הרבנית לאה שקדיאל (נולדה ב-1951) היא אשת חינוך ופעילה חברתית.
ביוגרפיה.
לאה שקדיאל (מנדלבוים) נולדה בירושלים למשפחה דתית-ציונית. בעלת תואר ראשון בספרות אנגלית וספרות צרפתית מאוניברסיטת בר-אילן. בוגרת מכון "כרם" להכשרת מורים לחינוך יהודי-הומניסטי.
לימדה עברית, ספרות עברית, יהדות, תנ"ך, תושב"ע, היסטוריה של עם ישראל ומחשבת ישראל במסגרות שונות, ובהן: תנועת "יהודה הצעיר", אולפן הקיץ של האוניברסיטה העברית בירושלים והתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים, וכן במוסדות חינוך בדרום, ובהם: מכינת "הנגב" במדרשת בן-גוריון, מדרשת באר, תיכון סביבתי שדה בוקר, תיכון ספיר בירוחם, במדרשה הישראלית למנהיגות חברתית "נחשון" ובמכינת ערבה חצבה.
הגיעה לירוחם ב-1978 במסגרת גרעין "משמיע שלום" להתיישבות דתיים בתחומי הקו הירוק מתוך השקפת עולמה כי הדגשת הצורך לאפשר פשרה טריטוריאלית בארץ ישראל, וראיית השלום כמצווה דתית חשובה יותר מהתיישבות בכל שטחי יהודה והשומרון וחבל עזה, ומאז חיה שם. נשואה, אם לשלושה ילדים.
חברותה במועצה הדתית.
בינואר 1986 נבחרה שקדיאל לחברות במועצה הדתית של ירוחם, אך שר הדתות זבולון המר ביטל את בחירתה בנימוק שנשים אינן יכולות לכהן בתפקיד זה. בראשית שנת 1987 הגיע העניין לפתחו של בית המשפט העליון ביושבו כבג"ץ. את המדינה ייצג עורך הדין מני מזוז ואת שקדיאל עורכי הדין נטע זיו ויהושע שופמן מהאגודה לזכויות האזרח. בג"ץ החליט בפסק דין תקדימי שהתקבל פה אחד לטובתה של שקדיאל. בהרכב השופטים ישבו מרים בן-פורת, מנחם אלון ואהרן ברק. בשנת 1988 הייתה האישה הראשונה בישראל שכיהנה במועצה דתית, בעקבות הכרעת בג"ץ. מקרה זה יצר פולמוס רחב בציונות הדתית סביב שאלת היכולת של נשים להנהיג. תנועת נאמני תורה ועבודה גיבתה את לאה שקדיאל והובילה שיח רעיוני התומך ביכולתן של נשים להיות חברות במועצה דתית.
הסמכה לרבנות.
בספטמבר 2019 הוסמכה שקדיאל לרבנות על ידי בית המדרש "הראל" בירושלים - בית מדרש ללימודי רבנות לגברים ונשים שהוקם על ידי הרב הרצל הפטר, והיא נמנית עם הנשים המועטות שהוסמכו לרבנות אורתודוקסית.
פעילות פוליטית וציבורית.
כיהנה כחברת הנהלת האגודה לזכויות האזרח, פעילה במחסום Watch, במסל"ן (מרכז סיוע לנשים בנגב), ובמחויבות לצדק ולשלום (כולל בעניין הבדואים).
בשנת 1992 הקימה את מפלגת התקווה יחד עם צ'רלי ביטון. המפלגה התמודדה בבחירות לכנסת השלוש עשרה ולא עברה את אחוז החסימה.
יחד עם דבי גולן הקימה בירוחם את פרויקט "תעודת זהות" להעצמה קהילתית באמצעות תיעוד היסטורי עצמי. במסגרת בית הספר למנהיגות חינוכית פיתחה מודל ליישום פדגוגיה פמיניסטית בישראל. לימדה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב במסגרת הכשרת מורים, ובמכון שכטר ללימודי היהדות במסגרת המסלול ללימודי האישה וחקר המינים, וכן עסקה בהדרכת מורים בנושא שוויון מגדרי בחינוך.
מתשס"ג מלמדת במכינת הנגב הקדם צבאית בשדה בוקר. מתשס"ד מלמדת גם במכללת ספיר בשער הנגב. מתשס"ח מלמדת גם סטודנטים מחו"ל באוניברסיטת בן-גוריון, וכן צעירים חברי גרעין "בינה בשכונה" בבאר שבע, במכינת אדרת, במכינת הנגב שבמדרשת בן-גוריון, במכינת עמיחי שבקבוץ כרמים וכן במכינת נחשון, הממוקמת הן בקיבוץ שובל, הן בשדרות והן במצודת יואב. בנוסף, מלמדת במכינה הקדם צבאית מכינת הנגב, שלוחת חולית, ומכינת ערבה פארן.
