בשנת 1950, קריסטלר, יחד עם אחרים ייסדו את ה״אגודה הגרמנית לגאוגרפיה יישומית״ וזאת מעניקה פרסים לסטודנטים על שמו של וולטר קריסטלר מדי שנה.
וולטר קריסטלר מת ביוגנהיים, גרמניה ב-9 במרץ 1969, אבל הפולמוס על האיש לא תם.
קיצור תאוריית ״המקומות המרכזיים״.
סקר שדה שעשה קריסטלר בדרום גרמניה, אפשר לו לפתח את התאוריה שלו. בשנות השלושים האזור הזה לא הושפע עדיין מהמהפכה התעשייתית. כתוצאה מכך, התאוריה שלו הניחה כי התארגנות היישוב במרחק תהיה ברציונל של שוק חופשי, רעיון שכתב עליו מאה שנה קודם יוהאן פון תינן.
קריסטלר פיתח את התאוריה בהנחה שמתקיים מרחב אחיד בנופו, ומתפקד באופן עצמאי בתנאים תחרותיים של יצרנים וצרכנים. לפי המודל של קריסטלר ייווצר ״סדר מרחבי״ שבו היישובים מסודרים בצורת משושים במרחב האחיד. צורת המשושים, יוצרת את הכיסוי המתאים ביותר לאזורי השוק, מבלי שישנה חפיפה או תחרות בין היצרנים וכל שטח האזור מכוסה מבחינת קבלת השירותים. המודל של קריסטלר מבוסס על מדרג, (היררכיה) של יישובים שכל אחד מהם נותן ומקבל סוגים מסוימים של שירותים בהתאם לגודלם.
המודל שלו המבוסס על מערכת מידרג יישובי, מציע ארבעה מאפיינים בסיסיים:
תאוריית המקומות המרכזיים חדרה לתוך עולם הגאוגרפיה, כשעבר לפסים של גישת מחקר פוזיטביסטית (״המהפכה הכמותית״). מאות מחקרים אמפיריים ותאורתיים התבססו בשנות החמישים עד שנות השבעים על התאוריה הזאת. רעיונותיה חדרו במקביל למוסדות וארגוני תכנון אזורי בארצות שונות, כולל בישראל: בעת שהיה צורך בתכנון המרחב לאחר מלחמת העצמאות. יצירת עיירות הפיתוח ומיקומן התבסס על רעיונות שנלקחו מתאוריית המקומות המרכזיים.
למרות עברו בשירות הס.ס. וגרמניה הנאצית, אך בגלל חשיבות התאוריה שיצר וחשיבותה בפיתוח הרעיונות של הגאוגרפיה בשלב המהפכה הכמותית, מצאה ״האגודה של הגאוגרפים האמריקאיים״ להעניק לו אות הצטיינות, מהלך שלאחריו העיזו גורמים נוספים לכבד את קריסטלר בתוארי כבוד, כגון: ״החברה השוודית לאנתרופולוגיה וגאוגרפיה״, אוניברסיטת בוכום ועוד.
ביקורת על קריסטלר והנאציזם.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, והתהוות המהפכה הכמותית בגאוגרפיה, וולטר קריסטלר ותורתו זכו לתהילת עולם. הגאוגרפים האמריקאיים אימצו אותו לחיקם והעניקו לו כבוד בפנטאון של חשובי החוקרים שתרמו לגאוגרפיה המודרנית. תהילתו לא קושרה כלל עם עברו הנאצי.
רק באמצע שנות הששים החלו להופיע מאמרים שהזכירו את עברו, אבל אלה היו מאמרים אפולוגטיים – היינו שהזכירו את העובדה, אבל הדגישו כי למעשה הוא היה ״פקיד נמוך דרג״ שעסק במקצועו המדעי בצורה יישומית.
פרופ׳ ארנון גולן, (1997), תקף את הגישה הסלחנית או האפולוגטית כלפי וולטר קריסטלר, וכתב כי קריסטלר היה הבולט ביותר בין הגאוגרפים הגרמניים, שעסקו בתכנון ״מרחב המחיה״ שיהיה לאחר הניצחון הגרמני. מרחב שיסולקו ממנו התושבים המקוריים. במרחב כזה שעבר טיהור אתני, ניתן ליישב את האוכלוסייה הגרמנית הצפופה שבמולדתם. הוא עבד במחלקת התכנון של הס.ס ותכנן מחדש את המרחב בהתאם לתאוריית המקומות המרכזיים שלו. ואין ספק שידע כיצד מרחב זה מפונה מתושביו המקוריים ולמרות זאת המשיך בתכנונו במשך כל שנות המלחמה.
