בעיר נמצא גם קומפלקס של ארגון פדרציית האיגודים המקצועיים של גרמניה הבנוי בסגנון הבאוהאוס. הבניין הוכרז כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו הכולל מבני באוהאוס נוספים בוויימאר ובדסאו.
לבלון
לבלון (בפורטוגזית: Leblon) היא שכונה אמידה באזור הדרומי של העיר ריו דה ז'ניירו, ברזיל, הידועה גם בזכות חופהּ, הנושא את אותו שם. היא סמוכה לשכונות איפנמה, ג'באה, וידיגל ולגואה.
השכונה האמידה נחשבת כבעלת המחיר הגבוה ביותר למטר רבוע של נדל"ן בברזיל ובאמריקה הלטינית. חלקה העליון (Alto Leblon) הוא בעיקרו אזור מגורים, וחלקה התחתון (Baixo Leblon) ידוע כמרכז בוהמה בעל חיי לילה תוססים, ברים, מועדונים ומסעדות. כן פועלים בשכונה מספר אולמות למופעי סמבה ותיאטרון, בהם תיאטרון "בולסו" (Bolso).
השכונה כיכבה או שימשה אתר צילומים עבור מספר טלנובלות ברזילאיות.
בוספורוס (פירושונים)
סנטה
סֶנְטָה (בסרבית: Сента, בהונגרית: Zenta, ביידיש: זענטא) היא עיר ורשות מקומית השוכנת לגדות הנהר טיסה, בפרובינציית וויבודינה אשר בסרביה, בתחומי מחוז באנאט הצפוני.
היסטוריה.
האזכור הראשון בכתובים ליישוב במקום שנקרא Szintarev הוא מ-1216 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. באמצע המאה ה-13 פשטו על האזור הטטרים, והעיר נכבשה ונבזזה. בהמשך, שבה סנטה לידי ההונגרים וב-1506 קיבלה מעמד של עיר. ב-1542 נכבשה העיר על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) הפכה העיר לזירת קרב בין העות'מאנים לכוחות ממלכת הבסבורג ולאחר המלחמה הועברה לחזקת ההבסבורגים מתוקף הסכם קרלוביץ. במהלך הפכה שוב העיר לזירת קרבות ובהמשך נכללה בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיר בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה תקפו מדינות הציר את יוגוסלביה והכניעו אותה תוך ימים אחדים. הממלכה חולקה לאזורי שליטה וסנטה סופחה להונגריה. לאחר המלחמה נכללה בשטחי יוגוסלביה. לאחר התפרקותה של יוגוסלביה נכללת העיר בשטחי סרביה.
הקהילה היהודית.
קהילה יהודית נוסדה בעיר במהלך המאה ה-18 וב-1775 הוקם במקום בית עלמין יהודי. ב-1793 נמנו בסנטה 20 משפחות יהודיות ובראשית המאה ה-19 הייתה הקהילה תחת הנהגתו של הרב יצחק היילברון. במהלך נערכו פרעות ביהודי סנטה. לאחר הקרע ביהדות הונגריה התפצלו יהודי סנטה לשתי קהילות. האחת קהילת נאולוגית אשכנזית גדולה, והשנייה קטנה יותר סטטוס קוו אנטה חרדית חסידית שהתפללה בנוסח ספרד. ב-1873 נחנך בית הכנסת הגדול בסנטה ובהמשך הוקם בית ספר יסודי יהודי. מרבית בני הקהילה עסקו במסחר ובמלאכה זעירה. ב-1928 נחנך בית הכנסת החסידי בסנטה. במהלך שנות ה-30 עמד בראש הקהילה האשכנזית הרב ד"ר אלכסנדר אהרנפלד ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה עמד בראש הקהילה החרדית הרב משה טייטלבוים, לימים האדמו"ר מסאטמר.
ב-1940 התגוררו בסנטה 1,480 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי מדינות הציר והסיפוח להונגריה, החלו רדיפות היהודים. יהודי העיר נשלחו לעבודות כפייה בהונגריה וכן באזור אוקראינה. ב-1944, לאחר נעצרו יהודי העיר ונשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ. שרידי הקהילה שבו לסנטה וחידשו את הפעילות הקהילתית. ב-1947 התגוררו בעיר 228 יהודים. רבים מיהודי העיר עלו לישראל לאחר הקמתה. ב-1968 התגוררו בסנטה 58 יהודים. ב-2018 עמד על תילו בית העלמין היהודי שבעיר. הוא לא היה מתוחזק ונגרם לו נזק משני. נכון ל-2002 עמד על תילו מבנה בית הכנסת החרדי בעיר. בית הכנסת הנאולוגי חרב ובסמוך למקום בו שכן הוצב גלעד זיכרון לקהילה.
