במשך מסע זה הוא הקליט יותר ממאה ראיונות (עם יותר ממאה ועשרים שעות הקלטה), על מכשיר הקלטה חדיש, על חוט מתכת , שפותח על ידי עמיתו במכון בשיקגו, דוקטור מרווין קמראס . הוא למעשה היה הראשון שתיעד והקליט את החוויות שעברו ניצולי השואה, ונחשב למקור ראשוני ואותנטי בנושא.
משפחה וקורות חיים.
בודר נולד כאהרון מנדל מיכאלזון, לברל ובטי מיכאלזון, משפחה יהודית שחייה בעיר לייפאיה שבלטביה. הקהילה היהודית הגדולה שהייתה בעיר איפשרה לבודר לגדול תוך שימוש ביידיש וגרמנית כשפות דיבור עיקריות, בנוסף לרוסית ששמשה בבתי הספר. בגיל 19 החל בודר ללמוד פכיסולוגיה, תחילה בלייפציג ומאוחר יותר בסנקט פטרבורג. בסנקט פטרבורג הוא נישא, ב-1907, לפאולין לוויאנסקי, ובתם הלנה נולדה באותה שנה. הם התגרשו ב-1909.
ב-1919 נסעו בודר, אשתו השנייה נדז'דה ובתו למקסיקו, בורחים במלחמת האזרחים ברוסיה. נדז'דה מתה באותה שנה מהשפעת הספרדית. בודר למד במהירות ספרדית והחל ללמד באוניברסיטה הלאומית שם. הוא נישא בשלישית לדוקטור דורה נווהלוף, ב-1925, ואיתה עבר לארצות הברית.
בארצות הברית בודר למד לתואר באוניברסיטת שיקגו ובאוניברסיטת נורת'ווסטרן, כל זאת תוך כדי עבודה במכון הטכנולוגי של אילינוי.
פרויקט עקורי אירופה.
בסוף מלחמת העולם השנייה הגה בודר את הרעיון לפרויקט לאיסוף, הקלטה ותיעוד של ראיונות עם עקורי המלחמה באירופה וניתוח ההשפעה הפסיכולוגית של חוויה זו עליהם. לאחר שנה של ניסיונות כושלים לקבלת מלגה לביצוע הפרויקט מכל מקור אפשרי, נסע בודר ביולי 1946 לפריז במימון עצמי . במשך תשע שבועות ערך בודר כ-130 ראיונות ביותר מ-16 אתרים - בצרפת, גרמניה, שווייץ ואיטליה,
עובר בין מרכזי שיקום, ומחנות עקורים, לבד, מאתר מרואיינים פוטנציאלים, מוצא פינה נוחה, מציב ומפעיל את מכשיר ההקלטה הכבד, ומראיין.
באותו זמן שלט בודר בשבע שפות, שאיפשר לו לערוך את הראיונות בשפת המקור של המרואיינים, שהיו בדרך כלל יהודים ממזרח אירופה.
באוקטובר 1946, חזר בודר לארצות הברית והחל לתמלל את הראיונות ולכתוב עליהם בספר, תוך שימוש במענק מהמכון הלאומי לבריאות הנפש. בדצמבר 1947 כתב בודר על התרשמותו הראשונית מהמסע במאמר בירחון של המכון הטכנולוגי של אילינוי
ב-1949 פרסם בודר את כתב היד בספר "לא ראיינתי את המתים"
שבו הוא תמלל וניתח שמונה מתוך הראיונות שהקליט. על אף שמכירות הספר היו עלובות, המשיך בודר לתמלל את הראיונות עד שכספי המענק הסתיימו.
ב-1951 ראיין בודר עקורים מההצפה הגדולה בקנזס סיטי.
ב-1952 פרש בודר מהמכון הטכנולוגי של אילינויז ועבר, עם רעייתו, לקליפורניה, לעבוד ללא תשלום כעוזר מחקר באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
הוא נפטר בגיל 75 מהתקף לב בדצמבר 1961.
קראמטורסק
קראמטורסק (אוקראינית: Краматорськ) היא עיר במחוז דונצק שבמזרח אוקראינה.
היסטוריה.
