בחוברת סופרגירל #75 (דצמבר 2002), מתקיים מפגש לא צפוי בין סופרגירל בגרסתה טרם המשבר והעיירה ליסברג של אחרי המשבר. לינדה מהעתיד חוזרת לטייל בעבר ולהגשים מספר חלומות שלא הספיקה, כמו להתחתן עם סופרמן ולגדל ילדה בשם אריאלה. על מנת להציל את ילדתה, מניחה לינדה לקו הזמן לחזור למסלולו הקודם, אם כי דבר זה יגרום למותה.
סיר-אל.
סופרגירל נוספת הנקראת סיר-אל מופיעה בשנת 2003 בחוברת "סופרמן: ההרפתקאה העשירית" #1. שם נכתב שהיא הבת העתידית של סופרמן ולויס ליין. למרות שיש לה כוח גופני, מהירות ושמיעה כמו לסופרמן, היא יכולה רק לזנק למרחקים, יש לה בנוסף את היכולת לירות כדורי הדף מאש או אנרגיית כוח אדומה. סיר-אל מתה במהלך מזימה של ברייניאק 13, ב-"Superman Vol. 2 #200", נרמז כי כשציר הזמן חזר למסלולו, סיר-אל בוטלה לחלוטין מהמשכיות העלילה. סיר-אל היא ההתגלמות היחידה של סופרגירל שאינה בלונדינית.
קארה זור-אל.
בגיליון #8 של סופרמן/באטמן שפורסמה לראשונה ב-2004, DC קומיקס הציגה מחדש את קארה זור-אל, כמו הגרסה לפני המשבר בעולמות האינסופיים. קארה זו היא שוב בת דודתו של סופרמן מצד דודו זור-אל ואלורה אל. בניגוד לגרסה הקנונית, סופרגירל זו נולדה לפני סופרמן, והייתה נערה מתבגרת בזמן שהוא עוד היה תינוק. היא נשלחה בחללית בעקבות קל-אל התינוק כדי לשמור עליו, אך החללית שלה נקלעה להתפוצצות קריפטון, ונאטמה בתוך אסטרואיד קריפטונייט.
בקולנוע.
השחקנית הלן סלייטר גילמה את סופרגירל / קארה זור-אל בסרט הלייב אקשן "סופרגירל" שיצא לאקרנים בשנת 1984.
עלילה: סופרגירל מגיעה לכדור הארץ כדי להשיג את האומגהדרון, כדור אנרגיה מיסטי שהוא מקור הכוח לעולמה. האומגהדרון נופל לידיה של סלינה, מכשפה מרשעת שרוצה להשתלט על העולם בעזרת כדור האנרגיה.
המהדורה המיוחדת כוללת את גרסת הבמאי, הסרט התיעודי שהופק על העבודה מאחורי הקלעים והערות הבמאי על הסרט.
בפברואר 2021 הוכרז רשמית כי סשה קאייה תגלם את סופרגירל בסרט הקולנוע מבית היקום הקולנועי של DC, הפלאש שעתיד לצאת לאקרנים במהלך 2022.
האימפריה הבלגית
האימפריה הבלגית הוא הכינוי המקובל לכלל השטחים בהם שלטה בלגיה במאה ה-20 (למעשה, רק קונגו הבלגית, רואנדה-אורונדי ושטח חכור בטיינג'ין היו חלק מאותה אימפריה).
מדינת קונגו החופשית.
עד 1830 לא הייתה בלגיה מדינה עצמאית, אלא חבל ארץ הנתון לשלטון זר (בתקופות שונות נשלטה על ידי ספרד, צרפת, הולנד, אוסטריה,
כחלק מבית הבסבורג). אף כי למדינה העצמאית לא הייתה יכולת כלכלית להקים אימפריה (כפי שהייתה לבריטניה וצרפת), החליט המלך לאופולד השני שהיה מעוניין בייסוד אימפריה לייסד קולוניה פרטית.
הנרי מורטון סטנלי חזר באותו הזמן ממסע לחקר נהר הקונגו וניסה לעניין את בריטניה ביישוב האזור, אך הסביבה הייתה עוינת לאירופאים, וכיבוש האזור היה יקר מדי. לאופולד שלח את סטנלי לחקור את עומקו של הנהר ולהחתים ראשי שבטים מקומיים על חוזים ובריתות. מצויד במידע זה, ועם כמות של כוח אדם שתבטיח את הפסקתו של הסחר בעבדים, הוא שכנע את ועידת ברלין של 5–1884 למסור לידיו את קונגו ולהקים בה ישות עצמאית שנקראה מדינת קונגו החופשית, כשהוא בעל המניות היחיד.