זנטה
הבוספורוס המזרחי
הבוספורוס המזרחי (ברוסית: Босфор Восточный) הוא מצר ים המפריד בין חצי האי מורביוב-אמורסקי (Муравьёва-Амурского) והאי הרוסי (о́стров Ру́сский) , ומחבר את מפרץ אמור (Амурский залив) ומפרץ אוסורי (Уссурийский залив) . עומק המים הוא עד 50 מטר. אורכו של המיצר כ-9 קילומטר ורוחבו כ-800 מטר בנקודה הצרה ביותר שלו.
מקור השם "בוספורוס" בצירוף המילים מיוונית "בוספּורוס". βοῦς, המתורגם לפרה, בקר או שור, πόρος מעבר. כלומר "מעבר הפרה", "מעבר הבקר" או "מעבר השור". השם מגיע מסיפור המיתולוגיה היוונית על מסעותיה של איו לאחר שזאוס הפך אותה להגנתה לפרה.
ביולי 2012 הושלם גשר רוסקי, גשר תלוי המחבר את האי רוסקי ואת ולדיווסטוק אשר ביבשה. נכון ליוני 2013, היה זה גשר הכבלים הארוך ביותר בעולם ובו אורך החלק התלוי הוא 1,104 מטר מתוך כ-3,100 מטר אורך כולל. (בתחילת 2014 הושלמה בנייתו של גשר ג'יאסינג-שאוסינג, גשר מיתרים הארוך יותר מגשר רוסקי.) הקמת הגשר בוצעה בזמן שיא של שלוש שנים בלבד ועלותו הייתה כמיליארד דולר.
חיים סלע
חיים סלע (10 בינואר 1940 – 10 ביוני 1982) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. שירת בחטיבת גולני ושימש כמפקד סיירת אגוז וגדוד 12 (ברק). נהרג במבצע שלום הגליל.
קורות חייו.
סלע נולד ברמת גן כבנם של מלכה ואהרן סלע, שהיה המפכ"ל הרביעי של משטרת ישראל. גדל בטבריה ובחיפה. באוגוסט 1958 התגייס לצה"ל ושובץ בנח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר כחניך מצטיין. בתום הקורס שב לנח"ל והיה למפקד מחלקה. בשנת 1963 שימש כמפקד פלוגה בגדוד 51 של חטיבת גולני. בשנת 1965 מונה למפקד סיירת אגוז, והוביל אותה במלחמת ששת הימים. לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד 13 (גדעון). במלחמת ההתשה לחם סלע כמפקד גדוד 12 (ברק). לאחר מכן שימש כמדריך בבה"ד 1 וכמדריך בפו"ם. במלחמת יום הכיפורים, לחם כקצין אג"ם באוגדה בחזית הדרום, ובמהלכה נתמנה למפקד כוח חטיבתי שכלל גדוד שריון ושני גדודי חרמ"ש. לאחר מכן השלים הסבה לשריון ומונה למפקד חטיבה 8, חטיבת שריון במילואים.
בשנת 1975 שימש כקצין אג"ם פיקוד הדרום. באותה שנה נהרגה בתו, הדס, בתאונת דרכים. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל בתאילנד. בשנת 1979 מונה לסגן מפקד אוגדה. באפריל 1981 השתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו עבד בכלל סחר. שישה ימים לאחר תחילת מבצע שלום הגליל סייר סגן הרמטכ"ל האלוף יקותיאל אדם עם סלע, בכפר דוחא, בפאתי העיירה דאמור. בעת הסיור בכפר נפתחה לעברם אש מחבלים, והם פנו למצוא מסתור בבית שטרם טוהר. באותו בית הסתתרה חוליית מחבלים והם ירו בהם למוות. גיורא ענבר, שהיה בקרבת מקום והוביל כוח של יחידת שלדג, הוביל את הלוחמים, ובהם צוות בפיקוד טל ורדי ואת לוחמי חטיבת גולני להסתערות והמחבלים חוסלו.
