אצל כל מיני הקלאונאים מתרחשת רבייה ייחודית: הנקבה כולאת את עצמה בקן, בעזרת הזכר. הקן מכוסה כולו, ואין בו חורים מלבד חור קטן שבו יכול הזכר להביא לנקבה אוכל. הרבייה מתרחשת בחודשים ספטמבר-אוקטובר. אחרי כיסוי הקן הנקבה מטילה 1-3 ביצים לבנות, ודוגרת עליהם במשך כ-40 יום. הגוזלים נשארים בקן במשך כשלושה חודשים, הזמן שלוקח לנוצות לצמוח בעוד שהזכר מביא להם אוכל. אחרי שלושת החודשים, הגוזלים יוצאים מהקן.
מנחם נחום קפלן
הרב מנחם נחום קפלן מהורודנה (תקע"ב, 1811 – ח' בחשוון תר"ם, 1879, נודע בכינוי רבי נחומ'קה מהורודנה) התפרסם כצדיק וגבאי צדקה. לא כיהן במשרות רבניות. היה רבו המובהק של החפץ חיים.
תולדות חייו.
נולד בעיירה בייסוגלה הסמוכה לעיר שאולאי (שאוולי) בצפון ליטא לעוזיאל ומיידה. אביו עוזיאל התפרנס בדוחק רב מהיותו פועל פשוט במשרפת יי"ש, ולא יכל לשכור מלמד לילדו הפיקח. בהיותו ילד סייע בפרנסת המשפחה באספו ביערות יחד עם אחיותיו עצים ופקועות שדה והביאם לשוק למכירה. בגלל רצונו העז ללמוד תורה ברח לבית המדרש בבייסגולה, אך שב לביתו לאחר שלעגו לידיעתו הדלה ולמנהגיו הכפריים.
הרב קרפל אטלס (תקמ"ג-תרכ"ו) מחשובי קהילת שאוולי (אבי אביו של הרב המפורסם מאיר אטלס שהיה רבה של שאוולי) הציע לו לבוא ללמוד בבית מדרשו עם בניו העילויים ר' מאיר ור' בנימין ביינוש, והוא יממנו. ומנחם נחום הצעיר קיבל את ההצעה בשמחה רבה. תחת הדרכתם של בני הרב קרפל אטלס גדל בתורה ורכש ידע מכובד ביותר בתלמוד ומפרשיו. הוא ניחן בקול ערב ולאחר פטירת אביו הצטרף למקהלה של חזן ונדד עימה בין העיירות. במהלך זמן זה נעשה מקורבם של המגיד מלוקניק ושל הרב אברהם כהנא. לאחר זמן נסע ללמוד בישיבת מיר שבה כבר ביקר בנדודיו עם המקהלה.
לאחר מספר שנות לימוד התחתן עם איטה, בת ר' יוסף אליעזר הכהן מנסוויז' שבמחוז מינסק המיוחס למשפחת עלי הכהן. לאחר נישואיו למד תורה, ובנוסף עסק במעשי צדקה וחסד ואמר:
לאחר זמן מסוים החליט לנסוע ללמוד בישיבת וולוז'ין שבה כונה "המתמיד מז'מוט", אך לימודיו שם לא ארכו זמן רב כי הכבוד הרב שהעניקו לו ציער אותו, ועבר לקובנה כדי ללמוד שם בפרישות במשך מספר שנים. בפנקסי קהילת קובנה נכתב על אורח חייו שם, וכתוב שם שהיה לומד תורה במשך חודש-חודשיים בלי לדבר בעניין אחר. לאחר תקופה כזו היה מטפל בעניינים אישיים כמו לתת לתיקון בגדים שיש לתקנם ולדרוש בשלומם של בני משפחתו ומכריו. את כל הוצאותיו רשם בפנקס שיועד לכך ולאחר מכן היה שב ללמוד. וכן מובא בפנקסי הקהילה שמחודש אלול עד אחרי חגי חודש תשרי היה יוצא לעיירה קטנה כדי לעסוק בתורה ובעבודת ה', וזאת בגלל שבתקופה זו של בין הזמנים במוסדות התורה, היו ילדי תלמודי התורה בקובנה והסביבה באים לבית הכנסת הגדול בעיר ובמצב זה קשה להתרכז בלימוד התורה כפי שרצה ר' מנחם נחום. הוא היה עמל בלימוד התורה בלי לשוחח עם כל אדם שהוא בדברי חולין וממעט בשינה ואכילה. כשהתאספו בני העיירה בבית הכנסת שלה, ר' מנחם נחום, שהיה דרשן מחונן, דרש לפניהם בהתרגשות על חורבן בית המקדש וגלות השכינה ועוררם לתשובה. בשמחת תורה היה רוקד בהתלהבות עם בני העיירה, תוך שהוא שר שירים מחורזים ביידיש, שירים שחיבר העוסקים בתורה ובמוסר, ברוב התלהבותו אף קפץ על השולחנות ורקד עליהם. ואומר ליהודי העיירה: לאחר החגים חזר לקובנה, וכך היה עושה כל שנה במשך תקופת שהותו בעיר.
