דעותיו הפוליטיות של אמאדו הקומוניסט מבצבצות מדי פעם בסיפור. המורה המזדקנת דונה דולסה, המחפשת נס שלא מידי שמים אלא שמגיע מהאנשים עצמם, שואבת אמונה מתוצאות שביתה שפורצת בנמל. השביתה השיגה את מטרתה וגרמה להעלאה בתעריפי ההובלה, אך "אנשים מסוימים" סבלו מרדיפות אחרי השביתה. דוגמה נוספת - כשגיבור הסיפור מחביא בספינתו מנהיג מפועלי הנמל שסיפר לו דברים רבים. "בעיני גומה, הלילה הזה לא היה לילה, כי אם שחר שהפציע."
גיבור הסיפור הוא גוּמֶרסִינדוּ המכונה גוּמָה, פרי מפגש אהבים חטוף בין פרדריקו הספן לאישה שפגש בחוף. האשה הפקידה בידיו את התינוק לאחר היוולדו כי נאלצה להימלט מביתה לאחר שנתגלתה חרפתה. פרדריקו מת בים ואת גומה גידל אחיו של פרדריקו, פרנסיסקו. ככל נער אחר הלך גומה לתקופה קצרה לבית הספר של דונה דולסה ואחר כך הקדיש את כל זמנו לים. פרנסיסקו הוא שלימד את גומה כיצד להשיט את ספינתו ה"וולאנטה" (נועזת). לימים נפגמה ראייתו של פרנסיסקו ואלמלא גומה שהסיט את ההגה ברגע האחרון כמעט שהיה עולה על שונית. בשל אירוע זה פרש מהים והנחיל את הספינה לגומה.
כבר בגיל צעיר חווה גומה תשוקות של נער מתבגר. בהיותו בן 11 באה אמו, שהפכה בינתיים לפרוצה, לקחתו אך ויתרה על הרעיון לאחר שיחה עם פרנסיסקו. משקראו שניהם לגומה על מנת לפגשה היה גומה בטוח כי היא מושא תשוקותיו, האישה שדודו הבטיח להביא לו על מנת לעשותו לגבר. בגיל 13 חווה את חווייתו המינית הראשונה עם מולאטית שהשאיר פרנסיסיקו על הסיפון ומאז שכב עם נשים רבות עד שפגש ברוֹזָה פָּלְמֵיירָאוּ (שושנת הדקל). רוזה הייתה מבוגרת ממנו והפכה לאגדה בין הספנים בשל עצמאותה ויכולתה להתגונן בעזרת פגיון ותער שהייתה מחביאה בבגדיה, והשנים הפכו לנאהבים.
בליל סערה עזה, מגיעה ה"קָנָאבִייֶרָאס" - אוניית נוסעים - לנמל באייה, אך הקברניט האנגלי אינו יודע כיצד להיכנס לנמל וצופר נואשות לעזרה. איש מבין הספנים אינו מוכן להסתכן במוות ולשוט לספינה, אך תחנוניו של מנהל חברת הספנות שילדיו על האונייה משכנעים את גומה לטול נפשו בכפו, לשוט לספינה ולנווטה למקום מבטחים. מעמדו כגיבור מאפשר לו לשבת בין השושבינים בחגה של ימאנז'ה. שם הוא רואה לראשונה את ליוִוייָה, נערה בת שמונה עשרה שבאה במיוחד לחגיגה על מנת לפגוש את גומה על מנת להודות לו, שכן בין הניצולים מהספינה היו זוג מבוגר מהעיר העליונה שגידל את ליווייה (שהייתה אחייניתם) מילדותה. גומה מתאהב בליווייה ורוזה פלמייראו שחשה בשינוי במצב הרוח מחליטה לעזוב, אך מבקשת מגומה שאם ייוולד לו בעתיד ילד שיקרא לה. כל ניסיונותיה להרות מגומה כשלו ובשל אהבתה לו היא מוכנה בלית ברירה להסתפק בתפקיד הסבתא.
גומה מחזר אחרי ליווייה, אך קרוביה שאותם הציל מטביעה אינם רוצים בו כשידוך ולכן בהסכמת ליווייה הוא "חוטף" אותה, הם נישאים ותוך זמן קצר נכנסת ליווייה להריון. בשכנות לגומה מתגורר חברו הטוב השחור רופינו, והוא הביא אל ביתו את אֶזמֶרָלדָה, מולאטית שחושקת בגומה ומצליחה לפתותו יום אחד כשליווייה שוכבת מתפתלת מכאבים בחדר הסמוך. גומה מתמלא הרהורי חרטה ושוקל בריחה. אלא שאיש ים כמוהו לא יכול לעבור ליבשה. בינתיים חושד רופינו כי אזמרלדה בוגדת בו ולכן רוצח אותה ומתאבד.
