באולימפיאדת לונדון (2012) חלה ירידה ניכרת בהישגי המשלחת האינדונזית. מרים המשקולות טריאטנו זכה במדליית כסף, סיטרה פבריאני זכתה במדליית כסף ואקו יולי איראוואן זכה במדליית ארד. בנוסף, ג'אדי סטיאדי סיים במקום החמישי. לראשונה מזה 24 שנים לא זכה אף שחקן בדמינטון אינדונזי במדליה אולימפית. להישג הגבוה ביותר הגיעו אחמד טונטווי וליליאנה נאציר בטורניר הזוגות המעורבים. השניים סיימו במקום הרביעי, לאחר שהפסידו בחצי הגמר לצמד סיני ובמשחק על המקום השלישי לצמד דני. על נבחרת הבדמינטון האינדונזית העיבה גם הדחתן של שתי שחקניות מטורניר הזוגות, כמו גם של שני צמדים דרום קוריאנים וצמד סיני, לאחר ששופטים במשחקים בהם השתתפו קבעו כי לא התאמצו כדי לנצח, במטרה לקבל הגרלה נוחה יותר בהמשך.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שוב נוגן המנון אינדונזיה, לאחר ששחקני הבדמינטון טונטווי אחמד וליליאנה נאציר זכו במדליית זהב בטורניר הזוגות המעורבים. בנוסף, זכו שני מרימי משקולות במדליות כסף: אקו יולי אירוואן, לו הייתה זו המדליה האולימפית השלישית, אחרי שתי מדליות ארד, וסרי וואהיוני אגוסטיאני, לה היה זה הישג ראשון במעמד זה. שני מרימי משקולות נוספים, מוחמד חסבי ודווי ספיטרי, סיימו במקום השביעי. נבחרת הגברים בקשתות הודחה בשלב רבע הגמר.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
דב פרידקין
דב (דבלֶה) פרידקין (נולד ב-1 בינואר 1926) היה חבר הפלמ"ח, ממייסדי קיבוץ משגב עם וראש הוועדה הממונה הראשונה באופקים.
ביוגרפיה.
דב פרידקין נולד ב-1 בינואר 1926 בתל אביב.
בגיל 17, במסגרת מאתיים ימי חרדה נקרא לשירות בפלמ"ח בפלוגה ה' מחלקה ה' (שבסיסה היה בקיבוץ נגבה) כדי להגן על ארץ ישראל מפני פלישת הנאצים הצפויה. במסגרת אימוניו שהה כשנה בקיבוץ נגבה, היישוב הדרומי ביותר ביישוב היהודי בארץ ישראל דאז.
בשנת 1944 המשיך שירות של שנתיים נוספות בקיבוץ גבעת השלושה, ובשנת 1945 עלה עם קבוצת ההכשרה כדי להקים את קיבוץ משגב עם כנקודת היאחזות. שם היה מזכיר חוץ וגזבר הקיבוץ.
בינואר 1945 השתתף במסע ה-14 לאום רשרש, המסע הראשון שחצה את הנגב ברגל.
בשנת 1948 עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס לצה"ל ולאחר שחרורו עבד בתעשייה הצבאית.
באופקים.
בשנת 1957 הוא נקרא על ידי נציגי מפלגת מפא"י לעזור בניהול עיירות פיתוח בדרום הארץ. הערים אשר הוצעו לו היו אשדוד ודימונה. אך בהמלצתה של סנטה יוספטל בחר פרידקין להגיע לאופקים.
כך מספר פרידקין על התקופה:
בשנת 1958 הגיע פרידקין לעיירה. הוא מצא את תושביה במצב כלכלי קשה. בין המועסקים נפוצה עבודת דחק עונתית בקטיף כותנה. מוסדות הציבור היחידים בעיירה היו מרפאה קטנה וצרכניה. האוטובוס של אש"ד לבאר שבע היה מגיע פעם בשעתיים. חוקי עזר רבים היו חסרים. בתקופתו של פרידקין, החלה בנייה של שכונות במקום מעברות הפחונים והאזבסט, החלה הקמת מפעלי הטקסטיל: "אופ-אר" ו"אופק", כבישים נסללו, גנים ציבוריים נטעו והוקמו בתי ספר ממלכתיים ודתיים. עם זאת, יוזמות שונות של פרידקין נתקעו בגלל סחבת ממשלתית.
רבים בעיירה ראו בפרידקין נטע זר שהוצנח בידי השלטון המרכזי של מפא"י מבחוץ, תוך עקיפת ההנהגה המקומית. בבחירות בשנת 1959 זכתה סיעת מפא"י בראשותו ברוב של 5 מתוך 9 מושבים, והוסכם על הקמת קואליציה בראשותו. אך ברגע האחרון פרש משה ביטון ממפלגתו והקים קואליציה בראשותו עם נציגי תנועת החרות והמפד"ל. פרידקין נשאר באופקים גם לאחר מכן ופעל לחזור לראשות המועצה. בינתיים הקים פרידקין חנות רהיטים באופקים ומכר בה גם מוצרי חשמל. בשנת 1966 הורשע ונדון לקנס על עיכוב באספקת מקררים לצרכנים. לאחר מספר חודשים בוטלה ההרשעה בערעור על ידי בית המשפט העליון.
בשנת 1960 דרש משרד הפנים מפרידקין להשיב למועצה 12,000 ל"י שנטען שהוצאו למשכורות ללא אישור. המשכורות יועדו לעובדי הניקיון והאחזקה באופקים, אשר מסיבות בירוקרטיות לא היה ניתן לשלם להם דרך שירות התעסוקה ולכן השתמש פרידקין בסעיף הרזרבה לשלם להם. פרידקין הוזמן לשימוע בפני שר הפנים משה חיים שפירא אשר קיבל את הסבריו וביטל את התביעה.
מוטי גילת
שואיצ'י יוקוי
שואיצ'י יוקוי (מיפנית: 横井 庄; נולד ב-31 במרץ 1915 - 22 בספטמבר 1997) היה חייל בדרגת סמל בצבא הקיסרי היפני, שנלחם במלחמת העולם השנייה וסירב להיכנע עד לשנת 1972 - כעשרים ושבע שנים לאחר סיום המלחמה וכניעת צבא יפן. יוקוי היה אחד מאחרוני הלוחמים במלחמת העולם השנייה שקיבלו עליהם את הוראת הפסקת האש.
תקופת המלחמה והמסתור.
יוקוי התגייס לצבא הקיסרי היפני בשנת 1941. בתחילה שירת בחטיבת החי"ר ה-29 במנצ'וקוו, ובשנת 1943 הוא הועבר לגדוד 38 של איי מריאנה והגיע לגואם בפברואר 1943. בשנת 1944, כאשר הכוחות האמריקנים שחררו את האי, ירד יוקוי למחתרת יחד עם עשרה חיילים יפנים נוספים. שבעה מהחיילים עזבו לאחר תקופה קצרה, אך יוקי ושניים מחבריו נותרו יחד. מאוחר יותר נפרדו השלושה זה מזה והמשיכו בביקורים הדדיים עד שנת 1964 בערך, אז מצא יוקי את חבריו מתים - ככל הנראה מרעב. מאז ועד לשנת 1972 - תקופה של כשמונה שנים, הוא חי לבדו, התגורר במרבית התקופה במערה והתקיים מצייד. הוא השתמש בצמחים מקומיים לייצור בגדים, כלים, מצעים וכלי אחסון.
הכניעה.
בערב ה-24 בינואר 1972 התגלה יוקוי בג'ונגל על גדות הנהר סמוך לכפר שבדרום האי גואם על ידי שני גברים מקומיים שהגיעו לבדוק את מלכודות החסילונים שלהם, ובתחילה סברו כי מדובר בתושב הכפר. עם שובו ליפן אמר יוקוי שהוא "נבוך מאוד מכך שחזר בחיים", מילים שהפכו מאוחר יותר לאימרה יפנית פופולרית.
יוקוי היה אחד משלושת הלוחמים האחרונים שהסכימו לקבל את הפסקת האש שנחתמה עם בעלות הברית. שנתיים לאחר חזרתו, נמצאו ונכנעו שני חיילים נוספים - היראו אונודה וטראו נקמורה.
ג'ואל מור
ג'ואל דייוויד מור (באנגלית: Joel David Moore; נולד ב-25 בספטמבר 1977) הוא שחקן אופי ובמאי קולנוע אמריקאי. נודע בזכות תפקידיו בסרטים "דודג'בול", "ילד של סבתא", "אווטאר", ובסדרת הטלוויזיה "בונז".
ביוגרפיה.
מור נולד וגדל בפורטלנד, ארגון שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. הוא למד "במכללת מט. הוד" במשך כשנתיים, משם עבר ל"אוניברסיטת דרום אורגון" וסיים את לימודיו עם תואר באומנות.
על מנת לקדם את עצמו מבחינה מקצועית כשחקן עבר מור ללוס אנג'לס ביחד עם סוכנו.
