במרץ 1993, ההתנגדות גברה כאשר הפרלמנט הרוסי, אספת נבחר העם, ניסתה לפטר את ילצין באמצעות הצבעת אי אמון וחודשים אחר כך נחקר אלכסנדר רוצקוי בעצמו על ידי נציגי ממשל ילצין שהאשימוהו בשחיתות. בספטמבר 1993 ילצין קיצץ את סמכויות סגן הנשיא, אלא שבית הדין החוקתי הצהיר כי הצווים הנשיאותיים נוגדים את החוקה. בהמשך אותו החודש ילצין פיזר את הפרלמנט. בסוף החודש הגיע רוצקוי אל הפרלמנט והכריז כי הוא ממלא מקום נשיא רוסיה, הוא נשבע את השבועה הנשיאותית והוסיף: "אני נוטל את סמכויות הנשיא. הצווים הנשיאותיים של ילצין נוגדים את החוקה". נשיאותו הזמנית של רוצקוי, אף שהייתה חוקתית, לא הוכרה מחוץ לגבולות רוסיה, שבועיים לאחר מכן, אלימות שיסעה את העיר מוסקבה לגזרים כאשר בניין הפרלמנט הרוסי הופצץ על ידי טנקים של צבא רוסיה שצידד בנשיא ילצין. רוצקוי היה עצור בכלא לפורטובו עד פברואר 1994, כאשר הוא ומשתתפים נוספים (ביניהם יו"ר הפרלמנט רוסלאן חסבולטוב) במרד כנגד הנשיא זכו לחנינה מידי הדומה הממלכתית, שזה אך נוסדה.
לאחר המשבר.
מיד עם שחרורו הוא הקים תנועה מפלגתית חדשה בשם "דרז'בה" (מעצמה), שנחלה כישלון בבחירות הפרלמנטריות ב-1995 ולא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לנשיא רוסיה 1996 הודיע על תמיכתו במועמד הקומוניסט גנאדי זיוגאנוב. באותה שנה הוא נבחר לעמוד בראש מחוז קורסק והיה מושל המחוז עד שנת 2000. פעילותו בראש המחוז ספגה ביקורת רבה. הוא העמיד בתפקידי מפתח בני המשפחה. תוך מספר שנים מספר אנשי מפתח בממשל המקומי הואשמו בשחיתות ונשפטו. בבחירות למושל שהתקיימו בשנת 2000 נפסל מהשתתפות מספר ימים לפני קיום ההצבעה.
ב-2003 ניסה להתמודד בבחירות הפרלמנטריות לדומה, אך מועמדותו נפסלה. ב-2007 היה ליושב ראש דירקטוריון מפעל הצמנט במחוז וורונז' ובמאי 2013 היה לחבר במועצה החברתית של ועדת החקירות של רוסיה והיה גם חבר בארגון החברתי "הוועדה לתמיכה ברפורמות הנשיאותיות".
רוצקוי תמך בסיפוח חצי האי קרים ובקיץ 2014 ניסה להתמודד בבחירות למושלות מחוז קורסק אך מועמדותו נפסלה. ב-2015 נטל חלק בהקמת "מפלגת התעשייה והחקלאות המאוחדת".
הוא התמודד בבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2016 מטעם מפלגת "הפטריוטים של רוסיה", שלא הצליחה לעבור את אחוז החסימה ונותרה מחוץ לפרלמנט.
פרדריק ריינפלדט
פרס קרל סייגן
פרס קרל סייגן (באנגלית: The Carl Sagan Memorial Award) הוא פרס הקרוי על שמו של האסטרונום האמריקני קרל סייגן.
הפרס מוענק על ידי האגודה האמריקנית לאסטרונאוטיקה והאגודה הפלנטרית על תרומה יוצאת דופן של יחידים לקידום מדעי החלל. הפרס מוענק מדי שנה, מאז ייסודו בשנת 1997. בשנים 2009 ו-2010 לא הוענק הפרס מכיוון שחבר השופטים לא איתר אנשים הראויים לו.
קיים פרס נוסף על שמו של סייגן, "מדליית קרל סייגן למצוינות בתקשורת ציבורית במדעי כדור הארץ" (Carl Sagan Medal for Excellence in Public Communication in Planetary Science), המוענק על הישגים בולטים בתיווך בין המדע לציבור הרחב (פופולריזציה של המדע).
