דוגמה אחרונה לקשרים הסימבוליים שבין המיניאטורות תהיה זו בה נגלים לעיני הקדושים גופות המומרים, ובה נוף הגשרים הרגיל מפנה את מקומו לגלגלי טחנות הקמח המופעלים על ידי זרם הנהר. תמונה זו מאזכרת את טחנת הקמח המיסטית של פאולוס, שאף תוארה באחד מחלונות הויטראז' בכנסיית סן-דני בימי האב סוז'ה. טחנת הקמח המיסטית מסמלת את מעבר ההבטחות והנבואות מן הברית הישנה (החיטה) לתורת וברכת הברית החדשה (הקמח), כל זאת דרך ישו (פעולת הטחינה). משמעויות נוספות עשויות להתווסף להופעת טחנות הקמח; בין אם מדובר בתהליך של סינון ובין אם העברת המסר כי משמעותם האמיתית של כתבי הקודש נסתרת מאלו שאינם מאמינים ושרק דרך הפירושים הקדושים יוכלו אלו המבקשים את המשמעות הנכונה "לפצח את מעטפת הגרעין" ולהשיג גמול רוחני.
התוכן והאיקונוגרפיה, אם כן, מנסים שניהם ליצור מקום קדוש בעזרת נראטיב מקודש, אלגוריות וסימבוליזם בשפע. על כך יש להוסיף את סגנונו של כתב היד, הן בסקריפט (script – מערכת צורת האותיות) והן במיניאטורות עצמן ובמה שמיוצג בהן. הסגנון הגותי המשותף לכלל המרכיבים חורג אפילו מעבר להסבר "טעם התקופה" (שכן במאה ה-14 היה מעמדו של הסגנון הגותי מבוסס ואף חרג מגבולות המונרכיה הצרפתית) ומצוי בכך שהוא טומן בחובו משמעות של פטריוטיזם צרפתי במתכונתו הראשונית ביותר, ומקורו, לא במקרה, בכנסיית המנזר המלכותי של דני הקדוש. הכנסייה, ששופצה במאה ה-12 נחשבת למבנה הגותי הראשון, ובזכות הקשר הקרוב עם הכתר הפך הסגנון שבה – וכך גם כונה – ל"סגנון צרפתי". הגותיות הארכיטקטונית באה לידי ביטוי בכתב היד בתיאור מבנים ספציפיים (ארמונו של פיליפ הרביעי במיניאטורת ההקדשה), במגדלים התוחמים כל מיניאטורה ומיניאטורה ועוד.
מידע קודיקולוגי.
במקור, היו שלושת הכרכים כרך יחיד, עם טקסט בלטינית אשר לווה במיניאטורות כאשר התרגום הצרפתי לטקסט הוסף מעט לאחר מכן. בתחילת המאה ה-15 אבד החלק השלישי וההיסטורי של נסי דני שהתרחשו בחיי המלכים הפרנקים. במאה ה-17 חולק כתב היד לשלושה חלקים ונכרך מחדש ובצורה זו מוכר לנו כיום:
הלטינית והצרפתית אינן חולקות את אותו העמוד, למעט בכרך הראשון בעמוד 1 (רקטו). הסופרים של הטקסט הלטיני והצרפתי היו שונים, דבר המתבטא בחלוקות העמוד השונות – 24 או 25 שורות בעמוד לטיני ו-22 בעמוד צרפתי, שתיהן כתובות בדיו חומה. בטקסט הלטיני, השם דיוניסוס נכתב בדיו אדומה או כחולה כסמל לחשיבותו.
המיניאטורות.
בכתב היד 73 מיניאטורות המתפרסות על פני עמוד שלם ועוד 4 מיניאטורות קטנות יותר. הן מלוות לרוב בטיטולי (tituli) – כתובות מלוות אשר מסבירות את המיניאטורה. אף אחת מן המיניאטורות אינה חולקת דף עם טקסט בצרפתית, עובדה אשר תורמת לקביעה כי כתב היד תוכנן מלכתחילה בשפה הלטינית בלבד. רק 4 מתוך 77 המיניאטורות אינן מתארות אירועים מחיי הקדוש, אחת מהן היא מיניאטורת ההקדשה.
עיטורים בכתב היד.
