בעברית מודרנית מקובל להתייחס לכומתה כפריט לבוש צבאי בלבד, ואילו כומתות כפריט אופנה "אזרחית" נקראות לעיתים בשמן הצרפתי, כובעי ברט. בעבר, היה נהוג להלביש ילדים, בעיקר בשבתות לבית הכנסת, בכובעי ברט וכומתות אף מוזכרות בשיר "אני וסימון ומואיז הקטן" של יוסי בנאי ("עם נעלי שבת וכובע של ברט"); וכפריט אופנה נשי בשירו של פרינס "Raspberry Beret" (כומתה בצבע פטל).
כומתה בתרבות.
בשנות ה-30 נהגו לשיר בארץ את השיר "אני כומתה".
מיחזור משביח.
המודעת הגדלה והולכת לאיכות הסביבה ולכך שבגדים נזרקים לאשפה, עוררה הרבה נשים ליצור משהו חדש מבגדים שהתבלו או כבר אינן מתאימים לבני ביתן. ברחבי המרשתת מוצאים הרבה דוגמאות ליצירת כומתות מסריגים או בדים ישנים.
הצורה הפשוטה של הכומתה ניתנת לקישוטים וצירופים מחדשים של כומתות בלויות, אפשר לחצותן ולתפור אחת חדשה, אפשר לקשט ברקמה ותוספות שונות.
צילום מפורסם של אלברטו קורדה המתאר את צ'ה גווארה חבוש כומתה, הפך לאחד מהצילומים המפורסמים בעולם.
ביוגל
ביוּגֶל, ששמו העברי הוא קַרְנוֹן (באנגלית - Bugle), הוא אחד מכלי הנשיפה ממתכת הפשוטים ביותר.
הביוגל עשוי מפליז כמו שאר כלי המתכת, למעשה הוא בעצם חצוצרה קטנה ללא שסתומים. מאחר שאין שום אמצעי שליטה בגובה הצלילים, העברת גובה הצליל נעשית כולה על ידי מתיחות שפתי הנגן וחוזק נשיפתו. הביוגל מוגבל לתווים שנמצאים באקורד של סולם דו מז'ור.
הביוגל שימש בעבר באופן קבוע לניגון תרועות בצבא, בטקסים ממלכתיים ובמלחמות. החצוצרה והקורנית התפתחו ממנו.
לפעמים מחשיבים את הקורנית כ"גרסה עם שסתומים" של הביוגל.
זאקופנה
זאקופנה (פולנית: Zakopane, ) היא עיירת נופש וסקי בדרום פולין. בעיירה נמצאים בין היתר שוק גדול ופארק שעשועים. העיירה נמצאת ברקע נוף פסטורלי. היא ממוקמת בין הרים ומציעה מגוון אטרקציות תיירותיות. זוהי העיר הגבוהה ביותר בפולין, גובהה יותר מ-800 מטר מעל גובה פני הים.
מיקום.
זאקופנה שוכנת בדרום פולין כ-100 ק"מ דרומית מהעיר קרקוב. העיר נמצאת בעמק גדול בין הרי טאטרה ובין הר גובאובקה, אשר יוצרים גבול טבעי בין פולין לסלובקיה.
היסטוריה.
התיעוד המוקדם ביותר של זאקופנה מתוארך למאה ה-17. ההיסטוריה של זאקופנה קשורה להתפתחות תעשיות הכרייה והמטלורגיה באזור. במהלך המאה ה-19 העיר הייתה המרכז הגדול ביותר בגליציה למטלורגיה. במהלך השנים, היגרו יותר ויותר אנשים לעיר בשל אקלימה הבריא, ובמהרה התפתחה זאקופנה מכפר קטן לעיירה בת כ-3000 תושבים (1889). שירות הרכבות לעיר החל ב-1 באוקטובר 1889.
בשנת 1929 כבר היו בזאקופנה 15,000 תושבים, ובשנת 1939 יותר מ-20,000.
במרץ 1940, נציגים של הנ.ק.ו.ד. הסובייטי והגסטאפו הגרמני נפגשו בעיר למשך שבוע כדי לקבוע את גבולותיה של פולין הכבושה. במהלך מלחמת העולם השנייה, היוותה זאקופנה מרכז חשוב למחתרת הפולנית, בשל היותה נקודת היערכות בין פולין להונגריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, זאקופנה התפתחה במהרה. מלונות חדשים, ומקומות אירוח שונים נבנו, אירועי ספורט ותרבות אורגנו, כמו גם פסטיבלי סרטים.
בזכות קרבתה לגבול והנוף ההררי, זאקופנה הייתה תחנה חשובה בנתיב הבריחה.
תיירות.