לאחר כמה שנים חזר לנסוויז' בגלל הפצרות בני משפחתו. ר' מנחם נחום החליט בשלב מסוים לבקר את אימו ויצא לעיירת הולדתו. אך במקביל אמו שהשתוקקה לראות את בנה יצאה לנסוויז' עם קבוצת קבצנים, והשניים לא נפגשו. עם זאת ר' מנחם נחום נשאר זמן מסוים בבייסוגולה כדי לעזור לעניים ולתקן תקנות לטובתם בסביבת הולדתו. הוא החליט להקדיש את חייו למעשי חסד ולא לקבל משרות רבנות. לשאלת רעייתו מדוע אינו רוצה להיות רב קהילה, השיב בענוותו כי אינו רוצה לרמות את אלו שאינם מכירים אותו וחושבים שהוא תלמיד חכם גדול.
בתקצ"ג חותנו ירד מנכסיו בגלל עלילה שהעלילו עליו ונאלץ לעזוב את נסוויז', ועקר להורודנה ואליו הצטרף חתנו עם משפחתו. בהורודנה שימש מו"ץ ורב בית הכנסת 'חברה ש"ס' ושם עסק בתורה לצד תלמידי חכמים גדולים נוספים. לאחר 3 שנים חלה מאוד והרופאים ציווהו להפסיק לעמול בתורה ולבצע תרגילי התעמלות. מסיבה זו קיבל ר' מנחם נחום את משרת שמש בית הכנסת ועסק בעבודות גופניות כדי לחזק את גופו כשהוא ממשיך ללמוד בעל פה בזמן ביצוע המלאכות האלה. כשהחלים החל להעביר שיעורים לבעלי-בתים וללומדים צעירים. בתרי"ט חלה בקדחת שלא אפשרה לו ללמוד תורה בספרים, אך המשיך לקיים את שיעוריו למרות המאמצים הרבים שהיו כרוכים בכך.
התרים בעבור הנזקקים, יהודים ונוכרים, גם בתנאים קשים ואף בקור עז ושלג כבד ובסערות וסופות לפי הצורך. תוך כדי איסוף הכספים שינן דפי גמרא ופרקי תהילים. בייחוד העניק מתן בסתר לתלמידי חכמים עניים. פרנס את משפחתו בדוחק, כשהוא מביא את אמו לביתו ודואג לכל מחסורה.
סירב לקבל תשלום בעבור שיעורי התורה שלו אפילו מעשירים. בשבתות דרש לפני קהל המתפלל כשדבריו נאמרים תמיד בנועם ובכל דרשותיו לימד זכות על עם ישראל. עשרים ילדים נפטרו לו במשך חייו וקיבל את ייסוריו באהבה כי .
הקהילה רצתה שיכהן כרב עירם אך הוא טען כי אינו ראוי לתפקיד כי רב צריך להיות ירא שמים ומדקדק במצוות והוא רוצה לשמש תלמידי חכמים אמתיים ולא שישמשו אותו. לגבי שעיסקו הרב באיסוף כספים לצדקה בא על חשבון קביעת עתים ללימוד התורה, השיב שהוא קובע עתים לתורה, אך כשלומד במסכת ברכות "מאימתי מתחילין לקרות שמע בערבית, ר' חנינא אומר: משהעני נכנס לאכול פתו במלח", הוא חושב על העניים חסרי כל והוא חש צער רב עליהם. כך בכל ליל שבת הוא נוהג ללמוד משניות של מסכת שבת וכשמגיע למילים "פשט בעל הבית את ידו לחוץ ונתן לתוך ידו של עני", הוא נזכר בעניים הרבים הנמצאים בחוץ ואין כל בעל בית הפושט ידו כדי לתת לעניים, לכן הוא מבטל את לימודו, ואוסף כספים בעבור העניים האלו, או בליל שבת אוסף חלות לאלו שלא קיבלו סיוע לפני שבת.
מסופר עליו שרבים נושעו לאחר שנתנו לו תרומות לצדקה והוא ברכם. הוא נשאל האם הוא מאמין שברכותיו יתקיימו, והשיב שמעולם לא שיקר וברור לו ש"מי ש'הן' שלו צדק ו'לאו' שלו צדק" הקב"ה מביא לידי כך שמה שיצא מפיו יתקיים.
