בתחילת שנת 1984 הוציא משה אלבום כפול: "חפלה - שירי כיף ומצב רוח". בתקליט אסופת שירים של משה עד לאותה תקופה, שכללה ביצועים מהופעות חיות, מחרוזות שירים בביצועים מחודשים ללהיטים ישנים שהוקלטו באולפני "קיסר", וגם שיר מאלבומו הראשון - "אלייך". בעטיפת התקליט צולם משה בהופעה חיה ביחד עם הנגנים שליוו אותו באותו תקופה: משה בן משה ('בן-מוש') בגיטרה, נחום עושרי בגיטרה בס, קובי אחרק בקלידים, ויואב מטרי בתופים.
בסוף שנת 1984 יצא אלבומו החמישי - "תן לזמן ללכת". מרבית שירי האלבום נכתבו והולחנו בידי היוצר אביהו מדינה, יחד עם הכותבים ציון שרעבי ויורם הראל חיימוב, וגם בו ניפק משה להיטי ענק כגון שיר הנושא "ממה אתה בורח", "לבד יושבת", "למה אל","ישבנו יחד חבריה", "ילדונת" (שבוצע במקביל גם על ידי הזמר ישי לוי) ועוד.
בדצמבר 1984 השתתף חיים משה לראשונה בפסטיבל שירי הילדים עם השיר "לאהוב כמו גדול", עמו הגיע למקום השלישי. השיר חודש כחלק ממחרוזת על ידי ההרכב "הפרויקט של רביבו" ב-2012.
בתחילת 1985 הוציא חיים משה את אלבומו השישי, ששמו המלא היה: "צעד תימני" - "חפלה - שירי כיף ומצב רוח - חלק ד'", שבו שילב בין הקלאסיקות ששר אז לצד שירים שאהב בערבית. את שיר הנושא כתב עוזי חיטמן, הלחין הגיטריסט משה בן-משה ('בן-מוש') ועיבד נגן כלי הנשיפה אלברט פיאמנטה. שאר שירי האלבום עובדו על ידי חיים חדד.
באוגוסט 1985, יצא לאור האלבום "להיות זמר", ששיר הנושא שלו זכה להצלחה מרובה, כמו גם השירים "מה עם הילד", שעסק בנושא הכאוב של ילד הנקרע בין הוריו הגרושים, וכן השיר "עד כלות הנשימה", שזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר המזרחי. את מרבית השירים בו כתבו ציון שרעבי ואורי חיימוב. על כל עיבודי האלבום (מלבד השיר " עד כלות הנשימה", שעובד על ידי אורי קריב) הופקד ננסי ברנדס, שגם ניגן בקלידים וסינתיסייזר, ואיתו שלישיית להקת "ברוש", מאיר ישראל בכלי הקשה, דני מוסקו, אברהם פלדר, ופטר ורטהיימר בכלי נשיפה, 'אריס' נחום בבוזוקי ופליקס מזרחי בכינור. בקולות ליווי השתתפו חברות להקת "סקסטה": איריס שמי, פנינה בריק, ורותי בן-אברהם.
באותה השנה גם השתתף חיים משה בסרט "כאסח", ובו שר שירים מאלבומיו הקודמים (ביניהם הלהיטים "לינדה" ו"למה אל").
בדצמבר 1985 השתתף משה בפעם השנייה בפסטיבל שירי הילדים מס' 16 עם השיר "אל תוותרו על החלומות" (מילים: מירית שם-אור, לחן: צביקה פיק, עיבוד: רוני וייס).
הכניסה למיינסטרים.
אלבומו השמיני במספר, שנשא את השם "תודה", יצא ב-1986 והיה לאלבום הראשון שכל כולו התבסס על לחנים יווניים (מלבד השיר "בין חדרים מיותמים" ללחן טורקי), כאשר את כל מילות השירים כתב עוזי חיטמן. "תודה", שיר הנושא של האלבום, היה ללהיט ענק והפך לנכס צאן ברזל במוזיקה הישראלית. עוד בלטו באלבום: "תני לי", ו"הלאה הלאה". על כל עיבודי האלבום הופקד יגאל חרד שגם ניגן בגיטרה אקוסטית, ואיתו חברי להקת "ברוש", חיים רומנו בבוזוקי, פליקס מזרחי בכינור ונגנים נוספים.
עוד באותה שנה השתתף משה לראשונה בקדם-אירוויזיון 1986 עם השיר "לחיים" (מילים: לאה לופנפלד, לחן: אבי טולדנו, עיבוד: ננסי ברנדס) והגיע למקום השלישי.
