נשפון הגדות הוא עטלף קטן יחסית לעטלפי פירות: אורך גופו 5 ס"מ ללא הזנב ו-8.5 ס"מ עם הזנב, ומשקלו הוא 6-10 גרם. זהו עטלף קטן הניזון מחרקים וכפי ששמו מרמז הוא פעיל בעיקר סביב מקווי מים כגון נחלים, אגמים, ברכות ושלוליות גדולות. הטרף שלו כולל בעיקר פרוקי-רגליים עם דגש על עכבישים וחרקים קטנים המעופפים מעל המים. בנוסף, הוא טורף גם דגיגונים קטנים, בעיקר מהמין גמבוזיה, ובכך הוא ייחודי בין עטלפי המזרח התיכון.
נשפון הגדות חי בלהקות ולן במערות. הוא פעיל בעיקר בלילה ולן ביום. ההריון של נשפוני הגדות באירופה אורך 50-60 יום, ובארץ - שבה חם יותר - משך ההריון אינו ידוע אך תלוי בטמפרטורה של הסביבה.
בעבר היה נשפון הגדות נפוץ מאוד בצפון ישראל אך נפגע קשות כאשר מערות עטלפים רבים הודברו בגז רעיל בשנות ה-60 של המאה ה-20. כיום אוכלוסייתו מתחילה להתאושש ומונה פחות מ-10,000 פרטים. מצבו בארץ עדיין מוגדר כ"נתון בסכנה".
נשפון הגדות
GRB 090423
GRB 090423 הייתה התפרצות גמא שנצפתה ב־23 באפריל 2009 בשעה 07:55:19 UTC על ידי לוויין המחקר Swift Gamma-Ray Burst Mission. תוצאות ההתפרצות נצפו מאוחר יותר בתחום התת־אדום ואפשרו לאסטרונומים לקבוע כי העצם שיצר את התפרצות הגמא הוא בעל הסחה לאדום של 8.2 ולפיכך הוא העצם המרוחק ביותר שנתגלה אי פעם, מרחק של 13.035 מיליארד שנות אור מכדור הארץ.
התפרצות גמא היא אירוע קוסמולוגי של התפרצות קרינת גמא. אלה הם האירועים האנרגטיים ביותר הידועים כיום באסטרונומיה. הן קורות בתדירות של כ־1–2 ליום בפיזור אקראי במרחב הקוסמולוגי, כשמשך ההתפרצות הוא בין שברירי שנייה לדקות ספורות ולכן קשה לבצע מדידות שונות בזמן ההתפרצות. ואולם לעיתים קרובות משאירה ההתפרצות קרינת המשך (Afterglow או הבזק משנה) בגלים אלקטרומגנטי ארוכים יותר שאפשר לצפות בהם שעות רבות ולעיתים ימים אחר כך. גלים אלה, ובהם קרינת רנטגן, קרינה על סגולה, אור נראה, קרינה תת־אדומה וקרינת רדיו מאפשרים את מחקר האירוע.
היקום היה רק בן 630 מיליון שנים כאשר GRB 090423 התפרץ, והתפרצות זו מוכיחה כי כוכבים מסיביים ביותר נולדו ומתו כבר בשלב כה מוקדם של היקום. התפרצות זו, ודומות לה, נותנות לנו הזדמנות ייחודית ללמוד את היקום הקדמון משום שיש מעט מאוד עצמים בוהקים דיים מתקופה זו שאורם חזק מספיק להגיע אלינו ולהיצפות בטלסקופ או טלסקופ חלל.
שמוראמת
פרוס העצרת
פרוס העצרת (או בפרוס העצרת) הוא מועד מיוחד ביהדות, שזוהה במהלך הזמן עם ל"ג בעומר.
מקור המונח.
המונח מופיע מספר פעמים במשנה ובתלמוד, בשתי משמעויות.
המשמעות הראשונה היא של תרומת הלשכה ומעשר בהמה, המתרחש לפני כל אחד משלושת הרגלים:
כמו כן, בגמרא קיים נימוק מדוע פרוס המועד הוא הזמן להפרשת מעשר הבהמה:
לפי רבי יוחנן, מדובר בזמנים בשנה בהן הבהמות רגילות ללדת. לפי רבי אחא ורבי תנחום בר חייא בשם רבי שמעון בן לקיש, מדובר בתקופה שבה נהגי בעלי הבהמות לכנס את בהמותיהם לקראת השחיטה, על מנת למכור את הבשר לעולי הרגל. לפי רבי יודן, נקבע המועד על מנת למנוע איחור בהבאת המעשר, ורבי יוסה מרחיב שהמועדים נבחרו להיות קרובים למועד על מנת למנוע שכחה, וכן כי מועד אחד (ולא שלושה) היה בלתי אפשרי לבעלי הבהמות.
