המייסדים ברטה ימפולסקי והלל מרקמן העלו את ההופעה הראשונה של הבלט הישראלי ב-25 בינואר 1967 בחולון, עם קבוצה של ארבע רקדניות צעירות. הלהקה סבלה בשנותיה הראשונות ממחסור במימון שגרם לתאורה ותפאורה באיכות ירודה. אף על פי כן בשלהי שנות השישים הלהקה קיימה מספר הופעות, תחת השם "הבלט הקלאסי הישראלי". כמו כן הופיעה הלהקה בבולטימור וקטעים ממופעיה שודרו בטלוויזיה הישראלית. ז'ורז' בלנשין אישר לבצע את יצירתו "סרנדה" ב-1975, וב-1981 העניק ללהקה זכויות ביצוע חופשי לכל יצירותיו. באמצע שנות השבעים שינתה הלהקה את שמה ל-"הבלט הישראלי", ובספטמבר 1977 יצאה לסבב הופעות נוסף בארצות הברית. בעקבותיו, יצאה הלהקה לסבב הופעות בינלאומי נוסף ב-1981, ובו נכללו גם פוארטו ריקו, ונצואלה, ארגנטינה וצ'ילה, ולסבב נוסף ב-1984. בשנת 1980 הופיעה הלהקה בפסטיבל אתונה, וב-1984 בפסטיבל רג'יו אמיליאנה באיטליה בשנת 1985 הפיקו ימפולסקי ומרקמן ביצוע בימתי מלא, ראשוני לארץ, של מפצח האגוזים של צ'ייקובסקי, וכן את 'סינדרלה' לסרגיי פרוקופייב. בשנת 1990 הועלתה הפקה לרומיאו ויוליה. בשנות התשעים יצא הבלט הישראלי להופעות בהונגריה, בפסטיבל האמנויות במלטה ובסין. בראשית שנות האלפיים הבלט הישראלי העלה הפקה של הבלט "אונייגין" לג'ון קרנקו. בשנת 2003 שיתף הבלט פעולה עם כוריאוגרף הבית של בלט שטוטגרט, כריסטיאן שפוק
בשנת 2010 החלה הלהקה בתוכנית הבראה כלכלית, בעקבות דיווחים לפיה גרעונה עומד על 6.4 מיליון שקלים. התוכנית לוותה בחילופי הנהלה, כאשר ימפולסקי ומרקמן פוטרו מתפקידיהפם כמנכ"ל ומנהלת אמנותית, והוחלפו בכוריאוגרף עידו תדמור וסגנית המנכ"ל לאה לביא.
מרכז הבלט הקלאסי.
הבלט הישראלי מחזיק מתקנים משלו בתל אביב, בהם בית ספר רשמי לבלט, הנקרא "מרכז הבלט הקלאסי", המוסד הראשון במעלה בישראל. בית הספר קם במגרש אותו ימפולסקי ומרקמן רכשו בשנת 1970 במקום שהפך לימים לכיכר המדינה, כאשר בית הספר היווה מקור המימון העיקרי של הלהקה בשנותיה הראשונות.
רפרטואר.
הרפרטואר העכשווי של הבלט הישראלי כולל יצירות רבות משל ז'ורז' בלנשין, הודות לנדיבותו במתן זכויות שימוש חופשי ללהקה. יצירות בלנשין ברפרטואר כוללות את "סימפוניה בדו", "סקווייר דאנס", "הוואלס", "קונצ'רטו בארוקו" ו"ארבעת המזגים". עוד יש ברפרטואר יצירות מודרניות של כוריאוגרפים כמו כריסטיאן שפוק, רודי ואן דנציג, יאן לינקולנס, לאר לובוביץ' וקשישטוף פסטור.
ברשות הלהקה גם יצירות מקור רבות של המנהלת האמנותית ברטה ימפולסקי. מלבד יצירותיה המקוריות, יצרה ימפולסקי כוריאוגרפיה חדשה ל"יפהפייה הנרדמת" ול"מפצח האגוזים". לבלט הישראלי יש ברפרטואר שלו מספר רב של בלטים קלאסיים באורך מלא, בהם "אונייגין", ז'יזל, "דון קישוט", "רומיאו ויוליה" ו"סינדרלה".
בשנת 2012 הוסיף הבלט הישראלי יצירה מודרנית חדשה לרפרטואר שלו, ה"פוסט-פורסייט" "היקאריזאטו" מאת איציק גלילי.
