"Puk Nini," שפירושו "לפתוח את העיניים", הוא סרט קצר שבו נאקרו בוחנת את נושא הניאוף, מנקודות המבט של גברים ונשים. הוא כולל שלוש דמויות ראשיות: איסה, סאליף ואסטו. איסה וסאליף נשואים, אולם מאז לידת בתם, סאליף מקנא שתשומת לבה של איסה משה ממנו. הוא מתחיל רומן עם אסטו. אם בתחילה, המבט עליה והרומן הוא מנקודת מבט גברית, עד סוף הסרט, נקודת המבט משתנה, ואסטו ואיסה מאחדות כוחות, כשהמסר הוא החשיבות של סולידריות בין נשים. הסרט כופר בגישות חברתיות לפיהן על נשים להתחרות על תשומת לב גברית, ומקדם את הראיון של עצמאות לנשים. הסרט גם מאתגר את יחסי הכוחות המסורתיים בין נשים וגברים, הן בהקשר האפריקאי והן בהקשר ההוליוודי.
"Le Truc de Konaté ".
את הסרט הקצר הזה ביימה נאקרו בשנת 1997. הוא מתאר את המיתוסים השונים המיוחסים לשימוש בקונדומים, מיניות, איידס, ופוליגמיה, ולנושא של שינוי בכללי בכפר בבורקינה פאסו. קונאטה, הדמות הראשית, הוא נשוי לשלוש נשים, וידוע עליו שיש לו גם מאהבות נוספות. אחת מנשותיו, דיאנבה, שומעת על ההשלכות של נגיף האיידס במהלך ביקור בעיר יום אחד, והיא לומדת על החשיבות של קונדומים, מידע אשר היא מעבירה לקונאטה. הוא מתעקש לדיאנבה כי אין הוא צריך לשים קונדום, עמדה שכל הגברים בכפר מהדהדים מאוחר יותר. קונאטה מגלה שהוא לא יכול לקיים יחסי מין עם נשותיו, אז הוא הולך לאחת ממאהבותיו, אך גם שם אינו מצליח. כדי לטפל באין-אונות שפקדה אותו, הוא נוסע העירה בתקווה למצוא מרפא. מרפא דתי אומר לו שהוא צריך למצוא עץ מיוחד כדי להירפא, והוא יוצא בחיפוש אחריו. בדרך, פעיל איידס מבטיח לסייע לו למצוא את העץ בתמורה לכך שקונאטה יבטיח להתחיל להשתמש בקונדומים. קונאטה מוצא את העץ, נרפא וחוזר הביתה.
נאקרו מציג את הנושא של שינוי דרך מסעות שדיאנבה וקונאטה צריכים לעבור כדי ללמוד את הסוגיות המקיפות את נגיף האיידס. נאקרו משלבת בסרט אלמנטים הומוריסטיים ואינפורמטיביים כאחד, הן לגבי מיניות בטוחה יותר, והן לגבי החשיבות של העצמה נשית במערכת יחסים רומנטית, במיוחד במה שנוגע לבריאות.
" La Nuit de la vérité ".
את הסרט העלילתי הראשון שלה באורך מלא, "La Nuit de la vérité" (לילה של אמת) ביימה נאקרו בשנת 2004.
אנדריי סמוליאקוב
אנדריי איגורייביץ' סמוליאקוב (ברוסית: Андрей Игоревич Смоляков; נולד ב-24 בנובמבר 1958, פודולסק, מחוז מוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי. בעל תואר האמן העממי של הפדרציה הרוסית (2004) וחתן פרס המדינה של הפדרציה הרוסית בתחום אמנויות התיאטרון (2003).
אחת הדמויות הנודעות ביותר שגילם היה דמות החוקר איוואן צ'רקאסוב, אותו גילם במשך שבע סדרות טלוויזיה (מוסגז, התליינית, העכביש, התן, מבצע שטן, נוסחת הנקמה, קוצן נקוד, ).
ביוגרפיה.
הוא נולד בפודולסק שבמחוז מוסקבה לאנדריי איגורייביץ' סמוליאקוב. במשך 3 שנים למד במכון לתיאטרון על שם שצ'וקין. בשנת 1980 סיים את השכלתו במכון לאמנויות התיאטרון תחת פיקוחו של אוגל טבאקוב. לאחר מכן עבד כשחקן במה בתיאטרון לאומנויות של מוסקבה.