לאופולד השני ניצל את מאגרי הגומי הטבעי של קונגו, שנתגלו כמצרך יקר ערך. שלטונו בקונגו פעל כמושבת עבודות כפייה, ולעיתים קרובות נענשו כפריים שלא אספו את כמות הגומי הנדרשת בעינויים או במוות. מיליוני קונגולזים נהרגו באותה תקופה.
למרות שהמדינה החופשית של קונגו לא הייתה קולוניה בלגית, בלגיה נהנתה משליטה במסחר שלה, מעבודתם של תושביה, ומעושרה שאותו ניצל לאופולד לבניית מספר רב של מבנים ציבוריים ברחבי בריסל, אוסטנדה ואנטוורפן, מה שהקנה לו את הכינוי "המלך-הבנאי".
קונגו הבלגית.
ב-1908, כדי למנוע מחאה עולמית נגד המדינה החופשית של קונגו, הממשלה הבלגית הסכימה לספח אותה כקולוניה, שנקראה קונגו הבלגית.
קונגו הבלגית קיבלה עצמאות ב-30 ביוני 1960, ונקראה בשם הרפובליקה של קונגו.
אזור הזיכיון טיאנצין.
ביחד עם מספר כוחות אחרים באירופה ועם ארצות הברית, כתוצאה של מרד הבוקסרים, קיבלה בלגיה אזור זיכיון, כשני קילומטרים רבועים בעיר טיאנצין (כיום טיינג'ין), נמל סחר סיני. במהותו הוא היה נקודת מסחר ולא קולוניה, ולבסוף הוחזר לסין ב-1930.
רואנדה-אורונדי.
במהלך החזית המזרח אפריקאית במלחמת העולם הראשונה, נכבש החלק הצפון מערבי של מזרח אפריקה הגרמנית, רואנדה-אורונדי, על ידי כוחות בלגים וקונגולזיים ב-1916 ונשאר בשליטתם עד סוף המלחמה ב-1918. כחלק מחוזה ורסאי עבר החלק העיקרי של מזרח אפריקה הגרמנית לשליטת בריטניה, אך רואנדה-אורונדי, כפולה בשטחה מבלגיה עצמה, עברה לשליטת בלגיה כמנדט מחבר הלאומים ב-1924. לאזור הוענקה עצמאות ב-1962 כשתי מדינות נפרדות, רואנדה ובורונדי, מה שהביא לסופה של האימפריה הבלגית.
מזור (פירושונים)
דגל טרנסניסטריה
דגל טרנסניסטריה הוא גרסה של דגל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית מולדובה. הדגל הנוכחי אומץ לפי חוק סמלי המדינה ב-25 ביולי 2000.
הדגל שימש כדגל הרפובליקה עד התפרקות ברית המועצות ב-1991 עם שינויים קטנים בגרסה הנוכחית.
לפי החוק השימוש בדגל ללא סמל הפטיש והמגל מותר לצרכים אזרחיים אך בשימוש ממשלתי מותר הדגל עם סמל הפטיש והמגל בלבד.
בבחירות האחרונות בטרנסניסטריה, זכתה המפלגה הקומוניסטית רק ב-8% מהקולות, אך למרות זאת הסמל הקומוניסטי בדגל לא הורד. כיום מופיעים הסממנים הקומוניסטים בדגל ובסמל המדינה מסיבות היסטוריות בלבד.
גיאורגי המזהיר
סמל טרנסניסטריה
סמל טרנסניסטריה הוא גרסה מחודשת לסמל הישן של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של מולדובה. הסמלים דומים למדי וההבדל העיקרי ביניהם הוא הכיתוב בחזית הסמל.
גאוגרפיה של גאורגיה
גאורגיה ממוקמת באסיה בדרום ובאירופה בצפון, גובלת בים השחור ממערב, בין רוסיה מצפון לבין טורקיה מדרום, בחלקו המערבי של עבר הקווקז. גאורגיה היא מדינה קטנה יחסית המשתרעת על שטח של 69,875 קמ"ר, שהם מעל לפי שלושה משטחה של ישראל.
גאורגיה גובלת בצפון עם רוסיה (וכן בשטחים אוטונומיים שלא מוכרים בקהילה הבינלאומית) מדרום גובלת גאורגיה בארמניה, אזרבייג'ן וטורקיה.
