פרומקין הראה גם כי מערות הגיר הגדולות בישראל (מערת חריטון שארכה 3450 מ; מערת איילון 2700 מ'; מערת סלע 1200 מ', ערק נעסנה (1080 מ') ) נוצרו על ידי מים ממקור עמוק מתחת מפלס מי התהום.
הוא חקר את הוטת ג'רמק (קמין רום) - המערה העמוקה ביותר בישראל (עומק 157 מ'), והראה עם שותפיו במלח"ם כי האקלים הלח והטופוגרפיה התלולה בצפון הארץ טומנים בחובם פוטנציאל למערות טבעיות עמוקות נוספות בגליל ובחרמון, וכן גם למערות מלאכותיות ששימשו לצרכים מגוונים.
פרומקין הנחה את תלמידו, ישראל נעמן, במחקר מערת איילון שבה נחשפה מערכת אקולוגית מיוחדת במינה שרוב בעלי החיים שבה אינם נמצאים בשום מקום אחר. הם ניזונים מאנרגיה כימית שאינה אנרגיית שמש, בניגוד לרוב הפעילות הביולוגית על פני כדור הארץ.
מפעלי מים קדומים ונחלים תת-קרקעיים.
פרומקין גילה וחקר את אמת המים המובילה משכם לסבסטיה ואת מערכות המים הקדומות של שכם-ניאפוליס, שמראים שעיר זו הסתמכה על שפיעת מעיינות מרובים סמוך לקו פרשת המים הארצי.
הוא מצא כי אף על פי שמערות בית גוברין נחצבו ברובן בידי אדם, עיר רומית זו ממוקמת על-גבי נחל תת-קרקעי באורך מאות מטרים, שחלקים ממנה נוצלו להקמת מפעלי מים תת-קרקעיים שסיפקו מים לעיר.
יחד עם שותפיו, פיענח את חידת הטכניקה של חציבת נקבת השילוח, הוכיח כי לא הייתה מחילה טבעית שקדמה לחציבת הנקבה, ואף תיארך את הנקבה בשיטות רדיומטריות לתקופת מלכי יהודה במאמר בכתב העת Nature. במחקר נמצא גם שמעיין הגיחון שמזין את הנקבה מגיב במהירות לכל חדירה של מים או מזהמים בעיר ירושלים.
מחקר נתיבי המים התת-קרקעיים בירושלים נמשך במערת האומה – נחל תת-קרקעי איתן, הארוך מסוגו בישראל, שזורם כל השנה דרך פיר תחנת הרכבת אל מתחת בנייני האומה, בעומק כמאה מ' מתחת פני השטח.
משפחתו.
עמוס פרומקין נשוי לגנטיקאית דוקטור אילה פרומקין לבית הררי. בני הזוג מתגוררים בעפרה והורים לחמישה ילדים.
ביתו הבכורה, יערה קלמנוביץ׳, ילידת 1980, היא בעלת מפעל השוקולד יער הקקאו בירושלים.
הבת השנייה, רחל פרומקין, ילידת 1983 אומנית.
הבן השלישי, אריאל פרומקין, יליד 1985 אומן קולנוע,
הבת הרביעית (שלומית קופר-פרומקין) ילידת 1990 והבן החמישי (עופר פרומקין) יליד 1996, סטודנטים.
שלמה מטולוצין
הרב שלמה מטולוצין היה מגדולי תלמידי הגר"א ומראשוני תלמידיו שעלו לארץ ישראל.
ביוגרפיה.
שלמה מטולוצין נולד בליטא. נמנה בין בכירי תלמידיו של הגאון מווילנא, היה ידוע כגדול בתורה והתפרסם כבעל מופת. עלה לארץ ישראל בראש חודש ניסן, שנת ה'תקנ"ד (1794) והתיישב בחברון. כאשר נודע לו כי הרב אברהם שלמה זלמן צורף (הראש"ז) עלה לירושלים ושהצטרפו אליו שם עוד כמה משפחות אשכנזיות, עבר גם הוא לגור בירושלים והצטרף למניין שנוסד בישיבת ״אור החיים״ של ר׳ חיים בן עטר. באותה תקופה התקרב מאוד אל הראש"ז והיה לומד עמו בחברותא.
בנו של רבי שלמה, רבי טוביה, שימש כנשיא העדה האשכנזית בירושלים, הופיע בכל המופעים הפומביים של ירושלים כנשיא העדה וכאשר הגיע השר משה מונטיפיורי לביקור היה בין מקבלי פניו. ר' טוביה התיידד עם הראש"ז והיה מצטרף אליו לכל מסעות השליחות בגולה.
