במשחק מיינקראפט, דמות המכשפה מבוססת על באבה יאגה.
אזכורים בקולנוע.
הסרט הישראלי הקצר בבגה יצא ב-2012 בבימויה של גן דה לנגה, הסרט עוסק במכשפה ששמה (בבגה) לקוח בהשראה מבאבה יאגה. הסרט התחרה בפסטיבל קאן ופרסי אופיר.
בסרט ג'ון וויק שיצא בשנת 2014 מתוארת הדמות המרכזית על ידי יריביו, לאורך כל הסרט, בשם "באבה יאגה".
הדמות מופיעה גם בשובר הקופות הרוסי "הבוגאטיר האחרון" משנת 2017.
אזכורים רבים של באבה יאגה מופיעים בסרט ביקום הקולנועי של מארוול בשם אנטמן והצרעה, שיצא ביולי 2018, והם נמשכים בגרסה אלטרנטיבית שלו, בסדרה מה אם...?.
בסרט Hellboy משנת 2019 (בכיכובו של דייוויד הארבור), מופיעה באבה יאגה בשתי סצנות חשובות ומשחקת דמות משנית חשובה בעלילת הסרט.
בסדרה ״על טבעי” בעונה 15 פרק 16- האחים דין וסאם ווינצ׳סטר מחסלים את ה״באבא יאגה״ לאחר שזו ניזונה מילדים.
בעונה השנייה של הסדרה "המכשף" מבית נטפליקס מופיעה דמות מרושעת בשם "וולת' מייר" או "האם בת-האלמוות" המבוססת על באבא יאגה.
אנדרה קאבוש
אנדרה קאבוש (; 5 בנובמבר 1906 - 4 בנובמבר 1944) היה סייף הונגרי יהודי. אלוף אולימפי בעל 4 מדליות מהן 3 זהב משתי אולימפיאדות (לוס אנג'לס 1932 וברלין 1936) ואלוף עולם בעל 7 מדליות מהן 6 זהב.
קאבוש שהה במחנה עבודה בזמן השואה, ובהמשך חזר לבודפשט ופעל במחתרת האנטי-נאצית עד למותו ב-1944 בנסיבות שלא הובררו עד תום.
קריירת הסיוף.
קאבוש החל את קריירת הסיוף כאשר קיבל מידיד ציוד לסיוף כמתנת יום הולדת. לאחר שקיבל את המתנה, הסתיר אותה בארונו, אך כאשר הידיד התגרה בו, נרשם למועדון סיוף, והפך לאחד הסייפים הטובים בעולם בזמנו.
ב-1928 זכה באליפות סלובקיה במדליית הזהב בסיוף בחרב. ב-1931 זכה במדליית הכסף באליפות העולם בסיף בתחרות החרב. ב-1933 וב-1934 זכה במדליות זהב אישיות באליפות העולם, וב-1931, 1933, 1934 ו-1935 זכה במדליות הזהב הקבוצתיות. בין חבריו לקבוצה היו היהודים אטילה פטשאואר ושנדור גומבוש.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה קאבוש במדליית זהב קבוצתית, ובמדליית ארד אישית בחרב. בתחרויות הקבוצתיות ניצחה קבוצתו את ארצות הברית (3-13), איטליה (2-9) ופולין (1-9) בגמר.
קאבוש לא היה משופע באמצעים כחבריו לקבוצה, שהיו לרוב ממשפחות עשירות. בעקבות ניצחונו באליפות אירופה ב-1934, פרש מהסיוף לזמן מה כדי לפתוח חנות מכולת. לאחר שמצא פטרון עשיר, שב לסייף, והוביל את הונגריה לניצחון נוסף באליפות אירופה ב-1935.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה קאבוש בשתי מדליות זהב. הוא הוביל את קבוצתו למדליית הזהב פעם נוספת, כשהיא בלתי מנוצחת, וזכה במדליית הזהב האישית בחרב עם 24 ניצחונות ב-25 קרבות.
עבודות כפייה ומוות.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, השתנה לרעה מצבם של יהודי הונגריה. קאבוש גויס לשירות עבודת הכפייה ושהה שם במשך 5 חודשים. לאחר מכן שהה במחנות הצבא ההונגרי ולימד את הקצינים סיוף. בעזרת קצין צבא ידידותי נשלח ביוני 1944 לקרובי משפחה בבודפשט ושהה בביתם, תוך שהוא פעיל במסגרת המחתרת ההונגרית. בנובמבר 1944 נסע בעגלה עם סוסים על גשר מרגיט בבודפשט, כאשר תקלה טכנית הביאה לפיצוץ מתקן שהצמידו הגרמנים לגשר, בציפייה לבואו של הצבא האדום. קאבוש, ועמו רבים אחרים, טבעו בנהר הדנובה. ישנם דיווחים סותרים על מותו, אך כולם מציינים כי טבע בדנובה בראשית נובמבר 1944.
