בשנת 1994, מתנדבי Time’s Up, יחד עם ארגון HUB (ראשי תיבות של Hudson Urban Bicycles), היו שותפים להקמת תעשיית ה-Pedi cab בניו יורק;מוניות ה-Pedi cab דומות למוניות רגילות בכך שהן אוספות נוסעים, אולם הן אינן ממונעות ומונעות על ידי אופניים, ועל כן הן פועלות ללא הזיהום הקשור ברכב ממונע. בשנת 1994, תריסר מוניות כאלו הובאו לניו יורק לצורך נסיעות מבחן לקראת שיווק המוני. בתחילה, העירייה התקינה מחסומים וניסה לטרפד את הפרויקט. עם זאת, הודות למתנדבים מוניות אלו הצליחו לחדור ולהיות מופצות בכל רחבי ניו-יורק, כשהן מחליפות מוניות ממונעות במנועי בעירה רעילים על בסיס פחמן באנרגיה נקייה המופעלת על ידי בני אדם.
בשנת 1996, Time’s Up שיתף פעולה עם Wetlands Activism Collective לקידום קמפיין המודעות שלהם. כמו כן, החל את פרויקט Street Memorial בראשית 1996. פרויקט זה מנציח רוכבי אופניים והולכי רגל שנהרגו על ידי נהגים, תוך העלאת המודעות לתשתיות מקומיות שאינן בטוחות.
בשנת 1999, Time’s Up חבר אל ארגונים נוספים על מנת לטפח גינות קהילתיות ולהגן על אלו שנמצאו בסכנה. במסגרת פרויקט זה אף נוסדו עשרות גינות חדשות על ידי מתנדבי Time’s Up. כמו כן, Time’s Up שותף לניקיון ותחזוקת גינות קהילתיות רבות.
שנות ה-2000 ולאחר מכן.
בשנת 2004, הארגון אירח כנס לאומי לאופניים. עוד בשנת 2004, סייע להשיק סדנה ללימוד רוכבים כיצד לתקן בעצמם את האופניים שלהם.
בשנת 2005, הארגון חבר ל-Visual Resistance להקמת פרויקט "The Ghost Bike Project". אופני רפאים (Ghost Bike) הם אנדרטאות לציון תאונות דרכים בהן היו מעורבים רוכבי אופניים. בשנת 2006, הארגון ניהל מאבק משפטי נגד עיריית ניו יורק לצורך מימוש זכותם לחופש הביטוי ולחופש ההתאגדות, מתוקף התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית. עורך הדין של Time's Up נורמן סיגל, לשכת עורכי הדין של ניו יורק ואגודת עורכי הדין הארצית סייעו בקמפיין זה.
בשנת 2008, הארגון פתח מרכז במנהטן. בשנת 2010 נפתח מרכז גם בברוקלין.
בשנת 2011, הגביר את מאמצי ההסברה בנוגע לאנרגיה מתחדשת על ידי הבלטת ההשפעות המזיקות של דלקים פוסיליים ומקורות אנרגיה בלתי מתחדשים. הם החלו בשותפות עם Viridian Energy, חברה לייצור אנרגיית רוח. הם נלחמו נגד אנרגיה גרעינית. בקמפיין אחר, הם עבדו עם ארגונים סביבתיים נוספים במטרה להביא לסגירת תחנת כוח גרעינית בניו יורק. מאוחר יותר באותה השנה, מתנדבי מרכז שבברוקלין ייצרו בעצמם חשמל על ידי כך שהפיקו אנרגיה באמצעות אופניים. עוד בשנת 2011, הארגון סייע בהפקת חומרי הסברה חינוכיים בנושאים סביבתיים כחלק מתועת כיבוש וול סטריט. ככל שפעילויות התנועה הזו המשיכו, חברי התנועה שהתגוררו בפארק זוקוטי נזקקו לתיקון האופניים שלהם. מתנדבי הביאו כלים וחלקי חילוף, והקימו במקום סדנאות לתיקון אופניים בחינם.
ארגון מקיים אירוע שנתי של רכיבה על אופניים. האירוע הרביעי התקיים בשנת 2012. האירועים מתקיים תוך שימוש בשטחים ציבוריים הנמצאים בבעלות פרטית.
בשנת 2012, הארגון סייע בהשקת מוזיאון חדשני בלואר איסט סייד של ניו יורק בשם Museum of Reclaimed Urban Space (בראשי תיבות: MoRUS). MoRUS הוא ארכיון חי של גינות קהילתיות בלואר איסט סייד, המציג תצלומים, כרזות, עיתונים מחתרתיים וכו' כדי להראות כיצד תושבי המקום ניקו מגרשים ובניינים פנויים ויצרו מרחבים ציבוריים מסודרים לרווחת קהילה. תאריך הפתיחה המוקדמת של המוזיאון נקבע לסוף יולי 2012. מסייע לגיוס תרומות למוזיאון. כמו כן, בשנת 2012, השיק פרויקט של 1000 זוגות אופניים, על מנת לקדם תחבורה ידידותית לסביבה בעיר, בדומה לנהוג בהולנד.
שבעזים
שבעזים (שם מדעי: "Heptranchias perlo") הוא מין כריש מסדרת השש זימאים, המין יחיד בסוגו. ייחודו שהעניק לו את שמו הוא שיש לו 7 מכסי זימים לצד ראשו, בניגוד ל-6 כמו שאר הכרישים. התאמה זו עוזרת לו לצלול במים עמוקים יותר ודלים בחמצן.
מאפיינים.
כריש זה מצוי לאורך כל האוקיינוסים הטרופיים וגם הממוזגים למעט בצפון-מערב האוקיינוס השקט (לחופי אמריקה). הכריש חי בעומק 300–600 מטר רוב זמנו ובלילה עולה אל פני המים אך יכול גם לצלול לעומק 1,000 מטר. הוא מצוי לצד מדפי יבשות או שולי יבשות ולעיתים יימצא סביב הרי מצולה.
אורכו של כריש זה מגיע ל-1.4 מטר והוא בעל גוף צר עם חוטם מחודד, עיניים גדולות מאוד בצבע ירוק זוהר ולסת קטנה בעלת שיניים חדות. הסנפירים קטנים ומעוגלים והוא בעל סנפיר גב נמוך בקצהו התחתון של גוף. הנב ארוך ודק. צבעו אפור-חום עד ירקרק ולעיתים מכוסה בכתמים כהים לאורך הסנפירים. כריש זה משריץ 9–20 צאצאים חיים.
כריש זה הוא טורף אכזרי המצוי בטורף העליון בסביבתו, למרות גודלו. טרפו כולל בעיקר מקריני סנפיר כמו חוטמניים, רצועניים וגמפיליים וסילוניות ומגוון גם בסרטנים. הוא עצמו נטרף בידי כרישים גדולים ומדי פעם נידוג ברשתות ומכמורות, אף על פי שאכילה מרובה מהכריש רעילה מאוד. לכריש לא נשקפת סכנה גדולה מהדיג.
ביצת מלח
כריש גדול-שן
כריש גדול-שן (שם מדעי: "Carcharhinus altimus") הוא מין דג סחוס ממשפחת הכרישיים המצוי ברחבי הימים והאוקיינוסים הטרופיים והסובטרופיים השונים והוא צולל לעומק של 90–430 מ'.
מאפיינים.
כריש זה מגיע לאורך של 2.7 מטר בזכרים ו-2.8 מטר בנקבות והשיא מגיע ל-3 מטרים ולמשקל של 168 ק"ג. הכריש אפור-כהה עד שחור בצבעו כשלעיתים ישנו פס בצבע ברונזה על הצידיים והוא בעל סנפיר גב גדול וגבוה ועם חוטם גדול. לסתו מלאה בשיניים גדולות וחדות. נקבת הכריש משריצה עד 15 צאצאים מבטנה.
הכריש מצוי באוקיינוס האטלנטי ממפרץ דלאוור עד לצפון ברזיל, הים התיכון ולחופי מערב אפריקה, באוקיינוס ההודי מים סוף, דרום אפריקה ומדגסקר, דרך איי סיישל, הודו והמלדיביים לאוקיינוס השקט נפוץ מסין ואוסטרליה להוואי ובין מפרץ קליפורניה עד אקוודור. הכריש נפוץ במיוחד סביב פלורידה והאיים הקריביים.
הכריש משתמש בעיניו הגדולות כדי לקלוט טרף בעומקים והוא צד דגי גרם כמו לטנוניים, סוליתאים, מסריים וחכאי עטלף וגם דגי סחוס קטנים וסילוניות. עקב נדירותו לא ברור מה מצב שימורו בטבע.
