תיבת האיטום למסרטה 16 מילימטרים הנטענת על ידי קפיץ נבנתה בשנות השישים מעץ עם ציפוי פוליאסטר. תיבות איטום אחרות נבנו מחומר פלסטי שקוף או אלומיניום. עדשות רחבות זווית למצלמות התת-ימיות חרט גלילי וליטש בעצמו. כצלם ואחראי טכני של האגודה, קטלג גלילי את החומר המצולם ויצר ארכיון של סרטים, נגטיבים, צילומים וחומר כתוב, המתעדים את פעילות האגודה והמחקר הארכאולוגי התת-ימי בישראל. גלילי החל לכתוב ספר המפרט את תולדות האגודה ומבצעיה, אך לא זכה להשלים את המלאכה. חבריו ומשפחתו מקווים להשלים מפעל חשוב זה. חלק ניכר מהסקירה המובאת כאן מבוסס על מאמר מסכם שכתב במלאת 35 שנה לארכאולוגיה הימית בישראל.
הקמת ההתאחדות הישראלית לצלילה.
באוקטובר 1965, התקיים הכנס הארצי של האגודה והוחלט על הקמת "ארגון צוללים ארצי" לצלילה אזרחית וספורטיבית. בתאריך 9 ביוני 1966, נחתמו התקנון ומגילת היסוד של ההתאחדות לפעילות תת-ימית בישראל (שהיוותה גרעין להקמת רשות הצלילה הספורטיבית). חברי האגודה היו בין מקימי ההתאחדות ובין יוזמי ומנסחי חוק הצלילה הספורטיבית בישראל ולחבר האגודה שמור היה מושב קבוע בהנהלת ההתאחדות לצלילה. בשנת 1967 ייצג חבר הנהלת האגודה את ישראל בכנס הבינלאומי של ארגוני הצלילה שהתקיים ברומא. רבים מחברי האגודה השתתפו בקורס מדריכי הצלילה הראשון בארץ, שנערך במועדון אקווה ספורט באילת, בראשותו של וילי הלפרט.
הקמת החוג לציוויליזציות ימיות והמרכז ללימודי ים באוניברסיטת חיפה.
בשנת 1973 המשיכו אלישע לינדר ואבנר רבן בפועלם החלוצי המשלב את האהבה לים והאהבה להיסטוריה ולארכאולוגיה של הארץ – וייסדו את החוג לציוויליזציות ימיות ואת המכון ללימודי־ים באוניברסיטת חיפה. חזונם ויעדם המשותף היה לחקור בגישה רב-תחומית את מגוון ההיבטים של הים התיכון בהיותו גשר בין יבשות, עמים ותרבויות. שיתוף הפעולה בין האגודה למרכז ללימודי ים באוניברסיטת חיפה הניב פרות חיוביים: ציוד האגודה נמסר לטיפולם של אנשי הסדנה הימית במכון ללימודי ים, כדי שימשיך לשמש למחקרים תת-ימיים של האוניברסיטה. במסגרת לימודיהם, למדו הסטודנטים בחוג לציוויליזציות ימיות ארכאולוגיה ימית ופעלו לשימור ערכי התרבות הימיים, בדומה לפעילותם של סניפי האגודה. במשך כעשר שנים נמשך שיתוף הפעולה בין האגודה לבין המכון ללימודי־ים והחוג לציוויליזציות ימיות באוניברסיטת חיפה. בתחילת דרכה של הפעילות במסגרת אוניברסיטת חיפה היו התקציב, הציוד וצוללי האגודה הבסיס לפעילות והזרוע המבצעית של המרכז ללימודי ים. שיתוף הפעולה נמשך יותר מ-10 שנים, עד שהחוג הציב קבוצה של צוללים משלו והקים סדנה שסיפקה את אמצעי החפירה וציוד הצלילה, ופעילות האגודה הלכה והצטמצמה בהדרגה. המסגרת ההתנדבותית של האגודה לא יכלה עוד למלא את הצרכים והדרישות של שנות השמונים, ופעילות האגודה הצטמצמה עד שנפסקה כליל באמצע שנות השמונים ופינתה את מקומה לגופים המוסדיים.
