כאשר יש יותר מדי מתח על עצם הפיקה, הרצועות ייחלשו ויהפכו רגישים לקריעת הרצועות או הגידים, דבר אשר יכול להוביל לתזוזה של הפיקה ממקומה. סיבה נוספת לפריקה של הפיקה היא כאשר חריץ הטרוכלאה (גלגלת) כבר לגמרי שטוח ומצב זה מוגדר בתור דיספלזיה של הטרוכלאה (גלגלת). העובדה כי אין חריץ בעקבות העובדה שעצם הטרוכלאה (גלגלת) כבר שטוחה יכולה לגרום לפיקה להחליק משום שאין מה שיחזיק אותה במקומה.
אנטומיה ומנגנון פציעה.
פיקת הברך הוא משולש עצמות ססמואידיות אשר מחוברים על ידי גיד. היא מונחת בחריץ הפטלופמורלי (שקע ספוגי בקצה עצם הירך), שבו עצם הירך פוגשת את עצם השוק. מספר מיתרים וגידים מחזיקים את הפיקה במקום ומאפשרים לה לנוע במעלה ובמורד החריץ הפטלופמורלי, כאשר הרגל מתכופפת החלק העליון של הפיקה מתחבר לשריר הארבע ראשי באמצעות גיד הארבע ראשי, האמצע אל ראש השריר המדיאלי והלטרלי של הארבע ראשי, והתחתון לראש עצם השוקה דרך גיד הפיקה, שהוא המשכו של גיד הירך. הרצועה הפתלופמורלית המדיאלית נצמדת אופקית בברך הפנימית לגיד של השריר האדקטור מנגוס. במהלך פריקה של הפיקה, זהו החלק שהכי נפגע. לבסוף, הרצועה החיצונית של הברך והרצועה האמצעית של הברך מייצבים את הפיקה משני צידיה. כל אחד מהחלקים האלו בברך יכול להיפגע במהלך פריקה של הפיקה.
פריקה של הפיקה יכולה להיגרם על ידי:
אבחון.
כדי להעריך את מצב הברך, הרופא יכול לבצע בדיקה לפיקה על ידי הזזת פיקת הברך קדימה ואחורה בזמן שהפציינט מכופף את הברך ב-30 מעלות, או על ידי שכיבה על הגב כאשר הברך נמתחת ממצב מכופף. פיקה שמחליקה לרוחב נקרא סימן ג׳יי (J) אשר מצביע על חוסר איזון בין הראש המדיאלי למבנים הרוחביים בברך.
מניעה וטיפול.
מניעה.
הפיקה היא עצם ססמואידית צפה אשר מוחזקת במקומה על ידי גיד שריר הארבע ראשי וגיד הרצועה של הפיקה. תרגילים שונים אשר עובדים על חיזוק השרירי הארבע ראשי יכולים לסייע למנוע את הפריקה של הפיקה. לעומת זאת, רוחב שריר הארבע ראשי חזק ומהודק מידי יכול להיות הגורם לפריקה של הפיקה. במקרה זה, מומלץ לחזק את שרירי הירך המדיאלי ואת הראש המדיאלי וכמו כן, למתוח את השרירים הרוחביים. ניתן להוסיף תמיכה חיצונית סביב הברך באמצעות מכשירים כגון מדרסים לברך או טייפ קינזיולוגי אשר יכול לעזור כדי למנוע פריקה של הפיקה או פציעות אחרות הקשורות לברך. מכשירי התמיכה החיצונית עובדים על ידי מתן חופש תנועה במרחבים הרצויים ומסייעים לעכב תנועות שיכולות לגרום תנועה חריגה ופציעות. תוספי מזון כמו גלוקוזאמין ונוגדי דלקת שאינם סטרואידים יכולים לסייע למזער סימפטומים אשר מעידים על נטייה לפרוק את פיקת הברך.
טיפול.
יישור של מפרק הברך עשוי להיות מלווה בחזרה עצמונית של פיקת הברך למקומה.
בחלק ניכר מהמקרים של פריקה ראשונה של הפיקה, לאחר שהפיקה מוחזרת למקומה בפעולה פשוטה על ידי רופא בחדר המיון, או לאחר שהפיקה שבה למקומה באופן ספונטני, די יהיה לטפל בחבישה מרופדת למשך מספר שבועות ולעבור מספר טיפולי פיזיותרפיה על ידי פיזיותרפיסט שמטרתם שימור כוח השרירים סביב הברך, הפחתת הנפיחות, ושימור היציבה. ואולם, כמחצית המקרים של פריקת פיקה יתארו אי-נוחות בקדמת מפרק הברך ולעיתים ממש מצב של פריקות חוזרות של הפיקה במהלך פעילות.
