בתום מלחמת ששת הימים התארגנה החטיבה בבסיס האם החדש שלה בשדה תימן ובשנת 1968 שונה שמה לחטיבה 875. במסגרת ההתארגנות הזאת הועברה החטיבה לרשות אוגדה 143 של פיקוד הדרום, נטלה חלק פעיל בהחזקת קו בר-לב במהלך מלחמת ההתשה, ועסקה בפעילות מבצעית ברצועת עזה שכללה סיורים ומרדפים.
ב-9 בספטמבר 1969 נערך מבצע רביב - פשיטה משוריינת של צה"ל לאורך חמישים קילומטרים בחוף המערבי של מפרץ סואץ. לתפקיד מפקד המבצע מונה מח"ט 8, אל"ם אורי בר-און. בר-און מינה לתפקיד מפקד כוח הפשיטה את סא"ל ברוך הראל ("פינקו"), שהיה סגן מפקד חטיבה 8 והמתין באותה תקופה למינויו למפקד חטיבה 14. המבצע שהיה ראשון מסוגו בצה"ל אשר כלל, כוח שריון המורכב מטנקי טירן 5 ונגמ"שי BTR-50 שהוכפפו תחת פיקוד החטיבה, כוח ימי שהורכב מנחתות, לוחמי יחידה 707 ושייטת 13, בסיוע חיל האוויר ותותחנים, הצליח מעל למצופה.
ביולי 1973 הועבר בסיס האם של החטיבה למחנה פלוגות.
מלחמת יום הכיפורים.
ערב מלחמת יום הכיפורים כללה החטיבה, בפיקודו של אל"ם אריה בירו, שלושה גדודים ופלוגת סיור:
מהלכי החטיבה בדרום תעלת סואץ.
מלחמת יום הכיפורים תפסה את גדוד 129 של החטיבה בסוף אימון, טיפול ואחזקה במחנה צאלים. הגדוד שוחרר ממילואים ביום שישי וגויס למלחמה למחרת. את מלאכת גיוס יתר החטיבה ניהל סגן מפקד החטיבה סא"ל נחמיה דגון בבוקר ה-6 באוקטובר. הגדוד השתתף במסגרת החטיבה בבלימת כוחות מצריים בגזרת ציר הגידי מול הארמייה השלישית.
ב-7 באוקטובר החלו להגיע הכוחות הראשונים של החטיבה לאזור בסיס רפידים שבסיני, לאחר נסיעה ממחנה פלוגות על גבי זחלים. עם הגעתה של החטיבה לסיני הועברה לרשות אוגדה 252 ושולבה במשימת הבלימה של הצבא המצרי, אשר באותו הזמן כבר הספיק לצלוח את תעלת סואץ ולהגיע לקרבת מעבר הגידי:
במהלך מלחמת יום הכיפורים השתתפה החטיבה בקרבות בלימה רבים כנגד הארמייה השלישית של הצבא המצרי בדרום תעלת סואץ, בגזרת מעברי המיתלה והגידי. ב-14 באוקטובר השתתף גדוד 89, יחד עם טנקים ופלס"ר מחטיבה 401 וגדוד 202 של הצנחנים בקרב ואדי מבעוק, בו נבלם ניסיון ההתקדמות של הצבא המצרי מזרחה.
לאחר צליחת תעלת סואץ ומעבר אוגדות 143, 162 ו-252 לגדה המערבית של התעלה, נשארה החטיבה לכתר את הארמייה השלישית (בשלב זה הוחזר גדוד 121 למסגרת החטיבתית).
בצהרי ה-18 באוקטובר, במהלך ההכנות לקראת תקיפת מערכי הצבא המצרי, נפגע זחל"ם הפיקוד של החטיבה מפגז ארטילריה. כתוצאה מכך נפצעו אריה בירו וקצין האג"ם. לאחר פציעתו של אריה בירו הועברה החטיבה לפיקודו של אל"ם אברהם ברעם (מפקד חטיבה 164).
ב-23 באוקטובר הועברה החטיבה לרשות אוגדה 440, כשחלק מגדוד 121 שונע לאזור ראס סודר. ואילו ב-26 באוקטובר הועבר הפיקוד על החטיבה לאל"ם אהרון גל (שטנגל).
לאחר המלחמה חזרה החטיבה להיות כפופה לאוגדה 143 ונשארה בסיני עד להסכמי הפרדת הכוחות עם מצרים. עם שחרורהּ חזרה החטיבה לבסיס האם שלה במחנה פלוגות.
גדס"ר 87.
