ונוסה (איטלקית Venosa) היא עיר באיטליה השוכנת בנפת פוטנצה, בצפון מחוז בזיליקטה, סמוך למפגש הגבולות שלו עם מחוזות קמפניה ופוליה. העיר שוכנת באזור וולטורה, כ-10 קילומטר מהנהר אופנטו (Ofanto). בעיר התגוררו 12,147 תושבים בשנת 2004.
היסטוריה.
בתקופה הרומאית הייתה העיר ידועה בשם ונוסיה, שכנה בחבל סאמניום על גבול לוקאניה, נכבשה על ידי רומא במלחמה הסאמניטית השלישית בשנת 291 לפנה"ס, וחוברה לדרך אפיה. לעיר הייתה חשיבות אסטרטגית, ומעמד של קולוניה רומאית. העיר נותרה נאמנה לרומא בתקופת המלחמות הפוניות.
במלחמת בעלות הברית נתפסה העיר על ידי כוחות הסאמניטים, אך הצבא הרומאי בפיקוד מטלוס פיוס כבש אותה בחזרה, תוך הריגת אחד ממנהיגי המרד, קווינטוס פופדיוס סילו.
באזור העיר נותרה שרידי החומה העתיקה והאמפיתיאטרון. שרידי הקטקומבות היהודיות בוונוסה עם הקדשות בעברית, יוונית ולטינית מהמאה הרביעית והחמישית לספירה שרדו אף הן. בעיר ונוסיה נולד בשנת 65 לפנה"ס המשורר הורטיוס.
ונוסיה
פונדק
פונדק הוא מבנה שבו יכולים עוברי דרכים ומטיילים לקבל מקום לינה ולצרוך מזון ומשקה. לרוב מדובר בשהות קצרה של יום עד יומיים, בטרם ממשיכים השוהים בדרכם.
היסטוריה.
פונדקים היו מצויים באירופה כבר בתקופה הרומית, עם פיתוח מערכת הדרכים לפני כאלפיים שנה. באירופה קיימים כיום פונדקים בני כמה מאות שנים. בנוסף לסיפוק צורכי הנוסעים, פונדקים משמשים לעיתים קרובות כמקום בו התכנסה הקהילה וכבית מרזח.
כיום, פונדקים הם בדרך-כלל שילוב של אכסניה (או מלון) ומסעדה או מסבאה המגישה אלכוהול, אך נבדלים מהם בכך שהם מציעים גם פתרונות לינה. בעבר, בנוסף לפתרונות לינה, הם כללו גם אורוות ומספוא לסוסים ולפרדות.
בספרים ובסרטים.
בספרים ובסרטים הפונדק מוצג כמקום מעבר ומנוחה בין מסעות, ובסרטים על המערב הפרוע גם כמקום לעימותים. הפונדקים נמצאים בעיקר בז'אנרים של פנטזיה והמערב הפרוע. בסרטי וספרי המערב הפרוע יש חלק גדול למשחק הפוקר באווירת הפונדק.
בישראל.
פונדקים הוקמו בארץ ישראל למען צליינים, על ידי אנשי הדת. לדוגמה, רבאט אל-מנצורי הוקם ברובע המוסלמי עבור צליינים מוסלמים בידי עלאא' א-דין מושל ירושלים בשנת 1281. הפרנציסקנים הקימו במאה ה-17 פונדק ביפו, בעיקר עבור הצליינים הנוצרים שהגיעו לפסחא. מגרש הרוסים הוא מתחם שהוקם על ידי הצאר הרוסי ב-1860 להמוני הצליינים הרוסים שגדשו את ירושלים עם ההנחות של המשטר העותמאני כלפי יהודים ונוצרים. פונדקים נבנו גם עבור עולי הרגל היהודים והבאים למות ולהיקבר בארץ, שנהגו לעבור ב"טיולי קברים" ברחבי הארץ, ובעיקר בערי הקודש טבריה, צפת וירושלים, וכן ביפו, השער הימי לבאים ארצה.
בשלהי המאה ה-19 הוקמו רשתות דרכים ולאורכם פונדקים 'חאן' או "אורחנים" כפי שכונו בקרב דוברי העברית המעטים. האורחנים הוקמו לצורך מנוחה וגביית מסי דרך. חלק מפונדקים אלו נוהלו בידי יהודים, כמו חאן באב אל ואד (שער הגיא). עם התגברות העלייה היהודית, ותחילת שיבת ציון, הוקמו מלונות ופונדקים שונים בידי יהודים ביפו, בירושלים העתיקה, ובמקומות נוספים. חלק מהמושבות הראשונות החלו את דרכם דווקא באורחנים שהוסבו למגורים קבועים או שימושים אחרים והפכו לחלק מרכזי ביישובי קבע.
אם הפנינה
אם הפנינה, דַּר או צִדְפַּת הַפְּנִינִים היא חומר מרוכב אורגני ולא אורגני המיוצר על ידי מספר רכיכות.
אם הפנינה היא גמישה, חזקה וססגונית. פנינים והרבדים הפנימיים של קליפת הצדפות נעשות מחומר זה.
מבנה.
אם הפנינה מורכבת ממשושי טַסִּיות של ארגוניט (סידן פחמתי (CaCO3) גבישי) 10-20 מיקרומטר רוחב ו-0.5 מיקרומטר עובי המסודרים ברצף של לוחיות מקבילות.
שכבות אלו מופרדות על ידי מטריצות אורגניות מחוברות העשויות מביו-פולימרים אלסטיים. (כמו כיטין, לאסטרין וחלבונים דמויי משי).
התערובת של טסיות פריכות ושכבות דקות של ביו-פולימרים דקים יוצרת חומר חזק וגמיש.
העיצוב של אורכים שונים נותן לחומר קשיחות שוות ערך לזו של הצורן.
הססגוניות של אם הפנינה נובעת מכך שעובי טסיות הארגוניט הוא בר השוואה לאורך הגל של האור הנראה. כתוצאה התאבכות בונה והתאבכות הורסת של אורכי גל שונים של אור משתקפת בצבעים שונים מזוויות שונות.
היווצרות.
אם הפנינה נוצרת על ידי תאי אפיתל בכמה זנים של רכיכות. אם הפנינה שקועה בתוך גלימת הצדפה, כאשר חודר טפיל או גוף זר (כמו גרגר חול) אל תוך הצדפה, על מנת למנוע נזק לרכיכה, תאי האפיתל מצפים את הגוף בשכבות של אם הפנינה, התהליך מתמשך לאורך כל חיי הרכיכה, עד להיווצרות פנינה.
המקור העיקרי לפנינים הן צדפות (אויסטר) החיות במים חמים וטרופיים, בעיקר באסיה וכן צדפות של מים מתוקים החיות בנהרות בארצות הברית, אירופה ואסיה.
מיקומו של הגוף הזר בגוף הצדפה קובע את הצורה שתהיה לפנינה. פנינה הנוצרת בתוך רקמה שרירית תהיה בעלת צורה מעוגלת. פנינה הנוצרת קרוב לדפנות הקונכייה תהיה שטוחה או פחוסה.
שימושים.
אם פנינה בצבעים שונים משמשת באדריכלות. אם הפנינה הטבעית מתאימה לכל צבע. ניתן לחתוך אותה בצורות שונות ולשלבה בבסיסים שונים על מנת ליצור פסיפס או תבניות. ניתן להדביק את אם הפנינה בעזרת סיבי פיברגלס, התוצר יהיה קל-משקל ומותקן ללא תפרים. כך לא תהיה ליצירה מגבלת גודל וניתן יהיה ליצור משטחים גדולים שישמשו לציפוי מרצפות, קירות פנימיים וחיצוניים, דלתות, עמודים ועוד.
אם הפנינה יכולה להשתלב גם במוצרי אופנה כמו בגדים ואבזרי לבוש. עיטורים על כלים מוזיקליים וכדומה.
אם-הפנינה
קתדרלת ההשכלה
קתדרלת ההשכלה (או קתדרלת הלמידה) (Cathedral of Learning) היא מגדל נאו-גותי באוניברסיטת פיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית. המגדל הוא נקודת ציון (Landmark) מקומית ולאומית ומהווה את המרכז של קמפוס אוניברסיטת פיטסבורג באוקלנד שבפיטסבורג, פנסילבניה. המגדל מתנשא לגובה 163 מטר (כ-535 רגל) עם 42 קומות ובכך מהווה את המבנה החינוכי הגבוה ביותר בעולם המערבי והמבנה החינוכי השני בגובהו בעולם אחרי המגדל באוניברסיטת מוסקבה המתנשא לגובה 240 מטר על 36 קומותיו והצריח בגובה 57 מטר. בניית המגדל, שתוכנן על ידי צ'ארלס קלאודר, החלה ב-1921 והסתיימה ב-1937. הוא בעל 2,529 חלונות. זהו מגדל נאו-גותי מרשים המשמש ומופיע לעיתים קרובות בתמונותיה, בגלויות ופרסומים נוספים שלה.
