בתרגום מתקיים שוני מן המקור בכמה נושאים, כך למשל, בעוד שבבית הראשון באנגלית מציין המשורר לקורא שייתכן ששמע את שמה של אנבל לי: "That a maiden there lived whom you may know" בגרסת ז'בוטינסקי התיאור הוא הפוך "את שמה לא תדע".
תרגום נוסף לעברית הוא של המשוררת דליה רביקוביץ, אשר לא פורסם בתקופת חייה, אלא נמצא בעיזבונה ופורסם לאחר מותה.
אזכורים תרבותיים.
דמותה של אנבל לי מוזכרת בספרו של ולדימיר נבוקוב "לוליטה" ובספרה של קסנדרה קלייר "גבירת חצות".
לחנים.
השיר בתרגומו של זאב ז'בוטינסקי זכה לכמה לחנים, בהם של יוחנן זראי (בביצועים של יוסי בנאי, שלמה ארצי ואחרים), ויוני בלוך (שהופיע באלבומו "הרגלים רעים").
כמו כן, לחנו של שלמה ארצי למילים המקוריות בשפה האנגלית של השיר הופיע באלבום "פתאום אחר ימים רבים".
א' בחשון
ל' בחשון
וואדי קאלט
קארל סוורקסון השביעי
קארל סוורקסון
תיאה גיל
תיאה לואיס גיל (Thea Louise Gill; נולדה ב-5 באפריל 1970) היא שחקנית קנדית שנודעה בשל תפקידה בסדרת הדרמה הטלוויזיונית הפופולרית "הכי גאים שיש" (בגרסה האמריקנית) בתור לינדזי פיטרסון.
ביוגרפיה.
גיל נולדה וגדלה בוונקובר ולמדה 12 שנים בבית ספר פרטי לבנות.
לאחר שסיימה היא למדה באוניברסיטת יורק בטורונטו. בזמן לימודיה באוניברסיטה היא פגשה את בעלה לעתיד, במאי תיאטרון ואקדמאי, בריאן ריצ'מונד. בשנת 1992 סיימה את לימודי התיאטרון באוניברסיטה בהצטיינות, התגוררה בטורונטו ובילתה את השנים הבאות בעבודה בהפקות תיאטרון, פרסומות ותפקידים קטנים בקולנוע ובטלוויזיה.
הפריצה הגדולה שלה הגיעה בשנת 2000 כשנבחנה וקיבלה את התפקיד של לינדזי פיטרסון ב"הכי גאים שיש". היא המשיכה בתפקיד זה במשך 5 עונות בשנים 2000–2005. עם סיום הסדרה תיאה המשיכה את עבודתה בתיאטרון, בטלוויזיה ובסרטים. בשנת 2006 היא הצטרפה לקאסט המקורי של סדרת הטלוויזיה "מפרץ דנטה" בהפקת "Here!" את דמותה של דיאנה צ'יילדס.
בשנת 2017 שיחקה בקומדיית הדרמה של הבמאי מייק מיילס, "נשות המאה ה-20".
בנוסף לעבודתה כשחקנית, גיל היא גם זמרת ג'אז והיא מופיעה במועדוני לילה ובספינות שיט.
חיים אישיים.
גיל נשואה לבריאן ריצ'מונד. היא הצהירה בראיונות שהיא מחשיבה את עצמה כבי-סקסואלית. היא מתגוררת בוויקטוריה, קולומביה הבריטית שבקנדה ויש לה שני ילדים חורגים ושני נכדים חורגים.
כשהיא נשאלה על המשחק שלה בתור דמות לסבית היא אמרה: "באופן אישי, אני לא רואה את זה כמשהו מאוד מתוח בשבילי. אני באמת לא! הרבה אנשים מפרשים את זה כבי-סקסואליות ויכול להיות שזה מה שזה." היא אמרה במגזין "Curve", "ברמה האנושית והרגשית אני מוצאת שהקו בין גיי, סטרייט וביסקסואל הוא מאוד דק. בשבילי, הכל זה אהבה".
אא&quot;ק אתונה
אדגר אלן פה
אהרן לוין
הרב אהרן לוין (י"ד בחשון תר"מ, 31 באוקטובר 1879 - ו' בתמוז תש"א, 1 ביולי 1941) היה איש ציבור חרדי, מראשי אגודת ישראל וממנהיגי היהודים בפולין, רבה של סמבור ושל ריישא (Rzeszów). נספה בשואה.
ביוגרפיה.
