ב-2007 יצאה ההרחבה , בה נוספה טירה נוספת: סטרונגהולד (אורקים). בהרחבה זו נוספה האפשרות לשפר את היצורים של הגיבור לשני שיפורים (דבר זה החל להתפתח בהרחבה הקודמת למשחק). נוסף לכך, חזרו פריטים שירדו בהרחבה הקודמת, ביניהם: שמירת קרבות, יצירת קמפיינים ועוד. בהרחבה זו יצא גם מוד למשחק "דארק משיח" שבו יש קמפיין אחד אשר מתאר את המשחק "דארק משיח". הגיבור הוא סרהאט. מוד נוסף שהצליח נקרא גיבורים על כוח וקסם 5.5 (באנגלית: Heroes of Might and Magic 5.5).
בהרחבה זו יש 4 קמפיינים:
גיבורים.
מונחים חשובים.
"Tear of Asha" - פאזל אשר צריך להרכיבו, לאחר הרכבתו הגיבור מקבל תמונה של מקום שהוא צריך לחפור בו ולמצוא את האוצר. לאחר מכן הגיבור מגיע לטירה ובונה שם את האוצר. מונח זה התפתח החל מהמשחק השלישי (Heroes of Might and Magic III).
"Ashan" (תרגום: אשאן) - העולם בו מתרחש המשחק.
קבוצת איי.אי.אס החזקות
דיטריך אקהארט
דיטריך אקארט
רצח אשר אהרן גרוס
רצח אשר אהרן גרוס היה פיגוע דקירה שבוצע על ידי מחבלים פלסטינים וערבים בסמוך לשוק הערבי הישן בחברון ב-7 ביולי 1983. בפיגוע נרצח אשר אהרן גרוס (י"א בניסן תשכ"ה, 13 באפריל 1965 - כ"ו בתמוז תשמ"ג, 7 ביולי 1983), תלמיד המחזור הראשון בישיבת שבי חברון, שעלה לארץ מניו יורק.
הרצח.
בכ"ו בתמוז תשמ"ג (7 ביולי 1983) עמד אשר אהרן גרוס בכיכר התנועה מול השוק הסיטונאי בחברון, והמתין להסעה של תלמידים מהיישוב היהודי בחברון לקריית ארבע, שאותה היה אמור ללוות עקב המצב הביטחוני, בהסעה כבר היה מלווה, ועל כן היא חלפה על פניו מבלי לעצור, לאחר שרכב ההסעות עבר, ולא אסף אותו, הגיחו מתוך רכב סמוך שלושה ערבים עם פגיונות, דקרו אותו בבטן ובחזה, חטפו את תת מקלע העוזי שהיה ברשותו, ונמלטו עם הרכב שהמתין להם בסמוך. חבריו של אשר אהרן, שהיו ברכב סמוך, ראו את הרצח, ורדפו עם רכבם אחרי הרכב הנמלט, והתפתחו ביניהם חילופי יריות.
בסמוך למקום הפיגוע הייתה עמדה של צה"ל, אך החיילים שאיישו אותה קיבלו הוראה לשמור על תושבי שכונת אברהם אבינו. אחד החיילים שיצא לראות את ההתרחשות נשפט אחר כך על הפרת משמעת, על שנטש את העמדה.
אשר אהרן ברח לכיוון שכונת אברהם אבינו בעודו מדמם, אבל התמוטט בכביש. הוא נאסף על ידי פלסטיני שחשבו לערבי, לטענתו הוא חשב שזהו בנו, והביא אותו לבית החולים הפלסטיני עאליה בחברון. כשראו צוות בית החולים את ציציותיו סירבו לקלוט אותו, והוא מת מפצעיו. גופתו נלקחה על ידי פלסטיני שהביאה לביתו במטרה להעלימה. הפלסטיני נתפס בידי כוחות הביטחון.
ההכנות לרצח.
על פי כתב האישום, מנהיג הרוצחים איברהים סרג'ל, היה חבר בהתאחדות בלתי מותרת מ-1980. בשהותו בעמאן התגייס לקבוצה מוסלמית דתית שמטרתה הייתה לבצע פיגועים כנגד יהודים. הוטל עליו לגייס אנשים נוספים לארגון, והוא אכן כתב והפיץ חוברות בחברון בשם הארגון, בהם גם הוראות להכנת חומרי נפץ והתנהגות בחקירה. רוצח אחר מהקבוצה הואשם גם ביצירת מטעני חבלה. ב-7 ביולי 1983 נפגשו שלושה מהרוצחים ומנהיג החוליה הורה להם להרוג יהודי ולחטוף את נשקו בעזרת סכינים שיקנו, שניים נוספים היו אמורים להתריע כנגד הגעה של כוחות הביטחון ואחד נוסף לעזור במילוט מהמקום.
