הספר, יצא לאור בעריכת אחותו חוה פרסבורגר אשר נולדה כאווה גינז ובתוספת הקדמה מאת הסופר ג'ונתן ספרן פויר, תורגם ל־11 שפות והיה מועמד לפרס ספר הנוער הטוב ביותר בגרמניה לשנת 2007.
עלילת הספר.
הספר, יומנו של צעיר יהודי צ'כי שנספה בשואה, מתאר את השנתיים האחרונות בגטו בפראג לפני שגורש לטרזיינשטט ואחר כך לאושוויץ. בחלק המרכזי של הספר, הכולל את היומן, מתוארים הימים בשפה לקונית, חסכנית, מאופקת מאוד. הנער בן ה-14 מבקש לתעד ביומן את המציאות כמו שהיא, להכניס בה סדר. בעיניו הנלהבות של הילד על האבסורד והמציאות הטרגית, היומן חושף גם את צדדיו הפזיזים ואת תצפיותיו על ההתנגדות נגד הכובשים הגרמנים ומעשי הגמול הפראי שלהם.
היומן מסתיים בגירושו של פטר עצמו לטרנזינשטט, שם הפך לכוח המניע מאחורי העיתון הסודי "ודם" ("אנו מובילים"), ושם המשיך לצייר, לכתוב ולקרוא, ולחנך את עצמו בזיעת אפיים על עתיד שלא יראה לעולם. יומנו שהתגלה כ-60 שנים לאחר שנכתב, הוא בבחינת עדות הרואה את הנולד של צופה שהתבונן במציאות לפרטיה.
ביקורת על הספר.
רבים אמרו על הספר שהוא מרגש ומעורר השראה. יש החושבים שנקודת מבטו של פטר רק מחזקת את הבנת המציאות הלא פשוטה שנער היה צריך לחוות בזמן מלחמת העולם השנייה. עיתונים נכבדים ברחבי העולם סיקרו את הספר והציגו אותו כיצירת עדות כואבת של נער צעיר מוכשר ואמיץ. היו אף שאמרו שהספר אינו פחות חשוב מיומנה של אנה פרנק, ובזכות מילותיו חסרות התקדים הוא ברא שפה וחיים חדשים.
עמי רדיאן
עמי רדיאן (14 בנובמבר 1934 – 7 באפריל 2021) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. פיקד על חטיבה 14. מעוטר עיטור העוז.
ביוגרפיה.
רדיאן נולד וגדל במשמר השרון, התגייס לצה"ל בשנת 1953 ושובץ בנח"ל. הוא עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים וקורס קציני חי"ר והוצב ביחידת סיור של הנח"ל, שאבטחה שיירות לאילת. בשנת 1954 הותקף הרכב בו נסע יחד עם נהג ושני אזרחים בידי פעילי פדאיון, נהג הרכב נפצע מאש המחבלים. רדיאן בלם את המחבלים לבדו עד אשר הגיעה תגבורת. בשל כך עוטר בצל"ש הרמטכ"ל שהומר לעיטור העוז.
לאחר שחרורו שירת במילואים ביחידת סיור ובהמשך עבר לחיל השריון ושב לשירות קבע. הוא שימש כמפקד פלוגה, סמג"ד וכמפקד גדוד 89 - גדוד שריון במילואים, שהשתייך לחטיבה 8. רדיאן פיקד על גדודו במלחמת ששת הימים בחזית הדרום. לאחר מכן מונה למפקד קורס קציני שריון, אך באוקטובר 1968 נפצע באורח קשה לאחר שרכבו עלה על מוקש בקרבת בארותיים.
בהמשך שימש כראש תורת חיל השריון בגייסות השריון ובמלחמת יום הכיפורים שימש כראש מטה עוצבת הפלדה. בשנים 1974–1975 פיקד על חטיבה 14. רדיאן נשפט והורשע בעקבות תלונה על "שימוש בציוד צבאי לצרכים פרטיים" שהגיש נגדו קצין האג"ם שלו, רמי מתן.
נפטר ב-7 באפריל 2021.
ג'ורג'ס פולתזר
המחבוא
המחבוא הוא ספר לבני הנוער שיצא לאור בשנת 2014. נכתב על ידי לואיק דובייה, מארק ליזנו וגרג סלסדו. הספר עוסק בהישרדות תחת השלטון הנאצי בצרפת. נכתב בצרפתית ותורגם לעברית על ידי ניר רצ'קובסקי. המחבוא מוצג באופן קורע לב, מסעיר ומרגש באמצעות הפורמט הספרותי של הקומיקס.
תמצית העלילה.
