גיילניוב (בפולנית: Gielniów) הוא כפר במחוז פשיסחה בפרובינציית מזוביה בדרום מזרח פולין. הכפר הוא מקום מושבו של גמינה (מחוז מנהלי) בשם גיילניוב. הכפר שוכן בחלק הצפוני של פולין קטן ההיסטורית, כ-10 ק"מ ממערב לפשיסחה וכ-100 ק"מ מדרום לוורשה. הכפר מונה כ-900 תושבים (נכון ל-2011).
היסטוריה.
גיילניוב הייתה עיר מ-1455 עד 1869 או 1870. היא קיבלה זכויות מגדבורג בזכות מאמציו של האציל המקומי טומאש משצ'וי (Mszczuj) מבז'זינקי. עד חלוקת פולין השתייכה גיילניוב למחוז סנדומייז' בפולין אך היא נותרה עיירה קטנה מאוד ובה כמאה תושבים, כפי שהייתה באמצע המאה ה-17. בין השנים 1815–1915 הייתה גיילניוב חלק מפולין הקונגרסאית שנשלטה על ידי האימפריה הרוסית. לאחר כישלון מרד ינואר איבדה את זכויות העיר. באמצע המאה ה-19 נמנו על אוכלוסייתה כ-500 תושבים, ואחרי איבוד זכויות העיר ירד מעמדה ופחת מספר תושביה.
יהודי גיילניוב.
ב-1827 נמנו בכפר 60 יהודים, ב-1857 נמנו בו 124 יהודים, ב-1897 נמנו 176 יהודים וב-1921 נמנו בו 171 יהודים שהיו כ-18% מהאוכלוסייה. ערב המלחמה נמנו בכפר 190 יהודים. ליהודים היה בית כנסת, בית קברות ובית מדרש, אך לא היה להם רב ומבחינה מנהלית הם השתייכו לקהילת פשיסחה הקרובה.
הכפר נכבש על ידי כוחות גרמניה הנאצית ב-9 בספטמבר 1939 וכעבור ימים ספורים הנאצים שרפו את בית הכנסת. במהלך השנים שלאחר מכן ועד הקמת הגטו הגיעו לכפר מאות פליטים יהודים מפלוצק, ראדום, סקרנביץ, ז'ירארדוב, מוגיילניצה, גרוייץ, קוניצ'קי (חלק מאנטוניובקה המודרנית) וכפרים נוספים בסביבה, כך שמספר היהודים הגיע ל-450. תוך זמן קצר הוקם יודנראט שאנשיו ניסו להקל על התנאים הקשים והצליחו להשיג עזרה מסוימת מהג'וינט וארגוני סעד יהודים אחרים. בנוסף תושבי הגטו הועסק בעבודות כפייה.
במהלך 1942 הוטלו הגבלות נוספות על היהודים הוקם בגיילניוב גטו עם תנאי צפיפות ותברואה קשים מאוד, וביום כיפור באותה שנה נערך על ידי כוחות המשטרה הכחולה של פולין והז'נדרמריה הגרמנית פוגרום שבו נהרגו מספר יהודים. ב-22 באוקטובר ניתנה הוראה לפנות את יהודי הגטו לאופוצ'נו. בתגובה ברחו עשרות יהודים ליער. יתר היהודים גורשו לאופוצ'נו ומשם לטרבלינקה.
זאינסק
זאינסק (ברוסית: Заинск; בטטרית: Зәй, בכתב לטיני: Zəy) היא עיר ברפובליקת טטרסטן, רוסיה.
היסטוריה.
זאינסק הוקמה כטירה שתפקידה היה להגן על גבולותיה של רוסיה, אבן הפינה לטירה החדשה הונחה ב-1652 ובנייתה הושלמה כעבור ארבע שנים.
בינואר 1774 הטירה נכבשה על ידי מורדיו של ימליאן פוגצ'וב. ב-1920 התרחש כאן מרד איכרים כנגד השלטון הקומוניסטי בעקבות החרמת המזון לצרכים צבאיים.
אוכלוסייה.
אוכלוסיית זאינסק לפי שנים:
אאודי סוג SS
אאודי סוג SS (בגרמנית: Audi Typ SS) היא מכונית סלון מתוצרת אאודי אשר יוצרה בין השנים 1929–1932 בגרמניה.
בשנת 1932, בתקופת ייצור הדגם, אוחדו אאודי, DKW , הורך וונדראר לחברה אחת - AG Auto Union .
גניה גבנדה
גניה גבנדה-דוידסון הייתה אלופת ישראל לנשים השלישית בשחמט (1960).
ביוגרפיה.
גבנדה נולדה וגדלה באוזבקיסטן. היא עלתה לבית השיטה.
