בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה הכלכלה בגרמניה הושפעה קשות על ידי מיתון ואינפלציה, חברות עסקיות רבות סבלו מנתוני מכירות חלשים ובמיוחד אלה המוכרות מוצרי יוקרה כגון בנץ ודיימלר. תחת תנאים אלו שרדו רק מותגים חזקים אשר שווקו על ידי חברות בעלות איתנות פיננסית, ועסקים רבים נאלצו מחוסר ברירה להתמזג או להרחיב שותפויות. בנץ ודיימלר שתי יצרניות רכב מתחרות ותיקות החלו לעבוד בשיתוף פעולה במיזמים שונים במאי 1924. החברות הגיעו להבנה כי מטרתן העיקרית היא הישרדות ותחרותיות מול יצרני רכב אחרים והחלו לעבוד יחד באמצעות תכנון והנדסה משותפים, עיצובים מתואמים, טכניקות ייצור, רכישת אסטרטגיות עסקיות, פרסום, מכירות ופעילות שיווק משותפת של המותגים "מרצדס" ו-"בנץ". למרות שיתוף פעולה רחב זה שתי החברות נותרו עצמאיות ונפרדות. בשנת 1925 החל מנכ"ל בנץ וילהלם קיסל לנהל משא ומתן עם חברת דיימלר בנוגע לאיחוד אפשרי בין שתי החברות. משא ומתן זה הסתיים בהצלחה כאשר בשנת 1926 בוצע האיחוד וחברת דיימלר-בנץ AG החדשה אשר בסיסה בשטוטגרט הוקמה, ווילהלם קיסל מונה למנכ"ל. אחד מן התנאים הבולטים בהסכם היה סימון כל מכוניות חברת דיימלר-בנץ תחת שם המותג מרצדס-בנץ, המהווה שילוב בין שם המוצר העיקרי של דיימלר מכונית המרצדס, ושמה של חברת בנץ ומייסדה.
חברת דיימלר-בנץ החדשה הציגה את מגוון מוצריה הראשונים כבר באוקטובר 1926 בתערוכת רכב בברלין. בתערוכה זו נחשפו שתי מכוניות מרצדס-בנץ חדשות שפותחו במשותף הראשונה מרצדס-בנץ W 02 בגרסת מנוע בנפח שני ליטרים בהספק 38 כ"ס, והמכונית השנייה מרצדס-בנץ W 03 חזקה יותר בגרסת מנוע בנפח שלושה ליטרים והספק של 55 כ"ס. הדגמים החדשים החלו לשאת את סמל הכוכב, זהו לוגו מרצדס-בנץ המשמש גם בימינו כסמל המותג. סמל זה הוכנס לשימוש עוד בשנת 1909 על ידי חברת דיימלר-מוטורס, ומורכב משלושה חיצים לשלושה כיוונים - לשמים, לים ולאדמה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה נעצר ייצור המכוניות הפרטיות, ובמסגרת המאמץ המלחמתי של גרמניה הנאצית התמקדו בחברה בייצור מנועים למטוסים וכלי רכב צבאיים. הם הקימו מפעל לייצור מנועים למטוסים בורשה והפועלים הגרמנים שעבדו בו רצחו את משפחות העובדים היהודים ולאחר מכן את העובדים עצמם.
בנץ צברה מוניטין של יצרנית מכוניות אמינות ואיכותיות במיוחד שעשו שימוש במיטב הטכנולוגיה של התקופה. האיכות הגבוהה של המכוניות, הובילה לכך שהן נבחרו לשרת כמכוניות השרד העיקריות של בכירי השלטון בגרמניה כגון מכונית המרצדס-בנץ 770. בשנת 1944 העסיקה החברה כ-46 אלף עובדי כפייה כ-15 אחוז מהם יהודים. שנים רבות מאוחר יותר, בשנת 1988, הודיעה החברה דרך ארגון הצלב האדום במערב גרמניה שתשלם פיצויים בשווי הקרוב ל-12 מיליון דולר (שזה בערך 260 דולר לעובד). ההודעה לא הבהירה אם הסכומים יועברו לארגונים יהודים ואחרים או ישירות לידי עובדי הכפייה לשעבר ויורשיהם.
