ח'אלד עבד אל-והאב (בערבית: خالد عبد الوهاب; 1911–1997) היה ערבי מוסלמי אזרח תוניסאי, שהציל ממוות שתי משפחות יהודיות (בוכריס ואוזן), בסך הכל כמה עשרות יהודים, בתקופת השלטון הנאצי בתוניסיה במלחמת העולם השנייה. הומלץ פעמיים להעניק לו את אות "חסיד אומות העולם", אך מועצת "יד ושם" דחתה את ההמלצות בשתי הפעמים, בטענה שהוא אירח את שתי המשפחות בחוותו וככל הנראה אכן הציל אותן ממוות, אך לא תוך סיכון חייו, כנדרש לצורך קבלת האות.
ביוגרפיה.
עבד אל-והאב היה בן למשפחה תוניסאית אריסטוקרטית. אביו היה שר התרבות בממשלת תוניסיה ולפני כן קאדי. בצעירותו גר שנים אחדות בניו יורק, עבד כצלם דוגמנות ולמד ארכיטקטורה, תולדות האמנות וארכאולוגיה. סמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה חזר למולדתו.
בנובמבר 1942 היה עבד אל-והאב בן 32. גרמניה הנאצית תפשה את השלטון בתוניסיה באופן ישיר, במקום ממשלת וישי ששלטה במדינה עד אז. באותה עת חיו בתוניסיה כמאה אלף יהודים. מיד עם ההשתלטות הנאצית הישירה החלה מכונת ההרג הנאצית בפעולתה. בשלב ראשון חויבו היהודים לענוד את הטלאי הצהוב, בדומה למה שהתנהל באירופה. במשך כחצי שנה, עד שחרור תוניסיה מידי הנאצים במאי 1943, הספיקו הנאצים לשלוח כ-5,000 יהודים למחנות עבודה ו-160 יהודים לצרפת ומשם למחנות הריכוז. הנאצים אף הספיקו להקים יודנראט מקומי, לקחו בני ערובה, החרימו את רכוש היהודים והטילו על הקהילה עונשים כספיים כבדים. הקהילה נדרשה לספק את צורכי הצבא הגרמני, ובית-הכנסת בבירה תוניס הפך למחסן גרמני ואורווה לסוסי הצבא הנאצי. יהודים רבים נורו למוות בבתיהם, הומתו בצעדות מוות, ומתו מרעב, מחלות והפצצות. רק שחרור תוניסיה על ידי בעלות הברית עצר את תהליך המוות הזה בראשיתו.
עבד אל-והאב היה מתורגמן ואיש קשר בין הנאצים והאוכלוסייה המקומית בעיר מהדיה. על פי גרסה אחת, לאחר שנודע לו שקצינים נאציים מתכוננים לעצור את אודט בוכריס, יהודייה מהאזור, הוא החביא אותה ו-24 מבני משפחתה בחווה שלו במשך ארבעה חודשים, עד סוף הכיבוש הנאצי בתוניסיה. על פי גרסה אחרת המשפחה גורשה מביתה על ידי הנאצים והוא אירח אותה ולא החביא אותה. עדויות נוספות, בהן של אדמה מצליח לבית אוזן, מעידות שהוא החביא או אירח בחוותו גם משפחה יהודית אחרת בשם אוזן.
רוברט סטלוף, סופר והיסטוריון אמריקאי - יהודי, שערך מחקר על יחסם של הערבים לשואה, גילה אצלם תופעה נפוצה מאוד של הכחשת השואה, אולם במקביל הוא גם גילה ערבים שהצילו יהודים בזמן השואה
הוא כתב ספר על שתי התופעות הללו, "בין חסידי אומות העולם", שיצא לאור ב-2006 ותורגם ויצא לאור גם בעברית בהוצאת "יד ושם" ודביר, תחת השם "בין צלב הקרס לסהרה". בספרו חשף גם את סיפורו של עבד אל-והאב. ב-2009 הופק סרט תיעודי על סיפורו של עבד אל-והאב.
