ב-28 בפברואר 2017, שרידאן חתם ביאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית.
בינואר , שרידאן חתם בוולינגטון פיניקס מליגת העל האוסטרלית.
ב-5 ביולי 2019 חתם בעירוני קריית שמונה מליגת העל. ב-12 באוגוסט כבש שלושער במשחק המחזור האחרון של גביע הטוטו בניצחון 3–1 על הפועל כפר סבא.
ב-2 בפברואר 2020 חתם שרידאן בוויסלה פלוצק מליגת העל הפולנית.
ב-19 ביולי 2021, שרידאן חתם בדנדי מליגת העל הסקוטית.
קריירה בינלאומית.
בצעירותו, שרידאן שיחק בנבחרת הצעירה של אירלנד.
ב-25 במאי 2010, שרידאן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-2 נגד .
חיים אישיים.
מנהל אורח חיים טבעוני.
קורטינה ד'אמפצו
קורטינה ד'אמפצו (באיטלקית: Cortina d'Ampezzo), או בקיצור קורטינה, היא עיר וקומונה הממוקמת בהרי האלפים הדרומיים (הדולומיטים) במחוז ונטו בצפון איטליה. העיר ממוקמת על גדות נהר . העיר אירחה את אולימפיאדת החורף בשנת 1956 וכן עתידה לארח את אולימפיאדת החורף לשנת 2026 ביחד עם מילאנו.
אודות העיר.
בימי הביניים הייתה העיר נתונה לשליטת האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1420 נכבשה העיר על ידי הרפובליקה של ונציה. לאורך השנים הייתה העיר תחת שליטה אוסטרית, בהמשך לתקופה קצרה תחת כיבוש נפוליאון בונפרטה, ולאחר מכן חזרה העיר לשליטה אוסטרית עד לשנת 1918, שלאחריה עברה העיר לשליטה איטלקית.
במאה ה-19 הפכה העיר למרכז תרבותי בולט לעבודת יד. בנוסף, נודעה העיר כמרכז לייצור רהיטים מעץ ומוצרים נוספים מנחושת, ברזל וזכוכית.
בעיר נמצאת בזיליקת סנטי פיליפו אה ג'אקומו, שנבנתה בשנים בין 1769 ל-1775, באתר שבו שכנו שתי כנסיות לשעבר במאות ה-13 ו-16. הבזיליקה היא המבנה המרכזי של הדקנות של קורטינה. בנוסף לכך, בעיר יש שלושה מוזיאונים מרכזיים.
מאחר שהעיר שוכנת בלב הרי הדולומיטים בעמק אלפיני, היא מהווה אתר נופש פופולרי עבור תיירי ספורט חורף, ויש בה אתר סקי מהחשובים בעולם. בעונות החורף, אוכלוסיית השוהים בעיר מטפסת בממוצע מ-7,000 ל-40,000.
העיר נבחרה לארח את אולימפיאדת החורף 1944, אך המשחקים בוטלו עקב מלחמת העולם השנייה. 12 שנים לאחר מכן, אירחה העיר את אולימפיאדת החורף 1956, אלו היו משחקי האולימפיאדה הראשונים ששודרו באמצעות הטלוויזיה. בשנת 2026, עתידה העיר לארח את אולימפיאדת החורף 2026 יחד עם העיר מילאנו.
מספר סרטי קולנוע צולמו בעיר, הידועים מביניהם הם הפנתר הוורוד (1963), לעינייך בלבד וסחרור מסוכן.
בעיר ישנן חנויות של מעצבי אופנה מובילים, ובכלל זה בנטון, גוצ'י וג'אוקס, כמו גם חנויות אמנות, עתיקות, מלאכה שונות, וכן חנויות המתמחות בציוד עבור טיפוס הרים. עם זאת, המרכז "לה קופרטיבה די קורטינה" שנוסד בשנת 1893, הוא הסמל של העיר לקניות.
שמה של העיר היווה השראה לשמה של דגם המכונית פורד קורטינה, שחברת פורד ייצרה בשנים 1962–1982.
ז'אק רנסייר
ז'אק רנסייר (בצרפתית: Jacques Rancière; נולד ב-10 ביוני 1940) הוא פילוסוף צרפתי, פרופסור לפילוסופיה ב-EGS בסאס פה, ופרופסור לפילוסופיה לשעבר באוניברסיטת פריז . רנסייר ידוע בשל עיסוקו בפילוסופיה פוליטית, בפילוסופיה של החינוך ובאסתטיקה; בתחום זה הוא זכה להכרה בזכות ספרו "חלוקת החושי" שגם תורגם לעברית.
הגותו.
פילוסופיה פוליטית.
רנסייר התפרסם לראשונה בשנת 1965 כשותף לכתיבת החיבור "לקרוא את הקפיטל" (ביקורת נאו-מרקסיסטית ל"הקפיטל" של קרל מרקס) יחד עם מורו דאז לואי אלתוסר ועם אטיין בליבר .
בהמשך, רנסייר נפרד באופן פומבי מאלתוסר, על רקע מחלוקת סביב יחסם השונה למרד הסטודנטים במאי 1968 - רנסייר חש כי עמדתו התאורטית של אלתוסר אודות "האידאולוגיה" אינה מותירה מקום להתקוממות עממית ספונטנית. בין השנים 1981-1975 רנסייר היה פעיל בכתב העת "Les Révoltes Logiques".
ב-1977 חתם רנסייר, לצד אינטלקטואלים ואקדמאים נוספים, על "העצומה לביטול גיל ההסכמה בצרפת" שניסח מישל פוקו בנוגע לדה-קרימינליזציה של יחסי מין בהסכמה עם קטינים (מתחת לגיל 15, גיל ההסכמה בצרפת).
לאחר שיצא לדרך אינטלקטואלית עצמאית, רנסייר פרסם שורה של עבודות המתחקות אחר המושגים המרכיבים את האופן בו את מבינים השיח הפוליטי, כגון "אידאולוגיה" ו"פרולטריון". רנסייר ביקש לברר כיצד הפילוסופיה חושבת על מעמד הפועלים: הוא בחן האם מעמד הפועלים בכלל קיים, את הקשרים שבין המוני העובדים ו"ידיעה", והמגבלות הקיימות דווקא אצל הפילוסופים המכבדים את הפרולטריון. הלך רוח זה באה לביטוי הוא ספרו של רנסייר "Le Philosophe et ses pauvres" (בתרגום חופשי: הפילוסוף וענייו) משנת 1983.
לאחרונה כתב רנסייר בנושא זכויות האדם ובמיוחד את תפקידם של ארגוני זכויות האדם הבינלאומיים בקביעת הסמכות לקבוע אילו קבוצות של אנשים, שוב בעיית ההמונים, מצדיקים התערבות של זכויות אדם ואפילו מלחמה.
פילוסופיה של החינוך.
בשנת 1987 פורסם ספרו של רנסייר "Le Maître ignorant: Cinq leçons sur l'émancipation intellectuelle" (בתרגום חופשי: "מנהל בית הספר הבור: חמישה שיעורים באמנציפציה אינטלקטואלית)". הספר נכתב עבור מחנכים ואנשי חינוך לעתיד. באמצעות סיפורו של יוסף ז'קוט , רנסייר קורא תיגר על קוראיו להתייחס לשוויון כנקודת מוצא ולא כיעד חינוכי. בעשותו כן, הוא מבקש ממחנכים לנטוש את הנושאים והרטוריקה של חסרון תרבותי וישועה. במקום לחייב את תלמידי בית הספר להנחות את התלמידים לקראת מטרות מסוימות ומנכורת, רנסייר טוען כי מחנכים יכולים לתעל את האינטליגנציה השווה כדי להקל על צמיחתם האינטלקטואלית בכיוונים כמעט בלתי מוגבלים. מנהל בית הספר לא צריך לדעת דבר (וייתכן שהוא בור). רנסייר מתחיל עם הנחות כי כל שווים של אינטליגנציה וכי כל תרגיל חינוכי קולקטיבי המבוסס על עיקרון זה יכול לספק את התובנות שממנו ידע נבנה. הוא טוען כי העניים וחסרי הזכויות צריכים לחלוטין להרגיש שהם מסוגלים ללמד את עצמם את אשר הם רוצים לדעת. יתר על כן, כל אחד יכול להוביל, והמדוכאים לא צריכים לחוש כפופים למומחים או להסתמך על אחרים, אלא על האמנציפציה האינטלקטואלית שלהם.
ז'קוט דגל ב"שוויון האינטליגנציה" וטען כי אדם בור יכול ללמד אנשים בורים נוסף. רנסייר פיתח את הרעיון הזה בספרו, באומרו כי "ישנה הסתייגות בכל פעם שאינטליגנציה אחת כפופה לאחרת ... מי שמלמד בלי לשתחרר מסתייג".
אסתטיקה.
בשנת 2000 פורסם ספרו חלוקת החושי. בספר זה רנסייר מבקש להחזיר את הדיון האסתטי מהעיסוק ביופי ואמנות לעיסוק ב"חושי". בספר רנסייר מבין ומנסח מחדש את משמעותו של מושג החושי, ובוחן כיצד המושג טומן בחובו את הקשר בין האסתטי לבין הפוליטי. רנסייר מוצא באמנות מרחב מועדף המאפשר לחושי להתגלות. בספר הוא דן בין היתר בתפיסות האסתטיות של אפלטון, אריסטו וקאנט.
ג'ון חאירו רואיס
ג'ון חאירו רואיס ברנטס (בספרדית: John Jairo Ruiz Barrantes; נולד ב-10 בינואר 1994) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת הקיצוני.
קריירת מועדונים.
רואיס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דפורטיבו סאפריסה. ב-29 באוגוסט 2011 רואיס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד אוריון. ב-12 בספטמבר 2011 רואיס הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–4 נגד סן קרלוס.
בינואר רואיס חתם לארבע שנים בליל מליגת העל הצרפתית, תחילה שיחק בקבוצת המילואים. ביולי רואיס הושאל למוסקרון מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה. בקיץ , רואיס הצטרף לקבוצה הבוגרת של ליל, אך כעבור זמן קצר הושאל לאוסטנדה מליגת העל הבלגית. ב-25 באוגוסט 2015 רואיס הושאל לדניפרו מליגת העל האוקראינית.
ב-28 ביוני 2016 רואיס חתם לשלוש שנים בכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית. ב-12 ביולי רואיס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד ולטה.
ב-9 באוגוסט 2017 רואיס חתם באל-פייחה מליגת העל הסעודית.
בינואר רואיס חזר לקוסטה ריקה וחתם בדפורטיבו סאפריסה.
ב-3 ביולי 2019 רואיס חתם בעירוני קריית שמונה מליגת העל. הוא שוחרר מהקבוצה בינואר 2020 וחתם בארדיאנו.
קייטה באלדה
קייטה באלדה דיאו (בספרדית: Keita Baldé Diao; נולד ב-8 במרץ 1995) הוא כדורגלן סנגלי, המשחק בעמדת הקיצוני בספרטק מוסקבה ובנבחרת סנגל.
קריירת מועדונים.
באלדה נולד בעיירה ארבוקייס הנמצאת בקטלוניה, שבספרד, להורים שהיגרו לספרד מסנגל. בגיל 9 באלדה הצטרף לאקדמיה של ברצלונה הקבוצה הגדולה בקטלוניה. באלדה שיחק באקדמיה של ברצלונה תשע שנים ונחשב לאחד השחקנים המוכשרים באקדמיה של ברצלונה. בשנת 2011 כשקבוצת הנוער הייתה בטורניר בקטר באלדה מתח את אחד מחבריו לקבוצה כשהוא שם על מיטתו של חברו קוביות קרח. כתוצאה מהמתיחה ברצלונה הענישה את באלדה והעבירה אותו למחלקת הנוער של המועדון קורנייה מהליגה הרביעית בספרד. בעונתו הראשונה בקורנייה הוא כבש 47 שערים ולאחר עונתו השנייה באלדה סירב לחזור לברצלונה אליה הוא היה שייך ועבר לקבוצת לאציו האיטלקית תמורת 300 אלף דולר ששולמו לברצלונה.
לאציו.