הסיפור מסופר כזיכרון שמספרת סבתא לנכדתה ומצליח להעביר גם את חוויית הדור השני באמצעות אבי הנכדה השומעת את הסיפור. כשאלזה ישנה אצל סבתא דוניה היא מגלה שסבתה אינה מצליחה להירדם. "היה לך חלום רע ?" אלזה שואלת, אבל כשסבתא מתחילה לספר מתברר שלא מדובר בחלום, אלא בסיפור אמיתי מהעבר. אט אט אלזה מגלה מה קרה לסבתה האמיצה ולילדים רבים שחיו באירופה בתקופה שזעזעה את העולם כולו. בעוד הנאצים מגיעים אל ביתה של דוניה באמצע הלילה, הוריה מחביאים אותה בארון הבגדים. כאשר היא יוצאת ממנו בעזרת השכנה היא מגלה שהוריה אינם והדירה הפוכה. השכנה, חברה במחתרת הצרפתית, לוקחת את דוניה תחת חסותה. שתיהן מעמידות פני אם ובת נוצריות ומסתתרות יחד בחווה מחוץ לפריז. כך, למעשה, ניצלים חייה של דוניה. עם תום המלחמה עוזרים השכנים לדוניה לאתר את אמה שניצלה. אביה לא שרד.
דברי המחבר.
מחבר הספר, לואיק דובייה, מסביר מדוע היה חשוב לספר סיפור המתרחש במהלך מלחמת העולם ה-2 . "אנחנו חיים בתקופה מורכבת. אחרוני העדים למאורעות הולכים ונעלמים.. כסופר, יש לי אחריות. מסיבה זו מצא חן בעיניי הרעיון לייעד את הסיפור לקוראים צעירים. אהיה מאושר אם הסיפור יעודד שיחות על מה שקרה בעבר, אבל מבחינתי המטרה היא גם לעורר דיון בנוגע למה שקורה היום, על רקע התחזקות הזרמים הקיצוניים".
ביקורות.
"סיפור טהור כמו לב של ילד, שנוגע איפה שצריך, אסור לפספס." מוסטיק.
"יצירה מלאה ברגש ובפשטות." מטרו.
"ספר יפה ומרגש העוסק באכזריות שבעולם מבלי להציג אותה, אך מגלה גם את הטוב שבעולם, את רגעי האחווה והאומץ." דוזיו.
"סיפור סוחף שמשאיר לקוראים חומר למחשבה." לה ליבר.
"הספר מתאר ברגישות רבה את קורותיהם של אלפי ילדים צרפתיים יהודים תחת משטר וישי באסתטיקה השמורה לקומיקס ובקיצור המתאים לקהל צעיר." ערוץ 7.
פרסים.
הספר זכה ב-11 פרסים, בהם פרס הקוראים הצעירים במסגרת פסטיבל אנגולם לקומיקס שבצרפת. תערוכה היסטורית על פי הספר מוצגת ברחבי צרפת.
רודולף ברסלאוור
ורנר רודולף ברסלאור (בגרמנית: ; 4 ביולי 1903 – 28 בפברואר 1945). צלם ומדפיס ממוצא יהודי. נכלא במחנה הריכוז ווסטרבורק, מחנה מעבר בהולנד הקרוב לגבול גרמניה-הולנד.
ביוגרפיה.
רודולף ברסלאור נולד בלייפציג, וכשבגר עבד בעיר הולדתו כצלם ומדפיס. ב-1938 ברח להולנד שם חי ועבד בערים ליידן, אלפן ואוטרכט.
במחנה בריכוז.
ב-1942 ברסלאור, אשתו בלה וייסמן, בניו מישה וסטפן, ובתו אורסולה נכלאו וגורשו למחנה הריכוז ווסטרבורק. מפקד המחנה אלברט קונראד גימקר הורה לברסלאור לצלם ולהכין סרטים על החיים בווסטרבורק.
ברסלאור קיבל יחס מועדף והועבר לטרזנשטאט ב-4 בספטמבר 1944 עם אנשים נוספים בעלי מעמד מיוחד. משם הוא גורש ב-16 באוקטובר 1944 לאושוויץ-בירקנאו. משפחתו הגיעה לשם שלושה ימים אחריו. אשתו ושני בניו נהרגו מיד. רודולף מת לאחר מספר חודשים בן 41, אך בתו אורסולה שרדה את המלחמה .
יצירותיו של ברסלאוור.
מפקד המחנה, אלברט גומקר, הורה לברסלאור לצלם את חיי היומיום במחנה הריכוז ווסטרבורק.
