ביקורת חריפה הוטחה החל בשנת 1997 בנייקי על כך שהתנאים שהיא מספקת לעובדיה במפעלים במדינות כמו הודו, וייטנאם, תאילנד, ואינדונזיה ירודים, במיוחד בהשוואה לאלו של עובדים במערב, וכונו סדנאות יזע. כך, לדוגמה, טוען האתר "החרימו את נייקי" כי שכר העבודה במפעליה בווייטנאם מגיע ל-20 סנט לשעה בלבד ותנאי העבודה, התזונה והרפואה אינם מספקים. אחד המקורות הבולטים למידע וטענות אלו היה "הועדה הלאומית לעבודה", גוף הפועל בצמוד לאיגודי עובדים בארצות הברית, המתנגדים להעברת מפעלים אל מחוץ למדינה. טענות על ניצול, לכאורה, של עובדים הועלו גם על ידי נעמי קליין ומייקל מור.
בעקבות הביקורת הגוברת, מימנה נייקי מחקר של מלכ"ר עצמאי בשם "גלובל אליינס" לבדיקת הטענות. ממצאי הדו"ח היו קשים והובילו את הנהלת נייקי להודות בפגיעה בעובדים (ר' כתבה), ולהכריז על הקמתו של "מערך שיקום" לפתרון הבעיות. בשנת 2005, לאחר שנים רבות של הסתרה, חשפה נייקי את שמותיהם ומיקומם של יותר מ-700 מפעלים, והודתה כי בחלקם מתקיימים תנאי העסקה פוגעניים. במאי 2007 פרסמה נייקי דו"ח שלישי ובו הכריזה, בין השאר, על "תוכנית לביטול שעות נוספות עודפות". מבקרי החברה, עם זאת, מטילים ספק בכנות הדוחו"ת וטוענים כי הרטוריקה אינה בהכרח מיתרגמת למעשים.
איכות הסביבה.
כחלק מהמאבק לשיפור תדמיתה בציבור, נרתמה נייקי למאבק בהרס יער הגשם באמזונאס על ידי הפסקת השימוש בעורות בקר שמקורם בשטחי מרעה שהיו בעבר יערות גשם. השינוי במדיניות אירע בעקבות דו"ח חמור של ארגון גרינפיס על היקף הכריתה באמזונאס, שהצביע על גידול הבקר כגורם המרכזי. נייקי התחייבה כי בתוך שנה תפותח ותופעל מערכת שתוודא שהעור המיובא מברזיל גדל מחוץ לשטחי יער האמזונס הכרותים.
עבודת ילדים.
במהלך שנות ה-90' התמודדה החברה עם ביקורת קשה על השימוש שנעשה בעבודת ילדים במפעלים שמייצרים עבור החברה כדורי רגל בקמבודיה ובפקיסטן. אף על פי שהחברה עשתה צעדים לצמצם את התופעה היא המשיכה לחתום על חוזים עם מפעלים הנמצאים באזורים שבהם קשה לאכוף את התקנות ולהבטיח שלא נעשה שימוש בעבודת ילדים. בשנת 2001 שודר ב-BBC סרט דוקומנטרי שחשף את התנאים הקשים שבהם מועסקים ילדים במפעלים בקמבודיה. הסרט התמקד בשש ילדות שהוכרחו לעבוד שבעה ימים בשבוע, 16 שעות ביום.
שביתת עובדי ייצור.
באפריל 2014 התקיימה שביתה של פועלים במפעלי חברת ין יון (Yue Yuen) בעיר דונגואן שבסין, מפעלים המייצרים נעליים עבור נייקי ואדידס. הפועלים השובתים דרשו להעלות את שכרם ב-30% ולקבל תנאים טובים יותר. על פי הערכות השתתפו בשביתה כ-30,000 פועלים. השביתה נמשכה מספר ימים ושיבשה את ייצור הנעליים הסדיר.
במרץ 2018 הודיע נשיא החברה על התפטרותו המיידית על רקע הביקורת הציבורית נגד נייקי בנושאי תנאי העבודה ואיכות הסביבה.
יוסף בן טוביה
יוסף בן טוביה, מבית טוביה, משפחה עשירה ומיוחסת מעבר הירדן, שימש כגובה כספים עבור בית תלמי ביהודה בזמן השלטון התלמיי בארץ ישראל (המאה ה-3 לפנה"ס) בתקופה ההלניסטית.
