הוא למד לתואר ראשון במדעים בפיזיקה מאוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב באוהיו אותו השלים בשנת 1977, וסיים את לימודיו בהצטיינות. בשנת 1980 השלים תואר שני במדעים מאוניברסיטת קורנל, והמשיך לתואר שלישי בהנדסת חומרים באותה אוניברסיטה, אותו סיים ב-1982. עבודת התזה שלו הייתה השפעת פגמים במבנה הגבישי וטוהר הדגימה על תכונות מוליכות-העל של ניוביום.
כמהנדס.
לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת קורנל ב-1982, תומאס הצטרף למעבדות AT&amp;T בל בפרינסטון, ניו ג'רזי.  הוא עבד כחבר בכיר בצוות הטכני. בין תפקידיו היה פיתוח חומרים מתקדמים ותהליכים בצפיפות גבוהה בקשרים של התקנים מוליכים למחצה.
הוא היה גם מרצה אורח במחלקה לפיזיקה  במכללת טרנטון.
תומאס מחזיק בשני פטנטים וחיבר מספר מאמרים מדעיים.
בשנת 1987 תומאס עזב את AT&amp;T ועבר לחברת לוקהיד שירותי הנדסה ומדע ביוסטון, טקסס (חטיבה של חברת לוקהיד ) במסגרת תפקידו הוא בחן חומרים אשר שימשו למטעדים של משימות מעבורת החלל.
בשנת 1988 הוא עבר למרכז החלל ג'ונסון והחל לעבוד שם כמהנדס חומרים. במסגרת תפקידו הוא בחן את אורך החיים של חומרים מרוכבים אשר נועדו לשימוש על תחנת החלל פרידום.
היה המדען הראשי במסגרת ניסוי הפרעות במיקרו כבידה - ניסוי לגידול גבישים במסגרת טיסת מעבורת החלל STS-32 בינואר 1990.
בנאס"א.
תומאס ניסה מספר פעמים להתקבל כאסטרונאוט בנאס"א. רק בפעם הרביעית הוא התקבל.
תומאס נבחר להיות לכיתת האסטרונאוטים בינואר 1990, וסיים את ההכשרה ביולי 1991. לאחר מכן הוצב במשרד האסטרונאוטים והיה אחראי בפעולות הביטחון, תפעול, ופתוח מטעדים.
הוא היה CAPCOM (אחראי תקשורת במרכז הבקרה מול האסטרונאוטים בחלל) במסגרת משימות טיסת המעבורת STS-47, STS-52 ו-STS-53.
בין התאריכים יולי 1999 עד יוני 2000 הוא היה מנהל תפעול של נאס"א במרכז האימונים על שם יורי גאגרין בעיר הכוכבים .
תומאס היה 4 פעמים בחלל, וצבר למעלה מ-1040 שעות בחלל. הוא היה מומחה משימה במסגרת STS-65 (יולי 1994), STS-70 (יולי 1995), STS-83 (אפריל 1997) ו-STS-94 (יולי 1997)
תומאס הוצב בהתחלה להיות חלק ממשלחת 6 לתחנת החלל הבינלאומית, אולם עקב בעיה רפואית אשר יכולה להשפיע על שהייה ממושכת בחלל הוא הוסר מהמשימה.
לאחר מכן עבר להיות המדען המפקח והאחראי על ניסויי נאס"א בתחנת החלל הבינלאומית. ביולי 2007 הוא פרש מנאס"א.
טיסות לחלל.
STS-65 מעבורת החלל קולומביה (8 ביולי 1994 – 23 ביולי 1994). משימה זו קבעה שיא חדש לשהות של משימת מעבורת החלל.
המשימה הטיסה את המודול השני של המעבדה הבינלאומית למיקרו-כבידה  (IML-2). במהלך 15 יום הטיסה הצוות ביצע יותר מ-80 ניסויים שעסקו בתכונות חומרים וניסויי מדעי החיים במיקרו כבידה.
במהלך המשימה המעבורת הקיפה את כדור הארץ 236 פעמים, והמשימה נמשכה 353 שעות ו-55 דקות.
STS-70 משימת מעבורת החלל דיסקברי (13 ביולי 1995 – 22 ביולי 1995). במהלך משימת  STS-70 תומאס היה אחראי על שיגור לוויין הTDRS השישי והאחרון ממעבורת החלל. המשימה נמשכה 214 שעות ו-20 דקות והקיפה את כדור הארץ 142 פעמים.
שיגור טיסת המעבורת נדחה מהתאריך המקורי שלו כיוון שנקר קינן על המעבורת ויצר 71 חורים בקצף בידוד.