רצח אורי אנסבכר
רצח אוֹרי אַנְסְבַּכֶר הוא פיגוע טרור פלסטיני שנעשה בעין יעל שבירושלים, ובו אנס ורצח מחבל פלסטיני את אנסבכר, מתנדבת שירות לאומי בת 19 מתקוע, בתאריך ב' אדר א' התשע"ט, 7 בפברואר 2019.
הפיגוע.
ב-7 בפברואר 2019, בשעה 11:00, דיווחה משפחתה של אנסבכר למשטרה על היעדרותה. לפי עדויות היא יצאה נסערת ממקום עבודתה והלכה להתבודד בטבע. אורי בת ה-19 התנדבה במסגרת השירות הלאומי ב"מרכז יעלים", מרכז לטיפול בנערים בסיכון ובבעלי צרכים מיוחדים הסמוך לעין יעל. התגוררה בתקוע, והיא בתם של נעה, מחנכת וממייסדות בית ספר משלב (דתי-חילוני), והרב גדי, ר"מ בישיבת תקוע.
לפי ממצאי החקירה יצא ערפאת ארפאעיה, פלסטיני בן 29 תושב חברון, מעירו לכיוון בית ג'אלא, כשהוא מצויד בסכין ובכיפה שרכש שבועיים קודם, במטרה לבצע פיגוע רב נפגעים. הוא חדר לשטח ירושלים בהליכה רגלית דרך פרצה ברוחב 200 מטרים בגדר ההפרדה סמוך לבית ג'אלה. בג"ץ קיבל ב-2015 עתירה נגד בניית הגדר במקום והורה לממשלה לאתר פתרון חלופי. הנחייתו לא בוצעה והאזור נותר פרוץ.
אראעפיה נתקל באנסבכר ביער הסמוך לעין יעל שליד גן החיות התנכ"י, התנפל עליה ודקר אותה באמצעות הסכין. אנסבכר התנגדה וצעקה, ללא הועיל. לאחר מכן גרר אותה ארפאעיה למרחק של כ־150 מטרים, דקר אותה שוב, סתם את פיה בצעיף וכפת את ידיה בחגורה, ולבסוף אנס אותה. לאחר מכן לקח את הטלפון הנייד שלה, לפי ממצאי החקירה הוא נשאר שם עוד זמן מה בניסיון לבצע לפגוע ביהודים נוספים. לבסוף נסע לשטחי הרשות הפלסטינית במונית.
באותו יום, בשעה 19:14, נמצאה אנסבכר ללא רוח חיים, כשעל גופה סימני אלימות. למחרת הובאה למנוחות בבית העלמין בתקוע.
החקירה והמשפט.
ב-8 בפברואר, בעקבות מידע מודיעיני שהגיע לימ"ר ירושלים, עצרו כוחות הימ"מ ומשמר הגבול, בעזרת כלב משטרה, סמוך למסגד באל-בירה את ארפאעיה, בחשד לרצח. לארפאעיה עבר פלילי וביטחוני, במהלכו שהה פעמיים בכלא הישראלי. בפעם הראשונה, ב-2009, הוא נעצר בעוון אחזקת סכין באזור מערת המכפלה, הורשע וריצה שלושה חודשי מאסר בפועל בכלא עופר. הוא הורשע פעם נוספת ב-2017 בגין אחזקת סכין ושהייה בלתי חוקית בישראל, ועקב כך ריצה עונש של כחמישה חודשי מאסר. הוא ומשפחתו מזוהים עם חמאס.
בחקירתו שחזר הרוצח את האירועים וטען כי פעל לבדו. בית המשפט הוציא צו איסור פרסום זמני על שאר פרטי החקירה.
בתחילת מרץ 2019 הגישה הפרקליטות כתב אישום כנגד ארפאעיה, באשמת אונס ורצח.
ב-7 ביוני 2020 הודה הנאשם בבית המשפט המחוזי בירושלים בביצוע הרצח ובעבירות נוספות.
בעקבות הפיגוע.
בעקבות הרצח מיפה צה"ל כתהליך לפני הריסה את שתי הדירות שבהן התגורר ארפאעיה, הנמצאות בבניין בן חמש קומות. אלוף פיקוד מרכז הוציא צו להריסת הדירות. בתחילת מרץ 2019, בעקבות עתירה שהגישה משפחת המחבל, הקפיא בג"ץ את ההליכים. לאחר כארבעים יום התיר בג"ץ את ההריסה. ב-18 באפריל 2019 הרס צה"ל את דירות הרוצח, תוך פיזור הפרות סדר פלסטיניות.
התגובות לפיגוע.
רצח אורי אנסבכר עורר סערה בקרב הציבור הישראלי, בעיקר בשל שמועות על פרטי הרצח, שאותן הכחישה המשטרה בהודעה רשמית.
ראשי המערכת הפוליטית בישראל, אישי ציבור וארגוני זכויות אדם, גינו בחריפות את הפיגוע וקראו למיצוי הדין עם המחבל. נשיא המדינה ראובן ריבלין וראש הממשלה בנימין נתניהו פרסמו הודעות תנחומים. ב-11 בפברואר פרסם שליח האו"ם למזרח התיכון, ניקולאי מלדנוב הודעה שבה שלח את תנחומיו למשפחה, וכתב: "אני מזועזע מהרצח הנורא של אורי אנסבכר בת ה-19 על ידי עבריין פלסטיני בירושלים". חבריה של אנסבכר קראו לציבור להגיב לאירוע בטיולים ברחבי ארץ ישראל.
לאחר הפיגוע החליט הקבינט ליישם את החוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור, שאושר בכנסת ביולי 2018, וקיזז כחצי מיליארד ש"ח מהכספים המועברים לרשות.
שדולת הנשים בישראל וכן עאידה תומא סלימאן, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בכנסת, הגיבו לפיגוע תוך הדגשה כי, לדבריהן, הוא בוצע על רקע מגדרי. ארגונים פלסטיניים, בהם חמאס והג'האד האסלאמי, נמנעו מלשבח את הפיגוע. בכיר בפת"ח אמר שהסיבה לכך היא שברצח היה מעורב אונס – מה שמבחינתם הופך את האירוע לפלילי ולא ביטחוני. ארפאעיה מיוצג בידי הסנגוריה הציבורית ולא בידי ארגוני זכויות אדם. לדברי אחד הסנגורים זו בקשת הרשות הפלסטינית.
הנצחה.
לאחר הרצח נמצא במחברתה של אנסבכר שיר שכתבה, הפותח במילים "עשי שיהא עולמך עולם של שלום, שלום עולמים, שלום עלוּמים". השיר פורסם בהבלטה באמצעי התקשורת וברשתות החברתיות.
כשבוע לאחר הפיגוע נערכה בירושלים "צעדת האור", לזכרה של אנסבכר, שבה השתתפו כאלפיים בני אדם, בהם בני משפחתה, ראש עיריית ירושלים משה ליאון, והאמנים אהוד בנאי, שלומי שבת, יובל דיין, עמיר בניון, מיכה שטרית וחברי להקת שלווה. עוד נערכה בירושלים עצרת להעצמת מתנדבות השירות הלאומי, לזכרה של אנסבכר, בה השתתפו ישי ריבו, הרב יונה גודמן והרבנית ימימה מזרחי.
סמוך ליישוב תקוע נטעו תושבי נוקדים חורשה לזכרה של אנסבכר. החורשה נעקרה בידי חבורת פלסטינים מספר ימים לאחר מכן, ומרבית העצים נגנבו. לאחר זמן מה ניטעו בחורשה עצים חדשים, והוקם בה שלט זיכרון.
בסוכות תש"ף הקימו חניכי שכבת י"ב של תנועת בני המושבים גַּלְעֵד במקום הירצחה, ואת "שביל אורי" שמוביל למצפה לזכרה בסמוך למקום הפיגוע.
חוות נווה אורי.
בשנת 2019 הוקמה "חוות נווה אורי" בסמוך למקום הירצחה באדמות קק"ל ובשיתוף עם משפחתה, במטרה למנוע את הבנייה הבלתי חוקית הפלסטינית באזור. בחווה מתגוררים כיום משפחה אחת ונוער בסיכון, העובד בפיתוח האזור ובמרעה כבשים. באוגוסט 2022 ביקרה במקום שרת הפנים איילת שקד ושיבחה את בלימת ההשתלטות הפלסטינית על האדמות, על ידי הקמת החווה.
אינסטינקט השפה
אינסטינקט השפה (באנגלית: The Language Instinct) הוא ספר משנת 1994 שנכתב על ידי סטיבן פינקר לקהל הרחב. פינקר טוען שבני אדם נולדים עם יכולת מולדת לשפה. הוא מתייחס באהדה לטענתו של נועם חומסקי, כי כל השפות האנושיות מראות ראיות לדקדוק אוניברסלי, אך מתנגד לדעתו הספקנית של חומסקי כי התאוריה האבולוציונית יכולה להסביר את אינסטינקט השפה האנושי. הוא משווה את השפה להסתגלויות מיוחדות של מינים אחרים, כמו אריגת קורים אצל עכבישים או בניית סכר אצל בונים, וקורא לכל השלוש "אינסטינקטים".
תזה.