בשנת 1147 נישא היינריך לקלמנטיה מצרינגן (נפטרה בערך ב-1167), בתם של קונרד הראשון, דוכס צרינגן ושל קלמנס מלוקסמבורג-נאמוּר, והתגרש ממנה בשנת 1162. לזוג נולדו מספר ילדים:
בשנת 1168 נישא היינריך למתילדה, נסיכת אנגליה, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה. מזיווג זה נולדו הצאצאים הבאים:
בנוסף נישא היינריך (בנישואים מורגנטיים) לאידה מבליסקאסטל, בתו של הדוכס גוטפריד מבליסקאסטל, ונולדה להם בת אחת:
אווירון
ברנדן פרייזר
ברנדן ג'יימס פרייזר (באנגלית: Brendan James Fraser; נולד ב-3 בדצמבר 1968) הוא שחקן אמריקאי-קנדי הידוע בעיקר מתפקידיו בסדרת הסרטים "המומיה", "הג'ונגל מת מצחוק", "" ו"מסע אל בטן האדמה".
ביוגרפיה.
פרייזר נולד באינדיאנפוליס שבאינדיאנה לקרול, יועצת מכירות, ולפיטר, עיתונאי, שניהם ילידי קנדה. לפרייזר 3 אחים. הוא ממוצא אירי, סקוטי, גרמני, צ'כי וקנדי צרפתי.
ב-27 בספטמבר 1998 נישא פרייזר לשחקנית אפטון סמית', ולזוג נולדו 3 בנים. ב-27 בדצמבר 2007 התגרשו בני הזוג.
קריירה.
הסרט הראשון שבו השתתף היה "זר במגרש", בשנת 1992. ב-1994 הוא כיכב בסרט הקומדיה "רוק'נרול באוויר". שנה לאחר מכן הוא שיחק בסרט "The Passion of Darkly Noon". ב-1997 גילם פרייזר את ג'ורג' בסרט "הג'ונגל מת מצחוק". לאחר סרט זה הופיע פרייזר בעוד כמה סרטי קומדיה, כגון: "פגז מן העבר" (1999) ו"הרי את מכושפת לי" (2000). פרייזר הופיע בדרמה "אלים ומפלצות". בשנת 1999 גילם את ריק אוקונל בשובר הקופות "המומיה", ובסרט ההמשך, "המומיה חוזרת" (2001). ב-2008 השתתף פרייזר בסרט ההרפתקאות "מסע אל בטן האדמה" ובסרט השלישי בסדרת סרטי "המומיה": "המומיה: שובו של קיסר הדרקון". ב-2009, שיחק בסרט לב של דיו ושיחק בתפקיד אורח בסרט הפעולה "ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ".
כמו כן, הוא השתתף בכמה פרקים בסדרה סקראבס כאחיה של ג'ורדן.
בשנת 2010 שיחק בקומדיה השחורה "פראי ועצבני" בכיכובה של ברוק שילדס. בשנת 2013 שיחק בקומדיה "שיעור מוחות" של בילי קנט. ב-2016 השתתף בעונה השלישית של סדרת הדרמה "הרומן".
היינריך הארי
היינריך האריה
היינריך &quot;האריה&quot;
הנרי הארי
הנרי האריה
הנרי &quot;האריה&quot;
תומכון
רייזן
רייזען
גלטירמר אצטט
גלטירמר אצטט הוא חומר המשפיע על מערכת החיסון ומשמש כתרופה לטרשת נפוצה. החומר מוכר יותר תחת השם המסחרי קופקסון, וידוע גם בשם הגנרי קופולימר 1. הזכויות לשיווק הקופקסון נמצאות בידי חברת טבע תעשיות פרמצבטיות, ומשנת 2015 נמכרת גם גרסה גנרית של התרופה.
הבסיס לפיתוח התרופה הוא מחקר שנערך במכון ויצמן למדע בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי פרופ' מיכאל סלע, פרופ' רות ארנון וד"ר דבורה טייטלבאום, ועסק בהשפעתם של פולימרים סינתטיים דמויי חלבון על מערכת החיסון של עכברים.
חברת טבע החלה לבדוק את התרופה בעזרת ניסויים. תחילה בוצעו ניסויים בבעלי חיים. התברר שהתרופה יעילה על חזירי ים וקופים. המכונים הלאומיים לבריאות, סוכנות של מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, העניקה ל"טבע" מענק של שני מיליון דולר על מנת לבצע ניסויים בבני אדם. לאחר שגם ניסויים אלו התבררו כמוצלחים, אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי את השימוש בתרופה, בשנת 1996.
