רם ברגמן (נולד ב-1970) הוא מפיק קולנוע ישראלי, ידוע בזכות הפקת הסרטים ההוליוודיים: "בריק", "לופר", "", ו"רצח כתוב היטב", שכולם נכתבו ובוימו על ידי ריאן ג'ונסון.
ביוגרפיה.
ברגמן נולד וגדל בראשון לציון, לאביו הייתה חנות למטבחים ואמו עבדה כמזכירה ביקבי כרמל. כנער שיחק בקבוצת הכדורגל מכבי תל אביב. לאחר הצבא חבר הציע לברגמן להצטרף לקורס לקולנוע באוניברסיטה הפתוחה, לאחר שעבד על סרט קצר נטש את הלימודים, החליט שהוא רוצה להתמקד בהפקת סרטים ולנסות את מזלו בארצות הברית.
קריירה.
ברגמן ירד תחילה לניו יורק ואחר כך עבר ללוס אנג'לס, ב-1991, בעקבות אחיו המתופף טל ברגמן, שניגן באותה עת עם כוכב הרוק הבריטי בילי איידול. הוא החל לעבוד בהוליווד כעוזר הפקה, תוך שהוא גם "מנסה להבין איך לעשות סרטים" ובאותה השנה הפיק את סרטו הראשון, ולמד את המקצוע בזמן העבודה. באחד ההפקות פגש במפיקה והבמאית דנה לוסטיג, ויחד החליטו להקים חברת הפקות משלהם.
חברת ההפקות של ברגמן ולוסטיג התמחתה בהפקות דלות תקציב, חלקן לא זכו להגיע לבתי הקולנוע, הפיקה כ-15 סרטים, כולל הסרט "סטריפטיז באיגואנה הכחולה" בכיכובה של דריל האנה משנת 2000, עד שהגיעה הההצלחה הגדולה. בשנת 2004, ברגמן פגש את הבמאי-התסריטאי ריאן ג'ונסון בזמן שג'ונסון ניסה ליצור את הסרט "בריק". ברגמן נזכר: "ריאן ניסה לעשות את הסרט הזה במשך שבע שנים אחרי שיצא מבית הספר וכשקראתי את התסריט, הבנתי שמעולם לא ראיתי דבר כזה." בעזרתו של ברגמן ג'ונסון הצליח להפיק את הסרט בהוצאה כספית נמוכה משמעותית. ברגמן תיאר את מערכת היחסים שלהם, כשאמר "אתה לא חושב כשאתה מתחיל למה זה יכול להוביל. אתה פשוט מתמקד ביצירת הסרט, אבל היום אנחנו שותפים ואני חושב שאני אהיה האיש המאושר ביותר אם אוכל להמשיך לעשות איתו סרטים עד סוף חיי". הסרט זכה בפרס מיוחד מטעם חבר השופטים בפסטיבל הסרטים סאנדנס בשנת 2005, ולשבחי מבקרי הקולנוע.
ב-2006 הפיק את הסרט "איזה מין הורים" בכיכובו של דני דה ויטו.
ב-2008 הפיק את הסרט "הנוכלים בלום". בו כיכבו שני השחקנים זוכי האוסקר אדריאן ברודי ("הפסנתרן") ורייצ'ל וייס ("הגנן המסור") על פי תסריט של ריאן ג'ונסון.
ב-2012 הפיק את הסרט "לופר" סרט מדע בדיוני הכולל מוטיב של מסע בזמן, שבוים על ידי ריאן ג'ונסון בכיכובם של ברוס ויליס, ג'וזף גורדון-לוויט ואמילי בלאנט. ב-2014 ברגמן חבר שוב לריאן ג'ונסון והפיק את "", הסרט השני בטרילוגיית סרטי המשך של "מלחמת הכוכבים".
ב-2013 הפיק את סרטה של נטלי פורטמן "סיפור על אהבה וחושך" על פי ספרו של עמוס עוז.
בנוסף ב-2013 הפיק את סרט הדרמה הקומית "דון ג'ון", בכיכובם של ג'וסף גורדון-לויט וסקרלט ג'והנסון.
בספטמבר 2019 הקימו ברגמן וריאן ג'ונסון את חברת T-Street, חברת יזמות שתפיק תכנים מקוריים לתוכניות קולנוע וטלוויזיה. המיזם מהוון במלואו על ידי חברת המדיה העולמית Valence Media .T-Street השיקה עם עסקת מבט ראשונה עם חברת של Valence Media לפרויקטים של סרטים וטלוויזיה. Valence Media מחזיקה בנתח מניות מיעוט משמעותי בחברה. ג'ונסון וברגמן מתכוונים ליצור יצירות מקוריות משלהם דרך החברה, ולהפיק ליוצרים נוספים.
