במהלך הפשיטה באוקיינוס ההודי של הצי היפני עגנה ההרמס בנמל בטרינקומלי, ציילון, לצורך שיפוצים. בעקבות התרעה מראש על תקיפה יפנית היא עזבה את הנמל, אך בשובה ב-9 באפריל 1942 היא אותרה בבטיקלואה על ידי מטוס סיור יפני. ההרמס שהייתה ללא מטוסים, הותקפה על ידי 70 מפציצים יפניים, ספגה 40 פגיעות ולבסוף טבעה, ועמה 307 מלחים מצוותה. הלווי שלה, שהורכב מהמשחתת ומפייר ומהקורבטה הוליהוק ושתי מכליות נוספות הוטבעו גם כן. 590 ניצולים נאספו על ידי אוניית בית החולים ויטה ונלקחו לקולומבו.
שרידיה של ההרמס ממוקמים באוקיינוס ההודי ליד בטיקלואה, ציילון.
בלקברן
בלקברן (באנגלית: Blackburn) היא עיר גדולה במחוז לנקשייר שבצפון אנגליה, 32 ק"מ צפונית מהעיר מנצ'סטר. שמה הרשמי של בלקברן הוא "בלקברן-דרווין" על שם העיירה הגובלת בה מדרום אך נמצאת בתחום שיפוטה.
במרכז העיר זורם נהר בלאקווטר.
נכון לשנת 2011 מתגוררים בבלקברן 117,963 תושבים.
היסטוריה.
חפירות ארכאולוגיות בהרים מסביב לבלקברן גילו שרידים מתקופת הברונזה. בלקברן ממוקמת במקום בו נסללה בעבר דרך עבור הצבא הרומאי אשר חצה את נהר בלאקווטר צפונה לכיוון מצודות באזור מנצ'סטר של היום.
הנצרות הגיעה לבלקברן בסוף המאה השישית, כנראה בשנת 596 (ישנה הוכחה לבניית כנסייה בעיר באותה שנה). העיר הייתה יעד חשוב בתקופה האנגלו-סקסונית כאשר הייתה אחת העיירות החשובות של נורת'מבריה.
שמה של בלקברן היה "בלצ'בורן" כפי שתועד בספר יום הדין משנת 1086 עבור המלך ויליאם הראשון. מקור שמה לא ברור. יש השערות שזה שילוב של מילים בשפה האנגלית העתיקה ויש השערות ששמה של העיר הוא בלק-בורן (זרם שחור).
במהלך המאה ה-13 נפתחו בבלקברן הרבה מפעלי טקסטיל. במאה ה-14 הפלמים התיישבו באזור ועזרו לפתח את כלכלת העיר בהתבסס על תעשיית הטקסטיל. במהלך המאות ה-18 וה-19 עד תחילת המאה ה-20 הפכה בלקברן ל"בירת האריגה העולמית" והפכה מעיירה קטנה המונה 5,000 תושבים לעיר המונה 130,000 תושבים. הצניחה בתעשיית הטקסטיל הכתה לא רק בבלקברן אלה בכל עיר שהתבססה על התעשייה בערך בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בשנות ה-50 הגיעו לבלקברן הרבה מהגרים מהודו ופקיסטן. כמות המוסלמים בבלקברן היא מהגבוהות באנגליה וויילס.
גאוגרפיה ואקלים.
בלקברן ממוקמת על נהר בלאקווטר בצפון מחוז לנקשייר, 32 ק"מ צפונית למנצ'סטר ו-296 ק"מ צפונית ללונדון. בלקברן ממוקמת בגובה 122 מטר מעל גובה פני הים. העיר גובלת בדרומה באדמת ביצות ובצפונה בעמק ריבל. העיר ממוקמת בין על הרי מזרח לנקשייר ועל כן ישנם רחובות תלולים. מרכז העיר ממוקם בין מספר גבעות. בלקברן היא העיר הגדולה במזרח לנקשייר ונמצאת כ-15 קילומטר מערבית מהעיר פרסטון שהיא המרכז המנהלי של מחוז לנקשייר. האקלים בבלקברן הוא אקלים ימי מתון. כמו ברוב הערים בבריטניה הקיץ קריר והחורף מתון.
דמוגרפיה.
נכון לשנת 2001 חיים בעיר ובמטרופולין שלה 105,085 תושבים בצפיפות של 4,291/ק"מ². בעיר חיים 69.2% אנגלים לבנים, 14.31% הודים ו-11.45% פקיסטנים. 12.33% מתושבי העיר נולדו מחוץ לשטח האיחוד האירופי. 57.53% תושבי העיר הם נוצרים, 25.74% מוסלמים ו-15.98% אחרים.