קישוטים דמויי פיליגרן מעטרים את אותיות כתב היד. עיטורים מסוג זה היו נפוצים באנגליה ולאורך הריין העליון, אולם לסדנאות הפריזאיות הגיעו רק לקראת סוף המאה ה-13. הקישוטים היוקרתיים ביותר בטקסט הלטיני והצרפתי הן האותיות הרישיות המשמשות לפתיחת העמוד (איניציאל). לעיתים האיניציאל יהיה בגובה של 8 שורות ומלא בענפים דמויי קיסוס משתרגים בצבעי אדום, כחול, לבן וזהב. כמו כן, ניתן למצוא גם כמה ראשי גרוטסקים בכתב היד.
יוהאן היינריך פון תינן
יוהאן היינריך פון תינן (בגרמנית: Johann Heinrich von Thünen, נכתב לפעמים: פון טינן; 24 ביוני 1783 - 22 בספטמבר 1850) היה כלכלן מהמאה ה-19, יליד מקלנבורג-סטרליץ שבצפון גרמניה, הראשון שפיתח תאוריה כלכלית על השפעת המרחק מהיישוב על המרחב.
ביוגרפיה.
יוהאן היינריך פון תינן היה בנם של בעל קרקע, כריסטיאן פון תינן (1760-1786) ואשתו, אנה מרגרטה קתרינה (1765), בתו של מוכר הספרים.
הוא השלים חינוך חקלאי מ-1799 עד 1803. בשנת 1806 התחתן עם הלנה סופיה, שהייתה בתו של בעל קרקעות עשיר. בשנת 1809 הוא רכש את אחוזה בגודל 465 דונם ליד מקלנבורג. בנוסף לניהול החווה, עסק פון תינן בשאלות של פוריות הקרקע, וחקר את מחירי התבואה. משנת 1818 קיבל תפקיד של מנהל מחוז בצפון גרמניה.
את ממצאי מחקרו הוא פרסם בשנת 1826 בהמבורג בספר "המדינת המבודדת" ("Der isolirte Staat"). בשנת 1830 הוענק לו דוקטורט כבוד של הפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת רוסטוק על בסיס השגו המדעי בספר. בשנת 1844 התקבל פון תינן להיות חבר של האגודה להיסטוריה של הטבע מקלנבורג. בשנת 1848 הוא נבחר להיות חבר פרלמנט. באותה שנה נבחר פון תינן כממלא מקום של סגן האספה הלאומית בפרנקפורט.
בשנת 1850, פרסם תינן את החלק השני של ספרו "המדינה מבודדת", שבו חקר את השאלה של "השכר הטבעי“ והתפוקה השולית, פון תינן העריך את הרעיון מאוד וציווה לחקוק את נוסחתו על מצבתו ליד מקלנבורג.
המודל של פון תינן.
כאמור פון תינן היה בעל קרקעות, בצפון גרמניה, ופרסם את ספרו "המדינה המבודדת" (1826) ובו הציג את התאוריה שיצר. בחיבורו בנה את תיאורית ה"רנטה הכלכלית" של השטח המועבד החקלאי. חשיבותו של המודל היא בגישה האנליטית שהוא הציג ופחות בדפוס השימוש בקרקע שהוא ניסה להסביר. בנוסף לכך פון תינן פיתח את יסודות התאוריה של התפוקה השולית, ותרם להבנת השפעת המרחק על מחירי הקרקע סביב העיר.
אפשר לסכם את התאוריה של פון תינן בנוסחה:
formula_1
כאשר
מודל שימושי הקרקע החקלאיים של פון תינן, נוצר לפני שהתרחש תהליך התיעוש והוא התבונן בנוף הכפרי ובשוק העירוני של צפון גרמניה. המודל הכלכלי יצא מתוך ההנחות הבאות:
התוצאה, במרחב כפי שחזה המודל, היא כי ייווצרו ארבע טבעות קונצנטריות של פעילות חקלאית:
טבעת ראשונה: כפרים שיגדלו פרות לחלב וגם יעסקו בחקלאות אינטנסיבית ימצאו הכי קרוב לעיר. גידולי ירקות, פירות, חלב ומוצרי חלב אחרים חייבים להגיע לשוק במהירות, ולכן הם יהיו מיוצרים קרוב לעיר.
טבעת שנייה: כפרים שיגדלו יערות לעצי הסקה וחומרי בנייה יהיו בטבעת זו. באותם ימים עצי הסקה היו מקור דלק חשוב מאוד לחימום ובישול. מאחר שעץ הוא מוצר כבד מאוד וקשה לשנע אותו גם הוא ממוקם קרוב לעיר.
