לאורך חלקו הצפוני של הפארק נמצאת תעלת ריג'נטס, וצפונה לה גבעת פרימרוז. בחלקו הצפון מזרחי של הפארק נמצא גן החיות של לונדון.
היסטוריה.
השטח עליו ניצב הפארק נקרא בעבר "פארק מרילבון", והשתייך לבית המלוכה מאז ימי הביניים. עד 1811 נחכר השטח על ידי הדוכס מפורטלנד כאזור ציד. לאחר מכן העוצר (מלך בפועל, באנגלית: ריג'נט), לעתיד - המלך ג'ורג' הרביעי, שכר את האדריכל ג'ון נאש לתכנן את הפארק. בתחילה תכנן נאש ארמון ליורש העצר, וסביבו מספר וילות לידידיו, אולם תוכניות אלה לא יצאו אל הפועל, ובמקומן נבנה ארמון בקינגהאם. בשטח שהתפנה הוחלט לבנות פארק פתוח לציבור, אשר נפתח בשנת 1835.
אולימפיאדת לונדון (2012).
בפארק נערכו תחרויות מרוצי הכביש של אולימפיאדת לונדון.
תעלת ריג'נטס
תעלת ריג'נטס היא תעלה העוברת לאורך צפון מרכז לונדון. התעלה מקשרת בין תעלת גרנד יוניון לנהר תמזה.
היסטוריה.
הקמת התעלה הוצעה לראשונה בשנת 1802 על ידי תומאס הומר. בעקבות חקיקה של הפרלמנט הבריטי בשנת 1812 מונה ג'ון נאש לתכנן את התעלה הגדולה. היות שבשנת 1811 התבקש נאש על ידי הנסיך העוצר, לימים המלך ג'ורג' הרביעי, לתכנן את אזור מרכז לונדון, שולבה התעלה בתוכניות ריג'נטס פארק.
כיום אין התעלה משמשת לתנועת סחורות. היא מהווה אך ורק אטרקציה תיירותית לנוסעים המעדיפים להגיע בשיט לוונציה הקטנה או לגן החיות של לונדון.
באיינחונגור
באיינחונגור (במונגולית: Баянхонгор аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בדרום המדינה ובירתו היא באיינחונגור.
באיינהונגור, מונגוליה
באיינהונגור
מצעד הספרים
מצעד הספרים לילדים ונוער הוא יוזמה ממשלתית של משרד החינוך הישראלי לעידוד קריאה בקרב תלמידי בית-הספר, אשר החל בשפה העברית בשנת הלימודים תשנ"ה.
בכל שנה נבחרת על ידי ועדת שופטים רשימת ספרים מומלצים המחולקת לפי קבוצות גיל, מכיתות א' ועד י"ב. הרשימה מועברת לבתי-ספר המשתתפים במצעד ולספריות, בצפייה שתתקיים פעילות סביב הספרים ברשימה, פעילות שתעודד את קריאתם. משרד החינוך אף מחלק מענקים לספריות המציגות תוכניות מובנות לקריאת ספרים אלה. בתי הספר יכולים לרכוש את הספרים המשתתפים במצעד במחיר מוזל, דרך משרד החינוך או ישירות מהמוציאים לאור. בהמשך השנה מוזמנים התלמידים להצביע על הספר האהוב עליהם מבין הספרים המוצעים.
החל מתשס"ח נקרא המצעד על שם סופרת הילדים מרים רות. עם השנים, מצעד הספרים התרחב גם לשפה הערבית.
ג'ון נאש (אדריכל)
ג'ון נאש (באנגלית: John Nash; 18 בינואר 1752 – 13 במאי 1835) היה אדריכל בריטי שתכנן את מרכז לונדון.
נאש נולד בלמבת' בלונדון, ולמד אדריכלות אצל סר רוברט טיילור.
לאחר שירש הון רב עבר להתגורר בכפר, אך משאבד הון זה בשל עסקאות כושלות והוכרז פושט רגל בשנת 1783 חזר לעבוד כאדריכל. נאש מונה על ידי יורש העצר בזמנו, המלך לעתיד ג'ורג' הרביעי, לתכנן את פארק מרילבון. באזור זה תכנן ארמון למלך, אך תכנון זה לא יצא לפועל. במקום זה תכנן נאש במקום פארק ציבורי הוא ריג'נטס פארק.
בשנת 1812 מונה נאש לתכנן את התעלה החוצה את לונדון היא תעלת ריג'נטס.
כמו כן תכנן נאש את ההרחבות לארמון בקינגהאם, את האורוות המלכותיות, את פארק סנט ג'יימס, כיכר טרפלגר ואת מארבל ארץ'.
