בתחילה נקרא המקום גבעה ח', שם שנקבע באופן זמני על שם האופי הטופוגרפי של המקום. חסידי חב"ד שהגיעו ליישוב על מנת להדפיס את ספר התניא וביקשו להדפיס את שם המקום בפתיחה לספר היוו זרז לתושבי היישוב לבחור לו שם חדש באותו היום. השם נקבע על שם ספרו של האדמו"ר מפיאסצנה "אש קודש" שבאותה העת למדו חברי היישוב באופן קבוע. ספר זה הוא אוסף שיחות שנאמרו על ידו בגטו ורשה בשנות מלחמת העולם השנייה, ולאחר הירצחו בידי הנאצים יצאו לאור כספר על ידי תלמידיו. בנוסף נקרא היישוב על שמו של אש קודש גילמור שעבד כמאבטח בסניף הביטוח הלאומי בירושלים ונרצח בפיגוע באינתיפאדה השנייה.
אוכלוסייה.
כיום מונה היישוב כ-90 משפחות, וכארבע מאות וחמישים תושבים. לפי אתר המועצה האזורית מטה בנימין, מרבית התושבים הם דתיים לאומיים והקהילה ביישוב דוגלת בעבודה עברית, בגאולת קרקעות ובחיבור מעשי ורוחני לאדמת ארץ ישראל. רבים מתושבי היישוב עוסקים בחקלאות ובנייה ואחרים עוסקים במקצועות חופשיים. סביב היישוב פרוסים מאות דונמים של כרמי גפנים וזיתים המעובדים על ידי חקלאים תושבי המקום. גם בניית הבתים ביישוב נעשית ברובה על ידי עובדי כפיים וקבלנים תושבי היישוב.
מבני ציבור.
ביישוב בית כנסת, גן שעשועים, פינת חי, משחקיה, ספריה, מבנה רב תכליתי, מקווה נשים וגן ילדים רב גילאי. ילדי היישוב לומדים החל מבית הספר היסודי במוסדות החינוך ביישובי הסביבה הסמוכים שילה, מכמש, עלי ועמיחי. בשנת 2019 נפתח ביישוב סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.
תיירות.
מטיילים רבים פוקדים את היישוב וסביבתו, חלקם לנים בצימר הנמצא ביישוב או מבקרים בבריכה הנמצאת בסמוך אליו, חלקם מטיילים בבורות המים הרבים הפזורים סביב היישוב, רוכבים בסינגל האופניים המקיף את גוש שילה או באים לצפות בפריחת אירוס השומרון הפורח מדי שנה בחודש אפריל.
מאחז אש קודש
הרלן מתיוס
הרלן מתיוס (באנגלית: Harlan Mathews; 17 בינואר 1927 – 9 במאי 2014) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית ממדינת טנסי, שייצג אותה בקצרה בסנאט של ארצות הברית וכיהן במספר תפקידים בכירים בממשלתה.
ביוגרפיה.
מתיוס נולד בינואר 1927 בסמיטון שבאלבמה, בנם של ליליאן (לבית יאנג) ג'ון ויליאם מתיוס. ב-1944, לאחר סיום לימודיו התיכוניים, התגייס לצי ארצות הברית ושירת שם עד 1946. כששב לאלבמה, למד במכללת ג'קסונוויל סטייט וסיים את לימודיו שם כבוגר אוניברסיטה ב-1949. בתום לימודים גבוהים אלה, השלים מתיוס לימודי תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת ונדרבילט ב-1950. הוא עבד במטה התכנון של המושל גורדון בראונינג. כאשר פרנק קלמנט ניצח את בראונינג בבחירות לתפקיד מושל טנסי, עבר מתיוס למטה התקציבים של המדינה. שנה לאחר שהחל את שירותו כנציב הכספים והמנהל ב-1961, סיים לימודי משפטים בבית הספר ללימודי לילה של ימק"א.
