אסמרה נוסדה מאיחוד של ארבעה כפרים שנלחמו זה בזה עד שהנשים בכל אחד מהכפרים שכנעו את הגברים שכדי לשמר את השלום, ארבעת הכפרים חייבים להתאחד. תחילה קראו למקום "ארבעתה אסמֵרה" שמשמעותו בתיגרינית הוא "הארבע שאיחדום" ובסופו של דבר המילה "ארבעתה" נשרה מהשם ונשארה המילה "אסמרה", אם כי יש אזור שעדיין נקרא "ארבעתה אסמרה". משמעות השם "אסמֵרה" בתיגרינית הוא "הן איחדו אותם". השם השתנה לאחר מכן בהשפעה איטלקית ל"אסמַרה". כיום בעיקר האנשים שאינם אריתראים משתמשים בשם השגוי, ואילו האריתראים ושכניהם משתמשים בשם המקורי.
אסמרה, שהייתה חלק מממלכת "מדיר בהר", נכבשה תוך זמן קצר על ידי המצרים, בתמיכה וגיבוי בריטי. לאחר מכן יוהנס הרביעי, קיסר אתיופיה כבש את האזור ונתן לאלולה אנגדה את תואר המושל בו. אנגדה העביר את בירת המחוז לאסמרה, כשבאותו זמן היו בה 150 תושבים. תוך ארבע שנים, מנתה אוכלוסיית העיר למעלה מ-3000 תושבים, והחשיבות הכלכלית שלה, עם גידול הסחר עם מאסאווה, גדלה בהדרגה.
ב-1889 איטליה כבשה את אריתריאה ובעקבות החשיבות שנוצרה בתקופתו של אנגדה, העיר נבחרה לבירת אריתריאה האיטלקית על ידי המושל מרטיני ב-1897. האיטלקים בנו את העיר בסגנון מודרני והיא זכתה לכינוי "רומא הקטנה" ("Piccola Roma"). האיטלקים עסקו בבנייה בנו מסילת ברזל מעיר הנמל מאסאווה לחוף הים האדום לאסמרה (המסילה היחידה הקיימת במדינה עד היום). העיר נפגעה קלות ברעידות אדמה ב-1913 וב-1915. כמו כן הם בנו את העיר בסגנון הארכיטקטוני המודרני. בימינו, חלק משמעותי מהמבנים בעיר הם ממקור איטלקי, ויש חנויות שעדיין יש להן שם איטלקי.
בעיר התפתחה קהילה איטלקית, ובמפקד אוכלוסין בעיר ב-1939 מתוך 98,000 תושבים בעיר 53,000 מתוכם היו איטלקים. עובדה זו הפכה את העיר לעיר האיטלקית המרכזית של האימפריה האיטלקית באפריקה. באותה שנה, באריתריאה כולה היו 75,000 איטלקים.
לאיטלקים היו השקעות רבות בתעשייה בעיר, אבל הן פסקו עם תחילת מלחמת העולם השנייה והפריחה התעשייתית של האזור נעצרה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 השלטון האיטלקי בנה ארמון המושל החדש שכיום משמש בית העירייה.
בשנת 1938 הסתיימה בניית המסגד הגדול באסמרה.
באפריל 1941 נפלה אסמרה בידי כוחותיו של הגנרל הבריטי ויליאם פלאט שהסתערו על אריתריאה מסודאן במסגרת המערכה במזרח אפריקה. הבריטים שלטו באריתריאה עד 1952. במהלך הזמן הזה הבריטים העבירו את רוב התעשיות לקולוניות שלהם בהודו וקניה. הבריטים ניסו לשמר את השלטון האיטלקי, אבל בשנת 1949 החלו פעולות טרור כנגד האירופאים, וכן של נוצרים תומכי אתיופיה כנגד המוסלמים תומכי שלטון איטליה.
לאחר סיום השלטון הבריטי ב-1952, האו"ם החליט לצרף את הקולוניה לשעבר תחת שלטון פדרטיבי לאתיופיה בראשות היילה סלאסי. בפדרציה, אסמרה לא הייתה עוד הבירה אלא אדיס אבבה, במרחק של יותר מ-1000 קילומטר משם, והשפה הלאומית שונתה מתיגרינית לאמהרית. ב-1961 החליט הקיסר סלאסי לסיים את ההסכם ה"פדרטיבי" ולהפוך את אריתריאה למחוז ה-14 של האימפריה האתיופית. בעלת הברית הגדולה ביותר של אתיופיה אז הייתה ארצות הברית. בין 1943 ל-1977 שכן בעיר מתקן של צבא ארצות הברית. מלחמת העצמאות של אריתריאה פרצה ב-1961 ונגמרה ב-1991 ותוצאתה הייתה עצמאות אריתריאה. אסמרה לא סבלה מנזק במהלך המלחמה בהשוואה לרוב האזורים הגבוהים במדינה. העיר הפכה בחזרה להיות בירת המדינה כאשר אריתריאה זכתה בעצמאותה.
