ג'יי בי (ג'ייבלס) גר בעיירה "קיקאפו" שבמיזורי, הוא הכבשה השחורה של משפחתו, בעוד הוריו ואחיו מקיימים אורח חיים דתי אדוק, הוא מאזין למטאל ומקלל בלי הפסקה, עד שלאביו זה נמאס, הוא מכה אותו, מכריז שמוזיקת מטאל היא המוזיקה של השטן ותולש מקירות חדרו את כל הפוסטרים למעט הפוסטר של רוני ג'יימס דיו (שתלוי מאחורי הדלת), ג'יי בי מדבר אל הפוסטר ומבקש מדיו עזרה, דיו שבפוסטר מתעורר לחיים ומנחה אותו לנסוע להוליווד כדי להיות כוכב רוק שם.
ג'יי בי בורח, מגיע להוליווד ופוגש שם את קייל גאס (קייג') ולאחר שכנועים רבים, קייג' מסכים ללמד אותו לנגן ולהקים איתו להקה.
ג'יי בי וקייג' מחפשים את דרכם לפריצת דרך על ידי התחרות בערב מיקרופון פתוח. במהלך הסרט מגלים השניים על קיומו של מפרט מכושף, שנוצר משינו של השטן על ידי מכשף מלפני שנים רבות, בעל יכולות קסם.
המפרט עבר בין ידיים שונות, כאשר כל אומן שמגן בגיטרה באמצעות המפרט זכה להצלחה, ובין השאר נמנו רוברט ג'ונסון, אדי ואן הלן, ג'ימי פייג' ואחרים.
לאחר שהשניים מגלים על קיום המפרט הם יוצאים במסע למוזיאון הרוק במטרה להשיגו. כשהם מגיעים לעיר בו המוזיאון שוכן, ג'יי בי וקייג' רבים ונפרדים, קייג' טוען שסקס בא קודם ב"סקס, סמים ורוקנ'רול" ואילו ג'יי בי רוצה קודם למצוא את המפרט ורק אחרי הפריצה להתרכז בסקס וסמים.
ג'יי בי הולך אחרי המפרט ומחליט לפרוץ למוזיאון, בזמן הפריצה הוא מגלה שקייג' החליט לפרוץ יחד איתו למוזיאון לאחר שהבין שטעה ונכשל להופיע ללא ג'יי בי במסיבה של תיכוניסטית מקומית איתה רצה לשכב. הם פורצים ביחד למוזיאון ומצליחים לגנוב את המפרט ולהמלט מהמשטרה על ידי הפללת זר מסתורי שעקב אחריהם מאז שהגיעו לעיירה כדי לגנוב בעצמו את המפרט.
הם חוזרים להוליווד בדיוק בזמן לתחרות אך רבים מי ישתמש במפרט והמפרט נשבר, בעל המועדון מרים את שברי המפרט מהרצפה והשטן משתלט על גופו, מחזיר את המפרט לשן שלו ומכריז שעכשיו הוא שוב שלם ויכול להילחם נגד האנושות. הוא מודיע לג'יי בי וקייג' שברצונו להרוג אותם אך הם משכנעים אותו להתחרות מולם בקרב מוזיקלי כאשר אם ינצחו הוא יחזור לגיהנום ולא יטריד אותם שוב אבל אם הוא ינצח הוא ייקח איתו לגיהנום את קייג' ויהפוך אותו לעבד מין. קייג' וג'יי בי מפסידים. השטן מנסה להרוג את קייג' אבל ג'יי בי קופץ ומגן עליו עם הגיטרה, שמחזירה את הברק שהשטן שלח אליו, וכורתת לו את הקרן. ג'יביי מגרש את השטן לגיהנום עד שהוא ישוב להיות שלם. לאחר גירוש השטן, הם משתמשים בקרן בתור באנג ובעזרתה עושים את הפריצה (הבאנג מכונה "באנג הגורל" כבדיחה על "מפרט הגורל").
מבנה הסרט והשירים.
הסרט הוא סרט מוזיקלי וקומי, ובנוי משירים שונים שנכתבו על ידי הלהקה, בהתאם לעלילה. השירים הם בסגנון רוק קומי.
בסרט משולבות בדיחות וקטעים קומיים שונים.
אלבום הסרט.
עם יציאת הסרט יצא גם האלבום, הקרוי באותו השם, עם השירים מתוך הסרט שנכתבו על ידי הלהקה, והוקלטו על ידם בהשתתפות מוזיקאים שונים נוספים, כגון: דייב גרוהל, מיט לוף, רוני ג'יימס דיו ואחרים.