גדוד הסיור 87 הוא גדוד סיור משוריין, אשר הוקם במאי 1973 והשתייך לאוגדה 143. החימוש העיקרי של הגדוד כלל טנקים מסוג M60A1 פטון חדישים ומרכיב סיורי על בסיס נגמ"שים מסוג M-113 וג'יפים קלים. פלוגת הג'יפים התבססה, כמעט בשלמותה, על פלס"ר 87 של חטיבה 8 במלחמת ששת הימים (מספר הגדוד נלקח אף הוא מהפלס"ר).
במהלך מלחמת יום הכיפורים נלחם הגדוד, בפיקודו של סא"ל בנצי כרמלי, מול הצבא המצרי ומנע ממנו לכבוש את אזור גבעות 'חמדיה' ו'כישוף', אשר שלטו על אזור הצליחה המיועד. במהלך קרב זה נהרג המג"ד בנצי כרמלי. מחליפו סא"ל יואב ברום נלחם בגבורה בקרבות החווה הסינית ונפל ב-16 באוקטובר 1973. במהלך המלחמה התקדם הגדוד עד לחוף האגם המר הגדול ובכך הצליח למעשה לאתר את ה"תפר" בין שתי הארמיות המצריות בסיני. לאחר מכן השתתף הגדוד בבלימת התקפת הנגד של הדיוויזיה המצרית המשוריינת ה-21.
בעת צליחת התעלה נע הגדוד בראש כוחות אוגדה 143 והצליח לפרוץ אל קו המים. בהמשך חיפה הגדוד בעת צליחת הצנחנים לצד המערבי של תעלת סואץ.
במהלך הצליחה קיבל הגדוד שינוי משימה ונשלח לטהר את צומת הצירים טרטור-לקסיקון בחווה הסינית. בתום קרב קשה, בו היו לגדוד נפגעים רבים ביניהם גם מפקד הגדוד הטרי יואב ברום, צורפו שרידי הגדוד ליחידות לוחמות אחרות והמשיכו להילחם עד להפסקת האש בפאתי אסמאעיליה, בצידה המערבי של תעלת סואץ.
לאחר הפסקת האש הוקם גדוד הסיור מחדש על בסיס נגמ"שים וג'יפים קלים בלבד, המצוידים בטילי נ"ט מדגם טאו. לאחר נסיגת כוחות צה"ל מהגדה המערבית של תעלת סואץ הוחזר הגדוד לימ"ח ושם פורק, כשהטנקיסטים של הגדוד הועברו לחטיבה 8 ואילו אנשי הנגמ"שים והג'יפים הועברו לחטיבה 421, שם עברו להוות פלס"ר חטיבתי.
ב-19 במאי 2005 קיבל הגדוד תעודת הערכה מטעם אלוף פיקוד דרום - דן הראל, על הישגיו במהלך מלחמת יום הכיפורים.
חטיבה 8 לאחר מלחמת יום הכיפורים.
בשנת 1974 נבנתה החטיבה מחדש כחטיבת שריון, הכוללת שלושה גדודי טנקים מסוג M48A3 פטון. בשנים שלאחר מלחמת יום הכיפורים נטלה החטיבה חלק פעיל בתעסוקות מבצעיות רבות בקווי ההפרדה בסיני וכגדודי חי"ר ברצועת עזה, בערבה, באילת, בגבול לבנון וברמת הגולן.
בשנים שקדמו למבצע שלום הגליל שודרגו טנקי החטיבה למגח 6ב'. במהלך המלחמה גויסה החטיבה, אולם לא נטלה חלק פעיל בלחימה.
החטיבה נטלה חלק פעיל במהלך שתי האינתיפאדות ובמיוחד בלטה במהלך מבצע חומת מגן, בה פגעה במספר רב של מחבלים הן בשטחי יהודה ושומרון והן בחבל עזה.
בשנת 2004 פורקה החטיבה בעקבות תהליך ארגון מחדש בצה"ל, אולם הוקמה כעבור שנה, בשנת 2005, בעקבות פנייה של ותיקי החטיבה לרמטכ"ל דאז משה יעלון, עת אוחדה עם חטיבה 640 של פיקוד הצפון. בעקבות איחודה הוסבה לחטיבת טנקי מרכבה.
במהלך קיומה, הוחלף מספרה של החטיבה 4 פעמים. הפעם הראשונה הייתה בשנת 1968, הפעם השנייה ביוני 1982 במהלך מלחמת לבנון, הפעם השלישית בשנת 1986 והפעם הרביעית, בשל הלחץ אשר הפעילו חיילי החטיבה ויוצאיה, בשנת 1996 עת הוחזר לה המספר 8.