העונשים על הרוצחים.
משפטם של המרצחים התנהל בבית דין צבאי בשכם בהרכב של השופטים הצבאיים אל"ם אמנון סטרשנוב, סגן-אלוף שמואל פינקלמן וסגן-אלוף חיים שפירא, התביעה דרשה שיוטל מאסר עולם על שמונת הנאשמים.
הארבעה עליהם הוטל מאסר עולם שוחררו מאוחר יותר בעסקת ג'יבריל.
אחד המחבלים שגורש למצרים ביצע לאחר מכן את הפיגוע באוטובוס המטיילים במצרים בו נהרגו 9 ישראלים ונפצעו 17. אחר, ששוחרר בעסקת ג'יבריל נצפה על ידי נעם ארנון דובר היישוב היהודי בחברון בעודו מדריך תיירים בכיכר גרוס ומתאר באזניהם את הרצח שביצע במקום.
בעקבות הפיגוע.
למחרת הרצח (שאירע לאחר שרשרת פיגועים) הדיח אלוף פיקוד המרכז את ראש עיריית חברון וחברי המועצה.
בעקבות הרצח הוחלט על הקמת השכונה היהודית רמת ישי בג'בל רומידה ועל שיקום הרובע היהודי בחברון.
הכיכר שבו נרצח גרוס נקראה "כיכר גרוס" ובאמצעה נמצאת אנדרטה לזכרו.
כנקמה על הפיגוע ביצעה המחתרת היהודית את הפיגוע במכללה האסלאמית בחברון בו נרצחו שלושה תלמידים ונפצעו נוספים.
48 שעות ביממה
48 שעות ביממה (באנגלית: Hours a Day 48) הוא סרט קצר ישראלי משנת 1949 שהופק למען ארגון הדסה ומתאר את סיפורה של אחות מיילדת בבית החולים הזה בתקופה קריטית במלחמת העצמאות. היא מספרת על קורותיה במשך כל הסרט. הסרט מתחיל ומסתיים בלידה כסמל למדינת ישראל שזה אך נולדה. זה היה סרט הקולנוע הראשון שהופק במדינת ישראל.
בתפקידים הראשיים משתתפים זרובבלה (בבלה) ששונקין וטולי רביב ששניהם השתתפו מקודם בלהקת החישטרון.
שם הסרט נובע מרצף המאורעות הקשים שעוברים עליה כאילו יש ביממה 48 שעות. בזמן קצר מועלים נושאים כמו מלחמת העצמאות, ניצולי השואה, העלייה. בסרט נראים בתיה החרבים של ירושלים מיד לאחר המלחמה. בסרט מושמע מדי פעם המנון הפלמ"ח.
בתחילת הסרט מופיעה הקדשה מטעם הדסה לרופאים, האחיות ושאר הצוות בבתי החולים של הדסה בירושלים, צפת ובאר שבע שעשו הכל למען תחייתה של מדינת ישראל.
הסרט הועבר לארכיון שפילברג והועלה משם לאתר יוטיוב.
תקציר העלילה.
נעמי (זרובבלה ששונקין) היא אחות מיילדת ומדריכה בבית החולים הדסה בירושלים. בין תלמידותיה נמצאת ניצולת שואה עם מספר על היד ואחת שחברתה נספתה בשיירת הדסה, אסון שמתואר בסרט.
בעלה של נעמי, דוד, (טולי רביב) הוא מפקד בפלמ"ח. הוא יוצא עם לוחמיו לכבוש מוצב החולש על הדרך לירושלים. הערבים צולפים עליהם אבל הוא מאגף אותם בפעולה נועזת ומחסל אותם בזריקת רימון יד.
נעמי עברה באירופה את תקופת השואה ביחד עם אחיה הקטן אברהם. הם נפרדו בנאפולי וכעת מגיע אברהם לנמל חיפה. נעמי מקבלת רשות לקבל את פניו עם ירידתו מהאנייה עם ילדים רבים אחרים.
לאחר הפגישה הנרגשת היא מביאה את אברהם לקיבוץ אלונים וחוזרת עם האמבולנס לירושלים.
בדרך הם מבחינים באיתות מאחד הקיבוצים ומסתבר שיש בו יולדת שחייבים לפנותה במהירות להדסה. האמבולנס נכנס לבית החולים ונעמי ממהרת להתכונן ללידה.
