יוסאנו נולדה למשפחת סוחרים אמידה מסאקאי במחוז אוסקה. כבר מגיל 11 היא לקחה חלק משמעותי בניהול העסק המשפחתי שעסק במכירת יוקן וממתק שעועית. בילדותה היא נהגה לקרוא יצירות ספרותיות, לרוב מספרייתו של אביה. בתור תלמידת תיכון היא עשתה מנוי למיוג'ו והפכה לאחת התורמות העיקריות שלו. עורך כתב העת, טקאן יוסאנו, לימד אותה את שירת הוואקה.
למרות שטקאן היה נשוי הוא התאהב באקיקו, ולבסוף הם התחתנו ב-1901 והתגוררו בפרבר של טוקיו. לזוג נולדו שני בנים.
מאכס מאנדלשטאם
לילי לאבלס
לילי מאי לאבלס (באנגלית: Lily May Loveless; נולדה ב-16 באפריל 1990 בלונדון) היא שחקנית אנגלייה, ידועה בעיקר בזכות תפקידה כנעמי קמפבל בסדרת הדרמה סקינס.
קריירה.
לאבלס עשתה את הופעת הבכורה שלה בעונה השלישית של 'סקינס' כששיחקה את הנערה הבוטה, פעילה פוליטית ומבולבלת מינית - 'נעמי קמפבל'. לאבלס סיפרה ש'נעמי קמפבל' היא הגרסה הקיצונית שלה.
לאבלס רקדה בלהקת המחול הפסיכוטי, קבוצת מחול שמתמחה בריקודי רחוב, איתם הופיעה בקרנבל טוטנהאם.
הקברים של אטואן
הקברים של אטואן הוא ספר פנטזיה מאת אורסולה ק. לה גווין. הספר הוא השני בסדרת ארץ ים. הספר זכה בשנת 1972 באות ההערכה של ניוברי.
תקציר.
הספר מספר על ילדה קרגית שנלקחה ממשפחתה והוקדשה ככוהנת הגדולה של "אלה חסרי השם" על האי של אטואן. השם האמיתי שלה הוא טֵנַר אך כאשר היא מגיעה לאי אטואן היא עוברת טקס מיוחד, בו נלקח ממנה שמה באופן סמלי והיא הופכת ל"ארהה" (זו שאכלוה). כשהיא הופכת בצורה רשמית למשרתת האלים. בגיל שש, ניתנת לה הסמכות הגבוהה לראשונה.
הילדות של ארהה היא ניגוד בין רדיפת הרפתקאות קלילה ואפלה, לטקסים רשמיים. החבר האמיתי היחיד שלה הוא מָנָן, סריס שדואג לה. בהדרגה היא מקבלת תפקיד אנונימי משלה, להרגיש בבית במבוך תת-קרקעי חשוך, קברי אפונימוס, שם חסרי השם החזקים שוכנים, והיכן שאסירים נשלחים למוות אטי. ואכן, בעודה נעשית מודעת למריבות הפוליטיות בין הכוהנות המבוגרות ת'אר וקוסיל, הקברים הופכים למפלט בשבילה - היא היחידה שיכולה לשוטט בהם. כאשר ת'אר מתה, ארהה הופכת מבודדת יותר ויותר, מפני שאף שהיא בעלת כוח, ת'אר הייתה הוגנת איתה.
עכשיו נשארו רק ארהה וקוסיל, שבזה לארהה, והפולחן הוא תחת שלטונה של קוסיל.
השגרה המרדימה בעולמה של ארהה מופרת באופן דרמטי על ידי הגעתו של גד, הגיבור של הספר הקוסם מארץ ים, כאשר היא בת חמש עשרה. הוא מגיע לקברים על מנת למצוא את החצי האבוד של הטבעת של ארת'-אקבה, קמע קסום שהכרחי לשלום בארץ ים, שנשברה לפני מאות שנים (המחצית השנייה הגיע לידיו, אם כי נדרש דרקון כדי שגד יבין ​​מהי מחצית הטבעת באמת). ארהה מוצאת אותו משוטט, אבוד בתוך מבוך קסום, והיא מניחה לו מלכודות מתחת לאדמה כדי להעניש את מה שהיא רואה כחילול הקודש. היא מתלבטת, האם היא צריכה להרוג אותו. אף על פי הבדידות שלה, היא נמשכת אליו ואל סיפוריו על העולם החיצון. ארהה חסה על חייו של גד, שומרת אותו אסיר הקברים ומביאה לו מזון ומים. עם זאת, היא אינה מסוגלת לשמור על כך בסוד לנצח, ועל קוסיל הכוהנת לדעת על קיומו של גד. ארהה לכודה בהבטחה כי גד יהיה קרבן לאלה שאין להם שם. היא מבינה שהיא אינה יכולה להמשיך עם הרג גד ומורה למנן לחפור קבר תת-קרקעי לשווא, בעוד היא לוקחת את גד למסתור באוצר הקברים שבו רק היא רשאית ללכת.
במשך הזמן, היחסים בין ארהה לבין קוסיל מתדרדרים עד לנקודת אל-חזור ויש להן נפילה ציבורית מול כוהנות הכפופות להן. קוסיל אומרת בגלוי לארהה שאף אחד כבר אינו מאמין באלה שאין להם שם וכי ארהה היא רק בובה חסרת אונים. הכוח האמיתי נמצא איתה, קוסיל, ככוהנת של האל-מלך. ארהה מקללת אותה בתגובה בשם אלה שאין להם שם.
בו בזמן, גד האסיר מגלה את מה שהוא בא למצוא - את החצי השני של הטבעת של ארת'-אקבה. הוא מתחנן בפני ארהה לנטוש את תפקידה ככוהנת ולברוח עמו מן הקברים. ארהה בוחרת בסופו של דבר לעזור לגד. היא מבינה כי אלה שאין להם שם מבקשים שתשרת אותם, אך אינם יוצרים ואינם נותנים לה שום דבר בתמורה. גד חייב להשתמש בכוחו על עצמו כדי להסתתר מאלה שאין להם שם, כי הם יהרגו אותו אם יזהו את נוכחותו. ארהה מבינה שאין לה עתיד בתפקידה ככוהנת, וחוזרת לקרוא לעצמה טנר, השם המקורי שלה. היא מסייעת לגד לברוח מן הקברים עם החצי השני של הטבעת, ואף משתחררת מן הכהונה. גד מביא אותה בחזרה להבנור ביחד עמו, שם הם מצליחים לאחד את הטבעת של ארת'-אקבה ונפתח עידן חדש של שלום בארץ ים.
מאחורי הספר.
באפילוג שכתבה לה-גווין להוצאה המחודשת של הספר ב-2001, ציינה כי מלכתחילה בעת שכתבה את 'הקוסם מארץ ים', שקודם כרונולוגית ועלילתית לעלילת הקברים של אטואן, לא התכוונה לכתוב לו ספר המשך או סדרה - זאת על אף שהספר כולל רמזים על עתידו של גד הקוסם, ובכללם מוזכר גם הסיפור כיצד קיבל גד את מחצית הטבעת של ארת' אקבה משני אנשים זקנים שחיו לבדם על אי בודד בלב ים, אליו הגיע במסעו - ונרמז כי את סיפורה השלם של הטבעת למד מאוחר יותר במסעו לקברים של אטואן. לדבריה, ההשראה לספר באה לה מטיול משפחתי לדרום-מזרח אורגון שם נחשפה לנוף המדברי שהשפיע עליה.
לה-גווין החליטה שגיבורת הספר תהיה ילדה, וזוהי הגיבורה-אישה הראשונה שלה בספריה. לדבריה, כשכתבה את הספר ב-1961 לא הכירה לדבריה גיבורות נשיות בסיפורי הרפתקאות מלבד בספריהם של טורקוואטו טאסו ולודוביקו אריוסטו מימי הרנסאנס. נדרש מצידה דמיון רב על מנת לכתוב על דמות ילדה שניתן או הוטל עליה לשאת כוח רב - ומכיוון שכתבה על נשים, אשר במרבית התרבויות הודרו ממוקדי הכוח, חשבה שיהיה זה נכון להציב את הדמות בסיטואציה שתגרום לה לבחון מחדש את טבעו וערכו של הכוח עצמו.
בעוד שבספרה הראשון רודף גד אחר הכוח, עד כדי כך שגאוותו וכוחו מכשילים אותו - על טנר הכוח דווקא נכפה. היא אמנם העניקה לטנר בספרה שליטה על בני אדם ותפקיד נישא, אולם הותירה את הדמות במסגרת שבה מרחב הבחירה שלה מוגבל ביותר, והיא כמעט כלואה בתפקידה, בדומה למצבן של נשים בכלל בחברה - כחלק מתפיסת עולמה על פיה תפקיד הפנטזיה הוא בין היתר לשקף את המציאות. הכוחות הקדומים, חסרי השם, שטהר נדרשת לשרת מוצגים ככוחות מסתוריים, מאיימים ועם זאת בלתי-פעילים - בקריאה לאחור, כ-40 שנה לאחר כתיבת הספר, ציינה לה-גווין כי דימויים אלו מתחברים לתפיסה הפטריאכלית של מהות האישה, וציינה כי הריסתם בסוף הספר מייצגת אולי את רצונה בהריסת סדר חברתי זה.
לדבריה רבים הצביעו על כך שטנר אינה יכולה להשתחרר מכלאה עד שהיא חוברת לקוסם גד שהופך לאסיר שלה, כהוכחה לכך שנשים תלויות בגברים על מנת להגשים את ייעודן. לדבריה, על אף שייתכן והוגות פמיניסטיות היו מעדיפות שדמותה של טנר תשחרר עצמה בלא צורך בקוסם הגבר, היא התקשתה לדמיין עלילה שכזו - משום ש'לבה אמר לה שאף אחד מהמגדרים לא יוכל להרחיק לכת בלא האחר', ושהמסע המשותף של הדמויות הוא גם מסע לגילוי רגש האמון והיכולת להישען על האחר. את נושא היחסים המגדריים ויחסי הכוח, חוקרת לה-גווין פעם נוספת דרך יחסיהם של טנר וגד בספר הרביעי בסדרה 'טהאנו', שנכתב כ-20 שנה לאחר הטרילוגיה.
Tour Eiffel
ישיבת בית מאיר
בית מאיר היא ישיבה גדולה חרדית-ליטאית השוכנת בבני ברק.
הישיבה הוקמה בשנת תשי"ח (1957) על ידי הרב זלמן רוטברג. לצדו כיהן במשך כעשרים שנה הרב ראובן פיין. לאחר פטירת הרב רוטברג התמנה תחתיו בנו הרב צבי רוטברג. הישיבה ידועה באוצר הספרים שלה.
הרב יונתן שרגא דומב כיהן במשך כארבעים שנה כמשגיח הישיבה, עד לעזיבתו באלול תשע"ח.
מאפייני הישיבה.
הישיבה קרויה על שם חותנו של הרב רוטברג, הרב מאיר קרליץ. תחילה למדו התלמידים בבית המדרש לדרמן, ולאחר מכן עברו לרחוב דבורה הנביאה. בשנותיה הראשונות הייתה הישיבה קשורה למשפחת קרליץ. הרב יעקב ישראל קניבסקי ובנו הרב חיים קניבסקי היו מבאי בית המדרש. הרב חיים שאול קרליץ כיהן בה כמשגיח.
בין הר"מים בישיבה: הרב דניאל גינזבורג, הרב זאב שפירא (שניהם חתני הרב זלמן רוטברג) הרב טוביה רוטברג הרב שמחה רוטברג והרב כהנוביץ. ראש הקיבוץ הוא הרב שלמה אהרן ברמן. ראש הכולל הוא הרב אליעזר מרקוביץ (בנו של הרב צבי מרקוביץ וחתנו של הרב זלמן רוטברג).
בישיבה הגדולה כמאתיים בחורים מישראל ומחו"ל, בעיקר ממקסיקו ומדרום אמריקה.
מוסדות הישיבה כוללים גם ישיבה קטנה וכולל אברכים. באלול תשע"ח עזב ראש הישיבה הקטנה, הרב איסר זלזניק, עם קרוב ל-20 מתלמידיו, לישיבה חדשה שהקים.
ספריית הישיבה.
"אוצר הספרים" של הישיבה הוא מהגדולים בספריות הישיבות בישראל והאוסף התורני הגדול ביותר הפתוח לעיון הציבור הרחב בעיר בני ברק. לאחר פטירתו של הרב שלמה שמשון קרליץ (גיסו של הרב זלמן רוטברג) תרמו בני משפחתו את אוסף הספרים שלו לספרייה, חדר האוסף נקרא "עטרת שלמה" על שמו.
שמרית דרור גריילסאמר
שמרית דרור גריילסאמר (נולדה ב-8 במאי 1979 בקריית ביאליק) היא זמרת ויוצרת ישראלית.
ביוגרפיה.
דרור-גריילסאמר החלה את דרכה בלהקת הנוער הייצוגית של קריית מוצקין כובע טמבל. שנים לאחר מכן היא נבחרה לגלם את דמותה של חנה, הזמיר בהצגה גטו של יהושוע סובול. את המחזה הפיק מוזיקלית דניאל סלומון. שמרית למדה בבית ספר רימון כשנתיים. כמו כן היא תלמידתה של רחל הוכמן, מורה לפיתוח קול.
בשנת 2007 נישאה למוזיקאי מיכאל גריילסאמר ולהם שני ילדים.
ב-2011 התמודדה לצד בעלה בקדם אירוויזיון עם השיר "טו דו דו" שהגיע למקום השישי.
בנובמבר אותה שנה הוציאה אלבום בכורה יחד עם בעלה מיכאל גריילסאמר הנקרא "בפריז".
אידליב (מחוז)