שרה ברייטמן היא זמרת-יוצרת בריטית שהפכה לאחד מהמוזיקאים המצליחים ביותר בכל הזמנים. ברייטמן שרה את שיר הנושא של המחזמר המצליח ביותר בכל הזמנים: "פנטום האופרה" (1986). אלבום המחזמר, "The Phantom of the Opera", נמכר בלמעלה מ-40 מיליון עותקים ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
בשנת 1996, הוציאה ברייטמן ביחד עם אנדראה בוצ'לי את השיר "Time to Say Goodbye", שהפך לשיר הנמכר ביותר בכל הזמנים בגרמניה ולאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, עם מכירות של למעלה מ-12 מיליון עותקים. אלבומה "Timeless", קיבל למעלה מ-21 תוארי פלטינה, זהב וכסף בשלל מדינות שונות. בנוסף לכך, אלבומה "La Luna", הפך לאחד מהאלבומים הקלאסיים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, תוך שקיבל את מעמד הזהב בארצות הברית על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
במרוצת השנים קיבלה ברייטמן למעלה מ-200 תוארי זהב, כסף ופלטינה ב-38 מדינות שונות, מה שהופך אותה לאחד מהמוזיקאים הבודדים בהיסטוריה שהצליחו לעשות זאת.
תארים.
פרסים אחרים.
הנתונים לקוחים מהמקור שלהלן.
פרנצ'סקה מאן
פרנצ'סקה מנהיימר-רוזנברג (בפולנית: Franciszka Manheimer-Rosenberg), שנודעה בשם פרנצ'סקה מאן (בפולנית: Franceska Mann; 4 בפברואר 1917 – 23 באוקטובר 1943) הייתה בלרינה יהודיה בפולין, שנספתה בשואה תוך גילוי גבורה.
ביוגרפיה.
פרנצ'סקה מאן נולדה בפולין בשנת 1917. לפני מלחמת העולם השנייה התגוררה בוורשה ולמדה בבית ספר למחול. ב-1939 השתתפה בתחרות בין לאומית למחול בבריסל ודורגה במקום הרביעי מבין 125 רקדני הבלט הצעירים שהשתתפו בתחרות. היא נחשבה לאחת מהיפות והמבטיחות מבין הרקדניות הצעירות בפולין, במחול קלאסי ובמחול מודרני. עם חברותיה באותה עת נמנו הזמרת והשחקנית ויירה גראן והשחקנית סטפניה גרודזינסקה .
בתחילת מלחמת העולם השנייה עבדה כרקדנית במועדון לילה ידוע בוורשה. כשרוכזו יהודי ורשה בגטו היא הועברה ל"מלון פולסקי" בצד הארי של ורשה, שבו רוכזו יהודים מיוחסים, מרביתם בעלי אזרחות זרה.
ב-23 באוקטובר 1943 היא נכללה במשלוח של 1,700 יהודים שהגיעו למחנה אושוויץ-בירקנאו, אף שנאמר להם שהם יוסעו לשווייץ לשם החלפה בשבויי מלחמה גרמנים. על גורלה בהמשך היום יש גרסאות שונות, אך עולה מהן שהיא ירתה למוות באיש האס אס יוזף שילינגר, כנראה באמצעות אקדחו שלקחה ממנו, ובירייה נוספת פצעה את איש האס אס וילהלם אמריך . מעשה זה גרם להתקוממות של יתר הנשים שבאותו חדר, ולרציחתן בידי תגבורת שהוזעקה למקום.
פרנצ'סקה מאן מוזכרת בספרו של פיליפ מולר "עד ראייה באושוויץ - שלוש שנים בתאי הגזים" ובעדותו של יז'י טבאו, אסיר באושוויץ-בירקנאו, שהוגשה במשפטי נירנברג.
ב-1 בספטמבר 2019 להקת "בלט ירושלים" העלתה לראשונה במרכז סוזן דלאל את המופע "ממנטו – הריקוד האחרון באושוויץ של פרנצ'סקה מאן".
מכבי דימונה
Somewhere Only We Know
Somewhere Only We Know הוא שיר שבוצע על ידי להקת הרוק האלטרנטיבי קין. השיר יצא לאור בשנת 2004.
רקע.
השיר נכלל באלבום הבכורה של הלהקה Hopes and Fears שיצא בשנת 2004. הוא יצא כסינגל הראשון ממנו ונחשב לאחד מהמצליחים ביותר בעולם לשנה זו, וזכה בתוארי זהב ופלטינה במספר מדינות.
השיר דורג במקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי. הוא נחשב לנמכר ביותר של הלהקה, עד ליציאתו של הסינגל Is It Any Wonder? בשנת 2006.
הדמו הראשון הולחן על ידי טיים רייס-אוקסלי חבר הלהקה בערך בשנת 2001. הוא אמר "חשבתי על משהו כמו השיר של דייוויד בואי "Heroes". זה היה מהחומרים הראשונים שהקלטנו עבור האלבום". לאחר עזיבתו של הגיטריסט דומיניק סקוט את הלהקה הוקלטה גרסת דמו עם פסנתר "יאמהה CP70" במקום ליווי גיטרה. קין הקליטה את השיר בגרסה סופית לאלבום בשנת 2003 באולפני הליאוסנטריק. שנתיים לאחר מכן ביצעה קין את השיר, לצד שיר נוסף שלה בקונצרט הרוק לייב 8.
גרסת דמו לשיר דלפה לרשת האינטרנט בשנת 2004. הגרסה מכילה אורך שונה (4:24) וברידג' נוסף.
לשיר נוצרו שלוש גרסאות:גרסה בריטית, גרסה אמריקאית וגרסה המיועדת לארצות הברית ולשאר העולם.
גרסתה של לילי אלן.
בשנת 2013 פרסמה הזמרת הבריטית לילי אלן גרסת כיסוי לשיר. גרסתה של אלן יצאה לאור ב-10 בנובמבר 2013 בבריטניה דרך חברות התקליטים Regal ופרלופון בפורמט של הורדה דיגיטלית. השיר היה לפסקול לפרסומת חג המולד של חברת John Lewis &amp; Partners לשנה זו, ונכלל גם באלבומה השלישי של אלן, Sheezus. גרסה זו של השיר הגיעה לפסגת מצעד הסינגלים הבריטי, והיה לשיר השלישי של אלן שמגיע להישג זה.
Leaving on a Jet Plane
"Leaving on a Jet Plane" (בעברית: עוזב במטוס סילון) הוא שיר שכתב ג'ון דנוור בשנת 1966, השם המקורי של השיר היה "Babe, I Hate to Go", כפי שהופיע באלבום האולפן של דנוור "John Denver Sings", אבל המפיק שלו מיט אוקון שכנע אותו לשנות את השם. פיטר, פול ומרי הקליטו את השיר לאלבום "Album 1700" משנת 1967, אך הוציאו אותו כסינגל רק ב-1969.
השיר היה להיטם הגדול ביותר של פיטר, פול ומרי, והיחיד שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האמריקני, בילבורד הוט 100. השיר שהה במשך שלושה שבועות בראש מצעד easy listening. בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים שימש השיר בסיס לפרסומות של חברת התעופה יונייטד איירליינס. השיר הגיע גם לראש המצעדים בקנדה, ולמקום שני במצעד הסינגלים הבריטי ובמצעד הסינגלים האירי בפברואר 1970.
ב-1969 הקליט דנוור גרסה של השיר באלבום הבכורה שלו "Rhymes &amp; Reasons", והקליט אותו מחדש בשנת 1973 עבור האלבום "John Denver's Greatest Hits". גרסה זו מושמעת עם כתוביות הסיום של הסרט "שומר חוק" משנת 2011.
תביעה משפטית.
ב-1980 הוגשה תביעה נגד הלהקה הבריטית ניו אורדר. ג'ון דנוור טען שקטע נגינה בגיטרה בסינגל "Run 2" של הלהקה מבוסס על "Leaving on a Jet Plane". פשרה שהתקבלה מחוץ לבית המשפט הבטיחה שהשיר לא יצא בעיבוד המקורי.
אולדזימיר מאקיי
אולדזימיר אולדזימיראביץ' מאקיי (בבלארוסית: Уладзі́мір Уладзі́міравіч Маке́й; נולד ב-5 באוגוסט 1958 במחוז הרודנה, בלארוס) הוא פוליטיקאי בלארוסי המשמש כשר החוץ של בלארוס מאז 2012.
ביוגרפיה.
אולדזימיר מאקיי נולד בכפר נייקרשביצ'י , שבמחוז המשנה קרליץ, שבהורדנה, בלארוס הסובייטית. הוא סיים את לימודיו במכון הפדגוגי לשפה זרה במינסק בשנת 1980. הוא שירת בכוחות המזוינים של ברית המועצות ובכוחות המזוינים של בלארוס לאחר פירוק ברית המועצות ופרש בשנת 1993 כקולונל.
בשנת 1993 סיים את לימודיו באקדמיה הדיפלומטית האוסטרית ושירת במשרד החוץ כמזכיר מספר מחלקות (מחלקת מידע ושיתוף פעולה הומניטרי, ניתוח ותחזית, לשכת השר, שירות פרוטוקול המדינה).
בשנים 1996–1999 עבד בשגרירות בלארוס בצרפת כיועץ וייצג במקביל את בלארוס במועצת אירופה.
בשנת 2000–2008 שימש כעוזרו של נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו ובשנים 2008—2012 היה ראש סגל הנשיא.
מאז 20 באוגוסט 2012 הוא מכהן בקבינט כשר החוץ.
מאקיי דובר בלארוסית, רוסית, גרמנית ואנגלית.
אש קאצ'ם
משרד החוץ של בלארוס
משרד החוץ של בלארוס (בבלארוסית: Міністэрства замежных спраў Рэспублікі Беларусь) הוא משרד בממשלת בלארוס המפקח על קשרי החוץ של בלארוס.
שר החוץ הנוכחי הוא אולדזימיר מאקיי, מאז 2012.
Ministry of Foreign Affairs (Belarus)
די.סי. נגד מארוול
די.סי. נגד מארוול (באנגלית: DC vs. Marvel) היא מיני-סדרה ואירוע קרוסאובר, שפורסם בחוברות הקומיקס ביקומי DC ומארוול על ידי החברות DC קומיקס ומארוול קומיקס, ונמשך לאורך ארבע חוברות בין אפריל למאי 1996. את הסיפור כתבו רון מארז ופיטר דייוויד, ודן ג'ורגנס וקלאודיו קסטליני איירו אותו.
זהו איננו שיתוף הפעולה הראשון בין שתי חברות ההוצאה לאור, וקדמו לו תשע חוברות וואן-שוט שהתפרסמו במהלך שנות ה-70 וה-80. עם זאת, אז היו אלה מפגשים בודדים בין גיבור-על אחד לאחר במציאות חלופית. במקרה זה, שלל הדמויות נפגשו כולן בהמשכיות העיקרית. בעלילה, שני אחים אלים נאבקים זה בזה בקרב אימתני, כשכל אחד מהם מיוצג על ידי גיבורי היקום שלו. תוצאות המלחמה בין היקומים נקבעו לפי הצבעת הקהל, בעמדות שהוצבו בחנויות השונות בארצות הברית.
הכותרת אשר עיטרה את המיני-סדרה השתנתה לאורך ארבע החוברות, זאת בהתאם לזהות המוציאה לאור בפועל. כך החוברת הראשונה וזו האחרונה נקראו "די.סי. נגד מארוול קומיקס" ("DC versus Marvel Comics") כש-DC ביצעה את ההפצה, בעוד שתי האמצעיות נקראו "מארוול קומיקס נגד די.סי." ("Marvel Comics versus DC") כשמארוול ביצעה את ההפצה. בנוסף לסדרה הראשית, שתי החברות הוציאו תחת החותם המשותף "Amalgam Comics" עוד 12 חוברות קשורות שהרחיבו את עלילת הסיפור. הפופולריות לה אירוע זה זכה הולידה שיתוף פעולה גדול נוסף בתחילת שנות ה-2000, "ליגת הצדק/האוונג'רס".
עלילה.
במהלך לילה "שגרתי" בניו יורק, גיבור-העל ספיידרמן נלחם בפושעים. הוא נמשך אל סמטה ממנה בוקע אור חזק, ונתקל בנבל-העל ג'וקר המגיע מיקום מקביל. במקביל, ג'אגרנוט נלחם באקס-מן ברחובות וסטצ'סטר. לפתע, הוא עובר בפתאומיות אל יקום מקבל ונתקל בסופרמן. בדומה לאירועים אלו, שלל גיבורים ונבלים נוספים עוברים בפתאומיות ליקומים מקבילים. התערערותה של המציאות והיקום מובילים לתבהלה בציבור, ואי ההבנה הכוללת מובילה לקרבות קשים בין הגיבורים והנבלים מהיקומים השונים. במעמקי החלל, הספקטר חש בהשפעה חיצונית על האירועים.