יוזף בהם (בגרמנית: Joseph Böhm, בהונגרית: Böhm József, 4 באפריל 1795 בודה (עיר) - 28 במרץ 1876, וינה) היה כנר, מלחין ומורה אוסטרי ממוצא יהודי, יליד הונגריה, שכיהן כמנהל הקונסרבטוריון למוזיקה בווינה. הוא היה אחד המורים למוזיקה החשובים של המאה ה-19 ונחשב למייסד האסכולה הווינאית לכינור.
קורות חיים.
יוזף בהם נולד במשפחה יהודית בעיר פשט בהונגריה. הוא למד לנגן בכינור אצל אביו, שהיה קונצרטמייסטר של התיאטרון בפשט, וקיבל שיעורים גם אצל הכנר הצרפתי פייר רוד. אחיו, פרנץ לודוויג בהם (1846-1788), סבו מצד האם של המתמטיקאי גאורג קנטור, נודע גם הוא ככנר וסולן שעשה קריירה ברוסיה.
בגיל 8 יצא למשך 4 שנים ל"סיור אמנות" בפולין ואחרי שנת 1813 השתקע בווינה.
את הקריירה האמנותית הווינאית שלו התחיל בהם בשנת 1816 על ידי רסיטלים שכללו יצירות של רודולף קרויצר ופרנץ וייס.
אחרי נסיעתו של איגנץ שופנציג ירש בהם את מורשתו המוזיקלית ופתח ב- 20 בנובמבר 1816 בסדרה של שש הפקות של רביעיות מיתרים מאת בטהובן ו היידן. הוא ביצע אותן יחד עם חברי רביעיית שופנציג לשעבר שהתפרקה אחרי הפסקת תמיכתו של הנסיך רזומובסקי ויציאתו של שופנציג למסעות לחוץ לארץ.
הוא שיתף פעולה גם עם הכנר קרל מריה פון בוקלט.
בשובו לווינה התמנה ב-1 ביוני 1819 בהם כפרופסור ראשון לכינור בקונסרבטוריון של אגודת ידידי המוזיקה, לימים הקונסרבטוריון או האקדמיה למוזיקה של וינה, שהוקם שנה קודם לכן.
ב-1821 התמנה גם לחבר בתזמורת החצר של הקיסר וחידש את הופעות הרביעייה שהיו נהוגות על ידי שופנציג בפראטר הווינאי.
יחד איתו ניגנו הכנר קרל הולץ, פרנץ וייס ויוזף לינקה.
לצד יוזף מייזדר, הפך יוזף בהם בשנות ה-1820, לכנר הנודע ביותר בקרב הדור הצעיר של נגנים בווינה. התפרסם, בין השאר, בכך שלעיתים קרובות לא נזקק להסתכל בתווים בזמן הקונצרטים. ערך בהמשך סיורי הופעות באיטליה, בגרמניה ובצרפת.
לאיטליה הופיע לצד הפסנתרן יוהאן פטר פיקסיס.
בשנת 1823 חזר שופנציג לווינה וגייס מחדש את חברי הרביעייה בהרכב חדש שהופיע בסדרות קונצרטים מפורסמות עם יצירות מיתרים של בטהובן ושוברט
בסביבות 1827 הפסיק בהם להופיע כסולן וירטואוז ונסוג בהמשך מזירת הקונצרטים. המשיך לנגן ברביעייה רק בחוג ידידיו הקרובים בהשתתפות אחדים מתלמידיו. בחוג זה ביצע בין היתר יצירות של בטהובן.
בהם לימד בקונרבטוריון בווינה למשך כמעט 30 שנה בשנים 1848-1819. הוא פרש בימי מהפכת 1848 בווינה כשהקונסרבטוריון נסגר זמנית. בשנים 1821-1868 היא כיהן לעומת זאת ככנר הראשי של תזמורת החצר. מבקר המוזיקה הנודע אדוארד הנסליק ציין כי סגנון הנגינה של בהם הצטיין ב"ניקיון ללא פגם וטון גדול, אצילי".
עם תלמידיו נמנו ינה הובאי, יוזף יואכים, אדוארד רמני, מיכאל (מישקה) האוזר, היינריך וילהלם ארנסט, יאקוב דונט, גאורג הלמסברגר הבן, יאקוב גרין וזיגיסמונד בכריך.
. החל משנת 1821
בשנת 1821 הוא השתתף ברביעיית מיתרים יחד עם הכנר קרל הולץ, היולן פרנץ וייס והצ'לן יוזף לינקה.
יצירות.
