אחת התרומות הבולטות של "מיקרוסופט ישראל" בתחום המחשוב הייתה הגיור (עברות) המקיף שביצעה לתוכנות החברה, כולל התיעוד הנלווה. גיור זה, וכן התמיכה המשופרת בעברית, היו מן הסיבות העיקריות להפיכתם של מוצרי החברה לסטנדרט ברובן הגדול של החברות בישראל ולהיעלמות רוב מתחריה המקומיים של מיקרוסופט במהלך השנים. יחס זה לעברית הוא חלק מההסבר להישג של הסניף הישראלי: הצלחתם בישראל של אחדים ממוצרי מיקרוסופט (כגון SQL Server ו-Exchange) עולה במידה ניכרת על הצלחתם בשוק העולמי.
תרומה חשובה נוספת שהעלתה "מיקרוסופט ישראל" הייתה בפיתוח ופופולריזציה של תקן "עברית לוגית" לתצוגת עברית באינטרנט. קודם לכן, משלו בכיפה אלתורים שאפשרו הצגת עברית באמצעות היפוך סדר התווים והמלים. התקן הלוגי שמיקרוסופט ישראל קידמה ודחפה באמצעות "אינטרנט אקספלורר" שיפר במידה ניכרת את המצב, איזרח את העברית כשפה לגיטימית באינטרנט, וביטל את הצורך בהטמעת התאמות מיוחדות בדפדפנים.
כחלק מפעילות השיווק וההטמעה של מוצרי מיקרוסופט בישראל קיימה החברה שבעה כנסי TechEd באילת, משנת 2000 ועד 2010. בכל אחד מהכנסים השתתפו יותר מאלף אנשי תוכנה, ובמרצים, מישראל ומחו"ל, נכלל גם מנכ"ל מיקרוסופט, סטיב באלמר.
ב-2001 הכריז הממונה על ההגבלים העסקיים על מיקרוסופט ישראל כמונופול.
עד יולי 2008 הפעילה במשותף עם חברת "אינטרנט זהב" את אתרי האינטרנט msn ישראל, hotmail ישראל, ואף את אתר האינטרנט של גלי צה"ל.
פעילות המחקר והפיתוח.
מיקרוסופט מקיימת בישראל פעילות פיתוח ענפה במסגרת חברה נפרדת בשם "מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח". חברה זו היא אחת משלושה מרכזי פיתוח אסטרטגיים של מיקרוסופט מחוץ לארצות הברית.
פעילות הפיתוח התבצעה עד לשנת 2008 בארבעה מרכזים. מרכז הפיתוח הראשון בישראל הוקם בחיפה בשנת 1991 על ידי ירון שמיר, והיה מרכז הפיתוח הראשון של מיקרוסופט מחוץ לארצות הברית. מרכז פיתוח נוסף היה בראש העין ובו פותחה טכנולוגיית IAG המבוססת על טכנולוגיה שפיתחה חברת ההזנק הישראלית Whale Communications שנרכשה על ידי מיקרוסופט בשנת 2006. שני מרכזי פיתוח אלה עוסקים בפיתוח מוצרים וטכנולוגיות בתחום אבטחת מידע, ומוצר הדגל של החברה בתחום הוא שרת I.S.A. הנמצא בגרסתו החמישית ששמה ISA 2006.
בתחום הפיתוח הפעילה החברה מרכז נוסף ברעננה, שנמצא סמוך למרכז השיווק והמכירות אך פעל בנפרד ממנו. המרכז ברעננה היה מבוסס על חברת Gteko שנקנתה על ידי מיקרוסופט בספטמבר 2006. בשנת 2007 הוקם בהרצליה מרכז פיתוח נוסף על ידי משה ליכטמן, ישראלי בכיר במיקרוסופט העולמית שחזר ארצה לאחר שהות של 15 שנה בארצות הברית. במהלך 2008 הועברה למשרדים חדשים במרכז הפיתוח בהרצליה פעילות הפיתוח של אזור המרכז מרעננה וראש העין.
בשנת 2011 מונה יורם יעקבי למנכ"ל הפיתוח של מיקרוסופט בישראל, ושימש בתפקיד זה עד סוף 2017.
בשנת 2015 רכשה מיקרוסופט את חברת ההזנק הישראלית "אדאלום", שעסקה באבטחת מידע, ושילבה אותה בפעילות הפיתוח בישראל. מנכ"ל "אדאלום", אסף רפפורט, השתלב במיקרוסופט, ובשנת 2018 מונה למנכ"ל הפיתוח של מיקרוסופט בישראל. במרץ 2020, לאחר שנתיים, הוחלף על ידי מיכל ברוורמן-בלומנשטיק, אשר הוחלפה גם היא שנתיים לאחר מכן על ידי אלון חיימוביץ׳ ביולי 2022.