המשמעות השנייה היא תאריך שבו מתריעים על מחסור במי שתייה במאגרים:
על פי מקור מהמאה ה-12, פרוס העצרת הוא המועד בו הפסיקו למות תלמידי רבי עקיבא, שלזכרם נהוגים מנהגי אבלות בימי ספירת העומר. מדובר בצידוק למנהג בחלק מהעדות באותה התקופה להקל במנהגי האבלות בל"ג בעומר:
משמעות השם.
עצרת הוא כינויו של חג השבועות, אך ניתן לפירוש גם כחג סוכות או פסח.
המילה "פרוס" עשויה להתפרש כ"ערב החג", כיוון שביוונית קיימת מילה דומה שמשמעותה "לפני", "בכיוון" או "לקראת". עם זאת, ב מפורשת המילה כ"חצי משלושים יום לפני החג", כנגזרת של המילה "פרס", שמשמעותה "חצי". לפי דברי רבי יוסי ברבי יהודה שם, משמעות הביטוי אינה בהכרח חמישה עשר יום, אלא גם שישה עשר.
התאריך של פרוס העצרת.
כאמור, שלוש אפשרויות הן שהתאריך המקורי של פרוס העצרת הוא ערב חג השבועות, ערב סוכות או ערב פסח. עם זאת, אין מקור ישיר התומך באחת מאפשרויות אלו.
לטענת רחל אליאור, מדובר בא' בסיוון, שחל חמישה ימים לפני חג השבועות בתאריכו כיום (ו' בסיוון) וארבעה עשר יום לפני חג השבועות על פי לוח השנה במגילות קומראן (ט"ו בסיוון):
גם הרמב"ם מתייחס לכך, במשנה תורה. הוא מוסר שמדובר בחמישה-עשר יום לפני העצרת שהוא כ' באייר:
תאוריה שונה טוענת שב"פרוס העצרת" מדובר בעשרים וחמישה ימים לפני עצרת (מחצית ספירת העומר). כלומר, כ"ה בעומר. על פי תיאוריה זאת, במעבר מלוח השנה הקדום ללוח השנה העברי במאה ה-4 לפסה"נ, הוקדמה מנחת העומר בשבוע וכך יום אמצע הספירה הפך ל-33.
לפי אפשרות אחרת, היא הפרשנות המקובלת היום, מדובר בחמישה-עשר יום לפני חג השבועות בתאריכו היום (ו' בסיוון), הוא ל"ג בעומר. המקור הראשון הידוע אשר נוקט בגישה זו הוא מהמאה ה-12:
אברהם טיקטין
רבי אברהם טיקטין (ל' בכסלו תקכ"ה 1764, שוורזנץ ליד פוזנה – כ"ב בטבת תקפ"א, 27 בדצמבר 1820) היה רב אשכנזי, רבן של ערים שונות ברחבי גרמניה ובסוף ימיו רבה של ברסלאו. בן דורם וידידם של רבי עקיבא איגר ורבי יעקב לורברבוים.
ביוגרפיה.
נולד לרב גדליה טיקטין רבה של שוורזנץ, ולאמו מרת פריידל, התייתם בגיל 9 (תקל"ד, 1774) ולמד מאז אצל גיסו, בעל אחותו ותלמיד אביו, רבי מרדכי מגריידיץ. בצעירותו למד בליסא ובה הכיר את רבי עקיבא איגר, רבי יעקב לורברבוים ורבי חיים אוירבך, ולמד עמם. כיהן בתחילת דרכו ברבנות על מקומו של אביו בשוורזנץ, ואחר כך גם כרבן של לונטשיץ וגלוגאו, בה כיהן שלוש עשרה שנים. בשנת תקע"ו התמנה כרבה של ברסלאו, בה כיהן עד פטירתו בכ"ב בטבת תקפ"א, 27 בדצמבר 1820.
נשא את אסתר בת ר' ארון קוטנר. ושם חמותו פריידל.
בנו רבי שלמה זלמן טיקטין מילא את מקומו כרבה של ברסלאו. בן נוסף שלו היה רבי יצחק טיקטין. בן נוסף שלו היה ר' משה טיקטין, שהוציא לאור ספרו "פתח הבית". וחתם על הספר "קורא הדורות", ווארשא תקצ"ח. עם אחיו רבי שלמה זלמן.
