האגדה על העסקה שחתם עם השטן היוותה השראה לפרק 8 בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "על טבעי". במרכז פרק זה עומד שד עם עיניים אדומות שמציע עסקאות והמחיר הוא נשמתו של האדם לאחר עשר שנים. ג'ונסון עצמו מופיע בפרק כראשון שחתם עסקה עם השד הזה.
כמו כן מוקדש לו פרק ב"timeless" בעונה שנייה פרק שישי
יהודה אופן
יהודה אוֹפֶן (4 באפריל 1922 – 24 באפריל 1997) היה משורר עברי, פזמונאי, עורך, עיתונאי, מתרגם ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה.
יהודה אופן נולד בעיר אלטונה שבגרמניה בשנת 1922. התחנך בגימנסיות בקיל ובהמבורג. בשנת 1938, בימי גרמניה הנאצית, היה בין היהודים שהוגלו מגרמניה לזבונשין שבפולין ועלה לארץ ישראל כמעפיל צעיר בשנת 1939. הוא שהה שנתיים בקיבוץ נען בהכשרת הנוער העובד, עד שנת 1941. התנדב לצבא הבריטי ושירת בעת מלחמת העולם השנייה למשך כמה שנים. התגייס לצה"ל ושירת גם בצבא הקבע תקופה קצרה. לאחר שחרורו ניסה מזלו בחקלאות, בפקידות ובליטוש יהלומים ולבסוף הגיע לעיתונאות, והיה עיתונאי ועורך בכיר ב"על המשמר" במשך שנים רבות, 1960–1980.
החל לפרסם שיריו בכתב העת "גליונות" של יצחק למדן.
בשנת 1960 (תש"ך) זכה בפרס אקו"ם לספרות.
בשנת 1975 השלים תואר ראשון מאוניברסיטת לונדון, ובשנת 1977 תואר שני בספרות השוואתית מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1946 נישא לטובה ארביסֶר, והיה אב לבת.
אופן נפטר בתל אביב בשנת 1997. נקבר בבית העלמין ירקון (כעבור שנה נקבר לידו בן-ציון תומר).
יצירתו.
יהודה אופן נודע באופי הביקורתי שלו ובשיריו העשויים מחומרים שהביא עמו מהתרבות הגרמנית. כתב שירים למוזיקאים ולזמרים, ביניהם לזמר אריס סאן את השירים "אם אתה צעיר בלב", "יש אהבה אתה אומר", "נערה ממש אוצר" ו"תל אביב". שיר מוכר נוסף שכתב הוא "פרידת מלח", שהלחין ושר בני ברמן. כמו כן תרגם מספריו של אריך קסטנר. פרסם כעשרה כרכי שירה וכחמישה קובצי סיפורים. בסוף ימיו קבל על כך שדור הקוראים הצעיר אינו מכיר את שירתו.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
ישעיהו אוסטרי-דן
ישעיהו אוסטרי-דן (אויסטריאק) (5 בינואר 1912–2000) היה סופר עברי, מתרגם, מחנך ועורך.
ביוגרפיה.
ישעיהו אוסטרי-דן נולד באוסטרוב מזובייצק, פולין בשנת 1912. למד ברשת החינוך "תרבות", והיגר עם הוריו, כנער צעיר, לבלגיה. שם השלים את לימודיו הגבוהים. הצטרף לתנועת השומר הצעיר והיה שליח, מדריך ופעיל במסגרות החינוך הציוניות. מלחמת העולם השנייה סיכלה את תוכניתו לעלות לישראל. בשנת 1942 היגר למקסיקו. הוא התגלגל שנים רבות בדרום אמריקה, ולימד בקובה ובמקסיקו.
הוא פרסם באותן השנים את יצירותיו גם ביידיש. בשנת 1961 עלה לישראל, הצטרף למפ"ם ופעל גם במסגרתה. היה בין עורכי "הד החינוך" ותרגם ספרים רבים מספרדית. תרגם את ענקי הספרות הלטינו אמריקאית: גבריאל גארסיה מארקס, אלחו קרפנטייר הקובני, חוליו קורטסר, קאמילו חוסה סלה הספרדי וקרלוס פואנטס המקסיקני.
גולת הכותרת של יצירתו היא טרילוגיית הענק "מתושלח", סיפור חייו של פליט יהודי בעת מלחמת העולם השנייה, לפניה ואחריה. על יצירה זו זכה אוסטרי-דן בפרס אקו"ם לשנת תש"ם.
