עד 2010, נמצאה "012 סמייל טלקום" בבעלות קבוצת "אמפל" והיא איננה קשורה לחברת "אינטרנט זהב", המשמשת כיום כחברת האם של "B קומיוניקיישנס", השולטת בקבוצת "בזק" על כל חברות הבת שלה.
מכירת 012 לפרטנר.
ב-13 באוקטובר 2010, הודיעה חברת "פרטנר תקשורת" על כוונתה לרכוש את חברת "012", מידי קבוצת "אמפל" בכפוף לאישור הממונה על ההגבלים העסקיים ומשרד התקשורת. ב-13 במרץ 2011, הודיעה "פרטנר תקשורת" על מינוי מנכ"ל חדש לחברת "012", דבר המאשר את סיום הרכישה. ביוני 2012 השיקה חברת "פרטנר" באמצעות "012" מותג שירותי סלולר חדש בשם "012 מובייל".
קווי זהב
בני גודמן
בני גודמן (באנגלית: Benny Goodman;
30 במאי 1909 - 13 ביוני 1986) נולד כבנימין דוד גודמן, נגן קלרינט יהודי אמריקאי. גודמן היה ג'אזיסט חשוב בעיקר בתקופת הסווינג, והיו לו כינויים רבים כגון "מלך הסווינג" או "הפרופסור". גודמן הוביל את אחת התזמורות החשובות והמפורסמות ביותר בתולדות הג'אז. מבחינת ביג בנדים שמו נזכר בשורה הראשונה, יחד עם דיוק אלינגטון וקאונט בייסי.
השנים המוקדמות.
גודמן נולד בשיקגו כילד התשיעי למשפחת מהגרים יהודים עניים מפולין. אביו היה חייט מוורשה ואמו הייתה מקובנה. הוריו נפגשו בארצות הברית, בבולטימור.
כשהיה בני בן עשר רשם אביו אותו ושנים מאחיו לשיעורי מוזיקה, בהם גודמן התבלט מאוד. הוא החל לנגן בלהקת ג'אז של נערים, וקיבל הדרכה גם בתחום הג'אז וגם במוזיקה קלאסית, דבר שהשפיע על נגינתו ויצירתו. גודמן למד מהר והשתלב בנגינה המקצועית כבר מגיל צעיר מאוד. כשהיה בן 16 הצטרף לאחת הלהקות המובילות של שיקגו, התזמורת של בן פולק, איתם הקליט את הקלטותיו הראשונות. ההקלטה הראשונה תחת שמו הוקלטה אחרי שנתיים בלבד.
תקופת הסווינג.
בסוף שנות העשרים עבר גודמן לניו יורק, שם זכה להערכה רבה. בשנת 1932 הקים את התזמורת שלו, שהפכה לאחת הגדולות והחשובות בתולדות הג'אז. בתזמורת של גודמן התגלו מוזיקאים רבים וחשובים, והיא הופיעה והקליטה הקלטות רבות. בני גודמן נחשב לאחד מהמוזיקאים שעיצבו את תקופת הסווינג. לא רק שהיה אחד משלושת מנהיגי התזמורות הגדולים (כשהאחרים הם אלינגטון ובייסי) הוא גם גילה מוזיקאים רבים וחשובים, כשהחשוב מביניהם הוא כנראה צ'ארלי כריסטיאן.
כריסטיאן הופיע בהרכב בשנת 1939, הביא איתו את הגיטרה החשמלית שלו, ונחשב לאבי הגיטרה החשמלית בג'אז. זה לא הדבר היחיד שכריסטיאן הביא איתו להרכב. הוא הביא גם את סגנונו הייחודי ואת רעיונותיו המורכבים. בהמשך הפך כריסטיאן לאחת ההשפעות הגדולות על מייסדי הבי בופ, וניצנים מהשפעה זו נראו עוד בתקופתו עם גודמן. במשך השנתיים שכריסטיאן ניגן עם התזמורת הוא כתב קטעים רבים (שעל חלקם גודמן לקח את הקרדיט) והיווה השראה למוזיקאים.
ב-1942 התחתן עם אליס האמונד, אחותו של המפיק שלו ג'ון האמונד ונצר למשפחת ואנדרבילט.
לאחר תקופת הסווינג.
