דמותו של ארקל נועדה לבצע הופעת אורח אחת בלבד (במהלך העונה הראשונה) - אבל הפכה לדמות קבועה ומרכזית, בזכות ההתלהבות שעוררה. הפרקים החלו לעסוק בעיקר בדמותו של ארקל - אהבתו הנכזבת ללורה, המצאותיו ההרסניות, וביקוריו התכופים בבית משפחת וינסלו.
דמויות קבועות נוספות היו חברו הטיפש של אדי - וולדו ג'ראלדו פאלדו (שון הריסון), וחברתה הטובה ביותר של לורה - מקסין (שרי ג'ונסון).
במהלך העונה הרביעית, לורה וחברה דאז טד הכירו לסטיב את בת דודתו של טד - מיירה בוטרוס בוטרוס מונקהאוס (מישל תומאס) - נערה מושכת, שהתאהבה בסטיב. סטיב ומיירה הפכו לזוג, אך סטיב המשיך לאהוב את לורה - ובמהלך העונה האחרונה הם התארסו. מיירה ראתה בלורה מתחרה רומנטית, ולכן שנאה אותה במיוחד.
סטיב פיתח מספר המצאות מרשימות, והעיקרית שבהן הייתה "תא השינוי", שאיפשר לו להפוך לדמות מוצלחת ומושכת יותר, בשם סטפן ארקל, כדי להרשים את לורה. אדי נרשם לאקדמיה לשוטרים, ואחז בחברה קבועה בשם גרטה (תמי טאונסנד). קרל והארייט אימצו ילד קטן שכונה 3J (אורלנדו בראון). מרטל ארקל, בת דודתו של סטיב מבילוקסי, מיסיסיפי (הדרום הצבעוני של ארצות הברית) הייתה מאוהבת קשות באדי.
רוב הפרקים היו פרקים קומיים לחלוטין, והרבו להשתמש בהומור סלפסטיק פשוט (נפילות, חבטות וכו'). מספר פרקים עסקו בנושאים רציניים - כמו למשל אלכוהוליזם, גזענות, מחלת הסרטן, מוות, דיסלקסיה, אלימות ואחזקת נשק חם. מספר פרקים התמקדו בעבודתו של קרל בתחנת המשטרה. דמותה של הבת הקטנה במשפחה, ג'ודי, נמחקה לחלוטין מהסדרה (ללא הסבר עלילתי) בעונת 1993, בגלל חוסר פופולריות בקרב הצופים.
"אריזה משפחתית" היא הסדרה הקומית המצליחה ביותר שעוסקת במשפחה אפרו-אמריקנית (שחורה), לצד "משפחת ג'פרסון" (The Jeffersons) ו"משפחת קוסבי" (The Cosby Show).
צוות שחקנים.
ג'ו־מארי פייטון הופיעה ב־3 שמות במהלך 9 העונות: ג'ו־מארי פייטון־פראנס, ג'ו־מארי פייטון וג'ו־מארי פייטון־נובל.
סם צ'אן
סם צ'אן (בסינית 深圳河) או נהר שנג'ן הוא נהר סיני בצפון חצי האי קאולון, הונג קונג. הנהר משמש כגבול טבעי בין האי לסין עצמה.
נהר זה כמו שאר שטח הטריטוריות החדשות שבהונג קונג, הוחכר לבריטים בשנת 1860 בועידת פקין. הוא שוכן בצדה המערבי של העיר שנג'ן ומקורו הוא נהר הווטונג שאן.
נהר צ'ון שם
שריון השרשראות
בית שמאי ובית הלל
שלום שמחון
שלום שמחון (נולד ב-7 בדצמבר 1956) הוא פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי. בעבר כיהן כשר בממשלות ישראל וכחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה וסיעת העצמאות.
קריירה מוקדמת וחיים אישיים.
שמחון נולד למסעוד וסוזאן שמחון ובנעוריו למד בכפר הנוער בן שמן. שירת בצה"ל בחיל השריון, כמפקד טנק, והשתחרר בדרגת רס"ל.
לאחר שחרורו עבר להתגורר בנהריה ועבד כמדריך ורכז נוער במועצה האזורית מעלה יוסף עד 1982. לאחר מכן שימש משך שלוש שנים מנחה מטעם משרד החינוך בגלבוע ובבקעת הירדן. בשנים 1985-1991 כיהן שמחון, כמרכז חטיבת בני המושבים בנוער העובד והלומד וכחבר מזכירות התנועה, כיו"ר עמותת "יד אליעזר", כחבר בוועד הפועל וכמזכיר המשמרת הצעירה במושבים.