בדצמבר 1986 השתתף משה בפעם השלישית בפסטיבל שירי הילדים מס' 17 עם השיר "ילדי שלי" (מילים: לאה לופנפלד, לחן: נורית הירש, עיבוד: רוני וייס)
בתחילת 1987 הוציא לאור חיים משה את אלבומו התשיעי - "כל נדריי", שרובו היה בסגנון שירי ארץ ישראל היפה והטובה. שיר הנושא שכתבה לאה לופנפלד והלחין יאיר קלינגר, הפך ללהיט גדול יחד עם שירים נוספים כמו: "בואו נשיר לארץ יפה", "לחיים", "זה סימן", וחידוש לשיר "ואולי" של המשוררת רחל. ננסי ברנדס הפיק מוזיקלית את שירי האלבום, מלבד השיר "זה סימן", שעובד על ידי יגאל חרד. היה זה האלבום הראשון בו משה סטה מהגוון המזרחי לכיוון שירי ארץ ישראל. בעקבות האלבום החלה ביקורת על משה בקרב קהלו על שכביכול נטש את הז'אנר המזרחי. עוד באותה שנה הוא השתתף בתחרות הקדם-אירוויזיון עם השיר "ארץ אהובה" (מילים: אילן גולדהירש, לחן: יאיר קלינגר, עיבוד: ננסי ברנדס) והגיע עימו למקום ה-12 מתוך 16 שירים.
גם באלבומו הבא "עוד יום עולה" שיצא בספטמבר 1987 המשיך משה לשתף פעולה עם היוצר עוזי חיטמן שכתב את הלהיטים: "עוד יום עולה", "על סף דלתך" "היא לקחה אותי", "מן הקולות" "איך ליבי יוצא" ועוד. כותבים נוספים באלבום היו אביהו מדינה, יורם הראל חיימוב ולאה לופנפלד. כל הלחנים באלבום היו יווניים, למעט השיר "ברכת הדרך" ללחן של אנריקו מסיאס. כל עיבודי האלבום הופקדו בידיו של יגאל חרד.
באפריל 1988 יצא לאור האלבום ה-11 - "נשבע". שיר הנושא (מילים: שמוליק קלוסקי לחן: יאיר קלינגר) זוכה עד היום להצלחה רבה, כשהוא מושמע בטקסי סיום טירונות בצה"ל ואף מלווה זוגות רבים ברגעים המרגשים של כניסתם אל החופה (בנוסף השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות, בהן של דורית ראובני, טל סונדק, דליה עמיהוד, לינט, שרי ברק ועוד). עוד בלטו באלבום "הולך ובא", "מה שיש לי זה מה יש", "לפני שנפרדים (מילים: נורית בת שחר צפריר, לחן: יאיר קלינגר). את כל עשרת שירי האלבום עיבד המוזיקאי שם טוב לוי. בהקלטות באולפני "סיגמא" השתתפו מיטב הנגנים באותה תקופה בפופ והרוק הישראלי: אלון הילל בתופים וכלי הקשה, מיכה מיכאלי ויוראי אורון בבס, אבי סינגולדה, יצחק קלפטר ושלמה יידוב בגיטרות, שם טוב לוי בקלידים וחלילים, איתמר ארגוב בחצוצרות, אמיר גבירצמן בסקסופון, ונגנים נוספים. לגרסת הדיסק של האלבום צורפו 4 שירים נוספים, שהבולט מבניהם היה "מישהו שר במדבר" (מילים: רחל רוזמן, לחן ועיבוד: יאיר רוזנבלום). השיר הוקלט יחד עם חבורת זמר מהעיר נס ציונה, ונכתב במיוחד לפסטיבל הזמר העברי בערד שהתקיים ביולי 1987. בסוף השנה השתתף משה בפסטיגל 1988 עם "שירים הם חברים" (מילים: לאה לופנפלד-וינקלר, לחן ועיבוד: נורית הירש).
ב-1989, הוציא את האלבום "חי לאהבה", בו בלט שיר הנושא שחודש בסוף שנות ה-90 על ידי ליאור נרקיס. עוד בלטו באלבום: "יחד" (מילים: עוזי חיטמן, לחן: ציון שרעבי), ו"קום בן-אדם" (מילים: עוזי חיטמן, לחן: אבי רן).
ו "כמו לסערה" (מילים: חנה גולדברג, לחן: ניקי גונן).
קרדיט משותף על העיבודים ניתן לשלמה אביעזר וננסי ברנדס שניגנו בקלידים, ואיתם אבי סינגולדה, שמוליק בודגוב, ומני אליהו בגיטרות, זיו הרפז ומיכה מיכאלי בבס, איקי לוי ורוני בוני בתופים, פליקס מזרחי בכינור, אריס נחום בבוזוקי, דני מוסקו בחצוצרה, ונגנים נוספים.
עוד באותה שנה הוציא את האלבום "ממעמקים קראתיך" שהכיל שירי דת ומסורת, ופנה כמעט בלעדית למגזר הדתי-חרדי. על רוב לחני האלבום חתום ד"ר מדרכי סובול שניגן בפסנתר, ואיתו דריו מלכי בקלידים וסינטיסייזר, אבי סינגולדה בגיטרות, אריה ברקוביץ' בבס, ואיקי לוי בתופים.
ב-1990 הוציא לאור את האלבום "הביתה", מתוכו בלטו שיר הנושא (מילים: עוזי חיטמן, לחן: דני שושן), ובמיוחד "הקולות של פיראוס" (מילים: אילן גולדהירש, לחן: יווני) שהפך ללהיט גדול. בעקבות הצלחת השיר, שונה שם האלבום מטעמים שיווקיים ל"קולות של פיראוס". עיבודי האלבום נחלקו בין אריה ברקוביץ' ויגאל חרד. בסוף אותה שנה הוציא את "זה לא היום" (מילים: לאה גולדברג, לחן: יאיר קלינגר) ששר ביחד עם חברות הזמר "הרעננים".
לאחר פסק זמן של כשנתיים יצא באביב 1992 אלבומו הבא של משה - "איזו מין אישה", כששיר הנושא (מילים: ארלט ספדיה, לחן: ציון שרעבי) מחזיר את הצליל הערבי. עוד בלטו באלבום: גרסה עברית של ארלט ספדיה ללהיט Haoulou של זמר הראיי האלג'יראי שב מאמי (Cheb Mami) , שנקראה "ברחובת העיר", "לשכוח" (מילים: לאה לופנפלד, לחן: כריסטוס ניקולופולוס) ו"את מכשפת אותי" (מילים: חמוטל בן-זאב, לחן: ציון שרעבי). אריה ברקוביץ' עיבד את כל שירי האלבום.
בינואר 1994 יצא האלבום "דברי אליי", כששיר הנושא, שמילותיו נכתבו על ידי אהוד מנור, הפך ללהיט, יחד עם לחנים יווניים נוספים כמו "את כבר לא איתי" ו"איך שבאת" (בשניהם למילים של אילן גולדהירש). בנוסף, נכלל הדואט "מילים של שלום" עם הזמרת סוהיר דלאל - למילים בעברית וערבית . גם באלבום עיבד זה אריה ברקוביץ' את כל השירים
בשנת 1994 ביצע משה את "ירוק בעיניים", שיר האליפות הרשמי של מועדון הכדורגל "מכבי חיפה" אשר נכתב והולחן על ידי עוזי חיטמן, ועובד על ידי דוד קריבושי.
באמצע 1995 הוציא משה אלבום כפול בשם "אתמול". האלבום הכפול הכיל למעשה שירים חדשים וכן שירים ישנים מאלבומיו הקודמים. בין השירים החדשים בלטו שיר הנושא ללחן יווני ולמילים של אילן גולדהירש, "אל תשכח ילד" (מילים: ארלט ספדיה ואבשלום צוברה, לחן: אבשלום צוברה), ושיתוף פעולה ראשון עם חברי "אתניקס" זאב נחמה ותמיר קליסקי בשיר "ציפור הנפש".
ב-1998 הוציא משה את האלבום "התמונות שבאלבום", בו שיתף פעולה עם יוצרים דוגמת עוזי חיטמן, אהוד מנור וזאב נחמה. בין שירי האלבום בלטו: שיר הנושא ו"סניוריטה" (בשניהם - מילים: זאב נחמה, לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי), "אהבנו" (מילים: עוזי חיטמן, לחן: יווני), "עיישה" (גרסה עברית של אהוד מנור ללהיט של הזמר האלגיראי שאב חאלד), "סערת רגשות" (מילים: דורון דוידסקו, לחן: אבשלום צוברה), "אני עוזב" (מילים: דוד חלפון, לחן: אביחי מליחי), ו"את לי שיר" (מילים ולחן: אביחי מליחי) אריה ברקוביץ' עיבד את שירי האלבום (שניים מהם במשותף עם אבשלום צוברה), מלבד שיר אחד, שעובד על ידי אלי לוזון.
אלבום זה נחשב בעיניי רבים למוצלח ביותר של משה מכל אלבומיו.