הרב דב בער מייזלס (מהרד"ם ה'תקנ"ח, 1798 – י"ד באדר ב' (פורים) ה'תר"ל, 17 במרץ 1870) היה הרב הראשי של קרקוב וורשה ומנהיג ציבור יהודי. היה בעל השפעה רבה ופעיל פוליטית בגליציה (תחת שלטון אוסטריה ובהמשך בשליטת האימפריה הרוסית). תמך בשיתוף פעולה של היהודים עם הפולנים והיה מהפעילים שתרמו למאבק לעצמאות פולין.
ביוגרפיה.
הרב דב בער מייזלס היה בנו של הרב יצחק מייזלס בעל "חוסן ישועות" על כמה ממסכתות הש"ס. בילדותו גר בקמניץ פודולסק, שם כיהן אביו כרב. לאחר שנישא לבתו של הגביר ר' שלמה בורנשטיין ייסד, בעידוד חותנו, את הבנק "מייזלס את הורוביץ" והיה שותף בו. תמך בעצמאות הפולנית ותרם נשק למורדים במרד נובמבר. בשנת 1832 הפך לרבה של קרקוב, אך המועמד שהתמודד מולו על התפקיד, ר' שאול לנדא, לא קיבל את מנויו, ומעט מן הקהל קיבלו אותו, אך רוב יהודי קרקוב ורבני פולין תמכו ברב מייזלס. בשנת 1845 פעל לביטול תוכנית של העירייה להקים בניין על בית העלמין העתיק בקרקוב. שנה לאחר מכן, במהלך של מרד קרקוב, נבחר כסנטור בגליציה, ולפרלמנט האוסטרי. עקב קשריו הטובים בפרלמנט ואצל האצילים הפולנים, היה משתדל לפדות בחורים משרות בצבא פולין.
בשנת 1857, לאחר פטירת הרב חיים דוידזון, התמנה לרבה של ורשה. מאחר שלא נחשב למתנגד וקיבל את תמיכת החסידים שלא הסכימו לקבל את רבי יעקב גזונדהייט.
בתקופה זו הייתה ורשה בחלק שנשלט על ידי האימפריה הרוסית, הרב מייזלס שכאמור היה פטריוט פולני תמך, ועשה כל שביכולתו כדי לגרום לתושבי ורשה (לא רק היהודים) להזדהות ולקחת חלק בעצמאות הפולנית, במהלך המהומות שקדמו למרד ינואר. הוא האמין שרק שיתוף פעולה בין יהודי פולין לתושבי פולין האחרים תוביל לעצמאות הפולנית. בנאומים שלו נהג להגיד ליהודים ולפולנים: "אנחנו שותפים לצרה, אך מטרתנו זהה". הוא גם תרם נשק שקנה בהיותו עשיר למורדים.
בשנת 1861, אחרי המרד, נעצר על ידי השלטון הרוסי וגורש מן העיר. בעקבות תמיכתו במרד אסרו השלטונות למנות רב נתין של מדינה זרה ואף נטלו מפרנסי הקהילה את הסמכות למנות רב אלא להגיש מועמדים בלבד. הוא הוזמן להתיישב בלונדון, בשנת 1862 הורשה לחזור אל העיר, אך כאמור נאסר עליו לשמש כרב. שם נשאר עד יום מותו ב-1870. הרב מייזלס סייע לעצמאות הפולנית תוך שכנוע יהודים ודתות אחרות לשתף פעולה כדי להגיע אל המטרה, ונחשב לאחד הסמלים החשובים של העצמאות הפולנית. בהלווייתו של הרב מייזלס השתתפו למעלה מ-40,000 מלווים.
בנו הרב ישראל מייזלס היה הדיין של קרקוב ואב"ד של שדליץ בפולין מ-1858 עד 1867.אשתו רחל הייתה נכדה של הרב חיים רפפורט אב"ד אוסטראה נכד הרב חיים כהן רפפורט אב"ד לבוב. הרב ישראל נפטר בקרקוב ב-17 בנובמבר 1875, בנו השני של דוב בער, שלמה מייזלס עבר לווינה.
חידושי מהרד"ם.
הרב מייזלס חיבר את הספר
חידושי מהרד"ם על "ספר המצוות" לרמב"ם. לפי הקדמת הספר, ניתן להבין שאחרי שהרב דב בער מייזלס נפטר בנו הרב ישראל מייזלס, הוציא אותו לאור. הספר יצא לאור מחדש על ידי הרב יהודה אריה מייזלס בשנת תשל"ו בירושלים
רחובות על שמו.
עד היום, ברובע היהודי בקרקוב, קיים רחוב ע"ש הרב מייזלס. לפני שהנהלת העיר החליטה לקרוא לרחוב על שמו, נקרא הרחוב רחוב קופיצקא. באותו רחוב גר הרב שנים רבות קודם לכן. בצדו המזרחי של הרחוב הייתה פעם חומה שמטרתה הייתה להגן על קז'ימייז' והיום היא כבר לא קיימת. גם בוורשה נקרא רחוב על שם הרב דב בער מייזלס, עד לכיבוש הנאצי (בשטח הגטו שחרב בעקבות המרד היהודי). נכון ל-2 ספטמבר 2021 מועצת העירייה העבירה החלטה לקרוא רחוב על שמו.
צאצאים.
צאצאים של רבי דב בעריש מייזלש חיים גם במאה ה-21. המשפחה התפצלה לשני חלקים: חלק אוסטרי וחלק פולני. החלק הפולני מקורו מהרב ישראל מייזלס שנשאר בפולין והחלק האוסטרי מקורו בשלמה מייזלס שעבר לווינה מצאצאיו נמנים הרב צבי ישראל טאו ראש ישיבת הר המור אמו היא ממשפחת מייזלס. החלק הפולני עבר לגרמניה ולשוויץ וקיימים אנשים ממשפחת מייזלס בגרמניה שמקורם בהמבורג. חלק מהצד הגרמני והשווצרי עלה לארץ וצאצאיו חיים בה עד היום וחלקו השני נספה בשואה. חלק מהצאצאים מענף הפולני הלכו לבלגיה לפני המלחמה. רובם נרצחו בשואה. חלק ממשפחותיהם של הניצולים חיים בארצות הברית וחלק בישראל עד היום.
מצאצאיו מצד בנו הרב ישראל לאחר השואה הרב יהודה אריה מייזלס ששרד את אושוויץ והיה רב במחנה העקורים פאקינג בוואריה גרמניה שם עסק רבות למען שארית הפליטה, והקים בית דין להתרת עגונות.
בנו, שמעון יוסף מייזלס ערך וחידש את מגילת היוחסין של משפחת מייזלס עד דוד מלך ישראל.
בנו, הרב מנחם דן מייזלס, חיבר ספרים תורניים חשובים: "פתחי מגדים" על הלכות נידה, ובשר בחלב ועוד ספרים. בנותיו יהודית מזור, מרים גרייבר שרדו את גטו בודפשט וניצלו בזכות אמם שרה מייזלס, מרים היא יו"ר ארצית עמותת "יש" ילדים ויתומים ניצולי שואה.
נטל
דוב בער מייזעלס
בערוש מייזעלס
בעריש מייזעלס
קרושבאץ
קרושבאץ (בסרבית קירילית: Крушевац) היא עיר במרכז סרביה. העיר משמשת כמרכז המנהלי של מחוז ראסינה, וב-2011 עמדה אוכלוסייתה כולל בפרוורים על 127,429 נפש. העיר מרוחקת 190 קילומטרים דרומית מהבירה בלגרד. במאה ה-14 הייתה העיר בירת סרביה. מייסדה, המלך לזאר, השאיר אחריו בניינים בסגנון ימי הביניים, כנסייה ואת יקבי רובין.
ספורט.
בעיר קיימת קבוצת כדורגל, נפרדק קרושבאץ, המתמודדת בליגת העל הסרבית. ובנוסף קבוצת כדורסל, נפרדק קרושבאץ המתמודדת בליגה הבכירה.
ליאו בלגיקוס
דניאל אפרת
דניאל אפרת (נולד ב-4 באוגוסט 1982) הוא מחזאי, מעבד, כותב שירים, מתרגם, במאי ושחקן ישראלי.
קורות חייו.
דניאל אפרת נולד וגדל בתל אביב. סבא רבא שלו, הוא גרשון אגרון, שהיה עיתונאי וראש עיריית ירושלים, סבו, אביה של אמו, אברהם טמיר, היה אלוף בצה"ל. אביו, עובד אפרת, הוא מוזיקאי ואמו, פרופ' דפנה אפרת, היא היסטוריונית של האסלאם. מגיל ארבע עד שש שהה עם משפחתו בבוסטון.
בגיל תשע השתתף דניאל אפרת בסדרה אמריקאית בשם Iran: the Days of Terror, שסיפרה על המהפכה האיראנית שצולמה ביוון, בבימויו של קווין קורנר (1991) ושיחק בסרט אמריקאי שצולם בישראל. בתור ילד השתתף בפרסומות ובלהקות נוער. בשנת 1992 השתתף בקלטת של מתי כספי "בובה מתי" בתור ילד שבובת הטרול שלו מתעוררת בדמות מתי כספי, לקח חלק גם בקלטות של "כמו גדולים" עם אריק איינשטיין ו"דו רה מי פה" עם ניצה שאול. בכיתה ד', בגיל עשר התחיל ללמוד משחק בבית הספר לאמנויות, אותו סיים ב-1997. בכיתה י"א הופיע בסדרת הטלוויזיה "המכון" בערוץ 2 טלעד בבימוי אורי ברבש, שם גילם את דמותו של בנם של שני פסיכולוגים, ששולח יד בנפשו בתום העונה הראשונה.
דניאל אפרת למד בבית הספר התיכון על-שם תלמה ילין, אותו סיים בשנת 2000. בתלמה ילין כתב עבודת גמר בהנחיית אהוד מנור על הפונקציה הדרמטית של השיר במחזמר. חלקה המעשי של העבודה היה תרגום ובימוי המחזמר "מופע האימים של רוקי". לימים הייתה אחת מעבודותיו בשנים האחרונות תרגומו המחודש ל"אחים בדם", שרץ בהמשך בתיאטרון בית ליסין והיה אחד מנושאיה של עבודת הגמר שלו בתיכון, שאהוד מנור תרגם לפניו ב-1989. בין חברי כיתתו בתלמה ילין היו יעל טוקר, נילי רוגל, דקלה הדר, אילנית גרשון ומיכאל רונן. בשנת 2005 כיכב אפרת בסרט הקולנוע העצמאי של יאיר הוכנר "ילדים טובים", כאחד משני גיבורי הסרט.
אחר-כך המשיך דניאל אפרת ללמוד בבית צבי. בבית צבי הושפע מארתור קוגן, גרי בילו, ואלון אופיר (לימד בתלמה ילין), הוא סיים את לימודיו בבית צבי בשנת 2003. במהלך לימודיו בבית צבי זכה במלגות שונות, ביניהן מלגה ע"ש עדה בן-נחום. בבית צבי יצר דניאל אפרת קשר עם חברו לספסל הלימודים גלעד קמחי, שהפך לשותפו ליצירה. הם יצרו ביחד מופע בשם "אצל הרננדז במרתף", שהוצג בצוותא. קמחי ביים ואפרת כתב, ערך ושיחק.
אפרת נתבקש לכתוב מופע לפסטיבל "פותחים במה" של בית ליסין בשם "ברודוויי פינת פרישמן", לאור הצלחת המופע החליטו בבית ליסין לאמץ את קבוצת השחקנים (דקלה הדר, רויטל זלצמן, יוסי טולדו, הילה זיתון, ידידיה ויטל, יניב לוי, טל-יה יהלומי לוי) כקבוצת הצעירים של בית ליסין ואת גלעד קמחי כמנהל האמנותי של הקבוצה ודניאל אפרת ככותב ומתרגם. חלק מההפקות בבית ליסין הן משותפות לקבוצת הצעירים ולקבוצת הבוגרים וחלק מיועדות באופן בלעדי לקבוצה, כמו: "מנדרגולה", "חלום ליל קיץ" וכמה הצגות ילדים.
אפרת כתב שלושה עיבודים להצגות ילדים, כמו כן כתב בעצמו ארבעה מחזות לילדים: "רוקדים ברחוב", "מועדון ויואלדי", "גיבורים קטנים" ו"חלום בקצות האצבעות" שהוצגו בתיאטרון השעה. כמו כן כתב שלושה עיבודים להצגות ילדים: "הקוסם מארץ עוץ" (בית ליסין / מדיטק) "בגדי המלך", "ספר הג'ונגל" (מדיטק). אפרת עסק גם בתרגום שירים: כתב נוסח עברי לשיר "די לה" עבור אלבומה של רוני דלומי "קצת אחרת", תרגם את שירי הסרטים "פלונטר" ו"ריו" (וידאופילם) וסדרות אנימציה שונות.
עבודתו הראשונה של אפרת שהוצגה בתיאטרון רפרטוארי הייתה "אביב מתעורר", מאת סטיבן סייטר ודאנקן שיק על פי המחזאי הגרמני פרנק ודקינד, בהצגה כיכבו נינט טייב, עדו ברטל ועידו רוזנברג, בנוסף, תרגם אפרת עבור תיאטרון בית ליסין את המחזה "אחים בדם", שהיה מנושאיה של עבודת הגמר שלו בתיכון.
ב-2015 כתב אפרת עיבוד חדש ל"זרעים של מסטיק", בשיתוף עם עידן עמית, המבוסס על המחזמר מאת לאה נאור.
דניאל אפרת זכה בפרס אגודת ידידי בית ליסין על תרומה אמנותית לתיאטרון (2010) ובפרס קרן רבינוביץ' לתרגום מחזות ע"ש עדה בן נחום על תרגום "אביב מתעורר" בשנת 2011, ובמלגה מטעם אלי ליאון (2011).
תרגום.