בשנת 1991 פרסם מאמר בכתב העת המדעי החשוב- Energy and Building בו טבע לראשונה את המונח "שיקום אקלימי של המרחב האורבני בערים קיימות"- "Climatic Rehabilitation of the Urban Environment in Existing Cities". מונח זה נמצא כיום בשימוש בינלאומי רחב ומבטא שיטות מדעיות לשיקום ושיפור אקלימי-סביבתי של ערים קיימות.
מאמרים רבים שפרסם עוסקים באקלים ארץ ישראל, אקלים העיר ותכנון תואם אקלים וסביבה שמצאו ביטוי בתכנון האורבני ותכנונם של היישובים החדשים במדינת ישראל.
ביתן פרסם, על בסיס מחקריו, חוות דעת רבות (90), חוות דעת אלה היוו הנחיות פורצות דרך בתחום תכנון תואם אקלים וסביבה, למתכננים של המחלקות להתיישבות בסוכנות היהודית ובהסתדרות הציונית, ליחידת התכנון במשרד הבינוי והשיכון, למשרד התשתיות הלאומיות, ועבור המתכננים במרכז בינוי של צה"ל.
ביתן, יזם וכתב את "אטלס אקלימי לתכנון פיסי וסביבתי לישראל" בשיתוף עם שרה רובין מהשירות המטאורולוגי הישראלי.
בשנת 2003 פרש ביתן לגמלאות, אולם המשיך בפעילותו האקדמית והמחקרית ובהנחיית סטודנטים לתואר שני ולדוקטורט. כמו כן שימש ביתן יו"ר ועדות מינויים לדרגות הבכירות ביותר של הסגל האקדמי באוניברסיטת תל אביב, והיה חבר בוועדות מינויים בטכניון ובאוניברסיטת בן-גוריון.
ביתן הנחה כ-30 סטודנטים לתואר מוסמך ודוקטור.
פירוט הישגיו המקצועיים.
ביתן, נמנה עם דור המייסדים של הגאוגרפיה המודרנית הישראלית והקלימטולוגיה היישומית, אבי האסכולה של תכנון תואם אקלים וסביבה בישראל.
הוא נמנה בין הראשונים במדינת ישראל שמחקריו היישומיים התוו את הגישה הגאוגרפית-רגיונלית-יישומית – שילוב הגורם האקלימי-סביבתי בתכנון ההתיישבות בארץ.
לשם כך פיתח מתודולוגיה לכל שלבי התכנון תואם האקלים מהרמה הארצית, הרמה העירונית, הרמה השכונתית ועד לרמת הבית הבודד. שפה הנלמדת בכל האוניברסיטאות בישראל ומחוצה לה. מחקריו הרבים מובילים בתחום, והם המחקרים הראשוניים באקלים העיר וחקר אקלים ארץ ישראל. מעורבותו בתחום השפיעה על מספר רב של גופים בינלאומיים וישראליים, ותרומתו ניכרת הן ברמה העולמית והן ברמה הלאומית.
בשנת 1977 הקים ביתן בחוג לגאוגרפיה ולסביבת האדם באוניברסיטת תל אביב את היחידה והמעבדה לחקר אקלים העיר, ולקלימטולוגיה יישומית, (תכנון תואם אקלים וסביבה).
ביתן היה הראשון מבין חוקרי אקלים ארץ ישראל שהחדיר שיקולים אקלימיים-סביבתיים למחשבת התכנון האזורי, היישובי והאורבני והראשון והמוביל בביצוע מחקרים טופו-אקלימיים בישראל, שהיוו פריצת דרך בחקר והבנת תהליכי התכנון ויצרו בסיס ידע לבחירת המיקום של יישובים חדשים ותכנונם המפורט.
לאור ההכרה הבינלאומית וההכרה של המוסדות המיישבים במדינת ישראל בחשיבות היישום בשטח של המחקרים הטופו-אקלימיים נבחר ביתן לשמש יועץ בכיר לעניין "נוחות אקלימית" (בחירת האתר המועדף מההיבט האקלימי-סביבתי, בדיקת עומס החום במבנים, בדיקה של החשיפה לעקות סביבתית במרחב חיי היום יום, וגם בדיקת ההיבט האקלימי-סביבתי של אתר לאירועים המוניים). ל וההסתדרות הציונית ולמשרדי ממשלה שונים בתהליכי קבלת החלטות לתכנון יישובים חדשים בבקעת הירדן, צפ'- מע' ים המלח, יהודה ושומרון והערבה. כמו כן ייעץ ביתן למשרד הבינוי והשיכון בתכנון הערים: מודיעין, מעלה אדומים, רמת בית שמש, נצרת, יהוד וכרמיאל.