הרב מרדכי צורף, בנו בכורו של הראש״ז נשא לאישה את חנה, שהייתה נכדתו של הרב שלמה מטולוצין ובתו של רבי טוביה.
בחייו כתב ספר בשם ״אבן שלמה״ אך לא זכה להדפיסו. הספר נשאר בכתב יד כמאה שנה עד שנינו יואל משה סלומון הוציאו לאור בבית הדפוס שלו.
בסוף ימיו חזר לעיר חברון, שם התחבר לקהילת חב"ד. נפטר בחברון ושם נקבר.
דפוס ראשון
בעולם ההדרת הספרים וההוצאה לאור, דְפוּס רִאשׁוֹן הוא המהדורה הראשונה של ספר שהופיעה בדפוס, לאחר גרסאות קודמות שהועתקו בכתב יד. בעצם השימוש במונח "דפוס ראשון" מתכוונים לומר שזו הפעם הראשונה שהוא עלה על מכבש הדפוס, ועד אז הוא היה רשום בכתב יד בלבד.
סוגי דפוס ראשון ומידת תועלתם.
ספר שזכה למהדורות רבות ולדפוסים שונים, לרוב הדפוס השני נדפס על פי הדפוס הראשון, וכך גם הדפוסים הנוספים השתמשו אף הם בדפוסים הקודמים (אם בדפוס הראשון ואם בדפוס אחר שהיה זמין למדפיסים החדשים). בתהליך זה בדרך כלל חלו שיבושים שונים.. במקרים אחדים יש גם חשיבות לדפוס השני וזאת מאחר שהם תיקנו את הדפוס הראשון על פי כתבי יד. לעיתים קרובות דינו של דפוס ראשון כדין כתב יד.
יש סוגים אחדים של דפוס ראשון, ולמעשה כל אחד מהם קובע את ערכו של אותו הדפוס:
השימוש בדפוסים ראשונים.
השימוש בדפוסים ראשון רווח מאוד בקרב מהדירי ספרים מכל התקופות. את התועלת שבדפוס הראשון הכירו כבר לפני שנים רבות בפרט מתקופת ההשכלה, אך השימוש הגובר והנרחב בולט יותר בשנים האחרונות כשההדרת הספרים נעשתה פעילה יותר, והמהדירים מכירים, מוקירים, ומעריכים דפוסים ראשונים באופן רחב יותר. השימוש בדפוס ראשון בתחום הההדרה רווח גם בספרות הלא יהודית, אך היא בולטת במיוחד בספרות היהודית שבה ניתן דגש לכל חסר ויתר, ושינוי קטן ביותר עלול להיות משמעותי. אין ההדרה של ספר שחיברו ראשון או אפילו אחרון שהמהדיר אינו מודיע בשער המהדורה החדשה שמהדורתו נערכה על פי דפוס ראשון (או דפוסים ראשונים).
בהצגת הדפוס הראשון יש תחושת קרבה לטקסט המקורי; וזאת בניגוד לדפוסים מאוחרים שלרוב הורקו מכלי לכלי, וממהדורה למהדורה דברים שובשו בשוגג או במזיד, פעמים מתוך מטרה לתקן ופעמים מתוך מטרה לקלקל, בפרט בדפוסים שנדפסו בזמן הצנזורה האירופית, שהשמיטה קטעים רבים ולא אחת אף שיבשה אותם כפי ראות עיניה. כן, גם בציבור החרדי כיום ישנה מגמה לצנזר מאמרים שונים של רבני ציבורו מתוך כוונה להתאים אותם לדעה השולטת בו.
ישנו קונצנזוס נרחב בקרב העוסקים בההדרת ספרים, שבמקרה של חשד לשגיאה או שגיאה ודאית בספר שכבר נדפסו ממנו כמה דפוסים, הדבר המתבקש ביותר הוא לגשת ולהשוות לדפוס הראשון המשקף קרבה למקור. לאחר פעולה זו ניתן לשער השערות ולהסיק מסקנות, אך כדי לעשות זאת צריך לעשות את המינימום הנדרש והוא לבדוק בדפוס הראשון.
החשיבות לציון תאריך הדפוס הראשון ומקום הדפסתו - בפרסומים, רבה מאוד, כי בדרך כלל היא חושפת את זמן חיותו של המחבר (חוץ מספרים שנדפסו מכתבי יד עתיקים), וגם נותנת אינדיקציה ואפשרות להבין אילו מחברים ראו דפוס זה אם בכלל; ועל פי זה ניתן לחשוף גנבות ספרותיות, העתקות, ורמיזות שונות של כותבים אחרים בני אותה התקופה.
