צינור נאבוקו (באנגלית: Nabucco pipeline) הידוע גם בשם צינור הגז טורקיה-אוסטריה (באנגלית: Turkey–Austria gas pipeline) הוא צינור אנרגיה המוביל גז טבעי לאירופה. מטרת הצינור להקטין את התלות האירופאית בגז הרוסי, תוך יצירת צינור חדש שיוביל גז אזרי, טורקמני, עיראקי, ומצרי לשוק האירופאי. אורכו צפוי להגיע לכ-4,042 קילומטר, הוא מתחיל בטורקיה, עובד דרך בולגריה, רומניה והונגריה ומסתיים באוסטריה. ההכנות לבניית הצינור החלו בשנת 2002 ובשנת 2009 נחתם הסכם בינממשלתי בין חמש המדינות בהן יעבור הצינור. בניית הצינור תוכננה בשנים 2013–2017. יכולת ההולכה המרבית בצינור יועדה להיות 31 מיליארד מטר מעוקב (BMC) לשנה. ועלותו לכ-12 עד 15 מיליארד אירו. הפרויקט בוטל ביוני 2013 עם העדפת הצינור הטרנס-אדריאטי.
רקע.
פרויקט נאבוקו הוא חלק מרשת האנרגיה הטראנס אירופאית (TEN-E) אשר נבנה בתמיכת האיחוד האירופי וארצות הברית. מטרת הפרויקט היא לחבר את שדות הגז בים הכספי ובמזרח התיכון לאירופה על מנת להקטין את התלות ברוסיה, ספקית הגז הטבעי הגדולה ביותר של אירופה. סכסוכי הגז של רוסיה ואוקראינה הובילו לחיפוש מקורות אנרגיה חדשים, ספקים נוספים ודרכי גישה חלופיות. יתרה מכך, הביקוש לגז טבעי יגדל מ-502 מיליארד מטר מעוקב (BMC) בשנת 2005 ל-815 מיליארד בשנת 2030, ביקוש אותו רוסיה לא תוכל לספק לבדה.
היסטוריה.
ההכנות לבניית הצינור החלו בפברואר 2002 בשיחות בין אוסטריה לטורקיה, בחודש יוני נחתם הסכם הבנות בין 5 חברות אנרגיה לבחינת פרויקט הקמת הצינור. בדצמבר 2003 העניקה הנציבות האירופית מענק בגובה 50% מעלות בחינת היתכנות הפרויקט, ובכך היא קיבלה דריסת רגל בפרויקט. ביוני 2005 נחתם הסכם שותפות בין חמשת השותפים, ובפברואר 2008 הוכנס שותף גרמני כך שכל צד מחזיק חלק שווה (16.67%) בפרויקט.
בחודש יוני 2008 נחתם החוזה הראשון לאספקת גז מאזרבייג'ן לבולגריה דרך צינור נאבוקו. באפריל 2009 אישר שר האנרגיה של טורקיה, שמדינתו היה מוכנה לחתום על החוזה בתנאי שהמדינה תקבל 15% מהגז שיעבור בצינור.
ב-13 ביולי 2009 נחתם הסכם בין-ממשלתי על ידי ראשי הממשלות של טורקיה, בולגריה, רומניה, הונגריה ואוסטריה, בנוכחות נשיא הנציבות האירופית ז'וזה מנואל ברוזו ואנשי ממשל אמריקאים בכירים. ממשלות הונגריה ורומניה אישרו את ההסכם במהלך 2009 וממשלות רומניה וטורקיה אישרו אותו במהלך 2010.
אנטולי סרדיוקוב
צ'יבה (מחוז)
מחוז צ'יבה (ביפנית: "Chiba-ken "千葉県) הוא אחד ממחוזות יפן, הנמצא באזור קאנטו שבצפון-מרכז האי הונשו, האי המרכזי של יפן. בירת המחוז היא העיר צ'יבה.
היסטוריה.
היסטוריה מוקדמת.
במחוז צ'יבה נמצאו עדויות להתיישבות אנושית מהתקופה הפרהיסטורית תקופת ג'ומון. במחוז נמצאו ערימות צדפים הגדולות ביפן, דבר המעיד על הסתמכות תושבי המקום על מזון מן הים, אותו דגו במפרץ טוקיו. בנוסף ניתן למצוא במחוז רוגמים מתקופת קופון.
תקופת אסוקה ותקופת נארה.
בתקופת אסוקה השתנה מבנה השלטון של מחוז צ'יבה, בעקבות רפורמת טאיקה משנת 646. נחלת פוסה העתיקה, שכללה את השטח של מחוזות צ'יבה ואיבראקי של היום, נחלקה לנחלת שימוסה בצפון, ולנחלת קזוסה בדרום. חלוקה זו נותרה על מכונה עד רסטורציית מייג'י במאה ה-19.