בימיו, קריסטלר לא היה מחשובי הגאוגרפים בגרמניה ולא מהשורה הראשונה של אנשי רוח. גאוגרפים רבים אחרים פעלו במוסדות גרמניה הנאצית בזמן מלחמת העולם השנייה. מספרם של הגאוגרפים היהודים שנספו בשואה, מעולם לא נחקר, אבל לפחות המפורסם שביניהם – פרופ׳ אלפרד פיליפסון, ששירת את גרמניה עד עליית הנאצים לשלטון, ניצל ושרד את מחנה הריכוז טרזינשטט. גאוגרף גרמני חשוב אחר – פרופ׳ קארל האוסהופר, שהיה קשור למפלגה הנאצית ומנהיגיה בראשית דרכם בשנות העשרים, הוכנס למחנה הריכוז דכאו בשנת 1944, ושרד את התקופה.
הגאוגרפים הישראלים, טוען גולן, לא הפנימו את משמעות השירות לנאציזם שעשה קריסטלר. אף על פי שחשיבות תאוריית המקומות המרכזיים הלכה ונדחקה במהלך השנים, הוא עדיין זוכה לתהילה ומונצח בלי שום הערת שוליים על עברו הנאצי בספר לימוד שהוציא לאור משרד החינוך בשנת 2010.
אופאלי (הונגריה)
זהרא נמאטי
בולי מדינת ישראל - שנת 1962
בשנת 1962 הנפיק השירות הבולאי של מדינת ישראל 22 בולי דואר חדשים בערך נקוב כולל של 8.15 ל"י ובעלות כוללת של 8.60 ל"י.
רקע.
שיטת הדפוס.
בשנת 1962 הודפסו שמונה סדרות וכן בול אחד מסדרת השואה והגבורה, בשיטת שקע. שלוש סדרות, וכן בול אחד מסדרת השואה והגבורה, הודפסו בשיטת פוטוליטו.
המעצבים.
מרבית הבולים של שנת 1962 הוכנו בידי בכירי המעצבים בישראל, אשר עיצבו בולים גם בשנים קודמות. שתי השותפות צילה מנוסי ו-חוה אורנן, כמו גם יעקב צים ו-דן ריזינגר, הצטרפו לראשונה בשנה זאת לקבוצת מעצבי הבולים.
בולים מן המניין.
בשנת 1962 לא הונפקו בישראל בולים מן המניין בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולי סדרת מזלות שהונפקו לראשונה בשנת 1961, תוך שהוא מוסיף לה מספר ערכים נקובים חדשים.
הבולים עוצבו בידי עמנואל בלאושילד.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
הבולים האלו הודפסו במועדים הבאים (לפני תאריך ההנפקה):
בנוסף, חידש הדואר את מלאי הבולים מסדרה זו שאזלו בבתי הדואר, והדפיס מהם במהלך שנת 1962 כמות נוספת לאחר מועד ההנפקה המקורי:
בולי דואר אוויר.
בשנת 1962 לא הונפקו בישראל בולי דואר אוויר בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולים מסדרת נוף שהונפקו לראשונה בשנת 1960, תוך שהוא מוסיף לה בול אחד בעל ערך נקוב חדש.
הבול עוצב בידי פרידל שטרן.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
הבול הודפס ביום 07.11.61.
כמות הבולים שהודפסה בשנים הקודמות ונשמרה במחסני הדואר סיפקה את צורכי הדואר בשנת 1962, ולא היה צורך בביצוע הדפסות חוזרות של בולי דואר אוויר לחידוש המלאי.
תכנון הבול החל בשנת 1958 והוא נועד להופיע בחודש מרץ 1959 לציון מלאת עשר שנים לכיבוש אילת בידי צה"ל. ערכו הנקוב של הבול אמור היה להיות 5 לירות.
בולי זיכרון קבועים.
יום העצמאות.
הבולים עוצבו בידי מקסים וגבריאל שמיר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
מועדים לשמחה.
הבולים עוצבו בידי צילה מנוסי ו-חוה אורנן.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
בולי זיכרון.
השואה והגבורה.
