משתמשים ב-DBH על מנת להעריך את כמות העץ בעץ בודד או בחורשת עצים תוך שימוש במתאם האלומטרי שבין קוטר הגזע, גובה העץ והנפח. אפשר גם להשתמש בו להערכת גילם של עצים עתיקים, בתנאי שהגידול בקוטר הוא "מאפיין קבוע ובלתי הפיך של הגידול של העץ".
חשיבותה של רצינות (סרט, 1952)
חשיבותה של רצינות (באנגלית: The Importance of Being Earnest) הוא סרט בריטי משנת 1952, עיבוד למחזה באותו שם מאת אוסקר ויילד. את הסרט ביים אנתוני אסקווית', שגם כתב את התסריט. מפיקי הסרט היו אנתוני אסקווית', טדי ביירד וארל סנט ג'ון.
תקציר עלילה.
הסיפור מתרחש ב-14 בפברואר 1895. העלילה היא אודות שני ג'נטלמנים המעמידים פנים שהם אינם מי שהם. בעלילה משתלבות שתי בחורות רומנטיות, שלכל אחת מהן אמונה שלמה בייחודו של השם ארנסט. ג'ק וורת'ינג, גבר לונדוני, המסתתר מאחורי השם ארנסט, הוא בעל אחוזה בכפר שאינו יודע מה מוצאו ומיהם הוריו. ידידו אלג'רנון מונקריף אינו בעל אמצעים, וגם הוא המציא דמות של חבר בשם בנבורי. דודניתו של אלג'רנון, גוונדלין פרפקס, כבשה את לבו של ג'ק. בת חסותו של ג'ק בכפר, ססילי קרדיו, משכה את עינו אל אלג'רנון. ליידי ברקנל מושלת על הלול במנהגיה החברתיים החמורים.
תחילת העלילה היא בלונדון. ג'ק ואלג'י דנים בענייני חיים ואהבה. כל אחד מהם מגלה לחברו אודות הדמויות הבדיוניות שהמציאו, ארנסט ובנבורי. ג'ק מגלה שהו מאוהב בגוונדלין, דודניתו של אלג'י. ואלג'י מודה שהוא מאוהב בבת חסותו של ג'ק, ססילי. אחרי הצהרים בזמן תה של מנחה, ג'ק וגוונדלין מתוודים על אהבתם. גוונדלין מצהירה ש"האידיאל שלה תמיד היה לאהוב אדם בשם ארנסט". ג'ק חושש שהיא תגלה את זהותו האמיתית. ליידי ברקנל, בשמלת משי ויקטוריינית סגולה, חוקרת את ג'ק אודות אילן היוחסין שלו. ג'ק מודה שהוא אינו יודע מיהם הוריו, מכיוון שהוא התגלה בתוך תיק במלתחה בתחנת הרכבת ויקטוריה. ליידי ברקנל אינה מוכנה בשום אופן לאפשר לבתה להתחתן למשפחה של מלתחה, וליצור ברית עם חבילה.
בבית האחוזה שבכפר ססילי חולמת בהקיץ בשעה שהאומנת שלה, מיס פריזם מנסה ללמד אותה גרמנית. אלג'י מגיע מלונדון ללא הזמנה ומציג את עצמו בדמות ארנסט, האח הצעיר של ג'ק. בעוד אלג'י וססילי מתוודעים זה לזו בחדר האורחים, מגיע ג'ק לבוש בבגדי אבל, ומודיע למיס פריזם שאחיו, ארנס, נפטר. כשאלג'י וססילי יוצאים החוצה, כולם חושבים שאלג'י הוא ארנסט והוא בחיים. גם גוונדלין יוצאת מלונדון בעקבות ג'ק והיא פוגשת את ססילי. שתיהן מגלות שהן מאורסות לארנסט, ואינן מבינות שלמעשה הן מאורסות לג'ק ולאלג'י. כשהגברים מגיעים המצב מתבהר. הנשים מתאכזבות מכך שאינן מאורסות לאדם בשם ארנסט.
ליידי ברקנל מגיעה ברכבת וכולם מתכנסים בחדר האורחים. ליידי ברקנל מזהה את מיס פריזם כמי שהייתה לפני 28 שנים האומנת של בן אחותה התינוק. היא שואגת לעברה "פריזם! היכן התינוק?". מיס פריזם מתוודה שהיא השאירה את התינוק בתיק יד בתחנת ויקטוריה. ג'ק מבין שהוא התינוק המדובר. הוא מוציא את התיק מחדרו ומראה אותו שלמיס פריזם. היא מזהה את התיק כשלה. ליידי ברקנל מספרת לג'ק שהוא בנה של אחותה המנוחה ואחיו הגדול של אלג'י. כשאינו מסוגל לברר מה היה שמו הפרטי של אביו, הוא בודק ברשימות הצבא, מכיוון שאביו היה גנרל, ומגלה ששמו היה ארנסט. לכן שמו הפרטי הוא גם ארנסט, כפי שמציינת ליידי ברקנל, בהיותו הבן הבכור בוודאי שהוא נקרא על שם אביו.
