חלון (מחשוב)
בתחום המחשוב חלון הוא אזור חזותי תחום, פני המסך, בממשק משתמש גרפי, המיועד לאובייקט תוכנתי ותורם לסדר ולארגון השימוש בממשק המשתמש. החלון מכיל לרוב אמצעי שליטה בפונקציות ייחודיות לאובייקט בהתאם לתוכנה בה הוא קיים, המאפשרות אינטראקציה עם המשתמש וכן פתיחת חלונות נוספים מתוכו. במסגרתו של החלון מצויים אמצעי שליטה כלליים, שקיימים במרבית החלונות, כמו אמצעים לשליטה בגודל החלון.
החלון קיים כיום במערכות ממוחשבות מודרניות רבות המבוססת על ממשק משתמש גרפי. כאשר תוכנות בעלות ממשק משתמש אך חסרות חלון (כמו וירגו 4) הן נדירות ביותר.
החלונות צצו לראשונה במערכות ההפעלה של המקינטוש ואומצו על ידי מיקרוסופט. האחרונה נתנה להם את השם "חלונות" וקראה לכלל מערכת ההפעלה הגרפית שלה על שמם.
תכונות.
ברוב מערכות ההפעלה של מחשבים קיימים ארבעה בקרים בעלי אפשרויות בסיסיות לטיפול במסך:
במערכות הפעלה רבות קיימת אפשרות מובנית להתאים את גודל החלון על-פי רצון המשתמש.
קיימות תוכנות ותכונות ניהול חלונות רבות, המאפשרות לסדר את החלונות על פי תבניות ותצורות מגדרות מראש. כך לדוגמה במערכת ההפעלה windows 7 קיימת תכונה בשם Aero snap המסדרת חלונות אוטומטית בעת הזזתם אל קצוות המסך, תכונה דומה קיימת במערכות הפעלה שונות מבית לינוקס.
פלה קוטי
פלה קוטי (Fela Kuti), או בשמו המלא אולופלה אולוסגון אולודוטון רנסום קוטי (בכתיב אנגלי: Olufela Olusegun Oludotun Ransome-Kuti; 15 באוקטובר 1938 – 2 באוגוסט 1997), היה מוזיקאי פופ ניגרי, פעיל זכויות אדם ופעיל פוליטי פאן-אפריקניסט. פלה קוטי הגה וייסד את סגנון האפרוביט ונחשב לאחד מגדולי המוזיקאים האפריקאים במאה העשרים.
ביוגרפיה.
פלה קוטי נולד באבאוקוטה שבמדינת אוגון בקצה הדרום מערבי של הרפובליקה של ניגריה. משפחתו של פלה הייתה משפחה בת המעמד הבינוני. אימו, פונימילאיו רנסום-קוטי, הייתה פעילה פמיניסטית וחברה בתנועה האנטי-קולוניאלית בניגריה שהתנגדה לשלטונם של הבריטים במדינה. אביו, הכומר ישראל אולודוטון רנסום קוטי, היה כומר פרוטסטנטי ומנהל בית ספר שהיה אף לנשיא הראשון של איגוד המורים הניגרי. שני אחיו של קוטי, בקו רנסום קוטי ואוליקויה רנסום קוטי, היו רופאים מוכרים בניגריה. בנוסף, פלה היה בן דודו של וולה סויינקה הסופר והמשורר הניגרי, והאפריקאי הראשון שזכה לפרס נובל לספרות.
בשנת 1958 נשלח פלה ללונדון ללמוד רפואה כמו שני אחיו לפניו אולם משיכתו העזה למוזיקה הביאה אותו לפרוש מהלימודים ולעבור ללימודי מוזיקה בטריניטי קולג'. בזמן לימודיו הקים פלה את הלהקה Koola Lobitos, שניגנה ג'אז והיילייף, סגנון מוזיקלי מערב-אפריקאי ייחודי המסתמך על כלי נשיפה וגיטרות מרובות ככלים מובילים.
ב-1960, נשא פלה את רמילקון "רמי" טיילור לאשתו הראשונה, ואיתה נולדו לו שלושה ילדים: פמי (שלאחר מכן המשיך את דרכו של אביו כמוזיקאי), יני וסולה. ב-1963 פלה חזר לניגריה, הקים מחדש את Koola Lobitos ועבר הכשרה כשדרן רדיו ברשות השידור הממלכתית הניגרית. למשך זמן קצר ניגן פלה עם וויקטור אוליה ולהקתו, ה-All Stars.
