"קומפני" "הוא אחד ממחזות הזמר הטובים שיש." "כמו ג'יפסי או חברי ג'ואי, אני מחשיב את קומפני כאחד מחזות הזמר החשובים, הטובים והאהובים ביותר." "אני זוכר שראיתי את ההצגה חמש פעמים ואהבתי כל פעם, אבל...הייתה לי בעיה ענקית עם העובדה שהדמות הראשית הוא בבירור הומו ואף אחד לא רוצה לדבר על זה." "האל, ג'ורג' וסטיב כולם אמרו שהוא בחור סטרייט עם בעיית התמדה. בכל מקרה ההצגה היא אחת האהובות עליי." "מצאתי לעצמי דרך לשנות את זה, לשמור את השירים, אך להוסיף קצת מבנה סיפורי."
הרברט רוס היה אמור לביים את הסרט אבל גולדמן אמר שסונדהיים אמר לבמאי לפרוש מהפרויקט.
ב-2010 הייתה ספקולציה שניל לביוט יביים גרסה קולנועית למחזמר.
נכון לשנת 2019 אין תכנונים לצילום גרסה קולנועית למחזמר.
יצחק פויירינג
יצחק פויררינג
יצחק פוייררינג
יצחק פויארינג
פאול בלובל
פאול בלובל (בגרמנית: Paul Blobel; 13 באוגוסט 1894 - 8 ביוני 1951) היה שטנדרטנפיהרר באס אס ופושע מלחמה נאצי. אחראי לרצח עשרות אלפי יהודים בטבח באבי יאר ובטבח בדרוביצקי יאר. פיקד על מבצע 1005. הורשע במשפט האיינזצגרופן, נידון למוות ב-1948, והוצא להורג ב-1951.
ביוגרפיה.
בלובל למד בנאות ונגרות בבית הספר למקצועות הבניין. במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא ושירת בחיל ההנדסה. אחרי המלחמה המשיך בלימודיו, היה לאדריכל והתיישב בזולינגן (Solingen).
בזמן המשבר הכלכלי של 1929 היה ללא תעסוקה. באוקטובר 1931 הצטרף למפלגה הנאצית, וב-1 בינואר 1932 התגייס לאס אס. ממרץ 1933 שירת במשטרת המדינה (Stapo) בדיסלדורף, וב-1 ביוני 1934 עבר לאס דה בדרגת אונטרשטורמפיהרר, וניהל את אזור דיסלדורף באס דה. הוא התקדם באס אס, וכבר ב- 30 בינואר 1941 קיבל דרגת אס-אס שטנדרטנפיהרר (אלוף-משנה).
בראשית יוני 1941 נקרא בלובל לעיירה פרץ' (Pretzsh), על הנהר אלבה, מצפון מזרח ללייפציג, שבה רוכזו המועמדים לאיינזצגרופן (עוצבות המבצע של האס דה) שעמדו לפעול בשטחי הכיבוש בברית המועצות. בלובל נתמנה למפקדה של זונדרקומנדו 4a שבמסגרת איינזצגרופה C שעמדה לפעול באוקראינה.
בלובל נע בראש יחידתו מסוקאל (Sokal) דרך ווהלין (Volhynia), ושם ערך אקציות בלוצק, בדובנו, ולאחר מכן בז'יטומיר, בברדיצ'ב ועוד. משנפלה קייב נכנס בלובל עם יחידתו לעיר, ובימים 29-30 בספטמבר 1941 ארגן וניהל את רצח יהודי העיר בבאבי יאר. בלובל ויחידתו המשיכו במסע הדמים שלהם לאורך החלק הצפוני של אוקראינה. פעולתו האחרונה הייתה בחרקוב, שבה רצחה יחידתו בסוף דצמבר 1941 כ- 22,000 יהודים בדרוביצקי יאר (Drobitzki-Yar).
ב- 13 בינואר 1942 שוחרר בלובל מתפקידו בגלל מחלת כבד, שהוחמרה מחמת שתיית אלכוהול מופרזת. אחרי שהחלים נקרא למשרד לביטחון הרייך בברלין, והופקד על מבצע 1005, שנועד לטשטש את עקבות רצח ההמונים. בלובל קבע את לודז' למרכז פעילותו והיה כפוף ישירות למפקד הגסטפו היינריך מילר.
