במשך השנים איגד בורשטיין צעירים מוכשרים, ובין פעילויותיהם המוזיקליות נהגו לערוך מדי שבוע, במוצאי שבת, סעודת "מלווה מלכה" עם שירי מסורת וריקודים. מנהג זה התקיים כ-15 שנים ברציפות, מאז 1990 עד 2006. במסגרות אלו צמחו אמני כליזמר עתידיים כמו הוירטואוז נחמן צוקר, נגני הקלרינט דוד גולן ואברהם בלטי, הכנר שמעון (שימי) וייצהנדלר, הגיטריסט נחמן דרייער - גם הם דור שני לחסידי ברסלב.
החבורה שהתלכדה סביב בורשטיין הוציאה לאור אלבומים ברוח הכליזמר והניגון היהודי, ביניהם: "תיקון חצות", "ריקודים", "הניגון היהודי", "ניגוני נשמה", "ניגוני ברסלב לחנוכה ופורים", "שירי פסח", ו"שירי שמחה ראש השנה", "חסדי השם" ועוד.
ב-1993 הצטרפו אמני כליזמר בראשותו של בורשטיין לפסטיבל הכליזמרים בצפת, ביניהם נגן הקלרינט גרשון קלצקין והרב שמואל שטרן שבהמשך חיבר ספרים על הקשר בין הניגון לעבודת השם על פי תורת החסידות והקבלה.
באותה תקופה החלו נגני הכליזמר הירושלמים להרחיב את הופעותיהם ולצאת להופיע גם על במות בחו"ל. הופעות אלו בלטו בסגנונם הייחודי, בהן ניגנו ורקדו חסידים צעירים עטורים בפאות, כיפות וציציות, ליהודיים וגויים מקומיים כאחד. בין ההופעות הבולטות באותן שנים היו ההופעות בקרקוב, פולין ובברצלונה, ספרד שבהן לראשונה נחשפו קהלים מקומיים לנגינה אותנטית של אנשי היישוב הישן מירושלים.
בשנת 2001 זכה בורשטיין במקום הראשון בתחרות מוזיקלית שהתקיימה בתוכנית הטלוויזיה "תוצרת הארץ" בערוץ הממלכתי.
הריקודים המרכזיים במוצאי ראש השנה בחצר ה'קלויז' (בית הכנסת הגדול) סמוך לקברו של רבי נחמן מברסלב באומן היא מסורת אותה ייסד בורשטיין מאז נפילת ברית המועצות ב-1991, כאשר הדגש הוא על כליזמר וניגון חסידי מסורתי.
את התזמורת על קברו של רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר במירון, מובילים תלמידיו בוגרי "אגודת הכליזמרים".
בשנת 1999 הקים בורשטיין מרכז למוזיקה יהודית 'יהדות וזמר' ברחוב שינקין בתל אביב. במקום היו נערכים מופעים ספונטניים של מוזיקה יהודית, ובכל יום חמישי מופע קבלת שבת עם הזמר והיוצר יצחק פוקס.
בשנת 2005 ייסד בורשטיין את "אגודת הכליזמרים ירושלים".
בשנת 2007 ייסד בורשטיין את תהלוכת "כליזמרים ברגל", תהלוכת נגנים ורקדני כליזמר שיוצאת בימי חג פסח וסוכות משכונת ימין משה, דרך חוצות היוצר ומקיפה את חומות ירושלים עד לקבר דוד המלך בהר ציון – סיום סמלי אצל מי שנחשב למחולל השירה היהודית. על התהלוכה נמנים גיורא פידמן, חיליק פרנק ובוגרי האגודה.
בשנת 2008 הרחיב בורשטיין את ההופעות השנתיות והקים את פסטיבל הכליזמרים הראשון בירושלים, בהשתתפות נגנים מפורסמים ביניהם משה (מוסה) ברלין, חיליק פרנק, אורית אורבך מלהקת "נשות חוה", מירל רזניק. לדבריו, בשאר פסטיבלים שנקראו "כליזמר" זנחו את הכליזמר האותנטי לטובת אמנויות מסגנונות אחרים. כמו כן לטענתו ירושלים היא בירת הכליזמרים, גם בהיבט ההיסטורי וגם לאור העובדה שלמעלה מ-50 אמני כליזמר מתגוררים ופעילים בעיר ובפרבריה.