רם ברגמן הפקות.
ברגמן הוא הבעלים והמייסד של חברת הפקת הסרטים, "רם ברגמן הפקות".
הכנסת ה-23
ג'רי ליבר ומייק סטולר
הפזמונאי ג'רום ליבר (באנגלית: Jerome Leiber; 25 באפריל 1933 – 22 באוגוסט 2011) והמלחין מייק סטולר (Mike Stoller; נולד ב-13 במרץ 1933) היו צמד יוצרים יהודים אמריקאים ושותפים להפקה מוזיקלית. ידועים בעיקר בחיבור "סטנדרטים" של רוקנרול (שירים שבוצעו על ידי אמנים רבים) ושיתוף הפעולה שלהם עם אלביס פרסלי. בין היתר חיברו את השירים Hound Dog (1952), Kansas City (1952), Jailhouse Rock (1957), Yakety Yak (1958), There Goes My Baby (1958), King Creole (1958), Saved (1960), Stand by Me (1961, עם בן אי קינג) ועוד. בשנות השישים התמקמו בבניין בריל בניו יורק ועבדו בהפקה מוזיקלית של להקות-נשים. ב-1953 ייסדו את חברת תקליטים Spark, שנמכרה לאטלנטיק רקורדס. בשנת 1987 הוכנסו להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
שנות ה-50.
שניהם הגיעו ממשפחות יהודיות. מוצאו של ליבר מבולטימור ומוצאו של סטולר מלונג איילנד, ניו יורק. הם נפגשו בלוס אנג'לס ב-1950. ליבר עבד לאחר הלימודים בסיטי קולג' של לוס אנג'לס בחנות תקליטים בשדרות פיירפאקס, סמוך לבית ספרו של סטולר. השניים התוודעו זה לזה על רקע אהבתם לסגנון הרית'ם אנד בלוז. השניים התחילו לכתוב יחד שירים וב-1952 התפרסם שירם Hound Dog אותו כתבו לזמרת ביג מאמא ת'ורנטון (ב-1956 הוא הוקלט על ידי אלביס פרסלי. הקלטה זו נכנסה בשנת 1988 להיכל התהילה של פרס גראמי). באותה שנה התפרסם גם שירם Kansas City על ידי זמר הרית'ם אנד בלוז ליטל וילי ליטלפילד . ב-1959 הוא הוקלט על ידי וילברט האריסון והיה ללהיט. הקלטתו נכנסה בשנת 2001 להיכל התהילה של פרס גראמי ונבחרה לאחד מ-"500 השירים שעיצבו את הרוקנרול". ב-1964 נכלל השיר באלבומה הרביעי של להקת הביטלס, "Beatles for Sale".
ב-1953 ייסדו השניים בלוס אנג'לס את חברת התקליטים Spark Records על מנת להפיק תקליטים למספר אמני רית'ם אנד בלוז ודו-וופ, בהם סליי פוקס, ארווין "ביג בוי" גרוב ולהקת הרובינס. עד מהרה מכרו ליבר וסטולר את החברה לאטלנטיק רקורדס ונותרו כמפיקים עצמאיים במסגרת החברה-הם. הם הפיקו תקליטים ללהקות הדריפטרס הקוסטרס וחיברו שירים שהפכו ללהיטים וקידמו את הרוקנרול, בהם בפרט Yakety Yak ו-Stand by Me. בנוסף, חיברו שירים לאלביס פרסלי שהיה אז בשיאו בהם שלושת שירי הנושא לסרטיו רוק בבית הסוהר, קינג קריאול ו-"Loving You" ושיר חג המולד Santa Claus Is Back in Town.
לאחר שנות ה-50.
בראשית שנות השישים התמקמו ליבר וסטולר בבניין בריל בניו יורק ומיצבו עצמם כמפיקי להקות-נשים. בין היתר העסיקו כנגן אולפן ועוזר הפקה את פיל ספקטור, שיהפוך לאחר ממפיקי המוזיקה החשובים בעולם. כן כתב ספקטור יחד עם ג'רי ליבר את להיטו של בן אי קינג "הארלם הספרדית". הם הקימו עוד מספר חברות תקליטים קטנות וקצרות-יומין והפיקו עבור חברת יונייטד ארטיסטס. באותה עת עבדו בעיקר עם להקת השנגרי-לה'ס ועם הזמרת פגי לי, לה כתבו והפיקו את הלהיטים I'm a Woman (1962) וזוכה פרס גראמי, (1969). ב-1972 הפיקו את שירם האחרון שהיה ללהיט, Stuck in the Middle With You. ב-1975 הפיקו את תקליטה של פגי לי, "Mirrors" (התקליט ראה אור מחדש ב-2005 בשם "Peggy Lee Sings Leiber and Stoller").