עד סתיו 1943 טיפל בשיטות שריפת הגופות על מוקדים גדולים, שהניסיונות הראשונים בהם נעשו בחלמנו, וכן הוכנסו למחנות הקבע, כגון אושוויץ, תנורי משרפות. באותו זמן ארגן בלובל את סילוק הגופות מקברות המונים בשטחים הכבושים בברית המועצות בידי יחידות שכונו "זונדרקומנדו 1005". בתום העבודה נרצחו האסירים היהודים והאחרים שהועסקו בכך. בכמה מקומות הצליחו אסירים, בעיקר יהודים, לברוח, כגון בבאבי יאר, במחנה ינובסקה, בפורט התשיעי, בפונאר ובגרבובקה (Grabowka) שליד ביאליסטוק.
באוקטובר 1944 רוכזו אנשי האס דה, הסיפ"ו והשוטרים ממשטרת הסדר ששירתו בזונדרקומנדו 1005 ליחידה אחת – "איינזצגרופה אילטיס" (Iltis), בפיקודו של בלובל, והיא נשלחה לקרינתיה (Carinthia) שבגבול אוסטריה-יוגוסלביה, כדי לסייע במלחמה בפרטיזנים.
לאחר המלחמה נאסר בלובל והיה אחד הנאשמים המרכזיים במשפט האיינזצגרופן, התשיעי בין משפטי נירנברג, בפני בית הדין הצבאי האמריקני בנירנברג. איתו עמדו למשפט גם אוטו אולנדורף ופושעי מלחמה נוספים. ב-1948 נידון למוות, וב-8 ביולי 1951 נתלה בכלא לנדסברג שבבוואריה.
גאורג קרסקי
גיאורג קארסקי
גיאורג קרסקי
גיאורג לנדאואר
גיאורג לנדואר
גיאורג לנדאור
גאורג לנדאור
גאורג לנדאואר
בית החולים רמת מרפא
בית החולים רמת מרפא ברמת גן היה בית חולים שפעל בשנים 1935–2003, והיה מראשוני בתי החולים ליולדות בישראל. במשך כ-60 שנות פעילותו התחלפו בעליו מספר פעמים, הוא התרחב, התפתח, ושירת מאות אלפי מטופלים בתחומי רפואה שונים. בשנות ה-90 של המאה ה-20 מוזג עם בית החולים "אסותא" שבשליטת מכבי שירותי בריאות.
היסטוריה.
בית החולים הוקם על ידי הגינקולוג היהודי ד"ר ליאו אברבך בשם "בית יולדות אברבך". הוא הוקם במקום בית חולים "רפאל" שנוסד על ידי קורט קירשמן ופעל זמן קצר. בהקמת בית החולים שותפה מרים יצחקי, מילדת ותיקה שפעלה כמילדת במשך 40 שנה בראשון לציון ובירושלים.
לבית החולים הגיעו יולדות מכל אזור מרכז הארץ, לרבות הרצליה, כפר סבא, כפר ויתקין וחדרה. הוא היה בבעלותו ובניהולו של אברבך עד שנת 1947, אז הוא מכר אותו לקבוצת רופאים שהפכה את המבנה לבית חולים כללי, שנקרא "רמת מרפא", והרחיבה אותו באופן משמעותי. ב-1963 נקנה בית החולים על ידי ד"ר צ'ורטקובר, והחל לעסוק גם בפעילות כירורגית, שהתנהלה עד תחילת שנות ה-70. בשנת 1981 קנתה חברת "סורקו" את בית החולים. בשביתת הרופאים הגדולה ב-1983 שנמשכה ארבעה חודשים, הפעילו הרופאים מוקד רפואי תחליפי גדול ברמת מרפא. בשנת 1984 נרכשה החברה על ידי קופת חולים מכבי. "מכבי" פיתחה את בית החולים, שהתמחה בצנתורים וברפואת לב, והקימה לו שלוחות בבאר שבע, באשקלון, בפתח תקווה ובחיפה, וכן מכון דיאליזה ומכון הדמיה בתל אביב.
בשנת 1994 איחדה מכבי את בית החולים עם בית החולים "אסותא", אותו רכשה מידי חברת "כלל" תחת חברת אסותא מרכזים רפואיים בע"מ. ב-2003 הועתקה פעילות בית החולים מרמת גן לפתח תקווה, אחר כך שונה שמו ל"בית החולים אסותא פתח תקווה", וב-2009 עם סיום הקמת בית החולים אסותא רמת החייל הועברה פעילותו למרכז החדש.
מבנה בית החולים ההיסטורי ברמת גן.
