בעידודו של האן נרשם דרה לטורניר קונג פו אליו נרשם גם צ'נג, תחת הדרכתו של מורה הקונג פו התחרותי מאסטר לי, ליחסיהם עליות ומורדות עד אשר האן מספר לדרה שאשתו וילדו נהרגו בתאונת דרכים, באשמתו. במהלך התחרות נוקט מאמן יריבו של דרה בפעולה בלתי ספורטיבית כאשר הוא מורה לתלמיד אחר שלו לשבור את רגלו של דרה. האן מרפא את דרה באמצעות כוסות רוח ודרה חוזר לגמר, מנצח את צ'נג וזוכה לכבוד חבריו.
הכנסות.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-11 ביוני 2010. בסוף השבוע הראשון להקרנתו גרף הכנסות של 55 מיליון דולר ודורג מעל הסרט "צוות לעניין", אשר זכה רק לכמחצית מהסכום. בתום השבוע השני להקרנתו הסרט כבר עבר את רף ה-100 מיליון בהכנסות בארצות הברית וזכה לירידות מתונות יחסית בהכנסותיו. נכון ל-6 בספטמבר 2010 הסרט עומד על הכנסות של כ-176 מיליון דולר בארצות הברית וכ-158 מיליון בשאר העולם.
ביקורות.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 66%, שמבוסס על 193 ביקורות. האתר Metacritic הקצה לסרט ציון של 61 נקודות, שמבוסס על 37 ביקורות ממבקרים מרכזיים.
רוג'ר איברט מ"מגזין שיקגו" נתן לסרט ביקורת חיובית, ונתן לו ציון של שלושה וחצי כוכבים מתוך ארבעה, וטען ש"זהו סרט מקסים ועשוי כהלכה שעומד בזכות עצמו". קלאודיה פוג מ-"USA Today" ואוון גלייברמן מ"Entertainment Weekly" העניקו לסרט ציון B, בטענה ש"הכימיה בין ג'יידן סמית' לג'קי צ'אן טובה, הסרט אמין ושנון", הם גם הוסיפו ואמרו בכלליות על הסרט עצמו "מצחיק ואמין".
כמה מבקרים הבחינו שהדמויות בסרט צעירות בהרבה מהדמויות בסרט המקורי. סימון אברמס מ"Slant Magazine" נתן לסרט ציון של כוכב וחצי והצהיר ש"הדמויות לא מספיק בוגרות כדי לשכנע בצורך שלהן להוכיח את עצמן". הוא גם אמר ש"מה שהכי מאכזב זה הרומן של דרה עם מיי יינג. הילדים האלו עדיין לא בגיל ההתבגרות, וכבר יש להם האשמות אחד כלפי השני..."
ביקורת נוספת התייחסה לכך שהסרט מכונה "קראטה קיד" אך בפועל האומנות בו היא קונג פו ולא קראטה, דבר שגרם לחלק מהיוצרים להציע שם אחר לסרט, מה שלא התקבל בסוף.
קסטרא
עמינדב אלטשולר
עמינדב אלטשולר (תרס"א, 1901 - ג' בניסן תשכ"ח; 1 באפריל 1968) היה איש "ההגנה", שותף לגאולת אדמות הנגב.
תולדותיו.
נולד ברחובות, בנם הצעיר של מחלה ויצחק זאב אלטשולר, מחלוצי העלייה הראשונה, שהיו ממייסדי המושבה. בשנת 1918 התנדב אלטשולר לגדודים העבריים. בשנים 1923-1920 עסק באימון שוטרים בעיר טבריה, ולאחר מכן שירת במשטרה העברית של תל אביב עד 1930. היה חבר בהגנה.
בשנת 1930 הצטרף אלטשולר למשה סמילנסקי במשימת גאולת קרקע בנגב. הוא דיבר ערבית על בוריה, הכיר את מנהגי הבדואים ונודע בכינוי חווג'ה אמין. הדבר סייע לו ליצור קשרים עם ראשי ההנהגה המקומית בנגב ובעזה, וכך יצר חוזי קנייה לכשישים אלף דונם של קרקעות שהיו בבעלות ערבית. בעקבות משבר כלכלי שפקד את היישוב, נבצר מסמילנסקי לקיים את החוזים ולשלם את סכומי הכסף למוכרים הערבים, וגאולת הקרקעות הועמדה בסכנה. קיום ההסכמים עבר לידי הקרן הקיימת לישראל, ואלטשולר המשיך לעסוק בתחום זה בשליחותה.