ב-1986 הונצח קאבוש ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט.
באבא יאגה
בבה יגה
בבה יאגה
דמאן ודיו
באבה יגה
באבא יגה
באבא יגא
באבה יגא
בבא יגה
בבא יגא
בבה יגא
בבא יאגה
בבא יאגא
בבה יאגא
באבא יאגא
באבה רוגה
בבה רוגה
בבא רוגה
צחי אילוז
צחי אילוז (נולד ב-13 באוגוסט 1978) הוא כדורגלן עבר ישראלי, וכיום מאמן כדורגל.
קריירה מקצוענית.
אילוז גדל בשכונת גבעת אולגה שבחדרה. הקריירה של אילוז התחילה בקבוצת הנוער של מכבי חיפה. באותה התקופה הוא שיחק גם בנבחרת הנוער של ישראל. כשהגיע לגיל בוגרים עבר לקבוצה השנייה בעיר, הפועל חיפה, ששיחקה באותה העת בליגה הבכירה דאז, הליגה הלאומית (כיום ליגת העל).
בשלב זה, צחי אילוז לא הצליח עדיין לממש את הפוטנציאל שלו ועבר לשחק בדרגים נמוכים יותר. אילוז שיחק בקבוצות הכח עמידר רמת גן, הפועל חדרה ועירוני קריית שמונה. אחרי 3 שנים ברמות הנמוכות, חזר לליגה הבכירה, כאשר הוחתם על ידי מועדון הכדורגל מכבי נתניה, מה שהפך לשיא קריירת הכדורגל שלו. אחרי שנה וחצי במכבי נתניה, חזר להפועל חיפה. בתום עונה בודדת בחיפה, חזר לשחק ברמות הנמוכות של הכדורגל בישראל.
בשנת 2011 החל לשחק עם מועדון כדורגל חדרה בליגת האולמות.
בשנת 2018 מונה אילוז למאמן קבוצת הנוער של הפועל חדרה מהליגה הלאומית, וסייע לה לעלות לליגת העל לנוער. בתום עונת 2018/2019, על אף שהצליח להשאיר את הקבוצה בליגת העל, פוטר אילוז
ב-26 בדצמבר 2020 מונה אילוז למאמנה של מועדון כדורגל חולון ירמיהו מליגה א'.
כדורגל חופים.
המפנה בקריירה שלו הגיע, כאשר גילה את ענף כדורגל החופים. בעונת 2007 הפך לכדורגלן החופים המפורסם ביותר בישראל, בעודו מוביל את קבוצתו, יהלומי "אגדיר" נתניה לתואר האליפות של הליגה הישראלית בכדורגל חופים עם 18 שערים, כשהוא עונד את סרט הקפטן. במקביל, צחי אילוז גם נבחר להיות הקפטן של נבחרת ישראל בכדורגל חופים, אשר גם אותה הוביל להישגים מרשימים. בהובלתו זכתה נבחרת ישראל בטורניר היהלומים, בו סיים כמלך השערים עם 7 שערים. אילוז סיים גם כמלך השערים במוקדמות אליפות אירופה בכדורגל חופים עם 7 שערים נוספים. לאחר הצלחות אלו, זומן צחי אילוז על ידי אריק קנטונה לטורניר ראווה אירופאי, אשר לקחו בו חלק נבחרות ספרד, פורטוגל, צרפת וכן נבחרת כוכבי אירופה, בה כיכב כחלוץ. גם בטורניר זה סיים כמלך השערים עם 5 שערים בשני משחקים, כולל שני שערי הניצחון, ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר, בעודו מוביל את נבחרת הכוכבים לזכייה בטורניר.
בעונת 2008, אילוז לא הצליח לשמור על התואר עם יהלומי "ליסינג ישיר" נתניה, אשר הודחה כבר ברבע הגמר, אך הוביל את נבחרת ישראל לזכייה בגביע האתגר ולהשתתפות באליפות אירופה בכדורגל חופים בשנה הבאה. גם בטורניר זה סיים כמלך השערים עם 5 שערים (לא כולל צמד שערים מול גרמניה במשחק ידידות שנערך במסגרת הטורניר). באותה השנה אילוז גם תרם בהגעתה של אלופת ישראל מאשתקד, נתניה למקום הרביעי בליגת האלופות בכדורגל חופים.
