ממשל.
מאז 1962 מבוססת שיטת הממשל בברמינגהאם על שיטת "ראש העיר החזק", לפיה נבחרים חברי מועצת העיר לתפקיד הרשות המחוקקת של העיר, ואילו ראש העיר נבחר לתפקיד הזרוע המבצעת של העיר. בשיטה זו מרוכזות רוב סמכויות הניהול והביצוע העירוניות בידיו של ראש העיר.
מועצת העיר של ברמינגהאם מונה תשעה חברים. על פי החוק מתקבלות ההכרעות ברוב של שני שלישים, וראש העיר מופקד על ביצוען. ראש העיר הנוכחי הוא לארי לנגפורד, שנבחר לתפקידו בשנת 2007.
ב-1974 הוקמה בברמינגהאם רשת של ועדות ייעוץ קהילתיות ומנהלות שכונתיות. העיר מחולקת לעשרים ושלושה אזורים ראשיים, ולתשעים ותשע שכונות. לכל אזור יש ועדה נפרדת ולכל שכונה מנהלת נפרדת. מטרת הוועדות והמנהלות להגביר את המעורבות הציבורית בסוגיות מוניציפליות שיש להן השפעה על תושבי השכונות. העירייה מקיימת התייעצויות קבועות עם המנהלות השכונתיות בסוגיות של שינויים אזוריים, רישוי עסקים, התפתחויות כלכליות, שיטור קהילתי ועוד. המנהלות השכונתיות משקיעות משאבים גם בנושאים של השבחת מקרקעין. ראשי המנהלות השכונתיות נועדים יחדיו ומהווים ועדה מייעצת, שכוחה עולה על אגפי העירייה. ראשי הוועדה המייעצת נפגשים לפי הצורך עם ראש העיר, חברי מועצת העיר וראשי המחלקות העירוניות.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית העיר ברמינגהאם בגבולותיה המוניציפליים מונה כ-230,000 תושבים, ובשטחה המטרופוליני כ-1.1 מיליון נפש. הרוב המכריע של אוכלוסיית העיר עצמה הוא אפרו-אמריקאים (73.46%), האוכלוסייה הלבנה מהווה כרבע מתושבי העיר (24.07%), ומוצאים אתניים אחרים מהווים מיעוט זניח. עם זאת, תמונת מצב זו משתנה כאשר בוחנים את אזור המטרופולין של ברמינגהאם וכוללים במניין גם את תושבי הפרוורים העוטפים את העיר. מרבית תושביה הלבנים של ברמינגהאם רבתי מתגוררים בפרוורי הפריפריה, בעוד האוכלוסייה השחורה נוטה להתגורר ברובה בתוככי העיר גופא. נטייה זו של האוכלוסייה היא טיפוסית לערים רבות בארצות הברית, אך מקבלת משנה תוקף בברמינגהאם, הנמצאת בלב הדרום העמוק וההיסטורי, ורוויה במורשת ארוכת שנים של הפרדה גזעית.
לחלוקה דמוגרפית זו בין העיר לפריפריה גם השלכות סוציו-אקונומיות, והיא ניכרת בבחינת מדדי ההכנסה השונים בעיר ובשטחה המטרופוליני. בעוד רמת ההכנסה לנפש בעיר ברמינגהאם עצמה נמוכה יחסית ($15,663 בשנה), וכרבע מאוכלוסיית העיר נמצאת מתחת לקו העוני כהגדרתו בארצות הברית, הרי שבחינת נתונים אלה בפרוורי המגורים עוטפי העיר מעלה תמונה שונה לחלוטין ומעידה על רמות הכנסה גבוהות ביותר במושגים אמריקניים, ועל שיעור עוני נמוך.
סטטיסטיקה דמוגרפית וסוציו-אקונומית מדויקת מפורטת בטבלה שבראש ערך זה.
שטח מטרופולין.
בירמינגהאם מהווה מרכז של מטרופולין גדולה שבה מתגוררים מעל 1.2 מיליון תושבים (כרבע מכלל אוכלוסיית אלבמה). בנוסף לבירמינהאם היא כוללת את הערים הבאות בין היתר:
חינוך.
יסודי ועל-יסודי.