זוהי התרופה הראשונה בעולם לטרשת נפוצה שלא מכילה אינטרפרונים. היא מוחדרת לגוף על ידי הזרקה תת-עורית. ניסיונות לפיתוח קופקסון לבליעה טרם צלחו.
הקופקסון אינה מרפאת את המחלה, אלא גורמת לירידה בתדירות ההתקפים, כאשר מהלך המחלה הוא התקפי-הפוגתי. מחקרים תצפיתיים מביעים עדות לכך כי קופקסון גם מעכב את מהלך ההידרדרות הפיזית של החולה, אך הדבר לא הוכח בניסוי קליני מבוקר.
קופקסון משווקת ב-47 מדינות. מכירותיה השנתיות של התרופה בשנת 2012 היו כ-3.75 מיליארד דולר.
באפריל 2015 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) שיווק של גרסה גנרית לקופקסון, מתוצרת חברת סנדוז.
במרץ 2021 הודיע האיחוד האירופי כי פתח בחקירה רשמית נגד חברת "טבע" בחשד שעברה על חוק ההגבלים העסקיים, בכך שהכשילה באופן בלתי חוקי ומכוון את יריבותיה בייצור תרופת קופקסון.
עיט פיליפיני
עיט פיליפיני (שם מדעי: "Pithecophaga jefferyi") הוא מין עוף דורס שהוא מהגדולים והנדירים שבמיני העיטים. עיט זה, הוא חלק מהקבוצה הלא טקסונומית "עיטים טרופיים" שבמשפחת הנציים. העיט הפיליפיני ידוע גם בשם "האריבון" או "הארינג איבון" - "מלך העופות". השם המקומי שלו הוא "באנוג".
העיט הפיליפיני מצוי בארבעה איים ראשיים בפיליפינים: לוזון, סאמאר, לייטה, ומינדנאו; המספר הגדול ביותר של עיטים נמצא כיום במינדנאו.
מאפיינים.
ראשו של העיט מקושט בנוצות חומות. נוצות אלה דומות במקצת לרעמת אריה, שמקנה לו דמיון לגריפון המיתי. צידו האחורי חום, הצד התחתון לבן; הרגליים הכבדות צהובות ומצוידות בטפרים גדולים וחזקים. המקור הבולט, הגדול וגבה הקשת הוא כחלחל-אפור, עם עיניים כחולות-אפורות. בממוצע, אורך הנקבה הוא בערך מטר אחד, משקלה בערך 7 ק"ג, ומוטת כנפיים באורך של בערך 2 מטר. זה הופך את העיט הפיליפיני לאחד מהעיטים הגדולים בעולם, עם אזור הכנפיים הגדול ביותר. ההרפיה ועיטם שטלר הם בערך באותו הגודל כמו העיט הפיליפיני. הזכר הבוגר קטן מהנקבה בכ-10-20% ומשקלו הממוצע הוא 5 ק"ג. תוחלת חייו של עיט זה מוערכת בכ-30–60 שנה.
כיום, נחשב העיט הפיליפיני לציפור הלאומית של הפיליפינים, עובדה המסייעת להגברת המודעות לגביו והסכנה שבו הוא נמצא בטבע.
טרף.
העיט הוא טורף-על באיי הפיליפינים ועקב גודלו הוא יכול לצוד טרף עד לגודל של מקוקי סרטנים ואפילו אייל פיליפיני צעיר ששוקל 14 ק"ג. עם זאת קופים זכרים בוגרים עלולים להיות מסוכנים לציד והעיט יעדיף לצוד פרטים צעירים. הוא טורף לעיתים קרובות יותר יונקים קטנים יותר כמו עטלפים, גלשנים ומכרסמים אך גם צעירי טורפים ופרסתנים. כמו כן הוא צד עופות אחרים (בעיקר מיני ינשופיים וקלאוניים) וזוחלים כמו נחשים ולטאות כוח.
העיט מתקיף את הטרף בשתי שיטות: הוא מחכה לטרף מענף גבוה ומביט עליו עד לרגע מתאים לתקיפה או שהוא סורק את השטח ממעוף נמוך וחוטף חיות מבוהלות. בשיטה זו הרבה פעמים העיטים צדים בצוות כשאחד העיטים מבהיל את החיות והשני כבר נמצא נמוך יותר. מקורו וטפריו הגדולים של העיט עוזרים לו להרוג את הטרף במהירות.