גאורגיה שוכנת על חלקו המערבי של עבר הקווקז. היא משתרעת על שני צידי רכס סוראמי וכוללת את שפלת קולחידה על חוף הים במערבה, וכן את המחצית המערבית של אגן נהר הקורה במזרח. מצפון היא כוללת את מורדותיה הדרומיים של הרי קווקז הגדול, והמורדות הצפוניים של הרי הקווקז הקטן. המדינה כוללת אזורים טבעיים מגוונים כמו ערבות במזרח, הרים חשופים בדרום, קרחונים בצפון ואזור סובטרופי לח במערב המכיל בעיקרו את אגן נהר הריוני.
האזור המזרחי הוא הררי ברובו, ובו עמקים רחבים של נהרות. אגן הקורה העילית הוא בעל אקלים יבשתי, חם בקיץ וקר בחורף. בעמקים הצפוניים של מזרח גאורגיה מגדלים חיטה; העמקים הדרומיים של האזור משופע בכרמים. האזור המערבי הוא סובטרופי גשום, שחלק גדול ממנו הוא אגן הנהר ריוני המשתרע על 310 ק"מ ומשתפך לים השחור. האקלים באזור זה הוא חם-לח בקיץ וקר-לח בחורף. חלק גדול מהאזור מכוסה ביערות והוא מרובה ביצות. אגן ריוני (מישור קולכתי) וחוף הים השחור הם אזורי חקלאות סובטרופית הכוללים גידולי גפן, תה, הדרים, טבק, במבוק ואקליפטוס. הגידול החקלאי העיקרי הוא תירס.
הנהרות הגדולים בגאורגיה הם עשירי מים ובעלי זרימה מהירה ומקורות המים הם הרי הקווקז המושלגים והקרחונים. זרימת המים האיתנה בכל ימות השנה הביאה לייסוד תחנות כוח הידרואלקטריות רבות.
מחצביה העיקריים של גאורגיה הם: מנגן ליד צ'יאתורה שמרבציו הם מהעשירים בעולם, פחם בנפת טק'יבולי ובנפת טקורצ'לי שבמחוז אימרתי, שמן אדמה בערבת שיראק שבקאחתי.
נוף עוצר נשימה יחד עם נוחות אקלימית בחלקים מסוימים בגאורגיה הביא להתפתחות מקומות מרפא ונופש שחלקם מצטיינים במעיינות מרפא מינרליים.
גאורגיה היא חלק ממדינות הקווקז (כמו גןם ארמניה ואזרבייג'ן). היא קשורה למדינות ותרבויות אירופאיות כמו יוון ורוסיה, ודתה היא הדת הנצרות האורתודוקסית
היא מבין המקומות הראשונים שקיבלו את הנצרות כדת הלאומית.
בנוסף להיסטוריה ולתרבות, לגאורגיה קשרים גאופוליטיים הדוקים עם אירופה המודרנית.
Physical Review
Physical Review (או בקיצור: ) הוא שמם של סדרת כתבי עת מדעיים בנושאי פיזיקה היוצאים לאור על ידי החברה האמריקאית לפיזיקה - American Physical Society (APS).
סדרת כתבי העת היא בין הוותיקות והחשובות בתחום הפיזיקה, ומאמרים רבים וחשובים פורסמו בה. כך לדוגמה, מאמרים המדווחים על תגליות עליהם הוענק פרס נובל לפיזיקה ולכימיה לשנת 2007 פורסמו בכתבי עת אלו.
כתב העת Physical Review החל להתפרסם ביולי 1893. עד לשנת 1913 יצא כתב העת לאור על ידי אוניברסיטת קורנל ואז הועברה האחריות עליו לידי ה־APS. הגליונות שיצאו לאור בתקופה 1893–1912 (תקופת קורנל) מכונים Physical Review Series I, בעוד שהגליונות שיצאו בתקופה מאוחרת יותר (1913–1969) מכונים Physical Review Series II. בשנת 1970, בעקבות עליה בכמות המאמרים, פוצל כתב העת Physical Review לארבעה כתבי עת Physical Review A,B,C,D העוסקים כל אחד בתחום אחר בפיזיקה. בשנים מאוחרות יותר נוספו כתבי עת נוספים בנושאים חדשים (ראו את הרשימה המלאה של כתבי העת למטה).
שני כתבי עת בסדרה ראויים לציון מיוחד:
Reviews of Modern Physics היוצא לאור החל משנת 1929, וכולל מאמרי סקירה רחבים (רבים מהם מוזמנים) הסוקרים תחומים שלמים בפיזיקה באופן העוזר לפיזיקאים להחשף ולהיכנס לתחומים חדשים.