בינואר 2011 אימץ בג"ץ את מסקנות הוועדה שהקים משרד התחבורה, וקבע כי הפרדה כפויה בין נשים לגברים ב"קווי המהדרין" אינה חוקית, וכי הטרדת נוסעות בעניין, כמו גם לגבי לבושן, עשויה להיות עבירה פלילית, אולם התיר את המשך ההסדר של העלאת נוסעים ונוסעות מהדלת האחורית כדי לאפשר הפרדה מרצון. כמו כן נפסק כי הנהגים יחויבו לוודא את אכיפת ההחלטה, וכי אגד תחויב לפרסם את ביטול הסדר המהדרין בעיתונות הכללית ובעיתונות של המגזר החרדי, ולהציב שילוט בכלל הקווים המודיע כי: "כל נוסע רשאי לשבת בכל מקום שיבחר (למעט המקומות המסומנים לאנשים עם מוגבלויות), הטרדת נוסע בעניין זה עלולה להיות עבירה פלילית".
ביולי 2019 מנע נהג של "אגד" כניסת נשים לאוטובוס בירושלים, בנימוק "יש מקום רק לגברים, הם נוסעים בהפרדה". בעקבות תלונה של נוסעת שנמנעה נסיעתה הוגש כתב אישום נגד "אגד" והנהג, ובהסדר טיעון נפסק ש"אגד" תפצה את הנוסעת באלפיים ש"ח ותשלם קנס של 18 אלף ש"ח, הנהג יפצה את הנוסעת ב-2,500 ש"ח, ויוטל עליו קנס של 20 אלף ש"ח אם יעבור עבירה נוספת בתוך שלוש שנים.
קווי לילה.
בשנים האחרונות החלה אגד להפעיל קווי לילה המיועדים בעיקר לבליינים במטרופולינים ירושלים וחיפה, ומתל אביב למספר ערים בגוש דן (כחלק ממערכת רחבה יותר של קווים מסוג זה, המופעלים על ידי חברות נוספות הפועלות בגוש דן).
קווי הלילה במטרופולין חיפה נבדלים מהשאר בכך שהם פועלים גם בליל שבת.
קווים שכונתיים.
במחצית 2006 ביטלה אגד כניסת קווים רגילים לחלק משכונות הכרמל בחיפה ובמקומם החלה אגד להפעיל, תחת השם "שכונתית" קווי שירות שנסעו במסלול מאחד ממרכזי העיר לשכונות הסמוכות. בהתחלה הופעלו הקווים על ידי מיניבוסים, הקווים נסעו בתדירות גבוהה יותר מאשר הקווים הרגילים ואף נוספו מעט תחנות על מנת להקטין את המרחק מתחנה לתחנה. ב-1 בינואר 2009 הופעל שלב ב' של התוכנית, נוספו מספר קווים והמיניבוסים הוחלפו באוטובוסים רגילים. כיום הקווים מופעלים על ידי מיניבוסים מתוצרת מרכבים על שלדת מרצדס-בנץ ספרינטר. תדירותם היא פעם בחצי שעה.
קווים מהירים.
אגד מפעילה במטרופולינים ירושלים וגוש דן קווים מהירים הנוסעים ככל הניתן על נתיבי תחבורה ציבורית. קווים אלו המכונים גם BRT (אך באופן רשמי אינם עונים להגדרה זו) מתבצעים באוטובוסים מפרקיים להם בין 3 ל-5 דלתות, והחל מ-2015 נכנס בהדרגה שירות כניסה מכל הדלתות וכרטוס אוטומטי ללא התערבות הנהג. הקווים המהירים קיבלו עדיפות בכניסת השירות מבין כל קווי אגד במטרופולינים. בירושלים פועלים החל מ-2010 כמה קווים במתכונת זו המכונים "מהיר בעיר": 71, 72, 74, 75, 77 ו-78 (נכון ל 26 באוגוסט 2022 כל הקווים מופעלים על ידי חברת סופרבוס ) בגוש דן פועלים קווים 171 ו-271 בין חולון לאוניברסיטה דרך תל אביב.
תיקתק.
בפברואר 2019 הוכרז על שיתוף פעולה בין אגד לבין חברת Via, לפיו אגד תפעיל צי מיניבוסים שמשתמש בטכנולוגיה שפיתחה Via. השירות בשם תיקתק החל לפעול במרץ 2020, בחיפה. בספטמבר 2020 החל השירות לפעול גם בירושלים.
קווים בינלאומיים.