תרומה חברתית.
התרומה החברתית של חברת מיקרוסופט ניכרת בעולם וגם בישראל. במסגרת הסכם עם משרד החינוך מספקת מיקרוסופט למורים ולבתי ספר רישיונות לשימוש במוצריה במחיר מוזל.
מיקרוסופט מעבירה כספים למען צמצום הפער הטכנולוגי, במסגרת פרויקט "מחשב לכל ילד", ובמסגרת הוספת מחשבים למתנ"סים ולמרכזים קהילתיים, וחלוקת רישיונות חינם לשם צמצום הפער הטכנולוגי בישראל. מיקרוסופט זכתה באות הנשיא למתנדב על פעולתה למען הקהילה.
החברה גם מעודדת פעילות התנדבותית בקרב עובדיה, הזכאים לבצע פעילות כזו במסגרת שעות העבודה ובתמיכה כלכלית של החברה. עובדי החברה המבצעים תרומה כספית משתתפים בתוכנית "תרומה תואמת" (Donation Matching) בה תורמת החברה סכום זהה לזה שתרם העובד.
תרומה חברתית חשובה שמבצעת החברה מזה מספר שנים הוא קיום "יום האינטרנט הבטוח", במסגרתו מבצעים עובדי החברה הדרכות לכלל הציבור בנושאי שימוש בטוח באינטרנט. ההדרכות מתבצעות במסגרת יום שנתי המתקיים בסביבות חודש מרץ-אפריל מדי שנה, ובו מרצים העובדים בשיתוף עם משטרת ישראל ומשרד החינוך במתנ"סים, בתי ספר ומרכזים קהילתיים אחרים ברחבי הארץ. יום האינטרנט הבטוח מלווה גם בפעילות יחצ"נית ענפה הכוללת משדרי פרסומת, כתבות בעיתונות ובטלוויזיה והפעלת אתר אינטרנט מיוחד.
רכישת חברות ישראליות.
מיקרוסופט רכשה בישראל מספר חברות הזנק:
האוקרוג הצבאי של עבר הקווקז
י&quot;ל פרץ
יצחק ליבוש פרץ, שנודע בראשי התיבות י"ל פרץ (18 במאי 1852 – 3 באפריל 1915; י"ב בסיוון התרי"ב - י"ט בניסן התרע"ה; רוסית: Ицхок-Лейбуш Перец, פולנית: Icchok Lejbusz Perec), מחשובי הסופרים ביידיש ובעברית ואחד מאבות תקופת התחייה בספרות.
י"ל פרץ תיאר את חיי הקהילה היהודית במזרח אירופה, הזדהה עם סבלות פשוטי העם וכתב באור חיובי על תנועת החסידות, שהייתה בתקופה זו יעד להתקפות עזות הן מצד המשכילים היהודיים והן מצד נאמני הדת במתכונתה המסורתית הישנה - המתנגדים.
מרבית יצירותיו של פרץ הן סיפורים קצרים, אך הוא כתב גם שירה, סיפורים ארוכים כמו "חורבן בית הצדיק" (במקור: די גאלדענע קייט - "שלשלת הזהב"), מחזות, תרגומים - בעיקר של יצירותיו שלו עצמו מיידיש לעברית, וכן עסק בהוראה ובעידוד סופרי יידיש צעירים.
קורות חייו.
פרץ נולד בעיר זמושץ' שבפולין הקונגרסאית למשפחה מסורתית. הוא התחנך בחדר ובישיבה, אך גילה את ההשכלה והמדע כשקרא ולמד באופן אוטודידקטי, ללא מסגרת רשמית. בזמושץ היה יחס חיובי לתנועת ההשכלה, ובעיר אף הוקמה חבורה של סופרים ומשכילים במחצית הראשונה של המאה ה-19. לימים אמר על עצמו: "היה הייתי כפי שאמרו: עילוי, מוח חריף וגם הרבה הלך נפש". קרסל מציין שזוהי תכונה שאפיינה את כתיבתו: שילוב של מוח הגיוני עם לב מלא רגש. כמו כן למד בכוחות עצמו מספר שפות, מה שאפשר לו לשקוע בקריאה ועיון בספרות הכללית.
בשנת ה'תרל"א (1870 או 1871) השיאו אותו הוריו לשרה, בתו של המשכיל והסופר העברי גבריאל יהודה ליכטנפלד ולשניים נולדו שני ילדים.
