בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, חיל הים הזמין שלוש צוללות המכונות "דולפין AIP", ארוכות יותר ובעלות הדחק גדול יותר, בהן יש מערכת המאריכה את זמן השהייה מתחת מים. צוללת ראשונה מדגם זה, "אח"י תנין", הגיעה לישראל ב-22 ספטמבר 2014. צוללת שנייה מדגם זה, אח"י רהב הגיעה לישראל ב-12 בינואר 2016, וצוללת שלישית, אח"י דרקון, צפויה להגיע ב-2023. צוללות אלה משרתות במקביל לצוללות מסדרת דולפין. לקראת הגעתן הוחלט לייבש חלק מהים הסמוך לבסיס חיל הים בחיפה לצורך בניית רציפים חדשים, שטח תפעולי ושובר גלים חדש - מעגן דרור - מעגן הפולינום.
סדרת "דקר".
ב-20 בינואר 2022 נחתם החוזה בין ישראל לגרמניה לרכישת שלוש הצוללות שיחליפו את שלוש הצוללות מסדרת דולפין. הצוללות יהיו מתקדמות יותר וגדולות יותר מאשר הצוללות מסדרת דולפין AIP שמשרתות כיום בחיל הים הישראלי.
פרסים והוקרה.
בדצמבר 2016 זכתה שייטת הצוללות בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות. ראש הממשלה, בנימין נתניהו, אמר כי "הצוללות מבטיחות את הקיום של מדינת ישראל, לא פחות מזה".
בדצמבר 2020 זכתה השייטת באות הערכה מטעם הרמטכ"ל על "עשרות מבצעים מסווגים, במרחב מאוים ובחיכוך מעצמתי משתנה".
ב-2021 זכתה היחידה בפרס בצלש הרמטכל
הכשרת צוותי הצוללות.
תנאי סף - פרופיל 82 ומעלה, קב"א 53 ומעלה ודפ"ר 60 ומעלה.
קבלה לקורס - על מנת להגיע לגיבוש צוללות יש לעבור יום מיון לחובלים וצוללות בביתן חיל הים בחיפה דרך איתור מוקדם או להגיע ליום סיירות ולקבל שם חובלים. דרך נוספת להגעה ליחידה, היא סיום יום סיירות תוך הפגנת נתונים גבוהים וקבלת התרשמות טובה ממעבירי הגיבוש, כדי שעובר הגיבוש ישלח לראיון קבלה בשייטת הצוללות.
הגיבוש כולל מבדקים מחשבתיים, תחנות רבות ומעברים מהירים מנושא לנושא. אלו שעוברים את הגיבוש בהצלחה יצטרכו לעבור תחקיר ביטחוני ובדיקות מקיפות במכון לרפואה ימית. רק לאחר שהמלש"ב נמצא כשיר, יוכל להתקבל רשמית לקורס צוללן.
קורס צוללן.
ההכשרה בקורס צוללן נמשכת שנה וכחודשיים. בכל מהלך הקורס נמצאים המועמדים בבקורת קפדנית וסינון. הקורס מתבצע בשני שלבים:
שלב בסיסי - אורכו של השלב 26 שבועות, מתמקדים בעיצובו של הלוחם הצוללן על כל המשתמע מכך. שלב זה כולל מאמץ פיזי לכל אורכו, משמעת ברזל ולימודי צוללת בסיסיים. השלב כולל גם סדרת ים מפרכת. היציאות הביתה הן מטכ"ליות, שעות השינה מדודות, וגורם ההפתעה בא לידי ביטוי באופן בולט; לא יודעים מה יקרה בדקה הבאה, בדיוק כמו בצוללת. בשלב זה ממיינים באופן קפדני את הלוחמים, לומדים להכיר אותם לעומק, והחניכים בקורס מתגבשים לצוות לוחמים מובחר.
שלב ייעודי - אורכו של השלב 26 שבועות, בתחילתו מתבצעת חלוקה למגמות על-פי המחלקות שבצוללת. לאורך השלב יש דגש רב על לימודים ייעודיים לכל מגמה, ועל תחילת הפלגות עם הצוותים השונים. בשלב זה חניכי קורס צוללן עוברים לאזרחי.
במהלך השלב מצטרפים החניכים כמעט לכל הפלגה, על מנת שבסוף הקורס יהיו מוסמכים לאחת מעמדות המפתח בצוללת. הצוללן לומד להכיר את הצוות, את ההווי ואת החוקים הלא כתובים, ואילו הצוות לומד להכיר את הצוללן החדש, לסמוך עליו ולעזור לו להשתלב.
