ב-23 בפברואר 1654 מיזג פרדיננד השלישי את הקרולינום והקלמנטינום לאוניברסיטה אחת ובה ארבע פקולטות ושמה, אוניברסיטת קארל-פרדיננד. בקרולינום לימדו אותה עת רק בפקולטה לאמנויות, היחידה ששרדה מתקופת המלחמות ההוסיטיות (1419–1434). בשנת 1718 שופץ בניין הקרולינום, שהיה אז במצב ירוד ביותר, על חשבון המדינה.
הרפורמות והבנייה המחודשת של אוניברסיטאות בתקופת בית הבסבורג בשנים 1752 ו-1754, הביאה לשלילת רבות מזכויות היתר שהאוניברסיטה נהנתה מהן לאורך השנים. בשנת 1757 מונו מורים דומיניקנים ואוגוסטיאנים להוראה מקצועות הדת, אולם במקביל החלו להיכנס לאוניברסיטה גם תחומי לימוד אחרים, שיאו של תהליך זה כאשר בסוף המאה ה-18 הותר לראשונה לתלמידים שאינם קתוליים להתקבל לאוניברסיטה, תחילה התקבלו תלמידים פרוטסטנטים ואחר כך אף תלמידים יהודים. ב-29 ביולי 1784 שונתה שפת ההוראה באוניברסיטה לגרמנית, בעוד שעד לאותו מועד התנהלו השיעורים בלטינית.
בעת אביב העמים תלמידים גרמנים וצ'כים נאבקו באוניברסיטה בשאלת הוספת השפה הצ'כית כשפת הוראה. כתוצאה משינויים דמוגרפיים הפכו דוברי הגרמנית למיעוט בעיר פראג בשנת 1860 לערך. בשנת 1863 ניתנו 22 קורסים באוניברסיטה בשפה הצ'כית, ואילו יתרתם (מתוך 187 קורסים סה"כ) ניתנו בגרמנית. בשנת 1864 הציעו דוברי הגרמנית להקים אוניברסיטה צ'כית נפרדת, הצעה שנדחתה על ידי המרצים דוברי הצ'כית שחפשו להמשיך במסורת האוניברסיטה.
הפיצול לאוניברסיטאות גרמנית וצ'כית.
הצ'כים באוניברסיטה לא קיבלו את מעמדה של שפתם באוניברסיטה והציעו להשיב לאוניברסיטה את "האומות", אולם על בסיס אתני: גרמנים וצ'כים, הצעה שנדחתה על ידי הגרמנים. לאחר משא ומתן מתמשך חולקה האוניברסיטה לשני מוסדות הוראה, צ'כי וגרמני, אשר המשיכו לפעול תחת השם אוניברסיטת קארל-פרדיננד. הפיצול קובע בחוק שהתקבל בפרלמנט האוסטרי ב-28 בפברואר 1882. כל אחד מחלקיה של האוניברסיטה היה עצמאי לחלוטין ונהנה ממעמד שווה. שני המוסדות חלקו במתקנים הרפואיים והמדעיים, שניהם התנהלו תחת אותו הסמל, הספרייה, אולם הטקסים והגן הבוטני המשיכו להשתייך לשני המוסדות. המתקנים המשותפים נוהלו בידי האוניברסיטה הגרמנית.
בשנת 1890 היו באוניברסיטה הצ'כית של קארל-פרדיננד 112 אנשי סגל אקדמי ו-2,191 תלמידים ואילו באוניברסיטה הגרמנית היו 146 אנשי סגל אקדמי ו-1,483 תלמידים. לכל אחד משני המוסדות היו שלוש פקולטות, ואילו הפקולטה לתאולוגיה נותרה משותפת עד לשנת 1891, מועד בו חולקה אף היא. בחורף 1909–1910 באוניברסיטה הגרמנית (Karl-Ferdinands Universität) למדו 1,778 תלמידים, מתוכם 58 תלמידים בתאולוגיה, 775 תלמידי משפטים, 376 תלמידי רפואה, 589 תלמידים בפילוסופיה (מדעי הרוח). בין התלמידים היו כ-80 נשים. בין אנשי הסגל האקדמי היו 9 מורים בתאולוגיה; במשפטים היו 18 מורים; ברפואה 64 מורים; בפילוסופיה 63 מורים. באותה תקופה למדו באוניברסיטה הצ'כית 4,319 תלמידים, מתוכם 131 תלמידים בתאולוגיה, 1962 תלמידי משפטים, 687 תלמידי רפואה, 1,539 תלמידי פילוסופיה. 256 נשים היו בציבור התלמידים. בין המורים היו 10 בתאולוגיה; 31 במשפטים; 62 ברפואה; 91 בפילוסופיה.