בשנת 1982 החלה אגד להפעיל את קו 100, במקביל לקו של החברה המצרית "איסט דלתא", אשר נסע מתל אביב לקהיר, בירת מצרים, באמצעות אוטובוס מרצדס 303 מיוחד בו הותקן תא שירותים. הקו דעך בהדרגה בגלל חוסר רווחיות, עד שסיים את פעילותו בשנת 1996.
קובנה
קוֹבְנָה (ליטאית: Kaunas ומבוטא קאונס, ) היא העיר השנייה בגודלה בליטא. שוכנת במפגש הנהרות ניימן ונֶריס ונוסדה בשנת 1030. שוכנת במרחק של כמאה קילומטרים מעיר הבירה וילנה.
בין השנים 1939-1920 הייתה קובנה בירתה הזמנית של ליטא. היא נכבשה על ידי הצבא הסובייטי בשנת 1940 ועל ידי הצבא הנאצי בשנת 1941. לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה העיר חלק מרפובליקת ליטא בתוך ברית המועצות. לאחר העצמאות המחודשת של ליטא בשנת 1991 העיר קובנה הייתה לעיר השנייה בחשיבותה במדינה.
שם העיר.
בעברית נקראת העיר בשם קובנה, או קובנא, שהיא ההיגוי העברי-יידישאי לשמה הפולני. כך נקראה העיר באלף שנות יהדות פולין וליטא. בפולנית נקראת העיר "Kowno" ומבוטאת קובנו. השם הרוסי המסורתי הוא Ковно המבוטא קוֹבְנָה, אך משנת 1940 נקראת העיר ברוסית Каунас קאונאס. בגרמנית היה השם הישן "Kauen", כיום "Kaunas". השם קָאוּנָס - Kaunas, היה תמיד שם העיר בליטאית, והוא השם הנהוג כיום בליטא.
היסטוריה.
הדוכסות הגדולה של ליטא.
מניחים כי במקום בו נמצאת כיום העיר העתיקה הוקם יישוב כבר בשנת 1030, אולם מצודה בשפך נהר הנריס לנהר הנמונאס נזכרת לראשונה בכתובים רק בשנת 1361. במאה ה-13 נבנתה חומת אבן סביב העיר כדי להגן עליה מהתקפות חוזרות ונשנות של אבירים מהמסדר הטבטוני. אלה ניסו ליצור רצף טריטוריאלי בין מזרח פרוסיה לליבוניה. בשנת 1362 נכבשה העיר בידי אבירים טבטוניים, שהרסו את המצודה במקום.
ב-1404 שוחררה העיר מידי הטבטונים והמצודה נבנתה מחדש. בקרב טננברג ב-1410 הובסו הטבטונים על ידי צבא פולין-ליטא תבוסה מוחצת.
לאחר ניצחון זה איבדה המצודה מחשיבותה האסטרטגית אולם ויטאוטאס הגדול העניק ליישוב זכויות עירוניות (זכויות מגדבורג) ב-1408, מיקומה בצומת דרכי מסחר והיותה עיר נמל (לחוף שני נהרות) גרמו לשגשוג וגידול העיר. ב-1413 הפכה העיר לבירת מחוז טרקאי. ב-1441 הצטרפה העיר להנזה ונפתחה בה נציגות (Kontor). עובדה זו הביאה לגידול משמעותי במסחר בין קובנה לערי ההנזה האחרות. עד המאה ה-16 הוקמו בקובנה בית ספר ציבורי, בית חולים ובית מרקחת. העיר הייתה לאחת המבוססות והמאורגנות באיחוד הפולני ליטאי.
במאות ה-17 וה-18 עברה העיר תקופות של סבל עקב אירועים שונים: בשנים 1661-1655 הייתה תחת כיבוש הצבא הרוסי. ב-1701 היא נכבשה בידי השוודים, המוות השחור ב-1657 ו-1708, ושריפות גדולות ב-1731 ו-1732.
האימפריה הרוסית.
בחלוקה השלישית של פולין ב-1795 עברה קובנה לשליטת האימפריה הרוסית.
בשנת 1812 הגיע נפוליאון בראש צבאו לעיר עם תחילת מלחמת רוסיה-צרפת. הוא התקבל בשמחה על ידי הליטאים, שקיוו לסיום הכיבוש הרוסי וקראו לגבעה, עליה עלה כדי לצפות על כוחותיו, בשם "גבעת נפוליאון".
הליטאים בעיר התקוממו פעמיים נגד הממשל הרוסי בהתקוממות נובמבר (1831-1830) ובהתקוממות ינואר (1864-1863).
