לאחר המלחמה סיפר רוס: "עשיתי זאת בידיעה שאם אתפס אני ומשפחתי נעונה וניהרג."
רוס צילם גם את אקציות החיסול של גטו לודז', באוגוסט 1944. עם חיסול גטו לודז' בסתיו 1944, קבר רוס את התמונות והתשלילים שלו בקופסה, בתקווה שיישארו כרשומה היסטורית. הוא הצליח לחפור באדמה ולהוציא את הקופסה בינואר 1945, לאחר שהצבא האדום שחרר את לודז'. הרבה מחומריו נפגעו או נהרסו על ידי מים; ובכל זאת, כמחצית מ-6,000 התמונות שצילם רוס שרדו. מאוחר יותר העיד רוס במשפט אייכמן ב-1961.
בשנת 2004 יצאה לאור ספר Lodz Ghetto Album עם צילומי רוס בעריכה של מרטין פאר.
ניקולו זניולו
ניקולו זניולו (באיטלקית: Nicolò Zaniolo; נולד ב-2 ביולי 1999) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי ברומא ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים.
קריירה מוקדמת.
ניקולו נולד בעיר מאסה שבמחוז טוסקנה ושיחק כחלק ממחלקות הנוער של גנואה, פיורנטינה ווירטוס אנטלה. ביום האחרון של חלון העברות לשנת 2016, הוא שוחרר מפיורנטינה ולאחר מכן עבר לווירטוס אנטלה. לאחר מספר חודשים ששיחק עבור מחלקת הנוער של הקבוצה, זניולו ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה ב' ב-11 במרץ 2017, בניצחון 2–3 על בנוונטו, כשהיה בן 17 בלבד. בסך הכל, הוא ערך שבע הופעות במדי הקבוצה בעונת 17–2016.
ב-5 ביולי 2017, אינטר מילאנו הודיעה על החתמתו של זניולו עבור סכום של כ-1.8 מיליון אירו, בנוסף לבונוסים בסך 1.7 מיליון אירו. את עונת 18–2017 שיחק במדי קבוצת הנוער של אינטר, כשבאותה עונה זכה באליפות הליגה ובנוסף סיים כמלך השערים של קבוצתו עם 13 שערים. זניולו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת במסגרת משחק ידידות, שנערך ב-9 ביולי 2017. לעומת זאת, הוא לא שותף בשום משחק תחרותי במדי הקבוצה הבוגרת.
רומא.
ביוני 2018, דווח שזניולו ודווידה סנטון הצטרפו לרומא כחלק מעסקת ראג'ה ניינגולן לאינטר. זניולו השלים את הבדיקות הרפואיות ב-25 ביוני וחתם לחוזה לחמש שנים בקבוצה עבור סכום של 4.5 מיליון אירו בנוסף לרווחי מכירה בשווי 15%. את הופעת הבכורה שלו במדי הג'יאלארוסי ערך במסגרת ליגת האלופות ב-19 בספטמבר, בהפסד החוץ 3–0 לריאל מדריד. את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ערך ב-26 בספטמבר, בגיל 19, בניצחון הבית 0–4 על פרוזינונה. ב-26 בדצמבר, הוא כבש את שערו הראשון בליגה בניצחון 1–3 על ססואולו. ב-12 בפברואר 2019, זניולו הפך לכובש האיטלקי הצעיר ביותר אשר כבש צמד במשחק בודד במסגרת ליגת האלופות; את הישג זה רשם במדי הזאבים בניצחון הבית 1–2 על פורטו במסגרת המשחק הראשון של שמינית הגמר. ב-15 באוגוסט 2019 האריך את חוזהו בקבוצה עד לתום עונת 2023/2024. ב-19 בספטמבר 2019, זניולו הבקיע את שערו הראשון בליגה האירופית בניצחון הבית 0–4 על איסטנבול בשאקשהיר במסגרת מחזור הבכורה של עונת 20–2019, כשקיבל בישול מאדין דז'קו; באותו המשחק הוא היה אחראי על שני בישולים: האחד, לאותו דז'קו, והאחר, ליוסטין קלייברט. ב-12 בינואר 2020, זניולו קרע את הרצועה הצולבת הקדמית במהלך הפסד הבית 2–1 ליובנטוס. לאחר הניתוח, זמן השיקום שלו נאמד על חמישה עד שישה חודשים, מה שהותיר לו סיכוי קלוש להיות חלק מסגל הנבחרת ליורו 2020. הוא ביצע את חזרתו למגרשים, כשנכנס בדקה ה-66 כמחליפו של יוסטין קלייברט בהפסד החוץ 2–1 לנאפולי.
