בארני מתקשר למעבדתו של אייזק קליינר. גורדון נפרד מבארני ויוצא אל מעבדתו של ד"ר קליינר. בדרכו למעבדה, עולה גורדן לבניין ושם תופסים אותו הקומביין. פרימן מתעורר מהשוק החשמלי (לאחר ששומעים קולות מוות של קומביין ומספר קולות של בעיטות קרטה) ורואה את אלכס ואנס, בתו של אילי ואנס. השניים עושים את דרכם אל מעבדתו של קליינר.
במעבדה מוצא גורדון את חליפת ה-HEV שלבש במשחק הקודם, ומגלה על קיומו של ניסוי במכשיר שיגור. אלכס משמשת נסיינית עבור המכשיר, ומשוגרת בהצלחה למעבדתו של איליי ואנס. לאחר שגורדון נכנס לתוך המתקן, מתרחשת תאונה, והוא מופיע בטעות במשרדו של ד"ר ברין, שמזהה אותו. לאחר מכן גורדן נמצא בלב ים שם רואה יצור דמוי כריש ולאחר כמה שניות הוא מופיע ליד המעבדה של קליינר. קליינר מחליט לערוך תיקונים במתקן השיגור, וגורדון נאלץ להגיע ברגל אל הבסיס של איליי ואנס. בדרך אל הבסיס פוגש גורדון כמה מחברי המחתרת, ביניהם מספר חייזרים מגזע הוורטיגונים, העוזרים לבני האדם. ניתן להבחין בג'י-מאן לכמה שניות באזורים מסוימים.
גורדון מגיע לבסוף אל הבסיס של ואנס (בעזרת אופנוע ים), ופוגש שם את ד"ר ג'ודית' מוסמן, מדענית. אלכס, שהגיעה קודם, מציגה לגורדון מכשיר מיוחד המאפשר הרמה והטלה של חפצים שונים (“אקדח כוח המשיכה" או בלועזית "Gravity Gun"), וגורדון לוקח אותו. לאחר ההדגמה, הבסיס שבו נמצא גורדון מותקף על ידי הקומביין וחייזרים מהמשחק הקודם שגורמים לאנשים להיות זומבים (אלה נקראים Headcrabs). גורדון מופרד מאלכס, ונאלץ להימלט אל רייבנהולם (Ravenholm), עיר שכל תושביה הפכו לזומבים. הוא פוגש את הניצול האחרון בעיר, האב גריגורי (שנשמע במהלך המשחק כאליו הוא מטורף לגמרי, אבל אמיץ), המסייע לגורדון להימלט. כעת, גורדון מגיע לבסיס נוסף של המחתרת, שם אלכס יוצרת איתו קשר באמצעות רדיו. אלכס מודיעה לגורדון שאביה נלקח על ידי הקומביין לנובה פרוספקט (Nova Prospect), כלא שנמצא לא רחוק העירה. גורדון מגיע לנובה פרוספקט, ופוגש שוב את אלכס. השניים מגלים היכן נמצא איליי, וגם רואים שג'ודית מוסמן היא למעשה מרגלת עבור הקומביין. הם מחלצים את איליי, ולאחר מכן אלכס מתעממת עם מוסמן. גורדון ואלכס מגלים שג'ודית סייעה לקומביין לבנות מתקן שיגור מלשהם. ג'ודית יוצרת הסחה, ומשגרת את עצמה ואת איליי ואנס למצודה שבעיר 17. אלכס וגורדון מנסים להימלט למעבדתו של דוקטור קליינר דרך מתקן השיגור, אך כוחות הקומביין שמתפרצים ברגע השיגור לחדר בו נמצא המתקן, יורים בו וגורמים לתקלה. בעקבות התקלה, גורדון ואלכס מגיעים אל מעבדתו של קליינר שבוע לאחר מכן, כאשר הזמן נמשך עבורם שנייה אחת בלבד (ייתכן שזה מה שהג'י-מאן עשה לגורדון כאשר הכניס אותו למצב קיפאון). בשבוע שחלף כוחות המחתרת החלו לתקוף ישירות את הקומביין. גורדון ואלכס מצטרפים ללחימה, על מנת להגיע אל המבצר ולשחרר את איליי. במהלך הלחימה, אלכס נלקחת בשבי.