במהלך טיסה זו התקשורת שמה לב שארבעה מתוך חמשת האסטרונאוטים נולדו באוהיו, אז מושל אוהיו ג'ורג' ווינוביץ' מינה את האסטרונאוט קווין קרגל "אזרח אוהיו של כבוד" כדי להפוך את הטיסה לטיסה שכולה מורכבת מאנשי מדינת אוהיו.
כמו כן תומאס מספר כי במהלך הטיסה הוא אכל את הפיצה הראשונה בחלל.
STS-83 משימת מעבורת החלל קולומביה (4 באפריל 1997 – 8 באפריל 1997).  משימה זו נועדה לביצוע ניסוי מיקרו כבידה במסגרת מעבדת ספייסלאב MSL-1.  המשימה הופסקה לאחר ארבעה ימים בגלל בעיות בשלושה מתאי החשמל של המעבורת. משך המשימה היה 95 שעות ו-12 דקות, והיא הקיפה את כדור הארץ 63 פעמים.
STS-94  משימת מעבורת החלל קולומביה (1 ביולי 1997 – 17 ביולי 1997), משימה זו היה ביצוע מחודש של משימת MSL-1 ספייסלאב והניסויים שבה. הפעם המשימה הצליחה בשלמותה ונמשכה 376 שעות ו-45 דקות. המעבורת הקיפה את כדור הארץ 251 פעמים.
לאחר נאס"א.
לאחר פרישתו מנאס"א תומאס היה ראש היחידה האקדמית על שם וילארד האקרמן למתמטיקה ומדע באוניברסיטת טאוסון במרילנד.
תומאס טייס פרטי עם ניסיון של יותר מ-250 שעות בהטסת מטוסים ודאונים, ולמעלה מ-800 שעות טיסה כמומחה משימה במטוסי T-38.
בשנת 2013 כתב תומאס את הספר "מסלול הדיסקברי - משימת מעבורת החלל המורכבות כולה מאנשי אוהיו" (Orbit of Discovery: The All-Ohio Space Shuttle Mission) בסיוע העיתונאי מייק ברטל. ביולי 2014 הוצג תומאס במסגרת בסדרת הקומיקס Brewster Rockit, כסלבריטי המבקר בחללית R. U. Sirius ("האם אתה רציני"). במסגרת ביקורו צוות החללית נזכר כי טיסת המעבורת של תומאס נדחתה בגלל נקר. אותו נקר מופיע ומנסה לנקר בחלונות המעבורת, בזמן שתומאס מתוודה כי הוא חייב לציפור כסף.
תומאס מרבה להרצות על ניסיונו וזמנו בחלל. ביולי 2017 ביקר בישראל כדי לעודד פעילות מדע וחקר חלל בקרב בני נוער ובינואר 2018 תומאס ביקר בישראל במסגרת שבוע החלל הישראלי.
פרסים והוקרה.
בין הפרסים שקיבל:
פאט קאש
מערת מיסלייה
מערת מיסיליה
מערת מיסילייה
טיסות מוות
טיסות מוות (בספרדית: vuelos de la muerte) הן כינוי שניתן לשיטה חשאית של הוצאה להורג בלא משפט שננקטה על ידי כוחות צבא. במסגרתה הושלכו קורבנות אל מותם מתוך כלי טיס - מטוס או מסוק - שטס בגובה, ונפלו אל תוך גופי מים גדולים. בדרך זו גם הועלמו גופות הנרצחים והראיות לרציחתם.
טיסות מוות נערכו במסגרת שורה של סכסוכים במהלך המאה העשרים. הן ידועות במיוחד בקשר לשימוש שעשה בהן השלטון הדיקטטורי הארגנטיני במהלך המלחמה המלוכלכת.
ההתקוממות במדגסקר.
במהלך ההתקוממות המלגשית נגד השלטון הצרפתי במדגסקר (1947-1948) נרצחו מאות אנשים באמצעות טיסות מוות, ביניהם לפחות 18 נשים.
מלחמת אלג'יריה.
במהלך השנים 1956-1957 נערכו באלג'יריה טיסות מוות שבהן השתתפו חיילי דיוויזיית הצנחנים ה-10 הצרפתית. לקורבנות שהוצאו להורג בדרך זו ניתן הכינוי "השרימפס של ביגאר" ("crevettes Bigeard") על שמו של מרסל ביגאר (Marcel Bigeard), אחד ממפקדי הצנחנים. כשהתברר שחלק מגופות הנרצחים צפו על פני המים החלו רוצחיהם לקשור גושי בטון אל רגלי הקורבנות.
