בהמשך שירת במקביל הן בפלמ"ח, כמפקד ומדריך בקורסי חבלה והסתערבות (פעילות מודיעין תוך התחפשות לערבים והיטמעות בשטח עוין) והן כמפקד מחלקת נוטרי החוף אשר הגנו על חופי הארץ וסייעו בפעילות ההעפלה. ביולי 1944 היה מראשוני המתגייסים לבריגדה היהודית כ"סרג'נט" והוצב במסגרת זו בהולנד ובלגיה. בתום המלחמה שהה בצרפת ונשאר בה תחת הכינוי "אדם". בצרפת, ולאחר מכן באיטליה, היה מבין ראשי המוסד לעלייה ב', שארגן פעילות העפלה ובריחה. במהלך הקונגרס הציוני ה-22 שהתכנס בבזל, היה ממונה על הביטחון. שליטתו בשפות והתרבות האירופית שספג סייעו לו להתערות בחברה האירופאית בקרב שכבות שונות. עובדה שהעניקה יתרון בפעולות מודיעין, רכש והשגת אישורים שונים עבור יהודים פליטי שואה בדרכם לארץ ישראל.
מכבי חזר לארץ בפברואר 1947 והתמנה לשלישו של יצחק שדה. בתפקיד זה תיאם בין "ההגנה" (בפרט הש"י, שירות הידיעות, המודיעין של ההגנה) לפלמ"ח והיה מעורב בהכנת תוכניות ההתגוננות של היישוב. פעילותו בתקופה זו כללה את ריכוז פעולות ההגנה לסיכול פעולות האצ"ל והלח"י בירושלים במסגרת מה שנודע כ"הסזון הקטן". ב-29 בנובמבר 1947, יום קבלת תוכנית החלוקה על ידי האו"ם, קיבל על עצמו את ניהול האספקה לירושלים וארגון השיירות לעיר. הוא היה שותף לליווי שיירות, גם כשהיה מבוגר יחסית ללוחמי הפלמ"ח ובמקביל, על תפקיד מטה. בין היתר תכנן את כיבוש כמה מן המוצבים שחלשו על הכביש והשתתף בשיירת נבי דניאל לכפר עציון. לעיתים מוזכר בפרסומים מתקופה זו בכינוי "מק".
מכבי מוצרי נבדל מרוב אנשי הפלמ"ח. הוא היה מבוגר מהממוצע בכ-15 שנים ובעל משפחה, השכלתו הצבאית הושתתה על יסודות שספג בצבא הבריטי, ובאופיו לא נטה לאלתור והרפתקנות אלא לתכנון מדוקדק והקפדה על פרטים. קווים אלה הקנו לו מעמד של "אבא" בעיני לוחמי ומפקדי הפלמ"ח הצעירים.
לאחר מבצע נחשון עבר מכבי למטה חטיבת הראל כקצין מנהלה ואספקה. ביום 20 באפריל 1948, נסע בג'יפ הפיקוד של החטיבה לירושלים כמפקד אחת השיירות הגדולות שעלו לירושלים לקראת מבצע יבוסי- "שיירת הדמים" . הוא נורה מן המארב ליד הכפר דיר איוב שממזרח ללטרון ונפצע אנושות. יומיים מאוחר יותר, ערב חג הפסח וערב יום הולדתו (העברי) ה-34, נפטר בירושלים. הוא נקבר בקבורה זמנית בבית הקברות סנהדריה וב-1951 הועברה גופתו לבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים. לאחר מותו הוענקה לו דרגת רב-סרן בצה"ל (שהוקם כחמישה שבועות לאחר שנהרג).
הנצחה.
המבצע הגדול של הפלמ"ח לפריצת הדרך לירושלים בין התאריכים 8 ו-18 במאי נקרא על שמו "מבצע מכבי".
רעייתו רחל שינתה את שם משפחתה מ"מוצרי" ל"מכבי". היא חייתה בקיבוץ חצור עד פטירתה ב-12 באוקטובר 2003.
כיכר מרכזית בירושלים הידועה בשם "כיכר החתולות" קרויה רשמית על שמו.
שכונת "מכבי" באבן יהודה והרחוב המוביל אליה קרויים על שמו.
בחצר בית יצחק שדה ברחוב זיכרון קדושים 3 ביפו, מוצבת אבן שיצחק שדה סיתת לזכרו.
רוברט בלייק
רוברט בלייק (אנגלית: Robert Blake, 1598 - 17 באוגוסט 1657) היה אחד מן המפקדים הצבאיים החשובים של הקומונוולת' של אנגליה (אנגליה הרפובליקנית, בין השנים 1649–1660), ואחד מהאדמירלים המפורסמים במאה ה-17.
