בתום עונת 2005/2006, ולאחר שש עונות במועדון, סיים טריסטן את דרכו בלה קורוניה, לאחר ששוחרר מהקבוצה על ידי המאמן חואקין קפארוס בצוותא עם ליונל סקאלוני ששוחרר אף הוא. בסך הכול ערך טריסטן 179 הופעות ליגה וכבש 77 שערים במדי הקבוצה, וממוקם שני בטבלת מך השערים של הקבוצה בכל הזמנים (אחרי מקאיי).
שלהי הקריירה.
מאז שחרורו מלה קורוניה נקשר שמו של טריסטן במספר מועדונים בספרד ומחוצה לה, עד שב-13 בספטמבר 2006 חתם במיורקה, הקבוצה אותה עזב לטובת לה קורוניה שש שנים קודם לכן. עד לחודש ינואר ערך טריסטן 13 הופעות ליגה ושלוש הופעות בגביע במדי הקבוצה, כולל שמונה הופעות בהרכב הפותח, אך כשל למצוא את הרשת בכל 16 הופעותיו. ב-31 בינואר 2007, ולאחר חצי עונה בלבד, שוחרר מהקבוצה עקב כושר לקוי ויכולת חלשה.
ביולי 2007, לאחר חצי עונה מחוץ למגרשים ולקראת עונת 2007/2008 בסרייה א', עזב טריסטן לראשונה את ספרד ועבר לשחק בליבורנו שחיפשה מחליף לכריסטיאנו לוקארלי. טריסטן לא עמד בציפיות המוקדמות ממנו, וכבש שער ליגה בודד ב-21 הופעות. על אף זכה ב-17 הופעות בהרכב הפותח, הצליח טריסטן לסיים רק שני משחקים לאורך העונה כולה. בתום העונה המאכזבת, מבחינה אישית וקבוצתית, נשרה הקבוצה לסרייה ב', וטריסטן סיים את דרכו במועדון.
ב-28 בספטמבר 2008 הגיע טריסטן לתקופת מבחן בקבוצת וסטהאם יונייטד, זמן קצר לאחר הצטרפותו של המאמן ג'אנפרנקו זולה. ב-14 באוקטובר חתם טריסטן על חוזהו בקבוצה, ואת הופעת הבכורה שלו ערך כחודשיים לאחר מכן, כשעלה כמחליף בהפסד הביתי 0–2 לטוטנהאם הוטספר. את הופעתו הראשונה בהרכב ערך רק בסוף חודש מרץ, אך מאז פתח בשמונה הופעות ליגה ברציפות, כאשר הוא משלים 90 דקות בשש מההופעות וכובש פעמיים. בסיום העונה תפסה הקבוצה את המקום התשיעי בטבלה, וטריסטן נפרד מהמועדון עם שלושה שערי ליגה ב-14 הופעות.
לקראת עונת שב טריסטן לספרד, לתחנה הרביעית שלו בארבע עונות, כאשר הצטרף לקדיס מליגת המשנה. טריסטן בן ה-33 רשם 29 הופעות ליגה באותה העונה, מתוכן 14 בהרכב הפותח, ותרם שמונה שערי ליגה שלא הספיקו לקבוצה כדי לשרוד, והיא נשרה בתום העונה לליגה השלישית.
בסיום העונה פרש טריסטן ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת ספרד.
תקופת השיא של טריסטן במדי לה קורוניה נמשכה כשנתיים, ובתקופה זו ערך את כל הופעותיו במדי נבחרת ספרד. את הופעת הבכורה שלו ערך טריסטן תחת המאמן חוסה אנטוניו קמאצ'ו ב-2 ביוני 2001, בניצחונה הביתי של ספרד 1–4 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. טריסטן פתח בהרכב באותו המשחק, ושתי דקות בתוך תוספת הזמן של ההתמודדות כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת, וקבע את תוצאת המשחק. טריסטן הוסיף שלוש הופעות ושער אחד נוסף בטורניר המוקדמות (בניצחון הביתי 0–4 על ), וסייע לנבחרתו להעפיל לטורניר הגמר.
טריסטן זומן על ידי קמאצ'ו לסגל ספרד למונדיאל בדרום קוריאה וביפן, ויועד לתפקיד החלוץ הפותח לצדו של ראול. טריסטן פתח בהרכב בניצחון 1–3 על , אך הוחלף לאחר 67 דקות, מאחר שספג פציעה בקרסולו. על אף הפציעה, פתח טריסטן בהרכב בניצחון 1–3 על , אך הוחלף במחצית ולא שב לשחק עוד בטורניר, בו הודחה ספרד בשלב רבע הגמר.
טריסטן הספיק לערוך שתי הופעות רשמיות נוספות במדי הנבחרת, במוקדמות יורו 2004. משחקו האחרון במדי הנבחרת היה ב-6 בספטמבר 2003, במשחק ידידות מול בחוץ. טריסטן עלה מהספסל במחצית במקום הקפטן ראול, ובדקה ה-77 כבש את השער שקבע את תוצאת המשחק, 3-0 לספרד. בסך הכול לזכותו של טריסטן ארבעה שערים ב-15 הופעות במדי ספרד.
דייגו טריסטאן
פריטילאטה ואדדאר
פריטילאטה ואדדאר (5 במאי 1911 – 23 בספטמבר 1932) הייתה מהפכנית בנגלית, שהשפיעה רבות על תנועת העצמאות ההודית. ואדדאר למדה פילוסופיה בקולג' בקולקטה ולאחר תקופה קצרה כמורה בבית הספר, ואדדאר הצטרפה למחתרת בראשות סוריה סן. כחלק מפעילותה המהפכנית היא הובילה צוות של חמישה עשר מהפכנים שתכננו ב-1932 לתקוף את המועדון הבריטי ה-"Pahartali European Club" שבכניסה אליו נתלה שלט "הכניסה לכלבים ולהודים אסורה". המהפכנים שרפו את המועדון ולאחר מכן נעצרו על ידי המשטרה הבריטית. כדי למנוע את מעצרה ואת חשיפת התשתית של הקבוצה כולה, ואדדאר התאבדה בבליעת ציאניד.
ראשית חייה.
ואדדאר נולדה כבת למעמד הברהמינים ב-5 במאי 1911 בעיירה בשם פטיה במחוז צ'יטגונג, הנמצא כיום בבנגלדש. אביה של ואדדאר היה פקיד עירייה ואמה הייתה עקרת בית. לוואדדאר היו חמישה אחים. בילדותה כונתה פריטילאטה רני.
אביה של ואדדאר השקיע מאוד בחינוך שלה ושל שאר ילדיו ודאג לכך שתתקבל לבית ספר ממלכתי לבנות. בתי הספר הממלכתיים באותה תקופה היוו מקפצה רצינית ברמת החינוך של הילדים. במסגרת זאת ואדדאר הייתה תלמידה מצטיינת שהתעניינה בעיקר בספרות ובאומנות. בשנת 1928 היא סיימה את לימודיה בתיכון ובשנת 1929 התקבלה ל-"Eden College" בדאקה, מוסד חינוכי יוקרתי נוסף. בבחינות האמצע של אותה שנה היא הייתה התלמידה בעלת הציונים הגבוהים ביותר ביחס לכל שאר התלמידות.
בקולקטה.
לאחר שסיימה את לימודיה בקולג', ואדדאר עברה לקולקטה, כדי ללמוד פילוסופיה ב-"Bethune College". לאחר כשנתיים היא הייתה אמורה לקבל תעודת הסמכה אך תעודה זאת נשללה ממנה על ידי השלטון הבריטי. רק ב-2012, הוענקה לה תעודה זאת, יחד עם פעילות אחרות לעצמאות הודו, ככבוד שלאחר המוות.
כמורה בבית הספר.
לאחר שסיימה את לימודיה בקולקטה, ואדדאר חזרה לצ'יטגונג. בצ'יטגונג, היא עבדה כמנהלת ומורה בבית ספר אנגלי מקומי שנקרא "Nandankanan Aparnacharan School".
פעילותה המהפכנית.
כאשר סוריה סן שמע על רצונה של ואדדאר להצטרף לתנועה לעצמאות הודו הוא יצר איתה קשר ראשוני. קשר ראשוני זה הוביל לכך שב-13 ביוני 1932 שניהם נפגשו. אחד מהמהפכנים בקבוצה, בינוד ביהרי, התנגד להצטרפותה, בשל היותה אישה. עם זאת, לבסוף הורשתה ואדדאר להצטרף לקבוצה מכיוון שההנחה הרווחת בקרב המהפכנים הייתה שהרשויות יחשדו פחות באישה ולכן הצטרפותה תקל על העברות נשק.
כחלק מחבורתה במחתרת, ואדדאר לקחה חלק בפשיטות רבות על משרדים של רשתות הטלפוניה הבריטיות ובהשתלטות על רשת הטלפוניה הכללית. במרד צ'יטאגונג , ואדדאר עזרה לספק חומרי נפץ למהפכנים.
ההתקפה על המועדון הבריטי (1932).
ב-1932, סוריה סאן תכנן להתקיף את המועדון הבריטי ה-Pahartali European Club בשל העובדה שבפתחו נתלה השלט "הכניסה לכלבים ולהודים אסורה". בשל אופייה החשאי של המשימה, סוריה סן החליט למנות אישה בתור המובילה של משימה זאת. קלפנה דאטא, שהייתה המהפכנית הבולטת בקבוצה באותה תקופה, נעצרה שבעה ימים לפני האירוע ובשל כך, ואדדאר הונחתה להוביל את ההתקפה. במסגרת ההכנות נשלחה ואדדאר לאימונים לשימוש בנשק.
לאחר התלבטויות באשר לתאריך התקיפה, הוחלטה על ליל 23 בספטמבר כתאריך מתאים. חברי החוליה קיבלו כדורי ציאניד והונחו לבלוע אותם אם יתפסו.
חברי החוליה התחילו את ההתקפה על המועדון בשעה 22:45 כאשר היו כ-40 איש בתוך המועדון עצמו. חברי החוליה התחלקו לשלוש קבוצות שונות שתקפו את המועדון מכיוונים שונים. כאשר ההתקפה החלה, מספר שוטרים ששהו במועדון שלפו את האקדחים שלהם והחלו לירות, ואדדאר נפגעה מכדור בודד. על פי דו"ח המשטרה מהאירוע, באירוע נהרגה אישה אחת ונפצעו ארבעה גברים ושבע נשים אחרות.
מותה.
ואדדאר נלכדה פצועה על ידי המשטרה הבריטית ובלעה את גלולת הציאניד שלה על מנת להימנע ממעצר ותחקור. גופתה נמצאה וזוהתה על ידי המשטרה רק בבוקר שלאחר האירוע. בחיפוש על הגופה נמצאו מספר עלונים וטיוטה של תכנון ההתקפה. במהלך הנתיחה שלאחר המוות נמצא כי הפגיעה מהכדור הייתה משנית ומותה נגרם בשל גלולת הציאניד.
מורשתה.
הסופרת הבנגלית המפורסמת סלינה חוסיין הגדירה את ואדדאר כ-"אידיאל נשי" ובכך סימנה אותה כדמות נשית בולטת בלאומיות הבנגלית. לזכרה הוקמה הקרן "Birkannya Pritilata Trust" שמשמעות שמה הוא "הקרן לאשה האמיצה פריטילאטה". הקרן מציינת את יום הולדתה מדי שנה במספר אירועים בהודו ובבנגלדש. ב-2012, פסל ברונזה של ואדדאר הוצב בסמוך לבית הספר שהוקם ליד המיקום ההיסטורי של המועדון.
מלבד כך, מקומות רבים במחוז הולדתה צ'יטגונג קרויים על שמה, ובכללם גם חלקים מכמה מוסדות לימוד. בנוסף לכל הוקמו כמה בתי ספר על שמה בבנגלדש.
על סיפורה ובהשראתה נעשו מספר סרטים בוליוודיים שמתוכם בולט במיוחד הסרט "Khelein Hum Jee Jaan Sey" מ-2010 שזכה לתפוצה משמעותית. בסדרה "Snatches: Moment's From Women's Lives" של ה-BBC מ-2018 מופיע קטע קצר הנקרא כמונולוג מפיה של ואדדאר.
מרגרט נייט
מרגרט א. נייט (באנגלית: Margaret E. Knight; ה-12 בפברואר 1838 עד ה-12 באוקטובר 1914) הייתה ממציאה אמריקאית, הידועה בעיקר בגלל המצאת שקית הנייר שטוחת התחתית. היא כונתה בעבר "הממציאה המפורסמת ביותר במאה ה-19".
חיים מוקדמים.
מרגרט נייט נולדה ב-14 בפברואר 1838 בעיירה יורק במדינה מיין בארצות הברית, לאביה ג'יימס נייט ואמה האנה טיל. לאחר שאביה נהרג, כשהייתה צעירה, היא עברה עם משפחתה למנצ'סטר ניו המפשייר. היא קיבלה השכלה בסיסית, אך היא ואחיה עזבו את בית הספר כדי לעבוד בחוות כותנה.