ב-1993 שב לאבן מנחם, שם הוא מתגורר עד היום. בשנה זו נבחר למזכ"ל תנועת המושבים והמרכז החקלאי. כמו כן כיהן כיו"ר הוועדה הבין-מושבית, כיו"ר הנהלת "תנובה", כחבר במועצת המשביר המרכזי וכיו"ר הנהלת "תגמולים".
קריירה בכנסת ובממשלות ישראל.
טרם הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה, שמחון זקף לזכותו הישג פוליטי ראשון: בשלהי כהונת הממשלה בראשות שמעון פרס מקורבו, התקבלה החלטה להעניק סיוע נרחב ליישובי קו העימות בעקבות מבצע ענבי זעם.
ב-1996, שמחון נבחר לכנסת מטעם מפלגת העבודה.
ב-1999 נבחר בשנית. בכנסת זו, ה-15 במספר, כיהן כיושב ראש ועדת הכספים. ב-2001, דווקא לאחר נפילת ממשלת ברק והבחירות המיוחדות לראשות הממשלה בהן נבחר אריאל שרון, מונה שמחון לראשונה לשר בממשלה. הוא כיהן כשר החקלאות עד לפרישת מפלגת העבודה מהקואליציה בשלהי שנת 2002.
בכנסת ה-16 כיהן כיושב ראש ועדת הכלכלה ועסק בעיקר בקידום תחום הצרכנות בישראל. גולת הכותרת של פעילות זו- גיבוש עסקת חבילה שתוזיל את עמלות הבנקים לטובת הלקוחות. שמחון נבחר כאיש השנה של ynet בתחום הצרכנות. ועדת הכלכלה בראשות שמחון זכתה בפרס ראש הממשלה למצוינות על תרומתה לעידוד הצמיחה במשק. ב-10 בינואר 2005, עם הצטרפות מפלגתו לממשלה, מונה לשר לאיכות הסביבה. במסגרת תפקידו יזם את פרויקט "הולכים על נקי זו הארץ שלנו" שמטרתו שיפור הניקיון ברשות הרבים, קידם את חוק הקרינה הבלתי מייננת, שמטרתו הסדרת כל נושא הקרינה, והביא לאישור תוכנית פארק איילון בממשלה. שמחון פעל נחרצות, כחבר ועדת השרים להתנתקות נגד כוונת הממשלה להקים יישובים למפוני גוש קטיף בשמורת החולות. מאבקם של שמחון והארגונים הירוקים סיכל את כוונת הממשלה. שמחון התפטר מתפקידו עם פרישת סיעתו מן הקואליציה ב-23 בנובמבר 2005.
ב-4 במאי 2006, עם כינון ממשלת אולמרט שב שלום שמחון לכהן בתפקיד שר החקלאות. במהלך כהונתו התמקד שמחון בהובלת שינויים מבניים במועצות הייצור החקלאיות ובהסדרת ענפי חקלאות מרכזיים והתאמתם לפעילות בשנים הבאות. בנוסף, פעל לחיזוק ופיתוח המגזר הכפרי ולביסוס תעסוקות חלופיות לחקלאות. שמחון קידם מדיניות של חקלאות ירוקה (חקלאות בשירות הסביבה), שעיקרה עידוד השימוש בשיטות עיבוד ידידותיות לסביבה, הפחתת שימוש בחומרי הדברה, שמירת שטחים ירוקים וריאות ירוקות, שימוש במי קולחין ובפסולת עירונית לצרכים חקלאיים. בנוסף, הציב שמחון את תחום רווחת בעלי חיים ושמירת היערות במקום גבוה מאוד בסדר העדיפויות של משרד החקלאות. לצד הדאגה לחקלאים ולסביבה פעל שמחון למען הצרכן הישראלי, בהסדרת תקני איכות לפירות וירקות, בהשלמת התקנות לחקלאות אורגנית ובשמירה על רמת מחירים סבירה לצרכן.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-12 ברשימת העבודה לכנסת. שמחון תמך בכניסת מפלגת העבודה לקואלציה, לאחר שהתברר כי מפלגת קדימה בחרה להישאר באופוזיציה. בממשלת נתניהו מונה שמחון לשר חקלאות, זו הפעם השלישית.