גורדון מגיע בסופו של דבר למבצר, אך גם הוא נלכד ומובא למשרדו של ד"ר ברין, בו מוחזקים אלכס ואביה. לאחר שברין מאיים לשלוח את איליי ואלכס לכוכב הבית של הקומביין. בעקבות האיום, ג'ודית מחליטה לסייע לגורדון ותוקפת את ברין, שנמלט. לאחר מכן שומע גורדון את ברין מדבר עם נציג של הקומביין, ובסופו של דבר מחליט להימלט לכוכב הבית של הקומביין על ידי שיגור. גורדון רודף אחריו, ועוצר אותו על ידי השמדת "כור האנרגיה האפלה" של המבצר. לאחר מכן, גורדון ואלכס נלכדים בפיצוץ עז, שנעצר על ידי הג'י-מאן, המקפיא את הזמן. הג'י-מאן נואם שוב בפני גורדון, ומכניס אותו למצב קיפאון.
דמויות חדשות.
דוקטור וולאס ברין.
דוקטור וולאס ברין הוא היריב העיקרי של השחקן במשחק השני בסדרה. ברין שימש בעבר כמנהל מעבדות בלאק מֵסַה (דמותו לא הופיעה כלל במשחק הראשון), ונבחר למתווך על ידי החייזרים המכונים "Combine", לשמש כמפקד כוחותיהם בכדור הארץ. דוקטור ברין מבצע את תפקידו מהמבצר (The Citadel) שנמצא בעיר 17.
Combine.
ה-Combine הם חייזרים והם האויבים העיקריים (לא כולל דוקטור ברין) של גורדון פרימן ושל שאר הדמויות במשחק.
אלכס ואנס.
אלכס ואנס מופיעה במשחק השני, פרק 1 ופרק 2. אלכס גדלה במעבדות "בלאק מסה" בהן עבד אביה. אלכס היא לוחמת מנוסה וכמו כן האקרית מומחית.
דוקטור ג'ודית מוסמן.
פיזיקאית שעובדת עם איליי ואנס במשחק השני בסדרה.
בהמשך המשחק מגלים שהיא עובדת בשביל דוקטור וולאס ג'יי ברין.
ביקורת.
המשחק זכה לביקורות מצוינות, וממוצע הדירוגים הכללי שלו הוא 96 מתוך מאה.
בנוסף, זכה המשחק בכ-35 תארים של משחק השנה וב-6 פרסים של טקס פרסי ה-BAFTA של האקדמיה הבריטית (ביניהם בפרס באפט"א למשחקים למשחק הטוב ביותר).
אפיזודות.
מאז יציאת Half Life 2 לשוק, הוכרז פיתוחן של שלוש "אפיזודות" למשחק. מדובר בהחלטה עסקית של Valve לשחרר משחקים בסדר גודל קטן יותר (אפיזודות) תמורת מחיר נמוך יותר בהפרשי זמן קצרים. בפועל, זמן הפיתוח שלהן התארך, ועברה כשנה בין יציאתה של כל אפיזודה. עדיין לא ידוע על ה־Episode השלישי, למרות שיש על כך שמועות.
מהפכת 1917
רחמנינוב
שריעה
השָׁרִיעָה (בערבית: الشريعة) הוא הדין האסלאמי, המסדיר את כל תחומי החיים והחברה. השריעה מקבילה באופייה ובמטרתה להלכה ביהדות. ישנם ארבעה זרמי הלכה מוסלמים סונים: מאלכית, חנבלית, חנפית ושאפעית, כאשר ארבעתם נחשבים אורתודוקסים במידה שווה.
השריעה בתפיסה האסלאמית.
על פי התפיסה האסלאמית, השריעה היא הדת כולה, הדת אשר אללה בחר לעבדיו על מנת להוציאם מהחושך אל האור, ואשר באמצעותה הוא הנחה אותם בנוגע לדברים שעליהם לעשות ולדברים אשר מהם עליהם להימנע, ודרכה הוא הבהיר להם את המותר ואת האסור.
תחומי השריעה.
האסלאם, בדומה ליהדות ולדתות-הלכה (דתות אורתופרקטיות) אחרות, אינו מבחין, עקרונית, בין הפולחן הדתי לבין חיי היומיום. לפיכך, השריעה עוסקת לא רק בטקסים דתיים או בפעולות שבין אדם לחברו אלא גם בכללים לביצוע פעולות אישיות (אכילה, רחצה וכיוצא באלה). כמו כן עוסקת השריעה בהיבטים רבים, חילוניים לכאורה, של החיים: פוליטיקה, כלכלה, בנקאות אסלאמית, דיני עבודה, חוזים ועוד.
במהלך ההיסטוריה של האסלאם, היה נהוג כי העניינים הנ"ל נמסרים בידי מנהיג חילוני (אמיר או מלך), אולם הוא היה מחויב לפעול במסגרת שהתוו לו חכמי-הדת, העולמא, שהם המוסמכים לקבוע את דיני השריעה. הפרדה מוחלטת בין דת למדינה הוא רעיון בהשראת התרבות האירופית, שהחל להופיע בעולם המוסלמי רק בסוף המאה ה-19. כיום הוא מיושם במלואו רק בטורקיה. בשאר המדינות המוסלמיות יש השפעה מסוימת של השריעה גם על חוקי המדינה החילוניים לכאורה. בערב הסעודית, באיראן ובכמה אזורים מוסלמיים נוספים ברחבי העולם, ממשיכה המסורת שעל-פיה השריעה הנקבעת בידי העולמא, מגבילה ותוחמת את סמכויות ההנהגה החילונית.
המושג שריעה עצמו מגיע מהפועל "שארע", שפירושו בקוראן "חוק רוחני" (סורה ה, איה 48) או "מערכת של חוק אלוהי; דרך לאמונה ומצווה" (סורה מה, איה 18).
הזרם המרכזי באסלאם מבדיל בין "פיקה" (فقه), שפירושו "הבנת הפרטים" ומתייחס להבנות החוקיות הפרטניות, לבין ה"שריעה", שהוא העקרונות שמאחורי ה"פיקה". אמנם, חכמי-הדת מאמינים כי ישנה הרמוניה בין השריעה לבין הפיקה, כלומר שפרטי המערכת החוקית נובעים מעקרונותיה. הפיקה נחלקת לשני חלקים: המקורות והמתודולוגיה ("אוצול אל-פיקה" أصول الفقه – שורשי החוק) והחוקים המעשיים ("פורוע אל-פיקה" فروع الفقه – ענפי החוק).
בשריעה יש חוקים שנחשבים כאלוהיים, והם קבועים ונצחיים בכל מצב (לדוגמה, האיסור על שתיית משקאות אלכוהוליים). ישנם חוקים שנובעים מעקרונות שנוסדו על ידי שופטים ומשפטנים אסלאמיים (פוקהא). על פי האמונה, השריעה כפי שנתפרשה על ידי המשפטנים המוסלמים היא רק ניסיון אנושי להגיע לשריעה האלוהית, שהיא הדרך הנצחית המושלמת.
כשהם מפתחים את חוק השריעה המשפטנים המוסלמים אינם יוצרים חוק הפוסל דברים באופן מוחלט ואלוהי, אלא רק מנסים לפרש את העקרונות האלוהיים. לפיכך השריעה נחשבת באופן כללי כאלוהית, אך הדעה של משפטן או שופט בנושא מסוים אינה נחשבת ככזו, אף שאללה הוא שציווה להיזקק לתהליך המשפטי בידי אדם.
מקורות השריעה.
עבור מוסלמים סונים, הסמכות של השריעה מגיעה משני מקורות עיקריים, ושני מקורות משניים. המקור העיקרי הראשון הוא דברי הקוראן, והשני הוא ה"סונה" (מילולית – "הדרך"), כלומר הדרך שמוחמד חי את חייו. האוסף של כל מעשיו, אמרותיו ודעותיו של מוחמד קרוי החדית'.
מקור משני הוא ה"קיאס" (القياس), שהוא ההוספה של מצבים חדשים בעזרת היקש מהמקורות האחרים או ממקרים קודמים. המוג'תהידון משתמשים ב"קיאס" – צורות שונות של הסקת מסקנות, הכוללות היקש – על מנת להתמודד עם מצבים בהם המקורות אינם מלמדים באופן ברור מה יש לפסוק. הסכמה בקרב הקהילה או האומה, העניין הציבורי וגורמים אחרים גם הם נחשבים כמקורות משניים, במקום שארבעת המקורות הראשונים מרשים זאת. לבסוף, אפשר לבסס את חוק השריעה על "איג'מע", או הסכמה הכללית של תלמידי מוחמד בנושא מסוים. ההצדקה לדרך אחרונה זו מגיעה מחדית' שבו מוחמד אומר, "עמי אינו יכול להסכים על טעות". שולי יחסית למקורות ההלכה המפורטים מעלה הוא עקרון המצלחה – טובת הכלל.