לאחר פטירתו של האדמו"ר מבעלז, רבי אהרן רוקח, בשנת ה'תשי"ז ללא בנים חיים, ייעדו מרבית חסידי בעלזא לאדמו"ר את בן אחיו, רבי ישכר דב רוקח, שהיה אז ילד בן תשע שנים והוכתר כאדמו"ר בגיל 18. מקצת מהחסידים לא קיבלו את מרותו של האדמו"ר המיועד ופרשו מהחסידות. הפורשים, שכונו "בעלזער מתנגדים" או "מורדים", פתחו בית מדרש ברחוב מהרש"ל בבני ברק ובאנטוורפן, וכן החזיקו בבית המדרש הישן של חסידות בעלז בלונדון שם כונו בשם בעלז בלבד. כאשר התמנה רבי יהושע רוקח לאדמו"ר ממכנובקה, ב-1988, חברו חלק מפורשי בעלז אליו. היחסים בין החסידויות היו תקינים ורבי יהושע השתתף באירועים בחסידות בעלז.
לאחר תקופה החלה החסידות לכנות את שמה "בעלזא מכנובקה", מה שיצר מתח בין החסידויות ואף גלש להשמצות הדדיות ולאלימות. שיאן של ההתנגשויות האלימות היה בשנת 1995, כאשר חסידי מכנובקה קיימו טקס "הכנסת ספר תורה" לבית מדרשם בירושלים. במהלך האירוע הותקף האדמו"ר ממכנובקה בעלזא בידי חסידי בעלז ונגרם נזק לרכבו ולבית מדרשו.
בהילולה שציינה חמישים שנה לפטירת רבי אהרון רוקח (כ"א באב ה'תשס"ז; אוגוסט 2007) היו התכתשויות בין אנשי שתי החסידויות. בהילולה בשנה שלאחר מכן (22 באוגוסט 2008), תקפו כמה חסידי בעלז את התומך הפיננסי של מכנובקה, אליהו אנגלנדר מלונדון.
בסביבות 2010 החלו מגעים בין החסידויות והמתח ביניהן פחת בהדרגה. ב-29 ביולי 2010 השתתף בנו של הרבי מבעלז, הרב אהרן מרדכי רוקח, בחתונת נכדו של האדמו"ר ממכנובקה. בפברואר 2012 הגיע רבי יהושע ממכנובקה בעלזא לפגישה בביתו של האדמו"ר מבעלז, רבי ישכר דב, כדי להזמינו לחתונת בתו הצעירה. בחודש סיון ה'תשע"ה השתתף האדמו"ר ממכנובקה בחתונת נכד האדמו"ר מבעלז ואף התכבד בזימון. בכסלו ה'תשע"ו סוכם בין החסידויות שמעתה תיקרא החסידות "מכנובקא בעלזא", ובכך סרה המחלוקת בין החסידויות.
מרכזי החסידות.
מרכזה של חסידות מכנובקה בעלז ברחוב רש"י בבני ברק. בניין חדש וגדול הולך נבנה ברחוב האדמו"ר מגור. לחסידות בתי מדרש גם בירושלים, בבית שמש, בביתר עילית ובאלעד. בחו"ל ישנם בתי מדרש בשכונת סטמפורד היל בלונדון, במנצ'סטר, באנטוורפן ובארצות הברית. אנשי החסידות רואים את עצמם כחסידי בעלז ונוהגים במנהגי בעלז, מלבד בית המדרש בבני ברק שבו שומרים על מספר מנהגי צ'רנוביל.
עכובית הגלגל
עכובית הגלגל (שם מדעי: "Gundelia tournefortii", מוכר בעברית גם בשם הערבי "עַכּוּבּ") הוא צמח בעל פרחים וקוצים ממשפחת המורכבים.
גובהו של הצמח כ-25–45 ס"מ. הפרחים יושבים על קרקפות הנישאות בראשי הגבעולים. צבע הפרחים צהוב-סגלגל. הצמח נחשב לדוגמה קלאסית ל"צמח-גלגל". צמח-גלגל הוא צמח שכולו, כיחידה אחת, מתגלגל ברוח להפיץ את זרעיו, כלומר, שיחידת התפוצה שלו היא הצמח השלם (פרט לחלקיו התת-קרקעיים הרב-שנתיים).
בישראל, פורחת העכובית בחודשים מרץ-מאי.
העכובית במקורות.
