ב-1992 שיחקה בסרטו של שברול "בטי" (Betty), בו גילמה אלכוהוליסטית מבוגרת הלוקחת תחת חסותה אלכוהוליסטית צעירה (מארי טרנטיניאן) שהושלכה לרחוב על ידי משפחת בעלה.
עד סוף שנות ה-90 המשיכה אודראן לשחק בסרטים ובסרטי וסדרות טלוויזיה, לרוב בתפקידי משנה. לאחר מכן מיעטה בהופעות בסרטים. ב-2008 שיחקה בסרטה של הבמאית אן פונטיין, "La fille de Monaco" (הנערה ממונקו), לצד פבריס לוקיני, רושדי זם ולואיז בורגואן. בסרט היא שיחקה בתפקיד אישה מבוגרת הנאשמת ברצח מאהבה.
חיים אישיים.
אודראן הייתה נשואה במשך זמן קצר לשחקן הקולנוע ז'אן-לואי טרנטיניאן. ב-1964 נישאה בשנית, לבמאי קלוד שברול שבסרטיו הרבתה לשחק. לשניים נולד בן ב-1963, תומא שברול, שחקן קולנוע במקצועו. שברול ואודראן התגרשו ב-1980.
ב-1971 נמנתה אודראן עם 343 נשים שחתמו על מניפסט ה-343, מנשר שכתבה סימון דה בובואר שחתמו עליו 343 נשים (רבות מהן מפורסמות) שביצעו הפלה (עבירה פלילית בצרפת באותה עת) ותמך בזכות הנשים לבצע הפלה. ב-2009, בעת שהתראיינה באמצעי התקשורת הצרפתיים לרגל צאת ספרה האוטוביוגרפי "Une autre façon de voir la vie" (בתרגום חופשי: "דרך נוספת להסתכל על החיים"), אמרה כי היא מצטערת על ההפלה שביצעה וכי כיום לא הייתה חוזרת וחותמת על המנשר, שכן הפלה היא דבר נורא.
נפטרה בפריז ב-27 במרץ 2018 בגיל 85.
לייבור דיי
Labor Day
מעשה רקח
מעשה רקח הוא ספר פירוש על משנה תורה לרמב"ם מאת הרב מסעוד חי רקח.
בתחילת הספר העתיק המחבר פירושים על הרמב"ם ממספר ראשונים ובראשם ר' אברהם בן הרמב"ם. ספר מעשה רקח נחשב לאחד מספרי היסוד של הפירושים למשנה תורה, הן בזכות ברור הגרסה המדויקת של הרמב"ם (על ידי השוואת שבעה נוסחים של הרמב"ם) והן בזכות הרב רקח עצמו. במשך עשרות שנים בספר הייתה הגרסה המודפסת היחידה של כתבי ר' אברהם בן הרמב"ם, דבר שנתן חשיבות גדולה לספר.
החיבור הוא בן ארבעה כרכים, כשרק חלק א' יצא בחיי המחבר, בדפוס ונציה בשנים 1742 - 1743, חלקים ב' וג' הודפסו בשנים 1862 - 1863 בדפוס ליוורנו, וחלק ד' הודפס בשנת 1964 בירושלים על ידי הרב שמואל עקיבא שלזינגר. החידושים של הרב רקח מגיעים עד לאמצע "ספר קנין" ומשם ואילך- יש חידושים של חתנו, הרב נתן מאורות.
פרטים ביבליוגרפיים.
במרכז דפי הספר נדפס נוסח הרמב"ם ומצדדיו הפירוש מעשה רקח בשני טורים כשמעל כל טור הכותרת מעשה רקח. בהקדמתו הכין המחבר מענה לשאלה צפויה ("וכאן הבן שואל") מדוע הוא שינה מהמקובל ולא הדפיס את השגות הראב"ד יחד עם לשון הרמב"ם, הסברו הוא שבתוכניתו לא היה להתעסק ב"תירוצים והלצות" על השגות הראב"ד כי כבר קדמוהו המגיד משנה והכסף משנה "ואינו בדין להזכיר ההשגה בלא ההלצה".
חלק א - נדפס בחיי המחבר בוויניציאה בשנים תק"ב-תק"ד (1742 – 1743), עם הסכמות רבני ויניציאה ובו רפ"ו עמודים.
חלק ב' - נדפס בליוורנו בשנת תרכ"ב (1862) על ידי בן בתו של המחבר רבי חיים אברהם אדאדי עם הסכמות רבני טבריה, ליוורנו, טריפולי ורבי חיים פאלאג'י ובו קנ"ז דפים.
