אוּאֶסוּגִי הַרוּנוֹרִי (ביפנית: 上杉 治憲 , בתעתיק לטיני Uesugi Harunori, 1751 – 1822) היה דאימיו יפני, המושל התשיעי של פלך יונזאווה (米沢藩 – יונזאווה האן) (כיום אזור אוקיטאמה והעיר יונזאווה שבאי הונשו). הוא נולד באדו (כיום טוקיו) כבנו השני של הדאימיו של שבט אקיזוקי, ששלט על חלק ממחוז היוגה שבאי הדרומי קיושו. אמו הייתה נכדתו של המושל הרביעי של יונזאווה. שמותיו בילדות היו "מַאצוּסָאבּוּרוֹ" (松三郎) ו"נֶאוֹמַאצוּ" (直松). הוא אומץ על ידי אואסוגי שיגסאדה, שהיה אז הדאימיו של יונזאווה, וב-1767 ירש אותו כדאימיו. לאחר שפרש הוא אימץ את שם העט (ביפנית号 – גוֹ) יוֹזָאן (鷹山).
כיום זוכרים אותו בעיקר בשל הרפורמות הכלכליות שהנהיג, והוא מוצג לעיתים קרובות כדוגמה למושל מוצלח של פלך. יונזאווה הייתה בגירעון כספי ושקועה בחובות קרוב למאה שנים כאשר הרונורי קיבל את התפקיד. שיגסאדה אפילו שקל להחזיר את השלטון בפלך לשוגונות כמפלט אחרון. במקום זאת שכנע אותו חמיו, הדאימיו של מחוז אווארי, להתפטר מתפקידו כדאימיו. אלה היו התנאים בהם קיבל הרונורי את התפקיד הדאימיו של יונזאווה. הוא יישם אמצעים משמעתיים חריפים והורה להוציא להורג כמה יועצים (קארוֹ) שהתנגדו לתוכניותיו. כתוצאה מהשיטות בהן נקט הפכה יונזאווה לאזור משגשג, שלא סבל במידה משמעותית מהרעב ששרר ביפן בתקופת טנמי (1781-9). ב-1830, פחות מעשור לאחר מותו של הרונורי, הוכרזה יונזאווה רשמית על ידי השוגונות כמופת של פלך המנוהל היטב.
הוא חשף את השקפותיו על ממשל ועל תפקידי השליט הפאודלי במכתב לבנו הארוהירו:
שאטו שבל בלנק
סאני (כדורגלן)
סטפן אובַיַן סאנדיי (באנגלית: Stephen Obayan Sunday; נולד ב-17 בספטמבר 1988 בלאגוס שבניגריה), הידוע בכינוי סאני, הוא כדורגלן ניגרי ששיחק בעמדת הקשר בקבוצת פאפוס בעונת 2019 ושוחרר מהמועדון בקיץ 2020.
קריירה.
סאני החל את קריירת הכדורגל שלו במועדונים מקומיים בלאגוס, עיר הולדתו. ב-2003 השתתף סאני בטורניר נוער בשוודיה. בתום הטורניר, בעצת סוכן מקומי, טס סאני לצרפת, אולם אף אחד לא חיכה לו בשדה התעופה. משום כך, החליט סאני לנסוע למדריד, בירת ספרד, והתגורר עם חבריו שם. במדריד השתתף סאני בטורניר נוסף, שבו הרשים את הקבוצה מליגת המשנה הספרדית פולידפורטיבו אחידו, ובזכות כך הוצע לו חוזה לחמש שנים בקבוצה. במטרה לאפשר לסאני לשחק בקבוצה, היה על אחד מהמנהלים של אחידו להיות האב המאמץ שלו, כך שהישארותו של סאני בספרד תסודר מבחינה חוקית.
סאני החל לשחק בקבוצת המשנה של פולידפורטיבו אחידו בעונת . בתום העונה הועלה לקבוצת הבוגרים. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בהיותו בן 17 בלבד, והפך לשחקן מפתח בקבוצה. בזכות הצלחתו בקבוצה, השווה העיתון הספרדי "דון באלון" את סאני לקלוד מקאללה, קשר נבחרת צרפת בעבר. ביצועיו של סאני בליגה השנייה משכו את תשומת לבן של מספר קבוצות, ביניהן ריאל מדריד ומנצ'סטר יונייטד. בקיץ 2007 חתם סאני בוולנסיה, וערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה כבר במחזור הפתיחה, בהפסד 3-0 לוויאריאל. באותה עונה ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, במשחק החוץ מול שאלקה. לאחר עונה בודדת במועדון הושאל סאני לאוסאסונה, ובעונה שלאחר מכן הושאל לריאל בטיס. בינואר 2011 הושאל לנומנסיה, ובתום העונה עזב סאני את ולנסיה ושיחק שנתיים נוספות בנומנסיה.
לקראת עונת הגיע סאני לישראל וחתם בקבוצת בני סכנין.
בשנת 2016 הצטרף לריאל סולט לייק מליגת ה-MLS. בעונת 2019 הוא שיחק במועדון פאפוס בליגה הקפריסאית. בקיץ 2020 שוחרר מהקבוצה.
נבחרת לאומית.
אף על פי שנולד בניגריה, רשאי סאני לשחק במדי נבחרת ספרד לפי חוקי פיפ"א, הקובעים כי שחקנים בעלי אזרחות כפולה יכולים לבחור בעבור איזו מדינה לשחק עד גיל 21, כל עוד לא שותפו במשחק מלא במדי הנבחרת הבוגרת. מספר ימים לאחר שקיבל דרכון ספרדי, שותף סאני במשחקי נבחרת הנוער של ספרד בטורניר בפורטוגל. בנוסף, זומן סאני לסגל הנבחרת הצעירה בטורניר אליפות העולם עד גיל 20 שנערך בקנדה ב-2007. סאני שיחק בכל משחקי שלב הבתים ובשמינית הגמר, אך הוא לא שותף ברבע הגמר בו נבחרתו הודחה בדו-קרב בעיטות עונשין.
כשהוזמן סאני לנבחרת ניגריה הוא נענה בחיוב, ובשנת 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת.
סטפן סאנדיי
איסט רנל
דיו סתרים
דיו סתרים או דיו בלתי-נראה הוא דיו מיוחד שמשתמשים בו לכתיבה, אשר הופך לבלתי-נראה בהשמה או זמן קצר לאחר מכן, וניתן לראותו לאחר מכן רק באמצעות שיטות שונות.
כיום ניתן למצוא תרכובות רבות וזולות יותר ל"דיו נעלם" הנמצאות בשימוש ילדים ומבוגרים כאחד.
היסטוריה.
דיו הסתרים מופיע לראשונה בתלמוד ירושלמי מסכת שבת פרק יב דף יג בשם רבי חייה בר בא ושם מתבאר שבני ארץ ישראל היו חכמים וכשהיו רוצים לשלוח מאחד לשני כתב סתרים היו כותבים במי עפצים על קלף, וכשהמכתב מגיע לחברו הוא שופך עליו דיו שאין בו עפצים ואז הכתב נראה.
דיו הסתרים הופץ לראשונה במלחמת האזרחים בארצות הברית כאשר מדינות הדרום אולצו לחתום על הסכמים בין-מדינתיים ביניהן. סיפור מפורסם מספר על הסכם חלוקת מי נהר גדול בין שתי מדינות דרומיות אשר נחתם בידי מדינה אחת בדיו סתרים, ולכן כחודשיים לאחר החתימה טענה המדינה האחרונה כי מי הנהר שלה בלעדיים ולא נכונה לכבד את ההסכם המדובר.
הדיו שימש גם בימי השלטון הטורקי כאשר שרה אהרנסון וחברי ארגון ניל"י אולצו להסתיר את מעשי הריגול שביצעו לטובת הבריטים, וכדי שהמסמכים שהעבירו לא ייחשפו הם נכתבו בדיו הסתרים אשר נעלם מספר שעות לאחר שנכתבו ונקראו על ידי הבריטים.
דוגמה לשימוש בדיו סתרים להעברת מסרים סמויים בתקופת השואה היא גלויה מארכיון יד ושם שמכילה טקסט מוסווה כעדות ללוחמה מחתרתית בשטחי הכיבוש הנאצי.
דיו הסתרים הקדום הוכן מתרכובת המורכבת בעיקרה מדיו רגיל אך בתוספת של מלח נתרני המופק לרוב מאצות מונגרביות.
#הפניה מד טי.וי
חטיבה 9
רוח צהל
טקסי
מגד
מגד הוא שם משפחה עברי, שפירושו "ממתק".
מגד, (مجد, Majd ,Maĝd, מג'ד) שם ערבי, שפירושו "תהילה", "הדר", "יופי" או "הלל". השם ניתן גם לבנים וגם לבנות.
אנקול
האוניברסיטה היגלונית
האוניברסיטה היגלונית (בפולנית: Uniwersytet Jagielloński, ובקיצור נפוץ UJ) היא אוניברסיטה בקרקוב שבפולין.