בעקבות התופעה האופיינית לצמח זה, שהוא מתגלגל בשדות, לשם הפצת זרעיו, נמשלו אויבי עם ישראל בתנ"ך ל"גלגל" בשני מקומות :
"לְאֻמִּים, כִּשְׁאוֹן מַיִם רַבִּים יִשָּׁאוּן, וְגָעַר בּוֹ, וְנָס מִמֶּרְחָק, וְרֻדַּף, כְּמֹץ הָרִים לִפְנֵי-רוּחַ, וּכְגַלְגַּל, לִפְנֵי סוּפָה:". "אֱלֹהַי, שִׁיתֵמוֹ כַגַּלְגַּל, כְּקַשׁ, לִפְנֵי-רוּחַ:".
בספרות חז"ל הוא מופיע יחד עם הקנרס (ארטישוק) כצמח מאכל, בשם הדומה לשם הערבי של ימינו: "וקוץ ודרדר תצמיח לך ואכלת את עשב השדה, קוץ זה קינרס, דרדר אלו עכביות".
שימושים רפואיים.
הצמח נחשב לאחד מצמחי המאכל והמרפא החשובים בארץ ישראל. עקב הקטיף המוגבר שלו, הוא הוכנס לרשימת הצמחים המוגנים בישראל. הערבים וכן יהודים יוצאי המשרק, נוהגים להכין סלט מעלי העכובית ומתפרחתה. את השורש הם מבשלים עם בצל ובשר.
כל חלקי הצמח העל-קרקעיים משמשים ברפואה העממית כתרופה למחלות בדרכי העיכול, מחלות כבד, אלרגיות, בחילה, סחרחורת ולחץ דם נמוך.
ריפים
ריף (גיטרה)
צ'ארלס פ. הנל
צ'ארלס פ. הנל (אנגלית: Charles F. Haanel; 22 במאי 1866 – 27 בנובמבר 1949), סופר ואיש עסקים אמריקאי, מחלוצי ספרות המודעות והעידן החדש. נודע בעיקר בשל ספרו "שיטת המפתח הראשי".
ביוגרפיה.
הנל נולד באן ארבור שבמישיגן. בנם של הוגו ואמלי (פוקס) הנל. המשפחה עברה לסנט לואיס שבמיזורי כאשר צ'ארלס היה ילד. עיסוקו הראשון היה כשוליה במשרד של חברת שילוח בסנט לואיס, בה הוא עסק במגוון תפקידים במשך כ-15 שנים, עד שפתח בקריירה עצמאית כסופר ואיש עסקים.
ספרו "שיטת המפתח הראשי" נכתב ב-1912, ונחשב לאחד מראשוני ספרי העידן החדש. הנל התייחס בספרו לכל תחומי החיים וההתפתחות האישית של האדם, וניסה לענות על שאלות כגון איך להיות עשיר או איך לחיות בבריאות טובה. מכירות הספר קודמו על ידי מגזין "עידן חדש" שנערך על ידי אליזבת טון; עד 1933 מכר הספר מעל 200,000 עותקים ברחבי העולם. הוא קיבל מכתבי תודה על ההשפעות המיטיבות של ספרו, כגון מכתב שקיבל ב-1919 מנפוליאון היל, שהיה איש עסקים מצליח באותה תקופה, בו טען כי הוא חייב את הצלחתו במידה רבה לספרו של הנל.
הנל ניסה ליישם בחייו את התאוריות להן הטיף, והצלחתו האישית כללה מספר חברות גדולות שהיו בבעלותו: חברת הסחר היבשתית, החברה לשיפור עמק סקרמנטו והחברה לכריית זהב וכסף במקסיקו. במהלך חייו זכה הנל לתארים רבים ממוסדות לימוד שונים ברחבי ארצות הברית.
הנל נפטר ב-1949 בגיל 83, ונקבר בסנט לואיס.
בשנים האחרונות זכו ספריו ועבודתו להכרה מחודשת בעקבות פרסומו בעולם של הסרט "הסוד", בו צוטטו דבריו של הנל.
פליין וייט טיז
פליין וייט טיז (Plain White T's) היא להקת פופ פאנק משיקגו, אילינוי, אשר הייתה מועמדת לפרס גראמי.
הלהקה הוציאה שישה אלבומים: Come on Over (2000), Stop (2002), All That We Needed (2005), Every Second Counts (2006), Big Bad World (2008), Wonders of the Younger (2010).
ביוגרפיה.
הקמת הלהקה (1997 – 2001).
סולן הלהקה, טום היגנסון היה במקורו מתופף בתיכון, והיה חבר במספר להקות. למרות זאת, שקמה להקת פליין וויט טיס ב-1997, לקח היגנסון על עצמו את תפקיד הסולן וכותב השירים בלהקה.
לאחר מכן, הצטרפו ללהקה הבסיסט קן פלטשר והמתופף דייב טיריו והלהקה החלה להופיע באזור שיקגו.
בקיץ 1999, עבר היגנסון תאונת דרכים, ונפגעו לו הכליות והריאה. באותה תקופה, חברות תקליטים החלו להתעניין בלהקה, ולבסוף, בשנת 2000, הם הוחתמו בחברת התקליטים "אטלנטיק". באותה שנה, יצא אלבום הבכורה של הלהקה "Come on Over".
הם יצאו לסיבוב הופעות כלהקת חימום בכל רחבי ארצות הברית, רק כדי לגבש להם קהל מעריצים.
(Stop (2001 – 2004.
בסוף 2001, חברת התקליטים "Fearless" החתימה את הלהקה, והם הוציאו את האלבום "Stop" ב-2002. הם החלו להופיע יותר באזור עיר מגוריהם, וקהל המעריצים שלהם גדל.
בתקופה זו, בין השנים 2002–2003, התחלפו מספר פעמים חברי הלהקה ותפקידם. ההרכב והתפקידים המקוריים היו: טום היגנסון (קולות, לעיתים גיטרה), דייב טיריו (תופים), סטיב מאסט (גיטרה וקולות) וקן פלטשר (בס). לאחר השינויים ההרכב היה ונשאר כך: טום היגנסון (קולות), דייב טיריו (גיטרה), מייק רטונדו (בס וקולות), דה-מאר המילטון (תופים) וטים לופז (גיטרה וקולות).
(All That We Needed (2004 – 2006.
הלהקה, למרות כל השינויים בהרכב, הקליטה בקיץ 2004 את האלבום השלישי שלה, " All That We Needed" שיצא ב-25 בינואר 2005.
באותה שנה, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אשר נקרא "Take Action" לצידם של הלהקות שוגרקאלט, Head Automatica ועוד. בסוף השנה, הופיעה הלהקה עם "Spitalfield" ועם "Motion City Soundtrack".
ב-2005, הוציאה הלהקה את סינגל הבכורה שלה " All That We Needed", ולאחר מכן יצא הסינגל " Take Me Away". שני הסינגלים לא הופיעו בכלל במצעדי בילבורד או במצעדים אחרים ברחבי העולם.
ב-9 במאי 2006, יצא הסינגל "Hey There Delilah" אשר עתיד לכבוש את המצעדים.
בנוסף לסינגל, יצא מיני אלבום כדי לקדם את הסינגל. הוא נקרא "Hey There Delilah EP", והוא הכיל שירי בי-סייד משנים קודמות. בנוסף, הוא הכיל גרסה חיה של השיר "Hey There Delilah".
הלהקה ביצעה סיבוב הופעות כדי לקדם את הסינגל, אך לא יצא דבר מכך.
אף סינגל מתוך השלושה שיצאו מהאלבום לא הגיע למצעדים.
פריצת הדרך (2006).
בסוף 2006, הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים "הוליווד", והיא הוציאה את אלבומה הרביעי, "Every Second Counts", ב-12 בספטמבר 2006. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Hate (I Really Don't Like You)", היה הסינגל הראשון של הלהקה שנכנס למצעד בילבורד.
חברת התקליטים הוליווד הוציא מחדש את "Hey There Delilah" כחלק מהאלבום "Second Counts" בתחילת קיץ 2007. הלהקה ביצעה סיבוב הופעות כדי לקדם את הסינגל. ב-28 ביולי 2007, הגיע "Hey There Delilah" למקום הראשון במצעד בילבורד, ונשאר במקום הראשון במשך שבועיים. זמן קצר לאחר הצלחת הסינגל במצעדים בארצות הברית, הלהקה התפרסמה בכל רחבי העולם.
הסינגל יצא בבריטניה ב-27 באוגוסט, זמן קצר לאחר יציאתו הגיע למקום הראשון במצעדים. בנוסף, הלהקה הוציאה את האלבום הראשון שלה בבריטניה, "Every Second Counts", אשר יצא כמהדורה מחודשת וכלל שני שירים נוספים: "Hey There Delilah" ו"Take Me Away".
זמן קצר לאחר הפריצה הבינלאומית שלהם, הוציאה הלהקה ב-6 בנובמבר את הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Our Time Now" .