תקופת הייאן.
בתקופת נארה ובראשית תקופת הייאן חיזק קיסר יפן את שליטתו בנחלות אלה, והקים בהם ערי ממשל מבוצרות. עם זאת, בהדרגה החלו נציגים מקומיים אלה לרכוש עצמאות רבה יותר מכס הקיסר, עד שבסופו של דבר התנתקו שליטי צ'יבה לחלוטין מהקיסר ושלטו בנחלה בכוחות עצמם.
העת המודרנית.
ב-1873, לאחר ביטול שיטת ההאן, נוסד מחוז צ'יבה הנוכחי. ב-1923 סבל המחוז מהרס רב בעקבות רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, ואלפים מתושבי המחוז נהרגו, וכן מאות בני מיעוטים קוראניים נרצחו לאחר מכן. לקראת מלחמת רוסיה–יפן נבנו במחוז ביצורי חוף במפרץ טוקיו על מנת להגן על הבירה טוקיו. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הפך המחוז לאזור היערכות של הצבא היפני הקיסרי, ונבנו בו בסיסים ומוצבים רבים וכן מתקני תעשייה צבאית. בשל כך הפך המחוז למטרה למפציצים אמריקנים שהפציצו את ערי יפן באמצע שנת 1945.
לאחר המלחמה.
בתקופת הכיבוש האמריקני היה מחוז צ'יבה תחת שליטה ישירה של בעלות הברית, והוקמו בו מספר בסיסים עבור צבא הכיבוש. בתקופה זו ניתנה עדיפות לשיקום יכולות הייצור של יפן, ולכן נחנך בצפון המחוז אזור תעשייתי חדש, וכן ניכרה עליה בייצור החקלאי לאחר רפורמת הקרקעות שנערכה. אזורי תעשייה אלה, שהתפשטו גם למזרח המחוז, הפכו עם הזמן לעמוד השדרה של התעשייה הכבדה ביפן כולה. כמו כן, ערי המחוז, כמו ערי המחוזות הסמוכים, חוברו לטוקיו בקווי תחבורה ומסילות רכבת, והאזור הפך למטרופולין טוקיו, המטרופולין הגדולה בעולם.
רעידת האדמה של 2011.
רעידת האדמה והצונאמי בסנדאי בשנת 2011 השפיעה על מחוז צ'יבה, על אף ריחוקו ממוקד הרעידה. הנזק לתשתיות ולמבנים היה קל בהרבה מאשר במחוזות שנפגעו ישירות, אך כמה עשרות אנשים נהרגו מפגיעת הצונאמי בעיר אסהי שבצפון המחוז, ובית זיקוק נפט עלה בלהבות. הפגיעה בהיצע הבתים במחוז, בשל בעיות התנזלות קרקע ונוכחות רדיואקטיביות, הביאה להגירה המונית אל מחוץ למחוז.
גאוגרפיה.
מחוז צ'יבה גובל במחוז איבראקי בצפון לאורך נהר טונה, במחוזות טוקיו וסאיטאמה במערב, באוקיינוס השקט במערב, ובמפרץ טוקיו בדרום.
מרבית שטח המחוז שוכן בחצי האי בוסו, שהוא אזור חקלאות פורה בו מגדלים בעיקר אורז. מרבית אוכלוסיית המחוז מתרכזת בצפון המחוז, והאזור נחשב חלק ממטרופולין טוקיו. 6% משטח המחוז מוקדש לפארקים לאומיים.
מחשוב מרכזי
טטיאנה גוליקובה
טטיאנה אלכסייבנה גוליקובה (ברוסית: Татьяна Алексеевна Голикова; נולדה ב-9 בפברואר 1966, מיטישצ'י, מחוז מוסקבה) היא מדינאית רוסייה, הייתה שרת הבריאות והרווחה של רוסיה מ-24 בספטמבר 2007 עד ל-21 במאי 2012. מכהנת כסגנית ראש הממשלה לענייני חברה, מאז 18 במאי 2018.
ב־27 בינואר 2020, במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, מונתה לעמוד בראש המטה המבצעי לתיאום הרשויות המבצעות במאבק בנגיף הקורונה.
גוליקובה היא כלכלנית במקצועה וחברה בנשיאות האקדמיה הרוסית למדעי הרפואה.
ביוגרפיה.
גוליקובה היא בוגרת המכון לכלכלת המשק ע"ש פלכאנוב במוסקבה והחל מ-1987 עבדה בשורת מכוני מחקר במוסקבה.