החינוך בברמינגהאם מבוסס על מערכת של בתי ספר מחוזיים, המנוהלים על ידי משרד החינוך העירוני. המערכת כוללת למעלה משלושים אלף תלמידים, ב-67 בתי ספר: 34 בתי ספר יסודיים (עד כיתה ו'), 9 בתי ספר של 8 כיתות, 13 חטיבות ביניים, ו-11 תיכונים. בברמינגהאם רבתי נמצאות גם מספר מערכות חינוך עצמאיות, השייכות למחוז ג'פרסון, מחוז שלבי, וברמינגהאם גופא.
מספר בתי ספר בעיר נחשבים כטובים מסוגם בארצות הברית. בית הספר הבינלאומי של מחוז ג'פרסון לבוגרי תואר ראשון, הנמצא בפרוור איירונדייל, דורג בשנת 2006 על ידי השבועון "ניוזוויק" כמספר אחת במדינה, וגם לאחר מכן הוא נשאר ברשימת חמשת הטובים ביותר. בתי ספר נוספים מוקמו גבוה בפרסומים שונים. ביניהם: בית הספר התיכון של מאונטיין ברוק, בית הספר התיכון של וסטביה הילס, ובית הספר לאמנות טהורה של אלבמה, הנמצא במרכז ברמינגהאם. גם מספר מכינות הנמצאות בעיר זכו להערכה חיובית: בית הספר אלטמונט בברמינגהאם, ובית הספר אינדיאן ספרינג, הנמצא בצפון מחוז שלבי, על יד פלהם.
תרבות.
ברמינגהאם היא עיר התרבות והבידור של אלבמה. בעיר מספר גלריות אמנות ומוזיאונים, קבוצות בלט ואופרה, תיאטראות ותזמורת סימפונית, ירידים ותערוכות, פסטיבלים ועוד.
תיאטרון.
בשנת 1987 פשטה חברת הסרטים את הרגל, והתיאטרון נרכש על ידי תאגיד ברמינגהאם לנדמרקס, מלכ"ר הפועל בעיר. מאותה עת החל התיאטרון לשמש להופעות אמנים, הקרנות סרטים, קונצרטים ועוד.
ב-1998 עבר התיאטרון שיפוץ ושחזור יסודיים. לאחר 8 חודשי עבודה, חזר הברק לתיאטרון, כפי שהיה נראה בעת הקמתו, עם ריקועי זהב חדשים או מחודשים, שטיחים ווילונות חדשים ויפים ואביזרים דקורטיביים נוספים.
פסטיבלים ותערוכות.
בברמינגהאם מספר פסטיבלים שנתיים, בנושאי מוזיקה, סרטים ומורשת מקומית.
ספריות.
בברמינגהאם פועלת ספרייה ציבורית בת עשרים ואחת שלוחות, המעניקה שירות לכלל הציבור, בהשאלת חומרי לימוד וקריאה למבוגרים ונוער.
יהדות ברמינגהאם.
קהילה יהודית ראשונה התארגנה בברמינגהאם עוד בשנת 1882, כאשר היא הייתה עיירת כורים קטנה עם כ-2,000 תושבים. הקהילה שהתארגנה הייתה רפורמית וכונתה "טמפל עמנואל". בשנת 1886 הם בחרו רב ובשנת 1889 בנו בית כנסת. הקהילה גדלה, וסכסוך פנימי נגד הרב הביא לפיצולה; היא שבה והתאחדה לאחר שהרב פרש. ארגון נשים של הקהילה דאג החל משנת 1884 לאחזקת בית הקברות ומקום התפילה ועסק בפעילות חסד שכללה קניית פרות לצורך אספקת חלב לילדי עניים. בשנת 1900 אירח מבנה בית הכנסת של הקהילה את גן הילדים הציבורי הראשון בעיר, ובשנת 1902 הקימה הקהילה גן ילדים ראשון שהלימודים בו היו בחינם.
בשנת 1889 התארגנו יהודים שהגיעו לארצות הברית ממזרח אירופה להקמת מניין תפילה אורתודוקסי. הקהילה האורתודוקסית, שהתארגנה באופן רשמי בשנת 1891 בשם "כנסת ישראל", הקימה בית קברות יהודי נפרד וקיימה תפילות בבתים פרטיים ובאולמות שכורים, לעיתים גם בכיתות של בית הכנסת הרפורמי. הקהילה הקימה ארגוני חסד, בנתה בית כנסת בשנת 1903 והקימה בית ספר יהודי בשנת 1912. בשנת 1907 עזבו את הקהילה כ-40 משפחות, שלא היו מרוצות מהגישה הדתית הנוקשה של הקהילה, והקימו קהילה אורתודוקסית נוספת תחת השם "קהילת בית אל". בשנת 1944 הצטרפה קהילה זאת לתנועה הקונסרבטיבית.
מדריך הארגונים היהודיים המקומיים של ארצות הברית, שיצא לאור בשנות ה-20 של המאה ה-20, קובע כי בשנת 1919 מנתה הקהילה היהודית בברמינגהאם כ-3,500 נפש.
הקהילה היהודית בברמינגהאם התנגדה להשתתפות של יהודים, דוגמת ריצ'רד וינוגרד, בפעילות מחאה נגד ההפרדה הגזעית, שהתבצעה בשנות ה-60 של המאה ה-20. הסיבות שהועלו להסבר גישה זאת הן, שהאוכלוסייה היהודית בדרום ארצות הברית אימצה את השקפותיהם של הלא-יהודים הלבנים שבסביבתם חיו, או שלא רצתה לערער את הדו-קיום השלו ששרר בינם לבין הלא-יהודים בסביבתם.
כיום יש בעיר כ-4,500 יהודים. כתשעים אחוז מיהודי ברמינגהאם רואים עצמם קשורים לקהילה יהודית מסוימת. בעיר ישנם שני בתי כנסת אורתודוקסיים, ארבעה קונסרבטיביים, תשעה רפורמיים, אחד של קהילת היהדות ההומנית ואחד בלתי מזדהה.
הפדרציה היהודית של ברמינגהאם (Birmingham Jewish Federation) היא הגוף העיקרי המרכז את פעילות הקהילה בכל הקשור לתכנון והקמה של מוסדות קהילתיים, שירותים לקהילה ותמיכה במדינת ישראל. הפדרציה נוסדה ב-1971, כממשיכת דרכה של הקרן היהודית המאוחדת (United Jewish Fund) שפעלה בעיר מאז שנת 1938. הפדרציה פועלת במאה העשרים ואחת תחת המטרייה הכללית של איחוד הקהילות היהודיות, ומגייסת מחברי הקהילה למעלה משני מיליון דולר בשנה. בין יתר פעולותיה עוסקת הפדרציה בתמיכה כספית בעיר ראש העין - עיר תאומה לברמינגהאם.
ערים תאומות.
עיריית ברמינגהאם הקימה רשות מיוחדת לניהול בריתות ערים תאומות. כיום יש לעיר 13 ערים תאומות ברחבי העולם:
יואל אלרואי
עיריית תל אביב
מועצת עיריית תל אביב
עיריית תל אביב יפו
מחלף עלה תלתן
מחלף עלה תלתן (Cloverleaf interchange) הוא מחלף בעל שני מפלסים במפגש שני כבישים מהירים. המחלף מאפשר מעבר בין הכבישים ללא שימוש במנגנוני ויסות מעכבי תנועה כדוגמת רמזורים או מעגלי תנועה.
מאפיינים.
הפניות שמאלה במחלף עלה תלתן (בכבישים בהם נוהגים בצד ימין) מתבצעות על ידי חציית גשר או מנהרה מעבר לכביש היעד אליו רוצים לפנות, פנייה ימינה לתוך כביש בצורת לולאה בת 270 מעלות וכניסה לנתיב המתמזג עם כביש היעד. שמו של סוג מחלף זה בא מדמיון השרטוט שלו לצמח התלתן בעל ארבעת העלים.
מחלף עלה תלתן בעל ארבע לולאות הוא מחלף מלא, כיוון שכל הפניות בו מתבצעות באופן חופשי ללא מנגנוני ויסות. קיימים גם סוגי מחלף עלה חלקיים המשולבים עם מחלף מסוג מחלף יהלום. במחלפים אלה קיימות אחת עד שלוש לולאות ושאר הפניות החסרות מתבצעות בהכוונת רמזורים. שילוב אפשרי אחר הוא עם מחלף ערימה שבו פניות חסרות לולאה מבוצעות באמצעות רמפה ארוכה המורכבת בדרך כלל ממספר גשרים.
יתרונות וחסרונות.
יתרונות.
מחלפי עלה תלתן הם הזולים ביותר לבנייה במפגש שני כבישים מהירים שבו נדרשים כל שמונת כיווני הפנייה ללא אמצעי ויסות מעכבי תנועה. מחיר הבנייה הזול נובע מהעובדה שגם מחלף מלא דורש בניית גשר אחד בלבד. במחלף ערימה, לשם השוואה, ייתכן שימוש ביותר מעשרה גשרים.
חסרונות.