טידורה נשארה סולטנות עצמאית, אך עם מעורבות הולנדית, עד לשלהי המאה ה-18. בדומה לטרנאטה, טידורה אפשרה לתוכנית ביעור התבלינים ההולנדית להמשיך בשטחה. תוכנית זאת, שנועדה לחזק את המונופול ההולנדי על סחר התבלינים באמצעות הגבלת ייצורם למספר מצומצם של מקומות, החלישה מאוד את טידורה ופגעה בשליטתה על השטחים ההיקפיים שלה.
The Corrs Unplugged
(The Corrs Unplugged) (הקורס אונפלאגד) הוא אלבום של הלהקה האירית הקורס, שיצא ב-1999. האלבום היה חלק מסדרת אונפלאגד של MTV. הוא הופץ במדינות רבות אבל לא בארצות הברית.
האלבום הוקלט בהופעה חיה ב-5 באוקטובר 1999 לפני קהל באולפני ארדמור, במחוז ויקלוו, אירלנד.
פרטי הפצה.
ההופעה הופצה על CD, DVD, וקלטות וידאו. הדיסק הציג שירים בסדר שונה מהסדר שניגנו אותם בהופעה, ה DVD וקלטת הווידאו שומרים על הסדר הנכון של השירים. גם ה DVD וקלטת הווידאו ברובם לא נערכו, לעומת הדיסק שערך כמעט את כל הדיבורים בין השירים.
איי מולוקה
איי מאלאקה
איי התבלינים
קולולולו
מפלגת המולדת
מפלגת המולדת (טורקית Anavatan Partisi, ANAP) היא מפלגה בטורקיה שהוקמה בשנת 1983 על ידי טורגוט אזאל (Turgut Özal) לאחר ההפיכה הצבאית השלישית במדינה. מפלגת המולדת היא מפלגת ימין-מרכז התומכת בכלכלה חופשית ובחופש יחסי לגילויים דתיים בציבור (לבוש, כיסוי ראש וכדומה).
בבחירות שהתקיימו ב-6 בנובמבר 1983, והיו הבחירות הראשונות לאחר ההפיכה והשלטון הצבאיים במדינה, ניצחה המפלגה והשיגה 45.14% מהקולות. אזאל היה לראש ממשלת טורקיה ועמד בראשן של שתי ממשלות רוב, עד שמונה ב-9 בנובמבר 1989 לנשיא טורקיה השמיני. את מקומו של אזאל תפסו ילדרם אקבולוט (Yıldırım Akbulut) ומסוט ילמז אחריו, וגם הם עמדו בראשן של ממשלות רוב עד 1991. במהלך שלטונה של מפלגת המולדת הונהגו בטורקיה רפורמות כלכליות שמטרתן הייתה להביאה למצב של כלכלת שוק, תוך צמצום ההתערבות הממשלתית בכלכלה ועידוד יוזמה פרטית. בשנת 1987 הגישה טורקיה את בקשתה להצטרף לקהילה האירופית, אך נסוגה מכוונתה זו משהחליטה כי התנאים שהציבה לה הקהילה אינם עולים בקנה אחד עם אינטרס המדינה.
ב-20 בנובמבר 1991, לאחר שממשלתו של ילמז החזיקה מעמד 5 חודשים בלבד, הפסידה המפלגה את השלטון למפלגת הדרך הנכונה (Doğru Yol Partisi) בהנהגתו של סוליימאן דמירל. במהלך המחצית הראשונה של שנות התשעים החלה המפלגה מאבדת מכוחה, ומדיניותה הליברלית הכלכלית כמו גם תמיכתה בצירוף לקהילה האירופית הביאה לירידה בתמיכה בה בקרב אוכלוסייה מסורתית. ילמז שב לכהן כראש הממשלה רק ב-6 במרץ 1996, כאשר עמד בראשה של ממשלת קואליציה עם מפלגת הדרך הנכונה, אך לא לזמן רב. שלושה וחצי חודשים לאחר מכן קמה לראשונה בתולדות המדינה ממשלה ברשות מפלגה בעלת מצע מוסלמי, ונג'מטין ארבקן (Necmettin Erbakan) ראש מפלגת הרווחה (Refah Partisi) היה לראש הממשלה. שלטונה של מפלגת הרווחה היה קצר מועד, וב-1997 התחוללה ה"מהפכה הפוסט-מודרנית" (Post-modern darbe), כשהצבא הביא בהתבטאויותיו להתפטרותו של ארבקן. דבר זה פתח בפני ילמז את ההזדמנות להקים את הממשלה השלישית בראשותו, וזו החזיקה מעמד מה-30 ביוני 1997 עד ה-11 בינואר 1999.
