מסעות צלב ניסיים" שהם שילוב של כנס התעוררות וריפוי באמצעות אמונה. כנסים אלה נערכים על פי רוב באצטדיוני ענק בערים גדולות והם מוקלטים ומשודרים בטלוויזיה.
ביקורת ומחלוקות.
באפריל 2001 שידרה רשת הכבלים HBO תחקיר על הין שממנו עולה שלא התבצע ריפוי אמיתי. ב-2002 פרסם ה-Skeptical Inquirer ניתוח ביקורתי על טענות הריפוי של הין.
במרץ 2005 פרסם ארגון Ministry Watch, ארגון אוונגליסטי המקדם שקיפות בניהול כספי מוסדות אבנגליסיים, גילוי דעת לתורמים פוטנציאליים לפיו "הפרסומים על ההוצאות המופרזות של ארגונו של הין מצביעים על כך שברשותו יותר משאבים מאשר נחוצים לו להמשך עיסוקיו" וכן הפציר הארגון לשקול בדחילו ורחימו את תרומותיהם לארגונו של הין. ארגון זה העניק ציון "נכשל" בדירוג שלו לשקיפות פיננסית של מוסדות אוונגליסטיים. ארגונו של הין אינו חבר במועצה האוונגליסטית לשקיפות פיננסית.
החל ביוני 2007 נוהג הין לסיים את תוכניתו בטלוויזיה בהודעה כי הוא מפגר בתשלומים לרשת הטלוויזיה והוא מפציר בצופים לתת מנדבת לבם כדי לאפשר לו להמשיך את הפצת בשורתו מעל גלי האתר. בדצמבר 2006 פנה בדיוור ישיר לתורמיו בבקשת תרומה לטובת קניית מטוס מנהלים שעלותו מוערכת ב-36 מיליון דולר.
בנובמבר 2006 יצאה רשות השידור הקנדית בתוכנית תחקיר על מעלליו של הין. בתוכנית נמצא שצוותו של הין בורר בקפידה את הקהל המשתתף בהופעותיו ומוודא שאלה הסובלים מנכויות קשות לא יגיעו לקדמת הבמה להתברך בניסיו. תחת זאת הם מזמינים לבמה רק את הסובלים מבעיות קלות. הין טוען שבידו הוכחות והסכמות מרופאיהם של הנרפאים לכך שהם נרפאו, אולם תחקירני התוכנית מצאו שמעולם לא סופקו הוכחות כאלה.
הין התנבא מספר נבואות שלא התגשמו. כך למשל התנבא שב-1995 יחריב האל את הקהילה ההומוסקסואלית בארצות הברית, ואירועים אחרים שיקרו בזמן כלשהו לפני שנת 2000 כגון מותו של פידל קסטרו, בחירת אשה לנשיאה בארצות הברית, רעידת אדמה שתביא חורבן על החוף המזרחי של ארצות הברית וכיוצא באלה.
חקירת הסנאט.
ב-6 בנובמבר 2007 הכריז הסנטור צ'אק גראסלי מאיווה על חקירה של הין על ידי ועדת הכספים של הסנאט. גראסלי דרש מהין לגלות מידע כספי על מנת לברר האם הין צבר עושר פרטי מכספי תרומות, ושגילוי זה יתבצע עד 6 בדצמבר 2007. החקירה נוגעת לחמישה מטיפים טלוויזיוניים נוספים.
ראלף ענבר
ההתאחדות לכדורגל
סינדרלה (פירושונים)
בנות יעקב
בנות יעקב, לפי חלק מהמדרשים ומפרשני המקרא, הן בנות נוספות שהיו ליעקב מעבר לבתו היחידה המוזכרת באופן מפורש במקרא: דינה בת לאה.
רקע.
