מטוס האקס מגיע כדי לאסוף את הארבעה ונקלע לקרב אווירי עם מטוסי חיל האוויר האמריקני. סטורם יוצרת פעולת הסחה באמצעות תיעול מזג האוויר ויצירת סופות טורנדו, וג'ין מצליחה ליירט אחד משני טילי אוויר באמצעות כוח חדש שפורץ אצלה במפתיע, אולם הטיל השני פוגע בהם והם נסחפים ללא כל שליטה בדרך להתרסקות. רגע לפני ההתרסקות, מטוס הסילון נעצר על ידי מגנטו. האקס-מן נאלצים לחבור למגנטו, שמגלה שסטרייקר ארגן את המתקפה על הנשיא במזימה לטפול את האשמה על המוטאנטים ולאפשר את הפשיטה הצבאית על אחוזת אקסבייר. ג'ין קוראת את מחשבתו של נייטקרולר ומגלה שבסיסו של סטרייקר ממוקם בתוך הסכר שבאגם אלקליי, ושהוא מתכנן להרוג את כל המוטאנטים בעזרת סרברו נוסף.
סטרייקר משתמש בג'ייסון, בנו המוטאנט, כדי לשטוף את מוחו של אקסבייר ולגרום לו להשתמש בסרברו ולהרוג את כל המוטאנטים. מיסטיק מסתננת אל תוך הבסיס בכך שהיא מתחזה לוולברין. סטורם ונייטקרולר מחפשים אחר התלמידים הנעדרים, בעוד ג'ין, מגנטו ומיסטיק מנסים לחלץ את אקסבייר אך הם מותקפים בידי סייקלופס, שעבר שטיפת מוח. תוך כדי הקרב המתחולל, נגרם נזק לגנרטורים שמונעים מהסכר להתמוטט. כוחו של הפרץ הטלקינטי של ג'ין בשילוב עם הפרץ האופטי מעיניו של סייקלופס משחרר אותו משליטתו של סטרייקר, אך גם סודק את הסכר. וולברין מוצא את סטרייקר בחדר לזיקוק מתכת האדמנטיום ומקבל הבזקים מעברו. הוא נלחם נגד יוריקו ומביס אותה, ורודף אחר סטרייקר עד למתקן הנחיתה, בו סטרייקר נושא ונותן על חייו בתמורה לחשיפת עברו של וולברין.
סטורם ונייטקרולר מוצאים את התלמידים, בעוד מגנטו ומיסטיק הורגים את שאר אנשיו של סטרייקר. מגנטו עוצר את ג'ייסון ואת אקסבייר לפני שסרברו יהרוג את כל המוטאנטים. מיסטיק מתחזה לסטרייקר ומשתמשת בג'ייסון כדי לשכנע את אקסבייר להרוג את כל בני האדם. היא ומגנטו, יחד עם המגויס הטרי פיירו, נמלטים מאגם אלקליי בעזרת מסוקו של סטרייקר, לא לפני שכובלים את סטרייקר בשלשלאות להריסות בטון. נייטקרולר משגר את סטורם לתוך סרברו, היכן שהיא יוצרת סערת שלגים שמשחררת את אקסבייר משטיפת המוח.
האקס-מן נמלטים מהבסיס בעוד המים פורצים פנימה, רק כדי לגלות שמגנטו, מיסטיק ופיירו נמלטו במסוק. אייסמן ורוג מגיעים למטוס האקס ומעלים אליו את כולם. הסכר פורץ, מציף את פני השטח והורג את סטרייקר הכבול. תקלה במטוס האקס מונע ממנו להמריא. ג'ין מקריבה את חייה בכך שהיא עוזבת את המטוס ויוצרת חומה טלקינטית כמגן נגד השיטפון. היא מפעילה את מנועי מטוס האקס לפני שהיא משחררת את גל השיטפון עליה, מה שלכאורה הורג אותה.
האקס-מן נותנים לנשיא ארצות הברית מסמכים ממשרדו של סטרייקר, ואקסבייר מזהיר אותו שהמוטאנטים ובני האדם צריכים לעבוד במשותף כדי להשכין שלום ביניהם. בחזרה בבית הספר, אקסבייר, סייקלופס ווולברין נזכרים בג'ין. וולברין אומר לסייקלופס שג'ין בחרה בסייקלופס על פניו. בחזרה באגם אלקליי, צורה דמוית כוח הפניקס נוצרת על פני המים.
צוות השחקנים.
הופעות אורח.
