זהו עוף חברותי, אך נוהג לשחר אחר מזונו ביחידות, משקיעת השמש עד שעות הבוקר המוקדמות ומסתייע בראיית לילה ייחודית. בעונת הרבייה וכאשר נזקק למזון רב ישחר אחר מזונו גם במהלך היום. העוף לן במושבות גדולות, מקובצות על עצים, המורכבות לרוב ממינים שונים של אנפות. &lt;BR&gt; בעונת הרבייה מתקיים הקינון על איים או במקומות מרוחקים מטורפים. הזכר מקים טריטוריה ומחזר אחר הנקבה בתצוגות ראווה שונות, הכוללות השתחוויות המבליטות את נוצות העורף הלבנות והרטטת המקור. הזכר בונה את הקן לבדו, אך משהתבססה הזוגיות יגיש ענפים וזרדים לנקבה והיא תשבצם בקן. הקן שטוח, מורכב מענפים ומזרדים וימוקם על ענף עץ או שיח, בקני סוף או על האדמה. הנקבה מטילה סמוך להזדווגות 3-5 ביצים ירקרקות
בני הזוג דוגרים על הביצים במשך כ-25 ימים עד לבקיעתם. הצעירים מואכלים במזון מעוכל ופורחים מהקן כעבור 6-7 שבועות מבקיעתם. לעיתים יקימו להקות קטנות וימשיכו לבקש מזון מפרטים בוגרים.
אנפות הלילה עשויות להיפגע משינויי אקלים. סביר כי עליית גובה פני הים, עליית הטמפרטורה ושינוי בכמות המשקעים בעקבות התחממות עולמית, יפגעו באתרי מחיה, רבייה ושיחור מזון של העוף. המין נחשב ביואינדיקטור מהימן, כיוון שהוא עוף ברמת הזנה (Trophic level) גבוהה יחסית, מקנן בקולוניות, בעל תפוצה עולמית רחבה ובגופו מצטברים מזהמים מהסביבה. בנוסף, ידועה סובלנותו לאזורי מחיה פגועים ומופרעים ועל כן הוא יכול לסייע בניטור סביבות אורבניות.
אנפת הלילה נפוצה ליד מקווי מים בישראל.
מחלף סומך
מחלף סומך הוא מחלף בעמק זבולון, המחבר בין כבישים 6, 70 ו-79 בסמוך לקריית אתא ולשפרעם, ודרכו עוברת תנועה רבה מעמק יזרעאל ומהגליל התחתון לכיוון חיפה והקריות.
היסטוריה.
על-פי מסכת סנהדרין שבתלמוד בבלי, בסמוך למיקומו של המחלף נערכה הסמיכה שנעשתה בסוף תקופת התנאים על ידי רבי יהודה בן בבא:
על כן, הצומת קיבל את השם "צומת סנהדרין" שהוסב בהמשך ל"צומת סומך".
עד העשור הראשון של המאה ה-21 היה המחלף, כאמור, צומת. הצומת היה בנוי מצמד של צומתי T. עקב עומסי תנועה רבים הוחלט להפוך אותו למחלף ולהרחיב את קטע הכביש המחבר בינו לבין מחלף המוביל. בחודש פברואר 2011, נפתחה הפניה ימינה מכוון דרום לנצרת, וכן שונה מיקומם של שני הרמזורים שהאטו את התנועה מדרום לצפון וגרמו לעומס רב. השינוי גרם להקלה ניכרת בתנועה בצומת, אם כי בשעות העומס נותרו עומסי תנועה מכיוון חיפה. בסוף יולי 2011 נחנך המחלף, אך בסמוך לו נמשכו עבודות הוספת נתיב בקטע הכביש בינו ובין מחלף גבעות אלונים, על כביש 6 וכביש 70.
פורוסרקוסיים
פורוסרקוסיים (שם מדעי: Phorusrhacidae) או עופות האימה היא משפחת עופות טורפים חסרי יכולת תעופה שחיו לפני 62 עד 1.8 מיליון שנים באמריקה הדרומית.
גובהם נע בין מטר לשלושה מטרים והם התנהגו כמו אבותיהם הדינוזאורים הטורפים שנכחדו. העופות החיים הקרובים אליהם ביותר הם הקריאמיים מאמריקה הדרומית.