בעת תכנון תוכנית הטיפול, רופאים לוקחים בחשבון גורמים אשר יכולים לגרום לפציעות כגון עצמות שנשברו או רקמה רכה. כמו כן, נלקח בחשבון גיל החולה, רמת פעילות והזמן הדרוש כדי לחזור לעבודה ו/או לאתלטיקה.
ניתוח.
כאשר מופיעות פריקות חוזרות של הפיקה יכולה להיווצר מגבלה בתפקוד וכן עלולות להיגרם פגיעות חוזרות בסחוס המפרק. על כן ניתן להציע טיפול ניתוחי אשר במהלכו מבצעים חיזוק ושחזור של הרצועה המייצבת העיקרית של הפיקה אשר נקראת רצועה פתלופמורלית מדיאלית. רצועה זו נחשבת למייצב העיקרי של הפיקה ועל כן פותחו שיטות ניתוחיות שמאפשרות לשחזר את פעולתה. לאחר הניתוח נדרש שיקום הנמשך ברך כלל 3-4 חודשים עד חזרה לפעילות ספורט. ניתוח ברכיים עבור אנשים צעירים שעדיין גדלים יכול לגרום לעיכוב בגדילה נורמלית של איברים בברך. ישנם גם סיכונים לסיבוכים כגון תגובה נגדית להרדמה או זיהום.
רופאים בדרך כלל ממליצים על ניתוח רק כאשר מבנים אחרים בברך ספגו נזק חמור, או באופן ספציפי כאשר יש:
שיקום.
תוכנית שיקום יעלה מקטינה את הסיכויים לפציעה חוזרת של הברך ולבעיות כגון תסמונת כאב פטלופמורלי ודלקת מפרקים ניוונית. השיקום מתמקד בשמירה על כוח ועל טווח התנועה כדי להפחית את הכאב ולשמר את הבריאות של השרירים ורקמות סביב מפרק הברך.
אפידמיולוגיה.
ההיארעות השנתית של פריקות פיקת הברך נעה בין 7:100,000 - ל-43:100,000, כתלות בגיל ובאוכלוסייה הנבדקת. מרבית המחקרים העוסקים בפריקות של פיקת הברך מדווחות על שכיחות גבוהה יותר בנשים. מעטים מהמחקרים מדווחים על מספר שווה של פריקות בנשים ובגברים, וחלק קטן אף מדווח על היארעות גבוהה יותר בגברים. 72%-30 מהפריקות קשורות בספורט וב - 39%-28 מהפציעות ישנם שברי עצם-סחוס.
מכת חום
מכת חום (באנגלית: Heat stroke), הידועה גם בשם מכת שמש, היא סוג של מחלת חום חמורה הכוללת טמפרטורת גוף הגבוהה מ-40.0 מעלות צלזיוס ובלבול. תסמינים נוספים הכלולים במחלה הם עור אדום, יבש או לח, כאבי ראש וסחרחורות. המחלה יכולה להתחיל באופן פתאומי או באופן הדרגתי. סיבוכים עשויים לכלול התקפים, תמס שריר, או אי-ספיקת כליות.
סימנים וסימפטומים.
מכת חום מתרחשת עקב טמפרטורות חיצוניות גבוהות או מאמץ גופני. מכת חום בדרך כלל מופיעה עם חום גוף של יותר מ-40.6 מעלות צלזיוס, בשילוב עם חוסר התמצאות וחוסר הזעה. לפני שמכת חום מופיעה, אנשים מראים סימנים של תשישות חום כגון סחרחורת, בלבול, כאבי ראש, חולשה. אם מכת חום מתרחשת כאשר האדם ישן, קשה יותר להבחין בתסמינים, לעומת זאת, כאשר מתרחשת מכת חום בזמן מאמץ, האדם החולה עשוי להזיע יתר על המידה. ילדים צעירים, בפרט, עלולים לחוות התקפים. התוצאות הסופיות של מכת חום עלולות להיות חוסר הכרה, אי ספיקת איברים, ומוות.
גורמים.
ביולוגי.