למרות גזירות הספר הלבן, לפיה נכלל הנגב כולו באזור שבו אסורה לגמרי כל העברת קרקע ליהודים, הצליח אלטשולר להמשיך בגאולת הקרקעות. לשם כך הוא זייף תאריכים מוקדמים מן התקופה שקדמה לגזירות הספר הלבן. בסך הכל הצליחו אלטשולר ועמיתו חירם דנין לגאול כרבע מיליון דונם. השטחים שנרכשו והועברו לבעלות יהודית שימשו בסיס להתיישבות היהודית בנגב. במשך שנים היה אלטשולר התושב היהודי היחיד בבאר שבע הערבית, אך בתקופת המאורעות עקר מבאר שבע ועבר להתגורר בבית אשל. הוא נהג להסתובב במרחבי הנגב ברכב משוריין של "ההגנה" כדי שיוכל להמשיך בפעילותו.
בשנת 1939 התמנה אלטשולר לקצין ביטחון בדרום ים המלח מטעם חברת האשלג. בשנת 1942 חזר לפעילות של גאולת האדמות בנגב, עד להחלטת האו"ם על הקמת מדינת ישראל, בכ"ט בנובמבר 1947. על השטחים שנגאלו על ידו הוקמו, בשנת 1943, שלושת המצפים הראשונים בנגב: גבולות, בית אשל ורביבים. על שטחים אחרים בנגב שנגאלו על ידו הוקמו כעבור שלוש שנים, ב-6 באוקטובר 1946, יישובי 11 הנקודות. הנשיא חיים ויצמן והרב אברהם יצחק הכהן קוק כינוהו "גואל אדמות הנגב".
בהכירו את שפתם ומנהגיהם, התרועע אלטשולר עם בני השבטים הבדואים בנגב ועם נכבדי הערבים בבאר שבע ועזה, והדבר סייע לו לשאוב מהם מידע לצורך פעילותו. כאשר שמע כי שטח אדמה גדול בדרך לבית גוברין, שהיה שייך לעשיר ערבי, עומד להימכר לבנק הערבי, מיהר להגיע אל בעל האדמות ועל דעת עצמו נקב בסכום גבוה יותר מזה שהציע הבנק הערבי. רק לאחר מכן השיג את הסכמת יוסף ויץ (שהיה גיסו) לעסקה וסכומי הכסף גויסו לצורך ביצועה. על אדמות אלו הוקם הקיבוץ גלאון.
לאחר קום המדינה המשיך אלטשולר להתגורר בנגב ועבד בשרות האפוטרופוס לנכסי נפקדים. בשנת 1952 שב לרחובות והתמנה לממונה על השמירה במושבה.
משפחתו.
אלטשולר היה נשוי לפנינה בת אליעזר וולטוך. בנותיהם: אביבה קופרמינץ, אמו של האמן יורם קופרמינץ, ודליה פלד.
אחיו הוא נקדימון אלטשולר, אביו של גדעון אלטשולר. גיסיו, נושאי אחיותיו, הם: יוסף ויץ וגרו גרא.
מור אלטשולר
מור סלאי אלטשולר (נולדה ב־10 באוקטובר 1957) היא חוקרת במחשבת ישראל, בתחום הקבלה, החסידות והמשיחיות. כמו כן היא מפרסמת מאמרי פובליציסטיקה בעיתונות הישראלית, ומשתתפת בפאנלים שונים בנושאי אקטואליה.
אקדמיה.
מור אלטשולר נולדה בישראל לחרות וגדעון אלטשולר. היא בוגרת החוג לספרות ולתלמוד באוניברסיטת תל אביב. היא בעלת תואר שני בפילוסופיה יהודית מאוניברסיטת תל אביב, בהנחיית יוסף בן שלמה, ותואר דוקטור במחשבת ישראל מהאוניברסיטה העברית.
את עבודת הדוקטורט, בהנחייתו של יוסף דן, עשתה על "משנתו של ר' משולם פייבוש הלר ומקומה בראשית התנועה החסידית" והיא הוגשה לסנאט האוניברסיטה העברית בשנת תשנ"ה-1994. בעבודה זו טוענת אלטשולר כי מקורן של חלק מההנהגות החסידיות הוא ברבי יחיאל מיכל מזלוטשוב ולא במגיד ממזריטש יורשו של הבעל שם טוב.
בהמשך לעבודה זו, חשפה אלטשולר תוכנית ל"הבאת המשיח" בשנת ה'תקמ"א ואחריה. התוכנית הייתה של תלמידי המגיד ממזריטש, בהנהגת הרבי מזלוטשוב וקבוצה בעיירה קוריץ ובראשה רבי שלמה, המגיד מלוצק. תוכנית זו כללה רצון לשכנע את המתנגדים לחסידות, ובמיוחד את הגאון מווילנה, עלייה לארץ ישראל (על מנת לדווח על תחיית המתים) והפצת הספרות החסידית והקבלית. כתוצאה מן התוכנית הופצה באופן מאסיבי הספרות החסידית וספרות הקבלה באירופה, וכן התחוללו עליית החסידים ותחילת תנועת חב"ד.
בשנים 1994–1995 הייתה מרצה אורחת במרכז מיירהוף ללימודי יהדות באוניברסיטת מרילנד, וכן מרצה אורחת במחלקה לפילוסופיה ודתות באוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון. בשנים 1996–1997 הייתה מורה מן החוץ בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית. בשנים 1998–2002 הייתה עמיתה בכירה במרכז שלם בירושלים. החל משנת 2009 היא מרצה מן החוץ בסמינר הקיבוצים בתל אביב.
תקשורת ופובליציסטיקה.
בתחילת שנות התשעים עבדה אלטשולר ככתבת קול ישראל. בין השנים 1999–2004 פרסמה מאמרים פובליציסטיים בידיעות אחרונות. בין השנים 1998–2005 הייתה חברת צוות פופוליטיקה ו"פוליטיקה" בערוץ הראשון. לטענתה, מאז מתחה ביקורת על מינויו של עמיר פרץ לשר הביטחון הופסקה פעילותה בתוכנית.
אלטשולר מפרסמת מאמרים פובליציסטיים במדור הדעות של ynet ומאמרי ביקורת במדור הספרות של הארץ.
בשנת 2011 סטרה אלטשולר ליריב אופנהיימר, מזכ"ל שלום עכשיו דאז, בחדר האיפור של ערוץ 1, בטרם צילומי התוכנית "פוליטיקה" שבה היו אמורים השניים להשתתף. המניע לסטירה לדברי אלטשולר, היה שאופנהיימר שלח אליה תחקירני "שלום עכשיו" במסווה של סטודנטים, המצלמים סרט אקדמי, במטרה להכשילה.
פעילות ציבורית.
אלטשולר היא חברת הוועדה המייעצת למבקר המדינה. בעבר שימשה דירקטורית מטעם המדינה בארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי בירושלים. כמו כן היא חברת הנהלת אגודת זכות הציבור לדעת.
בשנות התשעים ניסתה להיבחר בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לכנסת, אולם לא נבחרה. לפני הבחירות לכנסת העשרים ואחת הצטרפה למפלגתו של בוגי יעלון.
משפחה.
אביה, גדעון אלטשולר, היה מפקד בחיל השריון ואיש ארץ ישראל השלמה. סבה, נקדימון אלטשולר, היה איש הסוכנות היהודית, בנו של יצחק זאב אלטשולר, ממייסדי רחובות.
אלטשולר היא תושבת כרמי יוסף, שאביה היה ממייסדיו. היא נשואה ואם לשניים. אחותה בשמת שלומציון נשואה לרב ארז סלע, מחבר הספר "ארזי הלבנון" על מסכת נזיר, העומד בראש מיזם אוצר החכמה.
מריהמן
מאריאנהמינה
מאריאנהאמינה
ים ארכיפלג
הניה
בראילוב
בראילוב (באוקראינית: Браїлів, בראיליב; בפולנית: Brajłów; ביידיש: בראלוב) הוא כפר עירוני במערב אוקראינה, כ-17 מיילים מהעיר ויניצה, אשר השתייך בעבר לחבל ארץ פודוליה, אך כיום משתייך למחוז ויניצה.
תולדות היישוב.
השם בראילוב מופיע לראשונה בכתב במאה ה-15 בתקופתו של בוגדן חמלניצקי. בעיירה נבנתה טירת עץ שאת שרידיה ניתן לראות כיום במרכז העיירה. ב-1740 החלו בבניית כנסיית המנזר של מסדר השילוש הקדוש, אשר הסתיימה ב-1780.