פי ג'יי הרווי
קגומה היגוראשי
Rid of Me
Rid of Me הוא אלבומה השני של המוזיקאית האנגלייה פי ג'יי הארווי. האלבום, שיצא לשוק ב-4 במאי 1993 הוקלט והופק ברובו על ידי סטיב אלביני. מופיעים בו 14 שירים, בהם גרסת כיסוי לשירו של בוב דילן, "Highway 61 Revisited".
האלבום זכה לביקורות חיוביות בכתבי עת רבים ולמכירות גבוהות.
הקלטה והוצאה לאור.
Rid of Me היה אלבומם האחרון של שלישיית פי ג'יי הארווי לפני התפרקות הלהקה. האלבום הוקלט באולפן הקלטות במינסוטה שבארצות הברית במשך שבועיים על ידי טכנאי הקול סטיב אלביני. הארווי העריצה את ההקלטות שאלביני עשה ללהקות כמו הפיקסיז ו-Slint בזכות היותן "בולטות בגולמיותן", לדבריה.
בסגנונו של האלבום הייתה התפתחות טבעית מסגנון הפאנק-בלוז של אלבומה הקודם, Dry, למרות שהוא אימץ גם את סגנונה הרועש של להקת הפיקסיז (הארווי טענה שאלבום שלהםSurfer Rosa, שהופק על ידי אלביני, הוא אחד מהאלבומים האהובים עליה) וגם את הסגנון של להקות הרוק משנות ה-60 וה-70 כמו לד זפלין ו-The Jimi Hendrix Experience.
עטיפת האלבום, שצולמה בשחור-לבן, יצרה סערה היות שעל עטיפתו הקדמית הוצגה הארווי ללא חולצה באמבטיה, עם רעמת שיער רטובה לגמרי, ועל העטיפה האחורית הייתה תמונת תקריב של פניה שעליהם נראו סימנים של פציעות שנגרמו על ידי חבל.
Rid of Me הגיע בשיאו למקום ה-3 בטבלת האלבומים בבריטניה, וזכה במהרה למעמד של אלבום כסף. האלבום גם הניב להיט טופ-30 עם הסינגל "50ft Queenie". עובדות אלו מפתיעות עקב הצליל הלא מסחרי של האלבום. האלבום גם היה מועמד לפרס מרקיורי היוקרתי. בארצות הברית הוא זכה להשמעות רבות בתחנות רדיו של מכללות והרחיב את מעגל המעריצים של הארווי. בעקבות ההצלחה יצאה הארווי עם להקתה לרצף של הופעות באירופה, שבהן שימשה מופע החימום ללהקה U2. האלבום זכה להערכת המבקרים והופיע ברשימות רבות שמנו את האלבומים הטובים באותה השנה, כמו אלו של כתבי העת וילג' ווייס, Spin ו-Melody Maker.
בביקורת של Melody Maker על האלבום נכתב: "אף אמן בריטי אחר לא חוקר בכזו אגרסיביות את הצד האפל של הטבע האנושי, או את ההומור השחור הבלתי הגיוני שלו; לאף אמן בריטי אחר אין את האומץ, או את הכישרון, ליצור את הפסקול שלו". Spin העניק לאלבום ביקורת נדירה של 10 כוכבים מתוך 10. מעמדו של האלבום בקרב המבקרים רק עלה בחלוף השנים - המגזין רולינג סטון בחר בו כאחת מההקלטות הבולטות ביותר של שנות ה-90, וב-2005, Spin דירג אותו כאלבום התשיעי הטוב ביותר בין השנים 1985-2005. בשנת 2003 האלבום דורג במקום ה-405 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים שפורסמה ברולינג סטון. נכון ל-2005, Rid of Me מכר 210,000 עותקים בארצות הברית.
הארווי על Rid of Me.
על המפיק סטיב אלביני: "בחרתי לעבוד איתו מפני שיותר מכל טכנאי אחר אותו אני מכירה, הוא מתעד את הסאונד של להקה שמנגנת בהופעה חיה - את הסאונד של כלים אמיתיים, של הקשה בתוף. זה לא נשמע מעובד, מחוץ או מוקלט בכל צורה שהיא. זה נשמע כאילו אתה עומד לפני להקה שמנגנת בהופעה חיה. אני חושבת שהכלים באלבום נשמעים כאילו הם אמיתיים ונושמים. זה מה שתמיד רציתי לתעד באלבום".
