הדינוזאור הגיע לאורך ושקל מעל . הוא היה קטן יחסית לרוב הטירנוזאורים שיכלו לשקול מעל 6 טונות. הייתה לו לסת גדולה בעלת יכולת נשיכה חזקה מאוד. היו לו מעט קוצים על עורפו וגבו והוא היה יצור דו-רגלי מהיר.
הוא חי ליד אזורי הביצות והערבות של יוטה הקדומה, שבעבר הייתה ליד הים הפנימי המערבי, שם שגשגו מינים רבים של דינוזאורים, ביניהם תרופודים נוספים כמו דרומאוזאוריים, אורניתומימוס וטרודוניים, אוכלי עשב כמו הפרזאורולופוס, הנסוטוצרטופס, קוסמוצרטופס ואנקילוזאורים. הטרטופונאוס היה כנראה אחד מטורפי העל של האזור.
פלורופליטס
פלורופליטס (שם מדעי: Peloroplites; מילולית: "מפלצת משוריינת") הוא סוג דינוזאור ממשפחת הנודוזאוריים שחי באמריקה הצפונית בתור הקרטיקון. מאובניו נמצאו ביוטה ב-2008. התגלה מין אחד שלו - "Peloroplites cedrimontanus".
דינוזאור זה השתייך לקבוצת הדינוזאורים המשוריינים שכוסו בלוחות גרמיות עבות לאורך גופם. הוא היה מהגדולים שבבני משפחתו והגיע לאורך של 5-5.5 מ', דמה מאוד לזאורופלטה, שהתגלה באותו אזור. ליצור זה הייתה גולגולת באורך 56 ס"מ שהייתה בעלת מעט כיסוי גרמי והייתה עם עיניים קטנות ולסתות קצרות אך חזקות ובעלות שיניים נוקשות בחלק הפנימי של הפה. היו לו 6 חוליות עבות שהגנו על פלג הגוף העליון ומעל הגוף התנוססו קוצים קצרים. הרגליים היו קצרות והזנב ישר והסתיים בקצה עבה.
אנקילוזאור זה חי במישורי יוטה, נע באיטיות וניזון מאכילת צמחייה קשה, אותה לעס בלסתותיו החזקות. ייתכן שהוא גם חי בקבוצות גדולות או לצד דינוזאורים אוכלי עשב נוספים, למשל איגואנודוניים.
דריפטוזאורוס
דריפטוזאורוס (שם מדעי: Dryptosaurus; מילולית: "לטאה קורעת", על שם טפריו הגדולות) הוא סוג דינוזאור טורף שהיה קרוב למשפחת הטירנוזאוריים והשתייך לקבוצה הקרובה אאוטירנוזאורים. הוא חי בתור הקרטיקון באמריקה הצפונית לפני 67 מיליון שנה. מאובני הדינוזאור נמצאו בניו ג'רזי, ב-1866 והוא אחד הדינוזאורים התרופודים הראשונים שהתגלו למדע, אף שהתגלו שלדים לא מושלמים שלו.
דינוזאור זה הגיע לאורך 7.5 מטר ושקל מעל 1.5 טון. הוא היה דו-רגלי בעל שרירי רגליים גדולים ובשונה מבני משפחת הטירנוזאוריים, היה בעל זרועות בינוניות שהכילו 3 אצבעות. ייתכן גם שהוא כוסה בנוצות. פיו הכיל שיניים קטנות יותר משיני הטירנוזאורים, אך עדיין הותאם לנשיכה חזקה. היצור דמה במראהו למינים כמו האלברטוזאורוס אך היה קטן וזריז יותר ושויך למשפחה נפרדת - דריפטוזאוריים (Dryptosauridae), הקרובה בעיקר לדינוזאור אלקטרוזאורוס.
ככל הנראה דינוזאור זה חי לאורך החופים וצד דינוזאורים קטנים יותר כמו הדרוזאוריים. ייתכן שהוא צד בלהקות.
דנייפר סמולנסק
דניֶיפר סְמוֹלֶנְסְק (ברוסית: ФК Днепр Смоленск) הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר סמולנסק שהתקיים בשנים 2004–2019.
היסטוריה.
המועדון נוסד לראשונה בשנת 2004 בשם מועדון הכדורגל סמולנסק במקום מועדון קריסטל סמולנסק שפורק והתמודד בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה בשנים 2005 - 2007 ובעונת 2011. בשנת 2008 נקרא דנייפר ובשנים 2016—2018 פעל כמרכז לפיתוח הכדורגל במחוז סמולנסק, שבבעלות ממשלת המחוז והתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה.