בבחירות שנערכו ב-1999 ספגה המפלגה תבוסה וזכתה ב-13.22% מסך הקולות, שתורגמו ל-86 מושבים באספה הלאומית הגדולה של טורקיה. בבחירות הבאות, בשנת 2002, לא עברה המפלגה את אחוז החסימה, ולא זכתה ייצוג באספה הלאומית. לקראת בחירות 2007 הוכרז כי המפלגה תתאחד עם מפלגת הדרך הנכונה, אך הדבר לא יצא לבסוף אל הפועל, וגם בבחירות שנערכו ב-22 ביולי 2007 המפלגה לא הצליחה לחצות את אחוז החסימה.
חגי בן שמאי
שרון קור
שרון הלגה קור (באנגלית: Sharon Helga Corr; נולדה ב-24 במרץ 1970 בדאנדוק, אירלנד) היא מוזיקאית וחברה בלהקת הפופ רוק האירית הקורס. היא מנגנת בכינור ושרה ליווי.
קריירה.
קור החלה ללמוד לנגן בכינור בגיל 6, לאחר שאחותה, קרולין קור, לא התעניינה בכלי. היא ניגנה בתזמורת והיא מוכשרת ללמד נגינה בכינור. ילדי משפחת קור קיבלו MBE של כבוד ב-2005 מהמלכה אליזבת השנייה, כהוקרה על כישרונם המוזיקלי וכן על עבודת הצדקה שגייסה כסף עבור בית החולים פרימן בניוקסטל, וקורבנות של הפצצת האומג וצדקות אחרות.
ביולי 2001, התחתנה קור עם גאוין בוננאר - פרקליט בלפסטי. הם נפגשו כששרון הצטלמה לקליפ של השיר Runaway של הקורס, הסינגל הראשון שלהם. בנם הראשון, קאת'אל רוברט ג'ררד בונאר, נולד ב-31 במרץ 2006. בתם השנייה, פלורי ג'ין אליזבת' בונאר נולדה ב-16 ביולי 2007.
שרון קור כתבה את הסינגלים Runaway, Radio, Long Night ו-Goodbye שעזרו ללהקה להתפרסם בתעשיית המוזיקה.
מירוואן השני, מלך איבריה
תקליטי 143
תקליטי 143 (באנגלית: 143 Records) היא חברת בת אמריקאית של תקליטי אטלנטיק, ובראשה המייסד והמפיק דייוויד פוסטר. החברה מוציאה תקליטי פולק ורוק.
המספרים 1-4-3 נלקחו מספר האותיות במילים "I Love You".
מסוט ילמאז
אהמט מסוט ילמז (בטורקית: Ahmet Mesut Yılmaz; 6 בנובמבר 1947 – 30 באוקטובר 2020) היה מדינאי טורקי וחבר האספה הלאומית הגדולה של טורקיה, שימש כראש ממשלת טורקיה בשלוש כהונות נפרדות בשנות התשעים של המאה ה-20, כסגן ראש ממשלת טורקיה, וכמנהיג מפלגת המולדת.
ביוגרפיה.
ילמז נולד באיסטנבול. הוא היה בעל תואר ראשון בכלכלה ומימון מאוניברסיטת אנקרה והמשיך את לימודיו בתחום באוניברסיטת קלן בגרמניה בין השנים 1972 ו-1974. הוא עבד בשוק הפרטי עד מאי 1983 עת היה בין מקימיה של מפלגת המולדת, ושימש כמשנה ליו"ר טורגוט אזאל. כשהמפלגה ניצחה בבחירות שנערכו באותה שנה מונה כדובר הממשלה ולאחר מכן כשר התיירות והתרבות. ב-29 בנובמבר 1987 מונה ילמז לשר החוץ של טורקיה וכיהן בתפקיד זה עד 20 בפברואר 1990. הוא נבחר כיושב ראש מפלגת המולדת ב-15 ביוני 1991 לאחר שגבר על יריבו ילדרם אקבולוט והיה לראש ממשלת טורקיה ב-23 ביוני 1991. כהונתו הייתה קצרה והסתיימה 5 חודשים לאחר מכן, עת מפלגתו איבדה את השלטון למפלגת הדרך הנכונה בראשותו של סוליימאן דמירל. במהלך המחצית הראשונה של שנות התשעים החלה המפלגה מאבדת מכוחה ומדיניותה הליברלית הכלכלית כמו גם תמיכתה בצירוף לקהילה האירופית הביאה לירידה בתמיכה בה בקרב אוכלוסייה מסורתית.
