בעקבות הסכם ריבטרופ–מולוטוב נכנסו יחידות הצבא האדום לחורוסטקוב ב־17.9.1939 תחת השלטון הסובייטי הופסקה תוך זמן קצר כל פעילות יהודית ציבורית, אך לא היו בעיר מאסרים של יהודים. מספר יהודים מאוהדי המשטר החדש מילאו תפקידים בכירים במִנהל העירוני. המסחר היהודי הפרטי חוסל באופן הדרגתי ורוב בעלי המלאכה אורגנו בקואופרטיבים. בחורוסטקוב מצאו מקלט מאות פליטים יהודים ממערב פולין; רבים מהם הוגלו בסוף יוני 1940 לפנים ברית המועצות. עם פרוץ המלחמה בין גרמניה לברית המועצות גויסו קבוצות יהודים לצבא האדום, וביניהם רוב הרופאים היהודים בעיר. כמאה צעירים יהודים נמלטו לברית המועצות עם הסובייטים הנסוגים.
חורוסטקוב נכבשה בידי הגרמנים ב־7 ביולי 1941, ובו ביום רצחו בה כעשרים יהודים, והחלו בביצוע מעשי התעללות פומביים ביהודים בסיוע אוקראינים מקומיים. בהמשך החודש הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. באמצע יולי תכננו האוקראינים לפרוע פרעות ביהודי העיר, אך הדבר נמנע הודות להתערבותו של ראש העיר האוקראיני – ואסילנקו. להתנהגותו של ואסילנקו הייתה השפעה ממתנת על יחסם של האוקראינים אל יהודי חורוסטקוב, אך בסופו של דבר ידם של החוגים הקיצוניים הייתה על העליונה והם השתתפו באופן פעיל בהשמדת קהילת חורוסטקוב.
באותם הימים הוקם היודנראט שנדרש באוגוסט לספק 160 צעירים למחנה סטופקי. תחילה אמרו הגרמנים שהצעירים הללו יילקחו ל־14 ימים, אך למעשה לא חזרו עוד לחורוסטקוב. בתחנת הרכבת, קודם שהוסעו למחנה הצליחו המשפחות לפדות 13 איש מן הקבוצה הנ"ל וכך יצאו למחנה 147 איש בלבד. בחורף 1941–1942 יצאו כ־300 איש לעבודת כפייה לניקוי שלגים בדרכים המובילות לעיר. משם לא חזרו יותר לביתם, אלא נלקחו אף הם למחנה העבודה בסטופקי. באביב 1942 נחטפו קבוצות נוספות של יהודים למחנות העבודה בבורקי ויילקיה, קאמיונקה והלובוצק ויילקי. גם באותו זמן נמשכו הניסיונות לפדות את כלואי המחנות תמורת כסף או להחליפם, אך לקראת קיץ 1942 נותק כל קשר עם המחנות. כדי להקל על מצוקת הרעב של יהודי חורוסטקוב פתח היודנראט מטבח ציבורי. בחודשי הקיץ 1942 גורשו לחורוסטקוב יהודים מיישובי הסביבה: סוחוסטאב, אורשקוב ועוד.
ב־19 באוקטובר 1942 הייתה אקציה המונית. כאשר נודע למשטרה היהודית על האקציה המתקרבת. עברו אנשיה מבית לבית והודיעו לבני הקהילה שכל מי שיש לו מחבוא יסתתר בו. הגרמנים והמשטרה האוקראינית אספו כמה מאות קרבנות (המספר המדויק אינו ידוע), והם הובלו להשמדה בבלז'ץ. בנובמבר 1942 נרצחו כ־300 איש באחוזת סיימיאנסקי שליד חורוסטקוב. הם נקברו בקבר אחים שחפרו בעצמם לפני הירצחם. לאחר מכן גורשו חלק משרידי הקהילה לגיטו בקופיצ'ינצה. בחורוסטקוב נשארו עדיין כ־250 יהודים שהועסקו בסידור הרכוש היהודי ועבדו במקומות עבודה חיוניים לגרמנים. שרידי הקהילה ניסו להסתתר במחבואים בעיר ובעיקר ביערות בסביבה, ואולם רובם נתגלו ונרצחו. במצוד אחר היהודים המסתתרים השתתפה האוכלוסייה המקומית. עם זאת היו מקרים שבהן משפחות אוקראיניות ופולניות נתנו מסתור ליהודים. אחרי שחרור העיר ב־22 במרץ 1944 התקבצו בחורוסטקוב כעשרים ניצולים, אך הם היו נתונים בפחד מתמיד בגלל פעילותן של כנופיות הלאומנים האוקראינים "באנדרה" שפעלו באזור. ב־1945 עזבו כמעט כל הניצולים את המקום ועברו לפולין, ומשם לארץ ישראל ולמדינות אחרות. באמצע שנות ה־50 נחרש בית הקברות היהודי במקום ולא נותר זכר לקיומה של הקהילה היהודית.
