כאשר כבשו הנאצים את פריז, היא נשלחה למחנה מעצר בויטל יחד עם מאות אזרחים זרים אחרים. במחנה זה תהיה טילני כלואה במשך ארבע שנים. המחנה היה ממוקם ליד העיירה ויטל באזור הווז' (Vosges) ליד ננסי (Nancy), בצפון מזרח צרפת. המחנה הוקם ב-1940 ונכלאו בו אזרחי מדינות אויב ומדינות נייטרליות, שתמורתם ביקשו הגרמנים לקבל אזרחים שלהם הכלואים במדינות שלחמו נגדם. שלא כשאר מחנות הנאצים, שהיו בנויים צריפים, היו במחנה ויטל מלונות פאר מיוחדים, בנויים בתוך פרק. שלוש שורות של גדר תיל הקיפו את הפרק, ומשמרות של גרמנים שמרו על המקום.
בפברואר 1942, הבריטים והגרמנים ניסו להסכים על חילוף אסירים, אך בסופו של דבר התוכנית לא יצאה לפועל. קפלת סארי שלחה לטילני שני פאונדים בשביל טיפול שיניים, ובתחילת שנת 1943 דיווחים אשר הגיעו לקפלה הצביעו על כך שהיא סובלת מתת-תזונה. 2,500 אנשים היו כלואים בעשרת בתי המלון שבמחנה. רוב הנשים היו מבריטניה, קנדה וארצות הברית, אך באפריל 1943 הגיעה קבוצה של 400 יהודים. רובם היו פולנים מגטו ורשה, אשר הורשו לצאת משום שהחזיקו דרכונים דרום אמריקאים. הם הביאו איתם סיפורים מזעזעים על רצח והרג המוני.
טילני, אשר עבדה במשרד הראשי, עם ארכיונים ופרוטוקולים, למדה שהורו לאדם אשר היה אחראי על המחנה, המפקד לאנדהאוזר (Landhäuser), לקבץ את כל היהודים במחנה לשם שליחתם מזרחה. נאמר כי הם אחזו בדרכונים מזויפים.
בינואר 1944, המפקד לאנדהאוזר העביר את כל היהודים למלון אחר, אשר היה מופרד משאר המחנה. מהלך זה גרם להמולה רבה בתוך המחנה. במרץ, קבוצה ראשונה של 169 יהודים מוורשה הועלו על רכבת שילוח לאושוויץ.
הגרמנים נתקלו בהתנגדות. חלק מהיהודים התאבדו, על ידי קפיצה מגג המלון או על ידי לקיחת רעל. יהודים אחרים ניסו לברוח, ביניהם פולני צעיר בשם סשה קראבץ (Sashe Krawec), אשר ביקש עזרה ממורתו לאנגלית, היא אלזי טילני. טילני החביאה את קראבץ במשך יותר משישה חודשים, עד ל-18 בספטמבר 1944, כאשר חיילים אמריקאים הגיעו.
לאחר המלחמה.
לאחר שמחנה ויטל שוחרר, טילני הייתה מהאחרונים לעזבו. היא עבדה עבור הצבא האמריקאי, ולאחר מכן חזרה לפריז. לאחר מכן נסעה לליסבון ועבדה יחד עם המשלחת השווייצרית בדרום אפריקה. לאחר מכן עברה לגור בפלורידה, ארצות הברית, בסמוך לאחיה פרדריק. היא נפטרה ב -1974.
הכרה והנצחה.
מכתב שהוצג בעלון המשימה הצפון אפריקאית חשף את מעשיה של אלזי, ובו נכתב שהיא הסתירה במשך 16 שבועות יהודי צעיר שנידון להישלח למחנה השמדה בפולין. במכתב נוסף נכתב שכשהגרמנים נטשו את המחנה בספטמבר, היא שוב סיכנה את עצמה בכך שהסתירה את רישומי המחנה ואת הניירות, כי היא הייתה ארכיונאית המחנה.
בנה של רות בוכהולץ, שניצלה בזכות טילני, פרופ' פיליפ סנדרס, עו"ד מלונדון שחקר את תולדות משפחתו, גילה את סיפור ההצלה של אמו על ידי אלזי והחל לחפש קרובי משפחה של טילני בנוריץ'.