בסופה עזה טובעת הוולאנטה וגומה ניצל הודות לספן אחר. ליוויה שחשה לנמל בבהלה כורעת ללדת ויולדת את בנם פרדריקו. תקופה קצרה מהרהר גומה שנותר ללא ספינה ברעיון לעבוד אצל הדודים של ליווייה בחנות הירקות, אולם נוטש כיוון זה כשהוא מקבל הצעה לרכוש את אחת הספינות המהירות בנמל. את המימון למחצית ממחירה יקבל בהלוואה מד"ר רודריגו והשאר יחזיר בתשלומים לבעל הספינה. הוא מתחייב לליווייה שאחרי שיתאושש כלכלית ימכור את הספינה, אלא שאז מגיעה תקופה קשה שבה ירדו תעריפי ההובלה לשפל שכן סירות מנוע הובילו את הסחורה מהר ובזול. גומה נקלע למצוקה היות שלא יכול היה לשלם את חובו עבור הספינה "פָּקֵטִי ווּאָדוֹר" (הספינה המעופפת). זו הסיבה שהסכים להשתתף בעסקי ההברחות של משי ובשמים שארגנה קבוצה של ברזילאים ממוצא ערבי. ההברחות הכניסו לו כסף רב והוא החל להתאושש. אלא שניסיון להבריח מטען של גלילי משי בשעת סערה נגמר באסון. הספינה העמוסה מתהפכת וגומה מצליח להציל שניים מן המבריחים לפני שהכרישים משיגים אותו.
ליווייה מוכת היגון יוצאת יחד עם ספנים אחרים בספינה של גומה, שהרוח הטילה על חולות הנמל, לחפש את גופתו, אך הם אינם מוצאים דבר. ליווייה מקבלת החלטה: היא לא תמכור את ה"פאקטי וואדור". זו תהיה פגיעה בזכרו של גומה. במקום זאת היא תנהג בספינה במקומו ו"בים היא תפגוש את גומה ללילות האהבה".
הספר מסתיים בתיאור הפלגתה הראשונה של ליווייה, כשדודו של גומה, פרנסיסקו הזקן, שראייתו חלשה רואה דמות נשית בוטחת אוחזת בהגה ומשוכנע כי הוא רואה את ימאנז'ה בעודו בחיים.
בעקבות הספר.
המפיק האיטלקי קרלו פונטי רכש את זכויות ההסרטה והספר הומחז לרדיו בברזיל כמה פעמים.
הספר שימש השראה למשורר והזמר דוריבאל קאיימי, חברו של אמאדו, והוא חיבר על פי השורה המופיעה כמה פעמים בספר את שירו הנודע "מתוק למות בים" (É doce morrer no mar). הספר שימש השראה לשיר שיר אהובת הספן שכתב יאיר לפיד, הלחין רמי קליינשטיין ושרה ריטה. כמו כן השפיע הספר על מנחם תלמי שבספרו "מכנסי עור היגואר" (1960) נוטלת חלק חשוב האלה ימאנז'ה ופולחנה.
מודיעין עסקי
מודיעין עסקי הוא איסוף וניתוח של מידע על השוק שבו פועל תאגיד מסוים, כבסיס לקבלת החלטות עסקיות. בפרט כולל המודיעין העסקי איסוף מידע על מוצרים ותהליכי עבודה של מתחרים וכן מציאת דפוסי התנהגות במידע שנאסף. &lt;BR&gt;
מודיעין תחרותי.
השיטות המשמשות במודיעין עסקי דומות ביסודן לאלה המשמשות במודיעין צבאי. הן מבוססות על איסוף מידע, ניתוח המידע והכוונת הפעילות העסקית בהתאם. איסוף המידע על היריבים העסקיים, מתחלק על פי רוב לאיסוף לגיטימי, ולאיסוף שאינו לגיטימי והגובל לעיתים בפלילים.
שיטות האיסוף הלגיטימיות כוללות מעקב אחרי הפרסומים הפומביים של היריב העסקי והפרסומים אודותיו, ניתוח פעילותו העסקית, איתור קהלי המטרה שלו, קמפיין גיוס עובדים שלו, הודעות בעיתונות, הודעות לבורסה וכדומה. בעולם התעשייתי נוהגים לבדוק ולבחון את המוצר המתחרה בשיטות של הנדסה הפוכה (Reverse Engineering), קרי פירוק המוצר המושלם לגורמיו וניסיון להכיר את מרכיביו הבסיסיים יותר, לרבות הבנה של התהליכים ההנדסיים שעמדו ביסוד יצורו והכנתו.
הכלים הלגיטימיים מבוססים על כלי מידענות מאחר שהם מתמקדים בידע גלוי ולגיטימי. ידע זה מתמקד בדרך כלל במה שכבר אירע ובכך מקשה על יצירת יתרון תחרותי בין מתחרים העושים שימוש באותם פתרונות. עובדה זו האיצה פיתוח של מתודולוגיות כדוגמת מודיעין אנושי בעולם העסקי, העומדות בכללים אתיים מחמירים.
לצד בדיקה ובירור לגיטימיים של מהלכי החברות המתחרות, כולל המודיעין העסקי פעילות של ריגול תעשייתי, בשיטות הדומות לאלה הנהוגות במערכות איסוף מודיעין צבאיות. הפעלת שיטות כאלה במסגרת אזרחית - מהווה על פי רוב שיטות המשפט המודרניות עבירה פלילית.
בינה עסקית (BI).
בינה עסקית היא התחום המשמש לניתוח מידע שנאסף על מנת למצוא בו דפוסים שיסייעו בקבלת החלטות ניהוליות. בינה עסקית עוסקת בניתוח מידע שכבר קיים בידי הארגון ולא באיסופו. כמו כן BI אינו מתמקד באיומים קיימים, אלא בהשגת יתרון יחסי וכולל שיטות מגוונות למחקר הנתונים. אחת השיטות המרכזיות במודיעין עסקי, והבסיס של BI לשימושי מידע ארגוני, היא כריית מידע או כריית נתונים (Data mining).
דרכי איסוף המידע.
כיום, לאור המידע האינסופי הקיים ברשת, מקובל בצוותי המודיעין העסקי לאסוף את המידע בצורה אוטומטית. לטובת האיסוף פותחו כלים לניטור מקורות ברשת, בדגש על אתרי אינטרנט ופרופילים ברשתות חברתיות וניתוח המידע הנאסף על ידי צוותי אנליסטים במחלקות המודיעין העסקי על מנת לספק דו"חות ליחידות העסקיות של הארגון.
יאו מינג
יאו מינג (בסינית: 姚明, בפין-יין Yáo Míng; נולד ב-12 בספטמבר 1980) הוא כדורסלן עבר סיני ששיחק בקבוצת יוסטון רוקטס ובנבחרת סין בעמדת הסנטר. באפריל 2016 הוכרז כי נבחר להיות חבר בהיכל התהילה של הכדורסל, והוא הוצג כחבר בו בספטמבר 2016.
יאו נולד בעיר שאנגחאי. כילד החל לשחק במועדון המקומי, שאנגחאי שארקס. בשנת 1997 הצטרף לקבוצה הבוגרת, במדיה שיחק במשך חמש שנים. לאחר שהיה שותף לזכייתה של קבוצתו באליפות סין ב-2002, נבחר על ידי יוסטון רוקטס במקום הראשון בדראפט ה-NBA. הקריירה שלו נקטעה פעמים רבות עקב פציעות קשות ומסובכות, שאילצו אותו לעבור ניתוחים רבים ולבסוף אילצו אותו לפרוש ממשחק בשלב מוקדם, בשנת 2011.
הוא השתתף עם נבחרת סין בשלוש אולימפיאדות ובשתי אליפויות עולם. הוא הוביל את נבחרתו לרבע הגמר באולימפיאדת אתונה ובאולימפיאדת בייג'ינג. כיום ובמשך הרבה שנים הוא יו"ר האיגוד הסיני בכדורסל.
קריירה בסין.
ילדות וקריירה ב-CBA.
יאו נולד בשאנגחאי ליאו ז'יואן ולפנגדי פאנג, כדורסלנית בעברה וקפטן לשעבר של נבחרת הנשים של סין. הוריו של יאו היו הזוג הגבוה ביותר בסין בעת היוולדו.