כלכלת זאקופנה נשענת ברובה על תעשיית התיירות. מדי שנה פוקדים את העיר כ-3 מיליון תיירים מכל רחבי העולם אשר באים ליהנות מבתי ההבראה, אזורי הסקי, מסלולי ההליכה, ותחרויות הספורט בחורף. ישנם שפע של בתי מלון, אכסניות, וחדרי אירוח המציעים רמות שונות של אירוח. בעיר ישנו שוק גדול בו מוצעים דברי מאכל, בגדים, השכרת ציוד גלישה, ושלל מזכרות.
כמו כן, אפשר לבקר בפארק הלאומי טטרה, או לנסוע ברכבל לפסגת הר גובאובקה ולצפות בנוף המדהים של ההרים ושל העיר.
תחבורה.
מזאקופנה יוצאים מדי יום מספר אוטובוסים לקרקוב, וכמו כן גם ללובלין, לאושווינצ'ים, לוורשה, ופעם ביום לפז'מישל ולסאנוק. כמה אוטובוסים בשבוע יוצאים מהעיר לבודפשט בהונגריה (תשע שעות נסיעה).
מתחנת הרכבת בעיר יוצאות רכבות לקרקוב, לצ'נסטוחובה, לגדיניה, ללובלין, ללודז', לפוזנאן ולוורשה.
שדות התעופה המרכזיים הקרובים הם בקרקוב-פולין (כ-100 ק"מ צפונית), ובפופרד-סלובקיה (כ-70 ק"מ דרומית).
הקהילה היהודית.
לאחר מלחמת העולם השנייה פעל בעיר בית יתומים לילדים יהודים ניצולי השואה.
ערים תאומות.
לזאקופנה 5 ערים תאומות והן:
ג'יין גריי
ג'יין גריי (באנגלית: Jane Grey; אוקטובר 1537 – 12 בפברואר 1554), נינתו של הנרי השביעי, הייתה מלכת אנגליה למשך תשעה ימים בלבד בשנת 1553.
מעמדה שנוי במחלוקת, שכן היותה מלכה סתר חוק של הפרלמנט הבריטי הדן בסדר הירושה של המלכים (אולם היו מלכים רבים נוספים אשר מלכותם נגדה חוק זה - והם לא היו שנויים במחלוקת). לאחר הוצאתה להורג נקבע כי הכרזתה כמלכה הייתה בלתי חוקית.
ג'יין גריי ידועה כ"מלכת תשעת הימים" שכן מלכותה נמשכה בין ה-10 ביולי עד ה-19 ביולי בשנת 1553. קיימת גם גרסה אחרת על פיה מלכה ג'יין גריי שלושה עשר ימים שכן יש הסוברים שמלכותה נמשכה בין ה-6 ביולי עד ה-19 ביולי בשנת 1553 - מחלוקת התלויה במועד המלכתה: האם היא נחשבת כמלכה החל ממועד מותו של קודמה (6 ביולי), או החל ממועד ההמלכה בפועל (10 ביולי). ג'יין לא זכתה לטקס הכתרה רשמי. תקופת מלכותה של ג'יין גריי הייתה הקצרה ביותר מבין מלכי אנגליה ובריטניה כולה.
קורות חייה.
ג'יין גריי נולדה בבראדגייט פארק ליד לסטר באוקטובר 1537. גריי הייתה בתו הבכורה של הנרי גריי דוכס סאפוק, ואשתו הליידי פרנסס ברנדון.
לגריי היו שתי אחיות נוספות - קתרין ומרי.
גריי נחשבה בחורה מבריקה, וחונכה על ידי מרצים מאוניברסיטת קיימברידג', ועל ידי קתרין פאר, שהייתה ידועה בלמדנותה. היא שלטה בשפות רבות, ביניהן ערבית ועברית.
בעת שהותה בביתה של קתרין פאר, אשת הנרי השמיני, היו היא ואדוארד השישי מלך אנגליה מאוהבים זה בזה, אולם בשל גילו הצעיר ומצבו הבריאותי לא נישאו.
הזכות לכתר.
אמהּ של ג'יין גריי, הליידי פרנסס ברנדון, הייתה בתה של מרי טיודור, מלכת צרפת ונינתו של הנרי השביעי מלך אנגליה. בעת המלכתה של גריי, אמהּ הייתה עדיין בחיים.
על פי חוק הירושה האנגלי (English Act of Succession) משנת 1544, היו מרי ואליזבת, בנותיו של הנרי השמיני, הבאות בתור בסדר הירושה, אחרי אחיהן הצעיר אדוארד השישי. אך לאחר מותו של אדוארד התנגדו רבים לעלייתה של מרי, שהייתה קתולית אדוקה, לכס המלוכה. מעמדן של מרי ואליזבת היה מעורער מאחר שהיו בנות של נשותיו-לשעבר של הנרי והוכרזו כבלתי חוקיות עם ביטול הנישואין.