טילני הוכרה ב-29 בספטמבר 2013 כחסידת אומות העולם בטקס שהתקיים בלונדון ושמה נחקק בקיר הכבוד ביד ושם. בטקס, שגריר ישראל בבריטניה הוקיר מדליית הערכה לקרוב המשפחה הקרוב ביותר של טילני, ג'וזף שולץ (Joseph Schultz).
מריה וונדה פטריקוביץ'
מריה פטריקוביץ' (בגרמנית: Maria Petrykiewicz) וונדה בוטסי (פטריקוביץ') (בגרמנית: Bottesi Wanda ;?- 1923 ) אם ובתה שהצילו יהודים בתקופת השואה והוכרו כחסידות אומות עולם על ידי יד ושם.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
וונדה בוטסי נולדה באינסברוק שבחבל טירול שבאוסטריה בשנת 1923.
ונדה ואמה מריה הצילו את הנשים היהודיות לוריין ג'סטמן-ויסניקי, מרים פוכס ורות ורג'ינה ליטמן בקיץ 1944 ממחנה ריכוז והשמדה. תחילה לקחו את הנשים אליהן לדירה, החביאו אותן במשך כמה שבועות, וסיפקו להן מזון ובגדים בסיסיים. חבריהן, אנטון דייץ, שהיה מפקח במשטרה, עזר להן לזייף מסמכים, אשר הצהירו כי הנשים הללו הן נוצריות. כך הנשים היהודיות הצליחו להינצל מהשואה כעובדות זרות.
הכרה והנצחה.
הניצולה לוריין ג'סטמן-ויסניקי פנתה ליד ושם במכתב וביקשה שיכירו במריה וונדה כחסידות אומות עולם. הן הוכרו כחסידות אומות עולם ב-5 ביוני 1980 בטקס שהתקיים ביד ושם בנוכחות בתה של ונדה. ניטע לכבודן עץ בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ושמן נחקק בקיר הכבוד.
ואלי ראץ'
ואלי ראץ' (בהונגרית: Rácz Vali; 25 בדצמבר 1911-12 בפברואר 1997) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון וזמרת, יקירת הציבור ההונגרי. הוענק לה תואר "חסידת אומות העולם" על ידי יד ושם בירושלים, על הצלת יהודים בימי השואה.
קורות חיים וקריירה מוקדמת.
ואלי ראץ' נולדה ב-25 בדצמבר 1911, להורים קתולים אדוקים, בכפר גולה בדרום מערב הונגריה. אביה היה מנהל בית הספר של הכפר. ואלי ראץ' הייתה זמרת ושחקנית הונגריה, אשר הגיעה לשיא הפופולריות שלה בסוף שנות ה-30 וה-40. בנוסף להיותה שחקנית במועדון לילה, הופיעה בכ-20 סרטים הונגרים. נקראה "מרלן דיטריך ההונגרית".
לאחר שלמדה במנזר עברה לבודפשט ללמוד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. זמן קצר לאחר סיום הלימודים, החלה לקבל תפקידי שירה קטנים בסרטים בין השנים 1933 ו- 1934 שיחקה בתיאטרון העירוני ולאחר מכן בתיאטרון ההונגרי. בשנת 1936 שרה בקברט ידוע בבודפשט ובתיאטרון העיר במשך שלוש שנים.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, באפריל 1944, כאשר הנאצים כבשו את הונגריה והחלו לגרש את האוכלוסייה היהודית, ראץ' עזרה להחביא את חבריה היהודים בווילה שלה בבודפשט. בין אפריל לנובמבר 1944, חיו בביתה חמישה יהודים בחשאי, עד שנבגדה בטעות על ידי בעלה של אחת מהניצולות. ראץ' נעצרה על ידי המשטרה החשאית ההונגרית ונכלאה במפקדתם במלון "מאג'סטיק", שבו נחקרו ועונו אסירים לפני גירושם או הוצאתם להורג. בזכות מאמציהם של תומכיה במחתרת, היא שוחררה בסופו של דבר.
לאחר המלחמה.
כל היהודים שהצילה שרדו את המלחמה, וחלקם עלו לישראל מאוחר יותר. אחרי 1945 היא הייתה חברה בתיאטרון רויאל רוו, בתיאטרון מדג'יאזי, ואחר כך בקמרה וארייטה. היא שיחקה ב-20 סרטים, אבל הייתה בעיקר זמרת. היא ערכה קונצרטי סולו באקדמיה למוסיקה ובאולם הקונצרטים של ויגאדו, כמו כן הופיעה בקביעות במועדון הנגלי קיוסק. בשנת 1946 התחתנה עם הסופר והעיתונאי פטר האלאש. בנם ואלר נולד ב-1950, וכעבור שנתיים נולדה בתם מוניקה, שהפכה לימים לעיתונאית בלונדון, מוניקה פורטר. המשפחה נמלטה מהונגריה בעקבות מרד 1956 והיגרה לארצות הברית. בשנת 1970 חזרו לאירופה ובשנת 1975 ראץ' ובעלה קבעו את ביתם במינכן, גרמניה. ואלי ראץ' נפטרה במינכן ב-12 בפברואר 1997.