מועצת "יד ושם" דחתה פעמיים את ההמלצות להכיר בעבד אל-והאב כ"חסיד אומות העולם". לפי המידע שנצבר ב"יד ושם", כל יהודי מהדיה אמנם גורשו כבר באותה עת ורכושם הוחרם, אבל בשלב זה הגירושים למחנות ההשמדה היו רק בתחילתם. מכאן נולד הצורך למצוא ליהודים בית כלשהו, והמקלט בחוותו של עבד אל-והאב כנראה אכן הציל את חיי שתי המשפחות, אבל הטענה היא כי בשלב המוקדם כל כך של תהליך ההשמדה בתוניסיה, עדיין לא היה שום סיכון אישי למי שאירח בביתו יהודים. יותר מכך, לפי המידע שהצטבר ב"יד ושם", הנאצים ידעו שעבד אל-והאב אירח בביתו את שתי משפחות היהודים ואף ערכו שם מדי פעם ביקורים סדירים לספירת היהודים. היהודים עצמם גם יכלו לבקר עדיין האחד במקום המקלט של רעהו (והיו עוד ערבים שכנים שאירחו יהודים מגורשים ממש כמו עבד אל-והאב). הם גם נעזרו בגלוי בשירותי בית החולים הצבאי האזורי כשנזקקו לתרופות. מכאן המסקנה שהצלה אכן הייתה אך ללא סיכון אישי, ולכן אין הצדקה למתן אות חסיד אומות העולם.
לאחר המלחמה היגר עבד אל-והאב לצרפת, נשא לאישה שחקנית קולנוע ונפטר ב-1997 בגיל 86. השאיר אחריו בת, פאיזה, ובת נוספת מנישואיו לשחקנית מוונצואלה.
יגאל רוזן
הרב יגאל רוזן (נולד בי"א באייר ה'תש"ד, 4 במאי 1944) הוא ראש ישיבת אור ישראל הגדולה בפתח תקווה.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב במשפחה דתית ציונית לסופר דב רוזן. למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב ובישיבת פוניבז' בבני ברק. בשנת 1964 זכה בפרס משרד הדתות לבני ישיבה מצטיינים. נישא להינדה, בתו של משגיח הישיבה רבי ראובן גינזבורג ונכדתו של רבי יחזקאל לוינשטיין.
לאחר נישואיו למד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה. עם נפילתו למשכב של הרב יוסף רוזובסקי, שהיה מגיד השיעור הבכיר בישיבת אור ישראל הקטנה, ובעצתו של רבו הרב שמואל רוזובסקי, נקרא הרב רוזן להחליפו. עומד בראשות הישיבה הגדולה מאז הקמתה בשנת 1982. בשנת 1990 יזם הרב רוזן את הקמת שכונת גני הדר בפתח תקווה. בשנת 2007 עברה הישיבה הגדולה לשכונה זו.
הרב רוזן נודע בגישה חינוכית קפדנית. הוא מקפיד על שמירת סדרי הישיבה והתפילות. גם באורח חייו שלו עצמו בולטת ההקפדה על דיוק בסדר ובזמנים.
שיעוריו היומיים והכלליים נכתבים על ידו ומופצים מדי סוף זמן.
בעשור השני של המאה ה-21 פעיל הרב רוזן בנושא הסדרת מעמדם של בחורי הישיבות מול הצבא. על רקע זה הותקף כמה פעמים על ידי פעילים מן הפלג הירושלמי, הטוענים שהוא מעודד את מילוי מכסות הגיוס בעזרת נערים מן השוליים החרדיים. בסוף שנת 2017 הושחתה דלת ביתו והתארגנה עצרת קבלת שבת המונית מתחת לביתו במחאה על פעילותו. לאחר שבמסגרת המחאה הופרע שיעורו בשני מקרים, הוציא הרב חיים קניבסקי מכתב תמיכה בו. מאות חרדים המזוהים עם הפלג הפגינו מתחת לביתו בבני ברק בקריאות גנאי.
הרב רוזן הוא תושב בני ברק, נשוי ואב לחמישה. בנו הבכור, הרב אפרים מרדכי, נשוי לבתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק (ראש ישיבת מאור התלמוד ברחובות), והוא משמש כר"מ בישיבת אור ישראל הגדולה. חתנו, הרב מנחם כהן, משמש כר"מ בישיבת נתיב הדעת ובישיבת יסודות. חתן נוסף, הרב יהודה הילדסהיימר, מחבר הספרים "מהדורא קמא" ו"מהדורא בתרא", כיהן כמשיב בישיבת "באר ישראל" של הרב דוד מילר, ומקיץ תש"ע מכהן כמשיב בישיבת אור ישראל.
אחיו הוא הרב ישראל רוזן שייסד את מכון צומת ועמד בראשו עד לפטירתו ב-2017.
אחד מתלמידיו הוא הרב נועם אלון, ראש ישיבת מיר ברכפלד.
ספריו.
