בסרט האוטוביוגרפיה, מוקדש למאסטר בהימלאיה: האוטוביוגרפיה של היוגי (2010), סרי מ' מספר על פגישתו עם באבאג'י ליד גבעת נילקנט. בספרו, סרי מ' נתן תיאור של באבאג'י כמרקם עור זהוב, בעל גוף חשוף, למעט בד מחליק לבן בוהק שהגיע בקושי לברכיים, ושער חום גולש שנפל לכתפיו. הוא ציין כי ניחוח מקסים נבע מבאבג'י והוא נראה אלוהי. בפרק השני האחרון בספרו הוא מזכיר שבאבג'י עצמו היה האל שיווה. הוא מתאר שראה את באבאג'י משנה את צורתו לאל שיווה שוב ושוב. הוא גם מזכיר כי סאי באבא, ישו, גורו נאנאק ורבים אחרים היו תלמידיו של המהאווטאר באבאג'י.
כותב השירים רוג'ר הודג'סון מלהקת הרוק האנגלית Supertramp הלחין שיר בשם "באבאג'י" בהתייחסו למהאווטאר באבאג'י. השיר הזה הוקלט ושוחרר בשנת 1977 באלבומם, אפילו ברגעים השקטים ביותר.
שער הזהב של קונסטנטינופול
שער הזהב (ביוונית: Χρυσεία Πύλη (כריסיה פילי); בלטינית: Porta Aurea; בטורקית: Altınkapı או Yaldızlıkapı) היה שער בחומת תאודוסיוס, שהקיפה את קונסטנטינופול ממערב. היה זה השער הדרומי ביותר בחומה ושימש כשער ניצחון ושער טקסי דרכו נכנסו מסעות טריומף (מצעד ניצחון) אל העיר. מן השער נמתח רחוב צפון-מזרחה, אשר התחבר לשדרתה הראשית של העיר, רחוב מֶזֶה (mese). מן השער מערבה הובילה הדרך הרומית ויה אגנטיה. השער הוקם במחצית השנייה של המאה הרביעית, היה נעול רוב הזמן כיוון ששימש רק לכניסה טקסית לעיר ונאטם כליל במאה ה-13.
תיאור השער.
השער הוקם כשער ניצחון בעל קשת מרכזית גדולה ושנתי קשתות-צד קטנות יותר ונבנה מלבני שיש גדולות ומלוטשות ללא מלט. לפי הכתובת הלטינית שרוקעה ככל הנראה בברונזה וניצבה על גביו הוא הוקם על ידי "תאודוסיוס", אולם לא ניתן לדעת אם זהו תאודוסיוס הראשון או תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית. מכל מקום, השער שולב לתוך החומה לאחר שהוקם ולצידיו הוקמו שני מגדלים רבועים.
השער היה מעוטר בברונזה נוצצת, שהקנתה לו את שמו. על ראש השער ניצב פסל גדול, רביעייה (קוודריגה) של פילים.
השלטון העות'מאני הקים לאחר כיבוש קונסטנטינופול סביב השער את "מבצר שבעת המגדלים".
שמו של השער היה השראה לקריאת שער הזהב של קייב.
ויקטור קיהנה
ויקטור קיהנה (בגרמנית: Viktor Kühne; 28 במרץ 1857 – 9 בפברואר 1945) היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
קיהנה נולד ב-28 במרץ 1857 במוגילנו, ובשנת 1876 התגייס ל. בשנת 1902 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הארטילריה ה-10 (הנובר ה-1 - פון שרנהורסט), ובשנת 1904 הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-26 (הנובר ה-2), וב-18 במאי 1905 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1907 הוא מונה למפקד רגימנט ההדרכה של בית הספר לארטילריה, שם הועלה לדרגת אוברסט בשנת 1908. בשנת 1910 הוא מונה למפקד בית הספר לארטילריה, וב-2 ביולי 1913 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד חטיבת התותחנים ה-30 בשטרסבורג.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה קיהנה למפקד הדיוויזיה ה-25 (הדוכסות הגדולה של הסן), ולחם עימה במהלך המערכה על הגבולות והקרב על המארן. לאחר הנסיגה מהמארן, הדיוויזיה נלחמה באזור רואה, שם הועלה לדרגת גנרל לויטננט ב-27 בינואר 1915. ב-29 במאי 1915 הוא נפצע מרסיס, ובפברואר 1916 לחמה הדיוויזיה בגל הראשון שתקף בוורדן.
