היחסים בין סין-אלבניה הסתיימו עד 1978. אפילו לאחר הפילוג הסיני-אלבני, האלבנים סירבו לנרמל את היחסים עם ברית המועצות, והותירו את ארצם מבודדת כמעט לחלוטין מהעולם החיצון.
יחסי אלבניה–הפדרציה הרוסית.
מאז הכרזת העצמאות של קוסובו ב-2008, רוסיה גיבתה בעיקר את סרביה. עם זאת היחסים בין המדינות מתחילים להשתפר דרך הארגונים שהם חלק מהם. שגריר אלבניה ברוסיה בנובמבר 2018 הוא ארבן גזוני, ושגריר רוסיה באלבניה הוא אלכסנדר קרפושין. בתוך אזור הבלקן הרחב יותר נחשבת אלבניה למדינה הפרו-מערבית ביותר באזור, ובניגוד לשכנותיה (למעט קוסובו), יש לה תמיכה מועטה עד זניחה ברוסיה.
ביקורים רשמיים.
הוג'ה טס ביולי 1947 למוסקבה כדי לכרות הסכם סחר עם ברית המועצות ולעסוק במשא ומתן נוסף עם יוסיף סטלין.
במאי 1959 ביקר ראש ממשלת ברית המועצות, ניקיטה חרושצ'וב, בטירנה בביקורו הראשון של מנהיג רוסי במדינה. מטרת הביקור הייתה ללחוץ על אלבניה לשקם את היחסים בין יוגוסלביה-אלבנים וסובייטים-אלבניים, כמו גם "למקד את כלכלתם בגידול פרי הדר ולא להתרכז בתיעוש". חרושצ'וב ביקר גם בעיר העתיקה בוטרינט, דרומית, שם העיר לשר ההגנה הסובייטי רודיון מלינובסקי, "תראה, כמה זה נהדר! אפשר לבנות כאן בסיס אידיאלי לצוללות שלנו. יש לדאוג לדברים הישנים האלה [התייחסות לממצאים ארכאולוגיים] לחפור אותם ולזרוק לים". הביקור נכשל על ידי חוסר אמון הדדי, אשר הביא ליציאתו מהארץ יומיים לפני לוח הזמנים.
נציגויות דיפלומטיות.
אלבניה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה וקונסוליה כללית בסנקט פטרבורג. מאידך, רוסיה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה בלבד.
קאצ'ו א פפה
קאצ'ו א פפה (מאיטלקית: Cacio e Pepe, מילולית: "גבינה ופלפל") הוא מאכל פסטה מהמטבח האיטלקי, המזוהה עם מחוז לאציו והעיר רומא. פירוש השם הוא "גבינה ופלפל" בכמה ניבים איטלקיים מרכזיים. כפי שהשם מרמז, מרכיבי המנה פשוטים מאוד וכוללים פלפל שחור, גבינת פקורינו רומנו מגוררת וספגטי או טונרלי, השם המקובל בלאציו לספגטי אלה קיטרה - צורת פסטה ארוכה ומרובעת שנוצרת בעזר מכשיר שנקרא גיטרה. כשמכינים את המנה נותרים מעט ממי הבישול החמים עם הפסטה: החום ממיס את הגבינה, ואילו העמילנים במים עוזרים לכבוש את הפלפל והגבינה לפסטה. בטוסקנה נהוג להכין לפעמים את המנה עם פיצ'י - צורת פסטה ארוכה ועבה אופיינית לטוסקנה שניתן לתאר כספגטי מרודדים ידנית.
Juice (שיר)
Juice הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית-זמרת האמריקאית ליזו, השיר יצא לאור ב-4 בינואר 2019, כסינגל מתוך אלבום הבכורה של ליזו Cuz I Love You ועל ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי ליזו, תורן תומאס, ריקי ריד, סם סאמסר ושון סמאל ומשלב את סגנונות הפאנק והאר אנד בי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, הועלה לערוץ היוטיוב של ליזו ב-4 בינואר 2019. בקליפ ניתן לראות את ליזו בעירום עם בן זוג, בפרסומת לבושם יוקרתי, רוקדת עם רקדניות באמצע ספורט ומתארחת בתוכנית אירוח.