בסיום הסרט אומר ג'ק "עכשיו אני מבין בפעם הראשונה בחיי מהי חשיבותה של רצינות".
עיבוד.
הסרט נאמן ברובו למחזה של ויילד, אם כי חלק מהסצנות מתרחשות במיקומים אחרים. קריאתה הזועמת של אדית אוונס הפכה לאגדה. איאן מקלן כתב על הופעתה "שהיא ראויה לשבחים ובלתי נשכחת".
הסרט מפורסם בשל המשחק שבו, אם כי התפקידים של רדגרייב ודניסון מתאימים לשחקנים הצעירים מהם בעשר שנים. מרגרט רתרפורד שגילמה בעיבוד זה את מיס פריזם, שיחקה בתפקיד ליידי ברקנל בהפקה של ה-BBC משנת 1946.
פרסים ומועמדויות.
דורותי טוטין הייתה מועמדת לפרס באפט"א לקולנוע על הופעתה בסרט בקטגוריית השחקנית החדשה המבטיחה ביותר. אנתוני אסקווית' היה מועמד לפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה.
קופנהגן (כדורגל)
אוקסיטניה (חבל היסטורי-תרבותי)
אוסקיטניה רבתי או אוקסיטניה במובן הרחב (בצרפתית: Occitanie, באוקסיטנית: Occitània או Óucitanìo) הוא אזור היסטורי-תרבותי-לשוני בדרום-מערב אירופה, רובו בשטחי צרפת של ימינו, שבה נפוצה, בימינו בדרך כלל כשפה שנייה, השפה האוקסיטנית langue d'oc, על ניביה ותרבותה. אוקסיטניה רבתי כוללת את השליש הדרומי של צרפת של ימינו, ובנוסף את האזור הקטן של עמק אראן בקצה הצפון-מערבי של קטלוניה, את מונקו ועוד אזורים קטנים של איטליה - "העמקים האוקצ'יטאנים" ו"גוארדיה פיימונטזה".
שם האזור כולו - אוקסיטניה - בא משם השפה האוקסיטנית, שהיא בעצמה נקראת כך לפי מילית החיוב "אוק" - "oc" שמשמעותה "כן", לעומת המילית בצפון-צרפתית "אויל" oïl, בימינו - אוי oui. שמה של שפת ה"אוק" מוזכרת, בין השאר, אצל דנטה בשלהי המאה ה-13.
בשנת 2012 לפי הערכות שונות מספר דוברי האוקסיטנית כשפת אם או כשפה שוטפת היה 200,000-800,000 (F.Bernissan 2012). לפי המכון הדמוגרפי הצרפתי INED מספרם היה 526,000 ופעם אחרת 786,000 (Ph.Martel), זאת מתוך כ-16 מיליון תושבי האזור כולו.
השפה השולטת בחלק הצרפתי של אוקסיטניה היא הצרפתית. באזור הכלול בקטלוניה מדברים קטלאנית וספרדית. ובאזורים הנמצאים בשטח איטליה השפה השלטת היא איטלקית. בשנת 1990 לאוקסיטנית הוענק מעמד רשמי בעמק אראן שבקטלוניה והחל משנת 2006 האוקסיטנית הוכרה כשפה רשמית נוספת של קטלוניה.
תחת שלטון האימפריה הרומית מרבית שטחה של אוקסיטניה היה ידוע כגאליה אקוויטניה או אקוויטניה. האזור הראשון, כיום בדרום-מזרח צרפת, שנכבש על ידי הרומאים נקרא "הפרובינקיה הרומית" (Provincia Romana) בעוד שאר שטחי צרפת נקראו "גאליה". מן השם "הפרובינקיה הרומית" נוצר שם החבל "פרובאנס". חבל פרובאנס נכלל בהמשך תחת שלטון הרומי בפרובינקיה נרבוננזיס -Provincia Narbonensis.
