ב-1 בספטמבר 2014 וילדסחוט חתם במידלסברו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לשנתיים עם אופציה לשנה נוספת. ב-27 בספטמבר 2014 וילדסחוט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0–0 נגד צ'רלטון אתלטיק. ב-1 בנובמבר, וילדסחוט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–0 נגד רות'רהם יונייטד.
ב-2 באוקטובר 2015 וילדסחוט הושאל לויגאן את'לטיק עד לינואר . ב-3 באוקטובר 2015 וילדסחוט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0–0 נגד וולסול. 3 ימים לאחר מכן, וילדסחוט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–2 נגד קרו אלכסנדרה. ב-9 בינואר 2019 וילדסחוט עבר באופן רשמי לוויגאן תמורת מיליון פאונד.
ב-31 בינואר 2017 וילדסחוט חתם בנוריץ' סיטי תמורת 7 מיליון פאונד. ב-7 במרץ 2017 וילדסחוט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד בריסטול סיטי. ב-12 בינואר 2018 הושאל לקארדיף סיטי עד לסיום העונה.
ב-19 ביולי 2018 וילדסחוט הושאל לבולטון וונדררס עד לסיום העונה. ב-4 באוגוסט וילדסחוט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד וסט ברומיץ' אלביון, ובאותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-5 ביולי 2019 וילדסחוט חתם במכבי חיפה מליגת העל. ב-25 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון קבוצתו 3–0 על מכבי נתניה. בסך הכל כבש 5 שערי ליגה בעונה זו. ב-30 במאי 2021 זכה באליפות ליגת העל בכדורגל. ב-2 ביוני 2021 שוחרר ממכבי חיפה לאחר שתי עונות בהן כבש 7 שערים ב54 הופעות בכל המסגרות.
ב-26 ביוני 2021 חתם וילדסחוט בצסק"א סופיה הבולגרית.
ב-22 ביולי 2022 חתם וילדחסוט באוקספורד יונייטד מההפוטבול ליג הראשונה.
עדת ישראל
קהל עדת ישראל (בגרמנית: Adass Jisroel) היא קהילה יהודית נאו אורתודכסית בברלין.
הקהילה נוסדה בשנת 1869, ופורקה ב-1939 על ידי הנאצים ושבה לפעול ב-1989 בחסותה של הממשלה הראשונה של מזרח גרמניה לאחר נפילת חומת ברלין. רבה הראשון של הקהילה היה הרב ד"ר עזריאל הילדסהיימר.
תולדות הקהילה.
מאז שנות ה-1770 הפכה קהילת ברלין, החדשה יחסית ונעדרת המוסדות המסורתיים החזקים, לחוד החנית של הקדמה והחילון בקרב יהודי גרמניה.
במשך השנים שררה מתיחות בין הרוב הליברלי למיעוט השמרן. עוקצה של מתיחות זו הוקהה לאחר מינויו של הרב מיכאל זקש, שהיה מודרני לחלוטין אך גם שמרן ואויב הרפורמים. עם מותו של זקש ב-1864 הוצתה שוב המחלוקת, הפעם סביב שאלת היורש: הליברלים ביקשו את מינוי הרב הרפורמי המתון יוסף אאוב ממיינץ, והאורתודוקסים הגיבו בדרישה למנות להם רב נפרד.
ב-1869, כשהפולמוס הארוך עוד היה בעיצומו (שנה לאחר מכן הוא תם בכך שהוועד מינה את גדול הרפורמים בגרמניה, הרב אברהם גייגר), התארגנו 800 חברים שמרנים מתוך הקהילה בת 40,000 היהודים, ופרשו מהקהילה. הצעד נעשה לאחר מותו של הרב אלחנן רוזנשטיין, שאף שלא החזיק רשמית במישרה כלשהי, אך היה מחשובי האדוקים.
