טורקיש איירליינס חתמה על הסכם עם אינטרפלוג שבמסגרתו הוקמו שתי חברות התעופה היחידות שהציעו טיסות ייעודיות עבור מהגרי עבודה טורקים אל מערב גרמניה ומערב ברלין. עם KLM הקימה אינטרפלוג שותפות לקו משותף בנתיב מזרח ברלין- אמסטרדם במהלך שנות השמונים. מבין שש הטיסות השבועיות, שתיים הופעלו על ידי Fokker F28 של KLM, וארבע על ידי מטוסי ה- Tu-134 ו- Il-62 של אינטרפלוג. מכיוון שאף חברת תעופה לא הייתה רשאית לחצות את הגבול הפנים-גרמני, הטיסות של KLM הועברו דרך דנמרק, ואינטרפלוג בחרה בנתיב דרומי שעבר מעל צ'כוסלובקיה.
במהלך יריד הסחר השנתי של לייפציג, שנחשב באותה עת כמקום המפגש החשוב ביותר עבור אנשי עסקים ופוליטיקאים משני צידי מסך הברזל, קיבלו לופטהנזה ואינטרפלוג אישורים מיוחדים להפעלת טיסות בין לייפציג למערב גרמניה. בשנת 1986 פנו לופטהנזה ואינטרפלוג בבקשה לזכויות תנועה משותפות לטיסות פנים-גרמניות מתוזמנות לאורך כל השנה על מסך הברזל, שנדחתה בתחילה על ידי בעלות הברית המערביות (ככל הנראה בגלל חששות שמא עמדת השוק הייחודית שלהם לטיסות לברלין וממנה עשויה להיות יוחלשו), והוענקו רק באוגוסט 1989. כתוצאה מכך, אינטרפלוג פתחה טיסות בקו לייפציג- דיסלדורף, כאשר לופטהנזה מתפעלת את פרנקפורט- לייפציג. בשנת 1990 נוספו טיסות אינטרפלוג מדרזדן, המבורג וקלן.
צי המטוסים.
במהלך השנים אינטרפלוג הפעילה את סוגי המטוסים הבאים בטיסותיה המסחריות:
ג'יימס קלהאן
לאונרד ג'יימס קלהאן, ברון קלהאן מקארדיף (באנגלית: Leonard James Callaghan, Baron Callaghan of Cardiff, נודע לעיתים בשם ג'ים קלהאן'; 27 במרץ 1912 – 26 במרץ 2005) היה פוליטיקאי בריטי ממוצא יהודי שכיהן כראש ממשלת בריטניה בין השנים 1976 – 1979 וכמנהיג מפלגת הלייבור בין השנים 1976 – 1980. עד היום קלהאן הוא הפוליטיקאי הבריטי היחיד בהיסטוריה של בריטניה שכיהן בכל ארבע המשרות הרמות בשירות המדינה: שר האוצר בין השנים 1964 – 1967, שר הפנים בין השנים 1967 – 1970 ושר החוץ משנת 1974 ועד למינויו כראש הממשלה ב-1976. כראש הממשלה נחל קלהאן הצלחה במידת מה, אך הוא ייזכר בעיקר בשל "החורף העגום" (Winter of Discontent) של 1978 – 1979. במהלך חורף זה, שמזג האוויר בו היה קר מאוד, הוביל מאבקו של קלהאן באיגודים המקצועיים לשביתות רחבות היקף שגרמו לתחושת עגמומיות קשה לציבור והובילו לתבוסתה של מפלגת הלייבור בבחירות ולעלייתה של ממשלת השמרנים בראשותה של מרגרט תאצ'ר.
עם כניסתו לבית הנבחרים ב-1945, השתייך קלהאן לאגף השמאלי של המפלגה. בהתמדה עבר קלהאן להיות מזוהה יותר ויותר עם האגף הימני של המפלגה, אך הוא שמר על המוניטין שלו כ"שומר כובע הבד" (The Keeper of the Cloth Cap) – כלומר, הוא היה מסור לשמירת קשרים הדוקים בין מפלגת הלייבור לבין האיגודים המקצועיים. תקופת כהונתו של קלהאן כשר האוצר התרחשה במקביל לתקופה סוערת בכלכלת בריטניה, שבמהלכה היה עליו להתמודד עם גירעון במאזן התשלומים ועם מתקפות ספקולטיביות על הלירה שטרלינג (שער החליפין שלה בהשוואה למטבעות אחרים כמעט והתייצב לחלוטין באמצעות הסכם ברטון-וודס). ב-18 בנובמבר 1967 ביצעה הממשלה פיחות בליש"ט. בהמשך כיהן קלהאן כשר הפנים ועל פי בקשתה של ממשלת צפון אירלנד בראשותו של טרנס או'ניל הוא שיגר את כוחות הצבא הבריטי כדי להעניק סיוע למשטרת צפון אירלנד.
לאחר תבוסת הלייבור בבחירות הכלליות של 1970, היה קלהאן בעל תפקיד מרכזי בממשלת הצללים. ב-1974, עם שובה של הלייבור לשלטון, הוא מונה לתפקיד שר החוץ וקיבל על עצמו את האחריות על ניהול המשא והמתן על תנאי כניסת של בריטניה כחברה בשוק האירופי המשותף ועל ניהול המערכה על קבלת תשובה חיובית להישארותה של בריטניה בארגון במשאל העם שנערך בשאלה זו ב-1975. ב-1976, כאשר ראש הממשלה הרולד וילסון התפטר מתפקידו, ניצח קלהאן חמישה מועמדים אחרים שהתמודדו על התפקיד. כאשר מונה קלהאן לתפקיד ראש הממשלה, איבדה הלייבור את הרוב הדחוק שהיה לה בבית הנבחרים ובחירות ביניים ועריקות אילצו אותו לנהל משא ומתן עם מפלגות קטנות כמו המפלגה הליברלית, במיוחד בתקופת "ברית הליב-לייב" (Lib–Lab pact) בין השנים 1977 – 1978. סכסוכי עבודה ושביתות נרחבות ב"חורף העגום" של 1978 פגעו באהדה הציבורית כלפי ממשלת קלהאן והתבוסה במשאל העם על האצלת הסמכויות לסקוטלנד ב-1979 גרמו לקבלת הצעת אי-אמון בממשלה ב-28 במרץ אותה שנה. בעקבות כך הגיעה התבוסה בבחירות הכלליות שנערכו במאי.
קלהאן המשיך לכהן כמנהיג הלייבור עד לנובמבר 1980, העביר רפורמה על פיה המפלגה עצמה בחרה את מנהיגה ועבר לשבת בספסלים האחוריים עד שהוענק לו תואר אצולה והוא עבר לשבת בבית הלורדים.
ראשית חייו.
לאונרד ג'יימס קלהאן נולד בעיר הנמל פורטסמות' שבאנגליה. שמו האמצעי ניתן לו על שמו של אביו, ששמו היה גם הוא ג'יימס קלהאן. אביו של קלהאן האב היה מהגר אירי קתולי, שנמלט לאנגליה במהלך רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד ואמו הייתה יהודייה משפילד בשם אליזבת ברנסטיין. בשנות התשעים של המאה ה-19 הוא ברח מהבית כדי להצטרף אל הצי המלכותי. מאחר שהוא היה צעיר בשנה מגיל הגיוס, הוא זייף את תאריך לידתו ושינה את שם משפחתו מגרוגר (Garogher) לקלהאן, כדי שזהותו האמיתית לא תתגלה. בצי הגיע קלהאן האב לדרגת מש"ק ראשי (Chief Petty Officer). אמו של ג'יימס קלהאן הבן, שרלוט לבית קנדי, הייתה אנגליה בפטיסטית. בשל העובדה שבאותה תקופה סירבה הכנסייה הקתולית להשיא את חבריה למאמיניהם של דתות אחרות, פרש ג'יימס קלהאן האב מהכנסייה ונשא את שרלוט לאישה בטקס שהתקיים בכנסייה בפטיסטית. ילדתם הבכורה הייתה דורותי גרטרוד קלהאן.
בראשית חייו היה קלהאן הבן ידוע בשמו הראשון, לאונרד. אך ב-1945, כאשר הוא נכנס לפוליטיקה, הוא החליט להזדהות בשמו האמצעי, ג'יימס, ומכאן והלאה הוא היה ידוע בשם זה או בשם ג'ים. לאחר מות אביו ב-1921 נותרה אמו ללא מקור הכנסה, המשפחה שקעה בעוני ונאלצה להתקיים מצדקה כדי להתפרנס. מצבם הכלכלי השתפר ב-1924 כאשר נבחרה ממשלת הלייבור הראשונה בראשותו של רמזי מקדונלד, שהנהיגה שינויים שאפשרו לאמו של קלהאן לקבל פנסיה על סמך העובדה שמותו של בעלה נבע בחלקו משירות צבאי במלחמת העולם הראשונה. ג'יימס קלהאן הצעיר התחנך בבית הספר היסודי של צפון פורטסמות' (כיום בית הספר מייפילד). הוא עמד בתנאי הקבלה ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, אך הוא לא היה יכול להרשות לעצמו את עלות שכר הלימוד ותחת זאת הוא ניגש לבחינות לעבודה בשירות הציבורי.
בשירות הציבורי.
בגיל 17 פרש קלהאן מלימודיו כדי לעבוד כפקיד ברשות המיסים (Inland Revenue). בעת עבודתו שם כמפקח מיסוי הוא היה פעיל בייסוד ארגון פקידי המיסוי כאיגוד מקצועי והיה לחבר בהנהלה הארצית שלו. ב-1931, בעת עבודתו במשרדי הרשות בקנט, הצטרף קלהאן לסניף מיידסטון של מפלגת הלייבור. ב-1934 הוא הועבר למשרד הרשות בלונדון. בעקבות מיזוג האיגודים ב-1936 התמנה קלהאן כעובד הארגון במשרה מלאה ושימש בתפקיד עוזר המזכיר של פדרציית עובדי רשות המיסים והתפטר מתפקידיו בשירות הציבורי.
מעמדו בארגון הקנה לקלהאן קשרים עם הרולד לסקי, יושב ראש הוועדה המנהלת הארצית של מפלגת הלייבור ואיש אקדמיה בבית הספר לכלכלה של לונדון. לסקי עודד את קלהאן להציג את מועמדותו לפרלמנט, אף על פי שמאוחר יותר הוא ביקש ממנו מספר פעמים לשמש כמרצה בבית הספר לכלכלה.
שירות צבאי.
ב-1942 התגייס קלהאן לכוחות המילואים של הצי המלכותי כימאי פשוט, שם הוא שירת בצי המזרחי באפריל 1944 קודם לדרגת לוטננט. בעת ההכנות לקידומו, התגלה בבדיקות הרפואיות שעבר שהוא סובל משחפת והוא התאשפז בבית החולים הסלר של הצי המלכותי ליד פורטסמות'. לאחר שהחלים, הוא שוחרר וקיבל תפקיד באדמירליות. הוא הוצב במחלקה היפנית וכתב מדריך שירות עבור הצי בשם "יפן האויבת" (The Enemy Japan). נכון ל-2017 קלהאן הוא האחרון מבין ראשי ממשלת בריטניה ששירת שירות צבאי והיחיד מאז ומעולם ששירת בצי.
בהיותו בחופשה נבחר קלהאן להיות מועמד לפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של קרדיף דרום. הוא ניצח בקושי בבחירות הפנים-מפלגתיות עם 12 קולות מול המועמד השני, ג'ורג' תומאס שזכה ב-11 קולות. הוא זכה לעידוד להציג את שמו כמועמד למחוז בחירה זה על ידי ידידו דאי קנית', שהיה חבר ההנהלה הארצית של פדרציית עובדי רשות המיסים וידידו של המזכיר המקומי של מפלגת הלייבור, ביל הידון. במהלך שנת 1945 הוא הוצב מחדש בצי המזרחי ושירת על סיפון אה"מ המלכה אליזבת (HMS Queen Elizabeth) באוקיינוס ההודי. לאחר יום הניצחון באירופה, יחד עם מועמדים נוספים לפרלמנט, הוא שב לבריטניה כדי להתמודד בבחירות הכלליות.
קריירה פוליטית.
בבחירות הכלליות בבריטניה 1945 נחלה מפלגת הלייבור ניצחון סוחף וקלמנט אטלי נבחר להיות ראש הממשלה. קלהאן ניצח במחוז הבחירה שלו בקארדיף דרום והמשיך לשמש כחבר פרלמנט עד 1987 (בשנים 1950–1983 מטעם מחוז דרום-מזרח קארדיף ובשנים 1983–1987 מטעם מחוז קארדיף דרום ופנארת'). הוא הביס את מי שכיהן עד אז כנציג המחוז, סר ארתור אוונס ב-17,489 קולות מול 11,545. מערכת הבחירות שלו התמקדה בסוגיות כמו שחרור מהיר של הכוחות המזוינים ותוכנית בניית דיור חדשה. קלהאן התמקם באגף השמאלי של המפלגה ועם ראשית כהונתו הוא הצביע בעד יחסים כלכליים הדוקים עם ארצות הברית.