ב-2018 שונה שמו חזרה לדנייפר, אך שנה לאחר מכן פורק סופית.
מועדון "סמולנסק".
ב-5 בפברואר 2019, ממשלת מחוז סמולנסק הודיעה על כוונתה להקים מועדון כדורגל חדש במקום דנייפר תחת השם "סמולנסק", שנועד להתמודד בליגה השנייה, אך לא עבר את הליכי הרישוי והועבר לליגה השלישית לעונת 2019/2020.
אצטדיון הקבוצה.
הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון ספרטק בעיר שנבנה בשנת 1959 ומכיל 12,500 מושבים. אצטדיון משני נוסף בו הקבוצה התאמנה הוא אצטדיון האקדמיה הממשלתית לספורט של סמולנסק, המכיל 2,000 מושבים. אצטדיון נוסף, המשמש בעיקר את קבוצות הנוער בעיר הוא אצטדיון סאפה, המכיל 3,500 מושבים.
ת'אוזנד אוקס
ת'אוזנד אוקס (באנגלית: Thousand Oaks) עיר בקליפורניה, ארצות הברית. נכון לשנת 2016, מתגוררים בעיר כ-128,888 תושבים. ת'אוזנד אוקס ממוקמת כ-24 ק"מ מקצה העיר לוס אנג'לס.
היסטוריה.
אינדיאנים התיישבו באזור זה כבר לפני למעלה מ-10,000 שנים. האירופאי הראשון שהגיע לסביבה היה החוקר הספרדי חואן רודריגס קבריו בשנת 1542. במהלך המאה ה-19 התקיימו סכסוכים רבים על הטריטוריה בין האינדיאנים לספרדים. לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו השטח הפך לשטח מקסיקני. בשנת 1850 השטח סופח לארצות הברית. ההתיישבות הכפרית החלה להתפתח במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19. לקראת סוף המאה היגרו לאזור מהגרים רבים מנורווגיה. במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 התרחשה הגירה המונית אל האזור. בספטמבר 1964 התקיים משאל עם סביב יצירת העיר באופן רשמי. כ-60% מתושבי הסביבה הצביעו בעד הקמת העיר, אשר הוכרזה באוקטובר שלאחר מכן.
דמוגרפיה.
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, מתגוררים בת'אוזנד אוקס כ-126,683 נפש בכ-45,836 משקי בית. הצפיפות היא 886.4 נפש לקמ"ר. בשנותיה הראשונות, ת'אוזנד אוקס נחשבה לעיר של מעמד הפועלים, אך כיום מתגוררים בה אוכלוסייה יותר משכילה מן הצווארון הלבן.
ההרכב הגזעי הוא:
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר היא 121,088$.
מבין התושבים הידועים אשר התגוררו בעיר למשך זמן כזה או אחר, ניתן למנות את בריטני ספירס, סילבסטר סטאלון, אלן דג'נרס, דין מרטין, קורט ראסל, הת'ר לוקליר ומרילין מונרו.
כלכלה.
עד שנות ה-50 של המאה ה-20 החקלאות הייתה המרכיב הכלכלי המרכזי באזור. בשנות ה-60 החלה להתפתח תעשיית היי-טק. כיום נחשבת לאחת הערים העשירות בארצות הברית. כיום, הכלכלה העירונית מושפעת מעסקים שונים ומתעשיות אלקטרוניקה, ביולוגיה, כלי רכב וכו'.
סוסה מייריג
סוסה מייריג (בארמנית: Սոսէ Մայրիկ; 1865 – 1952), נולדה סוסה ורדניאן, (Սոսե Վարդանյան) הייתה פדאית (לוחמת גרילה) ארמנית, אשר נלחמה למען עצמאותה של ארמניה המערבית משלטון האימפריה העות'מאנית. היא הייתה אשתו של סרוב אגהפור, מנהיג ההיידוק המפורסם. השם "מייריג" - אשר פירושו "אמא" - ניתן לה על ידי לוחמי ההיידוק על האומץ שלה והדאגה האימהית שהפגינה כלפי הנוער הארמני.