משנת 1979 שימש ביתן יועץ בכיר ב"מרכז הבינוי של צה"ל" לבחירת מיקום בסיסי צה"ל בנגב לאחר הפינוי מסיני, ותכנונם המפורט, תוך התחשבות מיוחדת בעומס החום, כיווני הרוחות וכיווני הסעת האבק המדברי לאורך עונות השנה. מאז שנת 2003 היה שותף פעיל בתכנון "עיר הבה"דים" בנגב.
ביתן פרץ דרך במספר תחומי חקר חדשים. הוא חקר לראשונה אזורים שלגביהם לא היה ידע אקלימי קודם כמו חבל אשכול, בקעת הירדן, המורדות המזרחיים של יהודה ושומרון.
ביתן ערך מחקר אקלימי מקיף של משטר הרוחות בערבה ובאגמים הפנימיים של ישראל (ים המלח ואגם הכנרת).
ביתן חקר את תופעת "אפיק המפרץ הפרסי", את תופעת הרוחות המזרחיות בישראל והשפעתן, את תופעת השרב בישראל ואת תופעת השינויים האקלימיים בישראל במחצית השנייה של המאה ה-20 והמאה ה-21.
ביתן חקר את ההיבטים המטאורולוגיים המסייעים לשימוש באנרגיית הרוח באזור מלכיה (הגליל העליון) והמורדות המזרחיים של יהודה, שומרון ובקעת הירדן.
ביתן הוא בין החוקרים הראשונים והמובילים בחקר אקלים העיר בישראל. הראשון שחקר את תופעת "אי החום העירוני" בעיר תל אביב וההשלכות שלו על המרחב העירוני וסביבתו.
פעילות וחברות בוועדות וארגונים בישראל.
תוצרי מחקריו הרבים של ביתן בנושאי טופו-אקלים והנחיותיו לתכנון תואם אקלים וסביבה, מצויים בידי רשויות ממלכתיות. ידע זה, שהוא בעל חשיבות מן המעלה הראשונה, משמש בסיס עבודה לגורמי תכנון, הן ברמה האזורית והן ברמה המקומית.
ביתן פרסם מאמרים רבים בנושאי אקלים ארץ ישראל.
כתב בשיתוף עם שרה רובין, לשעבר מנהלת מחלקת אקלים בשרות המטאורולוגי הישראלי, את ה-"אטלס אקלימי לתכנון פיסי וסביבתי בישראל". אטלס זה הוא ראשון ויחיד בישראל ונמצא בשימוש בכל המוסדות הרשמיים העוסקים בתכנון ובבנייה, ואצל אדריכלים ומתכננים.
בתו התקן הישראלי (מספרו 5281) לבנייה בת קיימא ("בנייה ירוקה") הפרק העוסק בנושא אקלים, מפנה את המתכנן לאטלס האמור, המהווה מסמך ייחוס עיקרי למתכננים הפיזיים והסביבתיים בישראל.
בשנת 2010 הוחלט בשירות המטאורולוגי להוציא מהדורה מעודכנת ומורחבת של האטלס, וביתן שימש "יועץ מדעי" להוצאה מאז 2010 ועד למותו.
לאורך השנים קיבל ביתן מספר רב של מענקי מחקר בין היתר מן הקרן הלאומית למחקר של האקדמיה המדעית הישראלית וכן מן המשרד להגנת הסביבה.
ביתן היה חבר באיגוד המטאורולוגי הישראלי (אמ"י – IMS), חבר באגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה, חבר באגודה הגאוגרפית הישראלית.
חברות בארגונים מדעיים בינלאומיים.
ביתן התברך בפעילות בינלאומית רחבה ומגוונת. היה פעיל במספר רב של גופים בינלאומיים הקשורים לנושא אקלים העיר ותכנון תואם אקלים וסביבה.
פרסים.
"For his Leading Research into the Climate of Cities And Applied Aspects of Climate-sensitive Urban and Housing Design"
המשחק הגדול (סדרת טלוויזיה)
המשחק הגדול (רוסית: Большая игра) הוא סדרת טלוויזיה קומית רוסית שנוצרה בהפקת Goose Goose Films עבור ערוץ CTC. פרק הבכורה שודר ב-27 באוגוסט 2018. זו סדרת כדורגל המספרת את סיפורו של "גנרל הספה", איש שמן וחביב שמתלונן על הכדורגל במדינתו מול הטלוויזיה שלו כל חייו, אך בשלב מסוים הרשויות מחליטות למנות אותו למאמן הראשי של הנבחרת הלאומית.
בתפיסתה נושאת הסדרה קונוטציה סאטירית, המגחכת את העובדות, האירועים והבעיות האמיתיות של הכדורגל ברוסיה. בפרט, אחת הדמויות - לאונטי ויטאלייביץ' צבטקוב - היא פרודיה ברורה על ויטלי לאונטייביץ' מוטקו, שר הספורט לשעבר של הפדרציה הרוסית.
תקציר עלילת הסדרה.
בשנת 2017, לאחר שורה של כישלונות של נבחרת רוסיה בכדורגל, סרטון של החייל דמיטרי פופוב צובר מספר עצום של צפיות באינטרנט ובו הוא מותח ביקורת על אימוני השחקנים. עתירה נוצרת ונחתמת באופן פעיל ברשת למינוי פופוב למאמן הראשי של נבחרת רוסיה בכדורגל. התאחדות הכדורגל הרוסית מחליטה לספק את רצון העם וראש הקנטינה של היחידה הצבאית מספר 327814 דמיטרי פופוב הופך למאמן הראשי של נבחרת רוסיה בכדורגל. הוא מתחיל להכין את שחקני הכדורגל למונדיאל 2018. אלא שיש גם כאלה שמנסים להיפטר מהמאמן החדש בהקדם האפשרי.
שחקנים ודמויות.
שחקני אורח.
בסדרה הופיעו מספר אישים אמיתיים מענף הכדורגל ברוסיה, כולל בלוגרים, פרשנים וכדורגלנים שהופיעו בתפקיד עצמם כדוגמת טינה קנדלאקי, רומן יונוסוב, אנטון לרניק, נטליה ברדו, דמיטרי גוברנייב, רומן שירוקוב, קיריל דמנטייב, נובל ארוסטמיאן, אלכסנדר קרז'אקוב, יבגני סאבין (כמנחה בערוץ Igra TV, פרודיה לערוץ Match TV האמיתי), מריה קומנדנאיה, פאבל זאנוזין, דמיטרי שניאקין ואחרים.
יחסי אלבניה–בולגריה
יחסי אלבניה–בולגריה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של אלבניה ובולגריה. היחסים הדיפלומטיים בין אלבניה ובולגריה כוננו בשנת 1922.
כחברת האיחוד האירופי, בולגריה תומכת בצירוף אלבניה לאיחוד האירופי.
היסטוריה.
שטחה של אלבניה המודרנית היה חלק מהאימפריה הבולגרית בתקופות מסוימות בימי הביניים. רוב אלבניה הפכה לחלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-9 בתקופת שלטונו של חאן פרסיאן. כמה מאזורי החוף, כמו העיירה של דורס, נותרה תחת השליטה הביזנטית במהלך תקופה זו. הביזנטים בהדרגה כבשו את שארית אלבניה עם הירידה הראשונה של האימפריה הבולגרית, ותפסו את אחרון מצודות ההר ב-1018–1019. במהלך השלטון הביזנטי, אלבניה הפכה למרכז גדול, אם כי לא מוצלח, של ההתקוממות הבולגרית.
הקיסר הבולגרי האחרון לשלוט על כל השטח היה איוואן אסן השני, קיסר בולגריה (1218-1241) ששלט באימפריה הבולגרית השנייה. הירידה של בולגריה המשיכה והיא איבדה את אחרונות המצודות באלבניה תחת קונסטנטין טיח אסן (1257–1277).
האלבנים בבולגריה.
האלבנים כיום הם קבוצת מיעוט אתני בבולגריה. אף על פי שבעבר הם היו מיעוט גדול יותר בקרב האוכלוסייה, רק 278 אלבנים נרשם ב-2001 במרשם האוכלוסין הבולגרי. בין המאה ה-15 למאה ה-17, כמה קבוצות של אלבנים (גם קתולים וגם אורתודוקסים) התיישבו בחלקים רבים של צפון בולגריה, יחד עם קבוצה קטנה יותר שהתיישבה בדרום תראקיה.
טירת מונסורו