ראו גם.
יהדות גליציה
נקודות לגרנז'
חתונה
חתונה היא הכינוי של טקס הכניסה בברית הנישואים. טקס זה נערך בצורות שונות בתרבויות ובדתות שונות, וגם במסגרת תרבות מסוימת מתקיימות דרכים מגוונות לעריכתו. בני הזוג הנישאים, מכונים "חתן" ו"כלה", ובתום הטקס הם נקראים "בעל" ו"אישה", וקיימת ביניהם זיקה המעוגנת בחוק. יש מקומות בהם הטקס מתפצל לטקס רשמי (דתי או אזרחי) ולמסיבה וארוחה, ויש כאלה בהם חוגגים את שניהם ביחד. בדרך כלל החברה או המדינה מחייבת את קיומו של טקס מחייב על מנת לאפשר את שינוי המעמד האישי מרווקים לנשואים. בחברות שמרניות אסור לחיות חיי אישות ולהתגורר ביחד לפני טקס זה.
יש המכנים את יום הנישואין ה-25 בשם "חתונת הכסף", את יום הנישואין ה-50 בשם "חתונת הזהב", וכאשר בני הזוג יחגגו את יום הנישואים בפעם השישים, תקרא חגיגה זו "חתונת היהלום".
טקס דתי.
ביהדות.
אזכורים בתנ"ך.
ספר בראשית מתאר את השתלשלות הדורות הראשונים, ובין השאר, מתאר שהגברים "לקחו" נשים (כנראה ללא טקס מיוחד). הפעם הראשונה שבה נחגג האירוע היה בחתונה שערך לבן הארמי ליעקב וללאה: גם בהמשך התנ"ך מוזכרות חתונות בהקשר של אירוע חגיגי:
בספר שופטים מתואר ששמשון התחתן עם אשתו הראשונה מתמנה וערך שבעה ימי משתה במרכזם שאל את חידת שמשון:
בספר ירמיהו אחד המוטיבים שעומד במרכז נבואות החורבן וגם בנבואות הנחמה הוא מוטיב החתונה: ובנחמה: הציטוט האחרון נכנס לנוסח הברכה השביעית בשבע ברכות, וכיום הפך לאחד השירים הפופולריים ביותר בחתונות יהודיות בימינו.
בשיר השירים נרמז על קיומה של חתונת שלמה המלך: אמנם התלמוד מפרש על פי הכלל של רבי עקיבא ששיר השירים הוא "קודש קודשים", כלומר, כל מה שכתוב בו הוא משל ולא תיאור פשוט. על פי הפירוש, אין מדובר בחתונה של המלך שלמה, אלא זה משל ל"חתונה" של עם ישראל בעת קבלת התורה בהר סיני.
בהלכה.
טקס הנישואין היהודי קרוי חופה וקידושין. הטקס מורכב משני חלקים. הראשון הוא אירוסין בו מקדש הגבר את האשה. כיום נהוג לקדש תחת החופה באמצעות טבעת, בטקס שבמרכזו הגבר אומר לאישה: "הרי את מקודשת לי בטבעת זו כדת משה וישראל", ועונד את הטבעת על אצבעה. בסיום שלב זה האשה נחשבת לאשת-איש, ואינה יכולה להינשא לאחר. השלב השני של הטקס הוא נישואים בו האיש כביכול מכניס את ארוסתו תחת רשותו ובזה הם נהפכים לנשואים. בעבר היה מקובל לפצל את האירוסין ואת הנישואין לשני טקסים נפרדים כך שטקס האירוסין קדם לנישואים זמן רב. חז"ל קצבו את הזמן שבין האירוסין לנישואים ל-12 חודשים. היום כאמור נהוג לערוך את שני הטקסים יחד.
בין חכמי הדורות התעוררו חילוקי דעות בהגדרת טקס הנישואין ולכן נוהגים האורתודוקסים לשלב בטקס החופה את כל הדעות השונות.
מקובל כיום לערוך טקס אירוסין זמן רב לפני החתונה. אך אין בינו ובין טקס האירוסין המקורי ולא כלום, כיום טקס האירוסין הוא טקס הכרזה על הסכמה לנישואין.
בחתונות אורתודוקסיות על הכלה להביא אישור שטבלה במקווה בלילה שלפני חתונה. יש זוגות שקובעים את תאריך החתונה על פי מועד הווסת של האשה. נשים אחרות נוהגות לקחת גלולות לדחיית או הקדמת המחזור החודשי על מנת לא להיות בו בזמן החתונה. נשים עוברות הדרכת כלות ושם יכולות להתייעץ עם המדריכה על האפשרויות שלה בנוגע לטבילה שלפני החתונה.
בציבור הליטאי נוהגים חתנים רבים ללבוש פראק בחתונתם. האשכנזים נוהגים לערוך את החופה תחת כיפת השמים לסימן ברכה: "והרבה ארבה את זרעך ככוכבי השמים" (). רבים נוהגים לערוך את טקס הנישואים במילוי הלבנה (חציו הראשון של החודש העברי).
את הטקס עורך רב, המכונה "מסדר הקידושין". וזאת על פי תקנה עתיקה שנועדה להבטיח כי הטקס יתבצע על פי הכללים ההלכתיים. תקנה נוספת דורשת נוכחות של מניין בטקס. אצל שומרי המסורת נהוג שלפני החתונה, החתן והכלה עוברים הכשרה הכוללת לימוד הלכות, מנהגים והדרכות שיסייעו להם בחיים המשותפים שהם עתידים לבנות. ההדרכה מפרטת כיצד לחיות בשמחה ובדבקות ביניהם על פי דרך התורה, כך שהזוגיות תהיה קדושה ותקרב אותם לאלוהים.
חתונה של זוג צעיר שהיא חתונה ראשונה (לחתן, לכלה או לשניהם) נהוג לחגוג במסיבה שבה משתתפים מוזמנים רבים. חתונה הנערכת בגיל מבוגר מצוינת בדרך כלל בטקס צנוע. קיים מנהג להימנע מעריכת חתונה בימי בין המצרים ובימי ספירת העומר שלפני ל"ג בעומר (בקצת קהילות, בחודש אייר).
יש העורכים, ימים אחדים לפני החתונה, את טקס החינה.
בנצרות.
בנצרות הטקס הדתי נעשה בדרך כלל בכנסייה. החתן והכלה עומדים לפני הכומר, הם מתבקשים לענות על מספר שאלות, ולנדור את נדר הנישואים לחיות עם האחר, בטוב וברע בעושר ובעוני. הם עונדים טבעות אחד לשני, ואם יש מישהו בקהל המתנגד לנישואים הוא מתבקש לומר את דברו או לידום לעד. בסוף הטקס החתן מקבל אישור לנשק את הכלה. בנצרות הקתולית אי אפשר לבטל את החתונה ואי אפשר להתגרש.
באסלאם.
תחילה, נקבע חוזה הנישואין.
בחוזה הנישואין מפורשים התנאים שלהם מתחייב החתן, פרנסת המשפחה, טיפול בילדים ועוד.
לאחר מכן, נושאים תפילה. כבר לאחר התפילה, נחשבים בני הזוג כנשואים.
לאחר שנגמר הטקס, מחבק הארוס את ידידיו ומקבל את ברכותיהם.
טקס אזרחי.
נישואים אזרחיים נערכים בטקס קצר בפני הגורם האזרחי העוסק ברישום נישואים: שופט, ראש העיר או רשם נישואים.
במדינות רבות כגון צרפת, ספרד, גרמניה, טורקיה, ארגנטינה ורוסיה, ישנה חובה להתחתן בטקס אזרחי, ורק לאחר מכן, החפץ בכך, יכול לערוך טקס דתי, שמשמעותו היא הכרה דתית בלבד בנישואים, שכן הכרת המדינה ניתנת ללא תלות בטקס הדתי.
בקולנוע.
טקסי חתונה מופיעים בסרטי קולנוע רבים, כהפי אנד בסרטים רומנטיים או כנקודת ציון במהלך עלילת הסרט. בסרטים אחדים נמצאת החתונה בלב העלילה. דוגמאות:
סטטיסטיקה.
הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה פרסמה מספר נתונים. לפי הנתונים שפורסמו, בשנת 2017 התחתנו 50,029 זוגות בישראל במוסדות הדת. 35,810 מהזוגות שנישאו הם יהודים, 12,324 זוגות מוסלמים, 1,002 זוגות דרוזים ו-855 זוגות נוצרים.
בעיית קפלר