הצלחה.
הקליפ של השיר עומד נכון לפברואר 2021, על למעלה מ-80 מיליון צפיות ביוטיוב. כמו כן השיר הצליח להתברג למצעד הדאנס של הבילבורד.
ג'ין קריין
ג'ין קריין (באנגלית: Jeanne Elizabeth Crain; 25 במאי 1925 – 14 בדצמבר 2003) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
ביוגרפיה.
ב-1943, בגיל 18 הופיעה לראשונה בתפקיד קטן בסרט The Gang's All Here. תפקיד יותר רציני שיחקה בסרט Home in Indiana ב-1944, לצידו של וולטר ברנן. סרט זה זכה להצלחה וביסס את הקריירה שלה.
באותה שנה שיחקה בסרט המלחמה "הניצחון המכונף" (Winged Victory) שזכה לביקורות חיוביות.
ב-1945 שיחקה בסרט המוזיקלי "יריד המדינה" (State Fair) לצידו של דנה אנדרוז עם מוזיקה של ריצ'רד רוג'רס. קטעי השירה שלה דובבו על ידי הזמרת לואן הוגאן. באותה שנה שיחקה בסרט בצבת הקנאה לצידם של ג'ין טירני וקורנל ויילד. שני הסרטים האלה קצרו הצלחה וב-1946 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט Margie בו הפגינה את כישוריה בהחלקה על קרח.
ב-1949 שיחקה בסרטו המצליח של ג'וזף ל. מנקייביץ' "מכתב לשלוש נשים" לצידן של לינדה דרנל ואן סאות'רן. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר.
באותה שנה הגיעה לפסגת הצלחתה בסרט "פינקי" בבימויו של איליה קאזאן. בסרט זה העוסק בתופעת הגזענות בארצות הברית היא מגלמה אחות לבנה ממוצא אפריקאי שמגיעה לדרום כדי לעזור לקהילת השחורים המדוכאים. על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר אך הפסידה אותו לאוליביה דה הבילנד בסרט היורשת.
ב-1951 שיחקה בסרט "יומנו של רופא" (People Will Talk) לצידו של קרי גרנט.
לאורך הקריירה שלה הופיעה ב-39 סרטים ובסדרות טלוויזיה. סרטה האחרון היה Skyjacked לצידו של צ'רלטון הסטון (1972).
מדינות מיאנמר
Fever (אלבום של קיילי מינוג)
Fever (בעברית: חום) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת-יוצרת האוסטרלית קיילי מינוג. האלבום יצא לאור ב-1 באוקטובר 2001, על ידי חברת התקליטים פרלופון רקורדס. ב-26 בפברואר 2002, הוא יצא לאור גם בארצות הברית על ידי קפיטול רקורדס ובכך נהיה לאלבום הראשון שלה ששוחרר במדינה מאז אלבומה השני ב-1989.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
רקע.
מינוג עבדה על אלבום עם מגוון כותבים ומפיקים שביניהם קת'י דניס, רוב דייוויס, ריצ'רד סטנרד, ג'וליאן גאלגר, טומי די, טום ניקולס ופסקל גבריאל. מטרתה של מינוג הייתה ליצור אלבום נו-דיסקו עם השפעות של יורו-פופ ודאנס-פופ. בנוסף האלבום הושפע גם מסינת'פופ וממוזיקת מועדונים.
סינגלים.
מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים: "Can't Get You Out of My Head" אשר הופץ בספטמבר 2001, והפך לסינגל המצליח ביותר בקריירה של מינוג, הוא הגיע למקום הראשון ב-40 מדינות שונות ונמכר ביותר מ-6 מיליון עותקים, מה שהופך אותו לשיר הנמכר ביותר שלה ולאחד מהשירים הנמכרים ביורת בכל הזמנים.
