הממלכה נהנתה מקיום נפרד במשך 389 שנים. היא השתרעה על שטח של כ-8,900 קמ"ר.
מלכי יהודה היו: רחבעם המלך, אביה, אסא, יהושפט, יורם, אחזיה, עתליה, יואש, אמציה, עוזיהו, יותם המלך, אחז המלך, חזקיהו המלך, מנשה המלך, אמון המלך, יאשיהו המלך, יהואחז, יהויקים המלך, יהויכין המלך וצדקיהו המלך . כל מלכי יהודה חוץ מעתליה, היו מבית דוד.
Nintendo 64
RUN-D.M.C
מחלף פולג
מחלף פולג (או "מחלף נתניה דרום") הוא מחלף המקשר בין כביש 2 (כביש החוף) לכביש 553 ולכניסה הדרומית של נתניה.
מבנה.
המחלף בנוי מגשר בתוואי שדרות בן-גוריון וחולף מעל כביש 2. המחלף נקרא על שם נחל פולג הזורם מדרום לו. הוא הוקם בתחילת שנות ה-70 כדי לספק כניסה לקריית נורדאו שהורחבה אז. הוא נפתח לתנועה בספטמבר 1975. המחלף מקשר בין שכונות דרום נתניה קריית נורדאו, שמורת האירוסים, רמת פולג ועיר ימים לפארק העסקים והטכנולוגיות ע"ש ספיר, בהמשך לכביש 553 לאבן יהודה וצומת דרור בכביש 4. בשנים הראשונות כונה המחלף "מחלף אביר", על שם בית החרושת אביר ששכן בסמוך לו.
המעבר בין כבישי המחלף מתבצע באמצעות שתי רמפות, שתי לולאות ומערכת רמזורים. מבנה המחלף משלב רמפות של מחלף יהלום ומחלף עלה תלתן. ברבות השנים ניזוק הגשר בשל גובהו הנמוך יחסית למקובל ולכן בוצע במחלף שיפוץ שכלל את חיזוק הגשר, הנמכת מפלס הכביש והרחבת רמפת העלייה מכיוון דרום לכיון צפון.
החברה לפיתוח נתניה החלה להאיר את המחלפים והגשרים בעיר בנורות צבעוניות במסגרת פרויקט עירוני. סימון הגשרים נועד לסייע בזיהוי כניסות מרכזיות לעיר. תאורת הגשרים בוצעה באמצעות פסי 'לד'.
באוגוסט 2022 החל השיפוץ של המחלף, וצפוי להסתיים באפריל 2023. בסיום העבודות צפויים להתווסף למחלף שביל אופניים ושביל להולכי רגל.
בן מאייר
בן מאייר (באנגלית: Ben Meier;
1 באוגוסט 1918 - 2 באוקטובר 1995), פוליטיקאי אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של דקוטה הצפונית במשך 34 שנים (1955–1988).
מאייר נולד בנפוליאון שבדקוטה הצפונית והתחנך בבתי ספר מקומיים. הוא סיים לימודי מנהל עסקים במכללה מקומית ולימודי בנקאות באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בשנים 1943–1950 עבד בתפקידים שונים בבנקאות, האחרון שבהם כבעלי סניף הבנק בעיר הייזלטון. לאחר מכן עבר מאייר לעסוק בביטוח ובנדל"ן והחל לעסוק בעניינים פוליטיים מדיניים. בשנת 1954 הוא נבחר לראשונה למזכיר המדינה של דקוטה הצפונית.
כהונתו כמזכיר המדינה נמשכה 34 שנים והיא (נכון ל-2008) הארוכה ביותר מקרב מזכירי המדינות בהיסטוריה של ארצות הברית. בשנת 1987 יזם מאייר את החלפת סמל המדינה.
מאייר נישא בשנת 1944 לקלרה קצ'ינסקי ונולדו להם שני בנים.
נו&quot;ש
מחלף נתניה
מחלף נתניה (או "מחלף נתניה צפון" או "מחלף הרצל") הוא מחלף המקשר בין כביש 2 (כביש החוף) לכביש 57 ולכניסה הצפונית של נתניה. המחלף בנוי מגשר שמחבר בין כביש 57 לבין רחוב הרצל וחולף מעל כביש 2. המחלף נפתח לתנועה בשנת 1979.