בגיל 68 חלה קשות ומפני שחש כי זו מחלתו האחרונה כתב צוואה. בצוואתו כתב שהוא מבקש להיקבר סמוך לקברם של אחד מעשירי הורודנה ובנו שנודעו כקמצנים וכונו עקב כך "קמצא ובר קמצא". לאחר פטירתם אנשי החברה קדישא רצו לקוברם קרוב לחומה אך בסופו של דבר הם נקברו ליד אנשים מכובדים רק מפני שר' מנחם נחום התחנן לפניהם לעשות זאת. כל יהודי קהילת הורודנה התאספו בבית המדרש להתפלל לרפואתו ובליל שבת פרשת לך לך בשנת תר"ם נפטר. כשפתחו את צוואתו גילו כי העשיר הזה ובנו היו נדיבים גדולים, נתנו מתן בסתר ובכל שבוע העבירו לר' מנחם נחום כספים כדי שיחלקם לעניים.
בחייו ולאחר מותו, היה רבי נחום לדמות מופת ואגדה, ומודל לשאיפה לדורות. עד הדור האחרון, ברבים מבתיהם של יהודי ליטא הייתה תלויה תמונתו של ר' נחומ'קה, לצד תמונותיהם של הגאון מווילנא ורבי יצחק אלחנן מקובנא. ביהדות הליטאית דאז, היה מהיחידים שתולדות חייו ופועלו נחקקו בספר.
חתנו הרב גבריאל זאב מרגליות (נולד בכ"ז חשון ה'תר"ח, וילנא) היה אב"ד דוברובה (ליד מוהילב) ויאשינובקה, ובהמשך מו"ץ בגרודנא. בשנת ה'תרס"ז עבר לארצות הברית ושימש כרב הכולל בבוסטון. משנת ה'תרע"ב שימש כרב קהילת "עדת ישראל" בניו יורק עד לפטירתו (י' אלול ה'תרצ"ה). חיבר מספר ספרים על התורה ובדרוש.
מעשי החסד של ר' מנחם נחום מהורודנה.
רבים הם מעשי החסד של הצדיק מהורודנה שהתפרסמו ורבים לא פחות לא התפרסמו. הוא כיתת רגליו למען כל נזקק בתנאים הקשים ביותר, בכל שעות היממה, וגם על חשבון שעות השינה שלו ועל חשבון אכילתו. ואף גמל טובה גם עם מי שפגע בו.
כבר כנער צעיר בבייסגולה עסק בגמילות חסדים כשהזדמן לו. פעם אחת הגיע הנער מנחם נחום לשוק עם עצים למכירה. אישה זקנה ראתה אותו עם העצים וביקשה ממנו צרור עצים כדי להסיק את התנור בעבור נכדה שהוא חולה מאוד ונשקפת סכנה לחייו. נכמרו רחמיו של מנחם נחום על הזקנה ונכדה והעניק לה את שתי חבילות העצים ואת מעט הכסף שהיה בכיסו. אחיותיו שאלוהו: "הלא עדיין לא אכלת היום וכיצד מסרת פרוטותיך האחרונות?" הוא ענה: "הן אני עלם צעיר ויש בכוחי לסבול רעב, ואילו זקנה זו חלשה ואומללה, הסבל קשה עליה. אנא אל תספרו בבית מאומה...". לאחר מכן מנחם נחום חזר ליער לאסוף עצים ופקועות. למרות בקשתו, האחיות כן סיפרו לאמם את המקרה, והיא דווקא שמחה שבנה כה טוב לב, ופרסה לו פרוסת לחם נוספת בארוחת הערב על מעשה זה.
בבוקרו של יום בבוא יהודי הורודנה לתפילת שחרית מצאו את ר' מנחם נחום כשהוא קופץ על השלג. שאלו אותו למעשהו, והוא השיב: "הלא ידעתם שהמלמדים הבאים בבוקר ללמד תורה לילדי ישראל עניים הם ודלים, נעליהם קרועות, וחושש אני פן יחלו מחמת השלג. לכן אני סולל להם מסילה בשלג שלא ישקעו רגליהם".
בלילה חורפי אחד, יהודי מקהילת הורודנה ראה מרחוק אדם הולך עם חבילת עצים. בסקרנותו עקב אחר האיש וזיהה את ר' מנחם נחום שנכנס בשקט לבית מסוים, הניח שם את החבילה ויצא מיד. לשאלתו, ענה ר' מנחם נחום כי בבית גר תלמיד חכם עני שאין לו כסף לקנות עצים להסקה ומאוד קר לו. ר' מנחם נחום ביקש מהשואל לא לספר את מה שראה. ואכן אותו יהודי לא אמר דבר עד פטירת ר' מנחם נחום.