על השפעתם של עלוני השבת אמר ירון לונדון: "היום יש כל כך הרבה אמצעי תקשורת: לא רק עיתונות מודפסת, אלא בעיקר האינטרנט והמון המון עיתונות דתית מסוגים שונים, שלדעתי השפעתם המצטברת גדולה יותר מהעיתונות הממוסדת. למשל עלוני בתי הכנסת. זה אמצעי תקשורת עצום בתפוצתו והשפעתו. כאשר מדברים על ימין ושמאל בתקשורת לא מביאים בחשבון את המדיה הזאת."
נכון לשנת תשע"ח, יוצאים לאור בישראל למעלה מ-500 עלונים בכל שבוע.
הפצה.
רוב עלוני השבת מופצים בידי חברות הפצה המתמחות בהבאת העלונים למספר רב של נקודות הפצה. אחת מחברות אלו היא חברת ההפצה של מקור ראשון. במקור הופצו עלוני השבת בבתי כנסת. עם התרבות עלוני השבת שעיקרם אינה דברי תורה, הועברה חלוקת עלוני השבת בחלק מהיישובים הדתיים למקומות אחרים כמו ליד תיבות הדואר או המכולת. עם התרבות מספר עלוני השבת הוכנו במקומות שונים מתקנים מרובי תאים להצגת העלונים.
בשנת תשע"ג (2013) החל לצאת לאור חוברת שבועית בתשלום הנקראת "כל העלונים" המכילה את רוב העלונים המבוקשים, ונשלח אל המנויים. כמו כן, רוב העלונים מופצים באופן סדיר באתרי אינטרנט של מוציאי העלונים ובאופן מרוכז באתרי אינטרנט של הציבור הדתי, כמו "כיפה".
מימון.
עלוני השבת מתבססים על חלוקה חינמית ועל כן כמעט ואין עלונים הגובים דמי מנוי מהקוראים. במקום זאת, מתבססים רבים מהעלונים על פרסומות. אולם לאור התחרות הקשה בענף, חלק מהעלונים אינם מצליחים להתקיים מפרסומות. למשל, העלון הוותיק שבת בשבתו נסגר בשנת 2017 לכתשעה חודשים לאחר שבמשך זמן רב פעל בהפסד. חלק מהעלונים מופצים על ידי עמותות המסבסדים את הפצת העלון מתרומות או מהכנסות פעילויות אחרות שלהן, בראותם את הפצת העלון דרך לפרסם את הפעילות שלהם. מקור נוסף של מימון לעלונים הוא תרומות. בנוסף, חלק מתקציב האגף לתרבות יהודית במשרד החינוך מיועד למימון עמותות המפיקות עלוני שבת. התמיכה ניתנת לעמותה המפיקה עלון שבועי או דו-שבועי המופץ ב-200 מוקדים או יותר, הפרוסים על פני 5 יישובים לפחות. מימון ממשלתי לעלוני שבת החל עוד באמצע שנות ה-80 כאשר משרד הדתות בשליטת המפד"ל היה קונה עמוד פרסום של פעילותו בעלון שבת בשבתו המזוהה עם המפד"ל. לאחר שש"ס נכנסה למשרד הדתות בשנת 1992 הפסיק משרד הדתות לפרסם בשבת בשבתו ועבר לפרסם בעלון המזוהה עם ש"ס.
מבנה עלוני השבת.
לעלון שבת כמה פורמטים - לעיתים הוא בן שני עמודים ולעיתים בחוברת המכילה יותר מעשרה עמודים, לעיתים כדף אחד המקופל אל עצמו ונפרס לאורך, ובגדלים רבים. בעלון אחד או יותר מהמרכיבים הבאים:
ביקורת.
הבעיות.
על תופעת עלוני השבת נמתחה ביקורת מצד רבנים ואישים אחרים בציבור הדתי. ובשנת ה'תשע"ה קרא הרב דוד לאו להימנע מהזכרת שם ה' בעלונים.
בין טענות הביקורת:
הפתרונות.