דיוניסיס סבופולוס
דיוניסיס סבופולוס (ביוונית: Διονύσης Σαββόπουλος, נולד ב-2 בדצמבר 1944 בתסלוניקי) הוא
זמר-יוצר יווני בתחום מוזיקת רוק, לאיקי ורבטיקו.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
סבופולוס נולד בתסלוניקי בשנת 1944 כבן השני של משפחה מן המעמד הבינוני. הוא התקבל ללימודי משפטים אוניברסיטת אריסטוטליס בעיר, אחרי השנה הראשונה, ב-1963, דעותיו הפוליטיות ומשיכתו למוזיקה גרמו לריב עם אביו ולעזיבתו את הלימודים.
הוא נסע בטרמפ על משאית לאתונה והתפרנס שם מעבודות מזדמנות, בין השאר, כמודל לסטודנטים בבית הספר לאמנות וכעיתונאי.
הקריירה המוזיקלית.
התחיל באותה תקופה לשיר ולנגן בגיטרה במועדוני לילה ושמו נקשר ל"גל היווני החדש" במוזיקה הקלה בארצו. הוא לא הצטיין בקולו אלא במיוחד בכישרון לכתיבת שירים ומנגינות. אלכוס פציפאס, מנהל חברת ההקלטות LYRA שנודעה בקידום היצירות מן הגל היווני החדש החתים אותו על חוזה.
סבופולוס הקליט עבור חברה זו עד שנת 1983.
המוזיקה שלו היא בעיקר בתחום הרוק, הלאיקו והרבטיקו.
אלבום הבכורה של סבופולוס בשנת 1966 היה "טו פורטיגו" (המשאית - רמז לאופן הגעתו לאתונה). על אף הבקורות החיוביות, האלבום לא הצליח להימכר ביותר מ-3000 עותקים.
לרוב כתב סבופולוס לעצמו גם את המלים וגם את הלחנים, אולם שיתף פעולה גם עם מוזיקאים אחרים כמו אלפתריה ארווניטאקי, אלקינואוס יואנידיס, מלינה קאנה וניקוס פאפאזולו. האלבום שלו "באלוס" (Μπάλλος) כולל ביצועי ביוונית של השיר "All Along the Watchtower" של בוב דילן, תחת הכותרת Ο παλιάτσος κι ο ληστής - (או פליאצוס קה אי ליסטיס), כלומר "הליצן והגנב".
סבופולוס היה אמן מגויס פוליטית. ב-1967 הוא נעצר פעם והוכה על ידי משטרת הכת הצבאית שהשתלטה על יוון בשנים 1967–1974.
האלבום "ורמיקו פסומי" (Βρώμικο Ψωμί - לחם מלוכלך) הפך גם כן לקלאסיקה בגלל הטקסטים הבקורתיים כלפי המשטר והמיזוג בין מוזיקה יוונית לסגנון מושפע מפרנק זאפה. מכיוון שהמסרים הבקורתיים בטקסטים שלו היו מעורפלים ולא לגמרי גלויים היה סבופולוס אחד מאמני המחאה המעטים שהורשו להופיע תחת שלטון הכת הצבאית. גרסתו לשיר "דיר-לה-דה" הייתה אף היא אקט של מחאה פוליטית נגד המשטר הצבאי, שעודד אמנים שהזדהו איתו להקליט שירי עם אחרים, כדרך להתחבב על האזרחים.
במועדון "קיתארו" התחיל שיתוף פעולה פורה בין להקתו של סבופולוס "בורבוליה" ("Μπουρμπούλια" ) והזמר, המלחין והפזמונאי פבלוס סידירופולוס. הם יצרו ביחד את האלבום "או דאמיס או ליסטיס" ("Ο Ντάμης ο Ληστής - דאמיס הגנב) שפורסם אחרי נפילת הדיקטטורה הצבאית, בכותרת "או דאמיס או סקלירוס" ( O Ντάμης ο σκληρός- דאמיס החזק). הם שיתפו פעולה עד שנת 1974 בין היתר, במיזוגים בין המוזיקה היוונית ומוזיקת רוק.
למרבית שיריו כתב בעצמו את המלים והמנגינה. בשנים האחרונות חזר חזרה בתשובה מתוקשרת לחיק הכנסייה האורתודוקסית של יוון, המשיך להופיע כזמר אך הפחית את פעילותו כיוצר.
הוא הקדיש תשומת לב מיוחדת למוזיקת הצוענים ביוון ולהשפעתה על מוזיקת העם היוונית. בשנות ה-1980 המאוחרות עמד לזמן קצר בראש חברת ההקלטות לירה.
אמנים אירופיים כמו וולף בירמן (גרמניה), לואיז לאק (קטלוניה) או דגורי (איטליה)י ביצעו משיריו. סבופולוס הלחין מוזיקה לסרטים, לטלוויזיה ולתיאטרון.