נולד בפשמישל שבגליציה בעת שזו הייתה תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית, לרב נתן לוין, רבהּ של ריישא. למד בגימנסיה וכן למד תורה אצל אביו ואצל סבו מצד אמו, הרב יצחק יהודה שמלקיש, שהיה מגדולי הפוסקים בדורו. נסמך לרבנות על ידי סבו, וכן על ידי הרב חיים אריה הורביץ אב"ד קרקוב, והרב בנימין אריה וייס, אב"ד צ'רנוביץ.
שלט ביידיש, גרמנית, פולנית ועברית. נישא בתרס"א (1901) והיה סמוך על שולחן חותנו בויאליצ'קה.
הרב אהרן לוין היה ממנהיגי היהודים בפולין, בתרס"ד (1904) נתמנה כרבה של קהילת סמבור שבגליציה. נחשב לנואם ולמנהיג, והשפעתו הציבורית חרגה הרבה מעבר לאגודת ישראל וקהילות החרדים שבפולין, שלהן השתייך באופן טבעי. בתרע"ג, כשנה לפני מלחמת העולם הראשונה, הוכתר בידי קיסר אוסטריה פרנץ יוזף הראשון בתואר הכבוד של יועץ הקיסר. בימי המלחמה ניצל מעמד זה לשם עזרה לפליטים היהודים בווינה ובגליציה, ומונה על ידי ממשלת אוסטריה לפקח על מחנות הפליטים בניקולסבורג, בברוק, בפוהרליץ ובגייאה.
בבחירות לסיים הפולני בשנת תרפ"ב (1922) הועמד הרב מסמבור בראש רשימת המועמדים של "הבלוק היהודי", שהיה חלק מברית המיעוטים שיזם יצחק גרינבוים במטרה להגדיל את ייצוג המיעוטים בכלל ואת ייצוג היהודים בפרט בבתי הפרלמנט של פולין. נבחר כמועמד ללא צביון מפלגתי כציר הסיים, אך השתייך לקבוצת צירי הסיים אשר נמנו עם שורות אגודת ישראל.
היה נציג "הבלוק היהודי" בוועדות התרבות, הדת והחינוך של הסיים, ונודע במאבקו התקיף בעד ביטול עונש המוות והוצאתו מחוקת פולין החדשה. בשנת תרפ"ג נבחר על ידי צירי הכנסייה הגדולה הראשונה של אגודת ישראל שהתקיימה בווינה, "'נשיא המועצה המרכזית העולמית של אגודת ישראל" (כיום: הוועד הפועל העולמי של אגודת ישראל).
בבחירות לסיים בשנת תרפ"ז (1927) לא נבחר לכהונה נוספת, עקב הווטו אשר הטיל יצחק גרינבוים על שיתוף מועמדים מטעם אגודת ישראל במסגרת ברית המיעוטים שייסד. בתגובה למעשה זה, העמידה אגודת ישראל בבחירות של שנת תר"צ (1930) את הרב לוין הפופולרי כמועמד במחוז הבחירה של גרינבוים בוורשה; ואכן, הרב לוין הביס בבחירות אלו את גרינבוים ונטל את מושבו בסיים. כיהן כחבר בסיים עד לבחירות בשנת תרצ"ה (1935).
בשנת תרפ"ז, לאחר פטירת אביו, התמנה כרבה של קהילת ריישה, ואחר כך גם כחבר במועצת העיר. מאוחר יותר צורף גם כחבר בנשיאות "אגודת הרבנים של ורשה", אשר שימשה גוף מחליף לרב הראשי של ורשה, אשר לא מונה שנים רבות בשל בעיות חוקתיות.
בבחירות לסיים שנערכו בשנת תרצ"ה לא נבחר, היות שנדרש אישורו של "חבר אלקטורים" אשר מונו על ידי הרשות המקומית להגשת מועמדות, והאישור להיות מועמד ברשימת מועמדים כלשהי לקראת בחירות אלו לא ניתן לו.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח הרב לוין ללבוב, ושם נתפס על ידי הנאצים והוצא להורג ביום ו' בתמוז תש"א.
בנו, הרב ד"ר יצחק לוין, אשר שרד את השואה, כיהן כנציג "אגודת ישראל" על יד מוסדות האו"ם.
פיטר פייג'
פיטר פייג' (באנגלית: Peter Paige; נולד ב-20 ביוני 1969 במערב הרטפורד, קונטיקט) הוא שחקן אמריקאי שנודע בשל תפקידו בסדרת הדרמה הטלוויזיונית הפופולרית "הכי גאים שיש" (בגרסה האמריקנית) בתור אמט הניקט.
ביוגרפיה.