ב-1950 הצטרף לסגל מושל טנסי, ושירת בסגל תחת המושלים גורדון בראונינג, פרנק קלמנט וביופורד אלינגטון. בשנים 1961–1971 שימש כנציב מחלקת הכספים והמנהל של ממשלת טנסי. בינואר 1971 עזב מתיוס את ממשלת טנסי ווהתמקצע במגזר הפרטי, אצל אמקון אינטרנשיונל בממפיס. ב-1973 מונה לעוזרו של מבקר מחלקת האוצר של טנסי, ביל סנודגרס. ב-1974 נבחר מתיוס לגזבר המדינה בידי בית המחוקקים של טנסי כאשר קודמו, טום ויסמן, התפטר מתפקידו במטרה להתמודד לתפקיד המושל. בית המחוקקים של טנסי בחר בו לכהונה מלאה בת שנתיים כגזבר המדינה ב-1975, ובתפקיד זה כיהן ינואר 1987, אז מונה לסגן למושל טנסי נד מקוורטר.
ב-1993 מינה המושל נד מקוורטר את מתיוס לסנאט של ארצות הברית בעקבות התפטרותו של אל גור, שהתפטר מהסנאט לשם כניסתו לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. עם מינויו של מתיוס לסנאט, הכריז מקוורטר כי המינוי של מתיוס הוא זמני, במטרה לאפשר לכל המעוניין בתפקיד להכין עצמו לקראת מסע בחירות. מתיוס מיאן להתמודד לכהונה מלאה בסנאט. בדצמבר 1994 הוא פרש מתפקידו והחל לעסוק בחוק ומשפט בנאשוויל.
מתיוס נפטר אחרי מאבק בסרטן המוח במאי 2014 בהוספיס בנאשוויל.
ברתולד קאוקן
ברתולד קאוקן (בהולנדית: Barthold Kuijken, נולד ב-8 במרץ 1949 בדילבק, הוא חלילן וחליליתן בלגי, הנודע בנגינת מוזיקת בארוק בכלים אותנטיים ובייחוד כחלוץ הביצוע בנוהג זה עם אחיו, הצ'לן ונגן הויול וילאנד קאוקן והכנר סיגיסוולד קאוקן ועם הצ'מבליסט גוסטב ליאונהארדט.
קאוקן למד נגינה בחליל צד מודרני בקונסרבטוריון של ברוז' ובקונסרבטוריונים המלכותיים של בריסל והאג. לנגינת מוזיקה עתיקה פנה תחילה לחלילית. בעזרת מחקר בכלים אותנטיים, שיתוף פעולה תדיר עם בוני חלילים וחליליות שונים, ומחקר שקדני במקורות מן המאות ה-17 וה-18
התמחה בביצוע בכלים מקוריים.
במשך שנים רבות ניגן קאוקן בתזמורות הבארוק קולגיום אאוראום ולה פטיט באנד. הוא מנגן מוזיקה קאמרית בקונצרטים ברחבי העולם, ברפרטואר שהורחב לראשית המאה ה-19, ומרבה להקליט.
קאוקן מלמד נגינה בחליל בארוק בקונסרבטוריונים המלכותיים של בריזל והאג.
בשנת 2007 היה למוזיקאי הראשון בבלגיה שקיבל דוקטורט באמנויות באוניברסיטה החופשית של בריסל (VUB); שם הדיסרטציה היה: "התיווי איננו המוזיקה - הרהורים ביותר מ-40 שנים של עיסוק אינטנסיבי במוזיקה עתיקה."
אופנה מהירה
אופנה מהירה (באנגלית: Fast fashion) הוא מונח המתאר מעבר מהיר של עיצובים מתצוגות אופנה לקהל הרחב כדי ללכוד מגמות אופנה נוכחיות. הקצב המהיר המתאר לא רק את הגעת פרטי אופנה מהמסלול לצרכן, אלא גם את השימוש הקצר מועד של הפרטים על ידי הצרכנים ולאחר מכן השלכתם לאשפה. לפני התפתחות תעשיית האופנה המהירה מגוון מוצרי האופנה היה קטן בצורה משמעותית מאוד. קולקציות אופנה מהירה מבוססות על מגמות אחרונות שהוצגו בשבוע האופנה בסתיו ובאביב כל שנה. הקולקציות עושות אופטימיזציה של היבטים מסוימים בשרשרת האספקה במטרה שהתכנון והייצור יהיה מהיר וזול, ויאפשר לצרכן המיינסטרים לקנות בגדים בסגנון הנוכחי במחיר הנמוך ביותר. שרשרת מורכבת מחמישה מדורים: אספקת חומרי גלם, אספקת רכיבים (provision of components), רשתות ייצור, הובלה ורשתות שיווק.
