בינואר מוחה חתם באברטון האנגלית ל-3 שנים, העסקה יצאה לפועל ב-1 ביולי. ב-4 באוגוסט 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באברטון במשחק ידידות נגד אברטון דה ויניה דל מאר. את הופעת הבכורה הרשמית שלו הוא ערך במסגרת גביע הליגה האנגלי נגד האדרספילד טאון. בסיבוב הבא של גביע הליגה נגד ברנטפורד הדף פנדל במהלך ההתמודדות אך המשחק הלך לפנדלים ואברטון הפסידה. מוחה ששימש כמחליף לטים הווארד לא שיחק בשנתיים הראשונות שלו במועדון. ב-2 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה לאחר פציעתו של הווארד נגד רדינג. המשחק נגמר בניצחון 1-3 לטובת אברטון. בסיום עונת עזב את אברטון לאחר שהחוזה שלו הסתיים.
ביולי חתם בקריליה סובטוב סמרה. ב-15 בינואר 2015 הושאל לארסנל טולה עד לסיום העונה. ב-28 ביוני 2015 חתם בסלובן ברטיסלאבה.
בקיץ חתם בל.ק.ס. ניצ'יצ'ה מליגת העל הפולנית.
בנובמבר מוחה חתם בהמילטון אקדמיקל מליגת העל הסקוטית. ב-1 בינואר 2019 מוחה שוחרר מהמועדון.
קריירה בינלאומית.
בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה במהלך משחק ידידות נגד ומאז הפך לשוער הראשון בנבחרת. מוחה היה שותף לעלייה ההיסטורית של הנבחרת למונדיאל 2010 ואף לקח חלק בטורניר.
טוקמק (אוקראינה)
טוקמק (אוקראינית: Токмак) היא עיר במחוז זפוריז'יה באוקראינה.
העיר נקראת על שם נהר טוקמק: טטרים רעו סוסים לידה וטוקמק בטטרית משמעותו שׂבע.
היסטוריה.
לשנת ייסוד של העיר נחשבת 1784. ההתיישבות המאסיבית של האזור החלה ב-1791, אז החלו להגיע קוזאקים ואיכרים. להתפתחות המהירה של היישוב תרמה הימצאות דרך מסחר חשובה.
בזמן מלחמת קרים בכפר היה ממוקם בית חולים צבאי, בין 1854–1856 כאן נקברו 281 חיילים.
ב-1861 טוקמק קיבלה מעמד של עיירה.
ב-1918 הסובייטים השתלטו על העיירה.
ב-7 באוקטובר 1941 העיר נכבשה על ידי הגרמנים, שוחררה על ידי הצבא האדום ב-20 בספטמבר 1943.
ב-2 במרץ 2022 העיר נכבשה על ידי הצבא הרוסי לאחר שבוע של קרבות שכללו שימוש בהפגזות ארטילריות,הפצצות מהאוויר וכניסת שריון. הנהלת העיר ותושביה סירבו לשתף פעולה עם הכובשים הרוסיים. ב-7 במאי ראש העיר איגור קוטלבסקי נמצא מת.
ריבקין
ריבְקין (וריאנטים: ריפְקין, וכן ריבְקינד, ריפְקינד) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי. זהו מטרונים הנגזר מהשם "רבקה".
דימוב
דימוב (בבולגרית: Димов) הוא שם משפחה.
גילוי מוקדם (משפטים)
גילוי מוקדם הוא הליך קדם משפטי, בו הצדדים נדרשים לגלות זה לזה פרטים מהותיים הנוגעים למשפט.
עיקרי הגילוי המוקדם כוללים; השלמת כתבי טענות, גילוי מסמכים, מענה לשאלונים, בדיקות בידי מומחה מטעם בית המשפט והודיות.
רקע והתפתחות המושג בישראל.
השופט חיים כהן הגדיר כי "הליך משפטי דומה למשחק פוקר". כלומר, כל שחקן שומר את הקלפים "צמודים לחזה". כיום, החובה לגילוי מוקדם מבטאת תפיסה מנוגדת, לפיה זכותו של כל "שחקן" לדעת עוד לפני המערכה העיקרית מה הם ה"קלפים" שיש ליריב.
מטרות גילוי מוקדם:
הפסיקה בבתי המשפט בישראל קבעה שהליך גילוי מוקדם הוא רק בין הצדדים לבין עצמם, ולא בינם לבין בית המשפט. בהתאם לכך נפסק שכאשר הנתבע הגיש תצהיר לתובע בהליך גילוי מוקדם- אם התובע חפץ להשתמש בתצהיר כראיה עבורו, חובה עליו להציג אותו במפורש לבית המשפט כראיה מטעמו..