בעקבות הצלחות אלו בכדורגל החופים, נחשב כיום צחי אילוז לשחקן ההתקפה המוביל באירופה. שמו של צחי אילוז מזוהה יותר מכל שם אחר עם ענף כדורגל החופים בישראל.
ב-5 ביולי 2019 בעונת 2019 של הליגה, אילוז פרש מהנבחרת במסגרת משחק ידידות נגד כוכבי נבחרת ברזיל, שבו הבקיע את השער הבודד לזכות נבחרת ישראל.
לאופולד בלום
לאופולד בלום (באנגלית: Leopold Bloom) הוא גיבור ספרו של ג'יימס ג'ויס, "יוליסס". בלום נמנה עם הדמויות הבדיוניות המוכרות והחשובות בספרות המודרנית. הוא מקביל באופן פארודי לדמותו של הגיבור המיתולוגי אודיסאוס.
בלום הוא תושב דבלין, אירלנד, בן 38, נשוי ואב לבת. מוצאו יהודי, אך הוא נוצרי בדתו. ב"יוליסס" מוצג בלום כאדם בעל חולשות, עם נטייה לגרגרנות ולמציצנות, אך עם זאת כאדם אנושי ובעל חמלה. מוצאו היהודי של בלום מציב אותו בקונפליקט מתמשך בין לאומיותו האירית לבין זהותו היהודית. "יוליסס" מתמקד בעלילותיו של בלום על פני יום אחד, 16 ביוני 1904, במהלכו משוטט בלום ברחבי דבלין. דמותו של בלום נחשפת לעיני הקורא באמצעות טכניקת זרם התודעה, שבה מבטא בלום באמצעות מחשבותיו את תחושותיו, לבטיו ומאווייו.
מאז 1954 מצוין 16 ביוני כיום חג על ידי מעריצי ג'ויס, וקרוי על שמו של בלום "בלומסדיי" ("יומו של בלום").
רקע.
בלום נולד בדבלין, אירלנד, ב-1866, כבנו היחיד של רודולף ויראג, מהגר יהודי מסומבטהי שבהונגריה, שהמיר את דתו לנצרות הפרוטסטנטית, שינה את שמו לרודולף בלום, והתאבד לבסוף. אמו של בלום, אלן היגינס, הייתה אירית פרוטסטנטית.
בלום נשא לאישה את מריון (מולי) טווידי בשנת 1888, ונולדו להם שני ילדים, מיליסנט (מילי) ורודולף (רודי), אך האחרון מת מספר ימים לאחר לידתו. המשפחה חיה בדבלין, ברחוב אקלס מספר 7. בלום הוא בן 38, מוכר מודעות פרסום במקצועו.
על אף היותו אחד משני גיבורי הספר, בלום מופיע לראשונה רק בפרק הרביעי, "". מרבית העלילה מתמקדת בקורותיו של בלום ביום אחד, 16 ביוני 1904, הנקרא כיום על שם גיבורו "בלומסדיי" - יומו של בלום. במשך אותו יום משוטט בלום ברחובות דבלין, משתתף בלווייתו של חברו פאדי דיגנאם, עוסק מעט בעסקי המודעות מהם הוא מתפרנס, מבקר בחוף הים ומגיע שם לסיפוק מיני, ומסתובב עם בן-לווייתו הצעיר ממנו בשש-עשרה שנים, סטיבן דדאלוס, שהוא גם גיבור ספר אחר של ג'ויס, "דיוקן האמן כאיש צעיר", ברובע הזונות, בעוד אשתו מתנה אהבים עם מאהבה.
האתרים בהם מסתובב בלום הם אמיתיים. כך, למשל, מתרחש הפרק השישי ", שבו מובא דינגאם לקבורה, באזור בית הקברות גלאסנווין בדבלין. בפרק השמיני " מובא במדויק מסלול הליכתו של לאופולד בלום לאורך מספר רחובות בעיר, מסלול שהונצח על ידי אבני מרצפת בהן חקוקים ציטוטים מהספר.
דמותו של בלום.
בלום נחשף לקורא לראשונה בחלקו השני של הספר, בפרק "". הוא מקבילו של אודיסאוס, ו"מסעו" בן 17 השעות בדבלין, המתואר בספר, מקביל לאודיסיאה - המסע בן עשר השנים של אודיסאוס בחזרה הביתה, אל אשתו פנלופה. עם זאת, לאורך כל הספר בלום הוא אנטי גיבור ואנטיתזה לאודיסאוס, וההשוואה ביניהם היא פארודית.