אדולף פֶנִיאֶש (במקור פישמן, בהונגרית: Fényes Adolf; קצ'קמט, הונגריה 29 באפריל 1867 - בודפשט, 1945 . 14 במרץ) היה צייר הונגרי-יהודי.
ביוגרפיה.
אדולף פישמן נולד במשפחה יהודית כבנם של הרב שמעון פישמן בעיר קצ'קמט, ושל רגינה ורמן, נכדה של הרב ישראל ורמן, רבה הראשון של הקהילה היהודית בפשט. דודו מוריץ ורמן היה סיטונאי, מראשי הקהילה היהודית בהונגריה, החבר היהודי הראשון באספה הלאומית של הונגריה (הפרלמנט ההונגרי). לאחר מות אביו (1879) עבר אדולף פישמן לבודפשט ובשנת 1886 ושינה את שמו לפניאש. היה לו אח אחד בשם יוז'ף.
פניאש התחיל בלימודי משפטים, אותם זנח ובין השנים 1884 עד 1887 הפך לתלמיד בבית ספר לציור. הוא עבר לויימאר, שם למד בין 1887 ל־1890. התיישב בפריז בשנת 1891, והפך לסטודנט באקדמיה ז'וליאן. מורו שם היה ויליאם אדולף בוגרו. הוא חזר מפריז לוויימר לתקופה של שנתיים וחזר להונגריה, את שנת 1900 העביר באיטליה ובצרפת. משנת 1902 בילה כל קיץ במושבת האמנים של סולנוק ועבד שם. בתקופת הרפובליקה הסובייטית. ההונגרית בשנת 1919 הוא היה חבר בוועד המנהל האמנותי. אחרי 1936 הוא צייר פחות ופחות, בשל מחלתו.
למרות היות פניאש יהודי הוא קיבל הקלות ופטור ממשלתי עם כניסת הגרמנים להונגריה בשנת 1944 (מבצע מרגרטה) מהעוצר מיקלוש הורטי (כמו אדה טלץ' וכמה אומנים אחרים). בתקופת שלטון האימים של מפלגת צלב החץ הוא נאלץ לעבור לגטו בודפשט, ושרד את המצור ואת ההוצאות להורג. חודשיים לאחר שחרור הגטו הוא קיבל אירוע מוחי בדירת הסטודיו שלו ולא ניתן היה להצילו בבית החולים. לדברי מקור אחר הוא נפטר מרעב בגטו. הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני. בקצ'קמט, בסולנוק ובבודפשט (רובע 3) קראו רחוב על שמו.
פעילותו.
בשנת 1898 החל לצייר את מחזור ציוריו בשם "חיי אדם עני". ציוריו מתקופה זו הם מהיצירות היפות ביותר של הריאליזם הביקורתי. לאחר סיום הסדרה חיפש דרכים חדשות ופנה למגמת ה"אן פלן אר". ציוריו התאפיינו בצבעים בהירים ובקומפוזיציה פשוטה. התקופה שלאחר מכן מאופיינת בציור בעל אופי מקראי, רומנטי. תקופה די ארוכה לימד במושבת האמנים של סולנוק.
כיפת השמים
אוסטין 7 HP
אוסטין 7 HP (באנגלית: Austin 7 hp) היא מכונית פתוחה בסגנון מכונית עידן פליז בתצורה "Runabout" שתוכננה ועוצבה על ידי יצרנית הרכב הבריטית Austin Motor Company (שם רשמי: The Austin Motor Company Limited) ויוצרה על ידי Swift Motor Company בין השנים 1909 – 1911 בבריטניה.
יחסי ונואטו–קנדה
יחסי ונואטו–קנדה הם מערכת היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ונואטו לבין קנדה.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים שבין ונואטו לקנדה כוננו ב-30 ביולי 1980. שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים "קרובים ולבביים" על פי משרד החוץ הקנדי, שמבוססים בעיקר על חברות משותפת בארגונים בינלאומיים. המסחר שבין שתי המדינות קיים, ומנוהל בידי לשכת המסחר וההשקעות הרשמית של קנדה בנציבות הגבוהה באוסטרליה, אך הוא זניח.
ביחסים שבין המדינות שימת דגש על שיתופי פעולה בנושא הדייג, ענף כלכלי חשוב בשתי המדינות. ונואטו חברה גם בפורום האוקיינוס השקט, בו קנדה משמשת כבת דיאלוג פוליטי.