ביוגרפיה וקריירה.
נאש נולד בשנת 1752 בלמבת', לונדון. אביו (שגם הוא שמו ג'ון). היה מתקן טחנות וולשי. (1714–1772) מ-1766 או 67, ג'ון נאש התאמן אצל האדריכל רוברט טיילור. ג'ון סיים את החניכה בשנת 1775 או 1776. ב-28 באפריל 1775, בכנסיית סנט מרי ניוינגטון (שכיום הרוסה), נאש התחתן עם אשתו הראשונה ג׳יין אליזבת קר. בהתחלה, נראה שהוא המשיך בקריירה של מודד, בנא ונגר. עבודתו נתנה הכנסה של כ-300 אירו (בערך 50,000 אירו של היום.) ג'ון ואשתו הקימו את ביתם בלמבת', לונדון. הוא התחיל להיות אדריכל ב-1777 ובאותו הזמן היה בשיתוף פעולה עם סוחר עצים, ריצ'רד הייביסייד. הקריירה שלו הייתה בתחילתה לא מוצלחת. לאחר ששאל 1,000 אירו (בערך 162,000 אירו בכסף של היום) בשנת 1778 מדודו תומאס, הוא השקיע את הכסף בעבודותיו הראשונות, בלומסברי סקוור (גינה משותפת בלונדון) ודירה ברחוב ראסל הגדול, לונדון. עם זאת, נכסיו לא הושכרו והוא פשט רגל ב-30 בספטמבר 1783. חובותיו היו כ-5,000 אירו (בערך 760,000 אירו בכסף של היום), ועוד 2,000 אירו שהוא שאל מרוברט אדם ואחיו.
לוח כחול המנציח את נאש מוקם ברחוב ראסל הגדול 66 על ידי המורשת האנגלית בשנת 2013.
באיינחונגור, מונגוליה
ארחאנגאי, מונגוליה
באיין-אולגי
באיין-אולגי (במונגולית: Баян Өлгий, בקזחית: Баян Өлгей) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. זהו האיימאג המערבי ביותר. בירת האיימאג היא אולגי.
הויטן-אול, ההר הגבוה ביותר במונגוליה (4374 מ') ממוקם בצפון האיימאג, סמוך לגבול הרפובליקה העממית של סין.
הקזחים בבאיין אולגי.
רקע היסטורי.
באיין אולגי מופרד משאר מחוזות מונגוליה על ידי נהר החובד ומסין על ידי הרי אלטאי.
בידוד זה גרם לכך שהמחוז מובדל משאר מונגוליה גם בשפתו, הרכבו האתני ותרבותו.
בסוף המאה ה-17 נמלטה קבוצה קטנה של קזחים והתיישבה בבאיין-אולגי. במאה ה-18 הביסו המנצ'ורים את המונגולים באזור, השתלטה קבוצת הקזחים על האזור, והם שומרים על תרבותם המוסלמית עד ליום זה. לאחר התפרקות ברית המועצות עזבו רבים מהקזחים בבאיין-אולגי לקזחסטן, וכיום נותרו במחוז פחות ממחצית מכמות הקזחים שהיו בה בעבר.
בזיירים.
הקזחים של באיין אולגי ידועים במיומנותם בבזיירות (ציד בעזרת עופות דורסים), בעיקר בשימוש בעיטים זהובים. בעבר היה נחשב הציד באמצעות עיטיים לספורט של האליטה ברחבי אסיה המרכזית, אך כיום הקזחים של באיין אולגי הם כמעט היחידים העוסקים בכך שלא על מנת לשמש אטרקציה לתיירים.
חסידות ויז'ניץ
חסידות ויז'ניץ (בכתיב יידי: וויזשניץ) היא חצר חסידית שנוסדה בעיירה ויז'ניציה בבוקובינה שבאימפריה האוסטרית (כיום באוקראינה) באמצע המאה ה-19, וראשיה הם האדמו"רים ממשפחת הגר.
החסידות המרכזית המכונה כיום בישראל בשם ויז'ניץ היא החצר בשיכון ויז'ניץ בבני ברק בראשות רבי ישראל הגר. חצר זו מנתה ב-2016 כ-5,000 בתי-אב בישראל ומחוצה לה, והיא אחת החסידויות הגדולות בישראל. חצר נוספת בשם מרכז חסידי ויז'ניץ היא חצרו של אחיו הצעיר של רבי ישראל, רבי מנחם מנדל הגר, שמרכזה ברחוב עזרא בבני ברק ומנתה 660 בתי-אב ב-2016.