לפני כשלושה מיליוני שנים, היגרו מינים מהמשפחה לאמריקה הצפונית, במהלך אירוע הגירה גדול שנקרא ההחלפה האמריקנית הגדולה, והחלו לטרוף יצורים חדשים. ואולם עופות האימה נפגעו יותר מההחלפה שהביאה לאמריקה הדרומית טורפים חזקים כמו הסמילודון, וטורפים נוספים וכן טרף רזה וזריז מדי בשבילם. כל עופות האימה נכחדו לפני 2 מיליון שנה.
מדענים משערים כי עופות אלו נעו במהירות שיכולה להגיע עד ל-48 קילומטרים בשעה.
מיון.
ידועות 5 תת-משפחות, 13 סוגים ו-17 מינים במשפחה זו.
גשר השלשלאות
גשר השלשלאות סצ'ני (בהונגרית: Széchenyi Lánchíd) הוא גשר תלוי על נהר הדנובה בלב בודפשט. הגשר היה גשר הקבע הראשון שחיבר בין שני חלקיה, בודה ופשט.
היסטוריה.
הגשר נבנה בין 1839 ל-1849 ביוזמת הברון אישטוון סצ'ני, תוכנן על ידי האדריכל הבריטי ויליאם טירני קלארק, והוקם על ידי המהנדס הסקוטי אדם קלארק (אין קשר משפחתי). הגשר, העשוי מיצקת, נבנה באנגליה בחלקים שהובלו וחוברו בהונגריה. במהלך נסיגת גרמניה הנאצית ב-1945 פוצץ הגשר, אך נבנה מחדש בשנת 1949. מיפתח הגשר, 202 מטרים, היה בעת הקמתו מן הגדולים בעולם, אורך הגשר 375 מטר ורוחבו 16 מטר.
בצידו המערבי, בודה, מסתיים הגשר בכיכר אדם קלארק בה נמצא מונומנט בגובה 3 מטרים העשוי אבן גיר בצורת הספרה 0 - זהו קילומטר אפס של בודפשט ושל הונגריה כולה. מן הכיכר נמשכת מנהרה החצובה בהר מתחת לגבעת המצודה, ואורכה 350 מטר. המנהרה נפתחה בשנת 1856. בצידו המזרחי, בפשט, מסתיים הגשר סמוך הגשר לבניין האקדמיה ההונגרית למדעים שנוסדה על ידי סצ'ני.
בשני קצות הגשר מגדלי אבן אותם מעטרים פסלי אריות. הם דומים לאריות בכיכר טרפלגר בלונדון, אף שנבנו לפניהם. שני עמודי האבן מחזיקים את מבנה הברזל החזק שמשקלו כמעט 5,200 טון. לפי אגדה אורבנית נפוצה בעיר קפץ האמן שפיסל את האריות לדנובה לאחר שנוכח כי שכח לפסל להם לשון וזכה לבוז ציבורי. העובדה היא שלאריות יש לשון, אלא שהיא נסתרת, כפי שאכן מתרחש בטבע בתנוחה זו של אריה חי.
שחייה באולימפיאדת פריז (1924)
אולימפיאדת פריז (1924) נערכה בפריז, צרפת. תחרויות השחייה נערכו בין ה-13 ביולי 1924 ל-20 ביולי 1924. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 169 משתתפים (51 נשים ו-118 גברים) מ-23 מדינות.
נשים.
נבחרת השחייה של ארצות הברית () לנשים זכתה ב-4 מדליות זהב מתוך 5 אפשריות וב-10 מדליות מתוך 13 אפשריות.
השחיינית הבולטת.
אתל לאקי (), שזכתה בשתי מדליות זהב.
גברים.
נבחרת השחייה של ארצות הברית () לגברים זכתה ב-5 מדליות זהב מתוך 6 אפשריות.
השחיין הבולט.
ג'וני וייסמילר (), שזכה ב-3 מדליות זהב.
פנינה קז
פנינה מועד קז (נולדה ב-1938) היא סופרת ישראלית ילידת בלגיה.
ביוגרפיה.
קז היגרה לישראל בשנת 1968, לאחר נישואיה לאיש העסקים הישראלי ישראל קז אותו הכירה בניו יורק. היא זוכת "פרס סידני טיילור" (2005) לספרות ילדים מטעם אגודת הספריות היהודיות בארצות הברית עבור ספרה "זמן אמת". עלילת הספר נפרשת מנקודת מבטן של מספר דמויות וסיפורי חייהן המצטלבים בזמן פיגוע התאבדות באוטובוס, המתפוצץ בכניסה לירושלים.