היא השתתפה בקרבות רבים. בשנת 1898, לאחר קרב בבשן, סוסה וסרוב נמלטו לעיר ססון, מרכז לחימה בטורקים (אזור משמעותי בהיסטוריה הארמנית, כיום חלק מטורקיה). בשנת 1899, יחד עם בנה יקוב, סרוב ואחיו, היא השתתפה בקרב נגד גדוד טורקי. הבן, סרוב, ואחיו, נהרגו כולם, בעוד שסוסה נפצעה. לאחר ההתקוממות בססון ב-1904, היא עברה לוואן ואז להרי הקווקז. בן נוסף של מייריג וסרוב נהרג במהלך הטבח בארזורום. ב-1920 היא עברה לקונסטנטינופול, ואז לאלכסנדריה שבמצרים, שם היא נפטרה בשנת 1953. גופתה מאוחר יותר הועברה לבית העלמין הצבאי ירבלור בירוואן.
הפסל "אמא ארמניה" אשר משקיף על העיר ירוואן, נחשב לסמל - בנוסף לדמותה האנושית של ארמניה עצמה - לדמותן של הנשים אשר לחמו עבור ארמניה, דוגמה סוסה מייריג.
רקע.
השנים שהובילו לרצח העם הארמני היו שנים של מאבק למען רפורמה באימפריה העות'מאנית, לצד האלימות של מאבקי שחרור והאלימות של השלטון בדיכויים, פעמים רבות באמצעות טבחים באזרחים. הפוגרומים נגד האוכלוסייה הארמנית בשנים 1894 - 1896 - המוכרים בתור הטבחים החמידיים, על שם סולטן עבדול חמיד השני - הכשירו את הקרקע להתארגנות הפדאי - לוחמי גרילה ארמנים שנלחמו בהרי אנטוליה, בחלק המרכזי והמזרחי של טורקיה, במה שהיה נקרא אז גם ארמניה המערבית.
המילה "פדאי" מקורה בערבית, מהמילה "פדאיון", שפירושה היא "המקריבים עצמם", או "מרטירים". זהו שם בשימוש כללי ללוחמי חירות במזרח התיכון, ואשר אומץ גם בארמניה. מספר לוחמי פדאי זכו לתהילה בשנות ה-1890 ותחילת שנות ה-1900, עד התרחשות רצח העם, כסמלים להתנגדות האמיצה ולכבוד של העם. הם נחגגים עד היום, בעיקר בשירים.
פדאית.
סוסה מייריג, "אמא סוסה", הייתה אחת הדמויות הבולטות של התקופה. היא הייתה אשתו של סרוב אגהפור, שהיה מנהיג קבוצת פדאי שנקראו "היידוק", או שודדים בפי מבקריהם. היא נולדה בשנת 1868 במחוס ססון, ובחרה להינשא לסרוב, על אף שמשפחתה בחרה עבורה חתן אחר. היא הייתה אז בת 13. אחד מחוקי הפדאי היה שהגברים שהצטרפו היו צריכים להיות רווקים, או לחלופין, לעזוב את משפחותיהם. אך במקרה זה, החליטה סוסה להצטרף אל בעלה. השניים נלחמו יחדיו, וגם בניהם הצטרפו למאבק.
ב-1899, לאחר כשלוש שנים של לחימה בטורקים, סרוב, אחיו, וכן בנם יקוב נהרגו בקרב.
סוסה נפצעה באותו הקרב, ואז נלקחה בשבי ונכלאה על ידי הטורקים. בנה הצעיר סמסון נלקח ממנה, ומאוחר יותר, נהרג בטבח בארזורום, עיר באנטוליה, אשר הייתה מוקד לקרבות קשים בין הטורקים לארמנים.
לאחר שהשתחררה מן השבי, מצאה דרכה לירוואן, עם הקמת הרפובליקה הארמנית ב-1918. הסובייטציה של ארמניה כעבור כשנתיים הבריחה אותה שוב. היא עברה לקונסטנטינופול, ואחר כך התיישבה באלכסנדריה, שבמצרים.
היא נפטרה בשנת 1953.
מורשתה.
הפדאי לא הצליחו במטרתם להשיג עצמאות עבור ארמניה, אך המאבק שלהם הפך להשראה מתמשכת עבור העם הארמני. סיפורה של "אמא סוסה" הוא מן המוכרים, ויש המייחסים לה, בין יתר המשמעויות, את סמליות הדמות של "אמא ארמניה", הפסל הגבוה המשקיף על בירת ארמניה, ירוואן, בדמותה של אישה המחזיקה חרב להגנת עמה.
בירוואן היום יש בית קברות המוקדש ללוחמי הפדאי, בית העלמין ירבור. שרידיה של סוסה הובאו ממצרים ונטמנו שם ב-1998.
האינפנטה קרלוס, רוזן מונטמולין