פיט (פירושונים)
דאב, מלך סקוטלנד
דאב או דאף (באנגלית: Dubh או Duff, בגאלית סקוטית: דאב מק מל קולום- Dub mac Maíl Coluim באיות עתיק, Dubh mac Mhaoil Chaluim באיות מודרני, כלומר "דאב בנו של מלקולם", פירוש השם דאב בגאלית סקוטית הוא שחור; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 967) היה מלך סקוטלנד משנת 962 לערך ועד מותו.
על פי ה"דואן אלבאנאך" דאב כונה "הנסער" (בגאלית סקוטית: Dén - "דֶן") ועל פי "דברי ימי מלכי אלבה" כונה דאב "השחור".
דאב היה בנו של מלקולם הראשון (מאל קולום מק דמונייל).
ספרים בני זמנו של דאב אינם מציינים פרטים רבים אודותיו, למעט העובדה שעלה לשלטון לאחר מותו של אינדלף בשנת 962.
ג'ון מפרדון (מקור מאוחר יותר) מספר פרטים רבים נוספים אודות מלכותו, הכוללים עלילות של שימוש בכישוף ובגידה. היסטוריונים מודרניים סבורים שאין כל בסיס היסטורי לתיאורים אלה של ג'ון מפרדון.
"דברי ימי מלכי אלבה" מתארים קרב בין דאב לבין קולן, בנו של אינדלף, על פי דברי הימים דאב ניצח בקרב, אולם גורש מהממלכה. ה"אוריגינייל קרוניקל" מאת אנדרו מוייטון מציין כי דאב נרצח בפורס, ביום של ליקוי חמה (ולכן ניתן לתארך את הרצח ל-20 ביולי 966) "דברי ימי מלכי אלבה" מציינים כי דאב נהרג על ידי סקוטים (תיאור שמשמעו שקשרו נגדו), וכי הרצח התרחש בשנת 967. היסטוריונים סבורים כי קולן הוא שהרג את דאב ומלך אחריו.
ישנה סברה לפיה אבן סואנו הסמוכה לפורס היא מצבה שהוקמה לזכרו של דאב על ידי אחיו קנת השני.
בנו היחיד של דאב, קנת השלישי מלך בשנת 997.
צאצאיו של דאב (משפחת מקדאב או מקדאף) נשאו בתואר מורמאר פיף עד שנת 1371.
מדינות לכאורה
אמאורי
Dub incorporation
דאב
דאף
בניין משותף
BATE בריסוב
בלאדי מרי
בלאדי מרי (באנגלית: Bloody Mary) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מוודקה ומיץ עגבניות בתוספת תבלינים וחומרי טעם המשתנים בגרסאות שונות של המשקה, כגון: רוטב ווסטרשייר, טבסקו, מרק בקר צח או תרכיז מרק בקר, חזרת, מלח, פלפל שחור, פלפל קאיין, מיץ לימון או מלח סלרי.
את הקוקטייל נהוג להגיש עם פרוסת לימון או בוחשן (פלסטי רגיל או ממקלון גזר/גבעול סלרי)
היסטוריה.
קיימים חילוקי דעות באשר למקורו של הקוקטייל בלאדי מרי. על פי גרסה אחת הוא נוצר על ידי ג'ורג' ג'סל, סמוך לשנת 1939. טור רכילות בעיתון "ניו יורק הראלד טריביון", מתאריך 2 בדצמבר 1939, מכיל כנראה את האזכור הראשון בכתובים של המשקה, לצד המתכון המקורי.
פרננד פטיוט אימת את העובדה שג'ורג' ג'סל היה הראשון שיצר את המשקה ואילו פטיוט הוסיף תבלינים למשקה הבסיסי שהיה מורכב ממיץ עגבניות ווודקה. בריאיון לניו יורקר שהתפרסם ביולי 1964, הוא סיפר: "אני הוא זה שיצר את הבלאדי מרי שמכירים היום. ג'סל טוען שהוא יצר את המשקה, אבל זה היה לא יותר מאשר וודקה ומיץ עגבניות כאשר אני התחלתי לטפל בו. שמתי על תחתית השייקר ארבעה ניעורים טובים של מלח, שניים של פלפל שחור, שניים של פלפל קאיין ושכבה של רוטב ווסטשייר. אחר כך הוספתי קצת מיץ לימון וקרח כתוש, שתי אונקיות וודקה ושתי אונקיות של מיץ עגבניות סמיך. ניעור, סינון ומזיגה לכוס. אנו מגישים בין מאה למאה וחמישים משקאות בלאדי מרי בחדר קינג קול ובשאר חדרי האירוח והמסעדות."