ילמז שב לכהן כראש הממשלה ב-6 במרץ 1996 כאשר עמד בראשה של ממשלת קואליציה עם מפלגת הדרך הנכונה, אך לא לזמן רב. שלושה וחצי חודשים לאחר מכן קמה לראשונה בתולדות המדינה ממשלה בראשות מפלגה בעלת מצע מוסלמי, ונג'מטין ארבקן (Necmettin Erbakan), ראש מפלגת הרווחה (Refah Partisi), היה לראש הממשלה. שלטונה של מפלגת הרווחה היה קצר מועד, וב-1997 התחוללה ה"מהפכה הפוסט-מודרנית" (Post-modern darbe), כשהצבא הביא בהתבטאויותיו להתפטרותו של ארבקן. דבר זה פתח בפני ילמז את ההזדמנות להקים את הממשלה השלישית בראשותו. זו החזיקה מעמד מ-30 ביוני 1997 עד 11 בינואר 1999. בבחירות שנערכו ב-1999 ספגה מפלגתו של ילמז תבוסה וזכתה ב-13.22% מסך הקולות, שתורגמו ל-86 מושבים באספה הלאומית, וילמז התפטר מראשות המפלגה ב-4 בנובמבר 1999. עם זאת הוא כיהן כסגן ראש ממשלת טורקיה בולנט אג'וויט במשך שנתיים ועד שמפלגתו של האחרון, מפלגת השמאל הדמוקרטי, הפסידה את השלטון למפלגת הצדק והפיתוח בראשות רג'פ טאיפ ארדואן ב-2002. מפלגתו של ילמז לא עברה את אחוז החסימה בבחירות אלה, והוא פרש מפוליטיקה ועסק בהוראה. בשנת 2007 הוא נבחר שוב לאספה הלאומית כמועמד עצמאי.
בשנת 2005 הועמד ילמז לדין בשל חשדות לשחיתות בתקופת כהונתו כראש ממשלה, אך זוכה שנה לאחר מכן.
הוא נפטר ב-30 באוקטובר 2020.
שימוש צבאי בקטינים
דוד החמישי, מלך גאורגיה
דוד החמישי, מלך גאורגיה (גאורגית: დავით V, דַוית V) (נפטר בשנת 1155) מבית בגרטיוני היה מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת לתקופה קצרה בשנים 1154–1155 לערך.
דוד היה בנו הבכור של דמטרה הראשון. למרות היותו הבכור חשש דוד כי אביו יוריש את כס המלוכה לאחיו הצעיר גיאורגי, לכן, בשנת 1130, ניסה למרוד באביו. בסופו של דבר, הוא הכריח את אביו לפרוש מכיסאו ודוד הפך למלך הממלכה הגאורגית המאוחדת בשנת 1154 או 1155.
הרשומות הגאורגיות והארמניות מציגות גרסאות שונות זו מזו לגבי תקופת מלכותו של דוד החמישי, וחלוקים בקשר לנסיבות שהביאו למותו המסתורי. על פי מחבר הרשומות הארמני, ורדן ארוולצי, הוא שלט במשך חודש אחד בלבד, ונרצח בידי אציליו, סומבט ואיוון אורבלי, שעשו הסכם סודי עם גיאורגי, אחיו הצעיר של דוד. סטפנוס אורבליאן, צאצא של שבט אורבלי, כתב זמן קצר אחרי ורדן, כי הוא שלט במשך שנתיים, והכחיש כל מעורבות משפחתית ברציחתו של דוד, לדבריו, גיאורגי נשבע לאחיו כי ישלוט בממלכה רק עד שבנו של דוד, דמנה, יגיע לבגרות, אבל הפר את הבטחתו. הוא טען כי האורבלים היו עדים לשבועתו של גיאורגי, ולכן הובילו את המרידה בשנת 1177, כדי להכתיר את הטוען החוקי לכתר, דמנה, לכס המלוכה.
מאידך, מציינות הרשומות הגאורגיות, כי דוד שלט שישה חודשים בממלכה, אבל נמנעות בזהירות מאזכור כלשהו לנסיבות מותו של דוד. על פי הרשומות, חשף דמטרה, אביו של דוד, בשנת 1130, מזימה של אצילים גאורגים המונהגים על ידי דוד. המלך אסר את הקושרים והוציא להורג את אחד ממנהיגי הקשר, יואנה אבולטיסדזה, בשנת 1138 (או 1145). דוד מרד בשנית בשנת 1154, והכריח את אביו לוותר על כס המלוכה, ולהפוך לנזיר. למרות זאת, מת דוד לאחר שישה חודשים ודמטרה חזר לכס המלוכה. דוד הניח אחריו בן בשם דמנה, שהיה מוכר בקרב האופוזיציה האריסטוקרטית בגאורגיה, כטוען חוקי לכתר.
דוד החמישי מלך גאורגיה