סביו משני הצדדים - של אביו, יצחק ינקו, ושל אמו, קלרה מוסקוביץ', נפלו כחיילים בצבא הרומני במלחמת העולם הראשונה בקרבות להגנת רומניה מפני הצבא הגרמני הפולש. קרול ינקו למד בבית הספר ובתיכון בעיר הולדתו (חוץ מתקופה קצרה בתיכון בעיר אלבה יוליה בטרנסילבניה, אחרי שבהתחלה לא התקבל בתיכון בחרלאו בגלל בקשת הוריו להעלות לישראל) ועבר את בחינות הבגרות בתיכון "קוסטקה נגרוצי" ביאשי.
בשנת 1963 המשפחה עזבה את רומניה.
קרול ינקו סיים בהצטיינות תואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים.
המשיך לאחר מכן לימודי דוקטורט בספרות ובמדעי רוח באוניברסיטת אקס-אן-פרובאנס בצרפת.
הוא מכהן כעת כפרופסור להיסטוריה בת זמננו באוניברסיטת ע"ש פול ואלרי בעיר מונפלייה. כמו כן הוא מנהל את המרכז ללימודים ומחקר יהודים במונפלייה. קרול ינקו הוא יושב ראש אגודת הידידים של "ז'יל איזאק" ויושב ראש שותף של הברית להבנה יהודית -נוצרית - (Entente judéo-chrétienne).
אשתו, דניאל ינקו-אגוּ, מנהלת מחקרים בCNRS (המרכז הלאומי ל מחקר מדעי)
היא מומחית בתולדות דרום צרפת. בנם, מיכאל ינקו מנהל את המרכז היהודי "משה בן מימון" (Maïmonide) במונפלייה, ומרצה באוניברסיטת קלוז'. בתו שרה היא צ'לנית בצרפת.
עבודותיו.
חלק גדול ממחקריו וספריו של קרול ינקו מתמקדים בתולדות יהודי רומניה במחצית השנייה של המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20, תקופת רומניה המודרנית. הם מתייחסים לתקופת המאבק לאמנציפציה, לשנות התאזרחות היהודים, ואחר כך לתקופה שבין מלחמות העולם (שנות "רומניה הגדולה"), כמו כן הוא עוקב אחרי התפתחות האנטישמיות בחוגים הפוליטיים והאינטלקטואליים הרומנים עד לשיאה עם חוקי הדיקטטורה המלכותית והאמצעים האלימים ושל השמדה פיזית מימי משטר אנטונסקו.
קרול ינקו כתב גם מסה על תולדות האנטישמיות מימי קדם ועד ימינו, שכותרתה "המיתוסים המכוננים של האנטישמיות" היא כנראה מעין הד לכותרת הספר ה"אנטי-ציוני" של ההוגה האקס-קומוניסט הצרפתי רוז'ה גארודי.
ספרים שפרסם:
קישורים חיצוניים.
הרצאה קצרה של קרול ינקו בסימפוזיון "ספרדים ויהודים ממקומות אחרים"
Espace Rachi מרחב רש"י - נובמבר 2006
ישראל גוטסדינר
בני רוזנבאום
פרנק דה בור
פרנציסקוס "פרנק" דה בור (בהולנדית: Franciscus "Frank" de Boer; נולד ב-15 במאי 1970 בהורן) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת המגן, ומאמן כדורגל בהווה. פרנק הוא אחיו התאום של הכדורגלן רונאלד דה בור.
קריירת מועדונים.
דה בור החל את הקריירה שלו כמגן שמאלי באייאקס לפני שעבר לתפקיד הבלם, תפקיד אותו מילא במשך שנים רבות בנבחרת הלאומית של הולנד.
במשך עשור בהן שיחק באייאקס, זכה דה בור עם הקבוצה בגביע אופ"א 1991/1992 ובליגת האלופות בעונת 1994/1995, בנוסף לחמש אליפויות הולנד ושני גביעים מקומיים.
בינואר 1999, פרנק ואחיו התאום רונלד חתמו בברצלונה תמורת 22 מיליון אירו.
בשנת 2000 סבל פרנק מכך שנמצא כי השתמש בחובר אסור בשם ננדרולון , הוא הושעה, אך חזר לפעילות לאחר שערעור שהגיש התקבל ועונשו בוטל.
לאחר חמש עונות עבר מברצלונה לגלאטסראיי הטורקית בקיץ 2003.
בינואר 2004, חתם דה בור בגלאזגו ריינג'רס הסקוטית בה שיחק גם אחיו התאום רונאלד. הוא עזב את ריינג'רס באותה השנה יחד עם אחיו ועבר לשחק את שארית הקריירה שלו בקטר בקבוצת א-ריאן.
באפריל 2006 הודיע דה בור על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית.
דה בור נחשב למנהיג מלידה ושימש קפטן הנבחרת ההולנדית עד פרישתו אחרי יורו 2004. הוא נחשב למגן מוכשר, שמפצה על איטיותו בעבודה קשה ומרובה.
דה בור שיחק לראשונה במדי נבחרת הולנד בספטמבר 1990 מול נבחרת איטליה. דה בור שותף ב-113 משחקים של הנבחרת, ובכך היה שיאן ההופעות של הנבחרת עד שאדווין ואן דר סאר שבר את השיא במונדיאל 2006.
דה בור ייצג את הולנד במונדיאל 1994, במונדיאל 1998, ביורו 1992 וביורו 2000. דה בור זכור בשל שתי החמצות פנדלים במעמד חצי גמר יורו 2000 מול איטליה. לזכותו של דה בור זכור בישולו לדניס ברגקאמפ בדקה האחרונה של משחק רבע הגמר במונדיאל 1998 שהוביל את הולנד לנצח את ארגנטינה ולהעפיל לחצי הגמר.
ב-29 במרץ 2003, במשחק ביתי נגד צ'כיה, הפך דה בור לכדורגלן ההולנדי הראשון שהגיע למאה הופעות במדים הלאומיים. הוא סיים את הקריירה הבינלאומית לאחר שפציעה אילצה אותו להתחלף במשחק רבע גמר יורו 2004 נגד שוודיה. עקב הפציעה פספס גם את שלב חצי הגמר בו הפסידה נבחרת הולנד לפורטוגל.
קריירה כמאמן.
דה בור הכריז על פרישתו מכדורגל באפריל 2006 אחרי שמיעט לשחק בקבוצת א-שמאל בקטר.
במהלך מונדיאל 2010, היה דה בור עוזרו של מאמן נבחרת הולנד ברט ואן מרוויק יחד עם כדורגלן העבר פיליפ קוקו. הולנד הגיעה עד לגמר בו הפסידה לספרד בדקות הסיום של הארכה.
אייאקס.
החל משנת 2007 שימש דה בור כמאמן באייאקס ואחראי על מחלקת הנוער עד למינויו בדצמבר 2011 למאמן קבוצת הבוגרים.
ב-6 בדצמבר 2010, לאחר התפטרותו של מרטין יול, מונה דה בור למאמן הקבוצה הבוגרת של אייאקס. המשחק הראשון אותי ניהל היהי במסגרת ליגת האלופות נד מילאן. אייאקס ניצחה 0–2 במשחק שהתקיים בסן סירו. בהמשך אותה העונה הוביל דה בור את אייאקס לאליפות הולנד.
ב-27 באפריל 2014 זכה דה בור בתואר האליפות הרביעי שלו עם אייאקס, המאמן הראשון שהשיג זאת בליגה ההולנדית. יתר על כן, זה סימן את הפעם הראשונה שאייאקס זכתה אי פעם בארבעה תוארי אליפות ברצופית. דה בור זכה בשלב זה בסך הכל בתשע אליפויות הולנד עם אייאקס כשחקן וכמאמן, שיא כל הזמנים. עם זאת, עונת 2014/2015 הייתה חלשה ואייאקס סיימה במקום השני, 17 נקודות אחרי פ.ס.וו. איינדהובן.
ב-11 במאי 2016 הודיע ​​דה בור על התפטרותו מאימון אייאקס לאחר שהקבוצה שוב איבדה את תואר האליפות במשחק האחרון של העונה.
אינטר מילאנו.
ב-8 באוגוסט 2016 מונה למאמנה של אינטר במקומו של רוברטו מנצ'יני בחוזה לשלוש שנים.
המשחק הראשון אותו ניהל היה הפסד 2:0 בחוץ מול קייבו ורונה ב-21 באוגוסט. לאחר המשחק ספג ביקורת רבה על כך ששיחק עם שלושה בלמים, דבר אותו מעולם לא עשה באייאקס. הקבוצה גילתה חוסר יציבות והתקשתה גם בליגה האירופית כאשר הפסידה במשחק הפתיחה 0–2 בבית להפועל באר שבע ו-3–1 לספרטה פראג. אינטר סיימה אחרונה בשלב הבתים עם שש נקודות בלבד.
לאחר ארבעה הפסדים רצופים, דבר שדרדר את הקבוצה עד למקום ה-12 בסרייה א', פוטר דה בור ב-1 בנובמבר מתפקידו לאחר 85 ימים בלבד בהם היה בתפקיד.
קריסטל פאלאס.
ב-26 ביוני 2017 מונה למאמנה של קריסטל פאלאס מהפרמיר ליג בחוזה לשלוש שנים.
דה בור פוטר מתפקידו כעבור 10 שבועות בלבד כאשר פאלאס הפסידה בארבעת משחקי הליגה הראשונים שלהם מבלי לכבוש שער אחד - הקבוצה הראשונה מזה 93 שנים שפותחת עונה ללא שער לאחר ארבעה מחזורים. הוא עזב את המועדון לאחר שניהל אותה במשך 450 דקות בלבד, מה שהפך אותו למאמן שאימן קבוצה הכי מעט זמן בעידן הפרמייר ליג. (מבחינת מספר משחקים, לא מספר ימים).
בהתייחסו לתפקידו של דה בור בקריסטל פאלאס, תיאר ז'וזה מוריניו את דה בור כ"מאמן הגרוע ביותר בתולדות הפרמייר ליג".
אטלנטה יונייטד.
ב-23 בדצמבר 2018 מונה למאמן אטלנטה יונייטד מליגת ה-MLS.
בעונתו הראשונה זכתה הקבוצה גם בגביע הפתוח בארצות הברית וגם בגביע קמפונס, בעוד ב-MLS סיימה הקבוצה במקום השני במזרח.
ב-24 ביולי 2020, לאחר שלושה הפסדים במסגרת MLS is Back Tournament, אטלנטה ודה בור סיכמו לסיים את התקשורת ביניהם.
נבחרת הולנד.
ב-23 בספטמבר 2020 מונה למאמנה של נבחרת הולנד במקומו של רונלד קומאן שעזב לטובת ברצלונה. דה בור חתם על חוזה עד 2022.
ב-7 באוקטובר ערך בכורה כמאמן במשחק ידידות נגד מקסיקו, משחק שהסתיים בהפסד של הבנחרת ההולנדית 0–1.
ב-29 ביוני 2021 פוטר דה בור אחרי הפסד הנבחרת 2-0 לנבחרת צ'כיה, בשלב שמינית הגמר בטורניר יורו 2020, אחרי שלב בתים מוצלח שכלל שלושה ניצחונות משלושה משחקים.
חיים אישיים.
דה בור נשוי ואב לשלוש בנות. אחת מעיניו נפגעה כאשר עבר טיפול קשתית העין השמאלית שלו נתקעה, כך שהאישון כבר לא מתרחב או מתכווץ, וכך נראה כאילו יש לו שתי עיניים בצבעים שונים.
האבירים הטבטוניים
הליגה ההנזטית
כשות
כְּשׁוּת (שם מדעי: Cuscuta) הוא סוג צמחים ממשפחת החבלבליים, המונה כ-170 מינים שהם צמחים טפיליים.
השם העברי.
בתעשיית הבירה מבלבלים לא פעם בין הכְּשׁוּת לבין הכְּשׁוּתָנִית - שהם צמחים נפרדים. הכשותנית היא המשמשת בתעשייה זו. האקדמיה ללשון העברית טבעה את המושג כָּשׁוּת לציון הרכיב בייצור הבירה. בספרות חז"ל מוזכר הכשות בשמו הארמי "כשותא".
תיאור.
מיני הכשות הם עשבים חד-שנתיים או רב-שנתיים, חסרי כלורופיל וחסרי עלים ושורשים. לגבעולים צורה גלילית והם נכרכים על ענפי צמחים אחרים, תוך שהם מפתחים איברי מציצה המגיעים עד לשיפה של הפונדקאי ומקבלים חומרים אורגניים הדרושים לקיומם. הפרחים קטנים, ערוכים בקרקפות, דו-מיניים ולהם עטיף כפול, 4-5 עלי-גביע, כותרת דמוית פעמון שהיא בעלת 4-5 אונות, אבקנים המצויים כמספר עלי-הכותרת ושחלה בת 2 מגורות.
ההאבקה נעשית על ידי חרקים הניזונים מצוף הכשות. פרי הכשות הוא הֶלְקֵט המכיל זרע אחד עד ארבעה והוא נפתח על ידי קרע המצוי בו. הזרעים נובטים על הקרקע והם חסרי פסיג. שורשון קצר מחבר את הצמח הצעיר לאדמה והוא צומח תוך "גישוש" אחרי צמח אחר. לאחר שהוא נתקל בצמח, הוא כורך סביב הצמח את איברי-המציצה. לאחר-מכן השורשון הצעיר מתייבש והכשות מאבדת את הקשר לאדמה והופכת להיות טפילה על צמח אחר, פונדקאי.