גליאן ערכה את הופעתה הראשונה על במה ב-1914 בגיל 15 במחזה של מוריס מטרלינק "מונה ורנה". הפליגה בשנה לאחר מכן לניו יורק ונסעה לאריזונה וקליפורניה שם הופיעה במספר הפקות תיאטרון. חזרה לאירופה לתקופה קצרה, כשחזרה לארצות הברית הפכה לשחקנית תיאטרון מובילה על בימות ברודוויי, התפרסמה בעיקר בזכות הופעתה במחזהו של פרנץ מולנר האגדי ליליאום". הקימה בשנת 1920 את התיאטרון האזרחי בניו יורק בסיוע חברתה אליס דלמאר כורת פחם עשירה מקולרדו.
גליאן קיבלה את פרס הטוני בשנת 1964 כתואר של כבוד על עבודתה בתחום התיאטרון במשך כ-50 שנה, הועמדה לפרס ב-1981 על הופעתה במחזה "אל הבית של סבתא אנחנו הולכות".
גליאן התפרסמה בקולנוע ב-1959 בסרט "תלמיד השטן" והועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ב-1980 על תפקידה בתור הסבתא פרל בדרמה "התחייה מחדש", הייתה בגיל 81 המועמדת המבוגרת ביותר לפרס עד לשנת 1997 אז הועמדה גלוריה סטיוארט לפרס כשהיא בת 87.
זכתה ב-1978 בפרס אמי על הופעתה בסרט "המשפחה המלכותית", סרט המבוסס על מחזה מצליח בכיכובה של גליאן.
מעולם לא הסתירה את נטיותיה הלסביות בקרב התעשייה ההוליוודית, אך הקפידה לשמור על חשאיות מלאה לגביי חייה הפרטיים.
ניהלה מערכות יחסים עם השחקניות טאולה בנקהאד, ביאטריס לילי ולוראט טיילור.
את מערכות היחסים המתוקשרות ביותר שלה ניהלה עם השחקניות אלה נאזימובה וג'וזפין האטצ'ינסון ועם המחזאית מרסדס דה אקוסטה .
ניהלה מערכת יחסים הטרוסקסואלית אחת עם השחקן בסיל רת'בון.
גליאן נפטרה ביוני 1991 בביתה שבקונטיקט מנסיבות טבעיות כשהייתה בת 92.
האלגוריתם של שור
B-1 לאנסר
דריק אדקינס
דריק אר. אדקינס (באנגלית: Derrick R. Adkins; נולד ב-2 ביולי 1970) הוא אתלט אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי ואלוף עולם בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה.
אדקינס נולד בברוקלין, ניו יורק.
באוניברסיאדה שנערכה בשפילד, אנגליה ביולי 1991 זכה אדקינס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בסוף אוגוסט אותה שנה סיים אדקינס בריצת 400 מטר משוכות במקום שישי בתוצאה של 49.28 שניות, המנצח היה סמואל מטטה מזמביה (47.64 שניות).
באוניברסיאדה שנערכה בבאפלו, ארצות הברית ביולי 1993 זכה אדקינס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.35 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בסוף חודש אוגוסט אותה שנה סיים אדקינס בריצת 400 מטר משוכות במקום שביעי בתוצאה של 49.07 שניות, המנצח היה חברו לנבחרת קווין יאנג (47.18 שניות).
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 1994 זכה אדקינס לראשונה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות.
אלוף עולם.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995, זכה אדקינס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.98 שניות, לפני מטטה (48.03 שניות) וסטפן דיאגנה מצרפת (48.14 שניות).
אלוף אולימפי.
לפני אולימפיאדת אטלנטה (1996), הפסיד אדקינס ליריבו הגדול, מטטה, ב-4 מתוך 5 התחרויות שביניהם, אך במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.54 שניות, לפני מטטה (47.78 שניות) ולפני חברו לנבחרת קלווין דייוויס (47.96 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיים אדקינס במקום 14 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.95 שניות, המנצח היה דיאגנה (47.70 שניות).
ברונהילדה מאוסטרזיה
ברונהילדה (Brunhilda) מאוסטרזיה (בערך 543–613) הייתה נסיכה ויזיגותית שהפכה למלכת הפרנקים בשם בניה ונכדיה ושלטה באוסטרזיה במשך שנים רבות.