כל ספריו הוצאו לאור על ידי תלמידיו שכתבו את שיעוריו
שיננית (פירושונים)
אנטיגה
ארצ'ר
ארצ'ר (ARCHER Artillery system) הוא מיזם בינלאומי לפיתוח תותח מתנייע (תומ"ת) עבור שוודיה, דנמרק ונורווגיה. מערכת "ארצ'ר" כוללת תותח אוטומטי בקוטר 155 מ"מ ובאורך 52 קליבר, המותקן על גבי משאית 6x6. בנוסף, המערכת כוללת רכב נושא תחמושת, רכב לשימוש כללי (תמיכה) ויכולת ירי של פגזים מונחים מסוג "אקסקליבר".
פיתוח.
המיזם החל בשנת 1995. תכלית המיזם הייתה התקנת תותח מסוג FH 77 ע"ג משאית. בשנת 2004 הוזמנו שני אבות-טיפוס המבוססים על תותח FH 77B ע"ג משאית מדגם A30D מתוצרת חברת וולוו.
מדינות מפעילות.
מספר מדינות שוקלות את רכישת המערכת:
אפרת בוימולד
אפרת בוימולד (נולדה ב-15 במרץ 1980 בתל אביב) היא שחקנית ודוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה.
בוימולד נולדה וגדלה בתל אביב, הצעירה מבין ארבע בנות. בשנת 1989, בגיל 9, שיחקה לראשונה בהצגה "חנה'לה ושמלת השבת". למדה בתיכון חדש. את שירותה הצבאי עשתה בתיאטרון צה"ל ובלהקת חיל החינוך. בסוף שנות ה-90 שחקה בוימולד כשחקנית אורחת בסדרה "משפחה וחצי". בשנת 2002 שיחקה בדרמה הטלוויזיונית של דני סירקין, "שתי דקות מפאראדיס". בשנת 2003 השתתפה בטלנובלה של ערוץ 3 "משחק החיים" ועל תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס מסך הזהב. בחנוכה אותה שנה שיחקה במחזמר "ספיד וגלגלי הקסם", והחלה לדגמן עבור חברת האופנה mums.
ב-2004 החלה לככב בסדרת הדרמה היומית "השיר שלנו" של חברת יס לצד אליענה בקייר, נינט טייב ורן דנקר. בשתי העונות הראשונות של הסדרה היא גילמה את דמותה של נועה שחר/ בת שבע אטיאס, היריבה הגדולה של נינט. השתתפה בסדרת המערכונים "אפידורל". על תפקידה שם הייתה מועמדת לפרס השחקנית הקומית מטעם האקדמיה הישראלית לטלוויזיה וב"מסך הזהב".
ב-2005 השתתפה במחזמר פיטר פן בתפקיד טינקרבל לצד עופר שכטר. בחנוכה באותה השנה השתתפה בפסטיגל "גיבורי על" שם שיחקה את ״שמש״ והופיעה בשיר שאותו כתבה ״שמש הלילה״. בשנת 2006 החלה לשחק בהצגות "מקווה" ו"יומנים" בתיאטרון בית ליסין. בעונה השלישית של "השיר שלנו" היא הופיעה מספר פעמים ככוכבת אורחת. שיחקה באחד מפרקי הסדרה "הפיג'מות" בתפקיד רונית מגה-סטאר. לקראת סוף אותה שנה החלה בוימולד לככב בסדרה "לא הבטחתי לך" (של "יס").
בשנת 2008 היא הופיעה בסדרת הדרמה היומית "דני הוליווד" בתפקיד עמליה שטראוס ובנוסף בסדרה "רביעיית רן" בתפקיד אלונה הדר, שתיהן של yes. בשנה זו היא השתתפה בפסטיבל תיאטרונטו בהצגת היחיד "יהודי, זקן בלונדינית". בתיאטרון הבימה שיחקה בהצגות "החותנת" ו"שעה יפה ליוגה".
בתיאטרון חיפה, בהצגה "פיגמליון" בתפקיד לייזה דוליטל, ב-2009 השתתפה בתוכנית "אפס בהתנהגות".
בשנת 2010 כיכבה בסרט "פובידיליה", סרטה הראשון, לצד הכוכב עפר שכטר, וכן שיחקה באחד מפרקי הסדרה "החברים של נאור" בתפקיד חברה של דדי.באותה השנה השתתפה בוימולד בסרט "כלבת".
ב-2011 בוימולד שיחקה בקומדיה "שחק אותה סם" של וודי אלן. ההצגה הפכה לשלאגר הגדול ביותר בתולדותיו של תיאטרון באר שבע והגיעה ל-260 הצגות בשנה הראשונה להופעתה (נכון לפברואר 2012). היא זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לקומדיה הטובה ביותר לשנת 2010.