תקופת שיא פריחתה של האוניברסיטה הגרמנית הייתה בתקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה, כאשר על סגל ההוראה בה נמנו חוקרים ידועי שם, בהם ארנסט מאך, מוריץ וינטרניץ, ואלברט איינשטיין. בין תלמידי האוניברסיטה באותה תקופה נמנו מקס ברוד, פרנץ קפקא ויוהנס אורזידיל.
עוד בשנת 1918 תבעו ראשי האוניברסיטה הצ'כית להעביר לשליטתם את החותם המקורי של האוניברסיטה. בשנת 1920 שבה האוניברסיטה הצ'כית לשמה המקורי, אוניברסיטת קארל בפראג, תוך קביעה שהיא ממשיכת דרכה היחידה של האוניברסיטה שנוסדה בשנת 1348. בשנת 1921 שקלה האוניברסיטה הגרמנית להעתיק את מתקניה לליברץ (בגרמנית: Reichenberg) בצפון בוהמיה. בשנת 1922 פרצה שוב המחלוקת על השליטה בחותם המקורי של האוניברסיטה ומתחים אתניים בין שני המחנות גברו, אף שכמה מן המרצים הגרמנים היו חברי הממשלה הצ'כולובקית. ב-21 בנובמבר 1934 הצטוותה האוניברסיטה הגרמנית להעביר את החותם המקורי לידי האוניברסיטה הצ'כית, בצו משפטי. האוניברסיטה הגרמנית שלחה משלחת לשר החינוך הצ'כוסלובקי כדי למחות על הצו. בצהרי 24 בנובמבר 1934 כמה אלפי תלמידים צ'כים התגודדו במחאה מול בניין האוניברסיטה הגרמנית, בעוד רקטור האוניברסיטה הצ'כית קרל דומין נואם לפניהם ומעודדם לתקוף את הבניין. למחרת, לנוכח האיום במעשי אלימות, העביר רקטור האוניברסיטה הגרמנית את החותם לשליטת האוניברסיטה הצ'כית.
מאזן הכוחות בין שתי האוניברסיטאות השתנה פעם נוספת בשנת 1938, לאחר חתימת הסכם מינכן, כאשר כוחות גרמנים נכנסו לשטחה של צ'כוסלובקיה, כמו גם כוחות פולנים והונגרים. ב-15 במרץ 1939 פוצלה צ'כוסלובקיה לשתי ישויות מדיניות ושטח צ'כיה הפך לפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה. אחד מצעדיו הסמליים של ה"פרוטקטור" מטעם הרייך קונסטנטין פון נויראט היה להשיב לאוניברסיטה הגרמנית את החותם ההיסטורי, עת האוניברסיטה הגרמנית שינתה את שמה הרשמי ונקראה "אוניברסיטת קארל הגרמנית בפראג" (Deutsche Karls-Universität in Prag). מ-1 בספטמבר 1939 הוכפפה האוניברסיטה באופן רשמי למשרד החינוך הגרמני בברלין, וב-4 בנובמבר 1939 היא הוכרה כאחת מ"אוניברסיטאות הרייך" (Reichsuniversität).
ב-28 באוקטובר 1939, במהלך הפגנות תלמידים נגד הנאצים, נורה תלמיד הרפואה יאן אופלטל, הוא מת מפצעיו ב-11 בנובמבר. ב-15 בנובמבר ליוו אלפי תלמידים את ארונו ברחובות פראג בעת שעשה דרכו לביתו של התלמיד במוראביה. התהלוכה הפכה להפגנה אנטי-נאצית. בתגובה הכריזו הנאצים על סגירת כל מוסדות ההשכלה הגבוהה בפרוטקטורט לשלוש שנים, יותר מ-1,200 תלמידים ומורים נאסרו ונשלחו למחנה הריכוז זקסנהאוזן, שם נותרו עד שחרורם בשנת 1943. ב-17 בנובמבר הוצאו להורג תשעה תלמידים ומורים ללא משפט. תאריך זה נקבע כיום הסטודנטים הבינלאומי החל משנת 1941 וצוין לראשונה בלונדון. ב-8 במאי 1940 שונה שמה של האוניברסיטה הצ'כית בהוראה ממשלתית ל"אוניברסיטת קארל הצ'כית" (בצ'כית: Česká universita Karlova).
מלחמת העולם השנייה הביאה לקץ קיומן של שתי האוניברסיטאות, הצ'כית והגרמנית, זו לצד זו בפראג. האוניברסיטה הגרמנית העבירה את פעילותה לעיר מינכן והמשיכה לפעול שם תחת השם "קולגיום קרולינום".
ממחצית המאה ה-20 ועד ימינו.
אף שהאוניברסיטה חידשה פעילותה זמן קצר לאחר תום מלחמת העולם השנייה, החופש האקדמי ממנו נהנתה לאורך מאות שנים לא שב למוסד. לאחר המהפכה הקומוניסטית בשנת 1948, המשטר החדש החל מבצע טיהורים בקרב קהילת האוניברסיטה וכל מי שזוהה כסוטה מן הקו האידאולוגי הקומוניסטי סולק מן המוסד. מדיניות זו המשיכה לאורך ארבעה עשורים, ולוותה בגל שני של טיהורים בתקופת ה"נורמליזציה" בצ'כוסלובקיה, בתחילת שנות ה-70.
רק בשלהי שנות ה-80 החלו ניצני החופש האקדמי לשוב לבין כותלי המוסד, עת תלמידים ארגנו פעילויות עצמאיות שונות, כולל הפגנות שקטות, על רקע סתיו העמים במדינות סמוכות במרכז ובמזרח אירופה. פעילויות אלה בישרו את מהפכת הקטיפה בשנת 1989, בה נטלו תלמידי ומורי האוניברסיטה תפקיד בולט.
מבנה ארגוני.
האוניברסיטה מורכבת מ-17 פקולטות:
בוגרים ידועים.
בין תלמידיה הבולטים של אוניברסיטת קארל בפראג:
סמל האוניברסיטה.
על סמל האוניברסיטה מופיע נותן החסות למוסד, קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כורע ברך לפני ואצלב הקדוש, הקדוש המגן של בוהמיה, לצידו האחד שלט האצולה של קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולצידו האחר שלט האצולה של מלך בוהמיה. האיור מוקף בכתובת הלטינית Sigillum Universitatis Scolarium Studii Pragensis (חותם האקדמיה של פראג).
הקשר הישראלי לאוניברסיטה היום.
כיום, אוניברסיטת צ'ארלס היא אחד מהמקומות הנפוצים והפופולריים ללימודי רפואה בקרב ישראלים באירופה.
כיום בשנת 2020, לומדים בפקולטה הראשונה כ-150 סטודנטים ישראלים.
התמדה (לימוד תורה)
התמדה או שקידה בלימוד תורה, היא הקדשת מלוא הזמן ללימוד בלא לבזבז את הזמן על דברים אחרים. ביהדות, נחשבת ההתמדה בלימוד התורה למעלה גדולה, בעיקר עבור גברים המחויבים במצוות תלמוד תורה. הגיוגרפיות יהודיות רבות מייחסות את תכונת ההתמדה לדמויות מופת רבניות.
למרות שהתמדה ושקידה דומים במשמעותם הכללית, יש הבדל: התמדה מציין את כמות ורצף השעות המוקדשות ללימוד, ושקידה מציין את הריכוז המוחלט וההירתמות המלאה בלימוד.
מקורות שעסקו במעלת ההתמדה.
במקרא.
שני כתובים עיקריים בתנ"ך עוסקים במעלת העיסוק התמידי בשינון התורה והמצוות, ועליהם מסתמכים רבים מהמקורות המאוחרים יותר העוסקים במעלת ההתמדה בלימוד תורה:
שני כתובים אלו הם המקור לקטע שנאמר בנוסח התפילה היהודית מידי ערב, בברכות קריאת שמע של ערבית:
במאמרי חז"ל.
מאמרי חז"ל רבים משבחים את הניצול המרבי של הזמן ללימוד תורה, ומגנים את בזבוז הזמן על דברים אחרים. למשל, נאמר שהתורה נקנית "במיעוט שינה, במיעוט שיחה, במיעוט תענוג, ובמיעוט שחוק", ומוזכרים לגנאי מי ש"שח שיחת חולין", מי ש"מפסיק ממשנתו ואומר מה נאה אילן זה", מי ש"פוסק מדברי תורה ועוסק בדברי שיחה" ומי שבטל מן התורה בשינה של שחרית, ביין של צהריים, בישיבה עם בטלנים בשוק ואפילו בשיחה עם משפחתו בביתו.
בספרות הראשונים והאחרונים.
הרמב"ם במשנה תורה תיאר כיצד ניצול מרבי של הזמן ללימוד התורה הוא תנאי הכרחי להשגת מדרגה גבוהה בידיעת התורה. לדבריו, יש להקדיש זמן מינימלי ביותר לצורכי פרנסה, אכילה ושינה, ואת כל שאר הזמן להקדיש ללימוד: