האגודות השונות למתן זכות בחירה לנשים אספו חתימות בעצומות רבות והגישו אותן על שולחנות הפרלמנטים השונים אך התוצאות היו שונות ממקום למקום.
לקראת זכות הצבעה מלאה.
בשנת 1901 התרחשו הבחירות הראשונות לפרלמנט החדש של חבר העמים של אוסטרליה. הבחירות האלה היו מבוססות על החוקים האלקטורלים של שש המושבות, כך שלנשים הייתה את הזכות להצביע ולהיבחר לפרלמנט של המדינה אף על פי שלא כל המושבות אישרו זכות כזאת בעצמן. ב-1902, חברי הפרלמנט העבירו את חוק זכות ההצבעה של חבר העמים (Commonwealth Franchise Act 1902), אשר קבע כי נשים מגיל 21 יכלו להצביע בבחירות לפרלמנט הפדרלי. לאחר מכן שאר המדינות שעוד לא נתנו זכות זו נתנו גם הן זכות הצבעה לנשים מגיל 21: בניו סאות' ויילס בשנת 1902, בטסמניה בשנת 1903, בקווינסלנד בשנת 1905, ולבסוף בוויקטוריה בשנת 1908.
עם זאת, חוק זה לא חל על האבוריג'ינים שחיו באוסטרליה, גברים ונשים כאחד. האבוריג'ינים קיבלו זכות הצבעה לממשל הפרלמנטרי רק בשנת 1962, כאשר תוקן חוק ההצבעה מ-1918 תחת ממשלתו של רוברט מנזיס, ולפרלמנטים בכל המדינות רק בשנת 1967.
נשים במשרות פוליטיות.
בשנת 1897, בדרום אוסטרליה, הייתה קתרין הלן ספנס האישה הראשונה שהייתה מועמדת לתפקיד פוליטי באוסטרליה, כאשר התמודדה על מקום בפרלמנט של דרום אוסטרליה.
"חוק זכות ההצבעה של חבר העמים" (Commonwealth Franchise Act 1902), שאיפשר לנשים להצביע לממשל הפדרלי, איפשר לנשים גם להתמודד לתפקיד בפרלמנט האוסטרלי. ב-1903, התמודדו ארבע נשים לפרלמנט האוסטרלי: מרי מור-בנטלי ונלי מרטל מניו סאות' ויילס, וכן וידה גולדשטיין מוויקטוריה, שניסו כולן להתמודד על מקום בסנאט, וסלינה אנדרסון אשר התמודדה על מושב בבית הנבחרים של סידני. כולן כשלו בהצטרפות לאחת מהמפלגות הגדולות ולכן רצו כעצמאיות ולא נבחרו. גולדשטיין ניסתה להתמודד לסנאט שוב ב-1910, 1913, 1914 ו-1917, כל פעם ללא הצלחה. אווה סירי השתתפה בבחירות המקדימות במפלגת הלייבור האוסטרלית בשנת 1916, אך גם היא לא נבחרה. היא והנרייטה גרוויל אושרו כמועמדות לסנאט בבחירות הפדרליות ב-1917, אך על בסיס שריון מושבים. אף על פי שגם לאחר שריון זה הן לא נבחרו לתפקיד בפרלמנט האוסטרלי, הן עדיין היו הנשים הראשונה שהתמודדו לפרלמנט האוסטרלי מטעם מפלגה מרכזית.
האישה הראשונה שנבחרה לפרלמנט אוסטרלי כלשהו היא אדית קוואן, שנבחרה בשנת 1921 כנציגה באספה המחוקקת של מערב אוסטרליה. אניד ליונס, בבית הנבחרים האוסטרלי, והסנטורית דורותי טנגניי הפכו בשנת 1943 לנשים הראשונות בפרלמנט האוסטרלי. ליונס מונתה ב-1949 להיות סגן הנשיא של הוועד המנהל על ידי רוברט מנזיס. היא תוארה בתור שר בלי תיק, אבל מינויה נתן לה לשבת בקבינט האוסטרלי. היא החזיקה במעמד זה בין ה-19 בדצמבר 1949 ועד 7 במרץ 1951, והייתה האישה הראשונה אי-פעם להחזיק במעמד זה.
בשנת 2010 מונתה ג'וליה גילארד לתפקיד של ראש ממשלת אוסטרליה, האשה הראשונה המחזיקה בתפקיד זה.
ב-3 במרץ 2018, בבחירות לפרלמנט הטסמני, נבחר רוב נשי לאחד מהבתים בפרלמנט, עם 13 נשים ו-12 גברים. שבע מתוך עשרת החברים ממפלגת הלייבור היו נשים, ארבע מתוך השלוש-עשרה מהמפלגה הליברלית ושתי נציגות של הירוקים.
בשנת 2010 תושביה של סידני, העיר העתיקה באוסטרליה, הונהגו על ידי נשים בכל התפקידים הפוליטיים המרכזיים: קלובר מור כיהנה כראשת העיר, קריסטינה קנילי כראשת ממשלת ניו סאות' ויילס, מארי באשיר כמושלת ניו סאות' ויילס, ג'וליה גילארד כיהנה באותו זמן כראש הממשלה, קוונטין ברייס בתור המושלת הכללית של אוסטרליה, ואליזבת השנייה בתור המלכה של אוסטרליה.
Reputation Stadium Tour
ג'מייד
חן ליבגוט
חן ליבגוט (נולד ב-15 בדצמבר 1996, ראשון לציון) הוא שחקן כדוריד המשחק בהפועל ראשון לציון.
ליבגוט משחק עם החולצה מספר 19 בתפקיד הקיצוני הימני וידו החזקה היא יד שמאל.
ליבגוט גדל והתחנך במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון והוקפץ לקבוצת הבוגרת בשנת 2012, כבר בגיל 15 (ותלמיד כיתה י"א) על ידי סער פרנקל, שאימן אותו בקבוצת הנוער וגם את קבוצת הבוגרים.
עם סיום גיל הנוער, בעונת 2015/16, עבר ליבגוט לעונת השאלה באס"א ת"א - עמה הגיע לשלב חצי גמר גביע המדינה, ולרבע גמר הפלייאוף.
בסיום אותה העונה החליט עידן מימון, אשר שימש כמאמן הקבוצה, להשיב את ליבגוט מן ההשאלה, היישר אל סגל הקבוצה הבוגרת של הפועל ראשון לציון לעונת 2016/17 - אך פציעה שספג בפתיחת העונה השביתה אותו מפעילות עד סופה, ולאחר ניתוח ושיקום ארוך - חתם ליבגוט בא.כ. נס ציונה מליגת העל, לעונת 2017/18.
לקראת עונת 2018/19, ליבגוט נענה בחיוב להצעה שקיבל ממ.כ. חולון, והשתתף איתה בליגת העל בכדוריד ובגביע האתגר האירופי. ויחד עם חולון הגיע לגמר גביע היסטורי שבו הם הפסידו למכבי ראשון לציון (כדוריד), והוא היה שותף לעונה היסטורית כאשר מ.כ. חולון סיימה במקום ה 2 בליגת העל בכדורידבחודש יולי 2020, חתם ליבגוט על חוזה בקבוצת וילרבאן הצרפתית כשהייתה בליגה השלישית, ואיתה העפיל לליגה הצרפתית השנייה והחזקה, פרו-ליג.
וילרבאן סומנה בתחילת העונה כמועמדת ודאית לירידת ליגה, אך לאחר עונה מלאת תהפוכות ליבגוט וחבריו עשו את הלתי ייאמן ורשמו הישג חסר תקדים כשהצליחו להישאר בליגה השנייה.
נבחרות ישראל.
ליבגוט נמנה עם סגל נבחרת ישראל בכדוריד.
ליבגוט לקח חלק בנבחרות ישראל החל מגיל הילדים ועד גיל העתודה (21).
ליבגוט סיים את טורניר מוקדמות אליפות אירופה 2016 אשר התקיים בגיאורגיה, עם 14 שערים ב3 משחקים, ונבחרתו הייתה רחוקה ניצחון אחד מההעפלה לאליפות אירופה.
את מוקדמות אליפות העולם פספס עקב הפציעה.
ייחוס משפחתי.
חן ליבגוט הוא בנו של שוער הכדוריד טולי ליבגוט, אשר נחשב לאחד השוערים הישראליים הטובים שהיו בארץ, והוא אחיינו של דני ליבגוט, אשר השתתף עם הפועל ראשון לציון בליגת האלופות בכדוריד. אח למושיקו אלימלך, שוערה לשעבר של נבחרת ישראל ולאיליי ליבגוט, שוערה הנוכחי של הפועל קריית אונו (כדוריד).
תחנות רכבת בישראל
בשטחי מדינת ישראל פזורות עשרות רבות של תחנות רכבת אשר נבנו בתקופות שונות ומשמשות למטרות שונות. הידועות שבהן הן תחנות רכבת הנוסעים המודרניות, אך קיימים גם מסופי מטען, תחנות רכבות תפעוליות, ותחנות רכבת היסטוריות שהשימוש בהן פסק.