ברוס דוויסון שב לגלם את תפקידו כסנאטור קלי בסצינות בהן מיסטיק משתמשת בדמותו כדי להסתנן לבניין ממשלתי. קיאה וונג מופיעה בתור ג'ובילי, קייטי סטיוארט מופיעה בתור קיטי פרייד/שאדוקאט, נערה שמסוגלת להלך דרך קירות, שאונה קיין מופיעה כסיירין, נערה שמסוגלת להפיק צלילים גבוהים מאוד ובכך להזהיר את התלמידים מפני ההתקפה על אחוזת אקסבייר. דניאל קדמור הופיע בדמותו של קולוסוס. כותבי הסרט, מייקל דוהרטי ודן האריס, מופיעים כמנתחים בקטעי הפלאשבק של וולברין במתקן נשק אקס. בריאן סינגר, במאי הסרט, מופיע כמאבטח בכלא הפלסטיק כאשר אקסבייר וסייקלופס מבקרים את מגנטו.
ביקורות.
הסרט זכה לציון 87% באתר הביקורות Rotten Tomatoes, בהתבסס על 224 ביקורות (195 מתוכן "טריות", בעוד 29 מתוכן "רקובות"). האתר מציין את העובדה ש"הסרט מתוסרט בקפידה, משוחק כיאות ושאפתני באופן מרשים, גדול יותר וטוב יותר מקודמו ואבן דרך לסרטי גיבורי על".
זולטן קלוגר
זוֹלטַן (צבי) קלוּגֶר (בהונגרית: Kluger Zoltán; 8 בפברואר 1896 – 16 במאי 1977) היה צלם שפעל בארץ ישראל ובמדינת ישראל, ותיעד בתצלומיו את החיים בהן.
ביוגרפיה.
זולטן קלוגר נולד בעיר קצ'קמט שבהונגריה בשנת 1896 להוריו, ברנרד ואמיליה. במלחמת העולם הראשונה שירת כצלם מוטס בחיל האוויר של אוסטריה-הונגריה וזכה במדליות הצטיינות על עבודתו המקצועית והנועזת. בסוף שנות ה-20 היגר לברלין בירת גרמניה, ועבד שם כצלם עיתונות. באפריל 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, הגיע לארץ ישראל כתייר, ואחר כך קיבל סרטיפיקט, בזכות התערבותו של משה שרת. בהמשך אותה שנה הקים נחמן שיפרין, שאותו הכיר קלוגר בברלין, את "החברה המזרחית לצילומים בשביל העיתונות" בתל אביב. בשנת 1934 הצטרף קלוגר לשיפרין, והיה לשותף וצלם ראשי בחברה.
לקוחות בולטים של קלוגר היו מחלקת הצילום של הקק"ל ושל קרן היסוד, ששלחה את קלוגר לצלם מפעלים כלכליים ועלייה לקרקע של יישוב חדש. ב-1937 צילם קלוגר סדרה של 250 תצלומי אוויר, על-פי הזמנתו של זלמן שוקן. בשנת ה'תשי"ב יצא לאור הספר "אלה פני ישראל", ובו תצלומיו של קלוגר מלווים בטקסט מאת משה שמיר.
קלוגר נישא לשרה (סרן ציטרום, 1902-1963), ולשניים נולד בן, פאול (8.8.1925-8.4.2009), שנשלח בתחילת שנות ה-50 מטעם חיל האוויר להשתלמות בארצות הברית ונשאר שם.
ב-1958 היגרו גם קלוגר ואשתו לארצות הברית בעקבות בנם, וקלוגר פתח חנות צילום בניו יורק. במקביל התפרנס מצילום אירועים, בעיקר של הקהילה ההונגרית בניו יורק.
זמן קצר לאחר הגעת הזוג לארצות הברית חלתה רעייתו ונפטרה והוא נישא בשנית לאירמה הגדוס בשנת 1965.
אמו של קלוגר ואחותו אלזה שרדו את השואה בהונגריה. האם נפטרה שם בשנת 1949 ואילו הבת, בעלה, בתם המשותפת, בעלה וילדיהם היגרו לארצות הברית בשנת 1956 והתיישבו בקליפורניה. קלוגר ואחותו חידשו את הקשר ביניהם. קלוגר נותר בארצות הברית עד מותו.
זולטן קלוגר נפטר במנהטן שבניו יורק ב-1977, והותיר ארכיון של כ-50,000 תשלילים, המחולקים בין ארכיונים ציבוריים אחדים ובהם אוסף קרן היסוד בארכיון הציוני המרכזי, אוסף קרן קיימת לישראל, לשכת העיתונות הממשלתית, ארכיון המדינה וארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.