ב-17 ביוני 2010 נבחר כמועמד המוביל לתפקיד יו"ר קק"ל, מטעם הסיעה המשותפת של העבודה-מרץ-זו ארצנו בקונגרס הציוני הל"ו, אך בעקבות צו מניעה שנתן בית המשפט המחוזי מחוז מרכז, לבקשת היו"ר הנוכחי אפי שטנצלר עוכב מינויו.
ב-17 בינואר 2011 פרש ממפלגת העבודה יחד עם ארבעה חברי כנסת נוספים בראשותו של שר הביטחון, אהוד ברק, והקים אתם את סיעת העצמאות. בעקבות המהלך מונה שמחון לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה וכאחראי על ענייני המיעוטים.
רפורמת הביצים.
ב-2008, כשר החקלאות, הוביל שמחון את "רפורמת הביצים". לפי הרפורמה, לולים במושבים יועברו ללולים תעשייתיים בגליל, שייבנו על חשבון שטחים פתוחים. מתנגדי הרפורמה, לאה יוגב ויוסי אדוני ממושבי הצפון, טענו כי המשמעות היא חיסול המשק המשפחתי והעברת ייצור הביצים ל"אוליגרכים בחקלאות". מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס חקר את הפרשה וקבע כי שמחון פעל בניגוד עניינים, משום שהוא ובני משפחתו עתידים ליהנות אישית מהרפורמה..
חיים אישיים והשכלה.
את השכלתו רכש שמחון בבית הספר לעבודה סוציאלית של האוניברסיטה העברית, הוא חקלאי ועובד סוציאלי במקצועו. הוא נשוי לד"ר אורנה שמחון, מנהלת מחוז צפון במשרד החינוך ומנכ"לית זמנית ב"חינוכית", ואב לשניים. לשמחון יקב בוטיק בשם "יקב שמחון", בשיתוף פעולה עם היינן והכורם ברוך לגזיאל.
חרגול
אלי בן-מנחם
אלי בן-מנחם (נולד ב-24 בנובמבר 1947) הוא חבר הכנסת וסגן שר לשעבר מטעם מפלגת העבודה.
חייו.
בן מנחם נולד בעיר בומביי (מומבאי) שבהודו ועלה לישראל ב-1949. למד בפנימיה הצבאית, ושירת בצה"ל כקצין מילואים. במקצועו הוא טכנאי מטוסים, מבקר וראש צוות בכיר.
בן מנחם כיהן כמנהל אגף לשכונות וערי פיתוח במרכז מפלגת העבודה, יו”ר ועד עובדי אל על, הקים את פורום 13 הוועדים הגדולים במשק ויו"ר פורום השכונות בתל אביב.
ב-1988 נבחר לראשונה לכנסת. ב-1992 מונה לסגן שר במשרד ראש הממשלה ואחראי מטעם הממשלה לטיפול במאבק בנגע הסמים. ב-1993 נבחר לשמש כסגנו של שר הבינוי והשיכון, בנימין בן אליעזר. בבחירות המקדימות במפלגת העבודה בשנת 1996 לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה התמודד על מקום המשוריין למחוז תל אביב והגיע ראשון לאחר קרב צמוד ביותר מול רון חולדאי ומול מיכאל בר-זוהר וגדעון שגיא עם 3,289 קולות ובן-מנחם שובץ במקום ה-18 ונבחר לכנסת הארבע עשרה, שבה כיהן גם כיו"ר הוועדה למאבק בנגע הסמים בכנסת.
ב-2001 נבחר לשמש כסגן שרת התעשייה והמסחר ובשנים 2003–2005 שימש כסגן יו"ר הכנסת וחבר השדולה המוניציפלית. ב-2005 שימש שוב כסגן שר הבינוי והשיכון.
עם הקמת מפלגת קדימה ב-2005 הצטרף לשורותיה, ושימש יו"ר סיעת קדימה בהסתדרות.
חיים אישיים.
גר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה.
יום שישי המגואל בדם
ארינמליים
ארינמליים (שם מדעי: Myrmeleontidae) הם משפחה של חרקים עדינים ומעופפים הדומים בצורתם לשפירית. הארינמל הוא חלק מסדרת מרושתי-כנף. לארינמל בוגר יש שני זוגות כנפיים שקופות ומרושתות בעורקים. מוטת כנפיו יכולה להגיע עד 15 סנטימטרים. גופו דק ומאורך ואורכו נע בין 8 מילימטרים ועד ל-120 מילימטרים. מחושיו אחוריים וגפי הפה לועסים ונושכים. עיניו גדולות ובולטות מצידי הראש.