בלייק היה אחד משלושה עשר ילדיו של סומרסט בלייק, סוחר בברידג'ווטר (Bridgwater). לאחר שסיים את לימודיו בברידג'ווטר, המשיך בלימודיו בוודהאם קולג' (College Wadham) באוקספורד. הוא קיווה לקריירה אקדמית, אך לא הצליח להבטיח לעצמו מלגת לימודים. כנראה שהסירוב להעניק לו מלגה זו נבע מדעותיו הפוליטיות ומהשקפותיו הדתיות, אם כי יש האומרים שהסירוב נבע מגובהו הנמוך, 167 ס"מ. בשנת 1638 חזר לברידג'ווטר, כנראה בשל מות אמו, והחליט להתמודד בבחירות לפרלמנט.
פוליטיקה.
בשנת 1640 נבחר בלייק לפרלמנט כנציג ברידג'ווטר וכיהן ב"פרלמנט הקצר". "הפרלמנט הקצר" היה הכינוי שניתן לכינוס הפרלמנט האנגלי על ידי צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, ב-13 באפריל 1640. צ'ארלס הראשון נאלץ לכנס את הפרלמנט לראשונה מזה 11 שנים, בשל הצורך הדחוף להשיג מימון למלחמתו בסקוטים. ואולם, חברי הפרלמנט סירבו לדון בבקשתו של המלך ועסקו בעיקר בהעלאת תלונות רבות נגד המינהל המלכותי. לאחר שלושה שבועות בלבד פקעה סבלנותו של המלך, והוא פיזר את הפרלמנט ב-5 במאי.
המלך כינס שוב את הפרלמנט ב-1640, ומושב זה נקרא "הפרלמנט הארוך" (שמו ניתן משום שחבריו חוקקו חוק שקבע כי יפוזר רק בהסכמתם, וזו התקבלה רק ב-1649). בלייק כשל בניסיונו להיבחר שוב, והצטרף לתומכי הפרלמנט ("עגולי הראש") במלחמת האזרחים האנגלית. כך החלה הקריירה הצבאית שלו, למרות שלא היה לו כל ניסיון צבאי, יבשתי או ימי. בלייק חזר לכהן בפרלמנט בשנת 1653 למספר חודשים, בעת שהחלים מפציעתו בקרב פורטלנד ולפני חזרתו לפיקוד בים.
ביבשה.
הקרבות היבשתיים המפורסמים שבלייק לקח בהם חלק היו המצור על בריסטול (יולי 1643), המצור על ליים (Lyme) (אפריל 1644), המצור על טאונטון (Taunton) (1645) והמצור על דנסטר (Dunster) (נובמבר 1645). זכורה הצהרתו בטאונטון, שיאכל ארבעה זוגות מגפיים בטרם ייכנע.
בים.
ב-1649 מונה בלייק לגנרל של הצי (General-at-Sea) (דרגה מקבילה לאדמירל). הוא היה אחראי לבניית הצי המלחמתי, הגדול ביותר שידעה אנגליה, שכלל מאות אוניות-קרב. בעקבות זאת כונה "אבי הצי המלכותי". הוא היה הראשון ששימר צי בים בזמן החורף (בגלל שכיחות הסערות החזקות נמנעו קודמיו מלהוציא ספינות לים בתקופה זו). בעת החלמתו ב-1653 כתב את "הוראות הלחימה" (Fighting instructions) ואת "הוראות השיט" (Sailing instructions), שהיוו את הבסיס לטקטיקת המלחמה בים של הצי הבריטי למשך שנים רבות. הוא גם היה הראשון שהצליח להתקיף שוב ושוב, למרות אש שנורתה ממבצרי חוף.
במלחמת האזרחים.
ב-11 בינואר 1649 הוביל הנסיך רופרט (כונה גם הנסיך רופרט מהריין), מהמפקדים המוכשרים יותר של המלוכנים במלחמת האזרחים באנגליה, 8 אוניות מאוישות בחסר לקינסל (Kinsale) שבאירלנד, במטרה למנוע מתומכי הפרלמנט להשתלט על אירלנד שהוחזקה על ידי המלוכנים. בלייק צר על הצי של רופרט בקינסל מ-22 במאי, באפשרו בכך לאוליבר קרומוול לנחות בדבלין ב-15 באוגוסט. באוקטובר הצליח רופרט לחמוק מהמצור בעת סערה, שפיזרה את אוניותיו של בלייק. רופרט הפליג לליסבון והגדיל שם את ציו ל-13 אוניות. בלייק הפליג גם הוא לליסבון עם 12 אוניות ושם הסגר בפברואר 1650, במטרה לשכנע את מלך פורטוגל לגרש את רופרט. לאחר כחודשיים החליט המלך הפורטוגלי לתמוך ברופרט, ובלייק, שתוגבר ב-4 אוניות קרב נוספות בפיקודו של אדוארד פופהאם (Edward Popham) הכריז מלחמה על פורטוגל.