היא נולדה כנראה בטולדו שבספרד (שהייתה בירתם של הויזיגותים) כבתו של אתנגילד, שהפך למלך הוויזיגותים ב-554, וקיבלה את חינוכה כנוצרייה ברוח האריאניות. ב-567 נישאה לזיגיברט הראשון, מלך אוסטרזיה (נכדו של כלוביס הראשון, מלך הפרנקים) ששלח לטולדו מתנות רבות, והצטרפה אליו בעיר בירתו מץ. עם נישואיה זנחה את האריאניות והמירה את דתה לקתולית.
על פי ההיסטוריון גרגוריוס מטור, כילפריך הראשון, מלך נויסטריה, שהיה אחיו של זיגיברט הראשון, התקנא באחיו בגלל נישואיו עם ברונהילדה רמת המעלה, וביקש את ידה של אחותה הבכורה גלסווינטה, אך משנישאה לו דרשה ממנו להיפטר מכל מאהבותיו. ב-568 פרדגונד, שהייתה המאהבת המועדפת על כילפריך הראשון, זממה את רצח גלסווינטה שנמצאה חנוקה במיטתה. אחרי רצח זה כילפריך הראשון נשא לאישה את פרדגונד.
ברונהילדה תיעבה את פרדגונד והשפיעה על בעלה, זיגיברט הראשון לצאת למלחמה בכילפריך הראשון. בגלל המנהג הגרמאני של נקמת דם רצח גלסווינטה שימש עילה למלחמות עקובות מדם בין זיגיברט לבין כילפריך, שביניהם היו הסכמי שלום אחדים. ב-575 נרצח זיגיברט הראשון, כנראה בידי שכירי חרב של פרדגונד, בנו כילדברט השני, שהיה בן חמש שנים בלבד, ניצל והוכרז למלך אוסטרזיה על ידי האריסטוקרטיה של ממלכה זו.
ברונהילדה נפלה בידיו של כילפריך הראשון, ששלח אותה לגלות בעיר רואן. אך ב-576 היא הצליחה לפתות את מרובך השני (בנו של כילפריך) שנשא אותה לאישה. כילפריך רדף את בנו מרובך עד שהומת ב-577. ב-584 נרצח כילפריך הראשון, כנראה על פי מזימתו של לאנדרי, המאיורדומוס של נויסטריה, שהפך למאהבה של פרדגונד. ב-585 ברונהילדה שבה לאוסטרזיה. היות שבנה כילדברט השני שירש את כתר אוסטרזיה, היה בן חמש עשרה שנה בלבד, ברונהילדה שימשה כעוצרת בשמו.
ברונהילדה פנתה לגונתרם, מלך בורגונדיה, שהיה אחיו של זיגיברט הראשון, וב-587 נחתם הסכם אנדלו בין גונתרם לבין ברונהילדה, שלפיו הסכים גונתרם, שלא היו לו ילדים, לאמץ כבן את בנה של ברונהילדה, כילדברט השני, מלך אוסטרזיה. ב-592 מת גונתרם, וכילדברט השני ירש את גם את כתר ממלכת בורגונדיה.
ב-595 מת כילדברט השני, כנראה אחרי שהורעל על ידי פרדגונד. ברונהילדה המשיכה לשלוט באוסטרזיה ובבורגונדיה בשם נכדיה תיאודוברט השני ותיאודוריך השני. ברונהילדה נמצאה במצב מלחמה עם כלותאר השני, מלך נויסטריה, שהיה בנה של פרדגונד. ב-601 האריסטוקרטיה של אוסטרזיה גירשה את ברונהילדה שמצאה מקום מקלט אצל נכדה, תיאודוריך השני. ב-611 תיאודוריך השני, מלך בורגונדיה יצא למלחמה נגד אחיו, תיאודוברט השני, מלך אוסטרזיה שנלקח בשבי והומת ב-612. ב-613 מת תיאודוריך השני, ובהסכמת ברונהילדה כתר אוסטרזיה ובורגונדיה עבר לבנו זיגיברט השני, שהיה בן שתים עשרה שנה בלבד.