בשנות הארבעים הביג בנדים נהיו פחות פופולריים, ויותר קשים להקלטה (בשל בעיות עם חברות התקליטים). כשהחל הבי בופ להופיע וקצת יותר מאוחר הקול ג'אז גודמן השתתף במעבר. הוא הקליט עם להקות קטנות, כנהוג בסגנון, ונגינת הקלרינט שלו השפיעה על כל הנגנים שבאו אחריו. גם ההקלטות שלו זכו לתהודה חיובית הן ממבקרים והן מהקהל. בפעם הראשונה שהוא שמע את נגינתו של ת'לוניוס מונק, פסנתרן שהיה מחלוצי הבי בופ, הוא אמר: "אני אוהב את זה, אני אוהב את היצירה ואני אוהב את הדרך שבה הוא מבצע אותה [...] אני חושב שיש לו חוש הומור ויש לו כמה דברים טובים שם".
למרות שבשנה וחצי הראשונות זכה גודמן לביקורת חיובית, בהמשך הוא לא עמד בקצב השינויים שהתרחשו בתחילת מהפכת הבופ. עד מהרה הוא הפך מתוסכל ועזב את הסגנון לחלוטין. אין ספק שגודמן נזכר בספרי ההיסטוריה בזכות נגינת הסווינג שלו, שנמשכה גם לאחר שהופיע הבופ. בסופו של דבר שינה גודמן את דעתו לחלוטין ואף טען כי "אולי הבופ החזיר את המוזיקה אחורה יותר מכל דבר אחר [...] באופן בסיסי זה שגוי לחלוטין, אפילו הסולמות לא נכונים".
ב-1948 הופיע בסרט "שיר נולד" לצידו של דני קיי.
המוזיקה הקלאסית.
לאחר שהתייאש מהבי בופ חזר גודמן לנגן גם מוזיקה קלאסית ואף הצטיין בכך. רבים החשיבו אותו לגדול נגני הקלרינט של אותה התקופה. הוא התנסה גם בשילובים בין הסווינג למוזיקה הקלאסית, וכתב עיבודים רבים ליצירות קלאסיות, למשל של המלחין בלה בארטוק.
סאשה כהן
204 לפנה&quot;ס
305 לפנה&quot;ס
תאגיד הטילים והחלל אנרגיה
תאגיד הטילים והחלל אנרגיה על שם סרגיי פאבלוביץ קורוליוב (ברוסית:Ракетно-космическая корпорация "Энергия" им. С.П.Королева; מוכר גם בשם RKK Energiya) הוא גוף מחקר, פיתוח וייצור של חלליות, לוויינים, תחנות חלל ורכיבי חלל, הפועל ברוסיה. התאגיד התפתח מ"המשרד לתכנון ניסויי מספר 1", משרדו של סרגיי קורוליוב שהיה אחראי על מיזמי החלל המרכזיים של ברית המועצות. בתקופה הסובייטית הוענקו למשרד 4 עיטורי מסדר לנין ועיטור מהפכת אוקטובר.
תאגיד אנרגיה אחראי על מיזמי החלל העכשוויים של רוסיה, ובהם:
כיום זהו תאגיד פרטי ש־38.22% ממנו הם בבעלות ממשלת רוסיה.
היסטוריה.
החברה הוקמה לראשונה כמחלקה מספר 3 של SKB-88, שהייתה חלק ממכון המחקר המדעי מספר 88 שנוצר בשנת 1946. ראש המחלקה היה סרגיי קורוליוב. באפריל 1950, על בסיס מספר מחלקות של SKB-88, הוקמה לשכת העיצוב המיוחדת מספר 1 (OKB-1) בהנהגת קורוליוב ובהחלטת מועצת השרים של ברית המועצות מיום 13 באוגוסט 1956, הופרדה לשכת התכנון יחד עם מפעל ניסויי והפכה לארגון עצמאי. 1,939 עובדים הועברו ל-OKB-1, יותר מ-10,000 עובדים הועברו למפעל הניסויי. קורוליוב הפך למעצב הראשי של הארגון החדש. הוא היה היזם העיקרי של מיזוג לשכת העיצוב עם בסיס הייצור של מפעל מספר 88, אך המבנה הארגוני אחד צמח רק בשנת 1974 בהנהגתו של ולנטין גלושקו, שבתקופתו יזם את הפיכת הארגון לחברת "אנרגיה".
ב-OKB-1, פותח הלוויין המלאכותי הראשון ספוטניק, פותחו ויוצרו תחנות בין-כוכביות אוטומטיות ששוגרו לירח, ונוס ומאדים. בשנים 1956–1957 תכננה וייצרה החברה טיל שיגור ממשפחת R-7. על רקטות ה-R-7 הראשונות שוגרו לווייני כדור הארץ המלאכותיים למסלול נמוך סביב כדור הארץ. בתחילת שנות השישים פיתחה החברה פרויקט לחללית מאוישת בשם "סבר" שלא יושם, אך על בסיסו נבנו כמה גרסאות של החללית ממשפחת סויוז. במשך זמן רב היו ספינות אלה הספינות המאוישות היחידות של ברית המועצות ורוסיה.
