בחנוכה בשנת 2017, השתתפה בפסטיגל ושנה אחר כך, השתתפה פעם נוספת במופע.
בשנים 2018–2019 השתתפה בעונות 1–3 של סדרת הנעורים "כפולה" בתור "נמסיס" (אסותא\אלימור אלימלך דינר).
משנת 2018 משחקת בסדרה "צומת מילר" בתפקיד רותם, בתו של עופר הסוכן של אדיר מילר. בנוסף, משתתפת בתוכנית "הכל הולך" ברשת 13.
ב-2019 שיחקה בסדרה "גיבור אמיתי" ב-yes.
ב-2021 גילמה בסדרה "שקשוקה" את המורה אילנה. בנוסף הופיעה בסדרות "החנות שיש בה הכל" ו"שבאבניקים".
צבי עלי בקר
צבי עלי (הנרי) בקר (באנגלית: Henry E. Baker; 1908–1994) היה משפטן ישראלי, משנה ליועץ המשפטי לממשלה ושופט מחוזי בישראל, ממנסחי מגילת העצמאות.
ביוגרפיה.
בקר נולד בסקוטלנד בשנת 1908. בשנת 1929 סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת אוקספורד והחל לעבוד כעורך דין בלונדון. הוא היה ממיסדי תנועת "הבונים" בלונדון. עלה לארץ ישראל בשנת 1933 ובשנת 1934 קיבל רישיון עריכת דין בארץ ישראל לאחר שעבר את מבחני ההסמכה לעורכי דין זרים. בארץ ישראל עסק במגוון של עיסוקים משפטיים. בין היתר פרסם בשנת 1937 ספר על דיני חברות במשותף עם רשם החברות עורך הדין ח. קנטרוביץ'. הוא היה כתב לענייני משפט שהביא פסקי דין בפלסטיין פוסט ובשנת 1938 מונה לערוך את רבעון פסקי הדין הרשמי של בית המשפט העליון בתקופת המנדט הבריטי - The Law Reports of Palestine. הוא היה מרצה ובוחן בבית הספר המנדטורי למשפטים ושידר בקול ירושלים שיחות קצרות בענייני משפט. בשנת 1939 הרצה על המשפט הבינלאומי ובתחילת 1946 נתן סקירה שבועית על העיתון הרשמי.
ביולי 1942 נתמנה למנסח החוקים של ממשלת המנדט והיה ממלא מקום התובע הכללי כשהלה היה בחופשה. בעת פיצוץ מלון המלך דוד היה בחדרו שלא נפגע, אך הוא נותר לכוד בתוכו במשך שעתיים עד שחולץ ממנו. בקר התגורר בבית הלברייך ברחוב המלך ג'ורג'. בפברואר 1947, בעת שהבניין הוחרם לטובת הצבא הבריטי, הורשה בקר להישאר בבניין בזכות תפקידו הרם.
לקראת הקמת המדינה נטל חלק בניסוחה של מגילת העצמאות לצידם של דב יוסף, אורי ידין וחיים כהן. לאחר הקמת המדינה מונה ב-21 במאי 1948 ליועץ המשפטי לממשלה בפועל. עם מינויו של יעקב שמשון שפירא ליועץ המשפטי לממשלה, בתחילת יולי 1948, היה בקר לסגנו. בשנת 1949 עמד בראש ועדה שדאגה לאפשר לתלמידי בית הספר המנדטורי למשפטים לסיים את לימודיהם. בקיץ 1949 היה נציג משרד המשפטים במשלחת השיחות הכספיות עם הממלכה המאוחדת.
במאי 1950 מונה לכהונת שופט בבית המשפט המחוזי בירושלים ובמקביל כיהן כשופט בפועל בבית המשפט העליון בשנים 1950 עד 1952. בשנת 1954 ביקר במשך שלושה חודשים במערכת המשפט בארצות הברית.
בשנת 1963 מונה לנשיא בית המשפט המחוזי בירושלים. בתפקיד זה דן בשני משפטים שעוררו סערה בציבור הישראלי ואף בציבור בעולם. האחד הוא משפטו של השופט אליעזר מלחי שהואשם בקבלת שוחד, אותו זיכה. השני הוא משפטו של מייקל רוהאן, שהואשם בהצתת מסגד אל-אקצא לגביו קבע כי אינו כשיר לעמוד לדין בשל מחלת הנפש שלקה בה.