חלק של האריסטוקרטיה האוסטרזית, בראשותו של המאיורדומוס ואנאקר שתיעב את ברונהילדה, מרד בה והחליט לתמוך בכלותאר השני. ברונהילדה שנשארה ללא צבא נמלטה להרי יורה (כיום בשווייץ), אך נלכדה בידי ארפון, מפקד צבא נויסטריה, שמסר אותה לידיו של כלותאר השני, שהפך למלך הפרנקים. הוא עינה את ברונהילדה במשך שלושה ימים, ולבסוף קשר אותה בשרשראות לארבעה סוסים שדורבנו בארבעה כיוונים שונים וקרעו את גופה לגזרים. איבריה הונחו על אלונקה ונשרפו. בסוף 613 עצמותיה נאספו והוטמנו במנזר מרטין הקדוש שבעיר אוטן שבבורגונדיה.
ב-25 באוגוסט 1632 נפתח קברה כדי לנסות לוודא שהיה זה קברה של ברונהילדה. נמצאה שם תיבת עופרת ובתוכה עצמות, אפר ומספר פחמים. התיבה נטמנה שנית בקברה במנזר מרטין הקדוש בעיר אוטן.
מספר היסטוריונים מתארים את ברונהילדה כשליטה סמכותית, יהירה, ולעיתים קרובות ערמומית, מחרחרת מלחמה ואשת תככים, שנהגה על פי המסורת הגרמאנית של נקמת דם, וגרמה לפילוג בין ממלכות המרובינגים. כמו יריבתה פרדגונד, ברונהילדה נראית בהיסטוריה באור שלילי. אף על פי כן, היא הייתה מאוד מתורבתת - מה שנחשב לדבר נדיר בין המלכים והאצילים של תקופתה. היה לה כבוד עצמי כנסיכה וכעוצרת בשם בניה ונכדיה, היו לה תומכים בקרב האצולה הפרנקית, האוסטרזית והבורגונדית, ומאידך היא ניסתה להטיל את סמכותה המלכותית על אצולה שמרדה בה לעיתים קרובות. הייתה לה גישה מודרנית לסמכותה של המדינה. כאשר האפיפיור גער בה על כך שאיפשרה ליהודים ולנוצרים של ממלכתה לחגוג את חג הפסח ואת חג הפסחא, היא השיבה לו כי בעיות הדת היו מעניינם של הבישופים, ולא מעניינה.
ארבע אחרי הצהרים
אנציקלופדיה הלכתית רפואית
אנציקלופדיה הלכתית רפואית היא אנציקלופדיה ב-7 כרכים העוסקת בנושאי רפואה, מוסר והלכה. מחבר האנציקלופדיה הוא הרב פרופ' אברהם שטינברג, רב, נוירולוג ומומחה לאתיקה רפואית.
הכרך הראשון יצא בשנת תשמ"ח (1988) בהוצאת מכון שלזינגר. הכרך השישי והאחרון הודפס בתשנ"ט. בתשס"ו יצאה לאור מהדורה מחודשת ב-7 כרכים.
האנציקלופדיה ומטרותיה.
האנציקלופדיה סוקרת באופן מקיף ומבוסס נושאים הקשורים לרפואה ולטיפול בחולה מבחינת תורנית ומבחינה מדעית גם יחד. ערכי האנציקלופדיה מגישים באופן תמציתי ומרוכז את הדיונים ההלכתיים בנושאי רפואה החל מהמקרא, משנה, התלמודים, הגאונים, הראשונים, האחרונים ועד לפוסקי הדור האחרון, לאור החידושים וההתפתחויות בשדה הרפואה המודרנית. סגנונו של החיבור "עברי-ישראלי מודרני, בהיר קצר ותמציתי... תוך הימנעות מסלסולי לשון וכפל לשון". ההשראה לאופן עריכת החומר הרב וסידורו נלקחה מהאנציקלופדיה התלמודית בעריכתו של הרב שלמה יוסף זוין.
לדברי המחבר בהקדמתו מטרת החיבור כפולה, הן לטובת רופאים וחולים שיוכלו לדעת את "דרך התורה" בשאלות אתיות-רפואיות, והן לטובת מורי ההוראה שיוכלו להסתייע ברקע הרפואי ובמראי המקומות הרבים בבואם לפסוק בשאלות ההלכתיות-רפואיות הקשות שעומדות בפניהם. האנציקלופדיה אינה רק ספר עזר ולימוד אלא גם ספר מקור המכיל עשרות אלפי ציונים ביבליוגרפיים.