בשנת 2009 הוענק לה פרס יגאל אלון למעשה מופת חלוצי.
מאמרים נבחרים.
“Una Posizione Sionista e Religiosa per il Dialogo: il Dialogo come Opportunita
di Crescita Spirituale”. Lo specchio dell’altro, a cura di Janiki Cingoli e Aryeh Yaari. Baldini&amp;Castoldi, 1993, pp. 247-260
three books on women rabbis) Nashim 1, a journal of Jewish women’s studies and gender issues, winter 1998
“Feminism as Tikkun ha / Olam”, in:
Men &amp; Women: Gender, Judaism &amp; Democracy, ed. Rachel Eli-or, The Van Leer Jerusalem Institute / Urim Publications, pp. 97-111
“An Army of Women Learning Torah”, in: Gender, Religion and Change in the Middle East: Two Hundred Years of History, eds. Inger Marie Okkenhaug and Ingvild Flaskerud, Berg Publishers, Oxford UK, 2005, pp. 155-156
דלקת מפרקים שיגרונתית
ממלכת ג'ימה
ג'ימה הייתה אחת מהממלכות ההיסטוריות באזור גיב שבדרום מערב אתיופיה אשר נוסדה במשך המאה ה-19. הממלכה גבלה במערבה בממלכת לימו-אנאראה, במזרחה בממלכת ג'אנג'ארו, בדרומה בנהר הגוג'אב שהפריד אותה מממלכת קאפה. ג'ימה נחשבה לממלכה החזקה ביותר מממלכות אזור גיב.
היסטוריה.
מקורה של ממלכת ג'ימה לוטה בערפל, אף על פי שלפני הגירת האורומו הגדולה שהגיע לשטח זה הממלכה הייתה חלק מממלכת קאפה. לפי האגדה, מספר שבטים של האורומו (שעל פי מקורות שונים מונים בין חמישה לעשרה) הובלו לאזור על ידי מלכה הנקראת מאקהור, שנשאה ברחמה את בוקו (מזוהה עם אבבה בוקו, או האידמאן).
לבסוף שבטי האורומו לא היו מרוצים משלטונה של מלכתם והצליחו להוריד אותה משלטונה. שבטים אלו הקימו מעיין קונפדרציה שבתחילתה שלטו בני הבאדי משבט סאק (שהחליפו את שם הממלכה לג'ימה באדי), אך לקראת סוף המאה ה-19, קבוצה נוספת הדיגגו של מאנה, הצליחה לצבור כוח, וכבשה את שבט לאלו שחיי בסביבות ג'יראן, ובכך הרוויחה גישה לעיירת הסחר הירמאטה (שנקראה יותר מאוחר ג'ימה). רק במשך מלכותו של אבבה ג'יפאר הראשון הממלכה התאחדה, וג'ימה נקרא לעיתים בשם ג'ימה אבבה ג'יפאר. אותו מלך היה גם זה שאימץ את האסלאם בתור דת הממלכה.
תחת המלך אבבה גומול, ממלכת גארו נכבשה וסופחה לתוך ג'ימה. המלך גומול יישב תושבים רבים מממלכתו בגארו, והביא אנשים חשובים מגארו לחיות בג'יראן, ולמעשה איחד בין שתי ממלכות אלו.
לאחר מותו של אבבה גומול בנו אבבה ג'יפאר השני עלה לשלטון כשברקע התפשטותה של ממלכת שאווה שהגיע כבר לאזור גיב. ג'יפאר השני הקשיב לעצת אמו גומיטי והציע למלך שוואה סאהל מאריאם (ידוע יותר בשם מנליק השני) שג'ימה תעלה מיסים לשאווה בתמורה לשימור עצמאותה. ג'ימה הפכה למדינת חסות של שאווה ועזרה לה לכבוש את הממלכות השכנות את קאלו בשנת 1889 וואלאמו ב-1894 וממלכת קאפה ב-1897. כמות המס שהעלתה ג'ימה ב-1928 הגיעה ל 87,000 מטבעות כסף בנוסף למס הצבא שהגיע ל 15,000 מטבעות.
בשנת 1932 עם מותו של מלך ג'ימה אבבה ג'יפאר השני, ניצל קיסר אתיופיה היילה סלאסי את ההזדמנות וסיפח את הממלכה לאתיופיה. בעקבות רפורמת המחוזות של היילה סלאסי בשנת 1942 ג'ימה נכללה בתוך מחוז קאפה.
יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק
סאהל מאריאם
ד'תתקצ&quot;ד
ד'תתקצ&quot;ג
ד'תתקצ&quot;ב
ד'תתקצ&quot;א
ד'תתק&quot;ץ
ד'תתקפ&quot;ט
ננסי סינטרה
ננסי סינטרה (באנגלית: Nancy Sinatra; נולדה ב-8 ביוני 1940, בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי) היא זמרת פופ-רוק ושחקנית אמריקאית; הבכורה מבין שלושת ילדיו של פרנק סינטרה.
ביוגרפיה.
ננסי סינטרה היא בתו של פרנק סינטרה מאשתו הראשונה, ננסי ברבאטו.
ב-1959 החלה לימודי מוזיקה, שירה ופיתוח הקול באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אך נשרה אחרי שנה. את קריירת השירה שלה החלה ב-1960, בתוכנית הטלוויזיה של אביה בספיישל אלביס פרסלי, אשר שיתף איתו פעולה מוזיקלית לתקופה קצרה. ב-1961 הצטרפה לחברת התקליטים של אביה, "רפרייז". הסינגלים הראשונים שהוציאה היו "Like I Do", "Tonight You Belong To Me", "Think Of Me" הצליחו יותר באירופה ויפן אך לא בארצות הברית. נישואיה לשחקן/זמר טומי סנדז קטעו את הקריירה שלה עד 1965. אז, התחברה עם הזמר והמפיק לי הייזלווד, שאף כתב את רוב להיטיה עד 1968.
אחד מהסינגלים הראשונים שנולדו מהזיווג היה הלהיט הענק "These Boots Are Made for Walkin'" שיצא בשנת 1966. הלהיט, שסימן את תחילת כוכבותה של סינטרה, הגיע למקום הראשון בארצות הברית ונמכר בכמיליון עותקים. הוא פתח שורה של להיטים כמו "Lightning’s Girl", "Love Eyes" ו-"Sugar Town", שהגיע למקום חמישי בארצות הברית.
בשנת 1967 הקליטה עם אביה, פרנק סינטרה, את הדואט "Somethin' Stupid" שהגיע למקום הראשון במצעדים בארצות הברית ובבריטניה. בשנים שלאחר מכן, הקריירה המוזיקלית שלה החלה לדעוך.
סינטרה חזרה לתודעה ב-2004 הודות לחבר והמעריץ, הזמר מוריסי. מוריסי הזמין אותה להשתתף עמו בפסטיבל Meltdown היוקרתי בלונדון. בנוסף, כתב לה את השיר "Let Me Kiss You". הגרסה בביצועה לשיר "Bang Bang" הופיעה בפסקול הסרט "להרוג את ביל" ב-2003.
מלבד קריירת השירה, שיחקה סינטרה בסרטי קולנוע ובתוכניות טלוויזיה, בעיקר במהלך שנות השבעים.
ד'תתקפ&quot;ח
ד'תתקפ&quot;ז
ד'תתקפ&quot;ו
ד'תתקפ&quot;ה
ד'תתקפ&quot;ד
ד'תתקפ&quot;ג
ד'תתקפ&quot;ב
ד'תתקפ&quot;א
ד'תתק&quot;ף
ד'תתקע&quot;ט
ד'תתקע&quot;ח
לדעת רוב הראשונים זו שנת היובל.
ד'תתקע&quot;ז
ד'תתקע&quot;ו
ד'תתקע&quot;ה
ד'תתקע&quot;ד
ד'תתקע&quot;ג
אנונה (סוג)
ד'תתקע&quot;ב
ד'תתקע&quot;א
שירי גדני
שירי גדני (נולדה ב-20 באוקטובר 1978 בנתניה) היא שחקנית, מדבבת וקומיקאית ישראלית.
ביוגרפיה.
שירי גדני נולדה בנתניה, שם גדלה עד גיל 15, אז עברה עם משפחתה לראשון לציון.
אמה, לילי, היא מורה לפסנתר ולה אח שקטן ממנה בעשר שנים. למדה במגמת תיאטרון בתיכון עירוני א' בתל אביב. ב-1994 כשהייתה בת 16, אביה נפטר משבץ מוחי.
מוצא משפחתה מצא אמה מהונגריה. סבא של שירי, מצד אמה, איבד אישה ושלושה ילדים שנרצחו במחנות ההשמדה בשואה. אחר-כך שב חזרה לעיר הולדתו בהונגריה, הכיר את סבתה, ניצולת שואה אף היא, ואחר-כך עלו לישראל.