מצד שני, סירובה של NACA ב־1941 להגביר את מהירות זרימת האוויר במנהרות הרוח שלהם גרמה לעיכוב לוקהיד קורפוריישן בפתרון בעיית הדחיסות (Compressibility) ב־P-38 לייטנינג. מנהרת הרוח בלנגלי, שהייתה בגודל 9.1 על 18 מטרים, פעלה במהירות מקסימלית של 160 קמ"ש, והמנהרות שנבנו במפוט, שגודלן היה 2.1 על 3 מטרים, הגיעו למהירות מקסימלית של 400 קמ"ש. מהירויות אלו נחשבו בעיני מהנדסי לוקהיד חסרי שימוש עבורם. הגנרל הנרי ה. ארנולד תפס את העניין ודחה את התנגדויות NACA למהירויות גבוהות יותר, וכתוצאה מכך בנתה NACA מנהרות רוח חדשות, ביניהן אחת בבסיס מפוט, בגודל 4.9 מטרים, שהגיעה למהירות של 950 קמ"ש בסוף 1942.
עם שבירת מחסום הקול על ידי מטוס הניסוי בל X-1, תבעה NACA את הקרדיט על כך, אף על פי שהמטוס הופעל באותה עת על ידי חיל האוויר האמריקאי, ואף על פי שבעת שבירת המחסום הטיס אותו טייס מחיל האוויר. NACA תבעה גם את הקרדיט על המטוס הראשון שהגיע אל גבול החלל - ה־X-15, אף על פי שטס לראשונה רק אחרי ש־NACA כבר פורקה.
הוועדה המיוחדת לטכנולוגיית חלל.
ב־21 בנובמבר 1957 ייסד יו דריידן, אז ראש NACA, את "הוועדה המיוחדת לטכנולוגיית חלל" (Special Committee on Space Technology). הוועדה, שנקראה גם "וועדת סטיבר" על שם העומד בראשה - גייפורד סטיבר - הייתה וועדת היגוי מיוחדת שקיבלה מנדט לתאם בין ענפים שונים של הממשל הפדרלי, חברות פרטיות, אוניברסיטאות בארצות הברית ובין NACA, זאת במטרה לרתום את ניסיונם לפיתוח תוכנית חלל לאומית.
שני חברים בוועדה היו שני מהנדסי טילים גרמניים שעבדו בשירות גרמניה הנאצית בעת מלחמת העולם השנייה. הראשון היה הנדריק בוד, ממפתחי ה־V-1, והשני היה וורנר פון בראון, מפתחו הראשי של ה־V-2.
הפיכה לנאס"א.
ב־4 באוקטובר 1957 שיגרה ברית המועצות את הלוויין המלאכותי הראשון של כדור הארץ - ספוטניק 1. שיגור זה, יחד עם ניסיונות השיגור לחלל הכושלים של ארצות הברית, גרמו למשבר הספוטניק. בעקבות המשבר הוצע חוק האווירונאוטיקה והחלל הלאומי, שכלל את איחוד תוכניות החלל הרבות של ארצות הברית, שהופעלו על ידי זרועות הצבא השונות ועל ידי סוכנויות פדרליות שונות, לתוכנית חלל יחידה, שתנוהל על ידי סוכנות חלל חדשה שתוקם. החוק אושר ונחתם על ידי הנשיא דאז דווייט אייזנהאואר ב־29 ביולי 1958. החוק הורה כי החל מה־1 באוקטובר 1958 יועברו כל סמכויות NACA, כולל מתקניה, עובדיה ותקציבה, לידי סוכנות פדרלית חדשה - נאס"א.
סמן
סַמָּן בממשק משתמש הוא סמל המופיע במסך המחשב ומורה את הקטע במסמך ממוחשב או את הסמליל הממוחשב שעליו ישפיע מידע שהמחשב יקלוט מהמשתמש.
שימוש.
על מסך של מחשב אישי בעל מערכת הפעלה עם ממשק משתמש גרפי יהיו לרוב שני סמנים: אחד של אמצעי ההצבעה (למשל של עכבר המחשב או משטח הנגיעה) והשני של אמצעי חיבור התמליל (למשל, מקלדת מחשב או מערכת זיהוי דיבור). על פי רוב, במקרה שהמשתמש מחבר שני אמצעי הצבעה או שני אמצעי חיבור תמליל לאותו מחשב, מספר הסמנים אינו מתרבה. אם למשל, המשתמש מוסיף עכבר USB למחשב עם משטח נגיעה יקרה לרוב אחד הדברים הבאים – או שמשטח הנגיעה יחדל לפעול, או ששני אמצעי ההצבעה יחלקו אותו סמן.
