בשנים עברו, הייתה ברמינגהאם מוכרת בזכות מערכת התעלות ששימשה את מפעלי התעשייה של העיר בימי המהפכה התעשייתית. בשנים האחרונות הפכו התעלות למוקדי תיירות.
חינוך, תרבות ופנאי.
חינוך.
מועצת העיר של ברמינגהאם אחראית לאלפי מוסדות חינוך בעיר וביניהם: 328 בתי ספר יסודיים, 77 בתי ספר תיכוניים ו-29 בתי ספר לחינוך מיוחד.
בעיר מערכת של חינוך בלתי פורמלי הכוללת ספריות, מועדונים, מרכזי השכלה למבוגרים ועוד.
בברמינגהאם שלוש אוניברסיטאות ושתי מכללות: אוניברסיטת אסטון, אוניברסיטת ברמינגהאם והאוניברסיטה העירונית של ברמינגהאם. נוסף על אלה יש בעיר גם מכללה למשחק ומכללה למוזיקה. בשנת 2006 נפתחה בעיר פקולטה ללימודי טכנולוגיה.
ספורט.
ברמינגהאם היא עיר הולדתן של שתי קבוצות כדורגל ותיקות – אסטון וילה וברמינגהאם סיטי. אסטון וילה הוקמה בשנת 1874 ואילו ברמינגהאם סיטי - שנה מאוחר יותר. אסטון וילה זכתה ב-7 אליפויות, 7 גביעים, ובשנת 1982 זכתה בגביע אירופה. בפרבר העיר וסט ברומיץ' נמצאת קבוצת הכדורגל וסט ברומיץ' אלביון.
ברמינגהאם היא מולדתה של קבוצת הקריקט של מחוז ווריקשייר וגביע העולם הראשון בענף זה התקיים באצטדיון אדג'בסטון בעיר. גם ענפי הטניס והרוגבי פופולריים מאוד בברמינגהאם. טורניר הטניס בברמינגהאם הנערך מדי שנה באמצע יוני, נחשב לטורניר הכנה לאליפות וימבלדון הנערכת מיד אחריו.
מוזיקה ותרבות.
ברמינגהאם היא עיר הולדתן של הלהקות בלאק סבאת', ג'ודס פריסט ולד זפלין, ונחשבת לפיכך למולדת ההבי מטאל; נפוצה אף סברה כי מקור המונח "הבי מטאל" ("מתכת כבדה") נעוץ במרכז מפעלי המתכת שהיה בברמינגהאם שעה שהחלו להתפרסם להקות המטאל הראשונות, בשלהי שנות ה-60.
בעיר הוקמו שנות ה-70 להקות של רגאי, והלהקה המפורסמת UB40 הוקמה אף היא בברמינגהאם בתקופה הזאת. בשנת 1978 הוקמה בעיר להקת הפופ "דוראן דוראן".
ג'אז הוא סגנון מוזיקלי פופולרי בעיר ומתקיים בה מדי שנה פסטיבל ג'אז בינלאומי. לברמינגהאם גם תזמורת סימפונית עירונית.
נוסף על אולמות הקונצרטים, יש בעיר מוסדות תרבות רבים: מוזיאונים, ספרייה מרכזית ותיאטראות רבים.
בעיר מתקיימים פסטיבלים רבים כגון:
במרכז הקונגרסים של העיר התקיימה בשנת 1998 תחרות האירוויזיון, ובה זכתה אז הזמרת הישראלית דנה אינטרנשיונל.
מרכזי בילוי.
בברמינגהאם אזורי בילוי רבים. מספר אזורים במרכז ברמינגהאם הפכו לפופולריים מאוד בשנים האחרונות:
ארכיטקטורה.
בברמינגהאם מבנים מתקופות שונות ובעיקר מאז המאה ה-18, שכן התפתחותה המשמעותית של העיר החלה בתקופה המהפכה התעשייתית. מעט מאוד מבנים שרדו מימי הביניים וביניהם כנסיית מרטין הקדוש St Martin in the Bull Ring. עוד שרדו בעיר מספר בתי מרזח עתיקים ובית ספר ישן.
מהתקופה הג'ורג'יאנית שרדו מבנים כגון: הקתדרלה של פיליפ הקדוש, בניין העירייה, בניין מועצת העיר, וכיכר פול הקדוש.
