לאחר חמש העונות המוצלחות במדי לבסקי, עבר בורימירוב לקראת עונת למינכן 1860 מהבונדסליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-12 באוגוסט 1995, וכבש צמד בהפסד 2–4 לפ.צ. סנט פאולי. בארבעת משחקי הליגה הראשונים שלו כבש בורימירוב בסך הכל ארבעה שערים, בדרך לשישה כיבושים לאורך כל העונה שהסתיימה עם הכרטיס לגביע האינטרטוטו מהמקום השמיני בליגה. עונה אחר כך היה אחד הבולטים במדי קבוצתו, שסיימו במקום השביעי בבונדסליגה, עם תשעה שערים של בורימירוב.
בהמשך דרכו בקבוצה קיבל בורימירוב פחות דקות משחק, אך הוסיף להיות חלק משמעותי בקבוצה בקדנציה שנמשכה שמונה וחצי עונות. במהלך תקופתו צבר בורימירוב קרוב ל-300 הופעות במדי מינכן בכל המסגרות.
בינואר 2004, במהלך עונת וכשבוע לפני יום הולדתו ה-34, חזר בורימירוב ללבסקי סופיה. על אף גילו המתקדם, היה בורימירוב לאחד השחקנים החשובים במערך הקבוצה. בעונת זכתה לבסקי בגביע הבולגרי, שהיה לרביעי של בורימירוב במדיה. בעונת זכו בורימירוב ולבסקי באליפות בולגריה, ורשמו קמפיין אירופי מוצלח בגביע אופ"א. על אף היותה לא מדורגת, העפילה לבסקי לשלב הבתים של המפעל לאחר שהדיחה את אוסר הצרפתית. בשלב הבתים סיימה לבסקי במקום השני בבית שבו שיחקו גם דינמו בוקרשט, הירנביין, אולימפיק מרסיי וצסק"א מוסקבה, ועלו לשלבי הנוק-אאוט. לאחר ניצחון חלק על ארטמדיה ברטיסלאבה, 3-0 בסיכום שני משחקים בסיבוב הנוקאאוט הראשון, העפילה הקבוצה לשמינית הגמר. בשלב זה פגשה הקבוצה את אודינזה, ולאחר שוויון 0-0, נקלעה לפיגור במשחק הבית. בורימירוב היה זה שכבש את שער השוויון, שערו הראשון במפעל באותה עונה, בדרך לניצחון 1–2. הריצה של לבסקי נעצרה ברבע הגמר, שם הודחה לאחר הפסד 2–4 בסיכום שני משחקים מול שאלקה 04. בורימירוב כבש את השער היחיד של לבסקי בהפסד הביתי 1–3. ב-2005 זכה בורימירוב בתואר כדורגלן השנה בבולגריה.
במהלך שנת 2006, נרשמה תקרית בה בורימירוב התפרץ לעבר שופט בעקבות החלטה שנויה במחלוקת, ואז ירק בפניו. הוא נקנס על ידי התאחדות הכדורגל הבולגרית בסכום של 10,000 לב בולגרי, והתנצל על מעשיו.
בעונת העפילה לבסקי לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של ליגת האלופות, אך הודחה בתום השלב לאחר שישה הפסדים בשישה משחקים ושער זכות אחד בלבד. עם זאת, בהמשך העונה זכתה הקבוצה בדאבל מקומי, ובכך השלימה אליפות שנייה ברצף. בורימירוב הוסיף לשחק במועדון עונה אחת נוספת, וערך את הופעתו האחרונה ב-17 במאי 2008, בניצחון על סלביה סופיה, ולאחריו פרש ממשחק פעיל בגיל 38.
עם פרישתו ממשחק התמנה לתפקיד המנהל המקצועי של לבסקי, מעל למאמן אמיל ולב, אך הוא סיים את תפקידו עם סיום העונה. הוא שב ללבסקי פעם נוספת לקראת עונת , כמנהל אקדמיית הנוער של המועדון.
נבחרת בולגריה.
בורימירוב החל את דרכו בשנת 1993, תחת המאמן דימיטר פנב. בורימירוב נטל חלק בשלושה משחקים במוקדמות מונדיאל 1994, בו הוגרלה בולגריה לבית קשה שכלל בין היתר את ו. בורימירוב נכנס כמחליף בדקה ה-65 במשחק הביתי של בולגריה מול , נכנס בדקה ה-60 של הניצחון 1–4 על , וזכה לשמונה דקות כמחליף במשחק שלאחריו העפילה במפתיע מהמקום השני בבית, הניצחון בצרפת במשחק האחרון, שהסתיים בתוצאה 1–2 מצמד של אמיל קוסטדינוב.