את הסמן של אמצעי ההצבעה ניתן להזיז ממקום למקום על ידי אמצעי ההצבעה עצמו. למעשה, עיקר פעולתו של אמצעי ההצבעה היא הזזת הסמן שלו, בחירת סמלילים וגרירת סמלילים. פעולה נוספת שאמצעי ההצבעה יכול לעשות היא קביעת מקום חדש לסמן של אמצעי חיבור התמליל.
אמצעי חיבור התמליל יכול גם הוא לשמש להזזת הסמן של עצמו. במקלדת, למשל ישנם מקשי חצים לצורך זה. אולם, בניגוד לאמצעי ההצבעה שיכול להזיז הן את הסמן של עצמו והן את הסמן של אמצעי חיבור התמליל, אמצעי חיבור התמליל יכול להזיז רק את הסמן של עצמו ולא את זה של אמצעי ההצבעה.
הבדל נוסף בין שני הסמנים הוא במראה שלהם. סמל ברירת המחדל של סמן אמצעי חיבור התמליל דומה לאות איי ומהבהב. לעומתו, לסמן ברירת המחדל של אמצעי ההצבעה אין מראה קבוע. לסמן זה יש סדרה של סמלי ברירת מחדל ומראהו משתנה בהתאם למקומו על המרקע, באופן המוסר מידע על הפעולה שתתבצע אם המשתמש ילחץ על לחיץ הבחירה של אמצעי ההצבעה. בקרבת קישורית, למשל, משתנה סמל הסמן של אמצעי ההצבעה לאיור של כף יד עם אצבע מורה מושטת.
את מראה הסמנים ניתן לשנות בלוח הבקרה של המחשב על פי הטעם האישי של המשתמש או לצורך נגישות המחשב ליכולותיו. ניתן לכוון, למשל, את קצב ההבהוב של סמן אמצעי חיבור התמליל, להגדיל את סמלי הסמנים או לתת להם צבעים ניגודיים שקל לאנשים עם לקות ראייה לראות.
שגריר ישראל בצרפת
שגריר ישראל בארצות הברית
שגריר ישראל במצרים
חסידות דרוהוביץ'
חסידות דרוהוביץ' (ביידיש: דרוהוביטש) היא חצר חסידית, ענף של חסידות קוז'ניץ וחסידות סדיגורה. החסידות פעלה בעיר דרוהוביץ' ולאחר מכן בארץ ישראל. אבי השושלת היה רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ'.
צאצא של השושלת, הרב אביעזר שפירא מכהן כיום כרב בית המדרש של החסידות בירושלים.
האדמו"ר הראשון.
ראשון שושלת אדמו"רי דרוהוביץ' היה רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ' (י' בכסלו תרכ"ד, 1863 - ל' בניסן תרפ"ד, 1924), נכדו של רבי חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלינצא (בנו של רבי אבי עזרא זליג שפירא חתנו של המגיד מקוז'ניץ). אמו הייתה בתו הבכורה של האדמו"ר רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה, בנו של רבי ישראל מרוז'ין. נישא לשבע, בתו של רבי יצחק פרידמן מבוהוש.
רבי חיים מאיר יחיאל שפירא התגורר בדרוהוביץ' וזכה לאהדה אצל יהודי העיר. אחרי פרעות קישינב ובערים אחרות ברוסיה התרכזו בדרוהוביץ' פליטים והוא דאג לסיפוק צורכיהם. היה האדמו"ר הראשון לבית רוז'ין שהביע הזדהות פומבית עם התנועה הציונית והיה מהאדמו"רים היחידים ששקלו את השקל הציוני. כשפרצה מלחמת העולם הראשונה ברח להונגריה ומשם לווינה שם יסד לאחר הצהרת בלפור, עם רבי שלמה חיים פרידמן מסדיגורה ורבי יעקב פרידמן מהוסיאטין הסתדרות חסידית-ציונית בשם "חברת יישוב ארץ ישראל", כדי לארגן יהודים דתיים לפעולה למען בניין ארץ ישראל בשיתוף עם ההסתדרות הציונית. בתרע"ז היא הסתפחה אל המזרחי.