עם תום המלחמה, החל שיקום המפעלים. בשנת 1946 חודש ייצור המכוניות. הייצור התרכז בטנדרים קלים, וב-1947 חודש ייצור המכוניות הפרטיות. בשנות החמישים הציגה החברה את ה-180, שהייתה מכונית הסדאן הטיפוסית הראשונה של מרצדס; וגם את מכוניות הספורט והמרוצים מדגמי 300SL ו-SLR, שנחשבות בימינו לשתיים ממכוניות האספנות הנדירות והיקרות בעולם. החברה המשיכה להתמקד במכוניות יוקרה גדולות ומתוחכמות והציגה דגמי פאר מובילים משנות השישים ואילך דוגמת מכונית המרצדס-בנץ W 100.
המאה ה-21.
מבנה החטיבה.
מרצדס-בנץ מכוניות.
כיום מרצדס-בנץ מכוניות (Mercedes-Benz cars) היא חטיבה אחת מתוך חמש החטיבות המרכיבות את תאגיד דיימלר AG ומחולקת בעצמה לחטיבות נפרדות ואלו העיקריות שבהן:
ספורט מוטורי.
לאורך השנים מרצדס-בנץ השתתפה במגוון תחרויות מוטוריות הכולל את מרוצי הגרנד פרי למכוניות, מרוצי מכוניות ספורט וסיבולת כגון הטארגה פלוריו, 24 השעות של לה מאן, מרוצי ראלי, DTM ועוד.
עוד לפני שבוצע המיזוג בשנת 1926 נהנו שתי החברות דיימלר ובנץ מהצלחה מוקדמת כאשר היו נפרדות. בשנת 1894 השתתפו מכונית בנץ אחת ושתי מכוניות בעלות מנועי דיימלר במרוץ הפריז-רואן שהיה לאירוע הספורט המוטורי הראשון שהתקיים בהיסטוריה.
פורמולה 1.
מרצדס בנץ התמודדה במרוצי הפורמולה 1 בשנים 1954 ו-1955. אף על פי שזכתה פעמיים באליפות, החליטה הקבוצה להפסיק את השתתפותה לאחר האסון שאירע במרוץ לה מאן בשנת 1955.
בשנת 1994 חזרה מרצדס לקחת חלק במרוצים, הפעם כספקית מנועים וכשותפה חלקית בקבוצת המרוצים של מקלארן. שותפות זאת הובילה לאליפויות של מיקה האקינן בשנים 1998 ו-1999 ולאליפות של לואיס המילטון בשנת 2008.
בשנת 2007 נקנסה קבוצת מרצדס-מקלארן בסכום של 100 מיליון דולר בעקבות גנבה ושימוש בידע מקצועי חסוי מקבוצת פרארי.
בשנת 2009 החלה מרצדס לשתף פעולה עם קבוצת הפורמולה בראון ג'י.פי (Brawn GP), שהוקמה באותה שנה. בסיום העונה הוכתר נהג הקבוצה, ג'נסון באטן לאלוף והקבוצה זכתה באליפות בקטגוריית היצרנים. לקראת עונת 2010 מכרה קבוצת מרצדס את 40% האחזקה שהיו לה בקבוצת מקלארן וקנתה 70% מהבעלות על קבוצת בראון ג'י.פי. ושם הקבוצה שונה למרצדס ג'י.פי (Mercedes GP). בעונת 2014 זכה לואיס המילטון באליפות הראשונה של הקבוצה תחת השם מרצדס, ובאליפות נוספת בשנת 2015.
פורמולה אי.
מרצדס הכריזה בשנת 2017 על כוונתה להצטרף לאליפות הפורמולה אי החל משנת 2019, כחלק מהאסטרטגיה של החברה לפיתוח מכוניות חשמליות. בעונה השנייה באליפות זכתה הקבוצה בתואר אליפות כפול:אליפות הנהגים (ניק דה פריס) ואליפות היצרנים. למחרת הזכייה הודיעה הקבוצה על כוונתה לפרוש מהאליפות בתום עונת 2021/2022, לאחר שלוש עונות בלבד.
מוזיאון מרצדס.
במטה החברה בעיר שטוטגרט שבגרמניה שוכן כיום מוזיאון החברה בן 7 הקומות, המציג את ההיסטוריה שלה החל מיצור של אופנוע פרימיטיבי עשוי עץ ועד דגם מייבאך החדש והמפואר. במוזיאון מוצגים מרבית דגמי החברה לאורך שנותיה, כולל מכוניות שהשתתפו במרוצי פורמולה 1 וראלי.
מרצדס בישראל.
