בשנת 2013 נפטרו ברחבי העולם כ־289,000 נשים (800 ביום) מגורמים הקשורים להיריון. נצפה הבדל משמעותי בין מקרי המוות בקרב מדינות מפותחות למדינות מתפתחות. במדינות מערביות, שיעורי תמותת האמהות יורדים בהתמדה ונתונים לדיווחים וביקורות שנתיות. 86% משיעורי תמותת האמהות בעולם לכל 1,000 לידות מדווחים באפריקה שמדרום לסהרה ודרום אסיה, והם האחוזים הגבוהים ביותר ממקרי מוות כאלה. מקרי תמותת אמהות באזורים אלו נחקרים לעיתים רחוקות, ובכל זאת ארגון הבריאות העולמי סבור כי 99% ממקרי המוות הללו, שרובם מתרחשים תוך 24 שעות מלידה, היו ניתנים למניעה אם היו קיימות תשתיות ומתקנים רפואיים ייעודיים במקומות אלו. בריאות האם נפגעת במדינות דלות משלל סיבות נוספות, בעיקר מכך שהתשתיות הכלכליות ירודות, ומתוך כך שירותי הבריאות במדינה לקויים או חסרים, קיים חוסר באנשי מקצוע מיומנים וכן בציוד ואספקה חיוניים. בעייתיות נוספת נעוצה בגישות התרבותיות באזורים עניים בנושאים רפואיים הקשורים לרווחת האם כגון מיניות, אמצעי מניעה, נישואי קטינים, לידות בית והיכולת לזהות מצבי חירום רפואיים. גישות רפואיות ותרבותיות שונות הלוקות בידע שגוי או חסר מובילות למקרי מוות של נשים ואמהות בעקבות דימומים, פרכוסים, דיסטוציה, אלח דם והפלות. ניתן לקבוע כי מלריה ואיידס מהווים גורמי סיכון נוספים באזורים אלו המשפיעים לרעה על ההריונות. בין השנים 2003–2009 דימום מוגבר היה גורם המוות המוביל, וגרם לכ־27% ממקרי מוות האמהות במדינות מתפתחות ולכ -16% ממקרי מוות האמהות במדינות מפותחות.
בשנת 2000 נקבעו באו"ם יעדי פיתוח המילניום () לשיפור בריאות האם והיילוד. יעד 5A ביקש להפחית את שיעור תמותת האם בכשלושה רבעים משנת 1990 עד 2015, תוך מתן דגש על שני יעדים: ירידה בתמותת האמהות וזמינות של צוות רפואי מיומן (רופא, אחות או מיילדת) לכל יולדת. דיווחים מוקדמים הצביעו על כך שהיעד הנ"ל עשה את ההתקדמות הפחותה ביותר מבין כל היעדים. עד לשנת 2015 תמותת האמהות ירדה רק בכ -45%. עם זאת, חל שיפור בתחום זה בכל האזורים. שיעורי התמותה הגבוהים ביותר נשארו באפריקה ובאסיה, אם כי בדרום אסיה חל השיפור הגדול ביותר, ועמד על כ-64%. השיפור המינורי ביותר נצפה במדינות המפותחות, ועמד על ירידה של כ-37% בתמותת האמהות. שיעור הלידות בסיוע צוות רפואי מקצועי עלה ברחבי העולם מ־59% ל־71%.
הסיכון למוות במהלך ההיריון והלידה גבוהים פי ארבעה עשר במדינות מתפתחות מאשר במדינות המפותחות, אך באפריקה שמדרום לסהרה, שם יחס תמותת האמהות הוא הגבוה ביותר, הסיכון הוא פי 175. בקביעת יעדי פיתוח המילניום, לידה בסיוע צוות מקצועי מיומן נחשבה לאסטרטגיה מרכזית לסיוע בהפחתת תמותת האמהות. בנוסף על כך, היא מהווה מדד לגישה לטיפול, ומאפשרת לבחון מקרוב את שיעורי התמותה. קיימים פערים ניכרים בין שיעורי התמותה באזורים כפריים של מדינות מתפתחות. פערים אלו מגיעים עד ל-31% (שיעורי תמותה של 56% לעומת 87% במקומות אחרים). במזרח אסיה לא קיימים פערים גדולים בשיעורי התמותה, ואילו במרכז אפריקה קיים פער של עד 52% בין אזורים שונים (32 לעומת 84%).