במאה ה-18 החלו להתיישב ביישוב קוזקים. בשנת 1868 חובר היישוב לקו מסילת הברזל, והוקמה בו תחנת הרכבת קראמטורסקיה. בשנת 1878 הוקם ביישוב בית חולים, ובשנת 1897 הוקמו בו סניף דואר ראשון ובית מרקחת. שנה מאוחר יותר חובר היישוב לטלגרף. ב-17 ביולי 1932 קראמטורסק קיבלה מעמד של עיר, וחמש שנים מאוחר יותר החל לפעול בעיר טרמוואי.
ב-2 באוקטובר 1941, במהלך מבצע ברברוסה, הופצצה העיר לראשונה בידי הגרמנים, וב-28 באוקטובר 1941 נכבשה על ידם. בתקופת הכיבוש הטילו הגרמנים גזירות שונות על יהודי העיר, וריכזו אותם בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה. כתוצאה מרעב, ממגיפות וממעשי התעללות, מתו רבים מיושבי הגטו, ועד ה-26 בינואר 1942 נרצחו כל יושביו בידי הגרמנים.
ב-5 בפברואר 1943 נהדפו הכוחות הגרמנים מן העיר. אך כעבור כשלוש שבועות נכבשה שוב על ידם במהלך קרב חרקוב השלישי.
ב-6 בספטמבר 1943 שוחררה העיר סופית על ידי הצבא האדום.
באפריל 2014 העיר הפכה לאחד המרכזים של מלחמת האזרחים באוקראינה. ב-5 ביולי 2014 כוחות הבדלנים הפרו-רוסים עזבו את העיר, ועל בניין העירייה הונף דגל אוקראינה. העיר הפכה למרכז הניהולי הזמני של מחוז דונצק, בעקבות האירועים סביב המלחמה בדונבאס והשתלטות הבדלנים על בירת החבל, דונצק.
אוכלוסייה.
הרכב אוכלוסיית קראמטורסק לפי לאום ב-2001:
אדמירליות (פירושונים)
אדמירליות (באנגלית: Admiralty)
וינצ'נצו פג'ולו
וינצ'נצו פג'ולו (באיטלקית: Vincenzo Fagiolo; 5 בפברואר 1918 – 22 בספטמבר 2000) היה כומר איטלקי וחסיד אומות העולם.
ביוגרפיה.
פג'ולו נולד בסניי (Segni) שליד לאציו באיטליה. הוא התחנך באוניברסיטה כנסייתית וקיבל תואר דוקטור בתאולוגיה ובמשפט קאנוני. הוא הוסמך לכמורה במרץ 1943 ועבד בדיוקסיה של רומא. בתחילת שנות השישים היה יועץ מיוחד לוועידת הוותיקן השנייה. בשנת 1971 מינה אותו האפיפיור פאולוס השישי לתפקיד ארכיבישוף. פג'ולו היה קרדינל ובשנת 1990 מינה אותו האפיפיור יוחנן פאולוס השני לתפקיד בכיר בקוריה הרומאית, בו היה אחראי על טקסטים חקיקתיים. בתפקיד זה כיהן פג'ולו עד 1994.
פועלו במלחמת העולם השנייה.
ביום בו רוכזו יהודי רומא כדי לשלחם למחנות הריכוז, ב-16 באוקטובר 1943, יום שנודע בשם "השבת השחורה", נמלט צעיר יהודי בשם מיכאל טליאקוצו (Tagliacozzo) מהאס אס ומצא מקלט בביתה של מורתו לספרות. ב-22 באוקטובר נאלץ להימלט עקב התעוררות חשדותיהם של שכניה. פג'ולו נתן לו מקלט בשטח הוותיקן, שהיה בעל חסינות דיפלומטית, ושכנע את הממונה עליו, פייטרו פאלאציני, לסייע לו בהצלתו של טליאקוצו. השניים העניקו מחסה לטליאקוצו עד פברואר 1944. יהודים נוספים מצאו מקלט באותו מקום. טליאקוצו נאלץ להימלט עקב פשיטת כוחות של איטליה הפשיסטית ומצא מקלט אצל הכומר הבפטיסטי דניאל קופרטינו (Cupertino), ממנהיגי הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי בעיר. באפריל 1944 נאלץ טליאקוצו להימלט שוב, ושב לשטח החסות של הוותיקן, שם שהה בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו עד שחרור העיר בידי בעלות הברית ב-5 ביוני 1944.
הנצחה.
בשנת 1983 הכיר יד ושם בפג'ולו כחסיד אומות העולם וכן בכומר קופרטינטו, באשתו תרזה ובקרדינל פלאציני.
גביע דייוויס 1994
גביע דייוויס 1994 הייתה התחרות ה-83 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 109 נבחרות.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-2 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
מחזיקת הגביע נבחרת גרמניה הודחה בחצי הגמר. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת רוסיה לבין נבחרת שוודיה במוסקבה. הוא הסתיים עם התוצאה 1:4 לטובת שוודיה שניצחה בתחרות בפעם ה-5 בסך הכול.
משחקי הבית העליון.
העברות לקראת שנת 1995.
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ישראל בגביע דייוויס.
בתחרות שנת 1994, נבחרת ישראל שיחקה בבית העליון. במשחקה הראשון היא נפגשה עם נבחרת צ'כיה.
בעקבות הפסד זה נבחרת ישראל שיחקה נגד בלגיה על הישרדות בבית העליון. בעקבות ההפסד היא ירדה לבית האזורי.
RTI (ראשי תיבות של: Run-Time Infrastructure) היא תווכה בתחום ההדמיה הממוחשבת אשר נדרשת כאשר מממשים ארכיטקטורת HLA (High Level Architecture). RTI היא המרכיב המרכזי והחשוב ב HLA. הוא מאפשר לקבוצה של שירותים ממוחשבים אשר נדרשים לתמוך בפדרציות (federates) כדי לאפשר להן לתאם פעילות והעברת מידע ביניהן בזמן ריצה. במובן אחר, RTI היא המימוש של ממשק ה-HLA אך אינה חלק מהגדרות הממשק עצמו.
מימושים מודרניים של HLA תואמים את הסטנדרטים IEEE 1516 ו\או HLA 1.3. מפרטים אלו אינם מכילים פרוטוקולי רשת עבור RTI.
המימוש בעצמו "מחליט" על המפרט אותו הוא מגדיר. עקב כך תאימות בין גרסאות אינה מובנת מאליה אלא אם כן מצוינת בפירוש תמיכה עם מוצרים אחרים או גרסאות אחרות של המוצר.
היהודים באימפריה הספווית
האימפריה הספווית, המוסלמית-שיעית, ששלטה במרבית שטחי איראן המודרנית משנת 1501 עד שנת 1722, חוקקה חוקים מפלים נגד היהודים שבאימפריה. החקיקות ניתנו במסגרת מגבלות שחלו על כלל הנתינים הלא-מוסלמים בממלכה, ובהם: נוצרים, זוראסטרים ועוד.
רקע.
המפגש היהודי - איראני היה בין המפגשים התרבותיים הכי פוריים בתולדות האנושות. כשלמפגש זה פירות שעיצבו וגיבשו את המחשבה והאמונה היהודית ובאופן עקיף גם הביאו לעליית הנצרות והאסלאם. כשלתוצאות מפגש זה חלק משמעותי בגיבוש התפתחות אירופה והעולם המוסלמי של היום.
חוקים מפלים נגד היהודים.
בספרו "היסטורית יהודי איראן", שהוציא לאור חביב לוי באיראן שבתקופת השאה, מונה לוי את כלל החוקים המפלים שהעמידה האימפריה הספווית נגד יהודי האימפריה, תוך ציון כי האחרונים בחלקם מתבססים על חוזה עומר. חוקים אלו לא התקיימו כולם באותה נקודת זמן או באותו המקום, אלא בנקודות זמן ואזורים שונים, הכוללים ביניהם את שיראז, אצפהאן, משהד, המדאן וכורדיסטן. לפי לוי חוקים וייחס זה לו זכו היהודים נועדו לגרום ליהודים להתאסלם. זאת על-מנת לחזק את האימפריה הספווית כשיעית, בצורה כזו שחוסנה בלחימה מול הסונים יגדל, כמו גם על-מנת לעודד את רוחם של השיעים, שסבלו מהשפלות ורדיפות במדינות הסוניות. חלק ממגבלות אלו חלו עד לתקופת השושלת הקאג'ארית.
החוקים.
חלק מהחוקים תקפים עד היום.
אביבה גר
אביבה גר (נולדה ב-20 באפריל 1951) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.