בעקבות הסקרים ופעילות האגודה למניעת גנבת עתיקות שנחשפו בים, וכחלק מיישום הלקחים שנלמדו, מינה אגף העתיקות לראשונה מפקח עתיקות ימי, שלי וקסמן, שהחל לפעול בשנות השבעים בשיתוף פעולה עם האגודה והשתתף במספר משלחות. בנוסף הומלץ על ידי האגודה וגורמים נוספים על שינוי חוק העתיקות המנדטורי, שקבע כי כל המוצא עתיקה הופך לבעליה, דבר שעודד חיפוש עתיקות על ידי גורמים לא מוסמכים. בשנת 1978 שונה החוק ונקבע כי המדינה היא הבעלים החוקיים של העתיקות וכי השרידים העתיקים בים הם חלק מעתיקות המדינה. שינוי חשוב זה הקל על עבודת הפיקוח ומניעת גנבת עתיקות מהים כמו גם במקומות אחרים.
סקרים, חפירות ומשלחות.
סקירת מבצעי האגודה למחקר תת-ימי בישראל במשך כ-20 שנות פעילות, מדגישה את חשיבותם של הסקרים והחפירות שביצעה האגודה. מבחינה אקדמאית יש חשיבות רבה למחקר ופרסום הממצאים. עם זאת, לצוללים מהמניין, ולמתנדבים הרבים שאינם ארכאולוגים, האתגר היה טמון דווקא בצד האופרטיבי: פיתוח שיטות סקר, חפירה ואמצעים לעבודות מתחת למים, הפיתוי והריגוש שבגילוי וזיהוי חפצים עתיקים על קרקעית הים, חפירה, שרטוט, צילום, משיית הממצאים ומעל לכל האווירה המיוחדת והאירועים החברתיים. להלן נציין בקצרה את הסקרים, החפירות והמבצעים העיקריים שביצעה האגודה בשנות פעילותה. ראשית נעסוק בנמלים העתיקים – קיסריה, עכו ועתלית, אחר כך בסקרים (מדרום לצפון), במבצעי האגודה בחופי סיני ומפרץ אילת, ולבסוף נתאר מספר מבצעים מיוחדים.
סקרים וחפירות בנמל קיסריה.
בקיץ 1960 הגיעה משלחת מארצות הברית בראשותו של אדוין לינק לחקור את הנמל ההרודיאני בקיסריה. המשלחת גילתה את תוואי הנמל הרומי, ששרידיו השקועים בים אובחנו באמצעות צילומי אוויר. לצוללי האגודה הייתה זו הזדמנות ראשונה להשתלב בתיעוד, רישום וחפירה מתחת למים, ולהכיר מכשור וציוד שהיו בשימוש בימים ההם. חבר האגודה האדריכל יצחק דנציגר, מהפקולטה לארכיטקטורה בטכניון, סייע במדידות תת-ימיות והכנת רישומים ושרטוטים של הנמל העתיק. לאחר סיום משלחת המחקר הראשונה בנמל קיסריה הצליחו אנשי האגודה לעניין את האדריכל אלכס פלינדר, מזכיר איגוד הצוללים הבריטיים, והאדריכל ג'וזף שאו, מומחה לנמלים עתיקים, בהכנת תוכנית אב לחפירה תת-ימית של נמל קיסריה. המתכננים חזו שפרויקט קיסריה יהיה אחד המבצעים העיקריים של הארכאולוגיה התת-ימית בארץ בעתיד, ואכן התקיים חזונם בראשותו של אבנר רבן. פרויקט חקר נמלי קיסריה העתיקה נמשך כמה עשרות שנים בשיתוף גופי מחקר ממדינות רבות, עשרות חוקרים מתחומים שונים ומאות צוללים מכל רחבי העולם.
סקרים וחפירות בנמל עכו.