חלק ג' - נדפס בליוורנו בשנת תרכ"ג על ידי רבי יעקב רקח (תק"ס - תרנ"א) דור חמישי למחבר ובו קס"ז דפים.
חלק ד' - נדפס לראשונה בירושלים בשנת תשכ"ד (1964) על פי כתב יד שהועתק ועוטר בהערות על ידי רבי שמואל עקיבא יפה - שלזינגר ובו שמ"ה עמודים.
נינו רבי אברהם חיים אדאדי בהקדמתו לחידושים על ח"ב של הרמב"ם שיצאו לאור על ידו כתב שיש ברשותו חידושים על חלק ד' של הרמב"ם "עד פי"א מהלכות זכייה ששם נסתלק ארון הקודש" אכן בכתב יד שעל פיו הוציא הרב שלזינגר את מהדורתו הנ"ל נכתב בסוף פ"י מהלכות זכייה ומתנה מכאן ואילך הוא ממו"ר זקיני הרב מאורות נתן זלל"ה כי כן שמעתי ממנו, וכמו שכן מוכח ממה שכתב לקמן פי"ב שאלה ופקדון וגם ממה שכתב לקמן פרק י"ב שאלה ופקדון דין י"א, וגם ממה שכתב לקמן בהל' שכנים פרק עשירי דין י"א שיטה ט יעוי"ש והוא היה חתן המלך כנודע". הרב שלזינגר כותב בפתח הספר" פעמים מספר מזכיר המחבר בכתב היד מה שכתב במקומות אחרים בהלכות שונות, ומכיוון וכל זה נדפס בחלקים הראשונים של ספרו הרי שאין כל ספק לגבי אמיתות כתב היד והדברים מעידים על עצמם מבטן של מי הם יצאו"
אברהם יחזקאל רייך
רבי אברהם יחזקאל רייך (תקע"ג, ורבאו - י"ט בסיוון תרמ"ח, 29 במאי 1888, באנוביץ), היה רב הונגרי אורתודוקסי, רבן של קרלבורג ובאנוביץ.
ביוגרפיה.
נולד בשנת תקע"ג (1813) לרב יעקב קופל אלטנקונשטט ולליבלה לבית פעססעלס. נישא לשרה (שרל) יוסט, בתם של רבי חיים צבי הירש ומרים יוסט.
בשנת תקצ"ו, והוא בן עשרים ושלוש שנים, נסמך בידי החתם סופר, בתעודת "מורינו". באותה שנה נפטר אביו בפתאומיות. על כסאו של אביו התמנה הרב בנימין וולף לעוו מחבר "שערי תורה", רבי אברהם יחזקאל, נשאר בוורבאו תחת הנהגתו של הרב החדש, הוא נעשה מקורבו והיה דורש לפני הקהל בבית הכנסת המרכזי. הוא לא עזב את העיר לטובת משרות רבנות עד פטירתו של הרב לעוו בשנת תר"י.
לאחר פטירת אביו, סידר והכין לדפוס חלק מכתביו על מסכת חולין, והדפיס מהם בשנת תקצ"ז את הספר "חידושי יעב"ץ".
בשנת תר"י (1850) התמנה כרבה של קרלבורג , שבה כיהן אביו כחמישים שנה קודם לכן, במשרה זו החזיק במשך חמש שנים. בשנת תרט"ו התקבל על ידי רוב חברי הקהילה היהודית בוורבאו לשבת על כיסא אביו ברבנות העיר, לאחר שהרב ירמיה לעוו בנו של הרב הקודם עזב את העיר לטובת רבנות אויהל. למעשה, לא יצא המינוי לפועל בשל בעיה חוקית שבה נתלו חלק מהמתנגדים לבחירתו, וחששו שתיווצר מחלוקת. בהמשך השנה הוצע לו לשמש כרבה של באנוביץ (באן), הוא קיבל את ההצעה, ובשבת האחרונה של השנה הגיע אל העיר והחל לשמש בה כרב, משרה שבה נשא קרוב ל-34 שנים עד פטירתו.
הוא בא בכתובים עם חכמי דורו, בהם: הרב עזריאל הילדסהיימר, הרב חיים סופר, הרב דוד ניימן, הרב אלעזר הורוויץ, הרב שמחה בונם סופר והרב גרשון ליטש-רוזנבוים.
נפטר בי"ט בסיוון תרמ"ח (29 במאי 1888), ונקבר בבאנוביץ.
כתביו וחידושיו.
ספרו על התורה, "תורת יחזקאל" בשני חלקים הודפס מכתביו לאחר פטירתו, בידי בנו הרב משה מוריץ רייך, בשנים תרפ"ט-תרצ"ה.