הבניין נבנה בשנת 1934 על גבעה שהייתה מנותקת מהיישוב רמת-גן ומוקפת בפרדסים, בשטח מאדמות 'פרדס גולדברג' ההיסטורי (לימים שכונת הגפן). הבניין, בתכנון האדריכל הרי לוריא, נבנה בסגנון הבינלאומי, בנייתו החלה בשנת 1934 והוא נחנך ב-4 בינואר 1935. לאור מיקומו, על "הכביש השחור" (ציר ז'בוטינסקי) שקישר בין יפו, תל אביב, פתח תקווה ושכם, שימש את אנשי המחתרות ואת תנועות המרי בפעילויותיהם בתקופת המנדט, ולא פעם טופלו בו פצועי המחתרות. ברחוב ז'בוטינסקי ברמת גן, ליד סמטה המובילה לרמת מרפא, יש שלט זיכרון של לח"י על הטיפול שקיבלו פצועי מחתרת זאת ברמת מרפא (תמונה).
במהלך מלחמת העולם השנייה נוספו לו אגפים ונבנתה גם דירה ששימשה את משפחת אברבך.
הבניין שימש כבית חולים עד שנת 2003 ובמרץ 2005 הבניין נרכש על ידי חברת "אפריקה ישראל" תמורת כ-17 מיליון שקל, וזו תכננה בניית מגדל מגורים בן 40 קומות תחתיו. על פי התוכנית שהציגה אפריקה מגורים, בלובי של הבניין החדש יוצגו תמונות שיספרו את תולדות הבניין ההיסטורי. הרס הבניין החל במאי 2007 אבל נעצר מייד בעקבות צו מניעה של תושבי האזור שביקשו לראות בבניין כמיועד לשימור. ב-19 בפברואר 2012 החליטה הוועדה המקומית רמת גן לשמר את המבנה, ואישרה לבנות מעליו מגדל מגורים בגובה 42 קומות. היזמים החליטו להסתפק במגדל נמוך יותר, של 28 קומות, שאושר בעירייה. אך ביוני 2013, הודיעה הוועדה המחוזית כי היא דוחה את תוכנית "המגדל הקטן" בגלל שהיא כללה את הריסת המבנה ההיסטורי של רמת מרפא. בעקבות זאת, קידמו היזמים מגדל של 19 קומות ו-88 דירות. כדי להתגבר על התנגדויות אפשריות, הופרשו שני-שלישים משטח הקרקע לשימוש הציבור, והמבנה של רמת מרפא הוגדר ל"שימור מחמיר", שמשמעותו שחזור קפדני שלו. בנוסף קבעו היזמים כי המבנה יירשם על-שם העירייה, כך ששימושו הציבורי לא יוטל בספק. בפברואר 2018 אישרה הוועדה המחוזית את התוכנית.
רמת מרפא
גאורג לאנדאואר
גאורג לאנדואר
גיאורג לאנדואר
גיאורג לאנדאואר
גאורג לאנדאור
גיאורג לאנדאור
תלמי גדעון
העמסה 757
יחידת העמסה 757
מרכז הקונגרסים הבינלאומי (חיפה)
מרכז הקונגרסים הבינ&quot;ל בנייני האומה ירושלים
מנחת כוהנים
מנחת כהנים
אהרון גולדשטיין
Doggystyle
Doggystyle הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי, סנופ דוגי דוג, ראה אור בשנת 1993 בחברת התקליטים Death Row Records. האלבום הקולט זמן קצר לאחר אלבום הבכורה של ד"ר דרה, The Chronic, שהופץ בשנת 1992. רוב מבקרי המוזיקה שיבחו את סנופ דוג על ה"ריאליזם" הלירי שהוא מספק, ועל קולו הייחודי.
למרות הביקורות הרבות שקיבל על השקתו, "Doggystyle" זכה להכרה של מבקרי מוזיקה רבים כאחד האלבומים החשובים ביותר של שנות ה-90, וכאחד מאלבומי ההיפ הופ החשובים ביותר אי פעם. האלבום, שהניב 3 סינגלים, הוא הנמכר ביותר של סנופ דוג אי פעם, כשהגיע למעמד פלטינה מרובעת על מכירת יותר מ-4,000,000 עותקים.
"Doggystyle" הגיע בהופעת הבכורה שלו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, כשמכר מעל 802,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, והוא שבר שיא בתור האלבום שמכר את המספר הכי גבוה של עותקים בזמן הכי קצר, עד אלבומו של אמינם, The Marshall Mathers LP בשנת 2000. אתר "About.com" הציב את האלבום במקום ה-19 ברשימת אלבומי הראפ/היפ הופ הטובים ביותר בכל הזמנים.
הרי קטסקיל