קרן השקעות סקיי (באנגלית: SKY Israel Private Equity Fund) היא קרן השקעות פרטיות ישראלית, המנהלת הון של יותר מ-800 מיליון דולר, ב-4 קרנות, שגויסו בעיקר ממשקיעים מוסדיים בישראל ומחוצה לה.
היסטוריה.
קרן סקיי הוקמה בשנת 2005 על ידי צבי יוכמן וניר דגן. לפני הקמת הקרן, השניים היו שותפים במשרד סוארי-יוכמן, אותו הקים צבי יוכמן יחד עם פרופסור יצחק סוארי ב-1989. הקרן הראשונה של סקיי, שהוקמה ב־2005, גייסה 120 מיליון דולר. הקרן השנייה הוקמה ב־2011 בגיוס של 150 מיליון דולר. בינואר 2017 גייסה לקרן השלישית סכום של 200 מיליון דולר. בינואר 2017, גויסה הקרן הרביעית בהיקף שלך 350 מ' דולר.
הקרן מתמחה ברכישת שליטה בחברות ישראליות בוגרות, תוך מעורבות בהשבחתן לאורך שנים עד למכירתן. תחומי השקעות הקרן הם מגוונים וכוללים תעשייה, מסחר, שירותים, תקשורת ועוד. בין המימושים הבולטים שקרן סקיי רשמה נמנים ברק נטוויז'ן, אי.די.בי תיירות, נטלי סקיולייף, שנמכרה לתאגיד הסיני הבינלאומי סנפאואר וספקטרוניקס, שנמכרה לאמרסון האמריקאית.
חברות בהן השקיעה הקרן.
נכון למאי 2022, קרן SKY השקיעה ב-25 חברות, וומימשה השקעתה ביותר ממחציתן. בין השאר השקיעה ב:
הר נוקס
הר לוקי (אנטארקטיקה)
הר לוקי (באנגלית: Mount Loke) הוא הר ברכס אסגארד, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
ההר נמצא בצידו הדרומי של עמק רייט; ההר ניצב בין קרחון גודספיד וקרחון דנטון.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של ההר נתן לו על ידי המשלחת האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה מוולינגטון, ניו זילנד, אשר חקרה את האזור בעונת מחקר 1959–1958.
בדומה לשמות אתרים רבים אחרים ברכס אסגארד, הקרויים על שם דמויות ואתרים מהמיתולוגיה הנורדית, הר זה קרוי על שם לוקי, אל במיתולוגיה הנורדית.
הר לוקי
ווטארו אנדו
ווטארו אנדו (ביפנית: 遠藤 航; נולד ב-9 בפברואר 1993) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר ההגנתי בשטוטגרט ובנבחרת יפן.
קריירה בינלאומית.
ב-23 ביולי 2015, מאמן נבחרת יפן, ואחיד הלילהודז'יץ', זימן את אנדו לראשונה למדים הלאומיים. הוא היה חלק מהסגל של הנבחרת למונדיאל 2018, אף על פי שהוא לא שיחק באף משחק בטורניר זה.
ארשקבאדקרט
אחז (פירושונים)
פיג'ו 607
פיג'ו 607 (בצרפתית: Peugeot 607) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1999–2010.
סך הכול יוצרו 168,875 יחידות.
מכונית מסוג זה היא חלק מצי המכוניות של נשיא צרפת, למרות שאינה מיוצרת כבר למעלה מעשור.
צוללים קדימה
צוללים קדימה הוא ספר נוער ישראלי מאת דבורה עומר שיצא לראשונה לאור בשנת 1968. הסופרת פגשה את שאול סלע, קצין בשייטת 13 ב-1967, ושמעה ממנו את סיפור חייו. היא התלהבה מהסיפור והחליטה להפוך אותו לספר לילדים, שיצא לאור בהוצאת י. שרברק בתל אביב, ב-1968. סלע ביקש מדבורה עומר לשנות כמה מן הפרטים האישיים, כדי להסוות את זהותו, בשל היותו קצין ביחידה מובחרת בצה"ל. עומר נענתה לבקשתו. הספר תורגם לאנגלית, וקיבל את השם "Path Beneath the Sea".
תקציר העלילה.
"צוללים קדימה" מתאר את חייו של טבול, נער מצפון אפריקה שנולד באלג'יריה למשפחה אמידה ובילדותו עבר למרוקו. טבול מתואר כנער אמיץ ונחוש בדעתו לעלות לארץ ישראל, אף על פי שאביו מתנגד לכך בתוקף "ניסיתי שוב למלמל משהו באוזני אבא על עליה לארץ, אך מבט מזרה אימה השתיק אותי. המילים קפאו על שפתיי. ידעתי כי אסור לי לחזור על נושא זה; אבא לעולם לא יסכים לכך". טבול התייתם מאימו בעת הלידה וגדל עם אב קשוח שתלה בו תקוות כממשיכו בענף הטקסטיל, אך הוא בוחר לעלות בחשאי לארץ ישראל כנוסע סמוי, כדי להגשים חלום ולהפוך לצוללן בקומנדו הימי של צה"ל. טבול מצטרף לקבוצה של נוער ציוני ומפליג באונייה לארץ. בארץ, לקראת גיוסו לצה"ל, טבול מחליט לשנות את שמו לשם ישראלי ובוחר בשם 'שחר'.
