בית הקברות העתיק שניפעשעק בווילנה. בית קברות זה נהרס בחלק הגדול בשנת 1957 על ידי הסובייטים. הם בנו עליו אצטדיון גדול ויהודי הקהילה הצליחו להוציא שבעה קברים ביניהם קיברו של רבי אליהו קרמר הגר"א ואפרו של גר הצדק וולנטיין פוטוצקי הי"ד שנשרף על ידי האינקוויזיציה בשל המרת דת ונקרא אברהם בן אברהם.
לאחר עצמאות ליטא הליטאים השתמשו במקום העולם קונצרטים ובערך משנת 2010 המקום עומד שמם. בשנת 2018 הייתה החלטה להקים על השטח מרכז קונגרסים ענק ועקב התערבות יהודים מרחבי אירופה וארצות הברית החליטו הרשויות לקבל היתר מרב לחפור במקום.
באוקטובר 2019 בהשתדלות יהודי אמריקאי דוב פריד מצאצאי הגר"א ומשפחתו מווילנא נערכה עצרת ענק בשטח שבו היה בית העלמין העתיק ונעשתה פנייה לבית המשפט לעצור את התוכניות ההרסניות ולשקם את בית הקברות.
לאחר הכיבוש הנאצי שרדו בעיר מעט יהודים. כיום מתגוררים בעיר כמה אלפי יהודים המקיימים בה חיים קהילתיים. בשנת 2016 מונה כרבה של העיר הרב שמשון דניאל איזקסון.
חזני וילנא.
וילנא התפרסמה במיטב החזנים היהודים שכיהנו בה בשבתות ובימי הימים הנוראים, המפורסמים שבהם;
מוזיאון הירשהורן
מוזיאון הירשהורן (באנגלית: Hirshhorn Museum) הוא אחד המוזיאונים של הסמית'סוניאן. המוזיאון נמצא במול בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית.
המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל גורדון בנשפט, ומתמקד בעיקר באמנות מודרנית.
בגן הפסלים של המוזיאון מוצג פיסול מודרני.
המוזיאון קרוי על שמו של מייסדו ותורם האוסף: הבנקאי היהודי, יוצא בוצ'אץ' שבגליציה, יוסף ה. הירשהורן (1899–1981).
פרנק באום
חמסניים
חמסניים (שם מדעי :Stercorariidae) היא משפחה בסדרת החופמאים. החמסניים היא משפחה של עופות ימיים. במשפחה סוג יחיד - חמסן ("Stercorarius").
מאפיינים.
החמסניים מקננים על האדמה באזורי אקלים ממוזג ובאזורי הקוטב והם ידועים בנדידתם ארוכת הטווח.
במהלך השנה למעט בעונת הרבייה הם ניזונים מדגים, שיירים ופגרים. חמסניים רבים ניזונים מטרף שנתפס על ידי עופות אחרים, הם נוהגים לרדוף אחר שחפים, שחפיות ועופות ימיים אחרים כדי לגנוב את טרפם; המינים הגדולים עשויים אף להרוג ולאכול עופות בוגרים. בתקופת הרבייה כשהם מצויים על האדמה הם ניזונים בדרך כלל מלמינגים ומביציהן וגוזליהן של ציפורים אחרות.
באופן כללי הם בינוניים ביחס לעופות גדולים והם לרוב בעלי נוצות אפורות או חומות ולעיתים קרובות עם סימנים לבנים על כנפיהם. להם מקור מוארך, עם קצה מאונקל ורגל בעלת קרומי שחייה עם טופרים חדים.
החמסניים נחלקים לשני סוגים, כשהמינים הקטנים יותר משתייכים לסוג "Stercorarius", בעוד שהמינים הגדולים יותר משתייכים לסוג "Catharacta". כל המינים נצפו בישראל לבד מהחמסן הצ'יליאני והחמסן החום.
גזרן
גזרן (שם מדעי: "Rynchops") הוא סוג במשפחת הגזרניים, לשעבר במשפחת השחפיים. בני הסוג הם עופות מים בעלי מקור אדום וארוך שחלקו התחתון גדול ומעוקל יותר מהעליון. מבנה מקור זה עוזר לגזרן לנוע מעל למים ולתפוס בקלות מה שהוא נוגע בו.
הגזרנים חיים לאורך ביצות, נהרות ולגונות באזורים הטרופיים של אפריקה, אמריקה ודרום-מזרח אסיה.
מינים.