ב-1967 נסע פלה לגאנה כדי לחשוב על כיוון מוזיקלי חדש ושם לראשונה קרא להמצאתו אפרוביט. כסגנון, אפרוביט מאופיין בדגמי קריאה-תגובה אפריקאים מסורתיים (כמו למשל במוזיקת בלוז ומזמורים אפריקאיים, בגיטרות קצב מונמכות ברקע, בדומיננטיות של כלי נשיפה ותופים שונים ובדגמי קצב מורכבים. הסגנון מערב מוזיקת יורובה אתנית (יורובה היא הקבוצה האתנית הדומיננטית בניגריה), ג'אז, פאנק, היילייף ושירה המשלבת מזמורים ניגרים.
ב-1969, פלה יצא עם להקתו לארצות הברית לאחר שזכה להצלחה והכרה ממוזיקאים רבים בעולם. מסעו של פלה לארצות הברית הביא למהפך בתפיסותיו הפוליטיות. שם, לראשונה גילה פלה את תנועת הכוח לשחורים (Black Power) דרך סנדרה סמית', פעילה בתנועת הפנתרים השחורים, שהשפיעה עמוקות על המוזיקה של פלה ודעותיו הפוליטיות. סמית' אף שינתה את שם להקתו של פלה לניגריה 70'. בהיותו בארצות הברית הקליט פלה בלוס אנג'לס חומרים רבים שהפכו מאוחר יותר לתקליטו The 69' Los Angeles Sessions. פלה ולהקתו חזרו לניגריה לאחר שאחד המפיקים שעבדו עימם הלשין עליהם לרשויות ההגירה מאחר שהופיעו ועבדו ללא אישור מתאים.
בשנת 1975 פשטו הרשויות בניגריה על המתחם של קוטי, עצרו אותו והשליכו אותו לכלא באשמת חטיפה. לפני כן הם אף ניסו לשווא להאשימו בשוד מזוין. כותרות העיתונים בניגריה הכריזו על "המקדש" שלו כאזור סכנה והכפישו את שמו בעלילות שווא ותיאורים מלאי תיעוב השכם והערב. ב-1976 כוחות צבא ומשטרה פשטו על ביתו "זה היה כמו הצגת תיאטרון אחת גדולה. כאלף חיילים צבאו על הבית וקהל של כ-60,000 איש עמד והסתכל" תיאר זאת פלה עצמו בראיון.
פלה קוטי נפטר בשנת 1997 בעקבות סיבוך שנבע ממחלת האיידס בה חלה.
קישורים חיצוניים.
פלה קוטי עיון מחדש - חיים של אחרים ערן סבג
055564
גרף משוקלל
תיאודור פון קרמן
תיאודור פון קרמן (באנגלית: Theodore von Kármán;בודפשט, 11 במאי 1881 - אאכן, 6 במאי 1963) היה מתמטיקאי, פיזיקאי ומהנדס אווירונאוטיקה וחלל, יהודי. מחלוצי האווירונאוטיקה ומדע החלל ומי שנחשב בין גדולי המדענים בתחום האווירונאוטיקה בעולם. מחקריו תרמו רבות להבנת עקרונות התעופה ולשימוש בניתוח מתמטי לבעיות הנדסיות, ולו תרומה מכרעת לתורת הזרימה במהירות גבוהות מעבר למהירות הקול.
תולדות חיים וקריירה מדעית.
השנים הראשונות.
פון קרמן נולד למשפחה יהודית בבודפשט, הונגריה בשם קרמן טודור.
היה מצאצאי המהר"ל מפראג. אביו, מור קרמן (משה בשמו העברי), שינה את שם משפחתו מקליינמן לקרמן בשנת 1874, והיה פרופסור לפילוסופיה ולחינוך. אחיו היה אלמר קרמן, שופט בבית משפט.
כבר בילדותו זוהה כעילוי במתמטיקה, אולם אביו מנע ממנו את לימודי המתמטיקה, בהם ראה כלא-שימושיים. עם סיום הגימנסיה "מינטה" בבודפשט, זכה בפרס על שמו של לורנד אטווש כתלמיד המצטיין במתמטיקה ומדעים בכל הונגריה.
הוא למד ב"אוניברסיטה המלכותית הטכנית" בבודפשט (כיום "האוניברסיטה לטכנולוגיה וכלכלה של בודפשט").
הצטיין במתמטיקה, אך בלחץ אביו משה, התמחה בהנדסה.
הוא התקשה להמרות את פי האב, כיוון שבאותה שנה בא החל את לימודיו, חלה אביו.
הוא סיים את לימודיו בשנת 1902 כבעל תואר בהנדסת מכונות.
עבודת הגמר שלו הייתה "על תנועה של מוט כבד נתמך בקצהו המעוגל על ידי משטח אופקי".
