משוואה כללית ממעלה שישית ניתנת לפתרון במונחים של פונקציות קמפה דה פרייט. ישנן משוואות ממעלה שישית הניתנות לפתרון על ידי פונקציה היפרגאומטרית כללית במשתנה אחד, באמצעות הגישה של פליקס קליין לפתרון משוואה ממעלה חמישית.
דוגמאות.
, שנחקרה בעבודה הראשונית על מנוע הקיטור, היא משוואה ממעלה שישית עם שני משתנים.
אחת השיטות לפתרון משוואה מעוקבת כוללת שינוי במשתנים כדי להשיג משוואה ממעלה שישית, שמשתניה ממעלות 6, 3 ו-0 בלבד. בדרך זו, ניתן לפתור אותה כמו משוואה ריבועית.
אוסף ולמדונה
דאצ'יה דוקר
דאצ'יה דוקר (באנגלית: Dacia Dokker) היא מכונית מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב הרומנית דאצ'יה אשר מיוצרת משנת 2012 ועד היום על ידי חברות בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו: "Renault Argentina" ו-"Renault Tanger Méditerranée" ברישיון "דאצ'יה".
בישראל.
דגמי "דאצ'יה דוקר משווקים בישראל. מחיר היחידה 95,990 ש"ח, לדגם 1.5 ליטר טורבו דיזל, נכון לינואר 2019.
בולי מדינת ישראל - שנת 1960
בשנת 1960 הנפיק השירות הבולאי של מדינת ישראל 27 בולי דואר חדשים בערך נקוב כולל של 6.56 ל"י, ובעלות כוללת של 6.81 ל"י.
רקע.
תאריכי הדפסה.
החל מהנפקות שנת 1960 החל השירות הבולאי להדפיס את מועד ביצוע ההדפסה בשולי גיליונות הבולים. עובדה זו מאפשרת להתחקות אחר מועדי ההדפסה המקוריים וההדפסות החוזרות של בולי ישראל. נוהג זה ממשיך מאז ברציפות.
שיטת הדפוס.
בשנת 1960 הודפסו חמש סדרות בשיטת שקע וחמש סדרות בשיטת פוטוליטו.
המעצבים.
מרבית הבולים של שנת 1960 הוכנו בידי בכירי המעצבים בישראל, אשר עיצבו בולים גם בשנים קודמות. פרידל שטרן, אשר קלדרון ו-אוסוולד אדלר הצטרפו לראשונה בשנה זאת לקבוצת מעצבי הבולים.
בולים מן המניין.
בשנת 1960 הנפיק דואר ישראל סדרה חדשה של בולים מן המניין בעיצוב חדש.
במקור נועדו בולים אלו לבטל את תוקפם של כל הבולים הקודמים שערכם היה נקוב בפרוטות. הבולאים בישראל קיבלו את הבשורה הזאת ברגשות מעורבים, ולצד אלו שקיוו כי התוכנית להחלפת בולים תאפשר להם להיפטר ממלאים מיותרים של בולים ישנים, היו רבים שהתרעמו על הפרת ההבטחה שתוקף בולי הדואר לא יפוג בעתיד. לאור המחאות וקשיי הביצוע של המרת הבולים הישנים הוחלט לבטל את ההחלטה על ביטול תוקף בולי הפרוטה.
הבולים עוצבו בידי אוטה וליש.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:.
הבולים האלו הודפסו במועדים הבאים (לפני תאריך ההנפקה):
בנוסף, חידש הדואר את מלאי הבולים מסדרה זו שאזלו בבתי הדואר, והדפיס מהם במהלך שנת 1960 כמות נוספת לאחר מועד ההנפקה המקורי:
בולי דואר אוויר.
בשנת 1960 החלה הנפקת הסדרה השלישית של בולי דואר אוויר בישראל. בולים אלו נועדו להחליף את הסדרה הקודמת שהונפקה החל משנת 1953 ועסקה גם היא בנושא נוף הארץ.
הבולים עוצבו בידי פרידל שטרן.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
הבולים האלו הודפסו במועדים הבאים (לפני תאריך ההנפקה):
כמות הבולים שהודפסה בטרם ההנפקה ונשמרה במחסני הדואר סיפקה את צורכי הדואר בשנת 1960 ולא היה צורך בביצוע הדפסות חוזרות של בולי דואר אוויר לחידוש המלאי.