בתקופתו של יוסף הגיע בית טוביה לשיא השפעתו. על עלייתו ידוע רק מתוך ספרו של יוסף בן מתתיהו, "קדמוניות היהודים", שם הוא מוצג ברוח אוהדת.
מנחם שטרן קובע את תחילת עלייתו לסביבות שנת 240 לפנה"ס.
אמו של יוסף הייתה בתו של הכהן הגדול שמעון הראשון ואחותו של הכהן הגדול חוניו השני. ליוסף היו שבעה בנים מאשה אחת, ומבתו של סולימיוס (בתרגום שליט: שלום), אחיו, נולד לו בנו הצעיר הורקנוס.
יוסף בן טוביה השכיל לנצל את המצב הפוליטי בארץ ישראל באותה תקופה על מנת להגיע לעמדת כוח בחצר בית תלמי ולמעשה הפך לנציגו בארץ ישראל. באותה תקופה החל המצב בין ההנהגה היהודית בארץ ישראל לבין תלמי השלישי אורגטס להתדרדר. אפשר שגרם לכך נטל המיסים שהכביד עליהם, או הפיתויים המרובים שבאו מכיוון מלכי בית סלאוקוס, שבקשו למשוך את היהודים לצדם. יצוין כי באותם הימים, המחצית השנייה של המאה ה-3 לפנה"ס, התחוללה המלחמה הסורית השלישית בין בית תלמי לבין בית סלאוקוס. את המצב המסובך והמורכב הזה ביקש לנצל, ממניעים פוליטיים ואישיים, חוניו השני, הכהן הגדול בירושלים, שתמך בבית סלאוקוס והאמין כי בית תלמי יינגף לפני בית סלאוקוס, סירב להעלות את כספי המיסים למלך תלמי השלישי, וסיכן בכך את מעמדה של יהודה. בתגובה, תלמי השלישי שיגר ליהודה נציג מטעמו שדרש את תשלום המיסים באופן מידי, ולא, יחולקו אדמות יהודה בין שרי המלך המצרי.
מצב זה, של התקררות היחסים בין יהודה לממלכת בית תלמי, נוצל על ידי בן אחותו של הכהן הגדול, יוסף בן טוביה, איש פיקח ונמרץ, שהבין כי יוכל לנצל את המצב לתועלתו. בהיוודע דבר ניצחונם המזהיר של התלמיים על בית סלאוקוס, כינס יוסף בן טוביה את אספת העם בירושלים וקיבל ממנה ייפוי כוח להגיע לאלכסנדריה ולפייס את המלך הרוגז. יצוין כי תפקיד הייצוג של יהודה כלפי המלכות, שהיה מסור לכהן הגדול, עבר, בהסכמת העם, לידי יוסף בן טוביה. במתנות ובדברי חנופה עלה בידי יוסף בן טוביה לקנות את לב שליחו של תלמי השלישי, וכך סלל לעצמו דרך לחצר המלך במצרים. יוסף הצליח לקנות את לב המלך, כשהוא מבטיח לו להכפיל את מכסת המיסים של יהודה, אם תימסר לידיו חכירת המיסים של "סוריה ופויניקיה", שיהודה שייכת להן. המלך נעתר לבקשתו ואף צייד אותו באלפיים לוחמים כדי שיוכל לגבות את המיסים ללא התנגדות, וכך אכן קרה, ולא בלי גבייה מתאכזרת. במשך עשרים ושתיים שנה היה יוסף בן טוביה חוכר מסי המלך, והמכה שניחתה על הכהונה הגדולה במישור האישי ובמישור הממלכתי הייתה קשה. התוצאות בהמשך, בדבר המריבה בין שני הכוחות, הזיקו מאוד ליהודה.
טירונות (צה&quot;ל)
טירונות היא תקופת החניכה הראשונה של החיילים בצבא ההגנה לישראל, שמטרתה להכשירם לקראת שירותם הצבאי. בתום הטירונות נערך בדרך-כלל טקס השבעה, בו נשבעים החיילים אמונים לצה"ל טרם תחילת ביצוע תפקידם הצבאי או תחילתה של ההכשרה המיועדת להם.
סוגי הטירונות.
מרכיביה הבסיסיים והראשוניים של הטירונות זהים בכלל יחידות צה"ל, אך היא שונה באורכה ובאופייה ביחידות השונות. לחילות השדה כגון חיל הרגלים, חיל ההנדסה, חיל השריון, חיל התותחנים והאיסוף הקרבי וכדומה, ישנה טירונות ארוכה יותר מאשר זו המיועדת למתגייסים ליחידות עורפיות או לתפקידים תומכי לחימה. סוגי הטירונות מתחלקים לפי "רמת הרובאות" לה מוסמכים החיילים בסוף ההכשרה, ובאימוני ההמשך השונים המשתנים לפי סוג היחידה.
