יום האקס
הר ת'ור (נונאווט)
הר ת'ור, (באנגלית: Mount Thor) מכונה גם "פסגת ת'ור", הוא הר המתנשא לגובה של 1,675 מטרים וממוקם באי באפין, נונאווט, קנדה. ההר מרוחק 46 קילומטרים צפונית-מזרחית לכפר פנגנירטונג, ומהווה את הנקודה הגבוה ביותר על כדור הארץ ממנה ניתן ליפול נפילה אנכית כמעט, שכן צוק ההר נטוי בזווית של 15 מעלות לעומת קו אנכי מושלם. בזכות מאפיין זה ההר הוא יעד פופולרי עבור מטפסי הרים, על אף מיקומו המרוחק.
הר ת'ור הוא חלק מהרי האי באפין, המרכיבים יחד את הרכס הארקטי, והוא מורכב ברובו מגרניט.
העפלות לפסגה.
ליימן שפיצר ודונלד מורטון היו הראשונים שהעפילו לפסגת הר ת'ור בשנת 1965 בעת שהיו חלק ממשלחת מחקר. העומד בראש משלחת זו, פט ביירד, היה חלק ממשלחת מחקר שעברה באזור בשנת 1953 והעפילה לפסגת הר אסגרד.
הסנפלינג הארוך ביותר בעולם נקבע על פסגת הר ת'ור ב-23 ביולי 2006. את השיא קבעו האמריקאים צ'אק קונסטבל, דירק סירון, בן הוליי, קנת' וויט, גורדון רוסר, דוני אופרמן, דלדון ברפוס וטים הדסון. שומר יערות קנדי בן 26, פיליפ רובינסון, העפיל אף הוא לפסגת ההר, אך הייתה לו בעיה עם ציוד הטיפוס שלו והוא נהרג בנפילה ממנו. היה ניסיון נוסף להגיע לפסגה בשנת 2004, אך קבוצת המטפסים שהגיעו לאתר התחרטו ולא טיפסו עקב תנאי מזג אוויר מסוכנים.
הטיפוס הראשון לפסגת ההר מצידו המערבי הושג על ידי ארל רדפרן, ג'ון בגליי, אריק ברנד וטום בפלר בשנת 1985. הטיפוס החופשי הראשון מצדו הדרומי-מערבי של ההר בוצע בשנת 2012 על ידי ביל בורגר וג'ון פורניואוקס.
זכויות המיעוט
מרדכי יעקב ברייש
הרב מרדכי יעקב ברייש (תרנ"ו, 1896 – י"ד בכסלו תשל"ז, 6 בדצמבר 1976) היה רב ואב"ד הקהילה החרדית ״אגודת אחים״ בציריך, שבשווייץ למעלה מארבעים שנה, פוסק הלכה נודע, מחבר סדרת הספרים שו"ת חלקת יעקב (3 חלקים).
תולדותיו.
נולד בסקוהל שבגליציה (כיום אוקראינה), בן הרב חיים ברייש, מחסידי בעלז. למד אצל הרב שבתי הרציג שכיהן כראש הדיינים בסקוהל, ואף הוסמך אצלו לרבנות. כמו כן הוסמך על ידי הרב אברהם יעקב הלוי הורוויץ מפרובוזנה, מחבר שו"ת צור יעקב ועל ידי הרב מאיר אריק מקרקוב. נישא לפעשא בת ר' שאול ציגמן מלבוב.
בשנת תרפ"ח מונה לרב העיר אלעסק, בה כיהן חדשים ספורים, לאחר מכן מונה לרבנות הקהילה הפולנית שבדיסבורג שבגרמניה. בכ"ג אדר תרצ"ג (1933) עבר טקס השפלה ברחוב העיר על ידי הנאצים, ולכן עזב את גרמניה לאנטוורפן שבבלגיה. במשך כמה חודשים כיהן כרב בלנס הסמוכה לפריז עד שנאלץ לעזוב את צרפת היות שהשלטונות לא הסכימו להנפיק לו אשרות שהייה. בשנת תרצ"ה מונה לרב ואב"ד של הקהילה החרדית "אגודת אחים" בציריך, שאיגדה את כל בתי הכנסת החסידיים בעיר. ברבנות זו שימש במשך ארבעים ושתיים שנה.
ביוזמתו הוקם בבני ברק כולל האברכים הנושא את שמו "חלקת יעקב" ("ברייש") על ידי בנו הרב שאול ברייש, המנוהל היום על ידי אחיו משה דן.