עוד לפני הצבא, בתחילת דרכו בארץ, הוא עובר חוויות הסתגלות רבות וקשות. הוא חי בקיבוץ ועובד עבודה חקלאית פיזית קשה, אך קשים לא פחות געגועיו לאביו, לאחיותיו ולאומנת שטיפלה בו. הוא זוכה ללעג על שמו ואינו מתקבל מבחינה חברתית בקיבוץ: "חבר'ה! טמבול המטובל הגיע! זו הייתה קבלת הפנים שלה זכיתי בקיבוץ החדש". לבסוף הוא עוזב את הקיבוץ וחי בגנים ציבוריים. על סף רעב, ייאוש וחרטה על הצעד שעשה, מתגייס טבול לצבא. גם אז דרכו אינה קלה. הוא נשלח לקורס נהיגה ובדרכו הנחושה והעקבית הוא מצליח לחבור לאסף, בן קיבוץ מהדרום, שעוזר לו להתקבל לקורס הצלילה הנכסף. אז הוא גם מאמץ את השם שחר.
במהלך שירותו הצבאי הוא מציל חבר מאימת שיניו של כריש, ואף נופל בשבי המצרי במלחמת ששת הימים. במהלך השבי, שחר וחבריו ליחידה עוברים עינויים וחקירות, אך לא מספרים דבר.
במהלך ביקורו בקיבוץ של חברו אסף הוא פוגש באחותו של אסף, דלית, ומתאהב בה "מעולם לא האמנתי באהבה ממבט ראשון; ולפתע-מה פשר ההרגשה שירדה עליי ושראיתי לראשונה את דלית". לימים מתחתן שחר עם דלית, ונולד להם בן בשם גל.
במשך כל תקופת פעילותו של שחר בארץ, שחר לא מפסיק לשלוח מכתבים רבים לאביו אך אביו מסרב להחזיר לו במענה. לאחר שגל נולד שולח שחר מכתב לאביו ומודיע לו שיש לו נכד חדש ומספר לו על דלית אשתו. הפעם אביו מחזיר לו מענה ומודיע לו שהוא יבוא לביקור בארץ.
השוואה בין העלילה למציאות.
שמו של גיבור הספר הוא טבול, ומוצאו ממרוקו ולא מאלג'יריה (בניגוד לסלע שעליו מבוסס הסיפור). עומר שילבה בספר את הגרסה כאילו סלע הצליח להגיע לשייטת בדרך לא פורמלית, בעזרת קשרים עם חבר שהתקבל לשייטת, ברמז לאיתן ליפשיץ, חברו האמיתי של סלע.
חלקו האחרון של הספר, המתאר את הגיבור טבול (או שחר, לאחר ששינה את שמו) בפשיטה על אלכסנדריה במהלך מלחמת ששת הימים הוא בדוי; סלע לא השתתף בפעולה זו. מי שהשתתף בפעולה ונפל בשבי היה ידידו של סלע, רס"ן איתן ליפשיץ, שסייע לו בשעתו להתקבל לשייטת 13. גם פרטי הפעולה בדויים: בספר מתואר כיצד הלוחמים מצליחים לחמוק משבי ולשוב לישראל, ואילו במציאות נפלו הלוחמים בשבי.
ציטוטים נבחרים.
"לא האמנתי למראה עיניי כשאחזתי את מברק הברכה שהגיע ממנו, ובו ידיעה כי הוא מתכונן לבוא ביקור".
"'שחר' "אז מה לרשום? שאלה החיילת...מה את דעתך על השם שחר?...שחר הוא שם יפה מאוד, אמרה מיד ורשמה. נעים להכיר אותך, שחר, שמי ניצה"
ביקורות על הספר.
רוב הביקורות על הספר הן ביקורות של אנשים פרטים ומהן עולה שרוב הקוראים אהבו את הספר מאוד, אוהבים ומעריכים את דבורה עומר ואת האופן שבו היא כותבת. הקוראים אהבו את דמותו של טבול והצליחו להתחבר אליו, אל הקשיים שלו ואל הצלחתו להקים בית בישראל אחרי שהשלים עם אביו.
המצוד (ספר)
המצוד הוא ספר קומיקס לנוער בסוגת רומן גרפי. את הספר כתב ג'קי ירחי והוא ראה אור לראשונה בשנת 2013. בהמצוד נפרש מבצע הביון הישראלי - חטיפתו של הפושע הנאצי אדולף אייכמן והבאתו לדין. מבצע זה חצה ימים ויבשות ודרש מעקבים, התחזויות ותעוזה רבה מכל משתתפיו, שחלקם נשארו עלומים עד ימינו.
המצוד הוא הספר השני מתוך ארבעת ספרי הסדרה ה "עבר-הווה-עתיד". הסדרה נועדה לשם בידור של ילדים, אלא כוללת בתוכה ספרי קומיקס בעלי חזון דידקטי המתמקדים באירועים של ההיסטוריה היהודית המודרנית וגיבוריה, ופונה בעיקר לקהל בוגר ולבני נוער.
על הסופר.
ג'קי ירחי נולד ב-1965 בתוניסיה. הוא אמן, מאייר, קריקטוריסט וקומיקסאי צרפתי-ישראלי.
ירחי החל לצייר ולהתפרנס מפרי עטו בגיל צעיר בעודו תלמיד תיכון. בראשית דרכו צייר ירחי ציורי שמן על בד והציג אותם בתערוכות בגלריות שונות בפריז ובלוס אנג'לס.
במהלך שהותו בארצות הברית, פנו אליו ממארוול קומיקס והציעו לו לעבוד עמם. בסופו של דבר בחר ירחי לסרב להצעה, ללכת אחרי חזונו הציוני ולעלות לישראל ב-1992.
לאורך השנים, ירחי הוציא לאור מספר רב של ספרי קומיקס, כולם בעלי אוריינטציה תנ"כית/ דתית או ציונית בשפות עברית, צרפתית ואנגלית. ירחי עובד עם מספר עיתונים בארץ, כגון "ידיעות אחרונות", "נקודה", "אותיות", "כולנו" ו"יום יום".
רקע היסטורי על המאורע המתואר בספר.