לימים, הוא הפך לשיר המזוהה ביותר ים מינוג ביחד עם השיר "I Should Be So Lucky". לאחר מכן, יצאו הסינגלים "In Your Eyes" ו-"Love at First Sight" אשר גם זכו להצלחה בעולם כאשר נכנסו לעשירייה הפותחת של אירופה הוט 100. הסינגל האחרון מהאלבום "Come into My World" גם זכה להצלחה בעולם ואף זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הקלטת הדאנס הטובה ביותר". על מנת לקדם את האלבום, מינוג יצאה לסיבוב ההופעות השביעי שלה "KylieFever2002".
ביקורות והצלחה.
עם יציאתו, האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים שרבים מהם שבחו את הפקת האלבום. בדומה לשיריו, האלבום זכה להצלחה ענקית בעולם, הוא מכר כ-10 מיליון עותקים ונחשב לאלבום המצליח ביותר בקריירה של מינוג. הוא הגיע למקום הראשון במדינות רבות ביניהן בריטניה, אוסטרליה, אוסטריה, גרמניה ואירלנד ואף הגיע למקום ה-3 בארצות הברית ונהיה לאלבום הראשון של מינוג שהגיע לחמישייה הפותחת בארצות הברית וגם הפך לאלבום המצליח ביותר שלה במדינה.
באוסטרליה, האלבום הגיע למעמד שבע פלטינות עם מכירות של 490 אלף עותקים. גם בבריטניה האלבום זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למעמד 5 פלטינות ואף הגיע בפעם הראשונה גם למעמד פלטינה בארצות הברית. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 הוכרז כי האלבום הוא האלבום ה-13 הנמכר ביותר בבריטניה באותו עשור. ב-2002 הוא זכה בפרסי המוזיקה הבריטית בקטגוריית "האלבום הבינלאומי של השנה".
מיקיטלה (פירושונים)
בית הכנסת קהל אוחריד (איסטנבול)
בית הכנסת קהל אוחריד (בטורקית: Ahrida Sinagogu, מכונה גם "אָחְרִידָה") הוא בית כנסת, אשר פועל בשכונת באלאט בעיר איסטנבול מהמחצית השנייה של המאה ה-15. בית הכנסת הוקם על ידי יהודים רומניוטים שהועברו מאוחריד אשר בשטחי מקדוניה הצפונית המודרנית, לאיסטנבול במסגרת טרנספר אוכלוסיות שביצע מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית ברחבי הבלקן לאחר שהכריע את האימפריה הביזנטית. במהלך המאה ה-17 נהרס המבנה הקדום, ועל יסודותיו הוקם בית כנסת חדש על ידי הקהילה הספרדית שהתיישבה בעיר ולתוכה נטמעה הקהילה הרומניוטית.
היסטוריה.
תיעוד ליהודים רומניוטים ואשכנזים המתגוררים באוחריד קיים משלהי המאה ה-11. בעיר פעל טוביה בן אליעזר שמקור משפחתו ממגנצא. בן אליעזר העמיד תלמידים רבים ואחד מהם לאו מונג המיר את דתו לנצרות אורתודוקסית וכיהן לימים כארכיבישוף של אוחריד. בהמשך נודע הרב יהודה לאון מוסקוני אשר חי במהלך המאה ה-14.
ב-1395 נכבשה אוחריד על ידי צבאותיו של ביאזיט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך המאה ה-15 תקופת שלטונו של מהמט השני הוכרעה האימפריה הביזנטית, והעות'מאנים ביצעו טרנספר אוכלוסיות של יהודים ונוצרים מהשטחים האירופיים לשטחי אסיה הקטנה. יהודים רבים הגיעו לקונסטנטינופול והועסקו שם בעבודות כפייה שעיקרן שיקומה של העיר. יהודי אוחריד הקימו קהילה גדולה יחסית בקונסטנטינופול אשר נודעה במקורות כ"קהל אחרידה" או "קהל אוחריד" ולה שלושה בתי כנסת. בהמשך, הגיעו לעיר מגורשי ספרד והקהילה הרומניוטית נטמעה בהדרגה לתוך הקהילה הספרדית. מראשית המאה ה-17 לא מתועדת עוד קהילה מאורגנת באוחריד.
המבנה.