בתקופה הוויקטוריאנית הייתה בעיר בנייה מסיבית, שדוגמאות רבות ממנה בולטות בעיר: בנייני בית המשפט, מוזיאון לאמנות, קתדרלת צ'ד הקדוש הקתולית וכן מבני מגורים שהיוו בהמשך את בתי שכונות העוני.
בעקבות הפצצות נרחבות בברמינגהאם בימי מלחמת העולם השנייה, נבנו במרכז העיר בניינים מודרניים רבים. בין המבנים שהוקמו בשנים האחרונות – בניינים עם מוטיבים עתידניים כגון בניין סלפרידג'ס, מרכז ה-Bullring ואחרים.
מקומות בעלי עניין.
בשנים האחרונות הפכה ברמינגהאם מעיר תעשייתית אפורה לעיר בעלת מוסדות תרבות, אמנות, היסטוריה ופנאי המושכים אליה מבקרים מהעיר ומחוצה לה.
בעיר מספר רבים של אתרים בעלי עניין:
הקהילה היהודית בברמינגהאם.
המאה ה-18 – ראשיתה של הקהילה היהודית.
הקהילה היהודית בברמינגהאם היא אחת הקהילות הוותיקות מחוץ ללונדון.
התעשייה המתפתחת של ברמינגהאם משכה אליה מתיישבים יהודים כבר בסביבות 1730. ברמינגהאם הייתה למרכז עבור הרוכלים היהודים שמכרו את מרכולתם בעיירות שמסביב לעיר הגדולה. תיעוד עירוני מספר על כך שבשנת 1767 חיו בעיר 6 סוחרים ובעל בית מלאכה לזכוכית בשם מאייר אופנהיים. בתחילת המאה ה-19 התפרסמו היהודים כבעלי מלאכה חשובים בתחום תעשיית המתכת, התכשיטים, השעונים ועוד.
בשנת 1791 הוקם בית תפילה יהודי בבית פרטי בשכונת פרוגרי (Froggery).
המאה ה-19 – הגירת יהודים ממזרח אירופה וגידול הקהילה היהודית.
בשנת 1856 נבנה בית כנסת שנקרא Singers Hill Synagogue. בית הכנסת משמש לתפילה עד היום. נוסח התפילה שלו הוא אורתודוקסי אולם משרת בעיקר את הקהילה המסורתית של העיר. מבנה בית הכנסת הוכרז כאתר היסטורי לאומי.
במשך השנים גדלה האוכלוסייה היהודית. בשנת 1851 חיו בעיר 730 יהודים ובשנת 1871 הוערך מספרם ב-2,360.
אחד הגורמים לגדילת הקהילה היה הגירת יהודים לאנגליה ממזרח אירופה. המהגרים החדשים לא השתלבו באופי התפילות היהודיות-בריטיות בבית הכנסת בסינגרס היל (Singers Hill) ולכן הקימו שני בתי כנסת אורתודוקסיים חדשים. בשנים האחרונות אוחדו שני בתי הכנסת האלה והם פעילים עד היום.
מרבית המהגרים היהודים ממזרח אירופה התגוררו באזור יהודי שבמרכז העיר. רבים מהם לא השתלבו היטב בחיי העיר ודיברו רק יידיש. מצב זה הביא להתפתחות מוסדות לעזרה הדדית בקהילה היהודית. ה"ארגון הפילנתרופי העברי" - Hebrew Philanthropic Society הוקם בשנת 1828 בשעה שעזרה סוציאלית כללית לא הייתה קיימת עדיין כלל. בשנת 1900 החל ארגון סיוע יהודי נוסף, ה–Birmingham Jewish Board of Guardians, לספק מזון וביגוד לנזקקים בקרב הקהילה היהודית בברמינגהאם. בשנים שלאחר מכן הוקמו מוסדות עזרה נוספים שטיפלו בקשישים ובמחוסרי הדיור בקרב תושביה היהודיים של העיר.
המאה ה-20 – התבססות הקהילה ודעיכתה.
בתקופה הזאת ברמינגהאם שגשגה כמרכז יהודי חשוב מחוץ ללונדון. מספר חנויות יהודיים הוקמו – מחנות פיש אנד צ'יפס ועד לעשרות מתפרות בבעלות יהודית. בתקופה זו הוקם בית ספר יהודי בצמוד לבית הכנסת Singers Hill. בתחילת המאה ה-20 החלה עזיבת היהודים את "האזור היהודי" והם התיישבו בשכונות האופנתיות Edgbaston ו-Moseley. באותה התקופה הוקם בית כנסת נוסף ששירת את האוכלוסייה היהודית-רפורמית.
