ישראל שותפה בפרויקטים שונים לפיתוח לוויינים ורכיבים ללוויינים כמו מערכות מחשוב, הנעה, מכ"ם וצילום ואף מציעה למכירה חלק מהלוויינים שפיתחה ומתמודדת בכבוד מול יצרניות לוויינים מאירופה, מרוסיה ומארצות הברית. אולם, בשל שיקולי ביטחון ודיפלומטיה, לא מעט עסקאות למכירת לוויינים ישראליים כשלו. בין השאר מספר ניסיונות לביצוע עסקה למכירת לווייני צילום צבאי לצבא טורקיה שכשלו בשל תנאי ישראלי לפיו הטורקים לא יצלמו אתרים בישראל משיקולי ביטחון וכן סירוב למכור רכיבים אופטיים עבור מצלמות לוויין הריגול הטורקי Gokturk-1 מאותם סיבות.
לווייני מחקר ושיתופי פעולה.
ב-2010 הכריזו סוכנות החלל האיטלקית וסוכנות החלל הישראלית על שיתוף פעולה לבניית לווייני מחקר בפרויקט שיכונה "SHALOM". שני הלוויינים נועדו להיקרא "שלום" ו"פריזמה". הם נועדו להצטייד במצלמה היפר-ספקטוריאליות ובנייתם נועדה להשלמה ב-2016–2017 כשעלות ההשתתפות לכל צד במיזם תעלה כ-100 מיליון דולר. עם השנים, באוקטובר 2015, נחתם מסמך הבנות בין שתי סוכנויות החלל לפיתוח לוויין משותף אחד (ולא שניים נפרדים) בעל מצלמה היפרסקטראלית, שלמעשה יהיה דגם חדיש יותר של הלוויין ונוס הישראלי-צרפתי, לקראת שיגורו ב-2022.
קיימת הצעה משותפת של סל"ה ונאס"א לבניית לוויין המיועד לבצע גילוי מוקדם של תופעות סופר נובה לטובת הכוונת חיישנים קרקעיים. הלוויין מכונה ULTRASAT (או היה ידוע בעבר כ-LIMSAT), ויועד להיות משוגר ב-2021 אך פיתוחו ושיגורו נדחו ל-2025.
לוויינים מסחריים.
לחברת חלל תקשורת הייתה קיימת תוכנית לבניית לוויין עמוס נוסף מתוצרת התעשייה האווירית שנועד להרחיב את הכיסוי שלה לדרום אמריקה. הלוויין נועד תחילה לשיגור במהלך 2018. התעשייה האווירית אף הציגה באוקטובר 2015 את פרויקט הלוויין שכונה עמוס E שנועד להיות קל מקודמיו במשקל 2-1.5 טון בלבד בשל שימוש במערכת הנעה חדשנית וקלת משקל המבוססת על מנוע יונים חשמלי. אולם שרשרת התקלות שנוצרה בלווייני עמוס (אובדן התקשורת עם "עמוס 5" והתרסקותו של "עמוס 6" על כן השיגור) ושרשרת ההסכמים החלופיים שנוצרה מכך (חכירת הלוויין עמוס 7 מאסיה סאט והזמנת 2 לוויינים חלופיים מתוצרת ארצות הברית כתחליף ל"עמוס 5" ו"עמוס 6", אף שבהמשך בוטלה הזמנת "עמוס 8" ונותרה רק רכישת "עמוס 17"), העמידו בסימן שאלה את תוכניות הבנייה של הלוויין מתוצרת התעשייה האווירית. במרץ 2018 פורסם רשמית כי הלוויין "עמוס 8" של "חלל תקשורת" הוזמן מיצרנית הלוויינים האמריקאית LORAL/SYSTEMS SPACE. בתגובה תעשייה האווירית, פרסמה כי תייצר ותשגר באופן עצמי את הלוויין בטכנולוגיות שפיתחה עמוס E או לוויין תקשורת בעל מנועים סטנדרטיים על בסיס הידע שצברה מבניית לווייני עמוס ותחתום בעצמה על חוזים לאספקת שירותי השידור שלו לגורמים מסחריים וממשלתיים (תוך ציפייה לקבלת מימון ממשלתי) כך שתתחרה בשירותי התקשורת שמספקת חלל תקשורת. הכינוי שיועד ללוויין תקשורת זה (שאינו חלק מסדרת לווייני "עמוס" של חלל תקשורת) הוא "דרור".
בתחילת ספטמבר 2018 פורסם כי הממשלה תממן חלקית לוויין תקשורת שיבנה על ידי תעשייה אווירית, ויהיה בעל יכולות דיגיטליות מתקדמות. ובנוסף ב-25 בספטמבר 2018 הודיעה חלל תקשורת לבורסת ת"א כי בוטל ההסכם בינה לבין חברת לוראל לייצור הלוויין וכמו כן בוטל הסכם השיגור עם חברת ספייס X. צעדים אלו עשויים להעיד על בניית עמוס 8 עבור חלל תקשורת בישראל. אך במרץ 2019 חברת שידורי הלוויין yes, מהלקוחות המרכזיים של שירותי חלל תקשורת בישראל הודיעה כי בכוונתה לעבור בעתיד (ב-2023) משידורים לווייניים לשידורים אינטרנטיים (המועברים על גבי תשתית כבלים קרקעית וסלולרית), מה שעלול לסכל את ההסכם ללוויין תקשורת ישראלי נוסף. ב-2 בינואר 2020 אכן פורסם כי נחתם הסכם בין התעשייה האווירית וממשלת ישראל לבנות את הלוויין "דרור 1" שעלותו תהיה כ-200 מיליון דולר ובנייתו תימשך כארבע שנים ומיועד לפעול כ-15 שנה ולמעשה להתחרות על שירותי התקשורת שמספקת חלל תקשורת ולגרוע מהם את מרבית תחומי התקשורת הלאומיים הקשורים למדינה והצבא וכדומה שיקבלו שירות מהלוויין החדש שהמדינה תשתתף במימון בנייתו ויהיו הלקוחות המרכזיים שלו.
באוקטובר 2020 פורסם כי חלל תקשורת מקדמת מיזם משותף עם סוכנות החלל האוקראינית לבנות לוויין תקשורת שיחליף את שירותי התקשורת שמספקת חלל תקשורת לאוקראינה באמצעות הלוויין "עמוס 3". טרם ברור האם ייבנה כלוויין בבעלות משותפת ויספק שירותי תקשורת ללקוחות נוספים או שאוקראינה תרכוש אותו לשימוש עצמי. עלות הלוויין המשוערת כ-300 מיליון דולר, משך פיתוחו ובנייתו כשלוש שנים ומשך פעילותו הצפויה כ-15 שנה.
ביוני 2021 פורסם כי במסגרת משא ומתן למכירת הבעלות על חלל תקשורת לחברת 4iG ההונגרית (שנכון ליוני 2022 טרם אושרה העסקה), מוצע כי חלל תקשורת תתכנן ותבנה עבור הונגריה לוויין לאומי שישוגר לנקודה בה פועל כיום הלוויין עמוס 3, שכן חברת 4iG זכתה במכרז של ממשלת הונגריה לבניית הלוויין.
באוקטובר 2021 חשפה תע"א מיני לוויין תקשורת שפיתחה בשם "גיאונון". משקל הלוויין בעת שיגור כ-650 ק"ג (מתוכם כ-200 ק"ג מטעד התקשורת הדיגיטלית) הניתן לשגרו בשיגור משותף עם לוויינים אחרים ואורך פעולתו כ-14 שנה. טכנולוגיות הלוויין לקוחות מהטכנולוגיות שמפותחות עבור לוויין התקשורת הישראלי "דרור 1".
ב-2013 פורסם כי יוזמן גם לוויין צילום אזרחי חדש בסדרת לווייני "ארוס" עבור חברת ISI. ארוס C יהיה דומה ללוויין הצילום שרכשה איטליה, מסדרת אופסאט 3000, ולשני הלוויינים החדישים בסדרת "אופק" ("אופק 11" ו"אופק 16"), יעלה כ-100 מיליון דולר ויחליף את הלוויין ארוס A. הלוויין ייבנה על ידי התעשייה האווירית ומשקלו כ-400 ק"ג. הוא יועד לשיגור במהלך 2019 ולפעול כ-8 שנים אך בהמשך נדחה מועד שיגורו וישוגר ככל הנראה בתחילת 2023 על ידי חברת SpaceX ואף פורסם כי בתוכניות חברת ISI לשגר סדרה של מספר לוויינים מסוגו המאוגדים בפרויקט שלה EROS Next Generation (בתכנון שיגור 3 לוויינים מסדרת ארוס-C) וגם לשגר את לווייני המכ"ם "ארוסאר" (מתבסס על טכסאר, ובתכנון שיגור 2 לווייני ארוסאר). בפברואר 2022 הפכה לחברה ציבורית הנסחרת בבורסה בת"א כשקיימה סיבוב הנפקת מניות ראשון בבורסת ת"א במטרה לגייס כסף למימון השלמת מערך הלוויינים שבכוונתה לפתח ולשגר וגייסה כ-100 מיליון דולר.
לווייני ריגול.
בתכנון נמצאים גם לווייני ריגול משופרים מסדרת אופק שלמעשה הם גרסה צבאית ללוויין הצילום אופטסאט 3000 ויהיו כבדים יותר (כ-400 ק"ג כל אחד) ובעלי כושר הפרדה בצילום גבוה יותר (הבחנה לפרטים בעצמים בגודל 50 ס"מ מגובה שיוטו בחלל כ-600 ק"מ מהקרקע) מלווייני אופק הקודמים (שמבחינים בפרטים בעצמים בגודל 70 ס"מ ומעלה) בשל השימוש במצלמה חדישה בשם "יופיטר". אחד מהם שוגר תחת השם "אופק 11" בספטמבר 2016, והשני היה אופק 16 ששוגר ביולי 2020 (לאחר שביולי 2019 נחשף כי בנייתו התעכבה) ומתבסס גם הוא על מבנה אופטסאט 3000. נכון לעכשיו נשקלת סיום הזמנות לוויינים נוספים בסדרת אופק לטובת העדפת הזמנת לוויינים קטנים וזולים יותר לפיתוח ושיגור.
חברת הביון האמריקאית XpressSAR חתמה בנובמבר 2018 על מזכר הבנות עם תע"א שתבנה עבורה 3 לווייני מכ"ם מסוג "טכסאר" (בדומה ללוויין RISAT-2 שפותח בחברה עבור הודו) במפעלה ביהוד עם אופציה ללוויין רביעי אשר ישוגרו יחדיו ויטוסו במבנה מתואם כדי לכסות שטח נרחב יותר. משקל כל לוויין בגרסת הייצוא תהיה כ-370 ק"ג.