בניגוד לכך, הרי שבלבונה, שינה הכתוב את לשונו, ובמקום "לא ישים", לשון שמשמעה פעולה שימה, כתב "לא יתן עליה לבונה", ומכאן שעל החומר הניתן - הלבונה - להיות כדי שיעור נתינה, - כזית. בנוגע לשיעור המנחה כדי לשים עליה לבונה וליפסל, קובע רבי יוחנן, כי המילה "עליה" היא אכן ריבוי, ובמקרה רגיל היא הייתה משמשת לומר כי יש צורך שיהיה במנחה כזית; אך מכיוון שכאן כבר ציוותה התורה שיהיה בנתינה שיעור כזית, הכלל הוא כי "אין ריבוי אחר ריבוי אלא למעט", כאשר התורה מרבה ובאה ללמד דין מסוים כאשר זה כבר פשוט ונלמד בעבר, יש לדעת כי התורה מתכוונת את ההפך - למעט בשיעור. ולכן יש לנו לדעת, כי כאן ההפך הוא הנכון - אין צורך שיהיה בלבונה עצמה שיעור כזית.
לפי גרסה אחרת, הדין האומר ששמן כל שהוא פוסל את המנחה - בניגוד ללבונה, לא היה ברור לרבי יוחנן, והוא הסתפק בה.
מבצע פריקאוט
מבצע פריקאוט (באנגלית: Operation Freakout) היה מזימה סודית של כנסיית הסיינטולוגיה. מטרת המזימה הייתה לגרום למאסר שווא של הסופרת והעיתונאית היהודיה פולט קופר (Paulette Cooper), או לגרום לכך שתאושפז בבית חולים פסיכיאטרי. כנסיית הסיינטולוגיה, אשר ראתה בקופר כאיום, ניסתה בדרכים שונות לנקום בה על כך שפרסמה בשנת 1971 ספר ביקורתי ולא מחמיא על הכנסייה.
בשנת 1977 במהלך החקירה של הבולשת הפדרלית האמריקנית, נתגלתה המזימה נגד קופר וגודל ההטרדות שעברה. לבסוף, הגיעו קופר וחברי כנסיית הסיינטולוגיה להסדר משפטי מחוץ לכותלי בית המשפט על גובה הפיצויים שישולמו לה מידי הסיינטולוגים.
רקע.
קופר, אשר עבדה כסופרת ועיתונאית עצמאית, ביצעה תחקיר נרחב על כנסיית הסיינטולוגיה ופרסמה מאמר ביקורתי בשנת 1969 במגזין The British Magazine Queen אשר כיום נקרא הרפרס בזאר. כנסיית הסיינטולוגיה תבעה אותה על הוצאת דיבה תוך זמן קצר.
על אף התביעה, קופר הרחיבה את המאמר לספר באורך מלא, בשם "הסקנדל של הסיינטולוגיה: בחינה מצננת על טבע, אמונות ומנהגים של הדת העכשווית". הספר פורסם על ידי בית ההוצאה טאוור ניו יורק בקיץ של שנת 1971.
ההטרדות.
בעקבות הוצאת הספר, קופר הפכה למטרה ברמת חשיבות גבוהה של משרד המשגיח של כנסיית הסיינטולוגיה (The Guardian Office). המשרד המשגיח תפקד כשילוב בין משרד המודיעין, משרד משפטי ומשרד יחסי ציבור. ב-29 בינואר 1972, אישה בשם ג'יין קמבר אשר החזיקה במשרה השלישית בחשיבותה במשרד המשגיח, שלחה פקודה לסגן לענייני המודיעין במשרד המשגיח, עם הוראה למצוא מידע על פולט קופר. קמבר ציינה כי היא זקוקה למידע זה כדי "לטפל" בקופר. בתגובה, מילנר הורה לפקודיו "לתקוף את קופר בכל הדרכים האפשריות" ולבצע חיפוש רחב ממדים על חיי המין של קופר.
ב-30 במרץ 1972 הגישה קופר תביעה נגדית כנגד כנסיית הסיינטולוגיה. בתביעה דרשה קופר כי ההטרדות הבלתי פוסקות, אשר כללו פרסום שמה ומספר הטלפון שלה על קירות העיר וכן הרשמתה לרשימות פורנוגרפיות תפסקנה. קופר אף טענה כי קיבלה איומים אנונימיים על חייה וכי שכניה קיבלו מכתבים בהם נטען כי היא חולה במחלות מין.