המעבר בין כבישי המחלף מתבצע באמצעות שתי לולאות, שתי רמפות ומערכת רמזורים. מבנה המחלף משלב רמפות של מחלף יהלום ומחלף עלה תלתן.
משני צידי המחלף, על כביש 2, קיימים מסעפים לתחבורה ציבורית, של קווי אגד, נתיב אקספרס ומוניות שירות, אשר משרת את הנוסעים בתחבורה הציבורית בין תל אביב לחיפה
מחלף נתניה מהווה עורק תחבורה ראשי, מפני שהוא מצוי בכניסה הראשית לנתניה, בהמשך רחוב הרצל ממוקם קניון השרון והמרכז העירוני של נתניה. ממזרח למחלף נמצאות השכונות המזרחיות של נתניה, נווה איתמר, נאות גנים וקרית השרון ואזור התעשייה קריית אליעזר - אזור תעשייה אשר מאוכלס ברובו בתעשייה כבדה, תעשייה זעירה, מוסכים בתי מסחר ומסעדות. בהמשך ניתן להגיע דרך כביש 57 לצומת השרון ("צומת בית ליד"), כביש 4, כפר יונה ויישובי עמק חפר.
החברה לפיתוח נתניה החלה להאיר את המחלפים והגשרים בעיר בנורות צבעוניות במסגרת פרויקט עירוני. סימון הגשרים נועד לסייע בזיהוי כניסות מרכזיות לעיר. תאורת הגשרים בוצעה באמצעות פסי 'לד'.
פעולות צבאיות לא-מלחמתיות
פעולות צבאיות לא-מלחמתיות (בר"ת: פצל"ם; באנגלית: Military Operations Other Than War, ר"ת: MOOTW) הן פעולות הנעשות על ידי הצבא ואינן קשורות באופן ישיר או עקיף לפעילות לוחמה.
סוגי פעולות.
פעולות צבאיות לא-מלחמתיות כוללות:
פצל"ם נעשות לעיתים על ידי יחידות צבאיות המופנות באופן זמני למשימות אלה, תוך שימוש ביכולות שהוקנו להן למטרות צבאיות, ולעיתים על ידי יחידות ייעודיות, שהוקמו מלכתחילה לפצל"ם. במדינות שבהן מתקיים גיוס חובה, יחידות פצל"ם מאפשרות לחלק מבעלי האידאולוגיות הפציפיסטיות למלא את חובת הגיוס.
לעיתים מטושטש הגבול בין משימות שאינן לוחמתיות, אך נועדו להגשמת יעדי הצבא, לבין פצל"ם. דוגמאות:
שאלת הטלתן של משימות כאלה על הצבא שנויה במחלוקת.
הסדרת הפעולות בחוק.
במדינת חוק מוסדרת הפעלתו של הצבא בחוק, ולעיתים מתייחסת החקיקה באופן ספציפי לפצל"ם, בהיותו חריגה ממטרות היסוד של הצבא. דוגמאות:
הטלת פצל"ם על צבא, במיוחד פעילות שיש לה השלכות פוליטיות פנימיות, מעלה את סוגיית הפגיעה בדמוקרטיה.
פצל"ם בישראל.
צה"ל עסק בפצל"ם מראשית ימיו. עם זאת, פקודת סדרי השלטון והמשפט, שהסמיכה את הממשלה להקים כוחות מזוינים קבעה כי תפקידם יהיה "הגנה על המדינה". שנחקק בשנת 1976, הוא חוק קצר, שלא הגדיר במפורש את תפקידיו של צה"ל. רק בשנת 1995 תוקנה פקודה סדרי השלטון והמשפט, ונקבע בה כי הכוחות יוכלו לבצע גם פעולות לשם השגת יעדיה הביטחוניים והלאומיים של המדינה. בין היתר, עוסק הצבא בפעילויות כגון:
פצל"ם בתוכנית ההתנתקות.
במסגרת ההיערכות לביצוע תוכנית ההתנתקות הוגשה עתירה לבג"ץ כנגד השימוש בצה"ל לשם פינוי המפונים מבתיהם ומיישוביהם. טענת העותרים: "יש להבחין הבחנה חדה בין פעולות של אכיפת חוק המתבצעות בתחומי מדינת ישראל ומופנות כלפי אזרחים ישראלים, לבין שמירה על ביטחון המדינה מפני אויבים מחוץ. אכיפת חוק אזרחית נמצאת בסמכותה הבלעדית של משטרת ישראל, ואילו הצבא מופקד על שמירת ביטחון המדינה מפני אויביה. שימוש בצה"ל ובחייליו לצורכי שמירה על הסדר הציבורי אל מול אוכלוסייה אזרחית חוטא למהות תכליתו של הצבא שהוא צבא חובה". עתירה זו נדחתה תוך קביעה כי "יישום ההתנתקות הינה יעד ביטחוני-לאומי"'.
ממלכת איטליה
ממלכת איטליה (באיטלקית: Regno d'Italia) הייתה המדינה אשר נוצרה בעקבות איחוד איטליה בשנת 1861 תחת הנהגתה של ממלכת סרדיניה ועד לביטולה בשנת 1946 עם קבלת חוקה רפובליקנית.
לאחר איחוד איטליה, גבולות הממלכה דמו לגבולות איטליה של ימינו. עם הזמן, כבשה הממלכה שטחים נוספים ונוסדה האימפריה האיטלקית.
היסטוריה.
איחוד איטליה.
ב-1852 התמנה לראש ממשלת סרדיניה-פיימונטה קמילו דה קאבור, תומך נלהב באיחוד איטליה. הוא הבין שסרדיניה-פיימונטה לא תצליח להתמודד עם האוסטרים לבדה, ולכן כרת ברית עם נפוליאון השלישי קיסר צרפת. ב-1859 פרצה מלחמה בין הצדדים. בעקבות המלחמה עברה לומברדיה לידי סרדיניה-פיימונטה, אך אזור ונטו נותר בידי האוסטרים. ב-1860 סיפח קאבור את טוסקנה, מודנה ופארמה, שהשתייכו לאפיפיור. ניס וסבויה הועברו לצרפתים תמורת הסכמתם למהלך.
באותה שנה החלה התקוממות נוספת בסיציליה. ג'וזפה גריבלדי הפליג בראש כוח בן אלף מתנדבים לסייע להתקוממות; המורדים הצטרפו לכוח ותוך החודשיים כבשו את כל האי. גריבלדי חצה את מצר מסינה אל היבשת והתקדם צפונה, בתמיכתה של האוכלוסייה המקומית. המורדים נכנסו לנאפולי, אך לא היו יכולים להתמודד מול צבאו הסדיר של פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. לשם כך בא לעזרתו ויטוריו אמנואלה השני, מלך סרדיניה-פיימונטה. בדרך לנאפולי גבר על צבאו של האפיפיור, שחשש עדיין מאובדן האוטונומיה שלו. למרות התנגדותו העיקשת נאלץ פרנצ'סקו להיכנע לאחר מצור ארוך, אך מאוחר יותר המשיך את מאבקו בלוחמת גרילה. ב-1861 ויטוריו אמנואלה הכריז על עצמו מלך איטליה. ואכן, למעט ונטו ורומא, הייתה כל איטליה תחת שלטונו.
ב-1866 התייצב ויטוריו אמנואלה לצדה של פרוסיה במלחמתה נגד אוסטריה. משפרוסיה ניצחה במלחמה, הוענק לאיטלקים אזור ונטו, למרות כישלונותיהם הצורבים בשדה הקרב. באותה שנה ניסה גריבלדי לעלות על רומא, אך נבלם דווקא בידי ויטוריו אמנואלה, שהיה פרגמטי יותר, והעדיף לא להיכנס לסכסוך עם הצרפתים שהגנו על האפיפיור. ב-1867 ערך גריבלדי ניסיון נוסף, שנבלם בתבוסה לצבא האפיפיור ולצרפתים. רק ב-1870, כשהצרפתים היו עסוקים במלחמת פרוסיה צרפת, נכנסו כוחותיו של ויטוריו אמנואלה לרומא. שנה מאוחר יותר נקבעה כבירת הממלכה האיטלקית החדשה.
בספטמבר 1911 פתחה איטליה במלחמה האיטלקית-עות'מאנית כנגד האימפריה העות'מאנית לכיבוש "מדינת טריפולי" שלימים הפכה ללוב. איטליה ניצחה במלחמה ולאחריה כ-150,000 איטלקים התיישבו בשטחה של לוב.
מלחמת העולם הראשונה.