בשנת 2012 חזרה בוימולד לגלם את נועה שחר בטלנובלה "תנוחי", ובסרטו של דובר קוסאשווילי "רווקה פלוס".
כתבה את השיר "תרצי בי" של שלומי שבת.
בשנים 2014–2015 שיחקה בסדרה "כוכב הצפון". השתתפה בתוכנית "הכל שפיט" בערוץ הראשון. בסדרה "פרודים" של רשת, ובבית לסין בהצגה "המוגבלים", על תפקידה שם הייתה מועמדת לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
החל מיוני 2019 משחקת בהצגה "עבדאללה שוורץ" של רמי ורד בתיאטרון בית ליסין לצדם של אבי קושניר וענת וקסמן.
בשנת 2022 גילמה את הדמות מילה בתוכנית ״כראמל״ המשודרת ב״כאן חינוכית״. בנוסף, גם ביתה של בוימולד שיחקה בסדרה את מילה כשהייתה קטנה.
חיים אישיים.
בוימולד הייתה בעבר בת זוגו של יהודה לוי. היא נשואה לאיש העסקים עופר אייזנברג ולהם בת ובן.
אפרים ביגון
אפרים (פרויקה) ביגון (15 ביולי 1932 - 13 ביוני 2007) היה איש מערכת הביטחון ומייסד חברת "ביפר".
ביוגרפיה.
ביגון גדל בתל אביב ובשנות ילדותו החל לעסוק בתחום האלקטרוניקה. בהיותו תלמיד בית הספר היסודי "לדוגמה" הקים תחנת רדיו חובבים. כנער פרסם מאמרים טכניים בנושאי רדיו בכתב העת "טכניקה ומדע לנוער"
בשירותו הצבאי שירת בחיל הקשר ולאחר שחרורו נשלח על ידי איסר הראל להשתלם בטכנולוגיות מודרניות בארצות הברית.
עם שובו לישראל, בשנת 1954, שירת במחלקה הטכנית של שירות הביטחון הכללי. בשנת 1957 יצא ללימודי הנדסה באנגליה ובשנים 1960–1970 עמד בראש המחלקה הטכנית בשב"כ. בשנת 1966 זכה בפרס ביטחון ישראל.
בשנת 1970 נשלח כנציג הלשכה לקשרי מדע ושימש קונסול לענייני מדע בניו יורק. שימש בתפקיד זה עד 1977 ולאחר שובו ארצה פרש משירות הביטחון. לאחר מכן ייסד את חברת "ביפר" ובשנת 2004 הוא נבחר ליו"ר הראשון של "קרן עמוס לחקר המודיעין והחלל".
ביגון היה חובב רדיו בעל אות קריאה 4X4AF.
מסדר כנפיים
ארכיפלג סוקוטרה
לחיות עם דרק
לחיות עם דרק (באנגלית: Life with Derek) היא סדרת טלוויזיה קומית קנדית. היא שודרה בישראל בערוץ הילדים. הסדרה עוקבת אחר סיפורה של משפחה שנוצרה לאחר שאב ממשפחה אחת ואם ממשפחה אחרת מתחתנים.
עלילה.
לאחר חתונתם של נורה מקדונלד וג'ורג' ונטורי, נאלצים ילדיהם לעבור לגור יחד תחת קורת גג אחת. לנורה שתי ילדות מנישואיה הקודמים - ליזי וקייסי, ולג'ורג' שלושה ילדים מנישואיו הקודמים - דרק, אדווין ומרטי. דרק וקייסי לומדים באותה שכבה בבית הספר, אך בשל ההבדלים האישיותיים ביניהם לא מצליחים להסתדר. בעונה הראשונה קייסי יוצאת עם סם, חברו של דרק.
נופש עם דרק.
נופש עם דרק הוא סרט טלוויזיה המבוסס על הסדרה. בסרט, דרק וקייסי חוזרים וממשיכים לריב במהלך חופשה משפחתית, בה מבקרת המשפחה את הסבתא המתגוררת על שפת האגם. העניינים מתחממים כאשר קייסי פוגשת את ג'סי, הרקדן הצעיר. דרק פוגש את רוקסי, הילדה העשירה המתגוררת ליד האגם. כאשר אביה של רוקסי מאיים להרוס את האגם, המשפחה מתאחדת כדי להציל אותו. הסרט צולם בקנדה בין 14 בספטמבר ל-7 באוקטובר 2009, ושודר לראשונה ביוני 2010.
טל קלם
טל קלם הוא עיתונאי, סופר ואיש שיווק, מייסדו ועורכו הראשון של המגזין "מסע אחר".
ביוגרפיה.
בשנת 1987 יסד קלם את המגזין מסע אחר, יחד עם גיל אל-עמי והיה אחראי לתכניו ולהתוויית דרכו של המגזין בשנותיו הראשונות. תחילה יצא לאור אחת לחודשים, ושווק כ״כתב־עת לתרמילאים", במשך הזמן הרחיב המגזין את נושאי הסיקור והחל לפעול תחת הסיסמה "מגזין חובק עולם". בשנת 1992 פרש טל קלם מניהול ומעריכת המגזין.
כעיתונאי עצמאי כתב ופרסם מאמרים בעיתונים "ידיעות אחרונות", "מעריב", "העיר", "טלגרף" ו"חדשות".
קלם ביקר והתגורר באסיה במשך שמונה שנים, מראשית שנות ה-80, ושירת כנספח הכלכלי של ישראל בטאיוואן ובסין בין השנים 2000-1996. בהמשך עבד בחברת ההיי-טק קומברס והיה חבר הנהלת החברה להגנת הטבע בתפקיד מנהל השיווק והפיתוח העסקי.
כחלק מעיסוקו בתחום היזמות הטכנולוגית הקים וניהל את האקסלרטור TheHive Ashdod וליווה את הקמתן של עשרות חברות סטארט-אפ. אחר כך עסק בקידום שיתופי פעולה טכנולוגיים בין חברות ישראליות ואמריקאיות.
בשנת 2018 הוציא לאור את ספרו "נשותיו של קונפוציוס" בהוצאת דרך.
הסברה
גלילאו צעיר
טיפול באמנות
טיפול באמנות או טיפול באמנות חזותית הוא שיטה בפסיכותרפיה שבה נעשה שימוש טיפולי בטכניקות של אמנות חזותית כמו ציור, פיסול וצילום. הטיפול באמנות הוא אחת משיטות הטיפול בתוך תחום הטיפול באמנויות. הטיפול באמנות משלב תאוריות מסורתיות של פסיכותרפיה, טכניקות מתחום הפסיכולוגיה ותאוריות הנוגעות לתהליכי יצירה ולמאפיינים השונים של חומרי האמנות והשימוש בהם.
כאחד ממקצועות בריאות הנפש, הטיפול באמנות מיושם במקומות שונים ומגוונים ומופנה לקהלי יעד רבים. ניתן למצוא תהליכים של טיפול באמנות בסדנאות אמנים המתמקדים בפיתוח יצירתיות. מטפלים באמנות עובדים עם ילדים, מתבגרים ומבוגרים, ומציעים טיפול ליחידים, לזוגות, למשפחות, לקבוצות ולקהילות. אין צורך בידע קודם או בכישרון מיוחד בתחום האמנות כדי להיעזר בטיפול באמנות.
מטפלים באמנות משתמשים בתהליך היצירה ובתכנים שעולים באמנות כדי לסייע למטופל להתמודד במצבי מתח, משברים וחוויות טראומתיות, ולסייע לו בשיפור התפקוד הקוגניטיבי, בשיפור יחסיו עם משפחתו וחבריו, ובשיפור איכות חייו.
הטיפול מסב את תשומת לבו של המטופל, פועלו ומחשבותיו לאמנות ולתהליך היצירה; בכך מתרחק המטופל מהבעיה, מהקושי או מהמחלה, ומגלה מתוך התהליך על רגשותיו, ועל נקודות החוזק והחולשה שלו, ויחד עם המטפל הם מוצאים את הפתרונות, הכוחות להתמודדות ודרך להמשך החיים בכלל והתהליך בפרט.
מטרת הטיפול באמנות דומה למטרת כל טיפול פסיכותרפי: שיפור ושימור הבריאות הנפשית ואיכות החיים; אך בעוד טיפול פסיכולוגי מתמקד בתקשורת מילולית, וטיפולים שונים בהבעה ויצירה משתמשים בצורות אמנות שונות, הטיפול באמנות נעזר בכלים כמו ציור, רישום, פיסול, צילום ושיטות נוספות להבעה חזותית. הטיפול נותן מענה לקשיים בתחומי החיים השונים: רגשיים, התפתחותיים, קוגניטיביים, חברתיים ופיזיים.
מטפלים באמנות לומדים להכיר את הסמלים הלא-מילוליים שבתהליכי היצירה. מטפל באמנות מסייע למטופל לזהות את המחשבות והרגשות המובעים באמנות ואת משמעותן, ובכך המטופל מגלה תובנות לגבי יצירתו ומפתח הבנה מעמיקה יותר לגבי עצמו ודרך ההתמודדות שלו עם האנשים סביבו.
היסטוריה.
אף על פי שטיפול באמנות הוא תחום טיפולי צעיר יחסית, שורשיו נעוצים בבתי החולים הפסיכיאטריים בסוף המאה ה-18. הטיפול באמנות החל להתפתח כמקצוע בפני עצמו באמצע המאה ה-20 באירופה ובארצות הברית. המטפלים הראשונים בתחום החלו להכיר בהשפעה של העיסוק באסתטיקה על תחומים אחרים: פסיכיאטריה, פסיכואנליזה, שיקום, חינוך לגיל רך וחינוך לאמנות.
האמן הבריטי אדריאן היל (Adrian Hill) טבע את המונח טיפול באמנות בשנת 1942. היל התמודד אז עם מחלת השחפת בבית הבראה והסתייע בתהליך החלמתו ברישום ובציור. לתפיסתו הערך של טיפול באומנות נובע מכך שהיצירה בטיפול , ומאפשרת למטופל . הוא המליץ על העבודה היצירתית גם למטופלים אחרים. זו הייתה תחילת העבודה הטיפולית שלו, אותה תיעד בספרו "אמנות מול מחלה" (Art Versus Illness) שפורסם בשנת 1945. הוגים אחרים בתחום הטיפול באמנות בבריטניה היו א. מ. לידיאט (E. M. Lyddiatt), מייקל אדוארדס (Michael Edwards) וריטה סיימון (Rita Simon). האגודה הבריטית לטיפול באמנות נוסדה ב-1964.
ראשוני המטפלים באמנות בארצות הברית, כמו מרגרט נאומבורג (Margaret Naumburg) ואדית קרמר, החלו לעסוק במקצוע בערך באותו הזמן כמו היל. נאומבורג הייתה מחנכת וטענה שהטיפול באמנות הוא בעל זיקה פסיכואנליטית, וכי ביטוי אמנותי חופשי הוא סוג של שיח סימבולי המרחיב את האפשרות לביטוי מילולי בתהליך הטיפולי. האמנית אידית קרמר נתנה דגש לחשיבותו של תהליך היצירה, מנגנוני הגנה פסיכולוגיים, והאיכות האמנותית. לטענתה ניתן להשיג סובלימציה כאשר בתהליך היצירה נוצרות צורות המכילות כעס, חרדה או כאב. הוגים אחרים בתחום הטיפול באמנות בארצות הברית הם אלינור אולמן (Elinor Ulman), רוברט אולט (Robert Ault) וג'ודית רובין (Judith Rubin). האגודה האמריקאית לטיפול באמנות נוסדה בשנת 1969.
במהלך השנים התרחבה הפעילות המקצועית בתחום לארצות נוספות, ואיגודים מקצועיים לטיפול באמנות פועלים במדינות רבות כמו ברזיל, קנדה, פינלנד, יפן, הולנד, רומניה, קוריאה הדרומית, שוודיה וישראל.
גישות בטיפול באמנות.
מקובל להתייחס לשלוש גישות בתחום, המובחנות זו מזו על ידי המקום שניתן ליצירת האמנות בתהליך הטיפולי:
בנוסף לסיווג זה, קיים ציר נוסף של גישות בטיפול באמנות שדומה לגישות בטיפול נפשי בכלל: הגישות האנליטיות-דינמיות שהחלו בראשית הפסיכולוגיה על ידי זיגמונד פרויד וכוללות גישות בנות זמננו כמו הגישה האינטרסובייקטיבית והגישה ההתייחסותית; גישות קוגניטיביות והתנהגותיות וגישות של הזרם השלישי שצמחו בשנות השישים, כמו פנומנולוגיה, הומניזם ואקזיסטנציאליזם. המצע התאורטי והפילוסופי של גישות אלו זהה בטיפול באמנות לזה של תחומי טיפול אחרים, אך בטיפול באמנות נעשה שימוש בכלים אמנותיים ככלי התערבות על פי הגישה התאורטית הספציפית.
ייחוד הכלי האמנותי בטיפול נפשי.
האמנות כמשחק וכפנטזיה.