קנדה תורמת למאמציה של ונואטו להילחם בשינויי האקלים, שעשויים להחריב את האיים, בדרכים שונות ומגוונות. היא תרמה 15 מיליון דולר אמריקאי לקרן מיוחדת שנועדה לפעול נגד שינויי האקלים וההתחממות הגלובלית, שעשויה להטביע איים רבים בעולם, כמו ונואטו.
קנדה הביעה תמיכה בתוכנית החמש-עשרה שנתית של ונואטו - "Vanutu 2030" שבתוכה ערכים רבים שקנדה גם כן מקדמת כגון העצמת נשים ומיגור ההתחממות הגלובלית. קנדה תומכת בזכות הנשים לשוויון בשוק העבודה ותורמת מדי שנה 3.5 מיליון דולר אמריקאי לקרן של האומות המאוחדות שמבטיחה סביבת עבודה בטוחה ושוויונית לנשים בוונואטו.
הפוסל במומו פוסל
יחסי מיקרונזיה–קנדה
יחסי מיקרונזיה–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה לבין קנדה.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים שבין מיקרונזיה לקנדה כוננו ב-3 במרץ 1998. שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים "קרובים ולבביים" על פי משרד החוץ הקנדי, שמבוססים בעיקר על חברות משותפת בארגונים בינלאומיים. המסחר שבין שתי המדינות קיים, ומנוהל בידי לשכת המסחר וההשקעות הרשמית של קנדה בנציבות הגבוהה באוסטרליה, אך הוא זניח.
ביחסים שבין המדינות שימת דגש על שיתופי פעולה בנושא הדייג, ענף כלכלי חשוב בשתי המדינות. מיקרונזיה חברה גם בפורום האוקיינוס השקט, בו קנדה משמשת כבת דיאלוג פוליטי.
קנדה תומכת בפרויקטים ממיקרונזיה למען הקהילה ופיתוח המדינה בין אם בכספים או במשאבים גולמיים.
מישור אדוארד השמיני
מישור אדוארד השמיני (באנגלית: Edward VIII Plateau) הוא חצי אי בין מפרץ מגנט לבין מפרץ אדוארד השמיני שבאנטארקטיקה.
למישור צורת כיפה, והוא מכוסה קרח.
היסטוריה.
גילוי המישור.
המישור התגלה בשנת 1936 על ידי משלחת החקר שהפליגה על אוניית המחקר המלכותית ויליאם סקורסבי.
המישור מופה על בסיס תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן הנורווגית (בין השנים 1937–1936).
מקור השם.
משלחת לארס כריטנסן קראה למישור "מישור המפרץ" (Gulfplataet).
ועדת השמות והמדליות האנטארקטית של אוסטרליה שינתה את שם המישור ל"מישור המלך אדוארד" (King Edward Plateau). שמו הנוכחי של המפרץ "מישור אדוארד השמיני" ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בהתאמה לשמו של מפרץ אדוארד השמיני ולשמו של מדף הקרח אדוארד השמיני הסמוכים.
יחסי פלאו–קנדה
יחסי פלאו–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של פלאו לבין קנדה.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים שבין פלאו לקנדה כוננו ב-25 באוגוסט 1997. שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים "קרובים ולבביים" על פי משרד החוץ הקנדי, שמבוססים בעיקר על חברות משותפת בארגונים בינלאומיים. המסחר שבין שתי המדינות קיים, ומנוהל בידי לשכת המסחר וההשקעות הרשמית של קנדה בנציבות הגבוהה באוסטרליה, אך הוא זניח.
ביחסים שבין המדינות שימת דגש על שיתופי פעולה בנושא הדייג, ענף כלכלי חשוב בשתי המדינות. פלאו חברה גם בפורום האוקיינוס השקט, בו קנדה משמשת כבת דיאלוג פוליטי.
קנדה תומכת בפרויקטים פלאואניים למען הקהילה ופיתוח המדינה בין אם בכספים או במשאבים גולמיים.
רכבות יקוטיה
רכבות יקוטיה (ברוסית: «Акционерная компания „Желе́зные доро́ги Яку́тии“») הוא שמה של חברת רכבות רוסית שהוקמה ב-2 באוקטובר 1995 לצורך ניהול והשלמת הקמת מסילת הברזל אמור-יקוטצק.
עם הקמת החברה בעלי המניות היו הממשל הפדרלי באמצעות הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה וממשלת יקוטיה (50/50). בשנת 2017, 46.85% ממניות החברה היו בבעלות חברת הרכבות הרוסית, 44.3% בבעלות ממשלת רפובליקת סאחה, והשאר על ידי אנשי עסקים מקומיים.
החברה הוקמה כדי לבנות את קו ברקקיט - טומוט - יקוטסק (תחנת טרמינל ניז'ני בסטיאך בגדה הימנית של נהר לנה במרחק 30 ק"מ מבירת יקוטיה). החברה בשנת 2017 הייתה אחת החברות הגדולות ביקוטיה עם צוות של כאלף עובדים. היקף הסחורות והובלת הנוסעים (80 אלף לשנה) עומדים בסטגנציה בשל היעדר קשר ישיר עם חברת הרכבות הרוסיות ורכבות הנוסעים מיאקוטסק. הרווח הנקי השנתי של הרכבות מגיע לכדי 80 מיליון רובל.
אורך הקו כולו כ-800 ק"מ. אורכו של קטע ברקקיט-טומוט שהושק בשנת 1996 (עם תנועת נוסעים מאז 2004) הוא 358 ק"מ. אורכו של קטע טומוט - ניז'ני בסטיאך, שפעל זמנית בשנת 2014, הוא 436 ק"מ (כיום יש רק תנועת רכבות משא המשמשת את המסילה הצפונית ומורכבת ממשלוח מזון ודלק).
מעבר של נפחי מטען משמעותיים מהנהר למסילה החל בשנת 2014 עם הזמנת קו טומוט - ניז'ני בסטיאך לפעולה זמנית. כאשר המסילה הצפונית ששימשה להובלת סחורה מהנהר הייתה בסכנה עקב מים רדודים בנהר לנה העליון, מצב המים הרדודים קרה בגלל שריפות יערות. הובלת המטען החלה לאחר שב-2014 הסתבר שהובלות מטענים בכבישים מנריונגרי ליאקוצק הם ב-30-50% יקרים יותר מאשר הובלה ברכבת.
רקע היסטורי.
"רכבות יקוטיה" נוצרו בשנת 1995 על בסיס המשרד למסלול אמור-יקוטסק שהיה משרד ממשלתי ביקוטיה ואורגן מחדש כחברה לניהול הקמת הרכבת ברקקיט - טומוט - יקוטסק.
בשנת 1996 החל הפעלת קטע הרכבת נריונגרי - אלדן.
בשנת 2002 תנועת מטענים נפתחה באתר נריונגרי - טומוט, ובשנת 2004 נחנך שירות לנוסע על אותו מקטע.
בשנת 2006, לאחר ביקורו של נשיא הפדרציה הרוסית ולדימיר פוטין ביקוטיה, נחתם הסכם "על יישום פעילויות לארגון הובלה ישירה של סחורות בעגלות ומכולות", שבזכותן החברה הוכרה רשמית כתשתית רכבת ציבורית.
בשנת 2007 הועברו 50% מהמניות בבעלות הפדרציה הרוסית לבעלות חברת הרכבות הרוסיות. באותה השנה, יחד עם מומחי שירות התעריף הפדרלי פותח תעריף לניהול תשתיות משא במקטע נריונגרי - טומוט.
בשנת 2009 נפתחה תנועת מסילות בגזרת טומוט - אמגה.
בשנת 2010 הונח קישור רכבות מתחנת קרדם.
ב-15 בנובמבר 2011 הונח קישור מסילות בקו ברקקיט - טומוט - ניז'ני בסטיאך. אורך הקו המסתיים בגדה הימנית של נהר לנה מול יקוצק הוא 808 ק"מ מאז 2014. ההנחה הייתה שהצעד הבא בפיתוח הכביש יהיה בניית גשר מסילות וכביש משולב בן 3 ק"מ מעבר לנהר לנה, בעוד שהובלת מטען מניז'ני בסטיאך ליאקוטסק דרך נהר לנה מועבר עם נתיב לכלי רכב ומעבורת. ההחלטה הסופית על הקמת גשר ייחודי מעבר לנהר לנה באזור יקותק טרם התקבלה על ידי ממשלת רוסיה.