בעקבות סקר שנערך בשנת 1964, הוחלט לקיים מחקר מקיף בנמל העתיק של עכו, זאת לאחר שיימצא התקציב המתאים לכך. כעבור כשנה התקבלה החלטה ממשלתית להקים מזח
דייגים חדש בשטח הנמל הקדום. האגודה בשיתוף אגף העתיקות ומשרד החקלאות נחלצו להשגת התקציב לביצוע סקר הצלה. באיחור רב, ובמקביל לעבודות קבלן הבנייה של המזח, עבדו צוללי האגודה במשך כ-20 יום מבוקר עד ערב בתיעוד, רישום והצלת ממצאים. העבודה בוצעה בתנאי ראות גרועים ביותר תחת אימתו של מחפרון שכיסה בגושי אבן גדולים את חלקי הנמל ולעיתים סיכן את חיי הצוללים. באוקטובר 1966, אורגנה משלחת אנגלו-אמריקאית בראשותו של לינדר וצוללים של האגודה, לשם השלמת המחקר צפונית למזח הנמל ומגדל הזבובים בעכו. אלכס פלינדר, טדי הול מאוניברסיטת אוקספורד ופיטר תרוקמורטון, מומחה לחשיפה ותיעוד של ספינות עתיקות, הגיעו בספינת מחקר קטנה בלוויית עוזריהם, והביאו אתם מכשור לאיתור מתכות מתחת לחול בקרקעית הים. בסיום העבודה, קיבלה האגודה את המכשיר לגילוי מתכות (אב טיפוס גדול ומגושם) במתנה. בחפירה זו ניתנה לחברי האגודה הזדמנות ראשונה לחשוף, לשרטט ולתעד ספינה טרופה, וכן לחפור את בסיסו של "אי הזבובים". הצוות האנגלי והישראלי של המשלחת קיבל על מחקר זה את הפרס השנתי שהעניק הנסיך פיליפ על מחקרים חשובים. לימים בוצעו בנמל עכו חפירות להשלמת המחקר, בשיתוף עם אוניברסיטת חיפה, והתברר כי הספינה שנחפרה על ידי האגודה סמוך ל"אי הזבובים", הייתה ספינה שטובעה על ידי הטורקים על מנת לחסום את הכניסה לנמל בעת המצור האנגלי על העיר ב-1840. במהלך הסקרים והמשלחות בעכו התגלו שרידיהן של שבע אניות טרופות מכוסות בחול, שתיים מהספינות נחפרו ותועדו. בחודש יוני 1968, נערך מעל סיפון הספינה "שקמונה" מבצע לאיתור ותיעוד ספינת מלחמה במפרץ חיפה דרומית לעכו. במהלך מבצע זה נימשה תותח ברזל גדול, המוצב כיום על חומות עכו.
סקרים וחפירות בנמל עתלית.
באפריל 1965 נערך סקר תת-ימי מקיף בראשותו של אלישע לינדר וצוללי האגודה בשני המפרצים שמצפון ומדרום למבצר עתלית הנמצא על חצי האי בעתלית. במקביל נערך סקר יבשתי על ידי אברהם רונן ויעקב עולמי מהאגודה לסקר ארכאולוגי של ישראל. במפרץ הדרומי נתגלו מספר קירות ונדבכי אבן, שהיוו המשך לחומה הצלבנית שהקיפה את חצי האי והמבצר. במפרץ הצפוני נתגלה נמל בנוי מאבני גזית ענקיות ובו שני שוברים גלים, האחד מתחיל מקו החוף הדרומי של המפרץ ונמשך כלפי צפון, והאחר מתחיל מהאי שמצפון למבצר ופונה מזרחה. סמוך לשוליו המזרחיים של האי נתגלה רציף בנוי. פתח הנמל פונה לכיוון צפון מזרח. פרטי הבנייה מעידים על מערכת ארכיטקטונית של נמל סגור ששימש כמקום עגינה לספינות גדולות. נמשו חרסים ביזנטיים, רומיים ופרסיים ועוגני אבן. השרידים מעידים על כך שהנמל נבנה בתקופה הפרסית. במהלך הסקר נמדדו ושורטטו מתקני הנמל ונחפרו מספר בורות בדיקה. מהסקר עלה כי יש לקיים משלחות רב שנתיות כדי לבצע מחקר יסודי של האתר. חפירה נוספת בנמל עתלית התקיימה בשנת 1977 ומטרתה הייתה לאתר שרידי כלי שיט קדומים בשטח הנמל. על קיומן של ספינות טרופות רמזו ריכוזי קנקנים ואבני ניטלה שהתגלו במחקר הקודם. תוצאות החפירה היו מאכזבות: התגלו שברי עץ דלים, לא בהכרח של ספינות. בבדיקות פחמן 14 שנעשו הסתבר ששרידי העץ שהתגלו הם מהתקופה הפרסית ומהתקופה האסלאמית הקדומה.
סקר מים רדודים בחופי הים התיכון, בשיתוף הסקר הארכאולוגי של ישראל.