ניתן למצוא דוגמאות רבות לשימוש שעושים המהדירים בדפוס ראשון; כל הוצאה לאור שמכבדת את עצמה תציין בשער הספר כי מהדורתה היא על פי דפו"ר (דפוס ראשון או דפוסים ראשונים). ניתן למצוא בהוצאת "מוסד הרב קוק" מאות ספרים כאלה, וכן בהוצאת "מכון ירושלים" ועוד, וגם בהוצאות אוניברסיטאיות שונות.
חיים זנוויל אברמוביץ'
רבי חיים זנוויל אברמוביץ' ("הריבניצער", לעיתים "הרימניצער", תרנ"ח, 1898 או תרס"ב, 1902 – כ"ד בתשרי תשנ"ו, 18 באוקטובר 1995) היה אדמו"ר חסידי שהתגורר בריבניץ (טרנסניסטריה, מולדובה) ובהמשך במונסי ניו יורק. התפרסם כצדיק וכבעל מופת.
תולדותיו.
נולד לרבי משה ויוטא צפורה בבוטושאן שבבוקובינה הרומנית. בגיל שנתיים וחצי נתייתם מאביו. למד אצל רבי יהודה לייב צירלסון שהסמיכו להוראה. בצעירותו היה חסיד של רבי יהודה אריה לייבוש פרנקל מבוטושאן ורבי אברהם מתתיהו פרידמן משטפנשט. מסופר שהרבי משטפנשט, שלא היו לו ילדים, אמר עליו: "אתה החידוש שלי". העיד על עצמו שבגיל 18 ידע את כל הש"ס עם פירוש רש"י. לאחר חתונתו התגורר במספר ערים בבסרביה, בהן קישינב. לאחר מלחמת העולם השנייה ברחו רוב הרבנים שחיו תחת שלטון ברית המועצות לארצות הברית ולישראל, והוא החל לשמש באדמו"רות בריבניצה. מסופר כי נהג לטבול בקרח, צם רבות, עטוף בטלית ותפילין עד הלילה ואמר תיקון חצות עד הבוקר. היה מל ושוחט למרות איסור השלטונות. חסידיו מספרים כי פעם נעצר והועמד למשפט אך שוחרר לאחר שאמר לשופט שאם ישחררוהו אשתו תתרפא. פעם אחרת ברח ממעצר והשוטרים מצאו אותו טובל בנהר ועזבו אותו כי חשבו שהוא משוגע. בתשעה באב היה מתעטף בשק וקורע קריעה בברכה. היה מתפלל מאוחר מאוד ולעיתים היה מתפלל שחרית באמצע הלילה.
היה נשוי לרבנית שרה, שנפטרה בכ"ה באלול ה'תשל"ט (17 בספטמבר 1979). הרב אברמוביץ עלה לישראל והתגורר בקריית באבוב בבת ים, אחר כך בבני ברק ולאחר מכן בירושלים. בשנת תשל"ד היגר לארצות הברית. הוא התחתן בשנית עם הרבנית פרידא מלכה שהייתה צעירה ממנו בהרבה שנים בתקווה שממנה הוא יוליד ילדים, והתגורר במיאמי, בקראון הייטס, בסי גייט (ברוקלין) ולבסוף במונסי, שם נפטר ונקבר. הרבנית פרידא מלכה נפטרה בתשע"ה (2015).
אחד מחסידיו המפורסמים הוא מרדכי בן-דוד, שהקדיש לו את השיר "אוי רבי" באלבומו "אין עוד מלבדו".
גבאיו ומשמשיו בקודש בארצות הברית וקנדה היו;
לקריאה נוספת.
אברהם הכהן, במחיצתו של איש האלוקים עמודא דנהורא בוצינא קדישא כ"ק האדמו"ר הקדוש מריבניץ, 359 עמו', ברוקלין ניו יורק
הריבניצער
נסים בכור אלחדיף
נסים בכור אלחדֵיף (לעיתים נכתב אלחדף; תרי"ז, 1857 - י"ג בתשרי תרע"ג, 24 בספטמבר 1912) היה אגרונום ארץ ישראלי, הבוגר הראשון של בית הספר החקלאי מקוה ישראל וחלוץ התיישבות ביסוד המעלה.
תולדות חייו.