בקר פרסם מספר ספרים בנושאים משפטיים, ביניהם הספר ניסוח ופרשנות שפרסם בשנת 1963 והספר שיטת המשפט בישראל שפרסם בשנת 1957.
ב-16 במאי 1974 פרש מכס השיפוט, ובשנת 1994 נפטר.
הערות שוליים.
אנשי פפואה
אנשי פפואה (באנגלית: Papuan people) הם ילידי גינאה החדשה ואיים שכנים הדוברים את השפה הפפואית. לעיתים קרובות מבחינים בין אנשי פפואה לבין האוסטרונזיאנים (Austronesians) הדוברים שפה שהוכרה בגינאה החדשה לפני כ-3000 שנים.
גנטיקה.
במחקר משנת 2005 (ASPM gene variants) שנעשה על השפעתם של הומולוגים (גנים) על הפרעות באישיות ובהתנהגות כמו מיקרוצפליה (הפרעה בתפקוד המוח הגורמת לפיגור התפתחותי קוגניטיבי ומוטורי) נמצא שבקרב אנשי פפואה ישנו דירוג גבוה ביותר של כ-59.4% לגן מפותח וחדש מסוג D, שהוא גן בן 6000 שנה בקירוב. בעוד שלא ידוע בדיוק איזה יתרון הגן הזה מספק, נראה שהוא עובר ברירה טבעית באוכלוסיות, שורד את האבולוציה ומעניק יתרון ממשי מעצם גידולו המהיר.
שרפת ביומסה
שרפת ביומסה היא שרפה של צמחייה יבשה או חיה, מכוונת על ידי אדם או כזו המתלקחת ממכת ברק. מעריכים כי מרבית שרפת הביומסה, בעיקר באזורים הטרופיים (אולי אף 90 אחוזים), היא מעשה ידי אדם, לטובת בירוא השטח לשימוש בקרקע. שרפות טבעיות שנדלקות מברקים אטמוספיריים אחראיות ככל הנראה לכעשירית מכלל השרפות. שרפת ביומסה משמעותית מתרחשת גם ביערות הצפוניים של רוסיה, קנדה ואלסקה.
שרפת ביומסה היא מקור משמעותי של גזים ושל חלקיקים לאטמוספירה - אזורית וגלובלית. רוב שרפת הביומסה בעולם מתרחשת באזורים הטרופיים - ביערות הטרופיים של דרום אמריקה, דרום מזרח אסיה ובסוואנות של אפריקה ושל דרום אמריקה. שרפת ביומסה היא נושא רב תחומי, ומתייחסים אליו גם בתחומי המחקר של אקולוגיית בעירה, מדידת שרפות, מידול שרפות, חישה מרחוק, פליטת חלקיקים וגזים משרפות וכן השפעות פליטות אלה על האקלים.
חוקרים מצאו כי לשרפת ביומסה השפעה משמעותית על פולסים של מתאן שנצפו בתקופות שונות. העלייה הגלובלית של המתאן ב-1997 למשל, נזקפה לשרפת שטחי צמחייה הרחבים, לשרפת הכבול מתחת לפני הקרקע באינדונזיה ולשרפות ביערות הצפוניים של רוסיה ב-1998. העלייה במתאן מ-2000 ל-2003 מיוחסת להגברת הפליטות משרפת יערות צפוניים בתקופה זו.
השפעה כימית של תוצרי הפליטה.
שרפת ביומסה היא גורם משמעותי של חלקיקים ושל גזים לאטמוספירה ברמה גלובלית. פליטות החלקיקים ופליטות הגזים כתוצאה משרפת ביומסה תלויות בטבעו של החומר, הקשור במערכת האקולוגית ובטמפרטורת האש, אשר תלויה גם היא במערכת האקולוגית. הביומסה מורכבת בעיקר מפחמן (כ-45% מהמשקל) וכן מימן וחמצן (55% מהמשקל), כמו גם מעט חנקן, גופרית, זרחן, אשלגן, וכמויות קטנות אף יותר של כלור ושל ברום.