סלע היה נשוי ואב לשלושה. הוא היה בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מטעם אוניברסיטת תל אביב בהצטיינות.
גרי גופין
פדרו פאסוש קואליו
פדרו פאסוש קואליו, בשמו המלא פדרו מנואל ממדה פאסוש קואליו, (בפורטוגזית: Pedro Manuel Mamede Passos Coelho; נולד ב-24 ביולי 1964) הוא פוליטיקאי פורטוגלי, שכיהן כיושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פורטוגל (בשנים 2010–2017), וכראש הממשלה ה-118 של פורטוגל. הוא החליף בשלטון את ז'וזה סוקרטש בעקבות הניצחון בבחירות לפרלמנט מ-5 ביוני 2011. נשבע כראש ממשלה ב-21 ביוני 2011 וכיהן בתפקיד עד 26 בנובמבר 2015. הוא כלכלן ואיש עסקים בהכשרתו. פאסוש קואליו התחיל את דרכו הפוליטית מוקדם בחייו והפך בזמנו למנהיג ארגון הנוער של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
ביוגרפיה.
פדרו פאסוש קואליו נולד ב-1964 בפרגזיה סה נובה בקוימברה כבנם הצעיר של הרופא אנטוניו פאסוש קואליו ושל האחות מריה רודריגש סנטוש ממדה. יש לו אחות יותר גדולה, מריה טרזה, רופאה במקצועה, ואח מבוגר ממנו, מיגל, שנולד עם שיתוק מוחין.
פאסוש קואליו בילה את ילדותו באנגולה, בה עבד אביו כרופא. אחרי מהפכת הציפורנים ושחרור אנגולה מהעול הקולוניאלי בשנת 1974 שבה המשפחה לאירופה והתיישבה באחוזת האב על יד וילה ריאל בצפון פורטוגל.
אחרי שלמד בבתי ספר יסודיים בסילבה פורטו ובלואנדה מרשם ללימודים בבית ספר בניהול נזירות קתוליות, אחר כך בבית ספר ציבורי ושוב בבית ספר קתולית של המסדר המריסטי. המשיך אחר כך בפורטוגל בתיכון הלאומי "קמילו קשטלו-ברנקו" בווילה ריאל. אחרי שלא עלה בידו להתקבל לפקולטה לרפואה למד מתמטיקה באוניברסיטת ליסבון.
בגיל 24 התחתן עם פטימה פדיניה, חברה בלהקת בנות בשם "דוסה". לזוג נולדה בת. באותה תקופה הפסיק את לימודי המתמטיקה ללא תואר, אם כי הספיק ללמד מתמטיקה תקופה בבית ספר תיכון. פאסוש קואליו הקדיש את רוב מרצו בפעילות פוליטית החל מגיל 14 במסגרת תנועת הנוער של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ואחר כך בשורות מפלגה זו. הוא חזר ללימודים מאוחר יותר ובגיל 37 סיים תואר בכלכלה באוניברסיטה לוזיאדה. בינתיים כבר ישב כחבר בפרלמנט בשנים 1991–1999, ועבד ביחסי ציבור וכיועץ בחברה לסחר במתכות ופיננסית.
קריירה פוליטית.
בשנים 1996–1999 כיהן כיושב ראש סיעת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בפרלמנט.
אחרי שנת 2004 היה מנהל פיננסים בחברת "פומטינווסט", בשנים 2007–2009 עלה בהייררכיה הניהולית ועד 2009 כיהן כמנכ"ל חברות הבת "ריבטז'ו" ו HLC טז'ו". כמו כן לימד כלכלה יישומית, סחר חוץ וכלכלה במכון הגבוה למדעי חינוך ליסבון.
בשנת 2001 יחד עם מיגל פרייטש דה קושטה, לואיש קואימברה, ושקו ראטו, טרזה קואליו ליאל וקרלוש בלנקו דה מוראיש, הקים את תנועת "פורטוגל החושבת". בשנים 2005–2011 כיהן פאסוש קואליו כיושב ראש מועצת העיר וילה ריאל. קודם לכן היה חבר במועצת היישוב אמדורה (2001-1997).
במפלגה הוא קידם אג'נדה נאו-ליברלית ובמאי 2009 נבחר ליושב ראש המפלגה. הקים בהמשך עוד צוות חשיבה הקרוי "'Construir Ideias' ("פיתוח רעיונות").
ראש ממשלת פורטוגל.