עמותת יוצאי שייטת הצוללות.
יוצאי שייטת הצוללות מאוגדים בהתאם לרצונם בעמותת דולפין, העוסקת בעיקר בנושאי מורשת והנצחה.
הגלגל
"הַגַּלְגַּל" היה שבועון בשפה העברית של תחנת הרדיו המנדטורית "קול ירושלים", שהציג את עצמו כ"דו שבועון לבעיות העולם ולקול ירושלים". השבועון, שנערך על ידי דב קמחי, יצא לאור מטעם "מיניסטריון המודיעין הבריטי, על ידי לשכת המודיעין הממשלתית בירושלים".
שבועון "הגלגל" החל להופיע ב-13 ביולי 1943, והופעתו נמשכה עד סמוך להקמת המדינה.
הוא הופיע אחת לשבועיים עד ל-30 בנובמבר 1944 (גיליון 11 בכרך ב') ומאז התחיל להופיע כשבועון.
"הגלגל" פרסם את לוחות השידורים של התחנה, סקירות על הנעשה בה, תקצירים של הרצאות שניתנו במסגרת שידורי התחנה, ענייני מדע ותרבות, ותמונות שהתקבלו מרחבי העולם, כמו גם מבחר פרשנויות, כתבות מגזיניות וידיעות, שתורגמו לעברית מעיתונים בריטיים כ"דיילי אקספרס" או "האקונומיסט".
היה זה השבועון המצויר השני, לאחר "העולם הזה" שהופיע ביישוב, הכולל צילומים ואיורים. בשל האמצעים שהועמדו לרשותו על ידי השלטונות, הודפס השבועון על גבי נייר משובח וצילומיו היו איכותיים.
"הגלגל" לא הסתפק בסיקור חדשות ובנעשה ברדיו, אלא סיקר באופן נרחב את חיי התרבות בארץ, ונתן ליוצרים מקומיים במה להעלאת יצירותיהם. פורסמו בו סיפורים פרי עטם של מחברים מבני היישוב (בכללם סיפור מפרי עטו של יצחק נבון, לימים נשיא מדינת ישראל, ושל חנוך ברטוב שפרסם בשבועון את ביכורי יצירתו). בשל כל אלה זכה השבועון לתפוצה רבה.
סגן העורך של "הגלגל" היה יוסף חריש, לימים היועץ המשפטי לממשלת ישראל.
הווייט סטרייפס
הווייט סטרייפס (באנגלית: The White Stripes, הפסים הלבנים) היה צמד רוק אמריקאי שהוקם בשנת 1997 בדטרויט, מישיגן. ב-14 שנות קיומו הפיק הצמד כשישה אלבומים וזכה להצלחה רבה.
הצמד הוקם בשנת 1997 ובשנותיו הראשונות לא זכה לתשומת לב ציבורית או תקשורתית. עם צאת אלבומם "White Blood Cells" ב-2001 נכנס הצמד לתודעה הציבורית וזכה אף להכרה עולמית בשל הצליל החדשני שהציג מעין הפשטה של סגנון הגראז' רוק.
בצמד היו חברים ג'ק וייט - גיטרה ושירה ומג וייט - תופים.
על אף שג'ק ומג הציגו עצמם מדי פעם כאח ואחות, הזוג היה למעשה נשוי בעבר - ומסמכי הגירושין שלהם אף הודלפו לרשת. בפברואר 2011 הודיע הצמד על פירוק ההרכב.
היסטוריה.
שנים ראשונות.
להקת הווייט סטרייפס הוקמה ביום הבסטיליה של שנת 1997 בדטרויט. בשנותיה הראשונות (גם לאחר סיבוב הופעות שערכו עם הלהקות פייבמנט וסליטר-קיני) נותרו למעשה הרכב הנאבק על מקומו בסצנה המקומית של דטרויט.
בתקופה זו, הוציא הצמד מספר סינגלים בלייבלים עצמאיים כגון Sympathy For The Record Industry. בלייבל זה הוציא הצמד גם את שני אלבומיהם הראשונים.
ג'ק תיאר את אלבום הבכורה ("The White Stripes" שראה אור ב-1999), כ-"מאוד עצבני... הכי גולמי, הכי עוצמתי והצליל הכי 'דטרויטי' שהקלטנו אי פעם".
האלבום השני של הצמד, "De Stijl" (ששוחרר בשנת 2000), נקרא על שם תנועת אומנותית הולנדית מינימליסטית. שמו של האלבום נועד להצביע על סגנונו המוזיקלי.
עטיפת האלבום מציגה דוגמה של אמנות ה-De Stijl בצבעים המזוהים עם הלהקה עד היום - אדום, לבן ושחור. צבעים אלו נמצאים גם במלתחה הייחודית של הצמד. הסיבה לבחירת צבעים אלו על ידי הצמד אינה ברורה לחלוטין.
עם זאת, במספר ראיונות סיפר הצמד שהצבעים אדום ולבן מסמלים את סוכרית הנענע (ואת תמימותה של תקופת הילדות), בעוד הצבע השחור מייצג את שיווי המשקל של המספר 'שלוש' (שמשמעותו שימוש בשלושה כלים מוזיקליים: שירה, גיטרה ותופים).
בין השאר, סיפר ג'ק שהצבעים מבוססים על צבעיהם של צעצועים לגיל הרך (ונצבעים כך משום שבתחילת חייהם תינוקות הם עיוורי צבעים).
עוד לפני הקמת הצמד, התמקד ג'ק בערך צבעים משולש. כאשר עבד כרפד, כל כליו, מדיו ורכבו המסחרי היו צבועים בשחור, לבן וצהוב.
למרות השימוש הקבוע בשלושת כלי הנגינה - השירה, הגיטרה והתופים - השתמש לעיתים ג'ק באורגן, פסנתר ואף מרימבה.
בהופעות חיות, הצמד לא חזר פעמיים על קטע מסוים או ערך סט השמעה קבוע. לעיתים קרובות השתמש ג'ק באלתור ואף 'חתך' קטע שירה או ניגון על מנת "לקפוץ" לאחר.
White Blood Cells.
הווייט סטרייפס נהנו מהצלחתם המשמעותית הראשונה בעת יציאת אלבומם "White Blood Cells" בשנת 2001.
הצליל המופשט של הגראז' רוק שהופיע באלבום זה זכה לשבחים רבים בממלכה המאוחדת ולאחר מכן גם בארצות הברית ותרמו להצהרות הרבות על כך שהצמד הוא אחד ההרכבים הרעננים של שנת 2002.
כמו כן, בשנת 2002 נבחרה הלהקה על ידי מגזין Q כ"אחת מ-50 הלהקות שחייבים לראות לפני המוות".
לתשומת לב רבה זכה הקליפ שליווה את הסינגל - "Fell In Love With A Girl", שהוצג על גבי קוביות לגו ובוים על ידי מישל גונדרי.
Elephant.
אלבומם הרביעי של הווייט סטרייפס, "Elephant", יצא ב-1 באפריל 2003 וזכה לביקורות טובות ולהצלחה מסחרית רבה אף יותר מקודמו.
האלבום "Elephant" היה לאלבום הראשון של הווייט סטרייפס שזכה להגיע לראש מצעד האלבומים הבריטי ולעשרת הגדולים של מצעד האלבומים האמריקאי.
ב-8 בפברואר 2004 זכה השיר "Seven Nation Army" בפרס גראמי כשיר הרוק הטוב ביותר. האלבום "Elephant" זכה בפרס אלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר.
האלבום הוקלט באולפני טו ראג בלונדון עם ליאם ווטסון. כל כלי נגינה שנעשה בו שימוש להקלטת האלבום הומצא למעשה לפני הולדת חברי ההרכב.
סינגלים נוספים שיצאו מאלבום זה הם "The Hardest Button to Button" ו-"I Just Don't Know What To Do With Myself" - גרסת כיסוי לשיר של ברט בכרך.
בשנת 2003, הופיעו ג'ק ומג בסרטו של ג'ים ג'רמוש, "קפה וסיגריות", בקטע שנקרא "ג'ק מציג למג את עמוד הטסלה שלו".
ב-1 ביוני 2005 נישא ג'ק לדוגמנית קרן אלסון במהלך סיבוב ההופעות של ההרכב בדרום אמריקה. הטקס התקיים בחגיגה מקומית בנהר האמזונאס. ב-2 במאי נולדה להם ביתם הראשונה, סקרלט טרסה וייט.
Get Behind Me Satan.