בסוג זה שלושה מינים:
איבידית
איבידית (שם מדעי: "Ibidorhyncha struthersii") הוא מין של עוף מסדרת החופמאים. זהו המין היחיד בסוג "Ibidorhyncha" ובמשפחת האבידיתיים (שם מדעי: Ibidorhynchidae). תפוצת האיבידית בדרום אסיה.
מאפיינים.
תפוצת האיבידית בהרי ההימלאיה שבמרכז ומזרח אסיה, בדרום הרמה הטיבטית וכן בתת-היבשת הודו. על אף השטח הנרחב בו היא מצויה כביכול, מספריה קטנים והיא מרוכזת בנהרות רדודים, מסולעים ובעלי זרימה מעטה בלבד.
מראה הייחודי לעופות מים אינו מותיר מקום לבלבול: צבע נוצות הבוגר אפור ובטנו לבנה, הרגליים אדומות, המקור גדול דק ומעוקל כלפי מטה, הפנים והחזה שחורים. לצעירים נוצות אפורות גם בחזה ובפנים ומקורם קטן יותר. נוצותיו של האיבידית, אחידות בצבען במהלך כל השנה. הנוצות המתחדשות עם בעלי קצוות לבנים, הבולטים על רקע הפנים הכהות, אך הן מתבלות עם תחילת עונת הרבייה.
על אף השוני בינה לשאר משפחות החופמאים, היא חולקת מספר מאפיינים איתם. חוקרי עופות רבים, הניחו כי המין הוא חוליה מקשרת בין משפחת השלצדפיים, המזכיר אותם במראה האפרוחים ובהתנהגות הטריטוריאלית, לבין משפחת הסיפניים - איתם המין מזכיר בצורת הבוגרים. חוקרים אשר אינם רואים את המין כיחיד במשפחתו, ממינים אותו באחת המשפחות, על פי רוב בתוך השלצדפיים.
האבידית היא אחת מהעופות ה"מבוקשים" ביותר על ידי צפרים ברחבי העולם. בעונת הרבייה (מרץ-יוני) היא נמצאת בגבהים 4400-1700 מטרים, רחוק ממשכנו של האדם. האבידית מטילה 4 ביצים בקן קטן אותו היא בונה על הקרקע. בחורף (נובמבר-פברואר) נשארת באותו אזור גאוגרפי, אך בגבהים של 300-2000 מטרים ונמצאת בעיקר בצפון יבשת הודו, שם ניתן לראותה ביתר קלות. עיקר תזונתה של האבידית היא חסרי חוליות השוכנים במים ודגים מזדמנים. את טרפה היא מוצאת בעזרת המקור הנובר בקרקעית הנהר והופך את האבנים. בניגוד לחופמאים אחרים באזור, שיטת התזונה של האבידית אינה מותאמת לנהרות בעלי זרימה חזקה או בוציים יתר על המידה.
בררנות זו בבחירת שטחי המחיה, היא הסיבה לנדירותה של האבידית. בנפאל, למשל, זיהום מי הנהרות וניצולן למטרות חקלאות, תעשייה ותחבורה, גרמו לירידה ניכרת בתפוצתה והיא כעת בסכנת הכחדה במדינה זו. עם זאת באופן כללי המין אינו מצוי בסכנה.
דרומס
דרומס עקוד (שם מדעי: "Dromas ardeola") הוא מין יחיד בסוגו ובמשפחת הדרומסיים (Dromadidae), משפחת עופות בסדרת חופמאים.
תיאור המין.
הדרומס הוא חופמאי גדול: 40-37 ס"מ וייחודי במראהו. כסות הנוצות לבנה מלבד הגב ואברות היד (בכנף) השחורות, סוככות התת-זנב אפורות. הדרומס מזכיר במראהו סיפן עקוד, אולם מקורו השחור בצורת פגיון. דרומס נראה מרחוק כ"שחף ארוך רגליים". משקלו 330-230 גרם, מוטת כנפיו 75 ס"מ. הרגליים ארוכות ותכולות במקצת. הראש גדול יחסית לגוף, העין גדולה וכהה.
אצל הזוויגים קיימת חד-צורתיות זוויגית. אצל הצעירים במופע הראשון, הראש והכנף חומים, מתחלפים לאפור ואז מלבינים בגיל 15 חודשים.
תפוצה.
תפוצתו בחופי האוקיינוס ההודי. אתרי הרבייה בחופי צפון-מערב האוקיינוס ההודי, המפרץ הפרסי והים האדום. שוכן אף בקניה, טנזניה, מדגסקר, מערב הודו וצפון סרי לנקה. מזדמן בישראל בחודשי הקיץ.