כלכלה.
בגלל היותה בירת המדינה והיישוב הכי גדול באריתריאה, רוב אנשי העסקים האריתריאים ממקמים את הבסיסים שלהם באסמרה. העיר הייתה פעם עיירת מפעל.
במהלך התקופה הקולוניאלית, אסמרה הייתה המרכז השלטוני והכלכלי של מזרח אפריקה האיטלקית. כשהבריטים נכנסו למדינה ב-1941, עסקים רבים נסגרו או עברו אל מחוץ לעיר. מנהג זה נמשך גם תחת השלטון האתיופי.
תחבורה.
בעיר פועלות מוניות מ-7:00 עד 21:00 ויכולות להיות צפופות מאוד בשעות עומס. בנוסף יש מוניות הנוסעות לערים וכפרים באזור. אוטובוסים ארוכי טווח באריתריאה אינם עמוסים בגלל האיסור לעמוד במעברים באוטובוס. לעיתים יש גם ארוחות בוקר או צהריים מאורגנות בנסיעות ארוכות.
יש בעיר תחנת רכבת שמקשרת את העיר עם העיר מאסאווה דרך המסילה האריתראית, שנבנתה על ידי האיטלקים בין 1887 ל-1932. רשות הרכבות האריתראית ביקשה תקצוב כדי להמשיך בתוכנית האיטלקית להרחבת המסילה עד לעיר טסניי, וכך להעניק הזדמנות לסודאן השכנה להשתמש ביותר יעילות בנמל של מאסאווה.
נמל התעופה הבינלאומי אסמרה משרת את האזור. בנוסף בעיר נמצאים הבסיסים של חברת התעופה הלאומית אריתריאן איירליינס.
חינוך.
מאז ומתמיד אסמרה הייתה מרכז חינוכי לאומי ובעיר נמצאים תיכונים ובתי ספר יסודיים. עד לאחרונה אוניברסיטת אסמרה הייתה האוניברסיטה היחידה במדינה. בנוסף, בתקופת הסיפוח האתיופי, האוניברסיטה הייתה מקושרת עם מה שהיה אז מרכז החינוך העל-תיכוני הגדול ביותר במדינה, אוניברסיטת אדיס אבבה.
יהודים.
בתחילת המאה ה-20 הגיעו לאסמרה מבני יהדות עדן והקימו במקום קהילה יהודית עם בית ספר, בית כנסת ובית קברות. בשיאה מנתה הקהילה כ-400 נפשות. בשנת 1943 היו בקהילה כ-300 יהודים שהתגוררו בחלק האיטלקי של העיר ועסקו במסחר. לאחר הקמת מדינת ישראל עלו אליה כשני שלישים מבני הקהילה. בשנות ה-50 שהו באסמרה שוחטים מישראל שסיפקו בשר מאריתריאה לישראל. הקהילה היהודית בקשה סיוע מיהודי העולם בקיום בית ספר יהודי באסמרה. בשנת 1975 נותרו בעיר כ-100 יהודים ללא רב או מוהל. בשר כשר קנו בני הקהילה מחברת אינקודה שספקה בשר מאריתריאה לישראל.
במהלך מלחמת העצמאות של אריתריאה עזבו רב היהודים שנשארו את אסמרה, עד שנותר במקום בראשית שנות ה-2000 יהודי יחיד אך טוענים שישנה קהילה יהודית עדיין באזור.
חבילה עוברת
חבילה עוברת (קרוי גם בשמות חבילה מתגלגלת, ראש כרוב, חבילה הגיעה) הוא משחק חברה, אשר גרסאותיו מתפתחות עם גילם של המשתתפים. בכל גרסאותיו מעבירים מיד ליד חבילה גדולה, עטופה כבצל שכבות על גבי שכבות של נייר זול (נייר עיתון בדרך כלל). המנצח הוא זה שקילף את השכבה האחרונה של הנייר, ומצא בפנים מתנה.
חבילה עוברת (מתגלגלת) לפי מוזיקה.