טבעת שלישית: מורכב מכפרים שיגדלו גידולי שדה נרחבים כגון תבואה. הדגנים אינם חייבים להגיע מייד לשוק, כמו מוצרי חלב, והם הרבה יותר קלים מאשר עצי ההסקה. לכן אפשר לצמצם עלויות ההובלה, והם יכולים להיות ממוקמים רחוק יותר מן העיר.
טבעת רביעית: החוות נמצאות בטבעת הרחוקה ביותר מהעיר, יגדלו בעלי חיים (פרות וכבשים). כי הוצאות הובלתם קטנות, כי בעלי חיים יכולים ללכת אל העיר המרכזית למכירה.
מעבר לטבעת הרביעית נמצא האזור הלא מעובד, כי הוא במרחק גדול מדי מהשוק שבעיר המרכזית לכל סוג של פעילות חקלאית.
בתאוריה שהציג בספרו הוא הושפע מתוך הרעיון של "האדם הכלכלי" של אדם סמית: האיכר צפוי למקסם את רווחיו (=הרנטה) מאדמותיו החקלאיות. פון תינן, כאציל ובעל אדמות, ידע שרנטה כזאת תלויה בשימוש אופטימלי בקרקע ובעלויות ההובלה. במודל הוא התמקד בהשפעת שני משתנים אלו על הרווחים. בהנחותיו לגבי "המדינה המבודדת" ותכונותיה, הוא ביטל גורמים אחרים. המודל יצר מצב מלאכותי של נוף הומוגני ומבודד. בו קיים רק שוק יחיד דומיננטי במרכז ואין קשרים כלכליים עם ארצות וערים אחרות. לפי המודל, הכלכלה באזור הכפרי תצטרך להתארגן מחדש על פי ההתנהגות הכלכלית באופן שכל שימוש קרקע יביא רווח אופטימלי. כאמור, עלות ההובלה תלויה במרחק מהשוק והסוג השונה של מוצרים. הרווח מהחקלאות ליחידת שטח (רנטה) פוחתת עם הגדלת המרחק מהשוק.
רנטת המיקום (Location Rent) זהו המונח שהשתמש בו פון תינן בטיעונו. זהו הערך הכלכלי המקביל לערך הקרקע. הערך תואם את הסכום המקסימלי שאכר יכול לשלם עבור שימוש בקרקע ללא הפסדים. לפי התאוריה של פון תינן רנטת המיקום יורדת עם הגדלת המרחק מהשוק - סכום הכסף שכל חקלאי מוכן לשלם עבור קרקע ילך ויקטן עם המרחק בגלל הוצאות ההובלות הגדולות שיהיו לו ביחס למוצרים שהוא יכול ליצר ולמכור בשוק.
לכן שימושי הקרקע יותאמו לאותם גידולים שיתנו לאיכר את התשואה הגבוהה ביותר ביחס שבין שלושת המשתנים: הוצאות היצור, המחיר בשוק של יחידת מוצר והמרחק. מעבר למרחק מסוים, הייצור של גידול מסוים הופך להיות לא ריווחי, והאיכרים יצטרכו לבחור לגדל גידולים אחרים כדי להמשיך להרוויח. פון תינן חישב את רנטת המיקום עבור מוצרים בעלי תפוקות שונות (בקר, עץ, דגנים, ביצים, חלב וכו '): הוא מצא כי עבור כל מוצר יש מרחק מסוים מהעיר שבו הייצור שלו יהיה כדאי. בכך הוא נתן את ההסבר להיווצרות טבעות קונצנטריות סביב העיר המבודדת. החקלאים המגדלים גידולים אלה מתחרים זה בזה, מתאימים את גידולם סביב השוק על פי עקומת רנטת המיקום של הגידולים. יש בתאוריה הזאת הסבר חלקי בחקלאות מונוקולטורית במקומות שונים.
בכרך השני של "המדינה המבודדת", פיתח פון תינן חלק מהיסודות המתמטיים של תאוריית התפוקה השולית הפוחתת, שנוסחתה הייתה כל כך חשובה לו עד כי ביקש שעל מצבתו יחקקו את הנוסחה. התפוקה השולית הפוחתת שניסח פון תינן הורחבה מאוחר יותר על ידי כלכלנים תאורתיים אחרים, כמו הכלכלן הבריטי אלפרד מרשל (1842-1924) בספרו על "עקרונות הכלכלה."
ביקורת על התאוריה של פון תינן.