בגמר לימודיו (1902) ביצע שרות חובה צבאי במשך שנה אחת, בו שימש צוער ארטילריה בצבא האוסטרו-הונגרי.
לאחר מכן, עסק במחקר והוראה במוסד בו למד, במשך שלוש שנים כ"עוזר הידראוליקה".
במהלך שנים אלו שימש גם כיועץ עבור יצרן קטרים גרמני.
מחקריו בתקופה זו עסקו בחקר מבנים תחת לחץ ודחיסה, תופעת הקריסה וכן חקר תנועתם של זורמים.
חשיבות מיוחדת נתונה למאמרו בשנת (1906) על "התאוריה של קריסה וניסויי דחיסה על עמודים ארוכים ודקים".
לימודים וראשית המחקר האווירונאוטי.
בשנת 1906 הוענקה לו מלגה לשנתיים מ"האקדמיה ההונגרית למדעים בבודפשט", והוא יצא ללמוד באוניברסיטת גטינגן, גרמניה.
שם הוא הושפע מאוד מפליקס קליין ודויד הילברט.
בגטינגן, היה לתלמידו של לודוויג פרנדטל (Prandtl), ממייסדי תורת "מכניקה של זורמים" וחלוץ ההידרודינמיקה מתמטית.
מחקריו שילבו מודלים מתמטיים לתיאור קריסה של מבנים גדולים, תוך שימוש בנתונים שהושגו מניסויים בשימוש במכבש הידראולי גדול.
על מחקר זה הוענק לקרמן תואר דוקטור ב –1908, באותה שנה הוא קיבל משרה כחוקר בגטינגן.
בביקור קצר בפריס מרס 1908, צפה פון קרמן בטיסות תצוגה של חלוצי התעופה, והם עוררו את התעניינותו ליישום המתמטיקה על מדע האווירונאוטיקה.
התעניינותו באווירונאוטיקה הפכה לנושא מחקר מרכזי עבורו, עם בנייתה של מנהרת רוח בגטינגן של עבור חברת ספינות האוויר, צפלין.
בנה מודלים מתמטיים לתיאור הזרימה סביב גופים ולתיאור "השלת מערבולות" מאחורי גוף.
בשנת 1911, באמצעות תוצאות ממנהרת הרוח, ביצע ניתוח של יצירת מערבולות מאחורי גוף שטוח, בצורת שורה כפולה לסירוגין, אשר ידועה כיום בשם "רחוב מערבולת של פון קרמן".
בנוסף, שיתף פעולה עם מקס בורן על מחקר של אטומים בתנודה.
בעבודתם הם חקרו את הדינמיקה של סריג. הם זיהו את דרגות החופש בגביש ומצבי התנודה של הגוף כולו.
הם השתמשו בניתוח פורייה תלת-ממדי ותנאי הגבול מחזוריים במחקר חשוב זה.
הוא לימד באוניברסיטת גטינגן במשך ארבע שנים, במעמד של פריבט-דוצנט אולם חש כי סיכויי הקידום שלו בגטינגן אינם טובים.
במהלך שהותו בגטינגן התגורר יחד עם מקס בורן בפנסיון "אֶל בּוֹקָארֶבּוֹ" (El BoKaReBo) ברחוב דלמנשטרסה (Dahlmannstarsse) מס' 17.
שם הפנסיון נגזר מהאותיות הראשונות של שמות המשפחה של המדענים ארבעת המדענים והסטודנטים לרפואה שהתאכסנו בו.
החבורה כונתה ה"קבוצה הפנימית".
בשנת 1913 קיבל משרה כמנהל המכון האווירונאוטי ב- RWTH אאכן, אחת מהאוניברסיטאות המובילות בגרמניה.
הוא החל לעסוק בתכנון אווירונאוטי ולבנות קבוצת מחקר בנושא, כמו גם שיפורים משמעותיים בציוד שכלל מנהרת רוח.
במלחמת העולם הראשונה בין השנים 1915–1918, שירת פון-קרמן בחיל התעופה האוסטרו-הונגרי ועסק בפיתוח כלי טיס.
בתקופה זו בשנת 1918 בנה את המסוק הראשון.
לאחר המלחמה בשנת 1919, חזר למכון המחקר האווירונאוטי של אאכן, שם עבדו מדענים מובילים בתחום,
ביניהם פוקר (Fokker) הינקל (Heinkel) ויונקרס (Junkers).
בעזרת סיוע כספי מהיצרני מטוסים גרמניים מובילים, הוא החל בחקר כוחות גרר, עילוי והשפעת הטורבולנציה, על מנת לשפר את ביצועי המטוס.