תחילה היו סמוכים על שולחן אביו, כנוהג הזוגות הצעירים בתקופה, אך מכיוון שלא הצליח למצוא פרנסה עבר לורשה ועסק בהוראה. שיריו הראשונים פורסמו ב"השחר" שבעריכת פרץ סמולנסקין. בשיתוף פעולה עם חותנו, ג.י. ליכטנפלד, שהיה סופר משכיל ומתמטיקאי, פרסם מספר שירים ברוח ההשכלה. עם גירושיו מבתו של ליכטנפלד, עזב פרץ את ורשה, חזר לזמושץ ונישא להלנה רינגלהיים בשנת 1878. מלבד מכתבים לרעייתו מיעט לכתוב באותה התקופה.
לאחר כעשר שנים חזר פרץ להופיע על בימת הספרות ועסק גם בפעילות חברתית. בשנת 1886 הוא פרסם מחזור שירים וסיפורים גם בהצפירה וגם בהיום, כשבסיפורים מהולה ביקורת חברתיית על ההווי היהודי. רק לאחר מכן החל לכתוב ביידיש בהוצאת הספרים שיזם וניהל שלום עליכם, יידישע פאלקסביבליאטעק" לעידוד ספרות היידיש. כתביו הצטיינו בשימוש באוצרות מארון הספרים היהודי כשהם משולבים בזיקה סוציאלית ורדיקלית. עד מהרה עשה לו שם בקרב הקהילה היהודית.
במקביל לעבודתו הספרותית למד משפטים וקיבל הסמכה בשנת 1876, אך בשל היותו סוציאליסט נשלל רישיונו. בשנת 1891 עבר פרץ לורשה כדי לחיות במרכז ספרותי גדול. הוא החל לעבוד בוועד הקהילה, כפקיד במחלקת בית הקברות - עבודה ממנה התפרנס עד סוף ימיו.
י"ל פרץ קנה לו שם ככותב מוכשר. סיפוריו עסקו בחיי היומיום של פשוטי העם, ונכתבו ביידיש, שפת העם, אך הוא עצמו דאג לתרגם אותם מאוחר יותר לעברית ואף פרסם יצירות שנכתבו על ידו במקורן בעברית. שיריו וסיפוריו מתפרסמים מראשית שנות התשעים של המאה ה-19 ב"גן פרחים", ב"הצפירה", בלוח אחיאסף, ב"הזמן" ועוד. בנוסף לכך, הרבה לפרסם פיליטונים פובליציסטיים, דברי ביקורת ואף היה מרצה בעברית. אך עיקר יצירתו מתחילת שנות התשעים היה ביידיש. הוא אף התבטא פעם ש"מי שרוצה להגיע אל לבו ומוחו של העם הפשוט והתמים, אלה שהמעמדות הגבוהים יותר קוראים להם בזלזול 'המון העם' מוכרח לכתוב ז'ארגון"
בזכרונותיו מכנה י. ד. ברקוביץ את ורשה "עיר הקסם לכל הסופרים", ואת ביתו של פרץ כ"קודש הקודשים הספרותי". ברקוביץ מספר שי"ל פרץ נהג לארח בביתו חבורה של סופרים מהקרובים אליו ביותר. ביניהם היו: יעקב דינזון, ביאליק, יוסף קלוזנר, ה.ד. נומברג, בעל מחשבות, יעקב פיכמן, יעקב שטיינברג, זלמן שניאור וברקוביץ בעצמו. ההתכנסויות נערכו בימי חמישי, בביתו של פרץ ובביתו של קלוזנר לסירוגין. מלבד שיחות בעניינים ספרותיים אקטואליים, נהגו לקרוא מיצירותיהם החדשות איש של רעהו. לעיתים קרובות אף התחממו הרוחות בסלון הספרותי של פרץ, כאשר דנו בביקורת על סופר זה או אחר. לברקוביץ זכורה במיוחד ביקורתו הנוקבת של פרץ את שלום עליכם העולה. פרץ תהה במה מתבטאת גדולתו; סופרים גדולים לדעתו כותבים על דמויות גדולות ואילו שלום עליכם כותב על "אנשים קטנים" כמו מנחם מנדל למשל. ביאליק, לעומתו, הביע את התלהבותו מהמתיקות שנובעת מהסופר היידי, שאותו כינה "חמדה גנוזה". לימים התפייסו שני היוצרים ביידיש, י"ל פרץ ושלום עליכם, ושבחו זה את יצירתו של חברו.