בשנת 1831 הפכו הרוסים את העיר לבירת הממשל הרוסי. קו הרכבת מפרוסיה לרוסיה עבר בעיר והושלם ב-1862.
על מנת להבטיח את השקט ולמנוע התקוממויות נוספות נשלח חיל מצב גדול לעיר והחל משנת 1879 החלו הרוסים בביצור העיר - שבעה מבצרים ותשע סוללות הוקמו סביב העיר, מבצר שמיני נוסף ב-1889 ותשיעי הושלם ב-1912.
תחנת הכוח הראשונה נחנכה ב-1898.
ב-1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני.
ליטא העצמאית.
בפברואר 1918 הכריזו הליטאים על הקמת הרפובליקה הליטאית שבירתה וילנה, גבולותיה עם רוסיה נקבעו ביולי של אותה שנה. אולם בגלל העובדה שבמזרח ליטא, דרומה ובעיר וילנה חי מיעוט פולני משמעותי, נכבשו אזורים אלה בידי פולין והחל מאוקטובר 1920 שימשה קובנה כעיר הבירה הזמנית.
הפיכתה של קובנה לעיר הבירה הביאה להתרחבותה ולשגשוג כלכלי של העיר. ראש העיר הראשון בשנים 1931-1921 יונאס וילאישיס דאג למודרניזציה רחבת היקף - הכפלת השטח המוניציפלי, תכנון פרברים חדשים, הקמת תשתית מים וביוב, בניית מעל 2,500 מבנים חדשים, הקמת שלושה גשרים מעל הנריס והנמונאס, בניית שלושה בתי ספר וספריות עירוניות, ריצוף של כל המדרכות, הקמת פארקים וכיכרות והנחת התשתית למנגנון ביטוח סוציאלי. כל אלה הפכו את קובנה לעיר אירופאית מודרנית.
בתחום התרבות הוקמו תיאטרון ובית אופרה בעיר והצגת הבכורה של האופרה הועלתה בדצמבר 1920. מופע הבלט הראשון הועלה בתיאטרון ב-1925. התיאטרון לנוער נפתח ב-1933.
בספטמבר 1939 כבשו הסובייטים את השטחים שפולין החזיקה מאוקטובר 1920 (ווילנה בתוכם) והחזירה אותם לליטא. תהליך העברת הבירה מקובנה לווילנה לא הושלם בגלל פלישת הסובייטים ביוני 1940 וסיפוחה של ליטא לברית המועצות.
הכיבוש הסובייטי.
מיד לאחר סיפוחה של ליטא לברית המועצות והפיכתה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של ליטא החלו הסובייטים ב-15 ביוני בגל מעצרים נרחב, חיסולים והגלייה לסיביר. וילנה הוכרזה כבירת המדינה.
ב-22 ביוני 1941 פלשו הנאצים לליטא כחלק ממבצע ברברוסה. למרות הכרזת עצמאותה המחודשת של ליטא בעיר, גירושם של הסובייטים וניסיון כושל להקים ממשלה ליטאית חדשה הפכה ליטא כולה למחוז בממשל הכיבוש הנאצי אוסטלנד.
בסתיו 1944 כבשו הסובייטים את ליטא מידי הצבא הגרמני הנסוג וליטא חזרה להיות רפובליקה סובייטית סוציאליסטית בברית המועצות עד 1990. הסובייטים הרסו והסירו את כל סממני העצמאות הליטאים בעיר (אנדרטאות, שמות רחובות וכן הלאה).
תחת השלטון הסובייטי הפכה העיר למרכז התעשייתי של ליטא וייצרה כרבע מן התוצר הלאומי של הרפובליקה הסובייטית.
ב-14 במאי 1972 הצית את עצמו בחור בן 19 בשם רומאס קלנטה במחאה על הכיבוש והדיכוי התרבותי הסובייטי. ביום הלווייתו הפגינו רבים ברחובות בעד "חופש לליטא". המיליציה עצרה בתגובה למעלה מ-500 מאזרחי העיר.
בשנת 1988 החלו הליטאים להשיב את סממני העצמאות מלפני המלחמה - שמות רחובות שוחזרו ואנדרטאות הוקמו מחדש.
ב-1991, לאחר שליטא הכריזה על עצמאותה מברית המועצות, במהלך "הפוטש של אוגוסט", יצאו רבים מתושבי העיר והקיפו את תחנת השידור בסיטקונאי (Sitkūnai) על מנת להגן עליה בגופם, היה והצבא הסובייטי יחליט להשתלט עליה. האירוע הסתיים ללא שפיכות דמים עקב כישלון ההפיכה.
דמוגרפיה והרכב אוכלוסייה.