סיפור לידת בני יעקב מתואר בהרחבה בפרשת ויצא, ומסופר שם על לידת שנים עשר בנים, אך על לידת בת אחת בלבד. כך נאמר על לאה לאחר שילדה את ששת בניה: . באותו אופן, גם במניין שבעים צאצאי יעקב ברדתם למצרים, מוזכרים שנים עשר הבנים ודינה בלבד בלא בנות נוספות של יעקב. לעומת זאת, בשני מקומות בספר בראשית מוזכרות בנות יעקב בלשון רבים:
הסתירה בין המקורות הללו גרמה למחלוקת בין הפרשנים בשאלה האם היו ליעקב בנות נוספות מעבר לדינה. המחלוקת מופיעה כבר במדרש רבה: לפי הדעה הראשונה המובאת שם דינה הייתה בת יחידה, והביטוי "בנותיו" מתייחס לנשי בניו של יעקב. לעומת זאת, רבי יהודה סובר שהיו ליעקב בנות רבות, שהסיבה שלא מסופר על לידתן, היא משום שהן נולדו כולן כתאומות של שנים עשר הבנים, ושהסיבה שהן לא נספרו בירידה למצרים היא משום שהן כולן נישאו לבני יעקב.
שמואל דוד לוצאטו (שד"ל) מביא את דעת רבי אברהם גריגו, שגם כן סובר שהיו ליעקב בנות רבות, והוא מסביר שהסיבה שרק דינה הוזכרה היא בגלל הסיפור שאירע לה, שהיא נחטפה ונאנסה על ידי שכם בן חמור. גם שד"ל עצמו תומך בכיוון זה, משום שלדעתו לא סביר שהייתה ליעקב בת אחת בלבד לעומת שנים עשר בנים. שד"ל כותב שכך הוא גם לגבי נכדותיו של יעקב, שרק שרח בת אשר מוזכרת בירידה למצרים, אף שהיו ליעקב נכדות נוספות (ביניהן יוכבד), וששרח הוזכרה לבדה בגלל חשיבותה.
גשר בנות יעקב.
הדרך היוצאת מצפון ארץ ישראל לסוריה עוברת על נהר הירדן על גשר הנקרא גשר בנות יעקב, שהאגדה המקומית מספרת כי עליו עברו בנות יעקב בדרכן אל הארץ. הערבים קראו למעבר בשם הערבי, מח'אצ'ת (קרי:מח'אדת) אלחיזן - מעבר הצער, לזכר הצער שבא על יעקב ובנותיו בעברם את הירדן לשמע גורלו של יוסף. בסביבות המושבה משמר הירדן השכנה מראים הערבים את קבריהן של בנות יעקב, בצל עצים קדומים וקדושים. האגדה מספרת שלאחר שבנות יעקב שמעו כי אחיהן יוסף נטרף על ידי חיה רעה, הן שוטטו בהרים ובעמקים וחיפשו את עקבותיו של אחיהן. הן בכו בכי מר והתייפחו רבות ועיניהן זלגו דמעות, והדמעות הפכו לאבני הבזלת השחורות המפוזרות בגליל.
דיויד ליפטון
ליוויתנאים
ליויתנאים
קריית אריה
קריית אריה ובשמו הרשמי פארקטק הוא אזור תעשייה הממוקם במערב העיר פתח תקווה הקרוי על שמו של התעשיין אריה שנקר. הוא תחום מדרום על ידי ציר ז'בוטינסקי, ממערב על ידי כביש 4, מצפון על ידי בית העלמין ירקון ומחלף תקווה וממזרח על ידי דרך הרב מלכה וחלקה המזרחי של שכונת אם המושבות. שטח אזור התעשייה הוא כ-5,000 דונם, והוא אזור התעשייה הגדול ביותר בפתח תקווה, ואחד הגדולים ביותר בישראל.
היסטוריה.
עוד במפנה המאה ה-20 הוקם ברחוב בזל (שמו הנוכחי) "יקב הברון", שנועד לייצור יין מענבים שיגודלו במקום. עד מהרה התברר שפתח תקווה אינה אידיאלית לגידול כרמים, והמבנה הוסב ב-1922 למפעל לבושם ומלח לימון שהקימה חברת יק"א. המפעל נקנה על ידי זליג רבינוביץ, שהתחיל לייצר במקום כוהל מסלק סוכר ומקנה סוכר שהובאו ממצרים ברפסודות. לאחר מכן החלו לייצר במפעל שמרים, שעד אז הובאו מאירופה.