כלכלה.
'קניון בלקברן' הידוע בשמו השני ("מרכז הקניות בלקברן") הוא הקניון היחיד בעיר עם 130 חנויות. הקניון נמצא באזור מרכזי עם מסחר רב גם מחוץ לו וברחובות הסמוכים. השוק של בלקברן נמצא גם הוא בקרבת מקום. מקומות עבודה רבים מספקים מספר מפעלים גדולים הקשורים לצבא בריטניה.
תחבורה.
תחנת רכבת המחודשת של בלקברן ממוקמת במרכז העיר אותה משרתת רשת רכבות של חברת נורת'רן.
נמל תעופה הבינלאומי בלאקפול נמצא 37 ק"מ מערבית לבלקברן והוא נמל התעופה הקרוב לעיר. נמל תעופה של מנצ'סטר שהוא נמל התעופה העמוס ביותר מבין נמלי התעופה בבריטניה אחרי לונדון, ממוקם 45 ק"מ דרום מזרחית לבלקברן.
ספורט.
מועדון הכדורגל החשוב ביותר בעיר הוא בלקברן רוברס המשחק בצ'מפיונשיפ. אצטדיון הבית של הקבוצה הוא אצטדיון אווד פארק. המועדון זכה באליפות בשנת 1995 וגביע הפוטבול ליג ב-2002.
בלקבורן
סיריל
מועצת תנועות הנוער
אור גורן
אור גורן (נולד ב-20 באוקטובר 1956) הוא כדורסלן עבר ישראלי.
ביוגרפיה.
גורן נולד בקיבוץ משמר העמק, בן לאדם (פוטו) גורן, משחקניה הבולטים בעבר של הפועל משמר העמק ולימים מאמן נבחרת הנוער. אחיו של אור, דודו, שיחק בהפועל גבת/יגור ובהפועל גן שמואל.
כבר בנעוריו נמנה גורן עם סגל קבוצת הבוגרים המקומית, ולאחר מכן עם סגל הקבוצה האזורית המאוחדת, הפועל מגידו. גורן הצטיין, ועד מהרה עבר לשחק במדי הקבוצה הבכירה באזור, הפועל גבת/יגור.
בעונת 1975/1976 העפילה גבת/יגור לגמר גביע המדינה בפעם השנייה ברציפות, וזאת לאחר שהדיחה את מכבי תל אביב. הקבוצה זכתה בגביע המדינה לאחר ניצחון על הפועל תל אביב. גבת/יגור הייתה הקבוצה הראשונה מחוץ לעיר תל אביב שזוכה בתואר כלשהו (אליפות או גביע). גורן היה שותף לזכייה זו והצטיין במשחק הגמר.
גורן שיחק גם בהפועל ומכבי רמת גן, הפועל גליל עליון, אליצור נתניה, אליצור נווה-דוד רמלה, ביתר תל אביב ומכבי חדרה. כמו כן שיחק שנתיים באוניברסיטת יוסטון. הוא שיחק 77 משחקים במדי נבחרת ישראל.
גורן ממוקם במקום החמישי בטבלת קלעי כל הזמנים, כאשר רק דורון ג'מצ'י, מיקי ברקוביץ', עופר אשד ובוזי ינאי קלעו יותר ממנו. הוא נבחר במקום ה-31 ברשימת 50 הכדורסלנים הישראלים הטובים ביותר בכל הזמנים שפורסמה בספר שכתב פרשן הכדורסל ערן סלע, "היכל התהילה".
פגז מעיך
פרופ' שור
טטנקא איוטקא
אורוול
מכסחי השדים
מכסחי השדים (באנגלית: Ghostbusters) הוא סרט פנטזיה קומי משנת 1984 בבימויו של איוון רייטמן. שיר הנושא של הסרט, "Ghostbusters" בביצועו של ריי פארקר ג'וניור , זכה לפופולריות רבה במהלך שנות ה-80 וה-90. כמו כן נוצרו שתי סדרות מצוירות מצליחות: "מכסחי השדים - האמיתיים" ו"מכסחי השדים אקסטרים". בשנת 1989 הופק סרט המשך לסרט בשם "מכסחי השדים 2". בשנת 2016 יצא הסרט "מכסחות השדים".
ביולי 2020, לרגל 35 שנים לסרט הראשון, צפוי היה לצאת סרט המשך לסדרת הסרטים המקורית, בשם "", אך בעקבות מגפת הקורונה הפצת הסרט נדחתה לנובמבר 2021.
תקציר העלילה.