מלבד ספר זה, השאיר אחריו כתבים רבים בכל מקצועות התורה, רובם אבדו ומיעוטם השתמרו בכתבי רבני דורו עמם בא בכתובים. חלק מכתבי היד התפרסמו בבמות תורניות שונות:
מטקה (פירושונים)
הדליה השחורה
קבלה (הנהלת חשבונות)
קבלה היא מסמך המאשר את קבלתו של תשלום. מקבל התשלום כותב את הקבלה ומוסר אותה למשלם במעמד התשלום (או שולח אותה אליו כאשר המשלם מרוחק ולא מתאפשרת מסירה מידית).
קבלה כוללת את הפרטים הבאים: מספר סידורי, שם מקבל התשלום וחתימתו, תאריך הוצאת הקבלה, סכום התשלום ומהות התשלום (תיאור המוצר או השירות שבגינם ניתן התשלום). פעמים רבות כוללת הקבלה גם את שם המשלם ותיאור של אמצעי התשלום: מזומן, המחאה, כרטיס אשראי, העברה בנקאית וכדומה. כאשר התשלום מפוצל לתשלומים אחדים, מפרטת הקבלה את מועדי התשלום ואת הסכום שייפרע בכל אחד מהם.
כאשר מקבל התשלום הוא עוסק, קודמת הוצאת חשבונית למסירת הקבלה, ולעיתים משולבים שני מסמכים אלה למסמך אחד, המציג במשולב את הפרטים הנדרשים בשניהם.
מוסר הקבלה שומר לעצמו העתק של כל קבלה שנתן. פנקס הקבלות משמש בסיס לקביעת ההכנסה של העסק, הן לשם הניהול הפנימי שלו והן למתן הוכחה לרשויות המס. בידי מקבל הקבלה משמשת הקבלה אסמכתה להוצאות שהיו לו.
חובת ניהול מערכת חשבונות, ובכלל זה מתן קבלה על כל תשלום, מוסדרים בישראל בהוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג-1973. את הקבלה יש להפיק מיד עם קבלת התשלום. קבלת תשלום ללא מתן קבלה היא עבירה פלילית, העלולה להביא לפסילת ספרי החשבונות של הנישום ולקביעת שומה לפי מיטב השפיטה.
הנפקת קבלות היא מרכיב בסיסי של מערכת הנהלת חשבונות ממוחשבת. קופה רושמת משמשת לרישום מוצרים שרכש קונה, והיא מפיקה קבלה בסוף תהליך הרישום.
גם מלכ"רים מוסרים קבלות על שירות או מוצר שהם מספקים, וכן על תרומות הניתנות להם. כאשר תרומה למלכ"ר מזכה בזיכוי ממס הכנסה, כוללת הקבלה גם את מספר האישור לזיכוי תרומות, המאפשר לתורם לקבל את הזיכוי המגיע לו.
מכונת הזמן (ספר)
מכונת הזמן (באנגלית: The Time Machine) הוא רומן מדע בדיוני מאת הרברט ג'ורג' ולס אשר פורסם לראשונה בשנת 1895. הספר עובד לאורך השנים לשני סרטי קולנוע באורך מלא הנושאים את אותו השם, וכמו כן זכה הספר גם לשני עיבודים טלוויזיוניים, ומספר גדול של עיבודי קומיקס.
עלילת הספר.
גיבור הרומן הוא מדען וממציא אקסצנטרי החי בלונדון בסוף המאה ה-19 ואשר מכונה על ידי המספר פשוט "הנוסע בזמן" (לאורך הספר לא מוזכר שמו האמיתי של הגיבור). במהלך ארוחת ערב שבועית אותה עורך הגיבור עם חבריו הקרובים ביותר הוא מספר להם כי מצא דרך לנוע בזמן. הגיבור מציג בפני חבריו הספקנים אב טיפוס ראשוני של מכונת הזמן אותה הוא בנה אך אף אחד לא מאמין לו.
שבוע לאחר מכן, הגיבור מגיע לארוחת הערב השבועית באיחור, תשוש למדיי, והוא מספר לחבריו כיצד בינתיים הוא הספיק לנסוע בזמן באמצעות מכונת הזמן שבנה: הגיבור מספר כי במטרה לגלות מה צופן העתיד למין האנושי הוא נסע באמצעות המכונה תחילה לשנת 802,701. בעת המסע בזמן הבחין הגיבור באופן מואץ בכל השינויים שחלים בסביבתו. כאשר הוא הגיע לשנת 802,701 הוא פגש בתחילה בגזע של אנשים נמוכי קומה (בגובה 1.22 מטר), שמחים, חסרי דאגות, פשוטים, שלווים, נהנתנים, וחלשים פיזית, המכונים "אֵלוֹי" (Eloi).