מאוחר יותר אזורי גאליה אקוויטניה נקראו אקוויטניה א (אקוויטניה פרימה) ואקוויטניה ב (אקוויטניה סקונדה) ואחר כך "ארץ שבע הפרובינקיות" _Septem provinciae או Viennensis (בצרפתית - ויינואה- Viennois או Sept Provinces). בימי הקיסר דיוקלטיאנוס האזור בדרום-מערב צרפת עד לחוף האוקיינוס האטלנטי כונה אקוויטניה ג (אקוויטניה טרטיה) או "חבל תשעת העמים" (Novempopularia).
בתחילת ימי הביניים חלק נרחב מאוקסיטניה נקרא עדיין אקוויטניה לפי שמה הלטיני של הממלכה הוויזיגותית של טולוז -אקוויטניקה - Aquitanica. האזור הגיע לאחדות מסוימת בתקופה הקרולינגית בשם "ממלכת אקוויטניה", בהנהגת המלך לואי החסיד.
במאות 7–15 התקיימה בדרום ומרכז צרפת דוכסות אקוויטניה או אקיטן. החבל ההיסטורי אקיטן, (בהתואם בערך את אקוויטניה ג) הצטמצם לשטח בדרום-מערבה של צרפת (שנקרא בעבר גם גייאן) והתחדש בחלוקה המנהלית של צרפת בשנת 1956. בשנת 2016 הוא שינה את גבולותיו בשם "אקיטן החדשה".
אוקסיטניה נודעה כמושג היסטורי-גאוגרפי בעל צביון לשוני-תרבותי ולא היווה מעולם בעבר, תחת שם זה, ישות פוליטית או חוקית.
השם "אוקסיטנית" נוצר על ידי סוג של הלחם בין שמה של שפת ה"אוק" (Langue d'oc) ושמה של "אקוויטניה". (1968 Bodo Müller) לראשונה מוזכרת השפה ה"אוקסיטנית" occitana lingua וחבל אוקסיטניה Occitania בטקסטים בלטינית מהשנים 1242–1254. בספרו "אוצר הפליבריז'" (1886-1878) פרדריק מיסטרל, המשורר הלאומי של הפרובנסלית בפרט והאוקסיטנית בכלל, ציטט, בין השאר, את האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי ונציבים של המלך פיליפ היפה שהשתמשו במושגים אלה.
כיום אוקסיטניה נמצאת ברוב רובה בשליש הדרומי של צרפת והיא מחולקת לכמה חבלי ארץ גדולים הידועים בהיסטוריה של צרפת כפרובאנס, לנגדוק, לימוזן, אוברן וגסקוניה.
החל מ-2016 הוקם חבל מנהלי, על שטח מצומצם יחסית, והנושא את השם "אוקסיטניה". חבל מנהלי זה נוצר על בסיס איחוד המחוזות "מידי-פירנה" ולנגדוק-רוסיון.
גאוגרפיה.
החבל המכונה "אוקסיטניה" יוצר מעין רצועת יבשה המחברת את חצי האי האיברי עם שאר צרפת, ומשתרע בין הים התיכון לאוקיינוס האטלנטי, בין שלושה מסיבים הרריים:הרי הפירנאים, הרי האלפים והמסיב סנטרל שבמרכז צרפת.
הוא מתאפיין איפוא בציריו ההרריים המהווים מפלטים כמעט בלתי ניתנים לכיבוש והוא נחצה על ידי עמקים ורמות מרובים מוקפים בנופים גבעתיים.
יוצאים מן הכלל רק ליבו של האגן האקוויטני ("אקוויטניה" במשמעותה המילולית היא "ארץ המים"), חופי הים התיכון ועמק הרון המתאפיינים בנופים בגובה נמוך.
הערים הגדולות ביותר הן ממערב מזרחה:בורדו, לימוז', טולוז, קלרמון-פראן, מונפלייה, מרסיי, אקס-אן-פרובאנס, טולון וניס.
אוקסיטניה כוללת שטחים המשתייכים לארבע מדינות: צרפת, איטליה, ספרד ומונקו.
רוב רובה שייך לצרפת, כשהיא בערך זהה ל "מידי" (Midi de la France), כלומר "דרום צרפת", קרי:חלק הארי מן המסיב סנטרל וכל שאר חבלי הדרום, להוציא את קורסיקה, את חבל רוסיון שבה מדברים קטלאנית ואת ארץ הבסקים הצרפתית.
באיטליה היא כוללת את ה"עמקים האוקסיטניים" בהרי האלפים, השייכים לחבלי פיימונטה
וליגוריה.
בספרד כוללת את ואל ד'אראן. בנוסף גם נסיכות מונקו נחשבת לחלק ממנה.
החבלים ההיסטוריים.
בימי "המשטר הישן" (של מלכות צרפת) חבלי הארץ המרכיבים את אוקסיטניה הם: