סטל הייתה הראשונה שגילמה את דמותה של נורמה במחזמר "Hands on a Hardbody", שהוצג בברודוויי בשנת 2013, ואשר מבוסס על סרט דוקומנטרי משנת 1997. בביקורת של TheatreMania נכתב כי "סטל, בתפקיד נורמה, גונבת את ההצגה בכל סצנה שהיא נמצאת בה. הופעתה ... קשה לביצוע מרוב המונולוגים של שייקספיר, ושירת הסולו שלה בעלת טווח גוספלי המגיע היישר אל השורה האחרונה שבתיאטרון ... הופעתה המרגשת של סטל צריכה להופיע ברשימת המועמדים לכל פרס השחקנית המובילה הטובה ביותר בעיר". בגין תפקיד זה, סטל הייתה מועמדת לפרסי השחקנית הטובה ביותר של Outer Critics Circle, Drama Desk וטוני. בנוסף, היא זכתה בפרס Theatre World על הופעתה.
סטל שיחקה את תפקידה של גב' ת'נרדייה בעלובי החיים, החל ממרץ 2014 ועד ל-1 במרץ 2015.
סטל גילמה את דמותה של בקי, במחזמר "Waitress", שעלה בברודוויי ב-24 באפריל 2016, בתיאטרון ברוקס אטקינסון, לאחר הצגות הרצה בתיאטרון הרפרטואר האמריקאי שבקיימברידג', מסצ'וסטס באוגוסט 2015.
עבודות נוספות.
סטל גילמה את דמותה של טרייסי טורנבלד בסיבוב ההופעות של המחזמר "היירספריי" בארצות הברית. בביקורת על הופעתה במרכז קנדי ב-2005, נכתב וושינגטון פוסט כי "באשר לסטל, היא טרייסי נהדרת, גם אם היא נראית מבוגרת מדי בשביל תלמידת תיכון". היא הופיעה במרכז לינקולן בהפקה של "דרום פסיפיק" בתפקיד בלאדי מרי, החל משנת 2009. בביקורת של " Pioneer Press", מסצ'וסטס, נכתב: "הליהוק הטוב יותר הוא של קיילה סטל, שמגלמת את סוחרת הסמים בלאדי מרי, עם הליכה מתגלגלת, ארסיות נחשית ופראות אימהית של לביאה".
בנובמבר-דצמבר 2012, סטל השתתפה במחזמר על פי מזמור חג המולד בהפקת Pioneer Theatre Company מסולט לייק סיטי.
היא שיחקה את דמות המספרת במחזמר יוסף וכתונת הפסים המשגעת שהוצג ב-Ogunquit Playhouse שבאוגונקוויט, מיין בין ה-31 ביולי ל-25 באוגוסט 2013.
סטל לקחה חלק בהפקת "" ב-17 ביולי 2013 לצד סאטון פוסטר, אך לא המשיכה עם ההפקה כשזו המשיכה להציג בברודוויי, ובמקום זאת הצטרפה להעלאה המחודשת של "עלובי החיים" בתפקיד מאדאם ת'נרדייה.
בריאיון סיפרה "אני לא באמת שחקנית של תיאטרון מוזיקלי, אני יותר זמרת רית'ם אנד בלוז ועשיתי את זה כל החיים שלי". סטל אמרה כי לאחר הופעתה במחזמר היירספריי היא לא ידעה מה לעשות עם עצמה, ובמשך שנים עבדה מאחורי הקלעים עם מעצבים עד שהיא לוהקה לדרום פסיפיק.
בשנת 2017 סטל גילמה את דמותה של האישה המזוקנת לטי לוץ, בסרט המוזיקלי "האמן הגדול מכולם", לצד יו ג'קמן, זאק אפרון וזנדאיה. השיר "This Is Me" מתוך הסרט, בביצועה כסולנית, זכה בפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-75, והיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-90. ב-22 בדצמבר 2017 היא הוציאה את השיר על גבי מיני-אלבום.