בעירת החומר בשרפה מלאה מייצרת פחמן דו-חמצני ואדי מים כתוצרים העיקריים על פי הריאקציה:
formula_1
כאשר formula_2 מייצג את התרכובת האופיינית של חומר ביומאסיבי. במקרים מציאותיים יותר, שבהם הבעירה היא חלקית, באש קרה יותר או מחוסרת חמצן - שלב העשן של השרפה, פחמן משתחרר בצורות של formula_3, formula_4 כפחמימנים שאינם מתאן (formula_5), וכן כתרכובות אורגניות שונות מחומצנות למחצה, כולל אלדהידים, כוהלים, קטונים וחומצות אורגניות, וכן פחמן שחור.
גאוגרפיה של שרפת ביומסה.
בעבר רווחה ההנחה כי שרפת ביומסה היא בעיקר תופעה טרופית. זאת משום שרוב המידע הגאוגרפי על פיזור השרפות הגיע מהאזורים הטרופיים. מידע מועט מאוד היה זמין על פישוט השרפות בזמן נתון ביערות הצפוניים, שהם רבע מכלל היערות בעולם.
יש מספר סיבות לכך ששרפות ביערות צפוניים הן חשובות מאוד. היערות הצפוניים רגישים מאוד להתחממות גלובלית. שינויים קטנים בטמפרטורת הקרקע עשויים להשפיע על משוב האלבדו של קרח ושל שלג (שינוי באחוז הקרינה שמחזירה הקרקע). לפיכך, תהליכי בליעת קרינה תת-אדומה של גזי חממה, תוצרי פליטת שרפות, כמו גם שינויים באלבדו הקרקע כתוצאה משרפות, משמעותיים יותר מאשר באזורים הטרופיים. ביערות הצפוניים התחממות גלובלית תוביל לאקלים חם ויבש יותר, והדבר עלול להגביר אף יותר את תדירות השרפות המלוות בפליטת פחמן דו-חמצני ומתאן, שיגבירו שוב את אפקט החממה וכך הלאה.
לשרפות ביערות הצפוניים יש את האנרגיה הרבה יותר בטבע. איכול הדלק (שנכללים בו כל החומרים הדליקים בסביבת השרפה) ליחידת שטח ביערות הצפוניים הוא מסדר גודל של 25,000 ק"ג להקטר, הגדול בסדר גודל אחד מהיקף הדלק באזורים הטרופיים. שרפות ביערות צפוניים גדולים בדרך כלל מתפשטות במהירות רבה, על פי רוב ב'שרפות צמרות', אשר שורפות את העץ כולו עד לצמרת. בבעירת יערות צפוניים רחבים משתחררת אנרגיה רבה שיכולה לייצר עמוד עשן קונבקטיבי במעלה הטרופוספירה, שלעיתים אף מצליח לחדור את הטרופופאוזה (הגבול שבין שתי שכבות האטמוספירה - טרופוספירה וסטרטוספירה) אל הסטרטוספירה, אשר גובהה המינימלי הוא באזור זה.
הטמפרטורה הנמוכה של הטרופוספירה באזור היערות הצפוניים אחראית למיעוט באדי מים המצויים בה. המחסור באדי מים ודלילות קרני השמש במשך רוב השנה, אחראיים לייצורו הדל עד מאוד של הרדיקל הידרוקסיל, OH. רדיקל זה הוא 'אוכל הנבלות' הכימי בטרופוספירה והוא קובע את משך החיים האטמוספירי של גזים טרופוספריים רבים, כולל מתאן המיוצר על ידי שרפת ביומסה. לפיכך לגזים המיוצרים על ידי שרפה, כמו פחמן חד-חמצני, מתאן ותחמוצות חנקן יהיה משך זמן ארוך יותר ביערות הצפוניים.
השפעה על אקלים ומזג האוויר.
חלקיקים מוצקים שמיוצרים בבעירה, הקטנים בדרך כלל מ-10 מיקרומטר, כמו עשן או פיח, משוחררים גם הם אל האטמוספירה. חלקיקים אלה בולעים ומפזרים את קרני השמש ולפיכך משפיעים על האקלים המקומי, האזורי והגלובלי. יתרה מזו, חלקיקים אלה, ובמיוחד אלו הקטנים מ-2.5 מיקרון, עלולים להוביל לבעיות בריאותיות כנשאפים, ובעיקר בעיות בנשימה. הגזים והחלקיקים המיוצרים במהלך שרפת הביומסה מובילים ליצירה של ערפיח.