היבואן הרשמי של מרצדס-בנץ היא חברת כלמוביל. בנוסף לכולמוביל, פועלים עשרות יבואנים מקבילים ואישיים המייבאים רכבי מרצדס לישראל.
לשירות בצה"ל הגיעו משאיות שטח "אונימוג" אשר נלקחו שלל מצבאות ערב. בשנת 2007 נמכרו לצה"ל 6 מובילי טנקים בהתאמה אישית המבוססים על שלדות חדישות מדגם "אקטרוס" של מרצדס. החל משנת 1973 חברת התחבורה הציבורית אגד השתמשה רבות באוטובוסים מתוצרת מרצדס-בנץ.
בשנים מאוחרות יותר מוקמה מרצדס-בנץ במיקום גבוה בטבלת המכירות של מכוניות היוקרה בישראל ובנוסף גם בצי המוניות בארץ תופסת חברת מרצדס נתח נכבד מן השוק.
בנובמבר 2017, נפתח מרכז מחקר ופיתוח של מרצדס בתל אביב. המרכז מכוון ככל הנראה לתחום הדיגיטלי של טכנולוגיית החברה.
חסויות.
מרצדס היא נותנת החסות הרשמית של נבחרת גרמניה בכדורגל ושל קבוצת הכדורגל של שטוטגרט המשחקת בבונדסליגה, שגם אצטדיונה קרוי בשם המותג מרצדס-בנץ ארנה. הקבוצה היא גם נותנת החסות לאצטדיון המרצדס בנץ סופרדום (Superdome) בניו אורלינס, המשמש כאצטדיון הבית של קבוצת ניו אורלינס סיינטס המשחקת בליגת הפוטבול האמריקאית (NFL).
תגובת היישוב לשואה
מלחמת פולקלנד
ממזרות
מצה עשירה
מצה עשירה הוא מאכל המיוצר מקמח של אחד מחמשת מיני דגן באופן דומה למצה, אולם במקום ללוש את הקמח במים הוא נלוש ב"מי פירות" (כינוי המתייחס למיצי פירות, כולל שמן, חלב, דבש, ביצים ויין).
על פי ההלכה, מצה עשירה אינה כשרה למצוות אכילת מצה בליל הסדר, אך קיימת מחלוקת לגבי אכילת מצה עשירה בשאר ימי חג הפסח. בקרב האשכנזים ויוצאי גאורגיה אכילת מצה עשירה אינה מותרת בפסח, אלא במידת הצורך עבור זקן או חולה.
כשרות לפסח.
בתלמוד בבלי נאמר:
בהמשך מובאת המחלוקת:
ממנה משתמע שגם לפי חכמים אין ללוש עיסה לכתחילה במי פירות.
בהסבר הסוגיות שתי שיטות עיקריות בראשונים:
הרמב"ם והשולחן ערוך פוסקים כשיטה השנייה, שעיסה שנילושה במי פירות כלל אינה מחמיצה ובהתאם מתירים אכילת מצה עשירה בשאר ימי הפסח, בתנאי שלא הוכנסו לעיסה מים. הרמ"א כותב שאין אוכלים מצה עשירה בפסח וטעמים שונים נתנו לכך. סיבה אחת שניתנה היא בגלל החשש שבמי הפירות נכנסה כמות קטנה של מים ובמקרה כזה העיסה של המצה העשירה יכולה להחמיץ במהירות רבה. סיבה שנייה היא החשש לדעת רש"י שמי פירות מחמיצים ושהעיסה החמיצה. האבני נזר כותב שסיבות אלו חלשות מאוד, שכן ניתן לשמור שלא יכנסו לעיסה מים וניתן לאפות את המצה במהירות באופן שלא תחמיץ. האבני נזר מציין טעם שלישי, שהתורה אומרת "שבעת ימים תאכל עליו מצות לחם עוני" ועל כן מי שרוצה לאכול לחם בכל שבעת ימי הפסח צריך לאכול לחם עוני ולא מצה עשירה.
עוגיית יין.
סוג של מצה עשירה בימינו, היא זו המכונה "עוגיית יין". הרב אברהם יוסף נתן לעוגיות אלו הכשר לפסח, בנימוק שהחומרים המוספים להם הם בכמות קטנה מאוד אשר אינה משפיעה על מהות העוגיות כמצה עשירה אשר אינה מחמיצה. לעומתו, הרב מרדכי אליהו והרב יעקב יוסף פסקו שאין לאכול את העוגיות הללו בפסח ושיש לבערם מהבית כדין חמץ גמור.
בערב פסח.