רופרט נכשל פעמיים בנסיונותיו להיחלץ מהמצור, שהסתיים לבסוף לאחר שבלייק הפליג לקדיס (Cádiz) עם 7 אוניות פורטוגליות, אוניות ששבה בקרב בן 3 שעות עם 23 אוניות קרב פורטוגליות, שבמהלכו טבע התת-אדמירל הפורטוגלי. רופרט נפגש בקרב עם בלייק ב-3 בנובמבר בראש 6 אוניות-קרב ליד מאלגה ואחת מאוניותיו אבדה. יומיים לאחר מכן נאלצו יתר אוניותיו של רופרט לעלות על החוף בעת הימלטותן מקרטחנה. בכך הוכרה עליונותם של תומכי הפרלמנט בימים וממשלת תומכי הפרלמנט הוכרה על ידי רוב מדינות אירופה.
בפברואר 1651 בלייק קיבל מענק של 1000 לירות שטרלינג מהפרלמנט האנגלי. בחודש יוני של אותה השנה, לכד בלייק את איי סילי (Isles of Scilly), שהיו המעוז האחרון של הצי של המלוכנים. בלייק זכה שוב למענק מהפרלמנט ומונה כחבר במועצת המדינה.
מלחמת הולנד-אנגליה הראשונה.
בקרב פורטלנד (18-20 בפברואר 1653) גבר בלייק על תת-אדמירל מרטן טרומפ ההולנדי, שנאלץ לסגת בחסות החשיכה. בקרב (Gabbard) גברד (12-13 ביוני 1653), תיגבר בלייק את כוחותיהם של הגנרלים ריצ'רד דין (Deane) וג'ורג' מונק (Monck) והביס את הצי ההולנדי, תוך הטבעה או לקיחה בשבי של 17 אוניות-קרב הולנדיות, בלי לאבד אף אוניית-קרב אנגלית. בכך הוחזרה השליטה בים הצפוני לידי האנגלים והצי ההולנדי הושם במצור במספר נמלים שונים, עד הקרב של סכוונינגן, שבו נהרג התת-אדמירל מרטן טרומפ.
לאחר שהושג שלום עם הולנד (חוזה וסטמינסטר) הפליג בלייק לים התיכון באוקטובר 1654 בראש צי של 24 אוניות קרב, בהרתיעו בהצלחה את הדוכס מגיז (Duke of Guise) מלכבוש את נאפולי.
תוניס.
באפריל 1655 נשלח שוב בלייק לים התיכון לגבות פיצויים מהמדינות הפיראטיים שהתקיפו אוניות אנגליות. רק מושל (Bey) תוניס סרב, ובלייק בראש 12 אוניות מלחמה הרס שתי סוללות חוף ו-9 אוניות אלג'יריות בפורטו-פארינה. זו הייתה הפעם הראשונה שסוללות חוף הושמדו ללא הנחתת חיילים על החוף.
המלחמה האנגלו-ספרדית.
בפברואר 1656 יריבות מסחרית עם ספרד הגיעה לכלל מלחמה. בלייק שם מצור על קדיז, כאשר אחד הקפיטנים שלו, ריצ'רד סטיינר (Styner) מחץ את הצי הספרדי. גליאון אחת, עמוסה אוצרות נלכדה וסך האבידות הספרדיות נאמד בסכום עתק של 2 מיליון לירות שטרלינג. בלייק המשיך במצור כל החורף . זו הייתה הפעם הראשונה שהצי האנגלי שהה בים במשך החורף.
בשנת 1657 בלייק זכה כנגד הצי הספרדי של הודו המערבית, באחזקת ג'מייקה שבאיי הודו-המערבית (בים הקריבי) ב-20 באפריל בשנה זו בלייק הרס את צי ספרדי של 16 אוניות קרב במפרץ סנטה-קרוז בטנריפה (Tenerife) בעוד שהוא איבד אוניית-קרב אחת בלבד, למרות שהוא היה נתון תחת אש הסוללות שבחוף. עבור פעולתו זו זכה בלייק לטבעת יהלומים יקרה מידי קרומוול, ומחוות כבוד, 140 שנה מאוחר יותר, מלורד נלסון, שאיבד שם את ידו בהתקפת נפל. מחווה זו, מצידו של נלסון, דירגה את רוברט בלייק כאחד המצביאים הימיים הדגולים, במשך ההיסטוריה.
מותו של בלייק.