באותו רגע נכנס ג'יפ עם פצוע ונעמי מבחינה שזה דוד. היא מתלבטת אם לעזור לו או להיכנס לחדר לידה ובוחרת באפשרות השנייה. רק לאחר הלידה המוצלחת היא ממהרת למיטתו של דוד שזה עתה יצא מחדר הניתוח ומאושרת להיווכח שהוא בסדר. ברקע נשמע המנון הפלמ"ח מפי הפלמחניקים שהגיעו לעיר.
ארכי דוכס
תהלים פג
תהילים פג
אלהים אל דמי לך
ראסול באטלר
קרית נוער
הזירה האירופאית 1942–1945
כל הנשמה
כל הנשמה (באנגלית: My Soul) הוא אלבומה השישה עשר של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה. האלבום יצא לאור ב-8 במאי 1994, על ידי חברת התקליטים אן אם סי. מתוך האלבום יצאו הסינגלים: "ליד באר מולדתי", "כל הנשמה", "לאורך הים", "זה יבוא פתאום", "מיליון", ו-"רוח האדם".
זהו אלבומה הראשון של חזה בעברית המופץ בארץ מאז צאתו של האלבום "שירי מולדת ג'" שיצא בשנת 1987. אלבום זה הפך בדיעבד לאלבום האולפן העברי האחרון של עפרה חזה שנפטרה בשנת 2000.
רקע והפקה.
בשנת 1986 הוציאה חזה את האלבום "ימים נשברים" שמרבית שיריו כתבה והלחינה בעצמה. הצלחת האלבום עודדה את חזה להמשיך בכתיבה והלחנה ותוכנן אלבום ישראלי במתכונת דומה שנה לאחר מכן, אך הוא נגנז עם תחילת הקריירה שלה בחוץ לארץ. חזה המשיכה לכתוב ולהלחין באלבומיה הבינ"ל ואף באלבום זה ניכר המשך מגמת הכתיבה וההלחנה שלה.
בשנת 1993 חזה הייתה מועמדת לפרס גראמי עם האלבום "Kirya", ונראה שהקריירה הבינ"ל הגיעה לשיא חדש. דווקא בנקודה הזו בקריירה שלה, היא חשה צורך להקליט אלבום בעברית. את האלבום הפיקה עפרה חזה עצמה, ביחד עם בצלאל אלוני ומפיקים מוזיקליים נוספים. באלבום חידשה חזה כמה שירים עבריים מוכרים, כדוגמת השירים "ליד באר מולדתי" של אלזה לסקר-שילר, "מיליון" של יונתן רטוש וכדומה.
במהלך העבודה על האלבום העבירה חזה למשורר נתן זך מנגינה שכתב המלחין נסים נסימוב לפסוקים מהתנ"ך. חזה בקשה ממנו לכתוב לו מילים שאינם מהתנ"ך. זך נעתר וכפי שהעיד זה היה מקרה יחיד במינו שהוא כתב מילים למנגינה (לרוב זך לא התאים מילים למנגינות). לדבריו, זה גם השיר האחרון שהוא כתב לו מילים. הלחן כיוון אותו לכתוב בסגנון רומנסה ספרדית.
השיר "בן אדם בעולם" נכתב על ידי עמוס רימון, איש שב"כ שנפטר באסון צור הראשון והולחן על ידי אלמנתו עדנה. השיר הגיע לידי חזה דרך מאבטחים מנציגות ישראל בלוס אנג'לס שהכירו את עמוס רימון ואת קלסר השירים שהותיר אחריו. את השיר הקדישה חזה לכלל אנשי השב"כ.
השיר "כשתבוא" הובא לחזה על ידי אהוד מנור ובעז שרעבי לקראת ערב שהוקדש בלונדון לשבוי רון ארד. חזה, שמצד אחד הזדהתה עם המילים, ומצד שני ביקשה להקדיש את השיר לכלל השבויים והנעדרים, הקליטה את השיר עם שינוי מילים קל ובלחן של אילן וירצברג. בעז שערבי הקליט את הגרסה שלו ל"כשתבוא", שלימים הפכה להיות מוכרת ומזוהה עם המאבק להחזרת השבוי רון ארד.
כמו כן, מכיל האלבום את השיר "כל הנשמה", שלצד חזה ואלוני השתתף בכתיבתו גם המלחין היוגוסלבי גוראן ברגוביץ'. השיר יצא במקביל באירופה בשם "ELO HI" כחלק מפסקול הסרט הצרפתי "La Reine Margot".
עם צאת האלבום תוכננו מספר הופעות של חזה בישראל, לראשונה מאז 1987. בקיץ 1995 נוצרה הזדמנות במסגרת פסטיבל ערד, אך הופעה זו לא יצאה אל הפועל בעקבות אסון פסטיבל ערד, כשחזה הייתה בין האמנים הראשונים שביטלו את הופעתם לנוכח האסון.