מכת חום מתרחשת כאשר ויסות חום הגוף מוכרע על ידי שילוב של ייצור מטבולי עודף של חום (מאמץ), עודף חום סביבתי ואיבוד חום לקוי ולא מספק, אשר גורם לטמפרטורת גוף גבוהה. גורמים נוספים הם חומרים המעכבים את קירור הגוף וגורמים להתייבשות, כגון: אלכוהול, ממריצים, תרופות מסוימות, כגון משתן, חוסמי בטא, מחלות לב ומחלות עור, ושינויים פיזיולוגיים הקשורים לגיל גורמים לרגישות למכת החום, לרוב, אצל קשישים. מכת חום במהלך מאמץ יכולה לקרות אצל אנשים צעירים ללא בעיות בריאות שאינם נוטלים תרופות, לרוב אצל ספורטאים, פועלים חיצוניים, או אנשי צבא העוסקים בפעילות מאומצת במזג אוויר חם או מגישי עזרה ראשונה מוסמכים אשר לובשים ציוד הגנה אישי כבד. חשוב לדעת כי בסביבה אשר לא רק חם בה, אלא גם לח, הלחות מפחיתה במידה רבה את האפשרות של הגוף לקרר את עצמו על ידי הזעה. עבור בני אדם ושאר בעלי חיים עם דם חם, טמפרטורת גוף יתרה יכולה לשבש ויסות תגובות ביוכימיות של אנזימים אשר חיוניות עבור הנשימה התאית ועבור תפקודם של איברים עיקריים.
מכוניות בחום.
ילדים צעירים, קשישים מבוגרים או נכים, אשר נשארים לבד ברכב נמצאים בסיכון גבוה לקבל מכת חום. מכת חום אצל ילדים וגם אצל קשישים יכול להתרחש תוך דקות, אפילו אם חלון המכונית פתוח מעט. קבוצות אלה של אנשים, אשר לא יכולים לפתוח את דלתות המכונית או להביע אי נוחות מילולית (או בקול, בתוך מכונית סגורה), וכתוצאה מכך לא יכולים לקבל את תשומת הלב הדרושה מאחרים בסביבה באופן מיידי. מומלץ להורים לשים את הארנק, או כל דבר בעל ערך במושב האחורי, כך שכאשר הם לוקחים את הפריטים שלהם מהמושב האחורי הם יבחינו בילדיהם ולא ישכחו אותם ברכב. עבור קבוצות גדולות יותר ברכב או באוטובוס, בדיקת נוכחים בסוף הטיול היא חיונית..
חיות מחמד אף יותר רגישות מבני אדם לחום קיצוני ברכבים, מהסיבה שכלבים, חתולים ובעלי חיים רבים אחרים לא יכולים לייצר בכל הגוף זיעה כדי לקרר את גופם. בימים חמים, מומלץ להשאיר את חיות המחמד בבית עם אספקת מים גדולה, ואם ישנו צורך הכרחי בהבאת חיית המחמד, ישנה עדיפות לקשור את החיה מחוץ ליעד עם קערת מים ולא להשאירה ברכב.
תסמונת התינוק הנשכח.
"תסמונת התינוק הנשכח" הוא מונח רפואי מדומה לסכנה בה המבוגר המטפל שוכח את נוכחותו של ילד צעיר, וכתוצאה מכך הילד עומד בסכנה. למרות המונח ״תסמונת״, אין זה מצב המוכר כרפואי. עם זאת, המונח קיבל שימוש בעיתונים, מגזינים, בלוגים, ובשאר מדיה פופולרית. "תסמונת התינוק הנשכח" עלולה להביא את הילד לפגיעה קשה או מוות בגלל המלכוד במכונית חמה.
מניעה.
ניתן להפחית סיכון למכת חום על ידי נקיטת אמצעי זהירות כדי למנוע התחממות יתר והתייבשות. התאמת בגדים רופפים וקלים, יאפשרו לזיעה להתנדף ובכך לקרר את הגוף. כובעים רחבי שוליים בצבעים בהירים יעזרו למנוע מהשמש לחמם את הראש ואת הצוואר. פתחי אוורור על הכובע יעזרו לצנן את הראש, כמו גם הרטבת מגני זיעה במים קרים. יש להימנע מפעילות גופנית מאומצת במהלך שעות היום במזג אוויר חם, ובנוסף, להימנע מהישארות ממושכת במקומות סגורים (כמו כלי רכב), ללא אוורור בתוכם.
במזג אוויר חם, ישנו צורך לשתות הרבה נוזלים קרים אשר אבדו במהלך ההזעה. צמא הוא לא סממן אמין לכך שאדם צריך נוזלים. צבעו של השתן יעיד בצורה מהימנה יותר על מצב הנוזלים בגוף. שתן בצבע צהוב כהה עשוי להצביע על התייבשות.
טיפול.
טיפול של מכת חום כרוך בקירור מכני מהיר יחד עם אמצעי החייאה סטנדרטים.