בחירת הנופים המייצגים את הערים השונות שהופיעו בבולי הסדרה הייתה כרוכה במאבקים רבים
בולי דמי דואר.
השימוש בבולי דמי דואר מן הסדרה השנייה, אשר הונפקו בשנת 1952, הופסק ב-5 בינואר 1960. דואר ישראל לא הנפיק עוד בולי דמי דואר, ותשלום הקנסות ממועד זה ואילך בוצע באמצעות בולי דואר רגילים.
בולי זיכרון קבועים.
יום העצמאות.
הבולים עוצבו בידי צבי נרקיס.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
מועדים לשמחה.
הבולים עוצבו בידי אשר קלדרון.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
בולי יובלות.
הרצל.
הבול עוצב בידי מקסים וגבריאל שמיר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
הנריטה סאלד.
הבול עוצב בידי אוסוולד אדלר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
בולי אירוע.
שנת הפליט העולמית.
הבולים עוצבו בידי אוטה וליש.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
הכור הגרעיני.
הבול עוצב בידי פאול קור.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
תביב.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:.
תביב - גיליונית זיכרון.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:.
גיליונית הזיכרון הוצעה למכירה רק במהלך ימי התערוכה.
הקונגרס הציוני הכ"ה.
הבול עוצב בידי אוטה וליש.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
מליחה אפנאן
מליחה אפנאן (בערבית: مليحة افنان; 24 מרץ 1935–6 בינואר 2016) הייתה אמנית ילידת ארץ ישראל המנדטורית.
רקע.
אפנאן נולדה בחיפה להורים ממוצא פרסי שהשתייכו לדת הבהאית. סבא-רבא שלה היה בהאא אללה, הנביא-המייסד של הדת הבהאית. למרות זאת, אפנאן עצמה לא הייתה בהאית.
בשנת 1949, עברה מליחה אפנאן להתגורר בביירות עם משפחתה.  היא קיבלה תואר ראשון מן האוניברסיטה האמריקאית של ביירות ותואר שני באמנויות מבית הספר לאמנות ועיצוב "קורקוראן" בוושינגטון. אפנאן חיה בכווית מ-1963 עד 1966, בביירות משנת 1966 עד 1974 ובפריז משנת 1974 עד שנת 1997, אז עברה לגור בלונדון.
יצירותיה של אפנאן הוצגו בעיקר בצרפת ובלונדון. תערוכת היחיד הראשונה שלה, בגלריית אמנות בבזל  ב-1971, אורגנה על ידי האמן האמריקאי מארק טובי. יצירותיה כלולות באוספים של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, במוזיאון הבריטי בלונדון, באוסף האמנות הכתובה בגרמניה ובמכון העולם הערבי בפריז.
אפנאן מתה בלונדון בגיל 80.
קריירה אמנותית.
בילדותה, אפנאן הוקסמה מן השפה הכתובה ומאמנות הקליגרפיה. אף על פי שבביתה נכחו שלוש שפות - ערבית, אנגלית, עברית - היא לא ידעה קרוא וכתוב, והייתה משרבטת בכתב מומצא. מגמה זו גם בתוך יצירותיה, שם כתב ומספרים  דמיוניים נוכחים לרוב, אפילו בציורי הנוף שלה.
"אני אוהבת להסתכל על כתב יד," היא אמרה, "הם מרגשים אותי ויזואלית ומרגשים אותי עוד יותר כאשר אני לא יכולה לקרוא אותם, כי אז זה הרבה יותר מסתורי, הם יכולים להיות כל כך הרבה דברים אחרים, ולא סתם אמירה בנאלית." מאוחר יותר בחייה, היא קיבלה השראה נוספת ממארק טובי, שעבד עם כתב מופשט. הוא הדריך אותה בזמן ביקורה בשווייץ.
למרות שאפנאן לא הגדירה את עצמה או את יצירותיה כפוליטיות, היא לא הייתה אדישה למתרחש בעולם. במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, היא "השתמשה במבער" באמנות שלה. היא אמרה כי עבודתה מורכבת משרידי העבר, לא רק שלה אלא גם העבר של משפחתה ושל קודמיה.