עם סיום קמפיין ה- בשנת 2015 נקבעו יעדים חדשים במסגרת קמפיין יעדים לפיתוח בר - קיימא לשנת 2030. בריאות האם ממוקמת כיעד השלישי בתוכנית זו, כאשר המטרה היא להפחית את יחס תמותת האמהות העולמי לשיעור הנמוך מ-70. אחד הכלים הנמצאים בפיתוח כדי לעמוד ביעדים אלה הוא "רשימת הבטיחות של הלידה הבטוחה" של ה-WHO (ארגון הבריאות העולמי).
שיפורים בבריאות האם, בנוסף לסיוע מקצועי בזמן הלידה, ידרשו טיפולים שגרתיים במהלך ההיריון; טיפול חירום מיילדותי בסיסי- כולל זמינות של אנטיביוטיקה, אוקסיטוצין, ונוגדי פרכוסים; יכולת רפואית להסיר שאריות שלייה באופן ידני או כירורגי לאחר לידה, לבצע לידות מכשירניות בעת הצורך וכן לספק טיפול ומעקב רפואי לאחר הלידה. מחקרים הראו שהתוכניות שהיו היעילות ביותר בשיפור בריאות היולדות היו אלה שהתמקדו בחינוך לקהילה וליולדות, בטיפול במהלך ההיריון, במערכי חירום מיילדותיים (כולל גישה לניתוח קיסרי) ובתחבורה זמינה ליולדות. בדומה לבריאות האישה הכללית, פתרונות לבריאות האם דורשים ראייה רחבה המקיפה רבים מיעדי MDG האחרים, כגון עוני ומעמד, ובהתחשב בעובדה שרוב מקרי המוות מתרחשים בתקופה המיידית שלאחר הלידה, הומלץ כי הטיפול במהלך הלידה עצמה ייחשב כאסטרטגיית ליבה. הנחיות חדשות בנושא טיפול לפני לידה הונפקו על ידי ארגון הבריאות העולמי בנובמבר 2016.
סיבוכי היריון.
בנוסף למוות המתרחש בהיריון ולידה, היריון יכול לגרום לבעיות בריאות רבות שאינן קטלניות, כולל פיסטולות הריוניות, היריון חוץ רחמי, צירים מוקדמים, סוכרת היריון, הקאות יתר בהיריון, ויתר לחץ דם, בעיה שעלולה להופיע במסגרת רעלת היריון ואנמיה. הופעת סיבוכי היריון נפוצה יותר מאשר תמותת אמהות בעקבות היריון ולידה והיא מוערכת על כ־9.5 מיליון מקרים של הופעת מחלה הקשורה להיריון וכ-1.4 מיליון מקרים מסכני חיים ברמה ממשית בעקבות היריון. סיבוכי ההיריון עשויים להיות גופניים, נפשיים, כלכליים וחברתיים. ההערכה היא כי 10–20 מיליון נשים יפתחו נכות פיזית או נפשית מדי שנה, כתוצאה מסיבוכי היריון או טיפול לא מספק. כתוצאה מכך פותחו סטנדרטים רשמיים לטיפול ביולדות על ידי סוכנויות בינלאומיות.
פיסטולה מיילדותית.