במאי 2022 כבש שער ניצחון בגמר הליגה האזורית נגד פיינורד, ועזר לרומא לזכות בתואר אירופי ראשון בהיסטוריה.
קריירה בינלאומית.
במדי נבחרת איטליה עד גיל 19 הוא השתתף באליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2018 והגיע עמה עד לשלב הגמר, שבו איטליה הפסידה 4–3 לנבחרת פורטוגל לאחר הארכה.
ב-1 בספטמבר 2018, הוא זומן לראשונה על ידי המאמן, רוברטו מאנצ'יני, מבלי שערך אפילו הופעה אחת בליגה, לצמד משחקי הפתיחה של איטליה נגד נבחרת פולין ונבחרת פורטוגל במסגרת ליגת האומות.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה עד גיל 21 ערך ב-11 באוקטובר 2018, בהפסד 1–0 במשחק ידידות לנבחרת בלגיה.
זניולו רשם את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של איטליה ב-23 במרץ 2018, כשנכנס כמחליף של מרקו וראטי בניצחון הבית 0–2 על נבחרת פינלנד במסגרת משחק הפתיחה של איטליה במוקדמות יורו 2020. ב-18 בנובמבר 2019, זניולו רשם את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת במשחק הבית שנעל את שלב מוקדמות יורו 2020 נגד נבחרת ארמניה, משחק שהסתיים בניצחון מוחץ של האזורי 1–9. כמו כן, הוא השכיל לכבוש פעם נוספת במשחק ואף בישל לצ'ירו אימובילה את השער הרביעי במשחק.
ב-7 בספטמבר 2020, במהלך המחצית הראשונה נגד נבחרת הולנד במסגרת ליגת האומות, נפצע זניולו וקרע שוב את הרצועה הצולבת, חודש בלבד לאחר שחזר למגרשים מהקרע הקודם.
חיים אישיים.
ניקולו הוא הבן של איגור זניולו, כדורגלן עבר אשר שיחק כחלוץ בסרייה ב' ובסרייה ג'.
סלומון טקה
סלמון טקה
יהודי עדן
אנואר אל ר'אזי
המשחקים האירופיים (2023)
המשחקים האירופיים ה-3 עתידיים להיערך בקרקוב בפולין בין ה-21 ביוני ל-2 ביולי 2023, בהשתתפות כ-50 מדינות אירופיות, שיתחרו ב-22 ענפי ספורט.
בחירת העיר המארחת.
המועד האחרון להגשת מועמדות לאירוח המשחקים האירופיים ב-2023 חל ב-31 במאי 2019. הוועד האולימפי של פולין היה היחיד עד לאותו תאריך, שבקשתו התקבלה על ידי הוועדים האולימפיים האירופיים, כשההצעה הייתה לארח את המשחקים בעיר קרקוב וסביבתה.
הבחירות הרשמיות לאירוח המשחקים נערכו ב-22 ביוני 2019, במהלך קיום מפגש של הוועדים האולימפיים האירופיים במינסק, שם הוחלט פה אחד כי פולין תארח את משחקי אירופה 2023 בעיר קרקוב וסביבתה.
ענפים.
הוועדה המארגנת של המשחקים אישרה עד כה 23 ענפים בהם יתקיימו תחרויות:
מלחמות הדת באירופה
מלחמות הדת באירופה היו שורה של מלחמות דת שהתרחשו באירופה במהלך המאות ה-16, ה-17 ותחילת המאה ה-18.
כל הקונפליקטים המשויכים להגדרה מתייחסים לרפורמציה הפרוטסטנטית ששברה את הסדר הדתי והפוליטי של הממלכות הקתוליות באירופה. הצדדים הלוחמים לא תמיד נחלקו לפי דת, כך, לקראת סוף מלחמת שלושים השנים (1618–1648) צרפת הקתולית שיתפה פעולה עם הפרוטסטנטים כנגד מלוכת הבסבורג.