בתחילה הופיע בלמעלה מ-15 פרסומות.
קריירה.
בשנת 1996 קיבל תפקיד קטן בסרט ההתבגרות "פוקס פייר" בכיכובה של אנג'לינה ג'ולי. ב-2001 הופיע בקליפ לשיר "Youth of the Nation" של להקת הנו-מטאל P.O.D..
מור קיבל פרסום נרחב יותר קיבל מור בשנת 2004 עם תפקיד משני בדמותו של אוון, מקבוצת הדוג'בול של פיטר (וינס ווהן) בקומדיה "דודג'בול".
בשנת 2006 זכה מור לתפקיד ראשי ראשון בקריירה בסרט האימה העצמאי "גרזן", בנוסף השתתף גם בקומדיה בהפקתו של אדם סנדלר "ילד של סבתא". בשנת 2008 שיחק בתפקיד ראשי לצדה של פריס הילטון בקומדיה "מגניבות בע"מ", סרט אשר נקטל באופן גורף מצד המבקרים, אולם הופעתו בסרט תפסה את עיניו של ג'יימס קמרון אשר החליט ללהק אותו לתפקיד משני בסרטו שובר הקופות משנת 2009, "אווטאר".
הופעתו של מור בסרט הייתה בדמותו של נורם ספילמן, ביולוג ב"פרויקט אווטאר" אשר חוקר את חיי הצמחייה והטבע שבכוכב פנדורה.
התפרסם גם בזכות הופעותיו בסדרות טלוויזיה, הבולטת ביותר הייתה בשנת 2008, בסדרת הטלוויזיה "עצמות" ברשת FOX, בה גילם את דמותו של קולין פישר במשך שישה עשר פרקים. באותה שנה הופיע בקליפ לשיר "Beat It", קאבר שביצעו להקת הרוק פול אאוט בוי. בשנת 2009 הופיע בווידאו-קליפ לשירה של קייטי פרי "Waking Up in Vegas" ובשנת 2010 הופיע בווידאו-קליפ לשירה של קתרין מקפי "It's Not Christmas Without You".
בשנת 2011 שיחק בסרט האימה "ליל הכריש" לצד שרה פקסטון.
בשנת 2016 יצא לאוויר סרטו הארוך השני כבמאי שנקרא "נעורים באורגון" בכיכובם של כריסטינה אפלגייט, בילי קרודופ וניקולה פלץ.
בשנת 2021 ישוב עם תפקידו כד"ר נורם ספילמן לסרט "", אליו ישוב על כס הבימוי ג'יימס קמרון.
דוד פרידמן (פינסק-קרלין)
הרב דוד פרידמן מקרלין (תקפ"ח, 1828 - ד' באדר תרע"ה, 1915) היה מגדולי הפוסקים של יהדות ליטא בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה.
בצעירותו ישב במוהילב ונודע כגדול בתורה. בשנת תרכ"ח (1868) התמנה לרב העיר קרלין ושימש בתפקיד זה במשך חמישים שנה.
בלימודו נהג להתמקד בדברי התלמוד ומפרשיו הראשונים ולהימנע מלעיין בדברי האחרונים. בהקדמה לספר "שו"ת שאילת דוד" כתב: .
נפטר בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, בד' באדר תרע"ה (1915).
פעילות ציבורית.
בעקבות פרסום ספרו של הרב צבי הירש קלישר "דרישת ציון", יצא בתקיפות נגד האפשרות של חידוש עבודת הקרבנות, רעיון שהעלה הרב קלישר. עם זאת, הוא הביע תמיכה בעניין ההתיישבות בארץ ישראל, ובהמשך נתן ידו לתנועת חיבת ציון ואף השתתף בוועידת קטוביץ (1884).
ב-1880 יצא להגנת גיסו, יחיאל מיכל פינס, מפני החרם שהטילו חלק מחכמי ירושלים. הוא חיבר קונטרס בשם 'עמק ברכה', המכיל בירור הלכתי מקיף בעניין חרמות, גזירות ותקנות הקהל, אשר בו השיג באריכות על טענותיהם האפשריות של המחרימים.
היה ממתנגדי היתר המכירה בשמיטה של שנת תרמ"ט (1888/1889), אבל מתוך התחשבות ביישוב המתחדש בארץ ישראל וכדי למנוע את חורבנו, נטה לאפשר עשיית מלאכות שאינן אסורות מהתורה, על יד התקנת תקנה בהסכמת רוב חכמי ישראל.