בינואר 1960 זכתה גבנדה בגיל 16 בלבד, בתואר אלופת ישראל השלישית בשחמט לנשים.
באליפות שהסתיימה בתחילת ינואר 1962 סיימה גבנדה במקום שלישי אחרי קלרה פרידמן ומרים חיימוביץ.
בשנת 1968 נישאה גבנדה בקנדה לדוידסון וזכתה באליפות קנדה לנשים.
ג'יי רודרמן
ג'יי רודרמן (באנגלית: Jay Ruderman; נולד ב-16 במרץ 1966) הוא פילנתרופ ופעיל חברתי אמריקאי, המכהן כנשיא קרן משפחת רודרמן, הפועלת לשילוב אנשים עם מוגבלויות בכל תחומי החיים והחברה ולחיזוק הקשר בין ישראל לקהילה היהודית בארצות הברית. לקרן משרדים בבוסטון, ניו יורק ורחובות. נבחר על ידי הג'רוזלם פוסט לאחד מ-50 היהודים המשפיעים של השנה לשנת 2016. בשנת 2019 זכה בפרס מטעם הארכיון היהודי בארצות הברית על פועלו לחיזוק הקשר של ישראל עם הקהילה היהודית בארצות הברית.
ביוגרפיה.
ג'יי רודרמן נולד ב-16 במרץ 1966 למשפחה יהודית בבוסטון. הוא הבכור מבין שלושת ילדיהם של מרשה ומורטון רודרמן. אביו היה מהמקימים של חברת מדיטק () המספקת שירותי ניהול ידע עבור חברות בתחום הרפואי. הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת ברנדייס ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בוסטון. לאחר סיום בית הספר למשפטים הוא עבד כעוזר לתובע המחוזי בסיילם, מסצ’וסטס. בסתיו 2001 מונה לסמנכ”ל של הוועד האמריקאי-ישראלי לענייני ציבור (איפא"ק) במדינות ניו אינגלנד. בשנת 2005 ג’יי התגייס לצבא הגנה לישראל, והיה לאיש הקשר בין צה”ל ובין יהדות התפוצות. לאחר סיום שירותו הצבאי הוא חזר לאיפא”ק, הפעם כמנהל תחום המנהיגות במשרדי הארגון בישראל.
רודרמן עוסק בפעילות מקצועית ציבורית, הן בתחומי הפוליטיקה והמשפט, והן בסנגור ובכתיבה למען קידום התחומים המזוהים עם הקרן שהוא עומד בראשה. בתחום השילוב הוא יזם את הענקת פרס מורטון א. רודרמן לקבוצות ויחידים שקידמו את תחום השילוב. בין הזוכים בפרס נמצאים גם השחיין האולימפי מייקל פלפס והשחקנית זוכת פרס האוסקר מרלי מטלין. רודרמן היה ממובילי המאבק למען ייצוג הולם של אנשים עם מוגבלויות בתעשיית הבידור בהוליווד, כולל מתן אות הוקרה לסדרות וסרטים שעושים זאת. כמו כן רודרמן גם הוביל את הקמת לינק20, רשת פעילים חברתיים עם וללא מוגבלות הפועלת ברחבי העולם לקידום השיח ושינוי התפיסה בנושא השילוב. בתחום יחסי ישראל והקהילה היהודית בארצות הברית רודרמן יזם את הקמתה של תוכנית רודרמן ללימוד יהדות ארצות הברית באוניברסיטת חיפה. בנוסף, רודרמן הביא משלחות של חברי כנסת לסיורים לימודיים בארצות הברית, היה ממקימי השדולה ליחסי ישראל - יהדות ארצות הברית בכנסת, ויזם ימי עיון וכנסים בנושא לחברי הכנסת.
רודרמן מכהן בוועד המנהל של הסוכנות היהודית, אוניברסיטת חיפה, ושל ארגון הג'וינט העולמי והוא פעיל בקרב ארגונים שונים הפועלים לחיזוק הקשר בין יהדות ארצות הברית לבין ישראל. בנוסף, הוא בעל תואר ד"ר לשם כבוד מטעם אוניברסיטת ברנדייס ומטעם אוניברסיטת חיפה.
ג'יי נשוי לשירה רודרמן ויש להם ארבעה ילדים.
מוריה קור
מוריה קור (נולדה ב-18 במאי 1982) היא עיתונאית ואשת תקשורת ישראלית, עורכת מדור הדעות של ישראל היום.
ביוגרפיה.
קור נולדה לסופרת זהבה קור ולד"ר אבשלום קור. גדלה בתל אביב ולמדה בבית ספר לאמנויות. בגיל 14 חזרה בתשובה ועברה לתיכון צייטלין.
בעלת תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן בחוגים לספרות עם ישראל ומדעי המדינה, תואר שני בבר-אילן במחלקה לספרות ישראל. בנוסף למדה במכללה למדינאות. על המאסטר שלה בנושא ספרות מגדרית-פוליטית קיבלה את פרס המרכז לחקר האישה ביהדות.
קריירה.
התחילה את הקריירה התקשורתית שלה ברשות השידור ככתבת בחדשות המקומיות. אחרי תפקידה ככתבת שטחים ברשות השידור ניגשה למכרז ועברה לנהל את המחלקה ״מורשת ישראל״ בערוץ הראשון. שימשה כתבת לענייני התיישבות בכאן 11, עורכת ומגישה בחטיבת התוכניות וניהלה את המחלקה לתרבות יהודית בטלוויזיה. במסגרתה הכניסה את הממשק הדיגיטלי לשימוש תוכן בחטיבת התוכניות. במקביל התחילה קור לערוך ולהגיש בגלי צה"ל ובהמשך הייתה עורכת ראשית של אתר "מאקו יהדות". בעבר הגישה בגלי ישראל, וכן כתבה והשתתפה בתוכנית "עד כאן!" כסאטיריקנית מהצד הימני במשך 4 עונות. כותבת טורי דעה יומיים ופרשנות וכתבות במוסף הפוליטי בעיתון "ישראל היום". מגישה את התוכנית "המזנון" בערוץ כנסת יחד עם יובל קרני, ישי שנרב ועמיחי אתאלי.
במרץ 2022 מונתה לעורכת מדור הדעות של העיתון והאתר ישראל היום.
חיים אישיים.
בגיל שמונה עשרה נישאה למאיר לפיד, בנה של מרים לפיד, ולהם ארבעה ילדים. לאחר 10 שנים השניים התגרשו.
מזמורי קנ&quot;א-קנ&quot;ד
דויד נרס
תתנו לו צ'אנס
תתנו לו צ'אנס הוא פזמון שכתב והלחין הקומיקאי ציון ברוך וביצעה שלישיית מה קשור בה הוא חבר. השיר יצא לאור בשנת 2005. את השיר עיבדו דודו טסה, עדי גולדשטיין ושמואל דניאל.
רקע.
בשנת 2005 הוציאה השלישייה הקומית "מה קשור" (ציון ברוך, שלום מיכאלשווילי ואסי ישראלוף) אלבום מוזיקלי, שנקרא תחילה "תתנו לו צ'אנס" אך תוקן לאחר מכן ל"תנו לו צ'אנס". מתוך שירי האלבום, היה "תתנו לו צ'אנס" ללהיט.
"תתנו לו צ'אנס" הוא שיר הומוריסטי, והושר על ידי ציון ברוך, כאשר חבריו לשלישייה מלווים אותו בשירה. הדובר בשיר טוען כי אמנם אין לו כישורים מוזיקליים כשל זמרים רבים אותם הוא מציין, אך יתרונו הגדול לדבריו הוא שהוא "שר מהלב".
תוכן השיר.
הדובר מזכיר בשיר זמרים רבים, כדוגמה לכך שאינו זמר מקצועי כמותם.
בבית הראשון מוזכרים הזמרים אהוד בנאי, גידי גוב ושלמה ארצי.
בבית השני מזכיר הדובר את אריק איינשטיין, שלום חנוך, שלמה גרוניך ואת יוני בלוך.
בבית השלישי מוזכרים דודו טסה, הפזמונאי אהוד מנור (היחיד מהשמות הנזכרים שאיננו זמר), וסמיר שוקרי תוך אזכור כישרונו בנגינה בכינור.
בפזמון החוזר מבקשים המלווים בשיר לתת לדובר צ'אנס, כי הוא שר מהלב.
בבית הבא אומר הדובר שאיננו עמיר בניון הידוע במנעד הקולי שלו, ואיננו שירי מימון, שי גבסו או נינט טייב, שעלו לגמר בתוכנית המציאות כוכב נולד בשנת 2003, ופתחו בקריירה מוזיקלית בעקבות כך.
הבית הבא חורג מן הבתים הקודמים. בכל שורה מציין הדובר שם של זמר, והמלווים מציינים שיר שלו. כך מוזכרים דני רובס ושירו "איך הוא שר", דני ליטני ושירו "יחס חם" ודני סנדרסון ושירו "אצל הדודה והדוד". בשורה האחרונה מוזכרת שורה מן השיר "אני לא יכולה בלעדיך" ששרה דנה אינטרנשיונל.
בפזמון החוזר שמופיע בהמשך יש התייחסות לשיר הפתיחה של הסדרה לילדים "הלב".