שמה המקורי של הלהקה היה "Out of Arms" ובשלב מסוים שונה לשם הנוכחי. השם נבחר בעקבות הפצצת דרזדן, ובובות החרסינה שהיו סימן ההיכר של העיר לפני מלחמת העולם השנייה, שיר בשם זה של להקת "The Fall" והתייחסות לספרה של ו. ס. אנדרוז, פרחים בעליית הגג בו הגיבורים זהובי השער וכחולי העיניים מכונים "בובות דרזדן". השם גם מתקשר לרפובליקת ויימאר ולתרבות הקברט שלה. בנוסף, פאלמר "מחבבת את ההקבלה בין דרזדן (הרס) ובובות (תמימות, עדינות) בגלל הדמיון לדינמיקה של המוזיקה שיכולה להפוך מלחישת ילד לצווחת באנשי תוך שניות".
המשך הדרך.
הצמד נכלל בהופעת וובקאסט שהייתה חלק מטקס הענקת פרס איג נובל 2002, בקיימברידג', מסצ'וסטס. לאחר הוצאה עצמית של דמו, שוחרר ב-2001 אלבומם הראשון, "A Is for Accident", אוסף שכלל בעיקר הקלטות מהופעות ולאחריו, ב-2003, אלבום שנשא את שם הלהקה, שהופק והוקלט על ידי מרטין ביסי.
במרץ 2005 ליווה הצמד את ניין אינץ' ניילס בסיבוב ההופעות שלהם. ביוני של אותה שנה, אירחו הדרזדן דולס מופע חינם בפאראדייז רוק קלאב בבוסטון. לאחר שתקלה חשמלית עיכבה את ההופעה, הפכו רחובות העיר לבמה זמנית עבור אמנים רבים (פסלים חיים, הולכים על קביים, יורקי אש) שהגיעו מרחבי העולם כדי לבדר את הקהל. האירוע כולו צולם ויצא לאור כ-DVD בשם "Live: In Paradise".
אלבומם השני "...Yes, Virginia" יצא לאור ב-14 באפריל 2006. בקיץ של שנה זו הופיעה הלהקה בפסטיבלים "סאות' ביי סאות'ווסט", "פסטיבל רדינג ולידס" ו"לולפלוזה" בנוסף למופע החימום בסיבוב ההופעות של פאניק! אט דה דיסקו.
ביוני 2006 פרסמה פאלמר את "המדריך לדרזדן דולס", שכלל את היסטוריית הלהקה, את אלבומם הראשון, אוטוביוגרפיה חלקית, וכן את מילות השירים, תוויהם והערות.
בינואר 2007 הצמד יצא להפסקה זמנית. פאלמר עבדה על אלבום סולו "Who Killed Amanda Palmer" וויגולין הופיע עם ג'ס מאלים וכן עם להקות בוסטוניות אחרות. ביוני של אותה שנה הצטרפו למסע ההופעות "True Colors Tour" שכלל הופעת בכורה באולם המוזיקה רדיו סיטי וביקורת ראשונה בניו יורק טיימס.
בינואר 2008 החלו להקליט את אלבום האולפן הרביעי שלהם "...No, Virginia" ששוחרר במאי וכלל הקלטות בי סייד, הקלטות נדירות, הקלטות חדשות של שירים מאלבומים קודמים וגרסאות כיסוי. מאלבום זה שוחרר סינגל אחד "Night Reconnaissance". ביולי של אותה שנה יצא לאור ספרה השני של הלהקה, "The Virginia Companion".
הפסקה וחזרה.
בשנת 2008 הפסיק הצמד להופיע, כאשר לדברי ויגיליון, אין בעיות בקשר בינו ובין פאלמר והם ישובו להופיע כשיגיע הזמן הנכון. שמועות על איחוד ב-2009 הוכחשו על ידי פאלמר, אך בספטמבר 2010 הודיעו השניים, בסרטון שהעלו ל-YouTube, על מסע הופעות חדש של הלהקה.
פרוקצ'יה
בוסל
הורמון AMH
ג'ון האנטסמן
ג'ון מיד האנטסמן הבן (באנגלית: Jon Meade Huntsman, Jr; נולד ב-26 במרץ 1960) הוא דיפלומט ופוליטיקאי אמריקאי, שגריר ארצות הברית ברוסיה בשנים 2019-2017.
כיהן כמושל מדינת יוטה מטעם המפלגה הרפובליקנית, וכן כשגריר ארצות הברית לסין מטעם ממשל אובמה, ולסינגפור. השתתף במירוץ למועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית ב-2012.
חייו האישיים.
האנטסמן נולד ברדווד שבקליפורניה, למיליארדר ג'ון האנטסמן האב, איש עסקים ופילנתרופ, הבעלים של תאגידי האנטסמן. הוא נשר מבית הספר התיכון כדי להצטרף ללהקת רוק. מאוחר יותר למד באוניברסיטת יוטה.
בצעירותו שהה בטאיוואן, שם פעל במיסיון מורמוני וכך למד מנדרינית.
האנטסמן נישא למרי קופר, ולהם שבעה ילדים: מרי אן (נולדה ב-1985), אביגיל (נולדה ב-1986), אליזבת' (נולדה ב-1989), ג'ון האנטסמן השלישי (נולד ב-1991), ויליאם (נולד ב-1993); ושתי בנות מאומצות - גרייסי מיי מסין (נולדה ב-2000) ואשה בהארטי מהודו (נולדה ב-2006).
קריירה דיפלומטית ופוליטית.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, החל האנטסמן לעבוד בבית הלבן, בתקופת ממשלו של רונלד רייגן. בתקופתו של ג'ורג' בוש האב, כיהן תחילה כסגן עוזר למזכיר המסחר ואחר כך כשגריר ארצות הברית בסינגפור. בעת כהונתו של ג'ורג' בוש הבן עבד בסוכנות המייעצת לנשיא במדיניות הסחר.
בשנים 2004–2009 כיהן כמושל מדינת יוטה. ב-11 באוגוסט 2009, לבקשת הנשיא ברק אובמה, סיים את כהונתו כמושל יוטה והתמנה לשגריר ארצות הברית בסין, התשיעי במספר, כשהוא מחליף את קלארק ראנדט. בעת ההכרזה על מינויו לתפקיד ציין אובמה כי המינוי נובע, בין היתר, בשל ניסיונו העשיר יחסית במזרח הרחוק וכן שליטתו בשפה הסינית. הוא הגיש את כתב האמנה שלו לנשיא הסיני, חו ג'ינטאו, ב-28 באוגוסט באותה השנה. הוא התפטר ממשרתו זו ב-31 בינואר 2011.
כהונתו כמושל יוטה.
בנובמבר 2004 נבחר למושל יוטה (השישה עשר במספר), ברוב של 57% מכלל הקולות, כשהוא מביס את המועמד הדמוקרטי לתפקיד סקוט מת'סון הבן. הוא הושבע לתפקיד ב-3 בינואר 2005. בבחירות שהתקיימו בנובמבר 2008 ניצח בבחירות בפעם השנייה ברציפות עם 77.7% מהקולות, לאחר התמודדות מול המועמד הדמוקרטי, בוב ספרינגמייר.
לאחר היבחרו הכריז האנטסמן על הנושאים בראש סדר העדיפויות שלו כמושל: פיתוח כלכלי, רפורמה בשירותי הבריאות, חינוך ובטיחות אנרגיה. בתקופתו בוצעו קיצוצים נרחבים במס, וכן דגל בשינוי מערך השירותים הציבוריים כך שהממשל ביוטה יוכל להתמודד כראוי עם הגידול באוכלוסייה. האנטסמן כינה את מדיניות המיסוי שלו "ידידותית לעסקים".
במהלך כהונתו נקלע לעימות עם מפלגתו שלו, כאשר הסנאט של יוטה (שבו אחזה המפלגה הרפובליקנית ברוב משמעותי) לא אישר את מועמדו של האנטסמן לבית הדין לערעורים של מדינת יוטה.
עמדותיו הפוליטיות.
האנטסמן משתייך למפלגה הרפובליקנית, ובהתאם אוחז בעמדות שמרניות, במיוחד בתחומי חברה וכלכלה.
מבחינה כלכלית הוא דוגל בקיצוצים במס ובתמיכה בעסקים; מאידך, הוא גם תמך בכינונה של רפורמה בבריאות, כך שביטוח הבריאות יורחב ליותר אזרחים (בכל רחבי ארצות הברית, לא רק ביוטה בה כיהן כמושל).
בתחום החברתי, האנטסמן מחזיק בעמדות שמרניות ביחס להפלות ופיקוח על נשק. למרות זאת, הוא הביע בעבר תמיכה מסוימת ביצירת מסגרת חוקית שתאפשר נישואים חד מיניים. הוא גם נחשב, יחסית למפלגה הרפובליקנית, כתומך של איכות הסביבה.
מועמדות לנשיאות ב-2012.
שמו של האנטסמן הועלה מספר פעמים כמועמד פוטנציאלי של המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית ב-2012. ג'ון מקיין ציין את שמו במרץ 2009 כמועמד ראוי מטעם המפלגה.
באוגוסט 2010 הקימו קבוצה של אסטרטגים פוליטיים המקורבים להאנטסמן את "אופק חדש - הוועדה לפעילות פוליטית" ("New Horizon - Political Action Committee"). ארגון זה נועד לסייע לו להתמודד לנשיאות בעתיד, וישמש כפי הנראה מסגרת לפעילותו הפוליטית העתיד.
בריאיון לעיתון ניוזוויק שפורסם ב-1 בינואר 2011, אמר האנטסמן: "...אני באמת מרוכז בעבודתי הנוכחית... אבל אנחנו לא מבצעים עבודה אחת לנצח, ואני חושב שבעצמותינו בוער עוד ניסיון אחד אחרון". כשנשאל האם ירוץ לנשיאות ב-2012, הוא סירב להגיב.
ב-31 בינואר 2011 התפטר מתפקידו כשגריר ארצות הברית בסין, והודיע כי בכוונתו לשוב לארצות הברית עד חודש מאי 2011. גם בכירים במפלגה הדמוקרטית וגם מקורבים להאנטסמן אמרו כי סביר שהוא בודק את האפשרות להתמודד על המועמדות הרפובליקנית לנשיאות ב-2012.
במסיבת עיתונאים שקיימו הנשיאים אובמה וג'ינטאו בעת ביקורו של האחרון בוושינגטון, נשאל אובמה על האפשרות שהאנטסמן יתמודד מולו בעתיד. אובמה השיב: "השגריר האנטסמן עשה עבודה נפלאה כשגריר של ארצות הברית בסין. הוא דובר מנדרינית והוא הביא מיומנויות נפלאות לתפקיד, וגם התמדה וכישרון. העובדה שהוא בא ממפלגה שונה היא כוח, לא חולשה", והוסיף "אני בטוח שהעובדה שהוא עבד כל כך יפה אתי, תהיה נכס חשוב בכל בחירות מקדימות של הרפובליקנים".
ב-18 במאי 2011, פתח האנטסמן את מסע הבחירות שלו באורלנדו שבפלורידה. ב-21 ביוני 2011 הצטרף באופן רשמי למסע הבחירות של המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית ב-2012, בנאום שנשא בפארק החירות בניו ג'רזי, כשפסל החירות ברקע.
האנטסמן העדיף לוותר מראש על ההתמודדות באיווה ולהתמקד בפריימריז בניו המפשייר, שם השקיע את מרבית משאבי הקמפיין בתקווה שהישג שם יקפיץ אותו הלאה. אולם בהצבעה שנערכה ב-10 בינואר 2012 הוא הגיע רק למקום השלישי עם כ-17%, אחרי מיט רומני ורון פול, וב-16 בינואר 2012 הודיע על פרישתו מהמירוץ, ועל תמיכתו ברומני.
קוימברה
קוימברה (בפורטוגזית: Coimbra, הגייה- [kuˈĩbɾɐ]) היא עיר שוק והגדולה שבערי מחוז קוימברה בפורטוגל. למרות שקוימברה שימשה כעיר הבירה של פורטוגל לזמן-מה, היא ידועה בזכות האוניברסיטה שלה (נוסדה ב-1290), השוכנת על פסגת גבעה נישאה - מהאוניברסיטאות המובילות בעולם הדובר פורטוגלית. העיר ממוקמת לגדת נהר מונדגו ונמלה פיגיירה דה פוש.
בעיר עצמה גרים כ-100,000 תושבים ובמחוז כ-430,000 (נכון לשנת 2001).
חלוקה אדמיניסטרטיבית.
העיר מחולקת ל-18 שכונות, בעלות סמכויות מנהלתיות מסוימות:
הקהילה היהודית.
בקוימברה התגוררה קהילה יהודית למן ימי הביניים. עם גירוש ספרד הכפילה או שילשה את מספר חבריה והוקם רובע יהודי נוסף מחוץ לחומות. בשנת 1497 הוכרחו יהודי העיר להתנצר בכפייה כשאר יהודי פורטוגל. בשנת 1500 מנתה אוכלוסיית העיר כ-5000 נפש, מעריכים שמספר הנוצרים החדשים היה כעשירית.