בגילאי טרום-קריאה פועל המשחק לפי עקרון זמן - בדומה לכיסאות מוזיקליים, החבילה עוברת כל עוד המוזיקה מנגנת. מנחה שולט על תזמון המוזיקה. כאשר המוזיקה עוצרת, ניתן לקלף עטיפה אחת מן החבילה. בגרסאות אחרות, ניתן לקלף מן החבילה כמה שהזמן מתיר. משחק זה עשוי היה להיות משחק מזל טהור, לולא ראה המנחה את הילדים. בדרך כלל המנחה דווקא מביט על הילדים, מתוך מטרה לוודא שפעולת הקילוף מתחלקת באופן אחיד ככל שניתן בין הילדים. לכן בדרך כלל חלוקת הפרס מוטה.
תני לבן, תן לבת.
משחק זה חוזר בשינוי אדרת בגילאי העשרה המוקדמים, יחד עם אחת שתיים שלוש 'תעוררו, חמש דקות בגן עדן והבנים על הבנות. בגרסה זו מוצמד פתק לכל עטיפה, ועליו הוראות. לשון ההוראות היא לסירוגין "תני לבן הכי..."/"תן לבת הכי...". ביצוע ההוראות עלול להעיד גם על מאוויי לב, למשל "תני לבן שאת אוהבת". הוראות ההעברה עשויות להיות מלוות בהוראות לביצוע, כדוגמת שלב החובה במשחק אמת או חובה.
גרסה בוגרת.
המשחק עשוי ללבוש גרסה בוגרת במסיבות מבוגרים. גרסה זו דומה לגרסה "תני לבן, תן לבת", אלא שמגוון ההוראות משתנה.
אסמארה
מאלה
מָאלֵה (בדיבהי: މާލެ) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר ברפובליקת המלדיביים. נכון לשנת 2014 מתגוררים בה 133,412 תושבים, שהם כשליש מתושבי האיים המאלדיבים.
העיר ממוקמת על אטול מאלה, אי אלמוגים טבעתי שהיה אי המלכים בתקופת שושלת המלכים של המאלדיבים. העיר משמשת כמרכז לסחר באגוזי קוקוס, שטחי עצי דקל, קופרה וקונכיות.
מאלה מחולקת לחמישה רבעים. הרובע החמישי לא נמצא באי אטול מאלה אלא באי וילינגילי השכן אשר משמש בעיקר כאתר תיירותי ולא למגורים.
שדה התעופה הבינלאומי של מאלה ממוקם על האי הסמוך הולולה . העיר תופסת את כל שטחו של האי.
בסוף שנת 2004 בעקבות רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי, נפגעה מאלה מגל צונאמי שהציף יותר משני שלישים מהעיר.
היסטוריה.
המתיישבים הראשונים במלדיביים הגיעו מחופי תת-היבשת ההודית. מאלה עצמה החלה ככפר דייגים קטן.
מהלה
סמל בורונדי
סמל בורונדי בנוי בצורת מגן כאשר במרכזו מצויר ראשו של אריה שואג. מאחורי המגן מוצבות 3 חניתות, ומתחתיו פרוסה כרזה עליה חרוט המוטו הלאומי של המדינה - "אחדות, עבודה, קידמה".
סמל כף ורדה
סמל כף ורדה מכיל עיגול, ובתוכו כתוב השם הלאומי של המדינה בפורטוגזית (República de Cabo Verde). כמו כן בתוך העיגול נמצא משולש כחול ובתוכו לפיד המסמל את החופש של האחדות הלאומית.
סביב הסמל קיימים 10 כוכבים המסמלים את האיים של כף ורדה, והם דומים לכוכבים המצויים על דגל כף ורדה.
הצמח בתחתית הסמל ידוע כ"פלומב בוב" (plumb-bob) ומטרתו לסמל צדק ויושרה.
שארם א-שייח
טלאולוגיה
טלאולוגיה (מיוונית עתיקה: Τελεολογία; ביוונית Τέλος, "טלוס" = סוף, תוצאה; ו"לוגוס" = לימוד, הסבר) או תכליתנות היא החקר הפילוסופי של תכלית; תורה פילוסופית המסבירה את התופעות בעולם לאור המטרה או התכלית שהן משרתות ולאו דווקא לאור סיבותיהן.
טלאולוגיה היא אחת מארבעת סוגי הסיבות על-פי אריסטו. אחד הטיעונים הקלאסיים להוכחת מציאותו של האלוהים הוא הטיעון הטלאולוגי, שלפיו כל היקום (ובעיקר הדברים החיים) נבנו באופן מוכוון מטרה ולא באופן כאוטי, ולכן הם ככל הנראה תוכננו על ידי ישות רציונלית.