התנגשויות החלו עם מרד האבירים (1522) שגרר אחריו מלחמת האיכרים הגרמנית (1524–1525) באימפריה הרומית הקדושה. המלחמות התגברו לאחר שהכנסייה הקתולית התחילה כנגד התרחבות התנועה הפרוטסטנטית בקונטרה-רפורמציה. שיאו הגיע במלחמת שלושים השנים שחיסל שליש מאוכלוסיית הנסיכויות הגרמניות שהשתתפו בה. שלום וסטפליה נחשב לזה שסיים את המלחמה בין הכנסייה הקתולית לזו הפרוטסטנטית בכך שהכיר בקיום שלוש מסורות נוצריות באימפריה הרומית הקדושה: הכנסייה הקתולית, לותרניזם וקלוויניזם וייסד את מה שידוע כעת כ. אך גם לאחריו מלחמות הדת נמשכו באירופה, כמו (1639–1651), (1655–1690) ו (1712) ופסקו רק בשנות ה-20 של המאה ה-18 ועוד יותר מאוחר בזיכרון הקולקטיבי של אירופה.
אנוואר אל-אוולקי
ג'ון ויליאמסון
ג'ון לי ויליאמסון (באנגלית: John Lee Williamson; 10 בנובמבר 1951 – 30 בנובמבר 1996) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1973–1980. לאורך הקריירה זכה בשתי אליפויות ה-ABA כשחקן ניו יורק נטס, וממוצעיו הכוללים בשתי הליגות הם 17.5 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
בעת פרישתו הוביל את שחקני מועדון ניו יורק/ניו ג'רזי נטס בסך נקודות בקריירה, עם 7,202 נקודות. בדצמבר 1990 הופרשה גופייתו, עם המספר "23", על ידי הנטס.
קריירת תיכונים ומכללות.
ויליאמסון נולד וגדל בעיר ניו הייבן שבקונטיקט. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של "תיכון וילבור קרוס" המקומי, זכה עמה באליפות תיכונים של קונטיקט, ובעונה השלישית (1969) הפסיד במשחק הגמר. בעונתו האחרונה הוביל את כל שחקני התיכונים בארצות הברית עם ממוצע של 38.8 נקודות למשחק, אך קבוצתו הודחה במשחק חצי גמר אליפות התיכונים של קונטיקט.
בשנים 1971–1973 למד באוניברסיטת המדינה של נין מקסיקו, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע כ-27.2 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת משחק.
בדראפט ה-NBA 1973 נלקח ויליאמסון על ידי אטלנטה הוקס בבחירה ה-96, אך משלא זכה למקום בסגל הקבוצה חתם על חוזה בניו יורק נטס מליגת ה-ABA. בעונתו הראשונה עם הנטס קלע 14.5 נקודות בממוצע למשחק (רביעי בקבוצה), וסייע לה לזכות באליפות ה-ABA לאחר שגברה על יוטה סטארס בסדרת הגמר (4–1). בעונה העוקבת הודחה ניו יורק כבר בשלב חצי גמר המזרח, ובעונת 1975/1976 גברה על דנוור נאגטס בסדרת הגמר (4–2) בדרך לזכייתה השנייה באליפות ה-ABA. במשחק השישי של הסדרה קלע ויליאמסון 28 נקודות, כולל 16 ברבע האחרון, והוביל את הנטס לניצחון במשחק ובסדרה לאחר שכבר פיגרה ב-22 נקודות. לאורך סדרת הגמר היה ויליאמסון הקלעי השני של קבוצתו, אחרי כוכב הקבוצה ג'וליוס ארווינג, עם ממוצע של 22.5 נקודות למשחק.
לקראת עונת עברה ניו יורק לשחק בליגת ה-NBA, ובמהלכה העבירה את ויליאמסון בטרייד לאינדיאנה פייסרס. לאחר כשנה אחת באינדיאנה, במדיה קלע 19.8 נקודות בממוצע למשחק, נשלח בחזרה לנטס, אשר בינתיים עברו לניו ג'רזי ושינו את שמם ל"ניו ג'רזי נטס". עד לסיום אותה עונה קלע 29.5 נקודות בממוצע למשחק, כולל שיא קריירה של 50 נקודות במשחק מול הפייסרס. בעונת המשיך להציג יכולת גבוהה עם ממוצע של 22.2 נקודות למשחק, אך קבוצתו שוב סיימה עם מאזן שלילי.
במהלך עונת הועבר לוושינגטון בולטס, ממנה שוחרר בדצמבר 1980 לאחר 39 משחקים בלבד. בשנת 1982 שיחק עבור קבוצת "לאס וגאס סילברס" מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק.
מותו.
ב-30 בנובמבר 1996 נפטר ויליאמסון, בגיל 45, בשל אי-ספיקת כליות.