חצרות נוספות הקשורות לגזע ויז'ניץ הן חסידות ויז'ניץ במונסי המונה כ-3,500 בתי-אב, חסידות סרט ויז'ניץ בחיפה המונה כ-1,300 בתי-אב, חסידות דז'יקוב-ויז'ניץ בבית שמש וחסידות קוסוב בבורו פארק. בנוסף ישנן עוד חצרות קטנות של צאצאי אדמו"רי ויז'ניץ: שאץ ויז'ניץ, אוטיניא, ווישווא וסטרוז'ניץ.
היסטוריה.
חסידות ויז'ניץ היא ענף של חסידות קוסוב, שמייסדה היה רבי מנחם מנדל מקוסוב, בעל ה"אהבת שלום". רבי מנחם מנדל היה בנו של רבי יעקב קופיל חסיד (תלמיד הבעש"ט) ותלמידם של רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה, רבי צבי הירש מנדבורנה, רבי משולם פייבוש הלר מזבריז' ועוד. רבי זאב וולף הבטיח לו באחת מאיגרותיו: . אחרי פטירתו בתקפ"ו (1825) כיהן כאדמו"ר בנו, רבי חיים מקוסוב, בעל ה"תורת חיים". לאחר פטירתו, בשנת תרי"ד (1854), כיהן בנו רבי מנחם מנדל מוויז'ניץ בעל ה"צמח צדיק", חתנו של רבי ישראל מרוז'ין, כאדמו"ר עד שנת תרמ"ה (1884).
אחריו התמנה לאדמו"ר בנו, רבי ברוך מוויז'ניץ, בעל ה"אמרי ברוך". לרבי ברוך היו תשעה בנים, שרובם כיהנו באדמו"רות בערים הסמוכות לוויז'ניץ בבוקובינה ובגליציה. לאחר פטירתו בשנת תרנ"ג (1893) ירש את תפקיד האדמו"ר מוויזניץ בנו רבי ישראל הגר, בעל "אהבת ישראל". במלחמת העולם הראשונה נדד עם חסידיו מוויז'ניץ לאורדאה (גרוסוורדיין). נפטר בשנת תרצ"ו (1936).
ארבעת בניו כיהנו כאדמו"רים לאחר פטירתו. בנו הבכור, רבי מנחם מנדל הגר, בעל ה"שארית מנחם", התיישב בוישווה וכיהן בה כאדמו"ר וכראש ישיבה. נפטר בתש"א (1941) ואת מקומו מילא בנו רבי ברוך שנספה בשואה. שלושת בניו הנוספים של ה"אהבת ישראל" כיהנו כאדמו"רים ומנהיגי ציבור ברומניה ובבוקובינה. רבי חיים מאיר מילא את מקום אביו בגרוסוורדיין, רבי אליעזר כיהן כראש ישיבה ואדמו"ר בויז'ניץ, ורבי ברוך כיהן כרב וראש ישיבה, ולאחר מכן כאדמו"ר, בסירט. לאחר השואה שלושתם הגיעו לארץ ישראל והשתקעו בה.
בחסידות נהוג שבהלווית האדמו"ר לא נישאים הספדים, ולאחר מותו כל הבנים הופכים לאדמור"ים.
חסידות נוספת שהושפעה מחסידות ויז'ניץ היא חסידות תולדות אברהם יצחק שאדמו"רה רבי שמואל יעקב קאהן היה תלמיד ישיבת ויז'ניץ וחסידו של רבי חיים מאיר.
חסידות ויז'ניץ בארץ ישראל.
רבי אליעזר הגר, בעל ה"דמשק אליעזר" הגיע לארץ ישראל בשנת 1944. הקים את ישיבת ויז'ניץ בתל אביב. נפטר בשנת תש"ו כתוצאה ממחלה. חסידיו עברו לאחיו, רבי חיים מאיר הגר, בעל ה"אמרי חיים", שהגיע לארץ ישראל כמה חודשים לאחר מכן. רבי חיים מאיר הגר הקים את שיכון ויז'ניץ בבני ברק ופעל להחייאת החסידות לאחר השואה. האח השלישי, רבי ברוך הגר, בעל ה"מקור ברוך", התיישב בחיפה והקים בה את חסידות סרט-ויז'ניץ (ראו להלן).
לאחר פטירתו של רבי חיים מאיר הגר בשנת תשל"ב (1972), התפצלה החסידות בפלג זה לשניים כשבנו הבכור של רבי חיים מאיר, רבי משה יהושע הגר, מילא את מקום אביו בשיכון ויז'ניץ בבני ברק ובנו השני רבי מרדכי הגר התמנה לאדמו"ר בקהילת ויז'ניץ במונסי שבמדינת ניו יורק בארצות הברית.