בשנת 2018 היא השתתפה באלבום "Forbidden" של היוצר טודריק הול, בפרט - בשיר שנקרא "Forbidden" אשר עוסק בהומופוביה.
בשנת 2019 שיחקה את סיי במופע הטלוויזיה "" ששודר בערוץ פוקס, ושרה את השיר "Seasons of Love".
נערות מודרניות
נערות מודרניות (ביפנית: モダンガール, מבוטא: "modan gāru". מכונה גם בקיצור היפני: מוגה), היו קבוצה של נשים יפניות בשנות ה-20 של המאה ה-20 שהתחקו אחר סגנון החיים ואופנות תרבות המערב. נשות המוגה היוו את המקבילה היפנית לנשות הפלאפר האמריקאיות, ל"נשים החדשות" הגרמניות, לנשות הגרסונס הצרפתיות ולנשות המודנג קסיאו-ג'י הסיניות. על ידי צפייה בנערות המודרניות דרך עדשות יפניות-מסורתיות ולא דרך עדשות מערביות, העיתונות המקומית ביפן השתמשה בדמויות הנערות המודרניות כאב טיפוס של כישלון בחינוך, ופיתוח דור של בנות קלות דעת, מופקרות מינית ואנוכיות, כתוצר של השפעות זרות. תקופת פעילותן של הנערות המודרניות התאפיינה בהופעתן של נשים צעירות ממעמד הפועלים עם גישה עצמאית לכסף ולצריכה המקומית, ללא תלות בסמכות גברית שמעליהן. תוך שימוש בתרבות האריסטוקרטים היפנים כנורמה, מבקרי תופעת הנערות המודרניות הוקיעו את תכונות מעמד הנשים הפועלות, תוך התייחסות לכך כתופעה "לא טבעית" בחברה היפנית.
נערות מודרניות תוארו כנשים המתגוררות בערים, עצמאיות הן מבחינה כלכלית והן מבחינה רגשית, בוחרות את מחזריהן בעצמן ואדישות כלפי הפוליטיקה. מגזינים לאישה היוו חידוש בתקופה זו, והנערות המודרניות היו הצרכניות המרכזיות של התחומים שהפיצו המגזינים, והיוו דוגמה לדמויות שמרכז חייהן נמצא יותר בפרסומות לקוסמטיקה ולאופנה מאשר בחיים האמיתיים.
התיאטרון המוזיקלי "Takarazuka Revue" בעיר טאקאראזוקה שנוסד בשנת 1914, שבו כל תפקידי ההפקה והתפאורה אוישו בידי נשים, וכן הרומן "נעמי" משנת 1924 הן דוגמאות בולטות לתרבות הנערות המודרניות.
אטימולוגיה ומקורות הקבוצה.
המגזינים החודשיים "עקרת הבית" (שנוסד בשנת 1917), ו"אישה" (女性 Josei, שנוסד בשנת 1922 וכונה "התנ"ך של הנערה המודרנית"), הוציאו לאור מאמרי עצות אופנה ועצות על אורח החיים עבור הנערה המודרנית. ברומן "נעמי" משנת 1924 של הסופר ג'וניצ'ירו טניזאקי, נוצר לראשונה המונח "נערה מודרנית". הרומן היווה מכה עוצמתית לחברה היפנית, שגרמה לזעם רב בקרב זקני יפן. עם זאת, נשים צעירות רבות הושפעו מהסיפור ואימצו לחיקן את הערכים המוצגים בידי כמה מהדמויות הראשיות שבו.
התנהגות אופיינית של הנערות המודרניות.
נערות מודרניות היו עצמאיות לחלוטין, הן מבחינה כלכלית והן מבחינה רגשית. הן היו עובדות בחריצות ובשקידה בעבודות מסוגננות וחיו בכוחות עצמן, ללא תלות במשפחתן. הן נהגו לעשן, לשתות משקאות אלכוהוליים, לצפות בסרטים ולשבת בבתי הקפה. הן היו משוחררות מבחינה מינית, ובחרו בעצמן את מחזריהן. פעמים רבות בחרו להשיג לעצמן מין מזדמן.
בשנת 1928 יצא סיפור קצר בידי הסופר קטאוקה טפאי, המספר על קלדנית צעירה שיצאה לדייטים עם שלושה "נערים מודרניים" בו זמנית. בסיפור זה תוארה הקלדנית כמתנוונת, נהנתנית ושטחית.
הנערות המודרניות נהגו להתנער מהבעת דעות פוליטיות, ולא יצאו למחאות ציבוריות לצורך השגת זכויות. כל אישה ביקשה לבצע את השינוי דרך עצמה, ולא דרך הממשלה. הצרכנות היוותה עניין מרכזי בחייהן. הן היו מכלות את זמנן בשופינג בחנויות צריכה חדשות ומאזינות בקשב לתקליטי ג'אז.
הופעה חיצונית.
הופעתן של הנערות המודרניות הייתה מערבית לחלוטין. הן נהגו לנעול נעלי סירה , לבשו שמלות קצרות ומרחו שפתונים בשפתיהן. הן השליכו את הקימונו המסורתי עבור סגנונות ומראות מערביים. רבות מן השמלות וההופעות שלהן דומות להופעות המסוגננות של כוכבות מערביות מפורסמות כגון אוליב תומאס, קלרה בואו, ואפילו של מרי פיקפורד. פיקפורד משמשת כסמל למודרניות ברומן "נעמי". בדומה לנשות הפלאפר האמריקאיות, הנערות המודרניות כיוונו למראה מערבי, וכמו כן גם אצלן רווחה תסרוקת קארה ("Bob cut").
סוף עידן הנערות המודרניות.
הנערות המודרניות היוו סמל להתמערבות. הן היו גם סמל של בזבזנות מופרזת ובחירות אנוכיות. לאחר ההפיכה הצבאית שהתרחשה בשנת 1931, הלאומנות היפנית הקיצונית והשפל הגדול דחפו את חזרתו של האידיאל של המאה ה-19: "אישה טובה, אמא חכמה" .
עינאבוס
עינאבוס (בערבית: عينابوس) היא עיירה פלסטינית במחוז שכם שבמרכז השומרון, 12 ק"מ מדרום לשכם. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, מנתה העיירה כ-2,840 נפש באמצע שנת 2016.
היסטוריה.
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברונזה הקדומה. בפסגת ההר החולש על הכפר נמצאת "ח'ירבת עטרוד", שהייתה מיושבת בתקופת הברונזה הקדומה ומאז ראשית תקופת הברזל ועד התקופה הביזנטית. במערב הכפר נמצאת "ח'רבת סריסיה" בה שרידי מבנים ובורות מהתקופה הרומית בארץ ישראל.
בתקופת המנדט הבריטי.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 227 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-244 מוסלמים אשר שכנו ב-118 בתים.
ב-1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 340 מוסלמים, ואילו שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 4,011 דונם.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עברה עינאבוס משליטה בריטית לירדנית.
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת הנשק של 1949, עברה עינאבוס לשליטה ירדנית. בסקר האוכלוסין הירדני משנת 1961 נמנו בכפר 524 תושבים.
לאחר 1967.
בעקבות מלחמת ששת הימים עברה עינאבוס משליטה ירדנית לישראלית.
בעקבות הסכמי אוסלו הוגדרו 85% מאדמות הכפר כשטח B, ואילו 15% הנותרים הוגדרו כשטח C.
בעשור השני של המאה ה-21 החל הכפר לסבול באופן קבוע מהתנכלויות של מתנחלים במסגרת פעולות "תג מחיר", בין השאר אירועים של יידוי אבנים, כריתת מטעי זיתים, הצתות של כלי רכב ושדות:
נערה מודרנית
מוגה
המקור האלוהיסטי
המקור האלוהיסטי (באנגלית: Elohist source, או בקיצור כמקור E) הוא אחד מארבעת עורכי המקרא לפי תורת המקורות.
רקע.
על פי השערת התעודות חמשת חומשי התורה מורכבים מארבע תעודות שאותן שילב עורך מאוחר כדי ליצור יחידה אחת.