הכרה והנצחה.
ב -25 במאי 1992 הוענק לה התואר "חסידת אומות העולם" על ידי רשות הזיכרון לשואה ולגבורה ביד ושם.
ספרה של בתה מוניקה פורטר על מעשיה של ראץ' במלחמה פורסם לראשונה ב -1990. ספר זה גרם לפרסום סיפורה של ואלי ראץ' בקרב קהל רחב יותר, מחוץ להונגריה.
רוג'ר לטצ'פורד
רוג'ר לטצ'פורד (באנגלית: Roger Letchford) היה חייל בצבא הבריטי אשר השתתף בהצלתה של שרה חנה ריגלר היהודייה במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה. בזכות מעשה ההצלה זכה לקבל את אות גיבור השואה הבריטי ואת אות חסיד אומות העולם מיד ושם.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
רוג'ר לטצ'פורד השתייך לקבוצת שבויי מלחמה בריטים אשר נשבו ב-1940 בצרפת, הוגלו מזרחה ונכלאו במחנה סמוך לחוף הבלטי, שם הועבדו בחוות גרמניות.
סטן וולס, אחד מהשבויים, מצא באסם החווה בו עבדו את שרה מטוסון בת ה-16, נערה יהודייה משאוולי שבליטא אשר חמקה מצעדת המוות ומצאה מסתור באסם. הוא נתן לה מזון והביא אותה לפני השבויים האחרים, ביניהם רוג'ר לטצ'פורד, והם נדהמו ממצבה הרפואי הקשה והתגייסו לעזור לה.
הקבוצה הבריחה אותה לתוך מחנה השבויים שלהם, מחנה B 20 בגרוס גולמקאו, שם הסתירו אותה בתוך מתבן והמשיכו לטפל בה. הם הביאו לה אוכל, טיפלו בכוויות הקור שלה, השיגו פראפין על מנת לטפל בכינים שבשערה, רחצו אותה ודאגו שתבריא. הסכנה שתיחשף הייתה רבה. מחוץ למגוריהם של חברי הקבוצה הייתה תחנת משטרה וריגלר הוחבאה במתבן מעל סוסיהם של השוטרים.
לאחר זמן קצר אולצו השבויים הבריטים לעזוב, אך בליל הפינוי שלהם דאגו למצוא אישה מקומית שתמשיך לטפל בריגלר עד הגעת הצבא האדום.
ריגלר שרדה את השואה, ולאחר שגילתה כי היא הניצולה היחידה ממשפחתה היגרה מאירופה לארצות הברית.
לאחר המלחמה.
במשך שנים רבות ניסתה ריגלר לאתר את מציליה, אך רק 25 שנה לאחר סיום המלחמה היא הצליחה לאתר אותם וליצור עימם קשר.
הכרה והנצחה.
רוג'ר לטצ'פורד הוכר על ידי יד- ושם כחסיד אומות העולם ב-15 במרץ 1989 והצטרף לשותפיו לקבוצה סטן וולס, ג'ורג' המונד, טומי נובל ואלן אדוארדס, אשר הוכרו כחסידי אומות העולם ב-2 בנובמבר 1988. שאר חברי הקבוצה: ביל קיבל, ברט המבלינג, ביל סקרוטון, ווילי פישר וג'ק בקלי, הוכרו כחסידי אומות עולם ב-11 באוקטובר 2011. ב-26 במרץ 2015 קיבלו רוג'ר לטצ'פורד ושאר שותפיו את התואר "גיבור השואה הבריטי" מממשלת בריטניה.
תיאודור קריביאנו
תיאודור קריביאנו (ברומנית: Theodor Criveanu, 29 בפברואר 1900 - 1 בינואר 1988) היה עורך דין רומני נוצרי שהציל מאות יהודים בתקופת שואת יהודי רומניה והשואה, והוכר בשנת 2007 על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.
קורות חייו.