רבי אברהם טיקטין היה מגדולי דורו, רעו של רבי עקיבא איגר, שכתב עליו: "אך לאשר אני רואה דגם מסברא לא ניחא ליה [=שגם מסברה אין נוח לו] להגאון אבד"ק גלוגא נ"י חילוקי בזה, בטלה דעתי הנמוכה והחלושה נגד דעתו הגדולה של הגאון נ"י".
מתלמידיו:
ספריו.
חיבר לפחות עשרים ושבעה חיבורים, רובם לא נדפסו. ספרו היחיד שנדפס בחייו הוא "פתח הבית" (דיהרנפורט תק"פ). רבים מכתביו מצויים באוסף הרב רפאל רייכמן בירושלים, ומהם מתפרסמים מעת לעת קטעים בכתבי עת תורניים ובספרי זיכרון שונים.
ברוכים הבאים לשוודיה
פארסונס
אקוויפר
טיקטין (פירושונים)
משרט
משרט הוא כלי ידני המשמש בעיבוד מתכות. הוא משמש לסימון, בעיקר של קווים, על החומר, לפני עיבוד נוסף שלו. המשרט הוא עזר חשוב בהעברת התוכנית, או תבניות התכנון, אל החומר הגולמי. הוא משמש במקום סימונים בעפרון או בדיו מפני שבמתכות סימונים כאלו פחות מדויקים בגלל הרוחב שלהם, מטשטשים ונמחקים מהר. בניגוד לכך, סימוני המשרט הם באופן ניכר מאוד דקים ועמידים יותר. כאשר המתכת אינה מצופה, סימני צבע יכולים להגדיל את הניגודיות של סימוני המשרט, בלי לפגוע בדיוק ובעמידות של הסימון.
המשרט עשוי ממוט מתכת עם קצה מפלדה יצוקה, מוקשחת, ומעובדת בחום. החוד בקצה, המיצר את הסימון בפועל, מחודד לזווית של 30 או 40 מעלות. יש משרטים עם קצה מחודד יחיד, וישנם שבכל קצה שלהם יש נקודת חוד. משיכת חוד המשרט על פני המתכת מייצרת שריטה שטחית מאוד על פני השטח. בשימוש בסיסי, כדי לסמן קו, מושכים את המשרט לאורך מוט, למשל סרגל מתכת.
משרט גרירה.
הכלי משמש לסימון קווים במרחק שנקבע מקו הבסיס. החלק המעובד מושם על יחידה משופעת, כך שהאזור בו נדרש הסימון יהיה מאונך לפני משטח קבוע (למשל שולחן עבודה) והקו שיש לסמן יהיה מקביל למשטח של שולחן העבודה. את משרט הגרירה מכוונים לגובה הקו הרצוי. קו הסימון מתקבל על ידי גרירת משרט הגרירה על שולחן העבודה במקביל לאזור בו נדרש הסימון, באופן שהחוד יצור את קו הסימון הרצוי.
קלן האופטבאנהוף
קלן האופטבאנהוף (בגרמנית: Köln Hauptbahnhof) היא תחנת הרכבת המרכזית של קלן, מדינת נורדריין-וסטפאליה, גרמניה.
תחנת הרכבת ממוקמת במרכז העיר וסמוכה לקתדרלת קלן ולנהר הריין, אשר מעליו עוברות הרכבות על גשר הוהנצולרן בעת שנכנסות לתחנה מכיוון מזרח. כ- 280 אלף נוסעים משתמשים בתחנה מדי יום, מה שהופך אותה לחמישית בגרמניה מבחינת עומס נוסעים. לתחנה חשיבות רבה במערך התחבורתי בגרמניה ואף במדינות הסובבות אותה, והיא משמשת תחנת עצירה לרכבות מהירות רבות מסוג אינטרסיטי אקספרס ו-Thalys, כמו גם לרכבות בינעירוניות, מחוזיות ופרבריות.
היסטוריה.
עד שנת 1850 נבנו בקלן חמש תחנות רכבת שונות על שתי גדות הריין ותופעלו על ידי חברות פרטיות. בהמשך הוחלט לבנות תחנה נוספת אשר תהיה סמוכה לקתדרלה של העיר, אך במהרה הבינו שנכון יהיה להפוך את התחנה החדשה לתחנת רכבת ראשית שתחבר בין כל הקווים השונים.
תחנת הרכבת המרכזית הראשונה נפתחה בשנת 1859 ובסמוך לה נחנך "גשר הקתדרלה" מעל הריין (כיום זהו מקומו של גשר הוהנצולרן). התחנה הכילה ארבעה רציפי מסוף ושני רציפים שעברו דרכה ואיפשרו לרכבות להמשיך לצידה השני. התחנה צברה פופולריות ובמהרה הגיעה לגבול הקיבולת שלה.