פיטר נודע בשל תפקידו בסדרה "הכי גאים שיש" בתור אמט הניקט. תפקידיו הטלוויזיוניים כוללים הופעות מרובות בתור שחקן אורח בסדרות כמו: "ויל וגרייס", "הזמן של חייך", "חברות" ו"קרוליין בעיר".
האודישן הראשון שלו בלוס אנג'לס זיכה אותו בתפקיד אורח בסדרה "פתאום סוזן".
פיטר בילה את קיץ 2004 בהופעה ב"תגיד דוד" עם השחקנים קייטי נג'ימי, אנטוני קלארק, מלאני לנסקי וגבריאלה יוניון. הוא גם השתתף בהפקתו שלזוכה פרס הטוני דון מקקלר "ילד כוכב" עם ג'ניפר ג'ייסון לואין ודייב פולאי. סרטים אחרים בהם השתתף היו " אמריקה שלנו" בהפקת "Showtime" (שהציג בפסטיבל סאנדנס 2002), הסרט ההודי "פופ" וסרטים קצרים זוכי פרסים כמו "ארבעתנו" ו"הירייה".
בנוסף להיותו שחקן מפורסם, פיטר הופיע בתיאטראות מקומיים ברחבי ארצות הברית. הפרימיירות החשובות ביותר נערכו ב"לה הויה פלייהאוס", "פורטלנד סנטר סטייג'" ו"פלירייטס הוריזונס". הוא הופיע כמעט בכל ז'אנר במשחק, מייווני לשייקספיר למשחק אמריקאי עכשיו.
מחזות בהשתתפותו כוללים את "חלום ליל קיץ", "המתחרים", "מרגל חשאי", "אתה איש טוב, צ'ארלי בראון" ו"פנטופיליה" מחזה לשני אנשים שנכתב ובוצע על ידי אברהם היגינבטום.
אנאבל לי
יוסף נבו
יוסף נבו (אפריל 1919 - 11 באפריל 2001) היה ממפקדי צה"ל וראש עיריית הרצליה.
ביוגרפיה.
יוסף נבו נולד בשם יוסף לוין בטנסי שארצות הברית, בן לבתיה לבית שווידלסון ולשמעון זאב לוין, לימים ראש המושבה הרצליה. בשנת 1922, בהיותו בן שלוש, עלה לארץ ישראל עם משפחתו ומשפחת אמו, והמשפחה התיישבה בתל אביב הקטנה. נבו סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה הרצליה.
בשנת 1937 נמנה עם מייסדי קיבוץ מעוז חיים. היה חבר בארגון ההגנה, שבמסגרתו סיים את קורס המ"מים הראשון, ביבנאל, כחניך מצטיין. באוקטובר 1940 התנדב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה שם שירת תחילה כראש צוות נ"מ ואחר כך בחיל התותחנים. בסוף 1944 נשלח לאנגליה לקורס קצינים וחזר לארץ ביולי 1946.
בוגר קורס הדיפלומטים הראשון של הסוכנות היהודית (1947). לאחר החלטת האו"ם על החלוקה בנובמבר 1947 חזר נבו לפעילות צבאית כסגן מפקד גדוד מוריה במלחמת העצמאות, ולאחר מכן שירת כקצין המבצעים וכסגן מפקד חטיבת עציוני בגזרת צפון ירושלים. במהלך תקופה זו הקים במשך 3 חודשים גדוד נ"ט.
בשנת 1949 הצטרף למשרד החוץ, ובשנים 1950–1954 שימש כסגן הקונסול בניו יורק ומשנת 1952 כקונסול כללי בקנדה.
לאחר מכן חזר לשרת בצה"ל. היה ממסיימי המחזור הראשון של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ומילא תפקידים של: מפקד הגנה מרחבית בפיקוד המרכז, ראש מחלקת תכנון במטה הכללי (בשנים 1956–1959), ראש מטה פיקוד הדרום (1959–1961) ומפקד מחוז ירושלים (1961–1964). בעת מבצע קדש קיבל מינוי חירום כמפקד מרחב הדרום והשליט ממשל צבאי ברצועת עזה לאחר כיבושה.
במאי 1965 פרש מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מצה"ל סיים את לימודיו האקדמיים והיה ראש מטה ההסברה של המערך בבחירות בשנת 1965. לאחר הבחירות היה מנהל מרכז הסברה במשרד ראש הממשלה, כתב מאמרים וספרים על שלום וביטחון ושימש כפרשן הצבאי של הטלוויזיה הישראלית (1968–1970).
ראש עיריית הרצליה.
בשנת 1965, עם סיום תפקידו כמפקד חטיבה 16 בירושלים ושחרורו מצה"ל, חזר יוסף נבו עם משפחתו להתגורר בבית שבנו בהרצליה.