ב-4 בספטמבר 1916 מינה אותו הקיסר למפקד הקורפוס ה-54, אשר נלחם לראשונה בוורדן, אך הועבר להונגריה ב-12 באוקטובר. 16 ימים לאחר מכן, הוא מונה למפקד פלגת הארמייה קיהנה, אשר כללה את הדיוויזיות ה-41, ה-109, הבווארית ה-11 וה-113, ובנוסף את קבוצת הפרשים "שמטוב" (אשר כללה את דיוויזיות הפרשים ה-6 וה-7). ב-2 בדצמבר 1916 לחמה פלגת הארמייה בקרב אולטניה, וב-6 בדצמבר הגיעו כוחותיו אל מול בוקרשט. כהוקרה על תהלוכת הניצחון הוא קיבל את עיטור פור לה מריט ב-11 בדצמבר 1916. בינואר 1917 לחמו כוחותיו בקרב על פוטנה.
ב-2 בפברואר 1917 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-9, אבל ב-13 במרץ הוא מונה למפקד הקורפוס ה-11. במהלך הקרב השני על האן הוא הוביל את כוחותיו, וב-12 ביולי הוענק לו עיטור מסדר העיט האדום מדרגה שנייה עם עלי אלון וחרבות. ב-27 באוגוסט 1917 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-5 בחזית ורדן, אולם ב-21 בנובמבר הוא חזר לפקד על הקורפוס ה-11. בתחילת ינואר 1918 הוא היה אחראי על האימונים לקראת מתקפת האביב המתוכננת, ובפברואר נפרסו יחידותיו באגף השמאלי של הארמייה ה-17 ליד קמברה. באביב 1918 השתתף הקורפוס במתקפת האביב, ובאוגוסט הותקף בקרב אמיין. לאחר מכן לחם הקורפוס כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה, ובתום המלחמה נתן לו פיקוד העליון את המשימה לבחון את האפשרות להגן על מחצית בלגיה המזרחית.
לאחר המלחמה פרש קיהנה מהצבא והתגורר באלינגסהאוזן, עד מותו ב-9 בפברואר 1945.
חד קרן ורודה בלתי נראית
הקורפוס ה-54 (האימפריה הגרמנית)
הקורפוס ה-54 (בגרמנית: Generalkommando zbV 54) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא הוקם בספטמבר 1916, ועדיין היה קיים בסוף המלחמה.
היסטוריה.
הקורפוס ה-54 הוקם בספטמבר 1916. עם תחילתה של מלחמת החפירות הכיר הצבא הגרמני כי לא ניתן עוד לתחזק את יחידת הקורפוס המסורתית, שהייתה מורכבת משתי דיוויזיות, בעוד שבזמנים מסוימים (ובמקומות מסוימים) היה די בקורפוס בן שתי דיוויזיות, בפעמים אחרות היו נחוצות 5 או 6 דיוויזיות. לפיכך, תחת פיקודו של הינדנבורג (מקיץ 1916) נוצרו מטות קורפוס ללא דיוויזיות אורגניות. הקורפוס החדש הזה נקבע כמפקדה כללית לשימוש מיוחד (בגרמנית: Generalkommandos zur besonderen Verwendung).
בתחילה לחם הקורפוס בקרב ורדן, אולם עד מהרה הועבר לטרנסילבניה, שם השתתף במערכה נגד רומניה. באביב 1917 הועבר הקורפוס לחזית המערבית, שם נטל חלק ב ובבלימת מתקפת ניוול. בשנת 1918 השתתף הקורפוס במתקפת האביב הגרמנית ובבלימת מתקפת מאה הימים, ובסוף המלחמה פורק הקורפוס.
סדר הכוחות.
בסוף המלחמה שירת הקורפוס בחזית המערבית כחלק מהארמייה השנייה, קבוצת הארמיות רופרכט עם ההרכב הבא:
טריכומוניאזיס
טריכומוניאזיס (באנגלית: trichomoniasis) היא מחלה זיהומית הנגרמת על ידי הטפיל "Trichomonas vaginalis". כ -70% מהנשים והגברים אינם סובלים מתסמינים כאשר הם נדבקים. כאשר התסמינים בדרך כלל מתחילים 5 עד 28 יום לאחר החשיפה. התסמינים יכולים לכלול גירוד באזור איבר מין, ריח רע של הפרשות בנרתיק הדק, צריבה במתן שתן וכאבים בעת קיום יחסי מין.