האוניברסיטה נוסדה בשם "אקדמיה קרקובסקה" ב-1364 על ידי המלך קז'ימייז' השלישי "הגדול". כיום זוהי האוניברסיטה השנייה בוותיקותה במרכז אירופה, לאחר אוניברסיטת קארל בפראג, ואחת מן העתיקות בעולם כולו. היא גם נחשבת לאוניברסיטה יוקרתית, אחת מ-10 אוניברסיטאות עילית אירופאיות. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט, חברה בקבוצת קוימברה וחברה בגילדת אוניברסיטאות אירופאיות עתירות מחקר.
ב-1817 שונה שמה לאוניברסיטה היגלונית לכבוד השושלת היגלונית של מלכי פולין.
באוניברסיטה שמור אחד מהגלובוסים העתיקים בעולם, גלובוס יגלוניקוס.
פקולטות.
באוניברסיטה 15 פקולטות, חלקן ממוקמות במבנים היסטוריים מימי הביניים וחלקם במבנים מודרניים.
פקולטות האוניברסיטה כוללות:
בוגרים ידועים.
בין בוגריה הבולטים ניתן למנות את המדען ניקולאוס קופרניקוס, האפיפיור יוחנן פאולוס השני וזוכי פרס נובל ויסלבה שימבורסקה ואיוו אנדריץ'.
בוגרים נוספים של האוניברסיטה כוללים:
האוניברסיטה היגיילונית
סוסה
LFO הוא ראשי תיבות באנגלית של Low Frequency Oscillation, או "תנודה נמוכת תדר". במקור, מדובר היה במעגל חשמלי, אשר ייצר צלילים בתדרים נמוכים מאוד (בסביבות 20 הרץ). כיום, מדובר ברכיב אלקטרוני המאפשר שליטה בתכונותיהם ובהתנהגותם של צלילים אחרים בסינתיסייזר.
היסטוריה.
שימוש בתנודה נמוכת תדר, כרעיון, הופיע כבר בסינטיסייזרים האנלוגיים, המודולריים, החל משנות ה-60 של המאה ה-20. בתחילה, ה-LFO לא היה כלי בפני עצמו, אלא תופעת לוואי שנגרמה מכיוון נמוך במיוחד של המתנד החשמלי של אותם סינטיסייזרים. אולם, ברבות השנים, החלו להבין את הפוטנציאל הגלום ברתימת גלים בתדר נמוך על מנת לשלוט בהתנהגותם של צלילים אחרים (הסינטיסייזרים באותה עת איפשרו שליטה זו, מפני שהיו מודולריים, ואיפשרו ניתוב של צלילים ממספר מקורות אל יציאת קול בודדת).
הפיכתו של מעגל ה-LFO לחלק מאזור השליטה בסינטיסייזר, להבדיל מהיותו צליל עצמאי, התקדמה עם המעבר לסינטיסייזרים דיגיטליים, אשר לא היו מודולריים. סינטיסייזרים אלה הכילו "תחנות" שונות בהן הצליל עבר טרם הגיע ליציאת הקול, תחנות שאפשרו למוזיקאי לשלוט בעוצמה, במעטפת העוצמה, בפילטר, במעטפת הפילטר וכיוצא בזה פרמטרים הקובעים כיצד יסונתז הצליל. אחת מתחנות אלו, עד היום, היא ה-LFO.
כיום (2016), ה-LFO הוא רכיב חובה בכל סינטיסייזר, בין אם מבוסס חומרה ובין אם מבוסס תוכנה, לרבות סינטיסייזרים המשולבים בסמפלרים ובמכשירים אחרים. הסטנדרט הרווח בסינטיסייזרים הוא לפחות שני מעגלי LFO, ובחלק אף שלושה.
שימושים.
ה-LFO במשמעותו המודרנית לא מייצר, כאמור, צליל כלשהו. הוא מייצר גל "רעיוני", אשר מנותב לשליטה ולמניפולציה בצלילים אחרים, אמיתיים. לדוגמה, ניתן לקחת צליל של גל סינוס בסיסי, מונוטוני (כמו צליל חיוג), ולנתב אליו LFO בצורת גל סינוס, שישלוט בגובה הצליל. התוצאה: צליל החיוג יהפוך לצליל עולה ויורד, כמו צליל אזעקה. שימושים דומים (אך עדינים יותר) במנגנון זה, מסייעים להרעיד צלילים, וליצור בהם ויברטו (הרעדת גובה, "סלסול") או טרמולו (הרעדת העוצמה).