ג'ון דאדלי, דוכס נורת'מברלנד החליט להעלות לשלטון יורש פרוטסטנטי, ובחר בג'יין שהייתה הרביעית בתור לכתר, לאחר מרי, אליזבת ופרנסס אמהּ (אשר ויתרה על מקומה לטובת בתה).
הכתרתה.
לאחר מותו של המלך אדוארד השישי ב-6 ביולי 1553, הוכרזה ליידי ג'יין גריי כמלכת אנגליה ב-10 ביולי 1553, ארבעה ימים מאוחר יותר.
לדברי חלק מהמקורות ההיסטוריים, היה זה נורת'מברלנד שהטעה אותה וגרם לה לשים את הכתר על ראשה. על מנת לבסס את שלטונה היה עליה לאסור את מרי בתו הבכורה של הנרי השמיני, אולם למרי נודע על כוונתה של ג'יין גריי, והיא נמלטה לטירת פראמלינגהאם בסאפוק והסתתרה שם.
הדחתה והוצאתה להורג.
מרי אספה נאמנים רבים, בעיקר בשל אהדתם של האנגלים לאמהּ, קתרין מארגון אשר סבלה מיחסו של הנרי השמיני אליה, ואלה הביאו להדחתה של ג'יין גריי. בתחילה חשבה מרי להשאיר את גריי בחיים, ואף שלחה את ג'ון דה פקנהאם אליה לשכנעה להפוך לקתולית.
בעקבות ניסיון המרד הפרוטסטנטי של תומאס וייאט הצעיר בשנת 1554 החליטה מרי הראשונה להוציא להורג את ג'יין גריי, והיא הומתה ביחד עם וייאט. ההוצאה להורג של ג'יין גריי בת ה-16, נערכה במצודת לונדון ב-12 בפברואר 1554.
פלוגלהורן
פלוגלהורן (Flugelhorn; בעברית: קַרְנוֹן) הוא כלי נשיפה ממתכת. יש הטוענים שהוא משתייך למשפחת הסקסהורן שפיתח אדולף סאקס, ממציא הסקסופון. לעומת זאת, היסטוריונים אחרים טוענים שהוא משתייך למשפחת הביוגלים עם שסתומים, כמו החצוצרה.
הפלוגלהורן נבנה באותו גובה צליל בסי במול (Bb) כמו החצוצרה והקורנט. בדרך כלל יש לו שלושה שסתומים ישרים ואותו אצבוע כמו בשאר כלי המתכת. פלוגלהורן עם ארבעה שסתומים ופלוגלהורן עם שסתומים מעוגלים קיימים גם כן, אך הם פחות נפוצים. נגני חצוצרה ונגני קורנט יכולים לנגן על הפלוגלהורן ללא קושי מיוחד, הודות לדמיון ביניהם. מנגנים בו בעזרת פייה עמוקה ומשולשת יותר מהפייה של החצוצרה והקורנט, אך לא עמוקה ומשולשת כשל קרן היער.
הטון של הפלוגלהורן רחב ולעיתים נחשב למסתורי וחשוך. יש לו אותו טווח צלילים כמו לקורנט אך יותר קשה לשלוט בצלילים הגבוהים בו. בפלוגלהורן משתמשים בדרך כלל כדי להוסיף רכוּת ושקיפוּת ליצירה, ולעיתים רחוקות כדי להוסיף אגרסיביות ובהירות. משתמשים בו בעיקר בג'אז ובתזמורת כלי מתכת , ולעיתים אף בתזמורת סימפונית.
בבטו
ז'וזה רוברטו גמה דה אוליביירה (פורטוגזית: José Roberto Gama de Oliveira; נולד ב-16 בפברואר 1964), הידוע בכינוי בבטו (Bebeto), הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ברזילאי, שזכה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1994. כיום הוא חבר פרלמנט ריו דה ז'ניירו.
בבטו הוא יליד סלבדור, ברזיל. הוא החל את הקריירה ב-1983 בקבוצת ויטוריה מברזיל, ושיחק בין היתר בדפורטיבו לה קורוניה וסביליה מהליגה הספרדית.
בנוסף שיחק במספר מועדונים בברזיל, וכן ביפן, מקסיקו וערב הסעודית, עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 2002.
בבטו ממוקם במקום ה-5 בטבלת כובשי כל הזמנים של נבחרת ברזיל, לאחר שכבש 39 שערים עבור הנבחרת.
קריירת משחק.