סימנים ותסמינים.
רוב האנשים הנדבקים בטפיל אינם סובלים מתסמינים ולכן לא ניתן לאבחן אותם במשך שנים. התסמינים כוללים כאב, צריבה או גירוד באיבר המין, דלקת השופכה (דלקת בדרכי השתן) או הנרתיק (דלקת הנרתיק). אי הנוחות לשני המינים עלולה לגבור במהלך קיום יחסי מין ובעת נטילת שתן. אצל נשים תיתכן גם פריקה וגינאלית בצבע צהוב-ירוק. זה עלול להתבטא בצורה של גירוד וריח ("דגי") מהנרתיק. במקרים נדירים, התסמינים יכללו גם כאבים בבטן התחתונה שיכולים להופיע. התסמינים מופיעים בדרך כלל תוך 5 עד 28 יום מהחשיפה. לפעמים ניתן להתבלבל בין טריכומוניאזיס לבין כלמידיה בגלל התסמינים הדומים.
סיבוכים.
טריכומוניאזיס קשור לשני סיבוכים רציניים. טריכומוניאזיס קשור לעלייה בסיכון להעברה וזיהום. בנוסף, טריכומוניאזיס עלול לגרום לאישה ללדת תינוקות במשקל נמוך או פג
תפקידו של זיהום טריכומונאס בגרימת סרטן צוואר הרחם אינו ברור, אם כי זיהום טריכומונאס עשוי להיות קשור לזיהום מקביל עם זנים מסוכנים של נגיף הפפילומה האנושי
זיהום של "Trichomonas vaginalis" בגברים נמצא כגורם לדלקת השופכה אסימפטומטית ולדלקת הערמונית. בערמונית המחלה עלולה להוביל לדלקת כרונית שעלולה בסופו של דבר להוביל לסרטן הערמונית.
סיבות.
מערכת המין האנושית היא המאגר היחיד למין טפיל זה. הטפיל מועבר באמצעות מגע מיני או איברי המין.
הפרוטוזואה החד-תאי מייצר לחץ מכני על תאים מארחים ואז מעכל שברי תאים לאחר מות התאים.
רצף גנטי.
רצף הגנום של הטפיל פורסם ב־12 בינואר 2007 בכתב העת "Science" המאשר כי בגנום שלו יש לפחות 26,000 גנים, מספר דומה לגנום האנושי. כ־35,000 גנים נוספים שאינם מאושרים, כולל אלפים שהם חלק מרכיבים הניתנים להעברה, מביאים את תכולת הגנים למעל 60,000.
אבחון.
יש שלוש דרכים עיקריות לבדיקת טריכומוניאזיס:
מניעה.
שימוש בקונדומים זכריים או נשיים עשוי לסייע למניעת הפצת טריכומוניאזיס, אם כי מעולם לא נעשו מחקרים מדוקדקים הממוקדים בדרכים למניעת זיהום זה. הידבקות בטריכומוניאזיס במים אינה סבירה, מכיוון שהטפיל מת במים לאחר 45–60 דקות, במים חמים לאחר 30 דקות עד 3 שעות ובשתן מדולל אחרי 5–6 שעות.
כיום, אין דרישות סקר שגרתיות עבור אוכלוסיית ארצות הברית הכללית המקבלת תכנון משפחתי או בדיקת SIT. המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) ממליצים על בדיקת טריכומוניאזיס בקרב נשים עם הפרשות מהנרתיק. ניתן לשקול ביצוע בדיקות לנשים הנמצאות בסיכון גבוה יותר לזיהום.
הופעתם של בדיקות טריכומוניאזיס חדשות, ספציפיות ורגישות מאוד, מציגות הזדמנויות לפרוטוקולי סקר חדשים לגברים ונשים כאחד. תכנון, דיון ומחקר קפדני נדרשים כדי לקבוע את יעילות העלות והשימוש המועיל ביותר בבדיקות החדשות הללו לאבחון וטיפול בטריכומונס וגינאלית בארצות הברית, מה שיכול להביא למאמצי מניעה טובים יותר.
נמצאו מספר אסטרטגיות המשפרות את המעקב לבדיקת STI כולל הודעות דואר אלקטרוני והודעות טקסט כתזכורות לפגישות.
הקרנה.