בשל בעיות אלו ישנם בתי כנסת בהם כלל אין מחלקים דפים אלו, ובאחרים נערכת ברירה קפדנית. בבתי כנסת שונים מחולקים העלונים לפני שבת (הרבה מהעלונים מגיעים לבתי הכנסת עוד ביום חמישי), ובכך נפתרת הבעיה של קריאה בזמן התפילה, כיון שמי שלוקח את העלון לוקח אותו לביתו ולא קורא אותו בבית הכנסת, ובעיית הקריאה בתכנים מסחריים ופרסומיים בשבת, כיון שניתן כבר לקרוא את העלון ביום שישי לפני כניסת שבת. ישנם בתי כנסת המחלקים את העלונים רק לאחר התפילה. כמה עלונים התייחסו בעצמם לבעיה, כאשר חלקם נטולי פרסומות לחלוטין (אם כי עלונים אלה אינם זוכים לתפוצה נרחבת, עקב קשיי מימון), וחלקם רק מוסיפים אזהרה שלא לעיין בפרסומות בשבת. דרך נוספת להימנע מהבעיה, היא לחלק את העלונים מחוץ לבתי הכנסת.
בנוגע לבעיית הגניזה, הציעו חלק מהרבנים אפשרויות שונות: הרב יובל שרלו פסק שמותר לגרוס את העלונים, במקרה שהדבר מתאפשר, וכי אין בכך משום זלזול בדברי תורה. היו שהציעו שמותר יהיה לזרוק את העלונים לפח אם ייעטפו בכבוד הראוי. הרב אליעזר מלמד סבור שהיה כדאי לגרוס את הדפים לטובת מיחזור של נייר שעליו יודפסו מחדש דברי תורה. הוא גם טוען שעלונים שרובם אינו דברי תורה אינם חייבים כלל בגניזה (אלא יש לעוטפם בשקית שאינה שקופה או בעיתון אחר וכך להניחם בפח). הייתה אף הצעה (בתור רעיון לדיון ולא פסק הלכה) של הרב ישראל רוזן, שבעצמו קשור לעלון "שבת בשבתו", לפיה דברי תורה שמודפסים על דעת שייזרקו, יכולים להיזרק לאשפה.
בשנת ה'תש"ע 2009 יזמה עמותת "ירוק עכשיו" "תו ירוק" לעלוני שבת כדי לפתור את הבעיה הסביבתית של הדפסת קרוב למיליון עותקים של עלוני שבת מדי שבוע ובעיית העומס על הגניזה. כל עלון שמתחייב לעמוד בקריטריונים שיאפשרו לשים אותו במיחזור נייר מקבל "תו ירוק" - ניתן למיחזור. הפסיקה ההלכתית זכתה לתמיכה רחבה של רבנים ובראשם הרב יעקב אריאל, הרב יובל שרלו והרב אריה שטרן.
באשר לבעיית התרבות שמקדמים העלונים, לכך אמנם לא נמצא פתרון אמיתי, אך לעומת זאת היו שקראו לפעול ברוח האמרה "אם אינך יכול לנצחם, חבור אליהם", ולנסות לחנך את הציבור לגישה מעמיקה, דווקא דרך העלונים.
ביקורת שבועית.
בשנים 2007 עד 2015 התפרסם באתר כיפה טור בשם "מעלעל" שסוקר ומבקר את עלוני השבת השונים. החל מאוגוסט 2017 התפרסם באתר תרבוש אשר קשור לאתר דתילי טור בשם "המבקר" שסוקר את עלוני השבת השונים בנימה ביקורתית אך עניינית.
עלונים בעבר ובהווה.
להלן סקירת העלונים המשמעותיים ביותר. בהמשך מופיע סקירה אודות עלונים נוספים. מלבד העלונים המצוינים כאן, קיימים עוד עשרות עלוני שבת שישיבות ובתי כנסת שונים מוציאים בכמות מצומצמת שלא מופיעים כאן.
טבח חברון
טבח חברון בוצע על ידי ערבים מוסלמים תושבי העיר חברון והסביבה ביהודי העיר בשבת, י"ח באב תרפ"ט, 24 באוגוסט 1929, כחלק ממאורעות תרפ"ט בארץ ישראל. בטבח נרצחו 67 יהודים (חלקם בעינויים), והוא הוביל לחיסול היישוב היהודי בחברון, שהתקיים ברציפות מאות שנים. בחברון התגוררו אז כ-20,000 נפש, מתוכם כ-800 יהודים.
ערב הטבח.
לאחר הכיבוש הבריטי, עם התגברות העלייה היהודית והתפתחות התנועה הלאומית הפלסטינית, נוצרה מתיחות בין היהודים והערבים בחברון. תקריות שבהן הציקו ערבים ליהודים הפכו יומיומיות והן כללו גידופים, התנפלויות והכאות, יידוי אבנים בידי ילדים לעבר חלונות של יהודים והפרעה לתפילתם ליד מערת המכפלה. כבר ב-1923, ייחס הוועד היהודי של העיר את התקריות הללו לפעילותה של האגודה הנוצרית-מוסלמית, שלטענתו זרעה שנאה בקרב ההמון הערבי והסיתה את הילדים להתגרות ביהודים, וטען כי הן בעלות אופי פוליטי.
באוגוסט 1929 החלו מהומות אלימות בין ערבים ליהודים ברחבי הארץ. מפקד משטרת חברון בעת הטבח היה הבריטי ריימונד אוסוואלד קפראטה, שהגיע לחברון שלושה שבועות לפני הטבח ולא הכיר את נכבדי הערבים. כוח המשטרה שעמד לרשותו מנה 18 שוטרים על סוסים ו-15 שוטרים רגלים. רק אחד מהם היה יהודי, חנוך ברודז'יצקי, וכל השאר ערבים.
הטבח.
יום שישי.
ביום שישי בבוקר, ה-23 באוגוסט, נודע לרב מאיר חדש על תוכנית הטבח בחברון (אשתו שמעה ערבים שתכננו את הטבח) והוא הזהיר את אליעזר דן סלונים שהיה ראש הקהל בחברון. סלונים דיבר עם ידידיו הערבים והם הבטיחו לו שלא יקרה כדבר הזה. סלונים האמין, והודיע לתושבים היהודים שאין צורך להימלט מחברון.
עד הצהריים נשמר הסדר בעיר. בשעה 15:00 הציב קפראטה שלושה שוטרים בכניסה לעיר, כדי לחפש נשק בין הנוסעים במכוניות שחזרו מהתפילה בירושלים. הנוסעים סיפרו על המתרחש שם ושמועה על כך שיהודים הורגים ערבים בירושלים נפוצה במהירות. ליד תחנת האוטובוסים העירונית התקהלו כ-700 איש שרצו לנסוע לירושלים והשייח' טאלב מארקא נאם בפניהם. קפראטה יצא עם 8 שוטרים רכובים לבדוק את המצב בין בתי היהודים. במספר מקומות נוצרו התקהלויות וערבים יידו אבנים על בתי יהודים. קפראטה הבחין שיהודים רבים עומדים על גגות ועל מרפסות בתיהם. הוא פקד עליהם להיכנס לבתיהם, אבל הם סירבו. ליד בית המלון הקטן של משפחת שניאורסון הוא הבחין ברב יעקב יוסף סלונים ובתו, מתרוצצים וצורחים. סלונים צעק עליו ודרש ממנו הגנה. לאחר שהחליף צעקות עם האספסוף, ספג הרב מטר של אבנים. קפראטה החל לפזר אותם, תוך שימוש באלות בלבד. בסביבות השעה 16:00 התקהלו פורעים ליד ישיבת חברון ויידו בה אבנים. באותה שעה היו בה רק זכריה מישאל,שמש הישיבה, ותלמיד אחד, שמואל הלוי רוזנהולץ, יליד פולין בן 24.
הוא נפגע מאבן שחדרה דרך החלון, ניסה לצאת מהבניין ומצא עצמו מול הפורעים הערבים. הוא ניסה לחזור אל הבניין, אבל הם תפסו אותו ורצחו אותו בסכין. השמש הסתתר קודם לכן בבור מים וניצל. קפראטה, שחשש שהלווית רוזנהולץ תביא לחידוש המהומות, אסר לשתף בה יותר משישה מלווים.
ראשי היישוב היהודי פנו לקפראטה בדרישה "למלא את חובתו ולהשתלט על המצב". קפראטה השיב: "הסתגרו בבתיכם ולא תיפגעו".
בשעה 18:30 חזר השקט וקפראטה ביקש כי תישלח אליו תגבורת מירושלים, אך לא נענה. הוא ביקש סיוע גם מעמיתיו בעזה וביפו. בסביבות 21:00 הגיעו כמה מוכתרים מהסביבה אל קפראטה וסיפרו לו ששמעו שיהודים שוחטים ערבים בירושלים, ושהמופתי דורש מהם להילחם ויקנוס אותם אם יסרבו. קפראטה הבטיח להם שהכל שקט בירושלים והורה להם להישאר בבית.
כמה עשרות יהודים שחששו להישאר בבתיהם, הצטופפו בלילה בביתו של אליעזר דן סלונים, בנו של הרב יעקב יוסף סלונים.
יום שבת.