מאמצע שנות השישים עד 1974 ביצע הארגון עבודות בהיקף גדול במסגרת תוכנית חקר הירח הסובייטית, כולל פיתוח טיל כבד מסוג H-1, גשושית הירח 7K-L1 / זונד וגם פיתחה מספר גרסאות של חלליות מטען בלתי מאוישות מדגם פרוגרס ששימשו כרכבי מטען עיקריים לתחנות סאליוט, מיר ותחנת החלל הבינלאומית.
בשנים 1976–1993, החברה הייתה למפתחת המובילה של רכב השיגור השלישי הכבד ביותר בעולם, אנרגיה. באותה תקופה נשאה החברה את שם הקוד "מיזם B-2572". בשנת 1985, פותחה והושקה יחידת הבסיס של תחנת החלל מיר, שהייתה תחנת מסלול מאוישת מהדור השלישי הסובייטי (שוגרה ב-20 בפברואר 1986). היזם המוביל של תחנת מיר היה תאגיד אנרגיה בשיתוף פעולה עם מרכז המחקר והייצור חרוניצ'ב ומילא תפקיד מוביל בפיתוח ובמיוחד בייצור יחידת הבסיס והמודולים של התחנה.
בשנות השמונים פיתחה החברה חללית הובלה לשימוש חוזר ללא שימוש בכנפיים של מודול זאריה, שאמורה הייתה להחליף את החללית מסדרת סויוז ובוטלה בשל התמקדות בתוכנית המעבורות של אנרגיה: בוראן. כך החברה פיתחה ובדקה את מעבורת "בוראן", שביצעה טיסה אחת בשנת 1988.
בשנות האלפיים, הארגון שיפר את הייצור, נרכשו מכונות מודרניות חדשות. בשנים 2000 עד 2009 פיתחה אנרגיה, את החללית קליפר, שנועדה להחליף את החלליות מסדרת סויוז. אך בשנת 2009 הופסקה הפיתוח עקב סיום המכרז ופיתוח חללית חדשה, תכליתית יותר ללא כנפיים, מדגם אוריול. בשנת 2005 ייצר המיזם, בהוראת האקדמיה הלאומית למדעים של בלארוס, את הלוויין BelKA לחישה מרחוק של כדור הארץ. שיגור הלוויין לא צלח בשל תקלה ברכב שיגור, שלא היה מתוצרת תאגיד אנרגיה.
כנסיית סן רמי
כנסיית סן רמי היא בזיליקה של מנזר סן רמי בריימס, צרפת. המנזר נוסד בסביבות שנת 1000 לספירה. הכנסייה מכילה את שרידי הקודש של סן רמי (רמיגיוס הקדוש), בישוף ריימס, שהמיר את קלוביס הראשון, מלך הפרנקים, לנצרות בחג המולד בשנת 496, אחרי שהביס את האלמאנים בקרב טולביאק.
הבזיליקה נחנכה בידי האפיפיור לאו התשיעי ב-1049. הספינה הראשית ובית הרוחב הם החלקים העתיקים ביותר ובנויים בסגנון רומנסקי בעוד שחזיתות המבנה והאפסיס בנויים בסגנון גותי מוקדם. האפסיס המרווח והגבוה, הנתמך מבחוץ בתמיכות דואות, מהווה את אחת הדוגמאות הטובות ביותר לאדריכלות גותית מוקדמת.
רוב אוצרות הכנסייה נשדדו במהלך המהפכה הצרפתית אך חלונות הויטראז' מהמאה ה-12 נותרו שלמים.
המנזר והכנסייה של סן רמי, ביחד עם קתדרלת ריימס וארמון טו, נהפכו לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1991.
יהונתן פולארד
עץ הפטפוזים
מחנות גלילות
מחנות גלילות הם בסיסים צבאיים של צה"ל הנמצאים ברמת השרון, מצפון-מזרח למחלף גלילות. הבסיסים, ששטחם הכולל 1,870 דונם, כוללים את הבסיס המרכזי של יחידה 8200, "מחנה הרצוג" המאכלס את בה"ד 15 - בית הספר למודיעין של אמ"ן, ו"מחנה דיין" המאכלס את המכללות הצבאיות.