זאיר.
במהלך שנות שלטונו של מובוטו ססה סקו בזאיר (1965-1997) נרצחו אנשים במספר בלתי ידוע על ידי השלכתם ממסוקים אל תוך נהר קונגו וגופי מים נוספים במדינה.
המשטר הצבאי בארגנטינה.
במהלך השנים 1976-1983 נעלמו בארגנטינה לפחות 10,000 בני אדם, לאחר שנתפסו בחשאי על ידי אנשי צבא וקבוצות אחרות שפעלו למען הדיקטטורה הצבאית במדינה. רבים מאלו נרצחו באמצעות טיסות מוות, לא פעם לאחר שנחקרו ועונו. בדרך כלל הם טושטשו באמצעות תרופות, הועלו על כלי טיס, הופשטו ונזרקו מגובה מעל ריו דה לה פלטה או לתוך האוקיינוס האטלנטי. יוזם טיסות המוות בארגנטינה היה הגנרל לואיס מריה מנדיה (Luis María Mendía).
בשנת 2005 הורשע בספרד קצין הצי הארגנטיני אדולפו סקילינגו (Adolfo Scilingo) בפשעים נגד האנושות במהלך המלחמה המלוכלכת. סקילינגו העיד כי בשנים 1977 ו-1978 נערכו 180 עד 200 טיסות מוות, שהוא עצמו נטל חלק בשתיים מהן, שבהן נרצחו 13 ו-17 איש בהתאמה. הוא העריך שהצי הארגנטיני ערך טיסת מוות מדי יום רביעי במהלך אותן שנים, ושבמהלכן נרצחו 1,500 עד 2,000 איש. הוא העיד כי לקורבנות נאמר שהם עומדים להיות מועברים לדרום ארגנטינה לשם שחרור ושלשם כך עליהם לקבל זריקות חיסון. אז הוזרק להם סודיום פנטותאל (Sodium Pentothal) ולאחר שטושטשו בדרך זו הם הועלו על משאיות והוסעו אל המטוסים., ב-2009 נעצר טייס של חברת התעופה ההולנדית "טראנסאביה" על בסיס חשד דומה.
על פי עדויות אחרות החלו טיסות המוות עוד לפני שנת 1976 והן הופעלו על ידי הגדוד האווירי ה-601. חיילים שסירבו לקחת חלק בטיסות וכן חיילים ששימשו בתפקידי שמירה בשדות התעופה העידו שגופות ואנשים חיים הועמסו על מטוסים שהמריאו, ושאותם מטוסים נחתו כשהם ריקים.
בשלהי 2017 הסתיים בארגנטינה משפט בן חמש שנים שנערך ל-54 נאשמים, שהואשמו בביצוע טיסות מוות ופשעים אחרים, שהביאו למותם של 789 קורבנות. במהלכו העידו 830 עדים. 29 נאשמים הורשעו ונידונו למאסר עולם, 18 נידונו לשמונה עד 25 שנות מאסר ואילו ששה זוכו.
בשנת 2016 נעצר בקולומביה ארגנטינאי נוסף בחשד לאחריות לעריכת טיסות מוות.
המשטר הצבאי בצ'ילה.
במהלך שנות שלטונו בצ'ילה של הרודן אוגוסטו פינושה (1973-1990) נעשה שימוש בטיסות מוות לשם חיסולם של אנשים חיים ולסילוקן של גופות של אנשים שנרצחו.
טייס מסוק שהיה הטייס האישי של פינושה העיד כי הוא עצמו השליך פעמים רבות אסירים מגובה אל הים הפתוח או אל הפסגות הגבוהות של הרי האנדים.
על פי עדויות נעטפו גופות של נרצחים בשקי בד, הועלו על גבי מסוקים והושלכו אל האוקיינוס השקט מול חופי מחוז ולפראיסו.
בשנת 2001 פרסם נשיא צ'ילה ריקארדו לאגוס הודעה שלפיה במהלך שנות שלטונו של פינושה הוטלו אל מותם ממסוקים 120 אזרחים צ'ילאנים. הם נזרקו מגובה אל תוך האוקיינוס, האגמים והנהרות של צ'ילה.
פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים על שם לוי אשכול
הזכות לעבוד
עהד תמימי
עהד א-תמימי (בערבית: عهد التميمي, תעתיק מדויק: עהד אלתמימי; נולדה ב-31 בינואר 2001) היא פעילה פוליטית פלסטינית. התפרסמה בעקבות הפצת סרטונים וצילומים שבהם הכתה חיילי צה"ל במספר אירועים בכפר מגוריה, נבי סאלח.