בדצמבר 1972, אשה אשר כביכול אספה תרומות עבור ארגון עובדי החוות המאוחד, גנבה כמות גדולה של נייר מכתבים מדירתה של קופר. כמה ימים לאחר מכן, הסניף הניו-יורקי של כנסיית הסיינטולוגיה "קיבל" איומי פצצה אנונימיים. בחודש מאי, הוגש נגד קופר כתב אישום בגין שליחת איומים אלה. האיומים נכתבו על גבי נייר המכתבים שלה ונשאו את טביעות האצבעות שלה.
כתב האישום בוטל לבסוף בשנת 1975. בשנת 1977, גילתה הבולשת הפדרלית האמריקאית כי היה זה משרד המשגיח של כנסיית הסיינטולוגיה אשר ביים את איומי הפצצה. במהלך החיפוש במשרדי הסיינטולוגיה, נמצאה התכתבות בין שני חברים בכירים של משרד המשגיח, בה דנו במקרה של קופר ובה צוין כי העבודה להפליל את קופר על פשע שלא ביצעה הושלמה בהצלחה.
כנסיית הסיינטולוגיה תבעה את קופר פעם נוספת בשנת 1975 בארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה. בבריטניה ואוסטרליה היו חוקי הוצאת הדיבה מחמירים פחות מאלו בארצות הברית, ועל כן ייבאה כנסיית הסיינטולוגיה את ספרה של קופר למדינות אלו כדי שתוכל לתבוע אותה לדין שם.
מבצע פריקאוט.
באביב 1976, מנהיגי משרד המשגיח של כנסיית הסיינטולוגיה החליטו לצאת למבצע שמטרתו "לגרום לאשפוזה של קופר בבית חולים פסיכיאטרי או כלא, או לפחות לפגוע בה בצורה כה חמורה עד שהיא תפסיק את המתקפות שלה על הסיינטולוגיה". בתחילה, היה המבצע מורכב משלושה סוגים שונים של שלבים או "ערוצים", כפי שמשרד המשגיח כינה אותם.
שני שלבים נוספים נוספו למזימה באפריל 1976. התוכנית הרביעית הייתה לאסוף כמה שיותר מידע מפולט קופר על ידי סוכנים סיינטולוגיים. השלב החמישי כלל שיחת טלפון לקונסוליות של מדינות ערב כדי להזהיר אותן כי פולט קופר עומדת לפוצץ אותן. השלב השישי והסופי נוסף מאוחר יותר. בתכליתו, שלב זה היה שחזור של המזימה המקורית נגד קופר משנת 1972. בשלב זה היה על חברי כנסיית הסיינטולוגיה להשיג את טביעות אצבעותיה של פולט קופר על דף נייר ריק, לכתוב מכתב מאיים להנרי קיסינג'ר ולשלוח אותו בדואר. חבר משרד המשגיח ברוס ריימונד כתב בתזכיר פנימי "ערוץ נוסף זה [השלב השישי] אמור באמת לגמור אותה. זה עבד בכל הערוצים האחרים. האפ-בי-איי כבר חושב שהיא שלחה איומים לכנסיית הסיינטולוגיה [בשנת 1972]".
ב-31 במרץ 1976 שלחה ג'יין קמבר, השלישית בדרגת הבכירים במשרד המשגיח, מברק להנינג הלדט, סגן משרד המשגיח בארצות הברית, כדי לעדכן אותו במצב:
פ.ס. [פולט קופר] עדיין מסרבת לשלם את הכסף, אך פסק הדין עדיין תקף. אנא צור קשר עם עורך דינה ומסור לו מידע עמו נוכל להטיח עליה את הצו המשפטי. במידה והנך רוצה מסמכים משפטיים מכאן, נוכל לספק לך אותם. במידה והיא עדיין מסרבת, נוכל להטיח בה את הצו המשפטי לפני שהיא תגיע לקליר ווטר, היות שאיננו רוצים שהציבור יראה כי אנו מתנהגים בברוטליות לניצולה של פליטת מחנות ריכוז.
החשיפה וההשלכות.
מבצע פריקאוט מעולם לא יצא לפועל. ב-11 ביוני 1976, שני סוכנים מכנסיית הסיינטולוגיה בשם מייקל מייזנר (Michael Meisner) וג'רלד בנט-וולף (Gerald Bennett Wolfe) נתפסו במהלך ניסיון פריצה לבית המשפט בוושינגטון. הפריצה בוצעה במסגרת מבצע "שלגיה" (Snowhite) של משרד המשגיח של הסיינטולוגיה. בשנים לאחר מכן, משרד המשגיח היה עסוק בניסיונות להשתיק את הסקנדל ואף חטף את מייזנר והחזיק בו במקום לא ידוע, כדי למנוע ממנו להעיד בפני בית משפט.
עקב כך, כנסיית הסיינטולוגיה רצתה להסדיר במהרה את סכסוכה עם קופר. על כן, בדצמבר 1976 הכנסייה הציעה להגיע עם קופר לעסקה, בתנאי שהיא לא תפרסם הערות נוספות לספרה "הסקנדל של סיינטולוגיה" וכי היא תעביר את זכויות היוצרים על הספר לכנסיית הסיינטולוגיה של קליפורניה.
אולם, ב-8 ביולי 1977, הבולשת הפדרלית ביצעה פשיטה על משרדי הסיינטולוגיה בלוס אנג'לס ותפסה 48,000 מסמכים. המסמכים חשפו את ההיקף בו הסיינטולוגיה ביצעה פריצות, גנבות ומבצעי השמצה כנגד אנשים פרטיים וארגונים ציבוריים. מאוחר יותר, מסמכים אלה שוחררו לציבור הרחב, מה שאפשר לקופר והעולם ללמוד את הפרטים על מבצע פריקאוט.
למרות שבסופו של דבר אף אדם לא הועמד לדין על ההטרדות הפליליות כנגד קופר, 9 חברי הסיינטולוגיה הובאו בפני חבר מושבעים וכתבי אישום הוגשו נגדם על ידי ממשלת ארצות הברית בגין עבירות אחרות. מארי סו האברד, ג'יין קמבר, הנינג הלדט, מוריס בולדוג, דיוק סיידר, דיק וייגאנד, גרג ווילרדסון, מיטשל הרמן וסינדי ריימונד הועמדו לדין בגין גנבה, פריצה, קשירת קשר ופשעים אחרים. כל הנאשמים, לבד מקמבר ובולדוג, הודו במיוחס להם. קמבר ובולגוד הורשעו בנפרד, לאחר שהוסגרו לארצות הברית על ידי בריטניה. על כל הנאשמים נגזרו מאסרים בפועל.
בין שנות ה-70 ל-80, כנסיית הסיינטולוגיה הגישה 19 תביעות נגד קופר. לדעתה של קופר תביעות אלה היו "תרגילים מסריחים הטיפוסיים לסיינטולוגיה". עורך דינה של קופר, מייקל פלין, אף אמר כי התנהגות זו נבעה מהצהרתו של רון האברד כי מטרת התביעות המשפטיות הנה "להטריד ולהרתיע". קופר משכה את תביעותיה כנגד כנסיית הסיינטולוגיה בשנת 1985, לאחר שקיבלה 400,000 דולר בהסדר מחוץ לכותלי בית המשפט.
אמיר ברעם
אמיר ברעם (נולד ב-22 ביולי 1969) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף, המשמש מפקד פיקוד הצפון. קודם לכן שימש מפקד הגיס הצפוני ומפקד המכללות הצבאיות, מפקד עוצבת הגליל, מפקד עוצבת האש ומפקד חטיבת הצנחנים.
ביוגרפיה.
ברעם, בנו של יצחק ברעם, גדל ברעננה. למד בבית הספר הריאלי שבחיפה והיה חניך הפנימייה הצבאית לפיקוד, בוגר מחזור ל"ד, אותה סיים בהצטיינות. התגייס לצה"ל בנובמבר 1988, התנדב לצנחנים ושובץ בפלנ"ט צנחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר, אותם סיים כחניך מצטיין. בסיום הקורס מונה למפקד צוות מסלול בפלנ"ט צנחנים. לאחר מכן שימש כסגן מפקד הפלוגה. בשנת 1992 מונה למפקד פלוגה בגדוד 890. בהמשך מונה למפקד פלנ"ט צנחנים בין השנים 1994–1996, ופיקד עליה בין היתר במבצע פנתר ורוד, בו נהרגו ארבעה מחבלים מארגון חזבאללה בעומק לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. בסיום התפקיד יצא ללימודים במרכז הבינתחומי הרצליה. בפברואר 1999 קטע את לימודיו, לאחר שנקרא להחליף את מפקד סיירת צנחנים, , שנהרג בהיתקלות עם מחבלים בדרום לבנון. הוא שיקם את היחידה, והוביל אותה להישגים מבצעיים רבים בטרם הנסיגה מלבנון במאי 2000. לאחר הנסיגה מלבנון סיים את תפקידו, חזר ללימודים במרכז הבין תחומי בהרצליה, וסיים בו בהצטיינות תואר ראשון במשפטים. לאחר מכן למד בפו"ם.