בשנת 2017 הסרטים שברסלאור צילם על מחנה הריכוז ווסטרבורק הוכנסו על ידי הולנד ל .
אויגן באודר
אויגן באודר (בגרמנית: Eugen Bauder; נולד ב-5 במרץ 1986) הוא דוגמן ושחקן גרמני.
ביוגרפיה.
באודר נולד בקזחסטן למשפחה גרמנית, בגיל חמש עבר לגרמניה וגר במספר מקומות במדינה.
לאחר סיום התיכון הוא למד תקופה בבית ספר למקצועות טכניים.
הוא דגמן לספר מותגי אופנה וביניהם הוגו בוס וקלווין קליין, הוא גם הוביל בין היתר קמפיין של ארמני.
בישראל הוא דגמן לרשת "קרוקר".
ב-2008 שיחק תפקיד קבוע בסדרה "Eine wie keine" בערוץ Sat.1.
ב-2011 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הדרמה "Bild von ihr", בסרט גילם אמן עני הפוגש אשת עסקים עשירה המשלמת לו על מנת שיקיים יחסי מין עמה.
באותה שנה גם הופיע בפרק של הסדרה "Das Traumschiff", המשודרת בגרמניה מ-1981.
בשנת 2019 שיחק בסרט "Rate Your Date" בדמותו של ג'אניס.
ג'ורג' הורנשטיין
ג'ורג' הורנשטיין (8 בדצמבר 1900 -3 בספטמבר 1942) היה יהודי ממוצא גרמני, לוחם התנגדות בתקופת הנאצים.
קורות חייו.
ג'ורג' נולד ב 8 בדצמבר 1900 בברלין למשפחה יהודית. הוא גדל בדיסלדורף שבמערב גרמניה לשם עברה משפחתו בשנת 1902. בדיסלדורף ניהלו הוריו חנות בשדרה הידועה "קוניגסאלי". כשגדל, הורנשטיין השלים את הסמכתו לאוניברסיטה ונרשם לבית הספר למנהל עסקים בעיר קלן עד שהתגייס כמתנדב בסוף מלחמת העולם הראשונה בינואר 1918, שבמהלכה נשלח לווינה, אוסטריה, ואחר כך נשלח לקראקוב, פולין, עד לנובמבר 1918. הוא המשיך את לימודיו במנהל עסקים בקלן, בפריז, בלונדון ובבואנוס איירס וחזר לדיסלדורף בשנת 1926. לאחר שהנאצים עלו לשלטון, הורנשטיין היגר לאמסטרדם ופתח עסק למוצרי עור. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא התנדב לצבא הספרדים בברצלונה, שהיה שייך לגדוד התלמן הגרמני של הבריגדות הבין-לאומיות.
במהלך הקרב על המצור של מדריד הוא נפצע קשה. עם זאת, מספטמבר 1937 עד אפריל 1938 שימש כקצין תקשורת באלבסטה שבספרד, ואז חזר לעסקיו באמסטרדם. במאי 1940, בזמן מלחמת העולם השנייה, כאשר הנאצים כבשו את הולנד, הוא עדיין היה מסוגל לחסל את עסקיו, ועם ההכנסות ממכירת עסקיו, יכול היה לרכוש תכשיטים ודברי ערך אחרים. למרות זאת, הוא לא היה מסוגל לעזוב את הולנד.
תקופת המאסר בידי "הגסטאפו".
הורנשטיין נתפס על ידי משטרת הביטחון (סישרחיצדיאניסט - Sicherheitsdienst או (SD), והועבר לכלא בדיסלדורף, שם נעצר בפעם הראשונה ועונה בצורה קשה מאוד. במשך אחת מהתקופות שלו במאסר בידי הגסטאפו, כתב הורנשטיין את ההצהרה הבאה לגבי הזהות היהודית שלו: "אני מחזיק אזרחות גרמנית, ולפי הכתוב בחוק, אני נחשב אזרח גרמני. למרות זאת, כיהודי, איבדתי את כל זכויותיי בגרמניה, ולכן נאלץ אני לחפש מולדת חדשה... בתור יהודי נלחמתי (בספרד) עבור ההרשעות והזכויות שלי. תחת הנסיבות הנוכחיות אני לא עוד מחשיב את עצמי אזרח גרמני ואשתמש בכל אפשרות שתינתן לי כדי להפוך לאזרח של מדינה אחרת, במקום בו כיהודי, אהיה מוכן, בכל זמן, להילחם עבור הזכויות שלי. אין לי הערות נוספות" - ג'ורג' הורנשטיין, מתוך דו"ח החקירה של הגסטאפו, 24 בינואר 1942.