באותה שנה הוא הוציא לאור את החוברת "נשמת הכליזמר" המכילה בתוכה תווים ודברי הסבר של עשרות מנגינות וסיפורי כליזמר מהעיירה היהודית, בליווי תמונות של כליזמרים מהעבר ומההווה. החוברת מופצת בעולם ב-6 שפות: עברית, יידיש, אנגלית, גרמנית, צרפתית ורוסית.
משנת 2010 החל בורשטיין לקיים מופע שבועי קבוע, ה"כליזמר טיש": מופע מלווה מלכה שמתקיים במועדון הכליזמר בירושלים "הקרצ'מע של בורשטיין" (מרתף ספריית "יונג יידיש" לשעבר) שנוסד בידי מנדי כהאן, שבא להופיע במקום מעת לעת.
משנת 2009, בכל שנה בימים שבין ראש השנה ליום כיפור מקיימים בורשטיין ובוגריו מסע לערים באירופה, ובמסגרתו מנגנים, מציגים ומביאים לבמה את תרבות השטעטעל (העיירה היהודית), התפילות והכליזמר. ההופעות בקהילות בחו"ל זוכות לתעודה רחבה בתקשורת המקומית ולפופולריות רבה גם בקרב המקומיים.
משחק.
בורשטיין משחק בסרטים ומשתתף במחזות, ביניהם דמויות שנוהג לבצע מתוך סיפורי שלום עליכם. בורשטיין נבחר על ידי מפיקי הסדרה החינוכית "KiKa" בגרמניה לתפקיד בכיר, יחד עם חלק מתלמידיו, בסדרה "חיפוש האלוהים" שחלקה צולמה בירושלים ומתעדת חיפוש אחר אלוהים בקרב שלוש הדתות הגדולות בעולם (האסלאם, הנצרות והיהדות).
בשנת 2011 נבחרו בורשטיין וחלק מבוגריו לתפקידים משניים בסדרה "שטיסל" מבית YES""." בפרקים נוספים הם משמשים כמלווים מוזיקליים. הוא משחק גם במחזות זמר שונים.
באותה שנה זוכה "אגודת הכליזמרים" בפרס מקום שני בתחרות כליזמר ארצית בישראל מטעם עיריית תל אביב.
ב-2013 נבחרו בורשטיין ותלמידיו ל"מומלצי סל התרבות" בעקבות המופע "סיפורו של הכליזמר" שכתב עופר שניידר, המשמש כמורה למוזיקה מטעם משרד החינוך ופועל למען העשרת הידע המוזיקלי של אמני האגודה.
ב-2014 בורשטיין ייסד את "כנס הכליזמרים השנתי" במכללת "אמונה" בירושלים, בהשתתפות נגני הקלרינט גיורא פיידמן, מוסה ברלין, חיליק פרנק, חנן בר סלע, אורית אורבך ועוד. ובשנת 2015 התקיים הכנס השני במתכונת רחבה יותר ב'היכל שלמה' בירושלים.
בחג חנוכה 2014 קיבל בורשטיין לידיו את האחריות על הליווי המוזיקלי והחזותי ב־"חידון התנ"ך העולמי למבוגרים" מטעם משרד החינוך, בהשתתפותו של ראש הממשלה בנימין נתניהו וסגן שר החינוך אבי וורצמן. אחר הדלקת נר חנוכה, ביצע בורשטיין את "לו הייתי רוטשילד" מתוך המחזה "טביה החולב" שנכתב בידי הסופר היהודי שלום עליכם - מחזה הקושר בין המורשת היהודית והתנ"ך לחיי היהודי בגולה.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:כליזמרים]]
[[קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים]]
[[קטגוריה:יושבי ראש ונשיאי עמותות]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971]]
וילי דומגראף-פסבנדר
וילי דומגראף-פסבנדר (בגרמנית: Willi Domgraf-Fassbaender 19 בפברואר 1897, אאכן - 13 בפברואר 1978, נירנברג) היה בריטון, זמר אופרה גרמני, שהופיע בעיקר בתפקידי מוצרט וורדי. הוא נחשב לאחד הבריטונים הליריים הטובים ביותר בתקופה שבין מלחמת העולם הראשונה והשנייה.
חייו.
לימודים.
דומגראף-פסבנדר למד תחילה בברלין, אצל ז'אק שטוקגולד ופאול ברונס, ואחר במילאנו אצל הטנור הדרמטי האיטלקי הנודע ג'וזפה בורגאטי, שלימד את הטנור האנגלי הדל נאש. הופעת הבכורה שלו על הבמה הייתה בשנת 1922 בעיר מולדתו אאכן, בתפקיד הרוזן אלמוויוה בנישואי פיגארו.