ישעיהו אוסטרי-דן נפטר בט' בכסלו תשס"א, 6 בדצמבר שנת 2000 בגיל 88.
הישר הממשי
הישר הממשי הוא תיאור גאומטרי של קבוצת כל המספרים הממשיים formula_1. המונח הישר הממשי מתייחס לקבוצת המספרים הממשיים יחד עם המבנה הגאומטרי והטופולגי שלה.
הישר כמרחב וקטורי.
ניתן להתייחס לישר הממשי כמרחב וקטורי מממד 1 מעל שדה המספרים הממשיים, בעל מכפלה פנימית (כפל מספרים ממשיים רגיל) וכך נקבל כי הישר הוא מרחב אוקלידי מממד 1. עם זאת, מקרה זה אינו בעל עניין, ובדרך כלל נתחיל להתעניין במכפלות קרטזיות של הישר הממשי עם עצמו לקבלת מרחבים אוקלידיים מממדים גבוהים יותר, אולם הישר הממשי הוא אכן מרחב וקטורי והיה המקום הראשון בו הוחל בחקירת מבנים אלו.
שדה המספרים הממשיים הוא גם מרחב וקטורי מעל שדה המספרים הרציונליים, מממד אינסופי.
עוצמה.
עוצמתו של הישר הממשי מכונה "עוצמת הרצף". הוכחת האלכסון של קנטור מראה שעוצמה זו אינה בת מנייה.
טופולוגיה בישר הממשי.
כאשר מתייחסים לישר הממשי כמרחב טופולוגי, הטופולוגיה עליו מוגדרת כטופולוגיה המושרית מהמטריקה הטבעית של הערך המוחלט formula_2, או באופן שקול, כטופולוגיית הסדר המושרית מיחס הסדר הקווי הרגיל שמוגדר עליו. יחד עם זאת ניתן להגדיר על המספרים הממשיים טופולוגיות נוספות כדוגמת: הישר של סורגנפריי, טופולוגיה דיסקרטית ועוד.
הישר הממשי מהווה דוגמה יסודית לתכונות טופולוגיות רבות. לדוגמה הישר הממשי הוא קומפקטי מקומית אבל לא קומפקטי, הוא מרחב מטרי שלם, קשיר, פרקומפקטי שמקיים את האקסיומה השנייה של המנייה. בנוסף, הוא בעל מבנה של יריעה חלקה ואף אנליטית באופן טריוויאלי, וכל מבנה אחר של יריעה חלקה שמוגדר עליו, שהומאומורפי למבנה הטופולוגי הרגיל, דיפאומורפי למבנה הדיפרנציאלי הטריוויאלי.
ישעיהו אוסטרידן
צ'י (סינית מסורתית: 氣; סינית מפושטת: 气; פין-יין: qì; וייד-ג'יילס: ch'i) הוא מושג מהתרבות הסינית המתאר את כוח החיוּת הטבוע בכל היצורים החיים והצמחים בתרבות זו. מילולית ניתן לתרגם את המושג גם ל"נשימה", או "אוויר". ניתן למצוא מושגים דומים בתרבויות אחרות, והוא דומה במידת מה לפראנה מהפילוסופיה הודית ולמושג "נפש" בקבלה. המושג צ'י משמש רבות ברפואה הסינית ובמספר אומניות לחימה סיניות, לדוגמה טאי ג'י צ'ואן וצ'י קונג.
אין כל הוכחה לקיומו של הצ'י. הרפואה הקונבנציונלית והמדע אינם מקבלים את הסברות אודות קיומו.
הצ'י בפילוסופיה הסינית.
הטקסט המוקדם ביותר בו יש התייחסות למושג צ'י נמצא בבמאמרות של קונפוציוס (מהמאה ה-5 לפנה"ס), שם משמעותו היא "נשימה". כאשר הוא מחובר למילה הסינית לדם נוצר המושג "שוּאֶה-צ'י" (מסינית: 血氣, פין-יין: "xue"–"qi") המתאר תכונת אופי מסוימת הדומה למזג:
הפילוסוף מו דזה השתמש במילה צ'י כדי לתאר גז רעיל הנפלט מפגרים שלא נקברו כהלכה. בנוסף הוא תיעד כיצד מנבאי עתידות צופים בצ'י של השמיים (ככל הנראה עננים) כדי לחזות בעתיד.
מנציוס, ממשיך דרכו של קונפוציוס, השתמש בביטוי צ'י כדי לתאר את מצבו הבריאותי ואת החיות של אדם. אותו הצ'י תואר כחיוני לערנות ושניתן לשלוט בו באמצעות כוח הרצון. אם טופח כהלכה, נטען שהצ'י מסוגל לצאת מעבר לגוף האדם ולהתפשט ליקום. ניתן גם להשפיע עליו באמצעות חיים מוסריים וטהורים בהתאם לכללי הקונפוציאניזם. אך לפי מנציוס ישנם גם כוחות המסוגלים להזיק לצ'י של אדם.
לפי הפילוסוף הדאואיסטי ג'ואנג דזה הרוח היא הצ'י של העולם. מעבר לכך, הוא תיאר את הכוחות המיסטיים המנוגדים יין ויאנג כ"צ'י הגדול ביותר". הוא תיאר את היווצרות עובר האדם כהצטברות של צ'י:
ברפואה הסינית.
לפי תורות המזרח קיימת ביקום ובכל גוף אנרגיית החיים שהיא הבסיס לבריאות הנפשית והפיזית. המצדדים בקיומו של הצ'י, טוענים כי ניתן לראות בבהירות את השפעותיו. הדעה המקובלת כיום, בין רבים מאנשי מדע והרפואה הקונבנציונלית, היא כי מצבי בריאות וחולי מושפעים גם מדברים שקשה יותר לכמת, כגון קיומו של לחץ נפשי, היעדר מוטיבציה, או לחלופין קיומם של אושר והומור. טענת התומכים בנושא היא שניתן להשתמש בטיעון זה כדי לאשש או לפחות לעורר ספק סביר, בדבר קיומה של אנרגיית החיים (או הצ'י) והשפעתה על בריאותו של האדם, כחלק משלים של המושג המופשט "נפש".
מקורות הצ'י בגוף.
צ'י הוא אחד אולם יש לו מספר תפקידים.
על פי הפילוסופיה המזרחית, לצ'י שבאדם שלושה מקורות:
המרידיאנים - ערוצי אנרגיה.
על פי המטאפיזיקה הסינית העתיקה, כפי שהיא מתבטאת ברפואה המסורתית ובמיסטיקות השונות, ה"מרידיאנים" הם רשת מסועפת של ערוצי אנרגיה, החוצים את הגוף לאורך ולרוחב, ואשר בהם זורם הצ'י. המסורת הסינית משופעת בפרטים עליהם ועל הקשר שלהם, לכאורה, לתפקוד הגוף. תעלות הצ'י עוברות דרך איברי הגוף השונים, הפנימיים והחיצוניים, ויוצרות ביניהם חיבור וקשרי גומלין. קשרי גומלין אלה קיימים בין איברים הרחוקים אחד מן השני הן מבחינת מיקומם בגוף והן מבחינת התפקוד שלהם. הנחת היסוד ברפואה הסינית, בשיאצו ובתורות מזרח נוספות היא, שקיימת השפעה הדדית בין המרידיאנים השונים.
לפי התורה, בגוף 14 מרידיאנים בעלי נקודות דיקור. מתוכם 12 מרידיאנים (או נאדי בסנסקריט) עיקריים העוברים בגפיים, בגוף ובראש אשר מהם מסתעפים מרידיאנים משניים שקשורים אל הראשיים בקשרים הדוקים. לכל מרידיאן עיקרי יש "שלוחות" ברמות שונות של עומק בגוף. מהרדוד לעמוק: מרידיאני השריר והגידים - אלו מסלולים שטחיים של המרידיאן העיקרי ותפקידם להזין את הרקמות השטחיות. מרידאני חיבור - אלו שלוחות מהמרידיאן העיקרי שמחברות אותו לבן הזוג שלו במערכת המרידיאנים ולרוב לאיבר שקשור אל המרידיאן. ברמה הכי עמוקה קיים המרידיאן המתפצל - שלוחה של המרידיאן העיקרי שתפקידה להביא אנרגיות טהורות אל הראש. יש שמונה מרידיאנים הנקראים "נפלאים" או יוצאי דופן שמתוכם שני מרידיאנים בעלי נקודות דיקור מוגדרות (בניגוד לשש ה"נפלאים" הנותרים) החוצים את הגוף לאורכו באמצעיתו ונקראים Ren ו Du.&lt;br&gt;כלומר, לפי התורה ישנם 14 מרידיאנים שניתן להשפיע עליהם ודרכם ישירות בעזרת מחטי הדיקור, אולם יש מספר רב ומגוון של מרידיאנים בגוף אשר יוצרים רשת הנפשה שמחברת, מזינה ומווסתת את הגוף.