טירונות בסמכות.
חלק מהחיילים המיועדים לתפקידים עורפיים עוברים "טירונות בסמכות", שבסיומה הם מוסמכים לרמת "רובאי 02". (בעבר הייתה קיימת גם דרגת רובאי 01, אך זו בוטלה) הטירונות לרוב מתבצעת בבסיס ההדרכה של החיל אליו ישויכו בתום הטירונות. משך הטירונות נע בין שבועיים לחודש וחצי והיא עיונית וחינוכית בעיקרה, וכוללת מעט קשיים פיזיים. במהלך הטירונות מוחדרת בחיילים המשמעת הצבאית וכמו כן הם עוברים הכשרה בסיסית כגון ירי ראשוני ברובה M16, תפעול מכשירי קשר, התגוננות מפני מתקפה בנשק כימי, עזרה ראשונה בסיסית וכן תוכני חינוך בנושאי ערכי צה"ל וכבוד האדם.
חלק מהחיילים העוברים טירונות זו הם בעלי "כושר מוגבל", כלומר בעלי לקות גופנית שאינה מאפשרת לעבור טירונות כלל צה"לית רגילה.
טירונות כלל צה"לית.
זוהי הטירונות הבסיסית של חיילים בצה"ל. עוברים אותה בדרך כלל חיילים שאינם מיועדים לשירות כלוחמים, אך עדיין לא נקבע אם יהיו תומכי לחימה או לא. בסיום טירונות זו, החיילים מוסמכים לרמת רובאי 02. הטירונות מתבצעת לרוב בבסיסי הטירונות הכללית של מערך מגל, אך גם בבה"דים השונים, ונמשכת לרוב בין שלושה לארבעה שבועות. עם זאת, ישנן אוכלוסיות אשר עוברות "טירונות מורחבת" שארוכה בכמה שבועות מהטירונות הכלל צה"לית ובסופה הם מוכשרים ברמת רובאות 02 כגון: טירוני חיל המשטרה הצבאית במחנה שרון, חיילי מקא"ם (נערי רפול) ונערות חג"ם (חיילות גיוס מיוחד) בבסיס חוות השומר של חיל החינוך והנוער. מרבית החיילים אשר עוברים טירונות כלל צה"לית ברמת רובאי 02, מיועדים לשרת ביחידות עורפיות, אך ישנם גם חיילים אשר מיועדים להיות תומכי לחימה ביחידות שדה ועוברים טירונות כלל צה"לית ברמת רובאי 02, ואף עוברים לאחריה קורסי השלמה לרמת רובאי 03 כגון הלוחמים הטכנולוגיים של חיל החימוש בחיל החימוש (חט"פ). עיקר הלמידה בטירונות הוא חינוכי-משמעתי וכולל קשיים פיזיים מתונים. ההסמכה כוללת הכשרה בסיסית כגון ירי ברובה סער, תפעול מכשירי קשר, התגוננות הפרט (יום שדאות), התגוננות מפני מתקפה בנשק כימי, עזרה ראשונה בסיסית, קרב מגע בסיסי, וכן תוכני חינוך בנושאי ערכי צה"ל, לאום, וכבוד האדם.
הטירונות ביחידות שדה.
ביחידות השדה הלוחמות מטרת הטירונות מלבד הקניית המנטליות הצבאית היא הקניית כושר גופני, מיומנויות לחימה ולכידות חברתית. הטירונות נמשכת בין 3-4 חודשים, ובסופה מוכשרים החיילים בתור לוחמים.
חיילי חיל הרגלים וחיל ההנדסה עוברים את המסלול וההכשרה הארוכים (שנה) וזהים כאחד ביחס לשאר יחידות השדה.
אימון מתקדם.
לאחר הטירונות מגיע על-פי רוב פרק אימון מתקדם שמשכו 3-4 חודשים, המקביל לקורס יסוד אותו מבצעים בתפקידים עורפיים לאחר הטירונות. בשלב זה מתבצעת הסמכה המעלה את רמת הרובאי בחלק מן התפקידים:
לעיתים ביחידות השדה מתבצעת בשלב זה הכשרה רלוונטית ברמת 07 (לדוגמה מחלץ 07, סייר 07, פלס 07 וכו').
"טירונות יחידה" ביחידות מובחרות.