התחנות מבטאות את צורכי התחבורה של הארץ בעבר, בהווה ובעתיד, מהרכבת של סוף המאה ה-19, דרך מסילות הברזל העות'מאניות והבריטיות של מלחמת העולם הראשונה, הרכבת המנדטורית ולבסוף רכבת ישראל לתקופותיה, מתחילתה כדור הבא של הרכבת המנדטורית, דרך הדעיכה בשנות ה-70, ועד הצמיחה מחדש מסוף שנות התשעים, שניתן לראות את ביטויה במספר הגבוה של תחנות חדשות אשר נבנו מאז.
תחנות רכבת נוסעים פעילות.
בישראל פעילות בין 60 ל-70 תחנות רכבת נוסעים. מאז תחילת המאה ה-21 מספרן גדל כמעט בכל שנה.
מסופי רכבת משא.
בישראל פעילים מספר מסופי משא / מטען עם שלוחות אלהם:
תחנות רכבת תפעוליות.
בישראל קיימות כמה עשרות תחנות המיועדות לתפעול מערכת הרכבות. בנוסף, חלק מתחנות הנוסעים והמשא משמשות כתחנות תפעוליות בנוסף לתפקידן העיקרי.
תחנות רכבת היסטוריות.
בישראל קיימות עשרות תחנות שהשימוש בהן הופסק והן נמצאות ברמות שימור שונות - חלקן מוזנחות וחרבות, חלקן משומרות כמוזיאונים, וחלקן אף חזרו לפעילות מחודשת (לרוב תוך חידוש מבנה התחנה או העתקתו לאזור סמוך).
תחנות עבר על קווים פעילים.
מסילת יפו-ירושלים.
חלק מתחנות מסילת יפו-ירושלים פעילות כיום כתחנות נוסעים (כפר חב"ד, לוד, רמלה, בית שמש, מלחה) או תחנות תפעוליות, אך לא כולן.
המסילה המזרחית.
מבין תחנות המסילה המזרחית שתיים פעילות כתחנות נוסעים (לוד וראש העין צפון), שתיים אחרות כתחנות משא, והשאר לא פעילות (המצב צפוי להשתנות עם ביצוע פרויקט המסילה המזרחית החדשה):
מסילת לוד-אשקלון.
מסילת לוד-אשקלון מתקופת המנדט כללה מספר תחנות (רפיח, עזה, דיר סניד, אל מג'דל, איסדוד, רחובות, ביר סלאם) אך על רוב אלה שבשטח בשליטת ישראל נבנו תחנות הפעילות היום, מלבד:
מסילת החוף.
עם פיתוח מסילת החוף ובנית תחנות חדשות בה נסגרו מספר תחנות ישנות (חלקן עדיין פעיל כתחנות תפעוליות):
קווי רכבת שבוטלו.
רכבת העמק.
רבות מתחנות רכבת העמק (שעל תוואי קרוב לשלה חודשה מסילת העמק) היו תחנות עצירה בלבד, אך השאר היו תחנות מלאות, ומתוכן שתיים (חיפה מרכז וחיפה מזרח) עדיין מקיימות פעילות:
מסילת השומרון.
קו מסילת השומרון שבגדה המערבית נבנה במלחמת העולם הראשונה על ידי הטורקים והגרמנים ונסגר סופית לאחר מלחמת העולם השנייה.
תחנות שבגדה המערבית:
מסילת רפיח - באר שבע.
קו מסילת רפיח - באר שבע הבריטית ממלחמת העולם הראשונה חדל לפעול ב-1927 ורוב תחנות האמצע עליו נמחקו:
מסילת נחל שורק - קוסיימה.
מסילת נחל שורק - קוסיימה הייתה מסילה עות'מאנית שנבנתה ופורקה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
מסילת נחל שורק - עזה.
מסילת נחל שורק - עזה הייתה מסילה עות'מאנית שתפקדה במלחמת העולם הראשונה.
תחנות עתידיות.
רכבת ישראל עוברת תהליך פיתוח מהיר מאז סוף שנות ה-90, וכמעט כל שנה נוספות תחנות. התהליך צפוי להמשיך, אם בהוספת תחנות על קווים קיימים ואם בפתיחת קווים חדשים.
חלק מתחנות אלה נמצאות בשלבי בניה, חלק בשלבי תכנון או אישור, וחלק הן תוכניות תאורטיות שאולי לא יתממשו לעולם.
תחנות חדשות על קווים קיימים.
מסילת החוף.
כחלק מהזזת המסילה במערב חיפה נשקלים ביטול תחנות קיימות והוספת תחנה או שתיים באזור העיר התחתית. במסגרת תוכנית הכפלת מסילת החוף בקטע סדנאות אפרים - שפיים הועלו ארבע תחנות חדשות.