יואב פרוינד
יואב פרוינד (נולד ב- 4 במאי 1961) הוא מדען מחשב ישראלי ופרופסור בפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. מחקריו עוסקים בלמידת מכונה. זוכה פרס גדל לשנת 2003.
נולד בירושלים לאורה ולרפי פרוינד. החל את דרכו האקדמית בתוכנית תלפיות של צה"ל. בשנת 1993 השלים דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז.
ביחד עם רוברט שפיר (Schapire) פיתח את אלגוריתם AdaBoost העוסק בלמידת מכונה. הפיתוח זיכה אותו בפרס גדל (Gödel) בשנת 2003 ובפרס קאנֶלַקיס (Paris Kanellakis) בשנת 2004.
KSR-2 קלט
קלט (קוד דיווח נאט"ו:AS-5 - KELT, מכונה גם Raduga KSR-2) הוא טיל שיוט אוויר-קרקע תת קולי מתוצרת ברית המועצות, שנועד להחליף את הטיל קנל. הטיל משוגר ממתלים בכנפי מפציצי הסילון טופולב Tu-16 או טופולב Tu-22. ניתן לחמש אותו בסוגי ראשי נפץ שונים, כולל ראשי נפץ גרעיניים.
ניסויים ראשונים בטיל החלו בשנת 1958 ובשנת 1962 הוא נכנס לשירות מבצעי. הטיל גדול ממדים ודומה בצורתו למטוס. אורכו כ- 8.6 מטרים, מוטת כנפיו 4.4 מטרים, קוטרו 91 ס"מ ומשקלו כ- 4 טונות. משקל ראש הנפץ המשוער כ- 1,000 ק"ג. הוא מונע במנוע רקטי בדלק נוזלי. ניהוג הטיל הוא אינרציאלי או נגד קורנים (בדומה לטיל השרייק האמריקאי). טווח הטיל הוא כ-200 ק"מ.
השימוש בטיל במלחמת יום הכיפורים.
המדינה היחידה שרכשה את הטיל מחוץ לברית המועצות הייתה מצרים. בשנת 1972 ערך חיל האוויר המצרי ניסויי בשיגור הטיל באזור אסואן.
העימות היחיד שבו הוא הופעל היה מלחמת יום הכיפורים.
בסך הכל שוגרו לעבר מטרות ישראליות 25 טילי קלט ממפציצי טופולוב 16. 20 מהם יורטו על ידי מטוסי חיל האוויר הישראלי או הופלו על ידי כוחות נ"מ, וחלק מן הנותרים לא הגיעו למטרתם עקב תקלות טכניות.
פרס ג'ודית רזניק
פרס ג'ודית רזניק (אנגלית: IEEE Judith A. Resnik Award) הוא פרס שנתי על שמה של האסטרונאוטית ג'ודית רזניק שנהרגה באסון מעבורת החלל צ'לנג'ר.
הפרס ניתן לאישים בולטים שתרמו לקידום חקר החלל והפעילות האנושית בו, בדגש על תרומתם ההנדסית. הפרס מוענק על ידי ארגון IEEE, המכון למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה, גוף בינלאומי הפועל לקידום הטכנולוגיה לתועלת האדם.
שיטת השוברים
מיקאל אוקרפלדט
קפה טלעד
קפה טלעד הייתה תוכנית הבוקר של טלעד ששודרה בערוץ 2 בין השנים 1997–2005. התוכנית עלתה לשידור ב-4 בפברואר 1997, במקביל לתוכניות הבוקר האחרות של הערוץ: "רשת על הבוקר" בהנחיית בן כספית וסיוון דורון (שעלתה זמן קצר קודם לכן) ו"תוכנית הבוקר" של קשת בהנחיית גבי גזית ורבקה מיכאלי. תחילה הוצע למגישת החדשות מיקי חיימוביץ' להנחות את התוכנית, אך לאחר שסירבה נבחרו להנחיה העיתונאי מיכה פרידמן מגלי צה"ל והזמרת ירדנה ארזי שזו הייתה פעם ראשונה בה היא מנחה תוכנית אקטואליה.