בריאיון למגזין Filter בשנת 2004, הארווי דיברה על האלבום: "Rid of Me היה כשהוחתמתי לראשונה בחברת תקליטים גדולה והרגשתי שרציתי - יותר מתמיד - להדגים שאני לא הולכת ליצור חומר שמצופה מאמן שחתום בחברה גדולה [צוחקת]. אז, בחרתי לעבוד עם סטיב אלביני, שהוא בהחלט לא טכנאי קול מסחרי במיוחד, ויצרתי אלבום מאוד קשה. ואני שמחה שעשיתי כך, כי אני חושבת שזה באמת הציג את האווירה בה אני הולכת ליצור... פשוט רציתי שהאנשים שמעורבים יידעו שאני יכולה לעשות רק דברים שהלב שלי רוצה, שאני לא יכולה לעשות מוזיקה כדי לרצות אנשים אחרים. זה חייב להיות בדרך שבה זה חייב להיות ואם זה לא מוצא חן בעיניכם, אז עזבו אותי בשקט. אז, זה היה חלק מזה, אך לאחר שאמרתי את זה, אני עם אותה חברת התקליטים כבר 12 שנים ואני חושבת שהם מכירים אותי טוב מאוד והם פשוט מאפשרים לי להמשיך עם מה שאני עושה".
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו על ידי פי ג'יי הארווי, למעט רצועה 7 שנכתבה על ידי בוב דילן.
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "50ft Queenie" ו-"Man-Size".
Pick of destiny
משה לוי (ספורטאי)
משה לוי (נולד ב-1952) הוא אלוף פאראלימפי ישראלי.
ביוגרפיה.
לוי נולד בישראל וחלה בשיתוק ילדים בגיל שנה וחצי. בשנת 1962 החל להתאמן במרכז הספורט לנכים ולעסוק בשחייה ובכדורסל. באותה שנה הוא השתתף לראשונה בצליחת הכנרת, בה השתתף במשך 13 שנים.
לאורך השנים השתתף לוי בתחרויות בינלאומיות בתחומי הספורט בהם הוא עוסק, בהן שבע אולימפיאדות נכים, וזכה להישגים.
באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) התחרה במשחה 50 מטר בסגנון חזה וזכה במדליית זהב (43.9 שניות).
באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972) השתתף בשלושה משחים אישיים וזכה במדליית ארד במשחה 50 מטר בסגנון גב (0:42.76 שניות). בנוסף היה שותף למדליית זהב במשחה שליחים 3X50 ולמדליית כסף בכדורסל כיסאות גלגלים. התחרה גם באתלטיקה ודורג במקום ה-22 במרוץ 100 מטר.
באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) התחרה בחמישה משחים אישיים וזכה מתוכם בשלוש מדליות: זהב במשחה 50 מטר בסגנון גב (שיא עולם של 42.12 שניות), כסף במשחה 25 מטר בסגנון פרפר (21.11 שניות) וארד במשחה 3X25 בסגנון מעורב (1:13.19 דקות). בנוסף התחרה בארבעה משחי שליחים, בשלושה מתוכם זכה במדליות זהב, והיה חבר בנבחרת הכדורסל בכיסאות גלגלים זכתה במדליית כסף.
באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) התחרה עם נבחרת הכדורסל והיה שותף לזכייה במדליית זהב. היה חבר בנבחרת הכדורסל פעמים נוספות והשתתף באולימפיאדה האחרונה ב-1992.
בשנים האחרונות הוא חבר עמותת קסם לקידום ספורט נכים הישגי וחבר בנבחרת הכדורסל של העמותה. בין השנים 2003 ל-2004 שימש לוי כמאמן הנבחרת.
נשוי לפסיכולוגית וספורטאית ספורט נכים חמדה לוי.
מג'יר אל-דין אל-עלימי
ים סרגסו
ים סרגסו הוא אזור בעל צורה אליפטית במרכז האוקיינוס האטלנטי הצפוני. האזור תחום על ידי זרמי הים המקיפים אותו. ממערב לאזור זורם זרם הגולף, בצפון הזרם הצפון אטלנטי, במזרח הזרם הקנרי ובדרום הזרם המשווני הצפוני.
רוחבו של ים סרגסו כ-1,100 ק"מ וארכו כ-3,200 ק"מ, והוא משתרע בין קו אורך 70 מערב לקו אורך 40 מערב, ובין קו רוחב 25 צפון לקו רוחב 35 צפון.