ד"ר פיטר ונקמן (ביל מארי), ד"ר ריימונד "ריי" סטנץ (דן אקרויד) וד"ר אגון ספנגלר (הארולד ראמיס) הם שלושה מדענים אשר חוקרים תופעות פאראפסיכולוגיות באוניברסיטה בניו יורק. לאחר שהם מאבדים את עבודתם, השלושה מחליטים לפתוח חברה שמתמחה בגירוש שדים ורוחות רפאים באמצעות כלים טכנולוגים מדעיים כגון רובי יונים. בהמשך הם הופכים לתקווה היחידה של האנושות כאשר הם נאלצים להילחם בשד בן 8,000 שנים בשם גוזר, אשר מעוניין להשתלט על העולם בעזרת צבא שדים.
משחק וידאו.
בשנת 2009 יצא המשחק "GHOSTBUSTERS: The Video Game" ל-Xbox 360, לפלייסטיישן 3 ולמחשב האישי.
הלדור לקסנס
U-Bahn
U Bahn
Fox Trot
מוסקטר (פירושונים)
מוסקטר
מוסקטרים (בצרפתית: Mousquetaires) היו חיילים רגליים שחימושם העיקרי – רובה מוסקט (ומכאן שמם). המוסקטרים, אשר התקיימו עוד מראשית המאה ה-16, החלו להיות נפוצים כחיל עיקרי נפרד בצבאות אירופה רק במאה ה-17. בתחילה התחרו המוסקטרים עם נושאי רמחים על הבכורה בין חילות הרגלים, אך עם הזמן נעלמו נושאי הרמחים כליל מצבאות אירופה, ונותרו המוסקטרים – אשר היו בבחינת "סוסי העבודה" של הצבאות, עד אשר הוצאו משירות בהדרגה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19.
התפתחות.
המוסקטר התפתח מחיל הרגלים שקדם לו: הארקבוזר – חייל שנשקו רובה ארקבוז. ארקבוז היה רובה קל יותר מהמוסקט, ועוצמתו הייתה קטנה יותר. כתוצאה מכך, התקשו הכדורים שנורו ממנו לחדור את שריון הלוחות שעטו האבירים. הופעת המוסקט באמצע המאה ה-15 בסין והפצתו באירופה במאה ה-16 הובילה לדחיקתו האיטית של הארקבוז, אשר הוחלף ברובה החדש. בשל קצב האש האיטי והעוצמה הנמוכה של הארקבוז, היו הארקבוזרים חשופים מאוד להתקפת פרשים. בהיעדר כידון רובה בתקופה זו, נאלצו הארקבוזרים להסתמך על הגנתם של נושאי הרמחים מפני התקפות הפרשים.
המוסקטים הראשונים היו כבדים מאוד – משקלם היה כ-10 ק"ג – וצריך היה להשעין אותם על חצובה בעת הירי. בנוסף לכך, המוסקטים הראשונים היו מצוידים בבריח פתיל, אשר לא היה אמין במיוחד. חרף חסרונות אלה, הפכו מוסקטרים נפוצים מאוד בצבאות האירופיים, ויחד עם נושאי הרמחים הרכיבו את עמוד השדרה של חיל הרגלים הטיפוסי בתקופתם.
המצאתו של בריח הצור במאה ה-16 והפחתת משקלו של המוסקט אפשרה גמישות פעולה רבה יותר של המוסקטרים, אשר החלו לדחוק את רגליהם של נושאי הרמחים, עד אשר נעלמו אלה כליל במאה ה-18, עם כניסתם של כידוני הרובה לשירות.
טקטיקה.
המבנה הטקטי הגדול הראשון של המוסקטים הוא הטרסיו הספרדי, שהתפתח ממבנים קודמים של רובים ורמחים: המוסקטרים באגפיו של גוש נושאי רמחים, ובעת התקרבות פרשים היו נושאי הרמחים מגנים על המוסקטרים.
טקטיקה זו הייתה נפוצה מאוד במאה ה-16, אך בהמשך הכניס בה גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה שינוי חשוב: במקום לסדר את חייליו בגושים גדולים העדיף גוסטב לסדר אותם בקווים ארוכים – וכך נולדה הטקטיקה הקווית. בשיטת סידור זו, מוסקטרים רבים יותר עמדו בקו החזית, ומשקלם של נושאי הרמחים הצטמצם. עיקרה של השיטה היה התקדמות בצעדים מחושבים וזהירים – וירי במטחים.
בשל היותו של המוסקט רובה לא מדויק ובעל קצב אש שאינו עולה על שלושה כדורים בדקה, הייתה הטקטיקה הקווית מקובלת בצבאות האירופיים רק עד המאה ה-19 – עת נדחקה על ידי כלי נשק מדויקים יותר ובעלי קצב אש גבוה יותר.
שמורת אוקאפי