במלחמת העולם השנייה, מרכז ברמינגהאם הופצץ קשה על ידי חיל האוויר הגרמני. בעקבות הרס מרכז העיר עזבו אחרוני היהודים את ה"אזור היהודי" שבמרכז העיר.
בימי מלחמת העולם השנייה הגיעו אל העיר פליטים יהודיים רבים מאירופה הנאצית. נוסף על המבוגרים שהגיעו אל העיר, באו ילדים ב"משלוח הילדים" ה"קינדר-טרנספורט" (בגרמנית: Kindertransport). הקהילה היהודית בברמינגהאם פעלה רבות כדי לסייע לפליטים בתמיכה כספית, בהקמת מעונות ומועדון לפליטים ובעזרה בקליטתם בחברה הבריטית. אותם פליטים יהודים השתלבו במהירות בקהילה ורבים מהם היו לבכירים בקהילה.
לאחר מלחמת העולם השנייה התפשטה הקהילה היהודית ברחבי העיר, בעקבות מגמות של פִרוור. קהילה יהודית קטנה הוקמה באחד בפרווריה הרחוקים של העיר – Solihull. באותה תקופה הוקם בית ספר יסודי יהודי - King David School שהמשיך בעבודתו החינוכית של ה-Hebrew School. בית ספר זה קיים עד היום והוא אחד מבתי הספר המבוקשים ביותר בעיר.
בשנות השמונים של המאה העשרים הייתה תקופת דעיכה עבור הקהילה היהודית של ברמינגהאם. בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-6,000 תושבים יהודים. גודלה של האוכלוסייה היהודית בשנת 2001 הייתה 2,343 בלבד. הסיבות לירידת מספר היהודים בעיר הן עלייה לארץ ישראל, מעבר היהודים לקהילות יהודיות גדולות יותר (לונדון ובמנצ'סטר) והתבוללות.
הקהילה היהודית בברמינגהאם בימינו.
0.2% מתושבי העיר ברמינגהאם מגדירים את עצמם כיהודים. זהו שיעור נמוך יחסית לשיעור הממוצע של יהודים בערי אנגליה, ויילס האחרות. בברמינגהאם שתי קהילות אורתודוקסיות וקהילה רפורמית אחת. בעיר ארבעה בתי כנסת ומוסדות יהודיים נוספים כגון בית אבות, תנועות נוער יהודיות, בית הלל (מעונות ומועדון לסטודנטים יהודים), בית חב"ד, מקווה, חנות כשרה, עיתון קהילתי, ספרייה יהודית, תוכניות ללימוד עבור בני מצווה ועוד.
על אף העובדה שמדובר בקהילה קטנה, הקהילה היהודית של ברמינגהאם נחשבת לגדולה ביותר במרכז אנגליה וחמישית בגודלה בבריטניה. גודלה הקטן של הקהילה תורם לגיבושה ולמעורבות הרבה של התושבים היהודים בעבודה הקהילתית, הדתית, החינוכית, התרבותית והחברתית בעיר. שיתוף הפעולה בין הקהילות היהודיות שבברמינגהאם ומינוי בעלי תפקידים צעירים ותוססים הביאו לשגשוג ולליכוד מחודש בקהילה היהודית הקטנה של העיר.
קיטון הקהילה הביא לדיונים על אודות הצורך באיחוד בתי הכנסת בעיר כדי להמשיך ולקיים תפילות קבועות במשך כל ימות השנה. ואכן, אוחדו שני בתי כנסת האורתודוקסיים ובשנים האחרונות אף מתקיים מניין של תפילות השחרית המתקיים לסירוגין בבית הכנסת המרכזי Central Synagogue ובית הכנסת הוותיק – Singers Hill.
אחד מהישגי הקהילה הקטנה הוא הפעלת בית הספר היסודי היהודי King David. בית הספר מספק חינוך יהודי ציוני לכל תלמידיו, הכוללים גם לא מעט תלמידים בני דתות שונים. אחרי התלמידים היהודיים, מספר התלמידים הגדול ביותר הם מוסלמים. תלמידים נוספים הם בני דת ההינדו או תלמידים סיקיים. כל התלמידים בבית הספר לומדים יהדות ועברית.
ערים תאומות.
לעיר ברמינגהאם שבע ערים תאומות:
ניסויי ישראל