על אף שלא היה שחקן מרכזי בטורניר המוקדמות, זומן בורימירוב על ידי פנב לסגל לקראת מונדיאל 1994 בארצות הברית. הוא פתח בהרכב בהופעה החלשה שהסתיימה בתבוסה 0–3 ל בפתיחת הטורניר. במשחק הבא מול יוון נכנס בורימירוב לשמונה דקות, וכבש בדקה האחרונה את השער שקבע 0–4 על , הניצחון הראשון של בולגריה בתולדות המונדיאלים. הוא עלה לרבע שעה כמחליף גם בניצחון 0–2 על , בדרך לשמינית הגמר. בורימירוב חזר להרכב למשחק שמינית הגמר מול . הוא שיחק לכל אורך המשחק וההארכה, וכבש את הבעיטה השלישית של בולגריה בדו-קרב הפנדלים בדרך לרבע הגמר. הייתה זו הופעתו האחרונה של בורימירוב בטורניר, בו צבר בסך הכל ארבע הופעות ושער אחד בדרך למקום הרביעי, ההישג הטוב ביותר בתולדות בולגריה בטורניר.
ביורו 1996 באנגליה, שותף בורימירוב בכל שלושה המשחקים של נבחרתו בטורניר, בכולם כשחקן מחליף. בולגריה הודחה כבר בתום שלב הבתים.
בורימירוב זומן לטורניר מונדיאל 1998 בצרפת, טורניר המונדיאל השני שלו. הפעם נבחרתו נכשלה לאחר שצברה נקודה אחת בלבד בשלב הבתים. בורימירוב, שעלה כמחליף בשני משחקיה הראשונים של בולגריה בטורניר (מול ו), פתח בהרכב בולגריה שהובסה 1–6 במשחק השלישי מול .
לאחר שכשלה להעפיל ליורו 2000 ולמונדיאל 2002, הצליחה בולגריה להעפיל ליורו 2004, אך שוב נכשלה בשלב הבתים עם שלושה הפסדים בשלושה משחקים. בורימירוב ערך הופעה אחת, כשפתח בהרכב בולגריה בהפסד 1–2 ל במשחק השלישי.
בורימירוב רשם את הופעתו האחרונה בנבחרת בשנת 2005, ובסך הכל ב-12 שנים רשם 66 הופעות (מתוכן 35 בהרכב ו-31 כמחליף) במדי נבחרת בולגריה, בהן כבש חמישה שערים. מאזנו בטורנירי המונדיאל והיורו עומד על 11 הופעות ושער אחד.
ג'ורדן פרמאר
בורסת לונדון
ספיירנט
ספיירנט תקשורת (באנגלית: Spirent Communications plc) היא חברה בינלאומית לבדיקות טלקומוניקציה הממוקמת בקרואלי, מערב סאסקס, בריטניה. היא רשומה בבורסת לונדון (LSE: SPT, OTC Pink: SPMYY). שווי החברה הוערך בכ-485 מיליון דולר (יולי 2015).
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1936 על ידי ג'ק בואות'ורף בשם "Goodliffe Electric Supplies". בשנת 1949 שינתה את שמה ל"Bowthorpe". בשנת 1989 רכשה את חברת "אופטימה אלקטרוניקס" בשנות ה-90 התפתחה במהירות עם בועת הדוט-קום. עם רכישת חברות נוספות כגון "Adtech" ב 1997, כבר הופיעה מדי פעם במדד FTSE 100.
במהלך ההתפתחות השילה מעצמה את מערך ההגנה והרכב וקנתה ב-1999 את החברה האמריקאית "Netcom Systems" ואת "DLS" הקנדית. שנה לאחר מכן רכשה את חברות התקשורת "Hekimian", "Zarak Systems" ו "Net-Hopper". במהלך אותה שנה (2000) שינתה את שמה שוב, הפעם ל"Spirent" (השאלה מהמילים inspired innovation).
המשך מסע הרכישות התמקד בחברות בדיקות ביצועים כמו "Avalanche", "Scientific Software Engineering", "Imperfect Networks" ו "Fanfare Software" בשנים 2006-2011.
ב-2004 קבוצת רד-בינת החלה לשווק מוצרי ספיירנט בישראל.
ב-2012, עם התפתחות טכנולוגיות הענן, רכשה את "Mu Dynamics" ו "Metrico Wireless" כדי לחזק את אחיזתה בנושאים רלוונטיים.