"מועדון בית המדרש", כפי שנקראו, מנה בין מנהיגיו את בני משפחות העלית הוותיקה של יהדות ברלין. הם ביקשו שירותי דת אורתודוקסיים והיו מוכנים לממן אותם מכיסם הפרטי ולא ממסי הקהילה. עם זאת, היו רחוקים מההשקפה המסורתית הישנה, ושאפו בין היתר לשנות את תוכנית הלימודים של תלמוד התורה האחרון שפעל (היו בו רק חמישה-עשר תלמידים) כדי שתכלול לימודי חול. הם רצו ברב אדוק אך מודרני ובקיא בתרבות הגרמנית, והרב עזריאל הילדסהיימר נראה להם כמועמד אידיאלי. הילדסהיימר, שכיהן בהונגריה, סירב בתחילה להזמנה לעזוב את המוסד החינוכי המודרני שהקים באייזנשטט, אך הקונגרס של יהודי הונגריה והמתקפות הכבדות שספג מצד הקנאים בארץ הביאו אותו לשקול שנית. הוא מצא את התנאים בברלין לרוחו: הסביבה המחולנת בכבדות, שגם השמרנים ביותר בה היו לכל היותר נאו-אורתודוקסים מודרניים, חסרה את האורתודוקסים הקנאים ושוטמי הקדמה שרדפו אותו בהונגריה, בעוד שהציבור הליברלי היה ממילא מחוץ לתחום סמכותו ולכן לא היה צריך להיאבק בהם.
ב-2 בספטמבר 1869 הגיע הרב הילדסהיימר לברלין. ב-22 באוקטובר 1873 הוא הקים את בית המדרש לרבנים בברלין, המוסד קנה לעצמו עם השנים מוניטין בין לאומי ורבנים חשובים למדו בו.
עקב ההתבוללות המואצת של יהודי ברלין הקהילה פרשה לחלוטין מהקהילה היהודית של גרמניה וכ-20 שנה לאחר הקמתה גם הוכרה באופן רשמי כקהילה דתית נפרדת. בשנת 1880 חנכה הקהילה בית עלמין חדש. בשנת 1904 עברו מבני הקהילה לרחוב ארטילרישטרסה 31 (כיום טוכולסקישטרסה 40 Tucholsystrasse) שם הם שוכנים עד היום. בין שתי מלחמות העולם התפתחה הקהילה והוקמו בה בית כנסת נוסף, תיכון יהודי ראשון, מכללה למורות ובית חולים קהילתי. בנוסף, היא העסיקה שוחטים, קצבים ואופים כדי לספק מזון בכשרות מהודרת ליהודי הקהילה. מוסדות הקהילה נגעו בחייהם של כשישית מיהודי ברלין.
כמו רוב בתי הכנסת בגרמניה, גם בית הכנסת של עדת ישראל נחרב בליל הבדולח, אם כי לא נכחד לגמרי. בשנת 1939 פורקה הקהילה כמו כל הארגונים היהודים, ושולבה בארגון הגג של יהודי הרייך. לאחר המלחמה מבני הקהילה נשארו הרוסים עד שפונו בשנת 1967 על ידי גרמניה המערבית. הספרייה של עדת ישראל, ובה כ-25,000 ספרים וכתבי יד יקרי ערך, אבדה.
כיום.
במשך השנים השלטונות הגרמנים לא אפשרו את הקמת הקהילה מחדש, עד נפילת חומת ברלין. הקהילה הוקמה מחדש ב-18 בדצמבר 1989, חמישים שנה לאחר שפעילותה הופסקה, והממשלה הכירה בזכויותיה כקהילה יהודית בברלין. בית הכנסת הוקם מחדש (במתכונת קטנה יותר), בית העלמין נפתח מחדש, והוקמו חנויות מזון כשרות, תשמישי קדושה וכן מקווה טהרה. בבניין הקהילה הונח לוח זיכרון המנציח את שמות חברי הקהילה שגורשו ונרצחו בשואה. בית הכנסת של הקהילה ממשיך לפעול ולקיים תפילות מדי יום. ראש הקהילה היום הוא ד"ר משה אופנברג.
מנגיסטו
פרספוליס (כדורגל)
מועדון הכדורגל פרספוליס (בפרסית: باشگاه فوتبال پرسپولیس) הוא מועדון כדורגל מהעיר טהראן שבאיראן, נכון לשנת 2019 המועדון משחק בליגת העל האיראנית. המועדון נוסד בשנת 1963.
הקבוצה עורכת את משחקי הבית שלה באצטדיון אזאדי המונה 90,000 מקומות ישיבה.
למועדון יריבות עירונית ארוכת שנים עם אסתקלאל טהראן והמפגשים בין שתי הקבוצות קיבלו את השם הדרבי של טהראן , שנחשב לאחד ממשחקי הדרבי הגדולים והחשובים בכדורגל האסיאתי.