ב-תרפ"ב (1922) עלה לארץ ישראל (סיפור המסע מופיע בספר "עליית החסידים" מאת ש. שלום). הוא התיישב בירושלים וייסד את אגודת "בוני הארץ בגופם", שחבריה התחייבו לעבוד בהתנדבות בעבודת כפיים לסייע בבניין הארץ. הוא היה בקשרי ידידות קרובים עם הרב אברהם יצחק קוק.
שנתיים לאחר שעלה ארצה חלה ונפטר.
מחבר הספר "השלום והאחדות" (תרע"ד).
האדמו"ר השני.
בנו, רבי אברהם יעקב שפירא (תרמ"ו, 1886 - תשכ"ב, 1962), המשיך את השושלת. נישא לאסתר בתו של רבי נתן דוד רבינוביץ מפארציווא (נפטרה ב־1945) ובשנית נישא לגיטל לאה בתו של רבי ישראל פרידמן מבויאן-לייפציג. הוא סייע לאביו בעזרה לפליטים היהודים שזרמו לדרוהוביץ'. המשיך גם את דרכו הרעיונית של אביו ותמך בציונות. למד מדידת קרקעות ועסק בייצור מוצרים כימיים במפעל שהקים אביו.
עלה עם אביו לארץ ישראל והשתתף במדידת הקרקעות של כפר חסידים, ובכך סייע לשני אדמו"רים חלוצים נוספים מבני משפחתו - האדמו"ר מיבלונה והרבי ישראל אלעזר הופשטיין מקוז'ניץ - בייסוד המקום. חיבר את הספר "נתיבות שלום" על פרשת השבוע (ירושלים, תרפ"ח-תר"צ).
בגיל 60 החל לעסוק בציור. תערוכות תמונותיו בתל אביב ובארצות הברית זכו להערכה. כונה "האדמו"ר המצייר". בניו הם המשורר ש. שלום והמחנך ד"ר יצחק שפירא שהיה מנהל בית הספר הריאלי בחיפה.
המחנך והסופר יוסף שפירא הוא בן אחיו.
הרב אביעזר זליג אשר שפירא.
שושלת דרוהוביץ' נמשכה על ידי רבי אביעזר זליג אשר שפירא בן רבי יצחק מרדכי מגוואדז'יץ, חתנו של דודו רבי חיים מאיר יחיאל האדמו"ר הראשון מדרוהוביטש. אף הוא עלה לארץ ישראל ונקבר בהר הזיתים (נפטר בחול המועד סוכות תש"ד, 1943).
את השושלת ממשיך נכדו (בנו של שלמה אהרן), רבי אביעזר שפירא. בית מדרשו שוכן בשכונת גאולה בירושלים. הוא גם משגיח בישיבה הליטאית קול תורה לצעירים.
משרד האוצר הרוסי
הרכבת הטראנס-סיבירית
הונאת מס
ולדימיר דאל
ולדימיר איבאנוביץ' דָאל (ברוסית: Владимир Иванович Даль; 22 בנובמבר 1801 – 4 באוקטובר 1872) היה פילולוג, מילונאי וסופר רוסי במחצית המאה ה-19. היה חבר האקדמיה הרוסית למדעים, וממייסדיה של החברה הגאוגרפית הרוסית. ידע שש שפות, ונחשב בין ראשוני החוקרים של השפה והתרבות הטורקית. ידוע בעיקר בשל מילון השפה הרוסית, הנחשב עד ימינו כאחד המילונים החשובים של השפה הרוסית.
דאל נולד בכפר ליד לוהנסק שבנובורוסיה, דרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה). אביו היה רופא ממוצא דני בשם כריסטיאן פון דאל (von Dahl; 1764–1821), שעבר להתגורר ברוסיה. הוא ידע מספר שפות, והוזמן לחצר יקטרינה הגדולה לניהול הספרייה. הוא נסע ללמוד רפואה באוניברסיטת יינה וחזר לרוסיה. אמו של דאל הייתה ממשפחה ממוצא צרפתי-פרוטסטנטי.
בשירות המדינה.