ביולי 2014 רכשה מחברת Avaya את חטיבת הטכנולוגיה של Radvision, שהוקמה במקור על ידי קבוצת רד-בינת, היושבת בתל אביב. בשנת 2017 רכשו את היחידה מנהליה והיא הוקמה כחברה חדשה בשם Softil.
שיין באטייה
שיין קורטני באטייה (באנגלית: Shane Courtney Battier; נולד ב-9 בספטמבר 1978) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בקבוצות שונות בליגת ה-NBA ובנבחרת ארצות הברית בכדורסל.
לאחר קריירת תיכונים מוצלחת שיחק ארבע שנים כדורסל באוניברסיטת דיוק, שם זכה בשנת 2001 בטורניר אליפות המכללות בכדורסל. באטייה נבחר בבחירה השישית בסיבוב הראשון של דראפט 2001 על ידי קבוצת ונקובר גריזליס (שהפכה לאחר מכן לממפיס גריזליס). חמש שנים מאוחר יותר הועבר באטייה בטרייד לקבוצת יוסטון רוקטס, ובעונת 2010-2011 הוחזר בטרייד לממפיס. בשנת 2011 חתם באטייה חוזה בקבוצת מיאמי היט, שבה סיים את הקריירה, בשנת 2014.
באטייה נחשב כשחקן עם הגנה קשוחה במיוחד והוא שחקן הכדורסל היחיד שזכה בתואר שחקן השנה הן בתיכונים (1997) והן במכללות (2001).
באטייה זכה בשתי אליפויות NBA עם מיאמי היט בשנת 2012 ובשנת 2013.
ראשית חייו.
באטייה נולד וגדל בבירמינגהם שבמישיגן. הוא היה חריג בגובהו כבר בילדותו, כששיחק כתלמיד בכיתה ז', הוא התנשא לגובה של 1.93 מטר, ושנה לאחר מכן התנשא לגובה של 2.01 מ'. התחנך בבית הספר 'דטרויט' בבוורלי הילס הסמוכה, בו זכה בפרסים רבים, כולל בפרס מר הכדורסל (MR. Basketball) לשנת 1997. בשל משחקו בקבוצה, מספר החולצה שלו הופרש, ואף שחקן של קבוצות הכדורסל של בית הספר דטרויט לא יוכל ללבוש את המספר בעתיד.
הוא היה הילד היחיד בבית הספר שלו עם אב שחור ואם לבנה. במאמר מ-2009 הגדיר אותו מייקל לואיס: באטייה הצעיר "נע הלוך ושוב בין עולם שחור שהתייחס אליו כלבן ובין עולם לבן שהתייחס אליו כשחור", בהקשר של כדורסל, ציין לואיס כי "הילדים העירוניים עימם שיחק באיגוד האתלטים החובבים (AAU) התייחסו לבאטייה כילד פרוורי עם משחק לבן, והילדים הפרבריים עימם שיחק בעונה הסדירה, התייחסו אליו כאורח מכוכב לכת של האנשים השחורים".
קריירת המכללות.
באטייה שסיים את לימודיו בבית הספר בדטרויט עם ממוצע ציונים גבוה והיה התלמיד המצטיין בבית הספר בשנת לימודיו האחרונים, המשיך לאוניברסיטת דיוק שם שיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ה'בלו דווילס'.
בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק באטייה ארבע שנים תחת המאמן מייק ששבסקי. והוביל את הקבוצה פעמיים לשלב הפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בשנים 1999 ו-2001.
בשנת 1998 הפסידה קבוצתו בגמר האזורי לקנטאקי, לאחר שהובילה עליה ביתרון 17 נקודות.
בעונת 1999 הפסידה קבוצתו לאוניברסיטת קונטיקט, אך ב-2001 סחף באטייה את קבוצתו לאליפות הלאומית כשהם מביסים בגמר את קבוצת וילדקטס אריזונה.
מספר החולצה שלו בקבוצת הכדורסל של דיוק - 31, אינו ניתן לשחקנים יותר.
בנוסף, זכה באטייה שלוש פעמים בתואר שחקן ההגנה של השנה ב-NABC שלוש פעמים. באטייה וג'ייסון ויליאמס היו אחד משני הצמדים היחידים בהיסטוריה של דיוק שקלעו מעל 700 נקודות בעונה כל אחד, הצמד הבא היו ג'ון שייר וקייל סינגלר ב-2009-10.