ב-1990 עברה במשרד האוצר הרוסי והחלה לעבוד במחלקת תקציב המדינה והייתה סגנית ראש מחלקת התקציב עד שנת 1998 כשמונתה לראש מחלקת התקציב במשרד האוצר.
ב-1999 קודמה לסגנית שר האוצר ואחר כך לסגנית ראשונה של שר האוצר, עד שנת 2004.
בספטמבר 2007 מונתה לשרת הבריאות והרווחה של רוסיה, ואחר כך מונתה גם לסגנית ראש הוועדה הלאומית למלחמה בסמים. בינואר 2010 נכנסה כחברה לוועדה הממשלתית לפיתוח כלכלי. ב-21 במאי 2012 סיימה את הכהונה כשרה וקיבלה מינוי כעוזרת נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. משנת 2013 כיהנה כיושבת ראש לשכת החשבון של הפדרציה הרוסית. במאי 2018 ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב הציע למנותה לתפקיד סגנית ראש הממשלה לענייני בריאות.
במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מינה אותה לאחראית מטעמו לטיפול בנגיף ובריכוז המאבק בנגיף זה ובתיאומו מול כל גופי הממשל הפדרלי ובמסגרת אחריות זו מונתה לראש המטה המבצעי לתיאום הרשויות המבצעות במאבק בנגיף הקורונה.
עבור פעילותה הציבורית היא קיבלה עיטור הכבוד (2006) עיטור הידידות (2006) ומדליית עיטור ההצטיינות למען המולדת (2001, 2004, 2008)
ביקורת.
לא פעם הופיעו בתקשורת הרוסית ידיעות על כך שהיא פועלת בשתדלנות עבור התרופה "ארבידול", שלטענת מספר רופאים טרם הוכחה יעילותה נגד שפעת בכלל ונגד שפעת החזירים בפרט. הפוליטולוג ס. בלקובסקי האשים את גוליקובה בשחיתות בשל פעילותה למען חברת "פארם סטנדרט".
בפורום של עובדי מערכת הבריאות הרוסית, באפריל 2011, משתתפי הפורום ביקרו את שרת הבריאות והאשימו אותה בחוסר יעילות של המשרד.
חייה האישיים.
גוליקובה נישאה ב-2003 לויקטור כריסטנקו, שר המסחר והתעשייה של רוסיה לשעבר.
לוח עם אחיאסף
שמחה נח קרמר
סמואל נח קרמר
ש.נ. קרמר
ש. נ. קרמר
ש&quot;נ קרמר
בירת העולם גרמניה
לוורקוזן
הזונה מבבל
סמארט וינגס
סמארט וינגס (באנגלית: SmartWings) היא מותג חברת תעופה זולה של חברת התעופה טרוול סרוויס הצ'כית.
בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה רוזינה שבפראג.
פעילות החברה כוללת הפעלת טיסות תחת שמה, הפעלת טיסות בשמה של חברת האם, והחכרת מטוסים על צוותם לחברות תעופה אחרות.
בשנת 2017 נודע כי חברת האם טרוול סרוויס עתידה לרכז את כלל פעילותה תחת המותג "סמארט וינגס"
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה, נכון לנובמבר 2018:
פעילות החברה בישראל.
החל מה--30 באוקטובר 2011, החברה מפעילה 3 טיסות שבועיות בין פראג לתל אביב.
בנוסף, החברה מפעילה קו טיסות עונתי בין ברטיסלאבה לתל אביב ותל אביב אתונה (יוון) בשביל Travel Service.
בשנת 2018 החברה מפעילה טיסות עבור ישראייר וארקיע, וטיסות ישירות לאי הספרדי טנריף במטוסי הבואינג 737-900ER.
סמארט ווינגס
מישל מוסו
חוקר מוזיקה
אתנומוזיקולוג
המלחמות הבורגונדיות
המלחמות הבורגונדיות היו סדרת קרבות בין דוכסות בורגונדיה לבין בית ולואה הצרפתי, ומאוחר יותר גם בין הקונפדרציה השווייצרית הישנה, שמילאה תפקיד חשוב במלחמה. המלחמה פרצה בשנת 1474, ובשנים שלאחר מכן שארל הראשון, דוכס בורגונדיה הובס שלוש פעמים בשדה הקרב, עד שנהרג בקרב על ננסי ב-1477. דוכסות בורגונדיה ואדמות בורגונדיות נוספות סופחו לצרפת, ואילו ארצות השפלה הבורגונדיות ופראנש-קונטה סופחו בסופו של דבר בידי בית הבסבורג.
רקע כללי.