ביולי 2014, במהלך מבצע צוק איתן, הופעלו בצווי 8 לתעסוקה מבצעית בגבול הצפון גדוד ההנדסה ואחד מגדודי הטנקים של החטיבה (גדוד 8528 בפיקודו של סא"ל יריב אלעני). שני גדודי החטיבה נקראו להחליף גדודים סדירים בגבול הצפון על מנת שאלה האחרונים יוכלו לקחת חלק פעיל בלחימה ברצועת עזה. טנקי הגדוד נפרסו לאורך הקו הכחול מראש הנקרה שבמערב, דרך זרעית, אביבים, רכס רמים והר דב שבמזרח. ולאורך הקו הסגול שבגולן מהר רם ועד תל פרס.
בדצמבר 2020 החלה החטיבה בהסבה לטנקי מרכבה סימן 3ד ב"ז.
כיום (2022) חטיבה 8 היא חטיבת מילואים פעילה, בפיקודו של אל"ם ראדי עזמה, השייכת לפיקוד הצפון.
עיטורים.
חטיבה 8 היא חטיבת השריון בעלת המספר הרב ביותר של עיטורי גבורה בצה"ל. העיטור ניתן לשלושה מלוחמי החטיבה:
פרט לכך לחטיבה מעוטר בעיטור העוז ובעיטור המופת:
בשנת 2008 קיבל גדוד 89 של החטיבה את עיטור ההצטיינות ליחידות המילואים מנשיא המדינה, שמעון פרס.
בשנת 2014 קיבל גדוד 89 קיבל את עיטור ההצטיינות ליחידות המילואים מנשיא המדינה.
בשנת 2012 זכתה החטיבה במקום השלישי בבית המילואים בפרס הרמטכ"ל.
ב-5 באוגוסט 2013 קיבל גדוד 121 של החטיבה את עיטור ההצטיינות ליחידות המילואים מנשיא המדינה.
בשנת 2013 זכתה החטיבה בתעודת הערכה מיוחדת של מפקד זרוע היבשה בנושא האימונים.
ב-6 ביולי 2021 קיבל גדוד 121 של החטיבה את עיטור ההצטיינות ליחידות המילואים מנשיא המדינה
מופע הקולנוע של רוקי
מופע הקולנוע של רוקי (באנגלית: The Rocky Horror Picture Show) הוא סרט קומדיה-אימה מוזיקלי בבימויו של ג'ים שרמן, שמבוסס על תסריט מאת שרמן וריצ'רד או'בריאן שגם הלחין את השירים. הסרט מתבסס על המחזמר "מופע האימים של רוקי" שהוצג ב-1973. הסרט הוא פארודיה על סרטי האימה של תקופתו, בין היתר פרנקנשטיין וקינג קונג, ונחשב לאחד מסרטי הפולחן המובהקים ביותר, ואולי המפורסם שבהם.
בסרט, שהוקרן לראשונה בבריטניה ב-14 באוגוסט 1975, מככבים בארי בוסטוויק, סוזן סרנדון וטים קארי. שחקני המשנה בסרט הם נל קמפבל, פטרישיה קווין, פיטר הינווד, ג'ונתן אדמס, צ'ארלס גריי וריצ'רד או'בריאן. גם זמר הרוק הפופולרי מיט לוף משתתף בסרט. קארי, או'בריאן וקמפבל השתתפו גם בהצגה עליה מבוסס הסרט, ומיט לוף הצטרף אליהם בבכורה בברודוויי.
ריצ'רד או'בריאן, מעבר לתפקידו כריף ראף, אף כתב את המחזמר המקורי, את התסריט (ביחד עם ג'ים שרמן), את המילים לשירים ואת הלחן.
תקציר העלילה.
הסיפור, המסופר כולו דרך דיווחו של דמות הקרימינולוג (בגילומו של גריי), מתחיל בזוג "מרובע", בראד מייג'ורס (בוסטוויק) וג'נט וייס (סרנדון), אשר מודיעים בשירה על אירוסיהם, לאחר שהשתתפו בחתונת חבריהם, בני הזוג בטי וראלף האפשט. הם מחליטים לבקר את חברם דוקטור אברט ו. סקוט, המורה לשעבר שלהם והאיש שהכיר ביניהם.
במתכונת סרטי אימה מקובלת, במהלך נסיעתם אירע תקר באחד מגלגלי המכונית שלהם, והם נאלצים לצעוד לטירה מבודדת ביער, בתקווה למצוא שם טלפון. בטירה הם פוגשים בדוקטור פרנק נ. פורטר (קארי), מדען טרנסווסטיט מכוכב הלכת "טרנסקסואל" שבגלקסיית "טרנסילבניה", העורך מסיבה לרגל יצירתו של גבר מעשה ידיו, רוקי הורור (הינווד), במשרתיו האחים ריף-ראף (או'בריאן) ומאג'נטה (קווין) ובגרופית של פרנק, קולומביה (קמפבל). המפגש עם ד"ר פורטר ועם שוכני הטירה הנוספים מוביל את בראד וג'נט לגילויים בלתי צפויים בקשר למיניותם.