בשנת 1968 הגיע אוסף של כ-40 אלף תשלילים מן השנים 1933–1948 לארכיון המדינה. בשנת 2017 עלה האוסף בשלמותו לאתר ארכיון המדינה הכולל מנוע חיפוש בתמונות וניתן להשתמש בתמונות.
כ-4,000 תשלילים נסרקו ומוצגים באוסף הצילומים הלאומי של לשכת העיתונות הממשלתית.
בשנת 2008 נערכה במוזיאון ארץ ישראל בתל אביב תערוכת יחיד ראשונה של זולטן קלוגר, ושמה "זולטן קלוגר – צלם ראשי, 1933–1958", אותה אצרו ד"ר רות אורן וגיא רז.
לקריאה נוספת.
קטלוג התערוכה:
פיוטר יקיר
פיוטר יקיר (ברוסית: Пётр Ионович Якир; 20 בינואר 1923 - 14 בנובמבר 1982) היה היסטוריון דיסידנט ופעיל חופש יהודי סובייטי, בנו של הגנרל יונה יקיר שהוצא להורג בתקופת סטלין.
ילדות בכלא.
פיוטר יונוביץ' יקיר נולד בשנת 1923 בקייב, בירת אוקראינה. בשנת 1937, בהיותו בן 14, נאסר אביו, הגנרל יונה יקיר, מבכירי הצבא האדום, במסגרת הטיהורים הגדולים והועמד לדין באשמה כי השתייך לארגון טרוצקיסטי אנטי-סובייטי והיה סוכן נאצי. האב נדון למוות והוצא להורג. הנער הוכרז ב"בנו של אויב העם" והוגלה עם אמו, שרה יקיר, לעיר אסטרחן בדלתא של נהר הוולגה. חודשים ספורים לאחר מכן נעצר פיוטר יקיר והועמד לדין באשמה כי ארגן כנופיה ונשלח למחנה של עבריינים צעירים.
בשנת 1942 שוחרר יקיר מן המחנה, אך נעצר שנית בשנת 1944 באשמת "הפצת תעמולה אנטי מהפכנית" ונשלח שוב למחנות.
שחרור.
שנתיים לאחר מות סטלין, בשנת 1955, פגש מנהיג ברית המועצות ניקיטה חרושצ'וב, באקראי, בעת שסייר במרכז אסיה בפיוטר יקיר, ומיד הורה על שחרורו וטיהור שמו. לאחר השחרור שב יקיר, שהיה אז בן 32, למוסקבה, כאדם חופשי לאחר 18 שנות שלילת חירות.
לימים, בשנת 1972, יעלה פיוטר יקיר את זכרונות ילדותו העשוקה בספרו "ילדות בכלא".
לימודים.
במוסקבה התקבל יקיר בשנת 1957, ללא בחינות כניסה, למכון להיסטוריה של האקדמיה למדעים, ואת לימודיו בו סיים בהצטיינות. את עבודת התואר שלו כתב על תולדות הצבא האדום. בשנת 1962 התמנה לעוזר מחקר במכון. במסגרת תפקידו זה נשא הרצאות ברחבי ברית המועצות, בערים ובמפעלים, על עוולות הסטליניזם, כפי שחווה בגופו. בשנת 1963 הוציא קובץ מזכרונותים של אישים שונים על אביו יונה יקיר בשם "הקומנדרם יקיר".
לאחר שחרושצ'וב הודח מתפקידו בשנת 1964, ובמקומו בא ליאוניד ברז'נייב כמנהיג ברית המועצות, לא הותרו יותר הרצאות ממין זה.
פעיל התנועה לזכויות האזרח.
מאמצע שנות השישים, תחת שלטונו של ליאוניד ברז'נייב, גברה דאגתו של יקיר מפני התפתחות זוחלת של נאו-סטליניזם בברית המועצות. הוא הפיץ מנשר שנקרא "מכתב גלוי לקומוניסט", ובו שלל את כל צורות הסטליניזם וקרא לגנות את סטלין בדיעבד על חיסול צמרת הצבא האדום בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה.
יקיר יצא להגנת רבים מאנשי תנועת החופש בברית המועצות, שהותקפו על ידי השלטונות על ספריהם ופרסומיהם, בהם אנדרי אמלריק, מחבר המסה הנבואית, שזכתה להד עולמי: "האם תמשיך ברית המועצות להתקיים עד 1984?".
בסוף שנות השישים הצטרף יקיר לקבוצה שנקראה "קבוצת הפעולה להגנת זכויות האזרח בברית המועצות" (ברוסית: Инициативная группа по защите гражданских прав в СССР) והיה לאחד מראשי הקבוצה. הקבוצה פרסמה פטיציות ומחאות פומביות על עוולות המשטר הסובייטי.