קז חיברה ספרי ילדים ונוער, שהבולטת בהם היא סדרת "ברלה", העוסקת במעלליו של חילזון שזהו שמו, ודרך סיפוריו הסדרה מספקת מראה לחיי הילדים ודרכי התמודדות עם בעיות. את הרעיון לכתיבת הסדרה קיבלה מילדיה, שנהגו לצאת בימים גשומים החוצה ולאסוף "ברלך" (חלזונות ביידיש). לעיתים שכחו אותם במכנסיהם וקז שמעה את רעש הקונכיות במכונת הכביסה, מה שגרם לה לתהות איך החלזונות מרגישים, והדבר הוביל לכתיבת הסדרה.
קז כתבה סיפורים קצרים עבור הבי.בי.סי, מאמרים וביקורות עבור המגזין "מטרופוליטן אופרה", ושירים ותסריטים עבור הטלוויזיה החינוכית. ספרי הילדים הראשונים שפרסמה היו "Stevie´s Tricycle" (בתרגום חופשי: "תלת האופן של סטיבי") ו-"Tommy´s New Bed" (בתרגום חופשי: "המיטה החדשה של טומי") שנכתבו בשפה האנגלית.
קז זכתה בפרס ה-"International Reading Association" עבור סיפור קצר, אותו קיבלה על סיפורה "חמש מילים" (Five Words).
חיים אישיים.
נכון לשנת 2011 מתגוררת קז בהרצליה, אליה עברה מכפר שמריהו. כיום היא גרושה, אם לשלושה בנים וסבתא לנכדים. גרושתו של ישראל קז, בעלים של חברת מאיר חברה למכוניות ומשאיות.
מספריה.
כל הספרים בהוצאת כתר ירושלים.
מערך טורי
מערך טורי (אנגלית: Line of battle), או שדרת קרב, הוא מונח בלוחמה ימית, המתאר את היערכותן של אוניות מלחמה בטור, זו אחרי זו, כך שנוצרת שדרה ארוכה, קו של אוניות. הטקטיקה של המערך הטורי נוצרה עם התפתחות הטקטיקה הימית במהלך המאה ה-17. עד אמצע המאה התנהלו קרבות ימיים ללא סדר כלשהו. כל אונייה מצאה לעצמה אונייה יריבה, והתמודדה מולה בדו-קרב אחד מול אחד. ואולם, במהלך המאה ה-17 החלו הציים, בעיקר הצי הבריטי והצי ההולנדי, לסדר את כל אוניות המלחמה בשדרה, כלומר בטור עורפי. הצי היה נכנס לקרב בקו ארוך, וכך ניתן היה לרכז את האש של כל הספינות, או חלק גדול מהן, על מטרות מסוימות. בנוסף, בדרך זו היה מתגלה לאויב רק הצד החמוש והמוגן יותר של הספינות, ואילו הצדדים הפגיעים יותר - החרטום, ובמיוחד הירכתיים - היו מוגנים.
התפתחות.
הלוחמה הימית בימי הביניים הייתה בעיקר באמצעות השתלטות פיזית על אוניית האויב (Boarding). אוניות המלחמה שאפו להתקרב עד לאונייה היריבה עד למגע ממש, ואז היו עוברים חיילים מסיפון לסיפון ומשתלטים על היריב. ואולם, החל מן המאה ה-16 החלו התותחים להיות הנשק העיקרי בקרבות ימיים. התותחים הלכו והשתכללו, קצב האש שלהם עלה ויכולת ההרס שלהם עלתה גם היא.
במאה ה-16 החלו להופיע גם אוניות מטיפוס חדש, הגליאון. ספינות אלה היו בעלות גוף ארוך יותר ו נמוך יותר, וכן חתך צר יותר. האורך הרב יותר איפשר יציבות רבה יותר בעת השיט יחד עם יכולת תמרון גבוהה יותר, והחתך הצר צמצם את התנגדות הרוח והגדיל את מהירות האונייה. המבנה החדש של הגליאון גם איפשר נשיאת תותחים רבים יותר לאורך צדי האונייה.