הליך גילוי מוקדם.
מרגע שהוגשה "בקשה להשלמת פרטים" ועד להשלמתם (כלומר, שהמתבקש יגיש כתב טענות מתוקן ומלא) השעון להגשת כתבי הטענות של המבקש את "השלמת הפרטים", נעצר (אלא אם כן הבקשה אינה מוצדקת).
במקרה שנטען לחיסיון המסמך המבוקש, לרוב בית המשפט מורה שהמסמך יוצג בפניו כדי שיכריע אם להציג אותו לצד השני, בהתחשב גם במידת החיוניות של הראיה.
הועלתה טענה שכאשר בית המשפט מחליט אחרי העיון בראיה שחל עליה חיסיון ואין להשתמש בה כראיה – אזי המודעות לתוכן הראיה עלולה להשפיע על תודעת השופט. ביחס לראיות האחרות שבתיק. אך ההלכה נקבעה על ידי ברק שטען כי השופט מסוגל להתעלות מעל להשפעה כזו.
ככלל, נקבע כי אין חובה לייצר מסמכים או לערוך חשבונות כדי לספק תשובות לשאלונים. אולם במקרה חריג נפסק שיש חובה כזו, בהתקיים שני תנאים מצטברים; 1. למבקש המידע יש עילה חזקה (עילת תביעה או עילת הגנה). 2. בין הצדדים שוררים יחסים מיוחדים (של נאמנות וכו') שמצדיקים באופן רגיל מסירת מידע מסוג זה.
סנקציות.
החקיקה קובעת שתי סנקציות חלופיות:
בית המשפט העליון קבע, כי הצד שכנגד יכול לבחור איזו משתי הסנקציות הנ"ל להפעיל.
בפסיקה; בתביעת דיבה שהגיש עיתון מעריב, הנתבעים לא קיימו את הצו-גילוי שהוטל עליהם. למרות זאת, בית המשפט החליט שלא להטיל על הנתבעים סנקציות. בערעור נקבע כי בית המשפט חייב להטיל את הסנקציות, והדבר אינו תלוי בשיקול דעתו.
בית הדין לעבודה הטיל קנס כספי על בנק לאומי בשל אי-גילוי מסמכים למרות הוראת בית המשפט. העילה לקנס הייתה "ביזיון בית משפט". בית המשפט המחוזי דחה את הערעור שהוגש בפניו, אך בית המשפט העליון קיבל את הערעור, וקבע שלא ניתן להטיל עונש של "ביזיון בית משפט" על מקרה בו יש סנקציה ספציפית הקבועה בחוק.
הנגיד רבינו אברהם בן הרמב&quot;ם
מרי בירד
ויניפרד מרי בירד, OBE (נולדה 1 בינואר 1955, שרופשייר, הממלכה המאוחדת) היא פרופסורית בריטית ללימודים קלאסיים, המלמדת באוניברסיטת קיימברידג', וכן מחזיקה בקתדרה לספרות עתיקה של האקדמיה המלכותית לאמנויות. בנוסף, היא העורכת לעניינים קלאסיים במוסף הספרותי של הטיימס הלונדוני, ובעלת טור בשם "חיי דון" (פרופסור) באתר הטיימס.
עקב הופעות מרובות בכלי התקשורת הבריטיים, וכן מספר הצהרות פומביות שעוררו מחלוקת, כינה אותה העיתונאי פול לייטי "המלומדת הקלאסית הידועה בבריטניה".
ראשית דרכה.
בירד היא בת יחידה, לג'ויס אמילי בירד, מנהלת בית ספר וקוראת מושבעת, ולרוי וויטברד בירד, אדריכל. בירד תיארה אותו כ"טיפוס פרחחי של פנימיות אנגליות, בטלן גמור, אבל בעל קסם אישי רב".
בירד למדה בבית ספר פרטי לבנות בשרוסברי, ובמהלך הקיץ הייתה משתתפת בחפירות ארכאולוגיות, כדי להרוויח כסף לבילויים. בגיל שמונה-עשרה ניגשה לבחינות הקבלה לאוניברסיטת קיימברידג', לקולג' הנשים ניונהאם , לאחר שגילתה שהקולג' שהעדיפה, קינגס קולג', לא הציע מלגות לנשים.
על אף שלמדה בקולג' שהכיל רק נשים, נחשפה עד מהרה לעובדה שגברים מסוימים באוניברסיטה התייחסו בביטול לפוטנציאל האקדמי של נשים, וזה חיזק את נחישותה להצליח. היא גם פיתחה דעות פמיניסטיות שנותרו משמעותיות בחייה, אף שלימים הביעה הסתייגות מ"האורתודוקסיה של הפמיניזם המודרני".
בירד השלימה את התואר הראשון, בהצטיינות, אשר לימים שודרג לתואר שני, בהתאם למסורת אוקסברידג'. היא המשיכה ללימודי הדוקטורט בקיימברידג', ובשנת 1982 הגישה את עבודת הדוקטור, "The state religion in the late Roman Republic: a study based on the works of Cicero".
הקמת משפחה.
בשנת 1985, נישאה בירד לרובין קורמק. נולדו להם בת בשם זואי (1985), ובן בשם רפאל (1987).
קריירה.
בשנים 1979 עד 1983 הרצתה בירד בלימודים קלאסיים באוניברסיטת קינגס קולג' לונדון. בשנת 1984 חזרה לקיימברידג' כחברת סגל בניונהאם קולג' והאשה היחידה בסגל ההוראה בפקולטה (הכלל-אוניברסיטאית) ללימודים קלאסיים. באותה שנה פרסמה ספר על בסיס עבודת הדוקטור שלה, "Rome in the Late Republic", בשיתוף עמיתה מקיימברידג', ההיסטוריון של העת העתיקה מייקל קרופורד.
בשנת 1992, הפכה בירד לעורכת לעניינים קלאסיים של המוסף הספרותי של הטיימס.
זמן קצר לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הוזמנה בירד לצד אחרים לתרום מאמר בנושא לכתב העת "London Review of Books". במאמר שתרמה כתבה בירד שאנשים רבים סברו, "אחרי שההלם חלף, שזה הגיע לארצות הברית", וש"בריוני העולם, אפילו אם כוונתם טובה, ישלמו את המחיר בסופו של דבר". בראיון משנת 2007, אמרה שהעוינות שהדברים הללו עוררו עדיין לא שככה, על אף שלדעתה הדעה שפיגועי הטרור היו קשורים למדיניות החוץ האמריקאית הפכה שגורה למדי.
בשנת 2004 הועלתה בירד לדרגת "פרופסור ללימודים קלאסיים" בקיימברידג'. כמו כן, נבחרה בשנת 2008-2009 לכהן כמרצה האורחת על שם סיית'ר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי נושא סדרת ההרצאות שלה היה "צחוק רומי"
בדצמבר 2010, הציגה בירד באחד מערוצי הטלוויזיה של ה-BBC תוכנית תעודה בשם "Pompeii: Life and Death in a Roman Town", שבה הוצגו ממצאים מבדיקות פורנזיות לשרידים מפומפיי, וצוירה תמונה של חיי היום-יום של תושבי העיר לפני התפרצות הוזוב. בשנת 2012 השתתפה בירד בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "Meet the Romans with Mary Beard", שהתמקדה בחיי פשוטי העם ברומא, "עיר הכרך העולמית הראשונה". בירד מופיעה בקביעות בתוכנית הרדיו של ה-BBC, "A Point of View", שם היא תורמת דעות על טווח רחב של נושאים, כולל מיס עולם ובחינות הקבלה לתואר שני באוקספורד ובקיימברידג'
בירד סבלה מהרבה הטרדה מקוונת לאחר שהופיעה בתוכנית ראיונות פוליטית בטלוויזיה בשם "Question Time", שצולמה בלינקולנשייר בינואר 2013, וסינגרה על מהגרי עבודה שחיים בלינקולנשייר.
בטור המקוון שלה בטיימס, ציטטה בירד תגובות מטרידות שקיבלה על טורים קודמים, ועמדה על זכותה להביע דעות בלתי-אהודות ולהופיע בציבור באופן אותנטי.
באפריל 2013 זכתה למינוי כ"פרופסור לספרות עתיקה" מטעם האקדמיה המלכותית לאמנויות בממלכה המאוחדת.
ביולי 2013, חיברה והגישה תוכנית תעודה בטלוויזיה, בשם "Caligula with Mary Beard", שבה הפרידה בין אמת לבדיון לגבי קליגולה.
באוגוסט 2014, נמנתה על כ-200 החותמים על מכתב לעיתון "הגרדיאן" ובו התנגדות לעצמאות סקוטלנד לפני משאל העם שנערך בספטמבר.