כריסטופר קונדנט
כריסטופר קונדנט (באנגלית, Christopher Condent ; סביבות 1710, פלימות' שבדבון, אנגליה - 1770, צרפת) היה פיראט אנגלי, שהוביל את החזרה לים המזרחי.
קריירה.
שמו האמיתי של כריסטופר קונדנט אינו ברור. הוא נודע בשמות המשפחה קונדנט, קונגדון, קודון, קונור או קונדל. נקרא גם בשמות פרטיים שונים כולל ויליאם, כריסטופר, אדמונד, אדוארד או ג'ון. לעיתים קרובות הוא מכונה כריסטופר קונדנט, אך ידוע בעיקר בכינוי "בילי עם יד אחת".
במהלך נסיעה ברחבי האוקיינוס האטלנטי, הרג קונדנט איש צוות הודי, שאיים להצית את מחסן אבקת השריפה של הספינה. זמן קצר לאחר מכן הם השתלטו על ספינת סוחר, ״הדוכס מיורק״. לאחר ההשתלטות הצוות התפצל בין שתי הספינות, כאשר כריסטופר קונדנט נבחר לקפטן ספינת הפיראטים.
סביב שנת 1718, כאשר וודס רוג'רס הפך למושל באיי בהאמה והוטל עליו התפקיד להשתלט על שודדי הים הקאריביים, עזבו קונדנט וצוותו את ניו פרובידנס. באיי כף ורדה תפסו קונדנט ואנשיו ספינה עם יין פורטוגזי. לאחר מכן הפליג קונדנט לברזיל, שם תפס ספינות נוספות, ומדי פעם כרת את אוזניהם ואת אפם של אסירים פורטוגזים. לאחר מכן הוא חזר לאזור כף ורדה, שם כבש שיירה של עשרים אוניות קטנות וספינת מלחמה הולנדית ליד סנטיאגו. קונדנט שמר על ספינת המלחמה, וכינה אותה ה״דרקון הלוהט״.
קונדנט שם מצור על הספינה האנגלית ״רייט״, וכן על ספינה פורטוגזית וכלי שיט הולנדי עם 26 תותחים. כשהוא השאיר את ה״רייט״ מאחור, הוא הוביל צי של שלוש אוניות לחוף הזהב (גאנה) שם השתלטו על ספינות נוספות: ״המלכה ההודית״, ״התהילה״, וספינה הולנדית נוספת.
באפריל 1719 הגיע קונדנט למדגסקר והקים בסיס בסאנט-מארי. שם הוא שילב כמה מהצוות הוותיק של ג'ון הלסי לשלו. הוא ניצל את הידע שלהם על האזור לטובתו כשהוא שט לאורך החוף ההודי והים האדום בחיפוש אחרי שלל נוסף. שודדי ים אחרים, כמו אדוארד אנגלנד וג'ון טיילור, שהיו על סיפונה של ספינת ״הפנינה״, עקבו אחר קונדנט מניו פרובידנס למדגסקר.
בניסיון לא להכעיס עוד יותר את ״חברת הודו המזרחית״, אסר קונדנט על הצוות שלו, להתעלל באנשי צוות או בנוסעים שהם תפסו. באותה עת, הנוכחות הקבועה של הצי המלכותי, באוקיינוס ההודי, הגדילה את הסיכונים של שודדי הים באופן משמעותי.
קונדנט וצוותו חזרו לאי סיינט-מארי, וחילקו את השלל הגדול שתפסו, שכל אחד מהם קיבל בסביבות 3,000 ליש"ט כל אחד. בשנת 1721 הפליגו קונדנט וארבעים מחברי הצוות האחרים שלו לאי בורבון ושם ניהלו משא ומתן עם מושל צרפת לקבל חנינה. עשרים או יותר מהגברים התיישבו באי. קונדנט התחתן עם גיסתו של המושל, ובשנת 1723 נסע לצרפת, שם התיישב עם אשתו בברטאן והפך לסוחר עשיר בסאן-מלו.
דגל.