בהם הלחין רביעיות מיתרים, וריאציות, דואטים, פולונזות, לידר, קטעים לכינור וכו'
מונפלייה (כדוריד)
מונפלייה (בצרפתית: Montpellier Handball) היא קבוצת כדוריד מהעיר מונפלייה שבצרפת, שמתחרתה בליגה הצרפתית בכדוריד. הקבוצה נוסדה בשנת 1982 ובשנת 1992 העפילה לליגה העליונה. היא זכתה 14 פעמים באליפות צרפת ו-9 פעמים עשתה דאבל.
בשנים 2003 וב-2018 הקבוצה זכתה בליגת האלופות בכדוריד.
מי זו אמריקה
ערן מורד
ישראל באירוויזיון 1981
ישראל באירוויזיון 1981 השתתפה עם השיר הלילה בביצוע של להקת הכל עובר חביבי בעיר דבלין, בירת אירלנד.
לפני האירוויזיון.
קדם אירוויזיון 1981.
קדם-אירוויזיון 1981 הוא תחרות שירים שנועדה לבחור את השיר שייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון 1981. רשות השידור החליטה לקיים אותו במקום פסטיבל הזמר והפזמון.
התחרות התקיימה ב-3 במרץ בירושלים, בהנחיית דניאל פאר. השיר הזוכה בתחרות הוא הלילה בביצועם של הכל עובר חביבי, שהלחין שוקי לוי וכתבו שלומית אהרון ויובל דור.
הצבעות של תשעה שופטים מערים שונות ברחבי הארץ החליטו מי הזוכה. לכל עיר היה חבר שופטים שהעניקו 12, 10, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2, 1 נקודות עבור עשרת השירים האהובים עליהם.
באירוויזיון.
ישראל הופיעה ה-5 בסדר ההופעה, אחרי לוקסמבורג ולפני דנמרק. בתום ההצבעה ישראל קיבלה 56 נקודות והגיעה למקום ה-7 מתוך 20 מדינות שהשתתפו. הצבעת חבר השופטים הישראלי העניקה את ה-12 נקודות שלה לבריטניה.
ליקאת עלי ח'אן
ליקאת עלי ח'אן (באורדו: لِیاقت علی خان; 1 באוקטובר 1895 – 16 באוקטובר 1951) היה אחד מ"האבות המייסדים" של פקיסטן, נודע בכינויים "מנהיג האומה" או "שהיד האומה" (באורדו: شہِیدِ مِلّت), מדינאי, עורך דין ואיש מחשבה מדינית, שהיה לראשון שכיהן כראש ממשלת פקיסטן. במקביל הוא היה הראשון שהחזיק בתפקידים כמו שר החוץ ושר הגנה והשר לענייני מחוזות הגבול מתחילת כהונתו ב-1947 ועד להרצחו ב-1951. הועלו חשדות בנוגע למעורבותם של מוחמד זאהיר שאה, המלך האחרון של אפגניסטן ושל ממשלת ארצות הברית ברציחתו, טענה שאושרה בעקבות פרסומם של מסמכים מסווגים של מחלקת המדינה של ארצות הברית. קודם לכהונתו בממשלת פקיסטן הוא שימש לזמן קצר כשר האוצר בממשלת המעבר של הודו הבריטית בהנהגתו של מושל הודו האחרון, לואי מאונטבאטן.
ח'אן נולד כבן למשפחת אצולה מוסלמית בעיר קרנל שבמחוז פנג'אב שבהודו הבריטית (כיום בהודו). הוא למד באוניברסיטה המוסלמית של אליגר (כיום בהודו) ולאחר מכן המשיך את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה. כאדם בעל השכלה רחבה הוא היה לאיש הדמוקרטיה האסלאמית שקידם את הפרלמנטריזם בראג' הבריטי. לאחר שהוזמן להיות חבר במפלגת הקונגרס הלאומי ההודי הוא העדיף את הליגה המוסלמית בהנהגתו של מוחמד עלי ג'ינה רב ההשפעה שדרש את הפסקת מעשי הקיפוח של ממשלת בריטניה כלפי אוכלוסיית המוסלמים בהודו. הוא המשיך בדרכו בתנועות למען עצמאותן של הודו ופקיסטן במקביל לכהונתו כשר האוצר בממשלת המעבר של ממשלת בריטניה בהודו, קודם לקבלת העצמאות וחלוקת הודו. ח'אן סייע לג'ינה בכל המהלכים להקמתה של פקיסטן כמדינה נפרדת עבור המוסלמים בהודו.
