ב-27 במאי 1941 טובעה אוניית המערכה ביסמרק על ידי הצי הבריטי. היטלר החל לאבד את אמונו בצי הגרמני, מחד, ומאידך החל הפיקוד הגרמני לחשוש מפלישה בריטית צפויה לנורווגיה, שכדי להדוף אותה היה צורך בכוח ימי משמעותי באזור. מעבר לכך, היה ברור ששהייתן של האוניות בברסט מסכנת אותן יותר ויותר. בשל כל הסיבות הללו, הוחלט על החזרתן לגרמניה, במבצע "קרברוס".
הפיקוד הימי סבר שנתיב החזרה הרצוי צריך להיות דרך האוקיינוס האטלנטי ומצר דנמרק, אך היטלר העדיף חזרה מהירה דרך תעלת למאנש. היו בכך סיכונים רבים; בנתיב זה היו האוניות תחת כיסוי מכ"ם בריטי וחשופות לכוחות ים ואוויר בריטיים לכל אורך הדרך, וכן למוקשים ימיים רבים שהונחו על ידי הבריטים. אולם, היטלר עמד על שלו. אוניות שולות מוקשים נשלחו לפנות את הנתיב, ספינות טורפדו עמדו הכן לליווי האוניות, והלופטוואפה הקצה מספר רב של מטוסים להבטחת כיסוי אווירי.
בליל ה-11 בפברואר 1942 יצאו שלוש האוניות הגרמניות מברסט, בליווי שש משחתות. הבריטים הופתעו, ולא ידעו על יציאתן של האוניות לים עד שעברו כמה שעות. למרות שגם הבריטים העריכו שהגרמנים יעברו בתעלה ולא דרך מצר דנמרק, הם סברו שהגרמנים ינסו לחצות את הקטע הצר ביותר בתעלה ( מצר דובר) בלילה, כדי להימנע מסיכון; בפועל העדיפו הגרמנים לצאת בלילה כדי להפתיע את הבריטים, ולחצות את המצר בשעות היום. התגובה הבריטית לא הייתה מתואמת, והגרמנים הצליחו להגיע לווילהמלסהאפן ב-13 בפברואר בשעות הבוקר. למרות שמטוסים וספינות בריטיות לא הצליחו לפגוע בהן, נפגעו שרנהורסט וגנייזנאו בדרכן ממוקשים. שתי האוניות עברו תיקונים ממושכים, עד תחילת 1943.
הבריטים ראו ביציאתן של ה"אחיות" מברסט כישלון חמור, אולם בפועל הוסר האיום שהיוו אוניות אלו על התעבורה באוקיינוס האטלנטי. בבריטניה נקרא המבצע "The Channel Dash" - "המאוץ בתעלה".
קרב כף הצפון והטבעתה של שרנהורסט.
לאחר הטבעתה של ביסמרק סר חינו של הצי הגרמני בעיני היטלר. הוא היה מאוכזב יותר ויותר מאוניות השטח שלו, וכובד המשקל הלך ועבר לצוללות. אוניות השטח הכבדות הועברו לצפון, כנגד איום הפלישה לנורווגיה וכדי לפגוע ב.
גנייזנאו נפגעה קשות בהפצצה אווירית ב-26-27 בפברואר 1942, ולמעשה יצאה מהשירות. בפעם הראשונה, התפרק צמד ה"אחיות", ושרנהורסט נותרה לבדה. האונייה עברה תיקונים ושיפוצים רבים, ובתחילת 1943 הייתה מוכנה ליציאה צפונה, כדי להיות חלק משייטת שתאיים על השיירות, יחד עם אוניית המערכה טירפיץ. במרץ 1943 הגיעה שרנהורסט לאלטנפיורד, בצפון נורווגיה.
מבצע Sizilien.
במהלך המלחמה ניסו הצדדים השונים להשתלט על האי סבאלברד (שפיצברגן) שמצפון לנורווגיה. עיקר חשיבותו של האי הייתה לצורך הקמת תחנות לחיזוי מזג האוויר. שני הצדדים הקימו תחנות חיזוי על האי. בניסיון להשמיד תחנת חיזוי שהוקמה על ידי בעלות הברית על האי, יצאה שייטת ובה טירפיץ ושרנהורסט, יחד עם תשע משחתות, כדי להפגיז את מתקני החוף של בעלות הברית ולחפות על נחיתתם של חיילים גרמניים באי. המבצע נקרא Sizilien (סיציליה), ונמשך מה-6 בספטמבר 1943 ועד 9 בו. השייטת הפגיזה את המתקנים על האי והנחיתה בו כוח חיילים, אך לאחר כמה ימים נסוגו החיילים והאוניות; מול העליונות הימית המוחלטת של בעלות הברית לא היו הגרמנים יכולים לתספק את הכוח שעל האי.
קרב כף הצפון.
ב-25 בדצמבר 1943 יצאה שרנהורסט בדרכה צפונה, כדי ליירט שתי שיירות שהיו בדרכן אל ומברית המועצות. אל שרנהורסט נלוו חמש משחתות, והשייטת כולה הייתה בפיקוד קונטראדמירל אריך ביי. הבריטים, בפיקודו של אדמירל ברוס פרייזר, ציפו לשרנהורסט והעריכו שתצא לתקוף את השיירה. הליווי לשיירה שהפליגה לברית המועצות היה מורכב מאוניית מערכה אחת, אה"מ דיוק אוף יורק, סיירת קלה וארבע משחתות; ליווי השיירה השבה מברית המועצות כלל סיירת כבדה אחת, אה"מ נורפוק (Norfolk), שתי סיירות קלות ומספר משחתות. הבריטים ידעו על יציאתה של שרנהורסט גם מפיצוח שידורים גרמניים וגם מתצפיות של סוכנים שצפו על הנמל.
בחצות הלילה שבין 25 ל-26 בדצמבר התקרבו שתי השיירות לביירנייה. לקראת הבוקר הורה מפקד השייטת הגרמנית, אדמירל ביי, למשחתות להתפרס לצורך סריקת הים וחיפוש השיירה. ביצוע לקוי של הוראותיו גרם לכך שהמשחתות איבדו את הקשר עם שרנהורסט. ב-8:30 בבוקר גילו הסיירות הבריטיות את האונייה הגרמנית על מסכי המכ"ם שלהן; שרנהורסט לא הייתה מודעת לכך. כשעה לאחר מכן פתחו האוניות הבריטיות באש. הן השיגו כמה פגיעות באונייה הגרמנית: אחת מהן הייתה פגיעה קריטית במכ"ם של שרנהורסט. בלילה הארקטי ששרר איבדה האונייה הגרמנית את יכולתה להשיב אש יעילה. הגרמנים ניתקו מגע ופנו לדרום מזרח במהירות גבוהה; מאוחר יותר ניסתה שוב שרנהורסט לפנות צפונה כדי לתקוף שוב את השיירה, ושוב נהדפה על ידי המלוות הבריטיות. אחר הצהריים ניסתה שרנהורסט שוב לתקוף את השיירה. הפעם הצליחה אוניית המערכה הבריטית "דיוק אוף יורק" לסגור את הטווח, ובמטח השני של תותחיה הצליחה לשתק שניים מצריחי התותחים הראשיים של שרנהורסט. בשעה 18:00 כבר היו תותחיה הראשיים של האונייה הגרמנית משותקים; ב-18:20 נפגע אחד מהדוודים הראשיים, ומהירותה של שרנהורסט ירדה ל-10 קשר, דבר שאיפשר למשחתות הבריטיות להתקרב אליה ולירות טורפדו. למרות הנזק הכבד שספגה, המשיכה שרנהורסט לירות בכל התותחים שנותרו תקינים. ב-19:37 ירתה המשחתת ג'מאיקה מטח טורפדו קטלני, וכמה דקות לאחר מכן התהפכה שרנהורסט וטבעה. האוניות הבריטיות אספו מן המים 36 מלחים גרמניים (מתוך צוות של 1,968), אך לא התעכבו לאסוף יותר, מחשש להיפגע על ידי צוללות גרמניות.
מאוחר יותר באותו ערב אסף אדמירל פרייזר את קציניו על אוניית המערכה דיוק אוף יורק, ואמר להם: "רבותי, הקרב נגד שרנהורסט הסתיים בניצחוננו. אני מקווה, שאם מישהו מכם ייאלץ להוביל את אונייתו לקרב נגד יריב חזק בהרבה, כי אז יוכיח את האומץ והתעוזה שהוכיחה שרנהורסט הערב".
ב-3 באוקטובר 2000 נמצאו שרידיה של שרנהורסט על קרקעית הים, בעומק כ-300 מטרים, במרחק של כ-130 ק"מ מצפון-צפון מזרח לכף הצפון.
ה'קכ&quot;ג
ה'קכ&quot;ב
ה'קכ&quot;א
ה'ק&quot;ך
ה'קי&quot;ט
ה'ק&quot;כ
ה'קי&quot;ח
ה'קי&quot;ז
ה'קט&quot;ז
ה'קט&quot;ו
ה'קי&quot;ד
ה'קי&quot;ג
ה'קי&quot;ב
ה'קי&quot;א
ה'ק&quot;י
ה'ק&quot;ט
ה'ק&quot;ח
ה'ק&quot;ז
ה'ק&quot;ו
ה'ק&quot;ה
ה'ק&quot;ד
ה'ק&quot;ג
ה'ק&quot;ב
ה'ק&quot;א
ה'ק'
ה'צ&quot;ט
ה'צ&quot;ח
אירועים.
בחודש אדר שני שנה זו, סיים רבי לוי בן גרשם את ביאורו לספר דניאל:
ה'צ&quot;ז
ה'צ&quot;ו
ה'צ&quot;ה
נפטרו.
עמנואל הרומי, איש אשכולות יהודי איטלקי
ה'צ&quot;ד
ה'צ&quot;ג
ה'צ&quot;ב
ה'צ&quot;א
ה'ץ'
ה'צ'
ה'פ&quot;ט
ה'פ&quot;ח
ה'פ&quot;ז
הארי סלדון
ה'פ&quot;ו
לאוניד הורביץ'
ה'פ&quot;ה
ה'פ&quot;ד
ה'פ&quot;ג
ה'פ&quot;ב
ה'פ&quot;א
ה'ף'
ה'פ'
ה'ע&quot;ט
ה'ע&quot;ח
ה'ע&quot;ז
ה'ע&quot;ו
לדעת רוב הראשונים זוהי שנת היובל.
ה'ע&quot;ה
ה'ע&quot;ד
ה'ע&quot;ג
ה'ע&quot;ב
ה'ע&quot;א
דגל זנזיבר
דגל זנזיבר הוא הדגל המשמש את המחוז האוטונומי של זנזיבר מאז ה-9 בינואר 2005. מאז איחודה של זנזיבר עם טנגניקה והקמתה של טנזניה ב-1964 ועד אימוצו של דגל זה, לא היה לזנזיבר דגל נפרד.
הדגל מורכב מ-3 פסים אופקיים, כחול, שחור וירוק, כדגלה של הרפובליקה קצרת הימים של זנזיבר, בהבדל אחד - בפינה השמאלית העליונה הוסף דגלה של טנזניה, המורכב מפסים אלכסוניים, ירוק שחור וכחול, המופרדים בפסים צהובים.
הדגל הוצג לראשונה על ידי נשיא זנזיבר, אמאני קארומה, והנפתו לוותה במטח כבוד של 21 יריות. לפי חוקי זנזיבר, העונש על ביזוי הדגל הוא 5 שנות מאסר או קנס של 700,000 שילינג טנזני.
הנדסת תעשייה
מיוזיק - בית ספר גבוה ליצירה והפקת מוזיקה ("Muzik") היה מוסד לימוד ישראלי עצמאי בתחומי המוזיקה, היצירה וההפקה, בתל אביב.
היסטוריה.
בית הספר נוסד ב-1997 על ידי רונן חרותי. שמו הראשון היה djschool, והוא היה מוסד הלימוד הראשון בישראל בתחום המוזיקה האלקטרונית. עם השנים צמח בית הספר והתרחבה האוריינטציה המוזיקלית שלו. בשנת 2005 הוחלף שמו של בית הספר ל-"Muzik", ומאז הוא פועל במטרה להכשיר אמנים ואנשי מקצוע בתחום המוזיקה העכשווית, לגווניה השונים. בית הספר היה מושתת על התפיסה שהמוזיקאי היוצר של המאה ה-21 הוא רב גוני ביכולותיו - כותב, מלחין, מנגן, מעבד ומפיק; שולט בשפה המוזיקלית ובטכנולוגיית הסאונד, ומסוגל לרתום אותן לפיתוח יצירותיו ולגימורן.
לצד קורסי יסוד תאורטיים, שיטת הלימוד של בית הספר על כללה התמודדות מעשית של התלמיד, במסגרת סדנאות, הרכבים ופרויקטים אינדיבידואליים וקבוצתיים, עם אתגרים מוזיקליים מציאותיים. שיאו של התהליך בפרויקט גמר – יצירה והפקה של אלבום בכורה ו/או מופע מוזיקלי מלא. במסגרת פרויקטי הגמר בבית הספר הופקו למעלה מ-30 אלבומים מקוריים. בבית הספר לימדו מוזיקאים, אנשי סאונד ומפיקים מהשורה הראשונה בישראל וכן אירח בית הספר, סדנאות אמן עם מוזיקאים מובילים מישראל ומחוצה לה.
בשנת 2006 החל בחת הספר להפעיל יריד תעסוקה למוזיקאים, יוצרים ומפיקים. באותה שנה הפעיל בית הספר אולפן הקלטות במסגרת פסטיבל "פשפש בלילה".
החל מ-2007 הפעיל Muzik, בשיתוף האוניברסיטה הפתוחה, מסלול לימודים ייחודי ל-BA.
בשנת 2008 הפיק בית הספר את פרויקט "רכבת לונה פארק" בשיתוף עם המוזיקיאי דודי לוי וילדי בית השאנטי, במסגרתו הופק אלבום.
בשנת 2017 נסגר בית הספר, ופעילותו הועברה לפועל במסגרת מכללת BPM.
עמרם קרח
חילול שבת