הוריו ורבים מבני משפחתו נספו בשואה. היה בעל קשרי חיתון עם בני משפחת סולובייצ'יק וכן מחותן של הרב יצחק יעקב וייס.
נפטר בשווייץ בי"ד בכסלו תשל"ז, 6 בדצמבר 1976, ונקבר בהר המנוחות בירושלים, סמוך לקבריהם של האדמו"ר מבעלז והרב מטשיבין. את מקומו ברבנות בציריך מילא בנו הרב שאול ברייש.
לוסיאנו קסטרו
לוסיאנו דניאל קסטרו (בספרדית: Luciano Daniel Castro, נולד ב-16 במרץ 1975; בואנוס איירס, ארגנטינה), המוכר בשם לוסיאנו קסטרו, הוא שחקן ארגנטינאי אשר ידוע בעיקר בתפקידו בטלנובלות הארגנטינאיות "לה לולה", "יורשי הנקמה" ו"Sos mi hombre".
קסטרו קטף את פרס "מרטין פיירו" בקטגוריית "שחקן הקומדיה הטוב ביותר", בתפקידו בטלנובלה הארגנטינאית "לה לולה" והיה מועמד בשלושה פרסי "מרטין פיירו" בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר" בתפקידיו בטלנובלות "Valientes", "יורשי הנקמה" ו-"Sos mi hombre".
קריירה.
קסטרו התחיל את קריירת המשחק שלו בשנים 1992-1994, כשהופיע בטלנובלה הארגנטינאית של היוצרת והמפיקה כריס מורנה, "Jugate conmigo" ("שחק איתי"), בה גילם את דמותו של לוסיאנו.
בשנת 1995 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית של היוצרת והמפיקה כריס מורנה, "קטנטנות", בה גילם את דמותו של טאנו.
בשנים 1997-1998 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Rodolfo Rojas D.T." ("רודולפו רוחאס D.T"), בה גילם את דמותו של רובן.
בשנים 1999-2001 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Campeones de la vida" ("אלופים של החיים"), בה גילם את דמותו של דנילו.
בשנת 2002 שיחק בתפקיד אורח בטלנובלה הארגנטינאית "Son amores" ("נאהבים"), בה גילם את דמותו של עומר.
בשנים 2004-2005 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Los Roldán" ("הרובלנים"), בה גילם את דמותו של עומר אסטבס.
בשנת 2006 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "El tiempo no para" ("הזמן לא עוצר"), בה גילם את דמותו של גונסלו.
בשנת 2007 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "לה לולה", בה גילם את דמותו של פקונדו. קסטרו זכה בפרס "מרטין פיירו" בקטגוריית שחקן הקומדיה הטוב ביותר, על תפקידו כפקונדו בטלנובלה.
בשנת 2008 שיחק בטלנובלה האינטרנטית "Amanda O" ("אמנדה או"), בה גילם את דמותו של דנטה.
בשנים 2009-2010 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Valientes" ("אמיצים"), בה גילם את דמותו של לאונרדו סוסה.
בשנת 2010 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Malparida" ("ילדה רעה"), בה גילם את דמותו של לוקאס.
בשנים 2011-2012 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Herederos de una venganza" ("יורשי הנקמה"), בה גילם את דמותו של אנטוניו פואנטס, בתפקיד ראשי.
בשנת 2012 שיחק בסרט הארגנטינאי "Amor a mares" ("ים אהבה"), בו גילם את דמותו של חביאר.
בשנים 2012-2013 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Sos mi hombre" ("אתה הגבר שלי"), בה גילם את דמותו של חואן.
בשנת 2014 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Sres. Papis" ("מר. פאפיס"), בה גילם את דמותו של פאביו.
בשנת 2016 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "עשירים לא מבקשים רשות", בה גילם את דמותו של רפאל, ושיחק בסרט הקולנוע "El encuentro de Guayaquil".
בשנת 2017-2018 שיחק בטלנובלה "5 כוכבים" בתפקיד מריאנו מונטנגרו.
בשנת 2018 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "100 ימים" בתפקיד של דייגו.
בשמת 2019 שיחק בטלנובלה ויקטוריה הקטנה בתפקיד נאזריו בלאבה
חיים אישיים.
בשנת 2002 נולד בנו הראשון.
משנת 2005 עד שנת 2009 היה במערכת יחסים עם שדרנית הרדיו הארגנטינאית אליזבת' ורנסי.
משנת 2010 קסטרו נמצא במערכת יחסים עם השחקנית הארגנטינאית סברינה רוחאס. ב-2013 נולדה בתם. ב-2015 נולד בנם.
חיים מן
הרב חיים מן (ז' בתשרי תרכ"ח, אוקטובר 1867 – ד' בטבת תש"ה, 20 בדצמבר 1944) היה ראש המלמדים בתלמוד תורה עץ חיים בירושלים, מייסד ונשיא "ועד איחוד המלמדים" בעיר.
תולדותיו.
נולד בעיר העתיקה בירושלים, בנו של הרב יעקב מן ואסתר חשא, בת יצחק חשין. התחנך אצל אביו, שלימד אותו בתלמוד תורה של ההונגרים. לאחר מכן היה תלמידו של הרב נפתלי הרץ הלוי.
בשנת תרמ"ו (1886), בהיותו כבן שמונה עשרה, נישא לרחל, בתו הבכורה של משה ריבלין (נכדו של משה ריבלין ואחיו של יוסף ריבלין). כעבור שנה מונה למלמד בתלמוד תורה שבשכונת מזכרת משה. משם עבר לבית המוסר שבחצר שטרויס, ומשם לתלמוד תורה עץ חיים. שימש כמלמד בתלמוד תורה זה במשך למעלה מחמישים וחמש שנה, מתוכן כמה שנים כיהן כראש המלמדים. במשך שנות כהונתו בתלמוד תורה לימד אלפי תלמידים, מהם צמחו גדולי תורה ורבנים מפורסמים.
היה ממייסדי "איחוד המלמדים", שאיחד את מלמדי כל בתי התלמוד תורה בירושלים, ועמד בראש האיחוד עד פטירתו. הארגון דאג לזכויותיהם הכלכליות ולתנאיהם החומריים של המלמדים.
היה "ממונה" בכולל רייסין, ותקופה מסוימת ניהל את המוסד. כמו כן היה חבר ההנהלה וגבאי בחברה קדישא בירושלים.
נפטר בשנת תש"ה, ונקבר בהר הזיתים. בשעת ההלוויה הוכרז על הקמת "קרן פרסים" על שמו לתלמידים מצטיינים של תלמוד תורה עץ חיים, והיא פעלה במשך שנים. בני המשפחה התלבטו מה לכתוב על מצבתו ופנו לראש ישיבת עץ חיים הרב איסר זלמן מלצר. הוא נטל עט ונייר וכתב עליו: "גדול מרביצי התורה בדורנו".
משפחתו.
היה אב לארבעה בנים ושש בנות. בנו, הרב יהודה לייב מן, היה מזכיר תלמוד התורה עץ חיים ואחד המלמדים בו. אחד מחתניו היה הרב ברוך אבא רקובסקי, שכיהן כרב השכונות אבן ישראל עזרת ישראל בירושלים (אביו של הרב יעקב מן רקובסקי, שהיה רב המרכזים הרפואיים הדסה בירושלים).
אחיו היה יצחק דוד מן, הבעלים של חברת "מן-ברמן" ואביו של פרופסור קלמן יעקב מן. גיסו היה נפתלי צבי פרוש-גליקמן (אף הוא חתנו של משה ריבלין).
נכד נוסף היה משה יוסף מן ששימש במשך עשרות שנים כמנכ"ל בנק טפחות ולאחר מכן מנכ"ל בנק המזרחי. משה מן עסק שימש עשרות שנים בהתנדבות בתפקידי יו"ר ועד ההנהלה של בה"ח שערי צדק ושל בה"ח עזרת נשים, חבר הנהלת אוניברסיטת בר-אילן, וחבר הנהלת קרן לירושלים
ברנסון
הגופיט
הגוּפּיט (תרגום מפיליפינית: "תקיפה", באנגלית: Typhoon Hagupit, בפיליפינים מכונה Typhoon Ruby) הוא ציקלון טרופי גדול ממדים שהתפתח במערב האוקיינוס השקט ונע לכוון מזרח הפיליפינים. הגופיט הוא הגדול שבציקלוני 2014 מבחינת עוצמת רוח, עם נתונים שווים לקודמו, טייפון "ווֹנפונג" . הוא הטייפון ה-11 שזכה לקבל שם ב-2014.
התפתחות.
הגופיט התפתח לסופה טרופית ב-1 בדצמבר 2014 ולטייפון ביום שלמחרת. ב-4 בדצמבר נרשמו רוחות במהירות של 285 קמ"ש, וכתוצאה מכך הוגדר כסופה ברמת העוצמה הגבוהה ביותר - "דרגה 5".