הליהוק התברר כהצלחה ו"קפה טלעד" גרפה באופן עקבי את שיעור הרייטינג הגבוה מבין תוכניות הבוקר עם שיא של 13%. עם זאת, זמן קצר לאחר שעלתה לשידור נתגלעו חילוקי דעות מקצועיים בין המנחים ופרידמן פרש ב-1997. את מקומו תפס תחילה עמנואל רוזן עד 1998 ולבסוף הצטרף העיתונאי דב גיל-הר, כתב בחברת החדשות של ערוץ 2 ומגיש פינה בתוכנית.
בין מגישי הפינות בתוכנית היו פרופ' רפי קרסו, אופירה אסייג, אודטה שוורץ ואמיר קמינר.
התוכנית ירדה מהאוויר ב-30 באוקטובר 2005 עם הפסדה של טלעד במכרז הזכייניות של ערוץ 2 לעשר השנים הבאות.
שוג'י נישימורה
שוג'י נישימורה (ביפנית: 西村祥治; תעתיק לטיני: ;"Nishimura Shōji"; 30 בנובמבר 1889 – 25 באוקטובר 1944) היה תת-אדמירל בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
נישימורה נולד במחוז אקיטה שבאזור טוהוקו בצפון יפן. הוא סיים את הכשרתו באקדמיה הימית הקיסרית בשנת 1911, במקום ה-21 מבין 148 צוערים. כפרח קצונה, שירת נישימורה על הסיירת "אסו" ועל אוניית המערכה מיקאסה. עם סיום האקדמיה הימית, הוא הוצב מחדש על אסו, ולאחר מכן על אוניית המערכה היאיי.
בין השנים 1914–1915, למד נישימורה בבית-הספר לארטילריה ימית וטורפדו, ועם סיום לימודיו שם, הוצב על המשחתת "יוגירי," על הסיירת "יאקומו" ולאחר מכן על אוניית המערכה הארונה.
בשנת 1917, קיבל נישימורה את דרגת הלוטננט. בשל היותו מומחה לניווט, הוא שימש כקצין ניווט ראשי במספר כלי שיט. בשנת 1924, קודם נישימורה לדרגת לוטננט קומנדר (מקביל לרב-סרן), והוצב כקצין ניווט ראשי על הסיירת "נישין," ובשנת 1926, קיבל את התפקיד הפיקודי הראשון שלו. הוא פיקד על המשחתת "קיקו," "ואקטאקה," "אוראקאזה" ולבסוף על "מיקזוקי." בשנת 1929, קודם נישימורה לדרגת קומנדר, ושנה לאחר מכן, מונה למפקד "פלגת המשחתות ה-26."
לאחר קידומו לדרגת קפטן בשנת 1934, פיקד למשך תקופה קצרה על "פלגת המשחתות ה-19," ואחר כך מונה למפקד הסיירת "קומאנו" (1938-1937) ואוניית המערכה "הארונה" (1940-1939). ב-15 בנובמבר 1940, קודם נישימורה לדרגת אדמירל משנה, וב-1 בנובמבר 1943, לדרגת תת-אדמירל.
נישימורה זכה לתהילה בעקבות פיקודו על שייטת המשחתות הרביעית, במהלך קרב ים ג'אווה, שהתרחש ב-27 בפברואר 1942. הוא מונה למפקד "שייטת הסיירות השביעית" ביוני, והשתתף בקרב גוודלקנל.
לקראת סוף המלחמה, פיקד נישימורה על "הכוח הדרומי" במהלך ביצוע תוכנית "שו 1." מטרת התוכנית, הייתה השמדת הכוחות האמריקאים שנחתו על האי לייטה שבפיליפינים. הכוח הדרומי לקח חלק בקרב מצר סוריגאו (חלק מקרב מפרץ לייטה), ב-24–25 באוקטובר, במהלכו התעמת עם כוחות "הצי השביעי" האמריקאי. הכוח הדרומי של נישימורה, שהיה בנחיתות מספרית, הוכה קשות, ואוניית הדגל של נישימורה, אוניית המערכה "ימשירו," טובעה, ועימה טבע נישימורה.
חותם לחם צבאי