התפיסה העסקית של ייצור מהיר במחיר סביר מובילה קמעונאים גדולים כגון H&amp;M, זארה, Peacocks, פריימרק, טופשופ ומותגים רבים נוספים. על פי דוח של ועדת איכות הסביבה בפרלמנט הבריטי: אופנה מהירה "מייצרת מספר גדול של קולקציות אופנה בכל שנה, חיי המדף של כל קולקציה קצר ולעיתים קרובות מחירים נמוכים יותר. המודל העסקי של אופנה מהירה מבוסס על הפצת מוצרים על מנת לספק במהירות את הביקוש של הצרכנים שמורגלים לרכוש בזול והרבה.
אופנה מהירה התפתחה כצורה של product-driven (פיתוח מוצר ולאחר מכן חיפוש אחר שוק עבורו) שמבוסס על מודל הייצור "תגובה מהירה" שהוא אסטרטגיה שיווקית לקיצור הזמן בין הזמנת המוצרים מהיצרן לבין הגעתם לצרכנים. מודל זה פותח בארצות הברית בשנות ה-80 של המאה ה-20 זארה הייתה בחוד החנית של מהפכת האופנה הקמעונאית והמותג הפך, כמעט, לשם נרדף לאופנה מהירה, אבל היו קמעונאים נוספים, למשל בנטון, שעבדו לפי מודל זה עוד לפני שנטבע שהמונח אופנה מהירה. אופנה מהירה מזוהה עם ביגוד שנלבש מספר מועט של פעמים מפני שעלותו נמוכה על אף שעוצב על ידי מעצב.
אופנה איטית או אופנה מודעת היא תנועה שקמה כתנועת נגד לתעשיית האופנה המהירה. תנועת האופנה האיטית מאשימים את ייצרני האופנה המהירה בפגיעה בסביבה, הן בדרך ייצור הבגדים, בשימוש בבדים סינתטיים, ייצור באיכות נמוכה ודגש על טרנדים חולפים על פני עיצוב קלאסי. ביקורת נוספת המופנית כלפי תעשיית האופנה המהירה היא על תנאי העבודה הירודים במתפרות במדינות מתפתחות. קריסת הבניין בבנגלדש ב-2013 בו נהרגו 1,129 אנשים, היה האסון הקטלני ביותר הקשור לתעשיית הביגוד בעולם. אירוע זה הפנה את הזרקור לתנאי העבודה הירודים ורמת הבטיחות הנמוכה במפעלים שהם פועל יוצא מתעשיית האופנה המהירה.
רקע.
בשנת השמונים, ההפסדים מייצור המוני, שיפור התגובתיות, הבנה של השפעות מבני ייצור ארוכים ומסובכים על עלויות ופריון וקיצורן, היו הסיבות העיקריות להתפתחות תעשייה האופנה המהירה. מעבר להתקדמות ביכולות הייצור וכך גם בשורת הרווח, שיפור ברמת הרווחה והחינוך בעולם גרמו גם לעלייה בהרגלי ההלבשה וליצור עניין במגמות האופנה. כך, החלה תקופה חדשה בתעשיית האופנה, בידול מוצרים על פי דרישות הלקוח.
הקנייה המוגברת של פרטי לבוש ואביזרים הביאה לעלייה ביותר מ-800% בכמות אשפת הטקסטיל שנקברת מאז שנות ה-60.
בשנת 2018, ייצור הסיבים העולמיים הגיע לשיאו בכל הזמנים והגיע ל-107 מיליון טונות.
חברות אופנה המהירה דוגמת Shein נתבעו מספר פעמים על הפרת זכויות יוצרים.
אסטרטגיית המהירות.
ניהול.
המטרה העיקרית של תעשיית האופנה המהירה היא לייצר בזמן קצר יחסית, בהשקעה ועלות נמוכה פריטים המתאימים לטעמו המשנה של הצרכן. יעילות זה מושגת באמצעות הבנת הרצונות של קהל היעד, שמסתכמים ברצון לרכוש פריט אופנה שנראה יקר במחיר הנמוך ביותר. על מנת להגיע למחיר הנמוך ביותר, חברות האופנה מתמחות בשיטות מכירה מדויקות לקהלי יעד מובחנים וכן ייצור פרטי הלבוש במדינות עניות בהן השכר נמוך.
שיטת מענה מהיר.