קריירת שירה.
דומגראף-פסבנדר שר בדויטשה אופר ברלין בשנים 1925-1923, בבית האופרה של דיסלדורף בשנים 1927-1925, בתיאטרון העירוני של שטוטגרט מ-1927 עד 1930 ולבסוף בהאופרה של ברלין מ-1930 עד 1948. דומגראף-פסבנדר הוזמן לשיר בפסטיבל גליינדבורן באנגליה משנת ייסודו ב-1934 ועד 1937, והופיע שם בתפקידי מוצרט. עוד הופיע בפסטיבל זלצבורג באוסטריה בשנת 1937, בתפקיד פפגנו בחליל הקסם. אחרי מלחמת העולם השנייה, הופיע בעיקר בווינה, מינכן, האנובר ונירנברג, שם היה מפיק הבית בבית האופרה העירוני מ-1953 עד 1962.
בשנת 1954, החל ללמד בקונסרבטוריון למוזיקה של נירנברג, שם הדריך את בתו, זמרת המצו-סופרן בריגיטה פסבנדר. הוא היה נשוי לשחקנית סבין פטרס.
דומגראף-פסבנדר התברך בקול יפהפה, שבו השתמש ברגישות מוזיקלית ובטכניקה מעולה. הוא היה גם זמר-שחקן מחונן, שהופיע בכמה סרטים מוזיקליים. דומגראף-פסבנדר הותיר אחריו מורשת נכבדה של הקלטות שמע, שרבות מהן הוצאו מחדש בתקליטורים.
סולה אדומת-רגל
סולה אדומת-רגל (שם מדעי: "Sula sula") היא מין של עוף ים ממשפחת הסולתיים. הסולה מצויה באזורים הסובטרופיים של דרום-מערב האוקיינוס ההודי, אזור האיים הקריביים, האוקיינוס הפסיפי והאוקיינוס האטלנטי. הסולות מבלות את רוב חייהן באוקיינוס, ונוחתות על היבשה רק כדי להתרבות.
זהו מין הסולה הקטן ביותר - אורכו כ-64 עד 76 ס"מ, מוטת כנפיו כ-91 עד 101 ס"מ, ומשקלו 900-1,003 גרם; הנקבות גדולות מעט מהזכרים. כמשתמע משמה של הסולה, רגליה אדומות; מקורה כחול, ויש עליו ועל הגרון כתמים כחולים ואדומים. ישנן שתי "וריאציות" של צבע גוף הסולות: בפרטים מהווריאציה הלבנה, נוצות התעופה שחורות, ושאר הגוף לבן. אצל פרטים מהווריאציה החומה, כל הגוף חום. גופן של הסולות מותאם למעופים ארוכים, לשם חיפוש מזון. במהלך מעופים אלה הן עשויות לעבור מרחק של 150 ק"מ.
הסולות ניזונות בעיקר מדגים קטנים ודיונונים. הן צוללות במהירות אל המים על מנת לתפוס את טרפן; בצלילתן הן מגיעות לעומק של כ-4 עד 10 מטרים מתחת לפני הים. מכיוון שמשקלן של הנקבות גדול משל הזכרים, הן צוללות עמוק יותר. לעיתים הסולות נצפות צדות בשיתוף פעולה עם מיני טורפים אחרים, כגון דולפינים או טונה, אשר מביאים להקות דגים קרוב אל פני המים.
לסולות אין עונת רבייה קבועה, והן מתרבות לכל אורך השנה. הרבייה מתרחשת כל כ-15 חודשים, בהתחשב בכמות המזון הזמין. הסולות חברתיות ומקננות בלהקות, ויש להן תצוגות חיזור, במהלכן הן מציגות לראווה את הרגליים והכנפיים, וקופאות בתנוחות שונות. הנקבה מטילה ביצה יחידה. הדגירה נמשכת כ-41-45 ימים. הגוזלים פורחים מהקן בגיל 91 עד 139 ימים, ומגיעים לבגרות מינית בגיל 2-3 שנים.
נתן יהודה אורטנר
הקצין הראשון רייקר
אליפות צרפת הפתוחה 1970
אליפות צרפת הפתוחה 1970 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-25 במאי והסתיימו ב-7 ביוני. זו הייתה האליפות ה-69 מאז ייסודה.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן: