בעת העתיקה העיר הייתה ידועה בשם "באקטרה", שניתן לה על ידי היוונים, וזהו מקור השם באקטריה שניתן לאזור שבו שכנה העיר. העיר הייתה מרכז חשוב של הדת הזורואסטרית ובימי הביניים הייתה אחד המרכזים הכלכליים והתרבותיים של העולם המוסלמי המזרחי. אחד המלומדים הגדולים שיצאו ממנה הוא חיוי הבלכי היהודי. היא נהרסה בידי ג'ינגיס חאן בשנת 1220 ושוב על ידי טימור לנג במחצית השנייה של המאה ה-14, אך נבנתה חלקית מחדש מאוחר יותר. בתחילת המאה ה-20 היו בעיר לא יותר מ-500 בתים של אפגנים מקומיים וכן קהילה יהודית קטנה. במהלך המאה ה-20 העיירה הורחבה ועברה תהליך מודרניזציה קל, והיא ידועה כיום עבור תעשיית הכותנה שלה. בקרבת העיר נמצאים מונומנטים ששרדו מימי הביניים, וכן מוזיאון לארכאולוגיה שנפגע מספר פעמים במהלך מלחמת אפגניסטן.
באלך
דן ריינולדס
דניאל קולטר "דן" ריינולדס (באנגלית: Daniel Coulter Reynolds; נולד ב-14 ביולי 1987) הוא מוזיקאי אמריקאי, ידוע בעיקר כסולן של הלהקה Imagine Dragons. הוא הוציא גם מיני-אלבום בשם "Egyptian", אלבום דואט עם אשתו, איה וולקמן (מלהקת ניקו וגה).
ראשית חייו.
ריינולדס, השביעי מבין תשעה אחים, נולד ב-14 ביולי 1987 בלאס וגאס, בנם של כריסטן (לבית קאליסטר, Callister) ושל רונאלד ריינולדס. שניהם נולדו בנבדה, ודן הוא בן לדור הרביעי של המשפחה שם. הוא קיבל את דרגת Eagle Scout ב-2005. בגיל 19, כחבר במורמונים, הוא התנדב כמיסיונר במשרה מלאה בנברסקה למשך שנתיים.
קריירה.
אימג'ין דרגונס (2008-הווה).
ריינולדס לא רצה להפוך למוזיקאי מקצועי בין השאר מכיוון שחברו ללהקה, ויין סרמון, אמר לו: "אל תעשה מוזיקה מפני שאתה רוצה לעשות מוזיקה - תעשה מוזיקה אם אתה חייב לעשות מוזיקה". אחרי שהחל ללמוד באוניברסיטת בריגהאם יאנג, ריינולדס גילה שהוא לא יכול לעשות "שום דבר אחר" והתחייב לעשות קריירת מוזיקה מקצועית. ביוטה, ריינולדס פגש וגייס את ויין סרמון והמתופף אנדרו טולמן וכך נוצרה Imagine Dragons. עם ריינולדס כסולן הלהקה, זכתה הלהקה בפרס "תחרות הלהקות" (Battle of the Bands) באוניברסיטת בריגהאם יאנג ובתחרויות מקומיות אחרות. הבסיסט בן מק'קי (Ben McKee) הצטרף ללהקה בלאס וגאס והמתופף דניאל פלצמן, גם הוא חבר של סרמון ממכללת ברקלי למוזיקה, השלים את הרכב הלהקה. בשנת 2009 הוציאו מיני-אלבום ששמו כשם הלהקה.
הלהקה התמקמה מחדש בלאס וגאס שם התרחשה הפריצה הראשונה הגדולה שלהם כשסולן להקת טריין חלה זמן קצר מאוד לפני פסטיבל שהיה אמור להיערך בלאס וגאס ב-2010.
Imagine Dragons נקראו להחליף את טריין והופיעו מול קהל של יותר מ-26,000 אנשים. מגזינים ועיתונים מקומיים רבים שיבחו את הלהקה. את המיני-האלבום השני שלהם, "Hell and Silence", הוציאה הלהקה בשנת 2010, ובשנת 2011 הוציאו את "It's Time".
בנובמבר 2011 הם חתמו על חוזה עם אינטרסקופ רקורדס והחלו לעבור עם המפיק זוכה פרס גראמי אלכס דה קיד (Alex da Kid).
הלהקה קיבלה חשיפה בעקבות אלבום הבכורה המצליח שלהם, "Night Visions", שיצא לאור בספטמבר 2012 והגיע למקום השני במצעד האלבומים של ארצות הברית בילבורד 200. הוא כלל בין השאר את השירים "It's Time", "Radioactive" ו-"Demons" שזכו להצלחה רבה.
בשנת 2015 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "Smoke + Mirrors".
בשנת 2017 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי, "Evolve".
בשנת 2018 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי, "Origins".
בשנת 2021 הוציאה הלהקה את אלבומה החמישי, "Mercury – Act 1".
ולאחר מכן בשנת 2022 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי והחלק השני של האלבום החמישי "Mercury - act 2"
באקטרה
רקטות ריצוף
אפל (חברה)
ענוג הוא הלילה
ענוג הוא הלילה (באנגלית: Tender is the Night) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי פרנסיס סקוט פיצג'רלד. היה זה הרומן הרביעי שלו והאחרון שסיים במלואו. שם הספר לקוח מן הפואמה "אודה לזמיר" מאת ג'ון קיטס. מדובר ברומן פסיכולוגי מעמיק ורב-מישורי שבמרכזו עומדת פרשת התדרדרותו של פסיכואנליטיקאי אמריקאי צעיר ואידיאליסטי על רקע הניוון של חברת השפע באירופה בין שתי מלחמות העולם. בעיניו של פיצג'רלד ספר זה מהווה את פסגת יצירתו. ביצירה זו, כמו בכל ספריו, העלילה איננה העיקר אלא הערותיו המבריקות, תובנותיו והבחנותיו הדקות על נפש האדם ועל תקופתו, הנובעות ממנה. יחד עם עולם הדימויים העשיר של יצירתו. ביצירה זו ישנם מאפיינים מובהקים מן האקזיסטנציאליזם.
בשנת 1932 אושפזה אשתו של פיצג'רלד, זלדה סאייר פיצג'רלד, בשל מחלת הסכיזופרניה בבולטימור שבמרילנד. הסופר שכר את אחוזת "לה פיי" בפרבר של טוסון כדי לעבוד שם על הספר הזה, סיפור עלייתו ונפילתו של דיק דייבר, פסיכואנליטיקאי צעיר ומבטיח ואשתו, ניקול, שהיא גם מטופלת שלו. היה זה הרומן הראשון של פיצג'רלד לאחר תשע שנים, והאחרון שישלים. במהלך עבודתו על הספר הגיע פעמים אחדות לחסרון כיס ונאלץ ללוות מן המו"ל והסוכן שלו ולכתוב סיפורים קצרים לכתבי עת מסחריים. שנות ה-30 הראשונות של המאה ה-20, שבהן הגה פיצג'רלד וכתב את הספר, היו השנים האפלות ביותר של חייו, והרומן, שלא במפתיע, משקף אותן ביסודות הקודרים שבו.
שתי גרסאות של הרומן קיימות בדפוס. הראשונה, שיצאה לאור ב-1934, עושה שימוש בהבזקי-זיכרון (Flashbacks); הגרסה השנייה, המתוקנת, בעריכת ידידו של פיצג'רלד, המבקר הנודע מלקולם קאולי על סמך הערות לעיבוד שהניח פיצג'רלד, ערוכה כרונולוגית ויצאה לאור לראשונה לאחר מות הסופר, ב-1948. מבקרי ספרות העלו השערה, לפיה התעורר הצורך בגרסה המתוקנת של מקאולי עקב הסקירות השליליות שנכתבו לגבי מבנה הזמנים בגרסה הראשונה של הספר.
ב-1998 הציבה "הספרייה המודרנית" את "ענוג הוא הלילה" במקום ה-28 ברשימתה ל-100 הרומנים הטובים ביותר שנכתבו בשפה האנגלית של המאה ה-20.
תקציר עלילה.
דיק וניקול דייבר הם בני זוג מן החוג הנוצץ, ששוכרים וילה בדרום צרפת ומקיפים עצמם בחוג ידידים, רובם אמריקאים. באתר הנופש שוהות גם רוזמרי הויט, שחקנית צעירה, ואמה. רוזמרי נסחפת אל חוג ידידיהם של הזוג דייבר; היא מתאהבת בדיק וניקול מאמצת אותה כחברה קרובה. דיק משתעשע תחילה באפשרות לנהל רומן עם רוזמרי, רעיון שהוא מגשים לבסוף כעבור שנים.
אירועים שונים, משכרות ועד רצח, מתרחשים בחיי הזוג דייבר וידידיהם ומסבכים אותם. בהמשך נחשפת היסטוריית היחסים בין דיק דייבר לאשתו, שאותה קיבל לטיפול עקב נוירוזה קשה ומורכבת, שמקורה ביחסיה הסבוכים עם אביה המתעלל. דיק נושא לאישה את ניקול, על אף התנגדות מצדדים שונים, וכספה משמש לקניית שותפות לדיק במרפאה שווייצרית ולמימון אורח חייהם הפזרני עד קיצוניות. עם הזמן, דיק מתדרדר לשתיינות ולתקריות עם המשטרה, ושותפו קונה ממנו את חלקו במרפאה. האיזון בין בני הזוג משתנה באופן דרסטי - ככל שדיק נחלש ומתערער, ניקול מתחזקת והולכת. דיק נקלע למצבים מביכים עם ילדיו ועם ידידים, ובסופו של דבר ניקול מתגרשת ממנו ונישאת לטומי ברבאן, שעמו ניהלה פרשת אהבים. אחותה של ניקול, שהתנגדה מלכתחילה לקשר ביניהם, משום שראתה בדיק טפיל שלטש עיניו אל ירושתה של ניקול, מסכמת לבסוף, "זה מה שהוא חונך לעשות".
חיבור הספר.
פיצג'רלד התחיל לעבוד על רומן חדש סמוך מאוד למועד פרסומו של גטסבי הגדול באפריל 1925. תוכניתו המקורית הייתה לספר את סיפורו של פרנסיס מלארקי, טכנאי הוליוודי צעיר, המסייר בריביירה הצרפתית עם אמו השתלטנית. פרנסיס היה אמור להתרועע עם קבוצה של גולים אמריקאים עשירים, מבריקים ומקסימים (על פי ג'רלד ושרה מרפי וכמה מידידיהם), קשר המפורר אותו בהדרגה ובסופו של דבר, מביא אותו להריגת אמו. פיצג'רלד התכוון במקור לקרוא לרומן "היריד העולמי" אבל שקל גם את "הטיפוס שלנו" ואת "הנער שהרג את אמו". הדמויות המבוססות על הזוג מרפי נקראו במקור סת ודינה פייפר, ופרנסיס היה אמור להתאהב בדינה - מצב שיאיץ את תהליך התפוררותו.
פיצג'רלד כתב כמה פרקים לגרסה זו של הרומן בשנים 1925 ו-1926, אבל לא הצליח לסיים אותו. כמעט כל מה שכתב הגיע בסופו של דבר אל היצירה הגמורה בצורה שונה. הגעתו של פרנסיס אל הריביירה עם אמו, וכניסתו לעולמו של הזוג פייפר, הומרה בסופו של דבר להגעתה של רוזמרי הויטס עם אמה וכניסתה לעולמם של דיק וניקול דייבר. דמויות שנותרו בגרסה המוקדמת הזו נשארו ברומן הסופי, בייחוד אייב ומרי נורת' (במקור גרנט) והזוג מק-קיסקוס. אירועים אחדים, כמו הופעת רוזמרי וסצינות מוקדמות על חוף הים, ביקורה באולפן הסרטים בריביירה וסעודת הערב בווילה של הזוג דייבר, הופיעו כולם בגרסה המקורית, אבל עם פרנסיס בתפקיד הנוכרי פעור-העיניים, שבהמשך תמלא אותו רוזמרי. כמו כן, הפרק שבו דיק השיכור מקבל מכות ממשטרת רומא, נכתב גם הוא בגרסה ראשונה זו (עם פרנסיס כקורבן המוכה); תיאור זה התבסס על מקרה אמיתי, שקרה לפיצג'רלד ברומא ה-1924.
תרגומים לעברית.
הספר יצא לאור לראשונה בעברית בסדרת ספרייה לעם של עם עובד בשנת 1973, בתרגומה של אסתר כספי. בשנת 2016 יצא הספר בתרגום חדש של חוה כפרי בהוצאת אוריון. תרגום זה מוער וכולל מבוא על התקופה, על "הדור האבוד" ועל הקשר בין סקוט וזלדה פיצג'רלד לדמויות גיבורי הספר, דיק וניקול דייבר.
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה.
ב-1962 הופק הסרט ענוג הוא הלילה המבוסס על הסרט.
ב-1985 שודרה ב-BBC מיני-סדרה המבוססת על הספר לפי תסריט שכתב דניס פוטר, ובכיכובם של מרי סטינבורגן ופיטר שטראוס בתפקידי ניקול ודיק.
אליפות וימבלדון 1926