שמו הטוב של ח'אן הבטיח עבורו את מינויו לתפקיד ראש ממשלת פקיסטן הראשון. מדיניות החוץ שלו נטתה לכוון ארצות הברית והמערב, אף על פי שהוא שאף שפקיסטן תהיה חלק מהמדינות הבלתי-מזדהות. תוך שממשלתו חווה אי-שקט פוליטי פנימי, היא שרדה ניסיון הפיכה של אנשי שמאל וקומוניסטים. אף על פי כן, השפעתו גברה לאחר מותו של ג'ינה והוא היה זה שהוביל את קבלת ההחלטה שהמשטר בפקיסטן יהיה לא על בסיס דפוס הדמוקרטיה האירופאית, אלא על בסיס הדמוקרטיה האסלאמית. ליקאת עלי ח'אן נרצח ב-1951 בעצרת בחירות בעיר רוואלפינדי על ידי רוצח שכיר בשם סעיד בברק.
ראשית חייו.
ליקאת עלי ח'אן נולד למשפחה מיוחסת שהשתייכה לקבוצה האתנית המוסלמית ג'אט בעיר קרנל שבמחוז פנג'אב שבראג' הבריטי (כיום בתחומי מדינת הריאנה שהודו). מוצא המשפחה תואר כפנג'אבי, אך היא אימצה את שפת האורדו כשפתה וזו הייתה שפת האם שלו. על פי אחד הסיפורים אודות מוצא המשפחה הם היו צאצאים של מלך איראני קדום בשם נאושירוואן שהתיישב בסמאנה שבפנג'אב וכך הם כינו את עצמם לעיתים בשם "מנדאל נאושירוואני".
אביו של ליקואת עלי ח'אן, נוואב רוסתם עלי ח'אן, היה דמות שזכתה לכבוד רב מחוגי הממשל הבריטי. משפחת עלי ח'אן הייתה אחת ממשפחות אצולת הקרקע היחידות שנחלותיה (300 כפרים) השתרעו הן בשטחה של פנג'אב והן בשטח אוטר פרדש.
משפחתו של ח'אן רחשה כבוד רב לפילוסוף והוגה הדעות המוסלמי, סיד אחמד חאן ושאיפתו של אביו הייתה שבנו יתחנך במערכת החינוך הבריטית. לפיכך הוא נשלח ב-1913 להתחנך באוניברסיטה המוסלמית של אליגר (כיום בהודו), שם הוא קיבל ב-1918 תואר ראשון במשפטים ובמדע המדינה. באותה שנה הוא נשא לאישה את בת דודו, ג'הנגירה בגום. ב-1919 מת אביו ובאותה שנה הוא זכה במלגה של ממשלת בריטניה ויצא ללימודים בקולג' אקסטר של אוניברסיטת אוקספורד. ב-1921 הוא סיים שם לימודי תואר שני במשפטים. בעת לימודיו הוא היה משתתף פעיל באגודת סטודנטים הודים-מוסלמים באוניברסיטה. לאחר לימודיו הוא התקבל לאינר טמפל בלונדון. ב-1922 הוא הוסמך כעורך דין.
פעילות פוליטית בהודו הבריטית.
ח'אן שב להודו ב-1923 והשתלב בפוליטיקה הלאומית כשהוא נחוש להיאבק במה שהוא ראה כחוסר הצדק והיחס הגרוע של ממשלת הודו הבריטית כלפי המוסלמים. משנתו הפוליטית הדגישה את הלאומיות ההודית המאוחדת. הנהגת מפלגת הקונגרס פנתה לח'אן כדי שיהיה חבר במפלגה, אך לאחר שנכח בפגישות עם ג'ווהרלל נהרו השתנו בהדרגה שאיפותיו. הוא הודיע לאנשי מפלגת הקונגרס כי הוא בחר שלא להימנות עליהם וב-1923 הצטרף אל הליגה המוסלמית בהנהגתו של מוחמד עלי ג'ינה. במאי 1924 כינס ג'ינה כינוס שנתי בלאהור, שם נדונו המטרות, התוכניות והחזון של המפלגה וח'אן השתתף בכינוס זה.
מחוקק מטעם הפרובינציות המאוחדות.
בבחירות הכלליות שנערכו בהודו ב-1926 התמודד ח'אן בתחילה מטעם מחוז הבחירה של מוצפרנגאר. הוא נבחר פה אחד וללא מתחרים. לאחר שהושבע, החלה הקריירה הפוליטית שלו לנסוק והוא ייצג את הפרובינציות המאוחדות (כיום שטחי מדינות אוטר פרדש ואוטראקהאנד). ב-1932 הוא נבחר פה אחד כסגן יושב ראש המועצה המחוקקת של הפרובינציה.