בשנים 1984–1986 עבד בתיאטרון סאטיריקון הנודע וב-1987 עבד באולפני התיאטרון במוסקבה שבניהולו של מורו אולג טבאקוב.
ב-2004 נישא למעצבת האופנה דאריה ראזומחינה.
ירי מינה
הר גבינד חורנה
ארתור אשקין
ארתור אשקין (Arthur Ashkin; 2 בספטמבר 1922 - 21 בספטמבר 2020) היה פיזיקאי יהודי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה. אשקין סיים תואר דוקטורט באוניברסיטת קורנל ב-1952 ועבד במעבדות בל עד שפרש מעבודתו ב-1992. ב-2018 זכה אשקין בפרס נובל לפיזיקה על פיתוח מלקחיים אופטיים. אשקין פרסם מחקרים רבים במהלך השנים ועל שמו רשומים 47 פטנטים.
קורות חיים.
משפחה וראשית חיים.
אשקין נולד בברוקלין בספטמבר 1922 וגדל שם, בן למשפחה יהודית. הוריו, איזדור ואנה אשקין, היגרו לארצות הברית מאוקראינה בגיל צעיר. לאשקין היו שני אחים: ג'וליוס (פיזיקאי גם כן) ורות. אחות מבוגרת יותר, גרטרוד, מתה בצעירותה.
אשקין החל ללמוד באוניברסיטת קולומביה לתואר בפיזיקה, ובמקביל עבד כטכנאי במעבדת הקרינה במקום שהייתה אחראית על ייצור רכיבים למכ"ם עבור הצבא האמריקאי. בשנה השנייה ללימודיו, נאלץ להתגייס לצבא ארצות הברית בשל מלחמת העולם השנייה, אולם עד מהרה הוא שוחרר וחזר לעבוד במעבדת הקרינה באוניברסיטה.
ב-1947, סיים אשקין את התואר בפיזיקה באוניברסיטת קולומביה, ועבר ללמוד פיזיקה גרעינית באוניברסיטת קורנל. אשקין עבר למקום בעיצומה של העבודה על פרויקט מנהטן, בו אחיו יוליוס השתתף, וכך הכיר את ריצ'רד פיינמן, הנס בתה ואחרים שהיו בקורנל באותה התקופה.
ב-1952 קיבל אשקין את תואר הדוקטורט שלו באוניברסיטת קורנל והחל לעבוד במעבדות בל.
בקורנל, פגש אשקין את אשתו אלין, שהייתה מורה לכימיה בבית ספר תיכון בניו ג'רזי. הם היו נשואים למעלה מ-60 שנה ונולדו להם שלושה ילדים.
קריירה מדעית.
במעבדות בל עבד אשקין תחילה בנושא גלי-המיקרו, ולאחר מכן עבר למחקר לייזר. אשקין חקר במעבדות גם אופטיקה לא ליניארית, סיבים אופטיים ועוד. במהלך עבודתו במעבדות בל פיתח אשקין את המלקחיים האופטיים, כלי מבוסס-לייזר המסוגל לאחוז אטומים, חלקיקים, תאים ועוד. על פיתוח זה עבד אשקין בשנות ה-80, וב-1987 התרחשה פריצת דרך בתחום כאשר הצליח לאחוז חיידקים רבים בעזרת הכלי מבלי לפגוע בהם.
בשנת 1992 פרש אשקין ממעבדות בל לאחר 40 שנה של מחקר שבהן תרם לפיזיקה הניסויית. אשקין המשיך לעבוד לאחר מכן במעבדה בביתו.
ב-2 באוקטובר 2018 הוענק לאשקין פרס נובל בפיזיקה על פיתוח המלקחיים האופטיים, אותם הגדירה האקדמיה המלכותית השוודית למדעים: "חלום ישן של מדע בדיוני". את הפרס קיבל כאשר הוא בן 96, וכך הפך לאדם שהוענק לו פרס נובל בגיל המבוגר ביותר אי פעם (עד זכייתו של ג'ון גודאינף בפרס נובל לכימיה בשנת 2019). הפרס חולק בינו לבין מדענים אחרים כאשר הוא קיבל את מחציתו, והמחצית השנייה התחלקה בין דונה סטריקלנד וז'ראר מורו.
אשקין נפטר ב-21 בספטמבר 2020.
קורפוס המילואים ה-27 (האימפריה הגרמנית)
קורפוס המילואים ה-27 (בגרמנית: XXVII. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-1 בספטמבר 1914 כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, והיא כללה יחידות מממלכת סקסוניה ומממלכת וירטמברג. כמפקדו הראשון מונה אדולף פון קרלוביץ, והוא כלל את דיוויזיות המילואים ה-53 וה-54. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הקורפוס נטל חלק בקרב איפר הראשון, ובשנת 1915 נטל חלק בקרב איפר השני ובקרב שמפאן השני. בשנת 1916 לחם הקורפוס במהלך הקרב על הסום, ובנובמבר 1916 הועבר לחזית המזרחית. בשלהי 1917 הוא חזר למערב, תחילה החזיק בעמדות הגבול בגבול ההולנדי-בלגי, ובינואר 1918 הוא הועבר לפלנדריה. באביב 1918 הוא השתתף במבצע מיכאל, כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחם נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
לה שן דה ל'אספואר
לה שן דה ל'אספואר (בצרפתית: La Chaîne de l'espoir; בתרגום לעברית: "שרשרת התקוה") הוא ארגון חסד צרפתי, שמטרותיו לקדם ולטפל רפואית וחינוכית בילדים אשר בגלל מגבלות טכניות או פיננסיות, אינם יכולים להיות מטופלים בארץ מוצאם.
הארגון הוקם על ידי פרופ' אלן דלוש בשנת 1981, תחת חסותו של הארגון רופאי העולם, ובשנת 1992 הפך לארגון עצמאי.
הארגון בונה בתי חולים, משחזר, ומצייד בתי חולים קיימים במדינות מתפתחות, בסטנדרטים בינלאומיים.
הארגון ערוך להגיב למצבי החירום הנגרמים בעקבות אסונות גדולים, בכך שהוא מעמיד את מומחיותו וקשריו לטובת האוכלוסייה הפגועה. במהלך השנים היה מעורב לה שן דה ל'אספואר בסיוע לנפגעי אסונות בכ-30 מדינות בעולם.
בנוסף, לארגון מטרה לקדם אפשרויות חינוך לילדים עם קשיי למידה, ולפתח תוכניות לתמיכה להרשמה לבתי ספר ולהשתלמיות מקצועיות.
קבוצת מאפיי
קבוצת מאפיי, נקראת גם קבוצת IC 342 וכן קבוצת מאפיי/IC 342 היא קבוצת גלקסיות שנמצאת במרחק של כ-10 מיליון שנות אור משביל החלב ומשתרעת על קבוצות הכוכבים קסיופאה, וג'ירף. הקבוצה מונה כ-20 גלקסיות אשר מושפעות מכוח כבידה הדדי הפועל ביניהן והיא חלק מצביר-על הנקרא צביר-על הבתולה, שמכיל קבוצות גלקסיות וצבירי גלקסיות רבים. ככל הנראה קבוצה זו היא קבוצת הגלקסיות הקרובה ביותר לקבוצה המקומית, אם כי הגלקסיות NGC 55 ו-NGC 300, ששייכות לקבוצת פסל, וכן מספר גלקסיות ננסיות בסביבתן, נמצאות קרוב יותר לשביל החלב מאשר הגלקסיות של קבוצת מאפיי, זאת למרות שהמרחק הממוצע של גלקסיות קבוצת פסל גדול יותר. הסיבה לכך היא שקבוצת פסל היא יותר מפוזרת מקבוצת מאפיי וגלקסיית שביל החלב נמצאת בצידה של הקבוצה המקומית שפונה לכיוון קבוצת פסל. חלקה של הקבוצה שנמצא בקבוצת קסיופאה מוסתר באופן חלקי על ידי מישור הדיסקה של שביל החלב, כך שאורן של הגלקסיות שבו מפוזר ונבלע בחלקו על ידי ענני הגז והאבק שבגלקסיה. מסיבה זו בהירות נראיתן של גלקסיות הקבוצה נמוכה באופן משמעותי מהבהירות של גלקסיות עם גודל דומה ושנמצאות במרחק דומה, והגלקסיות שבחלק זה של הקבוצה התגלו רק בחצי השני של המאה ה-20, למרות שהן בין הגלקסיות הקרובות ביותר לקבוצה המקומית.
מבנה ותכולה.