ייעוד ושימושים.
המרתף והקומות 1–36 משמשות למטרות לימודיות וחינוכיות. קומות אלה כוללים אולמות הרצאה, מעבדות מחשבים, כיתות ומשרדי מחלקות. הקומה הראשונה והשלישית מאכלסות 26 "חדרי לאומיות", כיתות שתוכננו בידי חברי קהילת פיטסבורג בסגנונות המדינות השונות (בהן ישראל). המגדל מכיל את מחלקת הפילוסופיה הנחשבת לאחת מחמש הטובות בארצות הברית. ואת המחלקה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע הנחשבת לטובה בתחומה. מחלקות אחרות במגדל כוללות ספרות אנגלית ולימודי דת. בנוסף, תוכנית University Honors College נמצאת בקומות ה-35 וה-36 של המגדל. קומות 38–42 סגורות לציבור הרחב ומכילות את החיווט החשמלי של המגדל ואף מקנן בהם זוג של בזים נודדים. ניתן לראות באינטרנט תמונות מראש המגדל באמצעות מצלמת רשת המותקנת שם. בקומה ה-40 נמצא חדר בבקוק, חדר כנסים גדול עם מראה פנורמי של פיטסבורג תחתית ושאר הקמפוס, וכן תצפית על אוניברסיטת קרנגי מלון.
היסטוריה.
ב-1921 נסע ג'ון גאברט בואומן (John Gabbert Bowman) לעיר פיטסבורג, פנסילבניה כדי לכהן כקאנצלר העשירי של האוניברסיטה. באותה תקופה, האוניברסיטה הורכבה מסדרה של מבנים קצרים וקטנים, בעוד ששיעורים נערכו בבניינים זמניים ממלחמת העולם הראשונה. לפי הסיפור, הוא ביקש מנהג חשמלית לקחת אותו לאוניברסיטה, אך לנהג לא היה כל מושג למה הוא מתכוון. כאשר בואומן ראה זאת, הוא החליט לעשות מעשה כדי להבטיח שהאוניברסיטה תשאיר רושם על העיר. הוא שקע בחזון של מגדל שיקרא קתדרלת הלמידה. הנימוקים לכך מסוכמים בציטוט הבא מדבריו:
בניסיון למצוא מקום מתאים לבניין, בואומן נמשך לשטח בן 14 אקר (57,000 מטר מרובע) שנקראה Frick Acres. בנובמבר 1921, עם עזרה ממשפחת מלון, האוניברסיטה קנתה את השטח והחלה בתכנון מבנה אוניברסיטאי הולם שיבנה שם.
אחד מאדריכלי התחייה הגותית הנודעים בזמנו, צ'ארלס קלאודר מפילדלפיה, נשכר כדי לתכנן את המגדל. קלאודר תכנן את המגדל במשך שנתיים, כאשר התוכנית הסופית שילבה בין תכנון גורד שחקים מודרני לבין אדריכלות גותית. התוכנית זכתה להתנגדות חזקה מהקהילה וממספר בכירים באוניברסיטה, שחשבו שהמגדל גבוה מדי עבור העיר. אגדה מקומית טוענת שכדי לגבור על ההתנגדות בואומן הורה לבנות את הקירות מהקומה העליונה למטה, כך שאי אפשר יהיה לבטל את הפרויקט. בניסיון להתחקות אחר הסיפור נמצא שבמהדורת ה-21 בנובמבר 1943 של הטבלואיד "At Ease" (הקשור לאנשי צבא בקמפוס) שכותב "the masonry was started from the top downward" ("הבנייה החלה מלמעלה למטה"). ברם, תצלומים של מהלך הבנייה מראים שעבודות הקשורות באבן ולבנים החלו בקומה הראשונה, לפני כל עבודת אבנים אחרת. אחד המהנדסים שעבד עבור החברה שבנתה את המגדל הסביר שהקירות החיצוניים לא נועדו לשאת בעומסים. עקב כך, בניינים דומים אחרים היו מתחילים בבניית הקומה השלישית או הרביעית. מבחינה מעשית, זה הגיוני, שכן כך מתאפשר העברה קלה של חומרי בניין וציוד אל ומהבניין. ברם למעשה המחצבה שממנה נלקחו האבנים לבניין לא עמדה בלוח הזמנים והבנייה התעכבה ועבודה החלה על הקומות הגבוהות יותר.
מימון.