בשנת 2013 נחתם הסכם לפיו קבוצת שמושכ נושהר צורפה למועדון.
ישיבת חדוות התורה
Carmen
Carmen (בעברית: כרמן) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, מתוך אלבום הבכורה שלה, "Born to Die". השיר יצא לאור ב-26 בינואר 2012, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום. הווידאו קליפ הרשמי של השיר שבוים על ידי דל ריי, פורסם ב-21 באפריל 2012.
"Carmen" זכה לשבחים רבים מטעם מבקרי המוזיקה, תוך שרובם היללו את המילים שלו ואת הרעיון והקונספט שעומד מאחוריו.
רקע והרכב.
השיר נכתב על ידי לנה דל ריי ביחד עם ג'סטין פארקר והופק על ידי אמיל הייני, עם עזרה נוספת של ג'ף באסקר. בריאיון לסאן חשפה דל ריי כי השיר נכתב על "אישה נידונה שמוכרת את גופה ברחובות של קוני איילנד, ניו יורק" והוסיפה כי "אני רואה את המקום הזה כמקום חשוב שהשפיע באופן רב על הקריירה שלי".
דל ריי אמרה ל-"Complex" שהמנגינה והמילים של השיר "מתאחדות יחד" והצהירה כי:
ביקורת.
"Carmen" זכה לשבחים על ידי מרבית מבקרי המוזיקה וזאת, על יכולתה של דל ריי לספר סיפור, תוך הצגת החיסרון של התהילה והאינטנסיביות שכרוכה בכך. אנדי גיל מאינדפנדנט תיארה את השיר כמטפורה המשמשת את דל ריי עבור "חוויית החיים הסינתטית שלה". אלכס דני מ-"NME" תיאר את השיר כשיר "מנצח" עם טונים שמזכירים את לורן באקול, שהייתה ידועה בכינוי "הפנים של הקולנוע האפל"; אותו האופל תואר ככזה שמאפיין את השיר גם כן. בזמן שביקר את האלבום ותיאר את השיר כנקודה בולטת בו, ג'ון קפונה ממגזין "Prefix" תיאר את השיר כ"בלדה של שלושה קסאנקס וכג'ין-מרטיני-קוקטייל".
אנג'לה אוקומויה מ-"Addictmusic" הביעה הערכה ליכולות הכתיבה של דל ריי וקבעה כי היא "מובילה בתחום בדור שלה". דום גורלאי מ-"Contactmusic" הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית וקבע כי "יש בו פעימות של היפ הופ; המילים שלו נחמדות ומתאימות לרדיו; ויהפוך להמנון קריוקי". רוב הארווילה מ-"Spin" ציין כי בשיר מצליחה דל ריי "לעלות ולרדת בעוצמה של הצלילים בדיוק כמו דרייק ודה ויקנד". במגזין הבילבורד שיבחו את השיר גם כן, תוך שהשוו אותו לשיר "Roxanne". ב-"Medium" טענו כי "המאזינים מתעלמים מהשיר, אף על פי שמדובר בשיר אישי מאוד של דל ריי שכדאי להתעמק בו".
וידאו קליפ.
ב-27 בפברואר 2012 חשפה דל ריי באמצעות עמוד הפייסבוק שלה שהיא בדיוק סיימה לערוך את הווידאו קליפ הרשמי של "Carmen". הקרנת הבכורה שלו הייתה ב-21 באפריל 2012. הקליפ נפתח בצילומים בסגנון אינסטגרם של העיר ניו יורק, משולבים ביחד עם סצנות של צלמי פפראצי הוליוודיים ישנים, תוך שניתן לראות את לנה עצמה. ברגע שהשיר מתחיל, ניתן לראות אישה שרוקדת על עמוד ואז את דל ריי על אחת ממרפסות העיר.
חלק מהקליפ מציג סצנות בשחור-לבן, סצנות אוכל מונפשות וסצנות בהן ניתן לראות את דל ריי כשהיא על אופנוע. שניים מתוך הרעיונות שמאפיינים את הקליפ הם סמים ונוער בעייתי עם בעיות התנהגות כביכול. הקליפ מסתיים בכך שיש אזכור ליצירה המוזיקלית הידועה "Gymnopédie No.1", של אריק סטי, תוך שניתן לראות אישה רוקדת בשדה פתוח. בסוף, מופיעה המילה "fin".
הצלחה.