מקום חיות: חופים חוליים, לגונות איים וריפי אלמוגים. נצפה גם בחופים סלעיים.
ידועים כ-9 אתרי קינון ורבייה בכל העולם. ביניהם, כ-1500 זוגות באיראן, 300 זוגות באמירויות, 85 זוגות בעומאן, 110 בערב הסעודית, ומספר לא ידוע בסומליה.
היקף הנדידה לא ברור, בגלל חוסר ודאות לגבי אתרי הרבייה. את החורפים מעבירים מרבית הפריטים במפרץ הפרסי, בים האדום בדרום חצי האי ערב ובחופי סומליה. אולם פריטים רבים חורפים בחופי מזרח אפריקה באזור טנזניה ומדגסקר. נתיב נדידה שלישי פונה להודו, לתאילנד ולמלזיה.
זיהום המים על ידי נפט מהווה סיכון עצום למין זה. הזיהום פוגע במקום החיות, במקור התזונה ולעיתים במין עצמו. גם איסוף הביצים מאתרי הרבייה, על ידי האדם היה גורם להדלדלות המין עד לשנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר החלו לפעול תוכניות שימור למין זה.
התנהגות.
לדרומס שיטת מנוחה ייחודית: הוא מקפל את ברכיו אחורנית וכך רגלו הארוכה צמודה לקרקע ומוכנה לניתור מהיר בשעת סכנה.
כאשר מחפש מזון, ניכר בתנועה החופמאית המוכרת: ריצה-עצירה-ליקוט. ניתן לצפות בו בקרבת חופמאים אחרים, שחפיים או פלמינגואים.
המעוף חזק, משק הכנפיים איטי יחסית, הרגליים בולטות מעבר לזנב בשעת תעופה.
מספר גוונים לקול. לעיתים מזכיר קריאתה של שחפית בנגלית: ודה-וק. לעיתים נבחני ומונוטוני: קה-האו, לפעמים מסתלסל: קוו-קי-קי. באתרי הרבייה והחריפה מוגדרים כעופות רעשניים.
תזונה.
סרטנים עוטי שריון מהווים את עיקר מזונו. בנוסף הוא ניזון מסרטנאים שונים, מרכיכות, מתולעים ימיות וחסרי חוליות אחרים.
צורך את מזונו בלהקות המתקבצות במים הרדודים. פעיל בשעות בין הערביים ובלילה. אורב לטרפו בסרקו באיטיות את המים, וכאשר מבחין בטרף, נועץ בו את מקורו הפתוח ואז מרסקו. מקורו שבצורת פגיון, מותאם ביעילות לצריכת מזון זה.
רבייה וגידול צאצאים.
מקנן בחודשים אפריל-יולי, בלהקות גדולות מאוד (עד 1500 זוגות לערך!), בונה בעצמו קן עשוי חול בצורת היכל. את תחתית ההיכל מרפד בתערובת נוצות אדמה וחול.
הגומחות צמודות זו לזו ויוצרות מבנה המזכיר חלת דבש.
הנקבה מטילה 2-1 ביצים לבנות במרכז הקן, הגדולות יחסית לגופה. הגוזל חסר ישע בימים הראשונים להיוולדו (דבר לא נפוץ אצל החופמאים), הוא מוגן בתוך הקן ומקבל את מזונו משני הוריו. גם לאחר שלומד לעוף, ממשיך להישאר זמן ממושך תחת השגחת הוריו.
אנדרטת ג'פרסון
אנדרטת ג'פרסון (באנגלית: Jefferson Memorial) היא אנדרטה הנמצאת בפארק הפוטומק בעיר וושינגטון בארצות הברית, והוקמה לזכרו של נשיא ארצות הברית השלישי תומאס ג'פרסון. האנדרטה בנויה מכיפה העומדת על עמודים בסגנון נאו קלאסי.
היסטוריה.
ב-1934 הציע הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט להקים אנדרטה לזכר נשיא ארצות הברית השלישי תומאס ג'פרסון. בעקבות יוזמה זו העביר הקונגרס חוק בשנת 1934 לצורך הקמת האנדרטה. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל ג'ון רסל פופ בסגנון נאו-קלאסי. סגנון זה ניסה לחקות את סגנון הבנייה הרומי, סגנון שהיה אהוב על ג'פרסון.
עלות הקמת האנדרטה הייתה כ-3 מיליון דולרים. היא נחנכה ב-13 באפריל 1943.