העבודה שלה נעשתה בעיקר על נייר, עם לוחות צבע המכילים חומים, שחורים ואדומים. יצירותיה הושוו למגילות עתיקות ולטבלטורה. מקורות השראתה הגיעו ממגוון מקומות, ככל הנראה בזכות הרקע המזרח תיכוני שלה ובזכות החינוך והמשך חייה במערב.
היצירה שהעמידה אותה באור הזרקורים של עולם האמנות הייתה הסדרה "רעולה" (Veiled). אחרי פיגועי 11 בספטמבר, הסדרה נשענה על הסטריאוטיפים של דמות האישה הפרסית בשל הרעלות והכיסויים שהן לובשות. אפנאן לקחה את הרעלה והפכה אותה לסוג שונה של רעלה. הסדרה "רעולה" מתמקדת ברעלות הבלתי מוחשיות שכל בני האדם עוטים בתוך עצמם: "רגשות רעולים, איומים מרומזים, תחושות מצועפות." החומר בו השתמשה אפנאן עבור הרעלות שמעל עבודותיה היה גזה רפואית מבית המרקחת. היא לקחה את הגזה וצבעה אותה בצבעים שחורים וחומים, הניחה אותה על כתב, לפעמים אפילו יצרה באמצעותה צורות חדשות.
אפנאן דברה על העבודה שלה כבעלת שכבות, ואהבה את הרעיון של "שכבות" חיים המגלות את עצמן ביצירתה. היא הדגימה שיש שכבות של תרבויות עתיקות ביצירתה, ואמרה כי שכבות הצבע דומות לשכבות השמש על גבי הנייר.
תחום אחר ופחות מפורסם בעבודתה הוא תבליטי גבס. היא הייתה יוצרת תבנית וממלאה אותה בגבס; כשיבש הגבס הייתה מוציאה אותו מן התבנית. על הגבס ציירה ב"צבעי כדור הארץ, צבעים שרופים, חלודה."
היא גם יצרה מעין דיוקנאות, אך קראה להם "פרסונות". בעוד שדיוקנאות רגילים מבוססים לרוב על דמויות פרטניות, ה"פרסונות" שלה אינן של אדם מסוים. היא כינתה אותם מיזוגים של אנשים שהיא הכירה, אנשים שראתה, ואנשים שדמיינה.
אפנאן דחתה תוויות כמו "אמנית מזרח תיכונית" או "אמנית אישה" (Female Artist), כיוון שלדעתה אלו הם רק דברים שבמקרה נכונים. היא האמינה כי במקום להתמקד במה שהופך אנשים לשונים עדיף להתמקד ב"מכנה המשותף" של האנושות, וזה יהפוך את העולם למקום טוב יותר.
היא גם הביעה את אהבתה למקריות. אפנאן אמרה שהיא מעולם לא תכננה את העבודה שלה מראש, ואמרה כי "לעיתים קרובות המקרי הוא הרבה יותר עמוק ממה שמתכננים לעשות וממה שעושים."
תערוכות.
יצירותיה של מליחה אפנאן הוצגו בתערוכות רבות, ביניהן:
המלאכיות של צ'רלי (סרט)
אקוסואה אדומה אווסו
אקוסואה אדומה אווסו (באנגלית: Akosua Adoma Owusu ; נולדה ב-1 בינואר 1984) היא במאית, מפיקה וצלמת קולנוע אוונגרד גנאית-אמריקאית, אשר סרטיה ועבודות המיצב שלה הוצגו בפסטיבלים, מוזיאונים, גלריות, ואוניברסיטאות ברחבי העולם מאז 2005. אווסו משתמשת במגוון טכניקות הפקה כדי לייצר ויזואליזציה של מצב של "תודעה משולשת", מונח שהיא טבעה בהתייחסות לעקרון המרכזי של הסוציולוג ופעיל זכויות האזרח ו. א. ב. דו בויז מהטקס המכונן שלו, "The Souls of Black Folk" (1903). התודעה הכפולה על פי דו בויז מתארת את החוויה של שחורים אמריקאים במאמצם לפתח תחושה של עצמיות אל מול סביבה של אפליה ודחיקה אל השוליים מבחינה תרבותית.