הבול שערכו הנקוב 0.12 ל"י עוצב בידי צילה מנוסי ו-חוה אורנן. הבול שערכו הנקוב 0.55 ל"י עוצב בידי יעקב צים.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
העיצוב המקורי של בול השלהבת כלל את הנוסח המלא של אמירת "שמע ישראל", כולל שם האלוהים. בעקבות מחאה של חוגים דתיים שתבעו לא להדפיס את שם השם על "פיסות נייר המושלכות לעיתים לסלי האשפה", הוחלט לעצב מחדש את הבול ולהסתפק במילים "שמע ישראל"
אל על.
הבול עוצב בידי מקסים וגבריאל שמיר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
אל על - גיליונית זיכרון.
גיליונית הזיכרון עוצבה בידי מקסים וגבריאל שמיר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הפריט:
גיליונית הזיכרון הוצעה למכירה למשך שבוע.
דגי ים סוף.
הבולים עוצבו בידי מקסים וגבריאל שמיר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
בולי יובלות.
ראש פינה.
הבול עוצב בידי מקסים וגבריאל שמיר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
המגבית היהודית המאוחדת.
הבול עוצב בידי עמנואל בלאושילד.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
יאנוש קורצ'אק.
הבול עוצב בידי אוסוולד אדלר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
בולי אירוע.
ביעור המלריה.
הבול עוצב בידי "רולי": גרד רוטשילד ו-זאב ליפמן.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
הבול מציג לוח עם מידות חום כשהקו האדום משקף את תנודות החום העוברות על החולים במחלת הקדחת. בנקודה הנמוכה ביותר פוגע הקו בראשו של היתוש הגורם למחלה
יריד המזרח 1962.
הבול עוצב בידי דן ריזינגר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
אופאיי
כימיא עליזאדה
כימיא עליזאדה (בפרסית: کیمیا علیزاده; נולדה ב-10 ביולי 1998) היא לוחמת טאקוונדו איראנית. נולדה בכרג' למשפחה ממוצא אזרי.
קריירה.
עליזאדה זכתה במדליית ארד בטאקוונדו בקטגוריית המשקל 57 ק"ג באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו כשגברה על יריבתה השוודית ניקיטה גלסנוביץ'. בזכות ניצחונה הייתה לאישה האיראנית הראשונה לזכות במדליה במשחקים האולימפיים. היא גם זכתה במדליית זהב בקטגוריית המשקל 63 ק"ג לנשים במשחקים האולימפיים לנוער בנאנג'ינג 2014. באליפות העולם שנערכה ב-2015, היא הביסה את ג'ייד ג'ונס, שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדות של 2012 ו-2016. ב-2017 זכתה עליזאדה במדליית כסף באליפות העולם בטאקוונדו.
בשנת 2018 הייתה אמורה לשאת את הדגל במשחקי אסיה, אך בגלל פציעה בברך היא הוחלפה על ידי אלהה אחמדי.
בינואר 2020 הודיעה שתעזוב את איראן לצמיתות, והסבירה שהעזיבה נבעה מדיכוי נשים באופן כללי באיראן ומניצול של ההישגים שלה על ידי המשטר.
מסמכי האנטי פדרליסט
מסמכי האנטי-פדרליסט
מסמכי האנטי-פדרליסט (באנגלית: The Anti-Federalist Papers), הם אוסף של מאמרים שנכתבו על ידי המתנגדים לאישור חוקת ארצות הברית בשנים 1787–1788. המאמרים נכתבו כתגובת נגד למאמרי הפרדרליסט שבאו לשכנע ולהסביר את יתרונות החוקה על פני תקנון הקונפדרציה. ימים לאחר הטיוטה הסופית של חוקת ארצות הברית החל על גבי דפי העיתונים הוויכוח על החוקה החדשה. בצד אחד תומכי הממשל המרכזי החזק הפדרלי שבקשו לשכנע את המדינות לאשר את החוקה באמצעות מסמכי הפדרליסט ובצד השני האופוזיציה, מתנגדי החוקה והממשל המרכזי החזק. מסמכי הפדרליסט השפיעו והחוקה אושרה, אבל השפעת מסמכי האנטי-פדרליסט ניכרת עד היום במגילת הזכויות שהיא עשרת התיקונים הראשונים לחוקה. עד כה לא תורגמו המסמכים לעברית.
רקע היסטורי.