פיסטולות מיילדותיות, כולל פיסטולות שלפוחית השתן והנרתיק, מהוות סיבוך נפוץ ורציני לאחר הלידה. פיסטולה (חיבור שאינו טבעי בין שני חללים בגוף) מסוג מיילדותי היא סיבוך רפואי הניתן למניעה ואף לטיפול על ידי ניתוח, אך ניתוח זה אינו נגיש לנשים רבות ברחבי העולם. לאחר תיקון הפיסטולה, נשים יידרשו ללדת את הלידות הבאות בניתוח קיסרי. ההערכה היא כי מדי שנה מתרחשים כ־100,000 מקרים של פיסטולות הריוניות, וכי 2 מיליון נשים בעולם סובלות מכך כיום, כאשר השכיחות הגבוהה ביותר נרשמה באפריקה ובאזורים שונים באסיה. במדינות מפותחות השכיחות יחסית נמוכה. בין גורמי הסיכון הנפוצים נמצאים גיל צעיר ותזונה לקויה. פיסטולות הריוניות עשויות להופיע לאחר לידה ממושכת ללא התערבויות, במקרים של אגן צר או חסום, או כאשר הלחץ של ראש העובר חוסם את אספקת הדם לרקמות הסובבות, תופעה שעלולה להוביל למות העובר, נמק וקרע. באברי האגן הפגועים נוצרת פיסטולה הגורמת לבריחת שתן או צואה דרך הנרתיק. הפגיעה עשויה לבוא לידי ביטוי גם בהיצרות הנרתיק, פגיעה עצבית ופגיעה בפוריות. בנוסף לבעיות הרפואיות בעקבות הפיסטולה, יש לה השלכות חברתיות ונפשיות חמורות, בעיקר באזורים בהן אין מענה רפואי הולם. בנוסף, קיימות סטיגמות רבות בנוגע להופעת הפיסטולה, בעיקר במדינות מתפתחות, הפוגעות משמעותית בתדמית האישית ובאיכות חייהן של נשים הסובלות מכך ואף מובילות לשיעור גירושין גבוה יותר. האו"ם קבע את מניעת הופעת הפיסטולות ההריוניות כיעד מוביל, ולשם כך פתח בקמפיין ומינה סוכנות ייעודית לכך, המפיקה דו"חות שנתיים. האו"ם קבע את 23 במאי כיום הבינלאומי למיגור הפיסטולות המיילדותיות בעולם מדי שנה. הקמפיין מעודד הימנעות מהריונות ונישואין בגילאי הנעורים, תזונה נאותה וגישה לטיפול רפואי מקצועי, כולל ניתוח קיסרי.
בריאות מינית.
אמצעי מניעה.
היכולת של האישה לקבוע האם ומתי להיכנס להריון חיונית הן לאוטונומיה של האישה על גופה והן לרווחתה. מניעת היריון עשויה להגן על נערות ונשים מבוגרות מפני היריון לא מתוכנן. גישה מספקת לאמצעי מניעה יכולה להפחית את הצורך בהפלה, שמהווה סיכון בפני עצמה, להגביל הריונות מרובים ולא רצויים, ולהפחית את התחלואה והתמותה של האם והיילוד. אמצעי מניעה מסוימים כגון קונדומים אף מפחיתים את הסיכון להדבקה במחלות זיהומיות ובנגיף HIV. הגישה לאמצעי מניעה מאפשרת לנשים יותר שליטה בתכנון חייהן ועתידן, ומאפשרת להן לבצע בחירות מושכלות בנוגע לגופן ובריאותן. ברמה החברתית, הגישה לאמצעי מניעה היא גורם מפתח בשליטה על גידול האוכלוסייה, עם השלכות על הכלכלה, איכות הסביבה וההתפתחות האזורית. ארגון האומות המאוחדות רואה את המניעה כזכות אנושית בסיסית בשוויון מגדרי והעצמת נשים המצילה חיים ומצמצמת עוני, ומניעת היריון נחשבה בין עשרת ההישגים הגדולים בבריאות הציבור של המאה העשרים.
כדי למטב את שליטת הנשים על ההיריון, חיוני כי אמצעי המניעה יהיו נגישים ונפוצים באופן נרחב, קל וזמין לכל מי שהוא פעיל מינית, כולל מתבגרים. בחלקים רבים של העולם הגישה לאמצעי מניעה היא דלה מאוד או שאינה קיימת, וכן גישות תרבותיות ודתיות עשויות להגביל את הגישה לאמצעי מניעה ואף לאסור אותם גם במחוזות מפותחים. השימוש המדווח באמצעי מניעה על ידי נשים עלה רק במעט בין השנים 1990 ל -2014, עם שונות אזורית ניכרת. שיעור השימוש הגלובלי עומד בערך על 55%, והוא עשוי להיות נמוך כמו 25% באפריקה. לכ-222 מיליון נשים ברחבי העולם אין גישה או קיימת גישה מוגבלת לאמצעי מניעה. שלושה יעדים הקשורים להגשמת יעדי הפיתוח של האו"ם (ה-MDG) היו הפחתת שיעורי הלידה בגיל ההתבגרות, הגדלת שכיחות אמצעי המניעה והרחבת המודעות לתכנון המשפחה. יעדים אלו נמצאים תחת פיקוח של אגף האוכלוסין במחלקת האו"ם לענייני כלכלה וחברה. הערכת ה- MDG5 בשנת 2015 הייתה כי בקרב הזוגות השימוש בעולם עלה מ 55% ל 64%. אחת העליות הגדולות ביותר בשימוש באמצעי מניעה נצפו באפריקה התת - סהרית (מ־13% ל־28%).