מערך שחקני השדה במגרש משפיע כהכרח על אופיו. כאשר קבוצה משחקת עם מערך ובו מספר גבוה של שחקני התקפה, משחקה נוטה להיות מהיר יותר בניסיון להעביר הכדור לרגלי החלוצים. קבוצה אשר מעלה מערך הגנתי נוטה לשחק באופן איטי יותר ומשחקה יתאפיין לרוב במסירות רבות בין שחקני הקבוצה בניסיון למנוע מהיריבה להחזיק בכדור. הקבוצות נוטות להתאים מערכיהן זו לזו ולפי יכולות השחקנים. במידת הצורך, שחקני השדה אף ישנו את מיקומם במהלך המשחק בהתאם להתפתחותו. הגדרת המערך והטקטיקה של הקבוצה היא לרוב החלטתם של מאמני הקבוצה.
פעילות פיזית.
שחקני שדה בכדורגל מקצועי, בהתאם לעמדתם ולגודל המגרש, רצים לרוב בין 6 ל-13 קילומטרים ומאבדים כשני קילוגרמים של נוזלים בכל משחק. כדי למנוע תשישות וכדי לאפשר לשחקנים לחדש את אונם נהוגה הפסקה בין שתי מחציות המשחק, בהן יכולים השחקנים להתרענן. לעיתים נדירות, כאשר הטמפרטורות גבוהות במיוחד, רשאי השופט לעצור את המשחק על מנת לאפשר לשחקנים לשתות ולמנוע התייבשות.
המאמץ הפיזי, כמו גם תיקולים כושלים אשר פגעו בשחקן במקום בכדור, הפכו את הכדורגל לענף הספורט עם מספר הפציעות הרב ביותר, אם כי רובן לא חמורות. הפציעות הנפוצות ביותר הן פציעות לברכיים ולעקבים, בגלל התנועות החדות הרבות בעת המשחק, וכן פגיעות במבנה המניסקוס וקרעים בשרירים. במשחקי חובבנים ישנו סיכוי רב יותר להיפצע עקב כושר פיזי לקוי או תנאי מגרש בעייתיים, כגון משטח אספלט או בטון במקום דשא.
היסטוריה והתפתחות.
במשך ההיסטוריה היו קיימים מספר משחקים שעיקרם היה בעיטת כדור במספר רב של תרבויות. לפי פיפ"א, הגרסה המוקדמת ביותר של המשחק הייתה תרגיל אימון הדורש דיוק ומיומנות בן המאה השנייה או השלישית לפני הספירה בסין בשם קוג'ו. בנוסף, המשחק הרומי הקדום הרפסטום גם כן מזכיר במידת מה את הכדורגל. היו מספר וריאציות למשחקי כדור דומים בתקופת ימי הביניים, אך החוקים היו שונים מזמן לזמן וממקום למקום.
החוקים המודרניים של הכדורגל עוצבו תוך ניסיון לאחד את צורות המשחק השונות שהונהגו בבתי ספר באנגליה באמצע המאה ה-19. גרסה ראשונית של חוקים אלו נכתבה בשנת 1848 באוניברסיטת קיימברידג' על ידי נציגים ממספר בתי ספר ואוניברסיטאות באנגליה ונקראה "חוקי קיימברידג'". לקובץ חוקים זה הייתה השפעה רבה על התפתחות הכללים למשחקי הכדור השונים, ובהם הכדורגל. עם זאת, החוקים לא אומצו על ידי כלל קבוצות הכדורגל באנגליה מיד. בשנות ה-50 של המאה ה-19 מועדונים רבים, שלאו דווקא היו קשורים למוסדות חינוך אלו או אחרים, נוסדו ברחבי המדינות דוברות האנגלית ואימצו לעצמם חוקים משלהם, אשר ברבות הימים תרמו אף הם לעיצוב החוקים המקובלים כיום. אולי הבולט ביותר מבין מועדונים אלו הוא מועדון הכדורגל שפילד, שנוסד על ידי תלמידים לשעבר בשנת 1857, ושהקמתו הובילה להקמת התאחדות הכדורגל של שפילד עשור לאחר מכן. עוד השפיעו החוקים שניסח ג'ון צ'ארלס ת'רינג, ממחברי "חוקי קיימברידג'" המקוריים, בשנת 1862.
הניסיונות המתמשכים הללו הובילו לייסודה של התאחדות הכדורגל האנגלית אשר נודעה בקיצור ה-FA (Football Association), בשנת 1863, בפגישתה הראשונה ב-26 באוקטובר במסבאת הבונים החופשיים בלונדון. בפגישה נכחו מספר נציגים של המועדונים הבולטים באזור לונדון רבתי באותה תקופה, וכן נציג בודד ממועדוני בתי הספר. לאחר הפגישה הראשונה הוזמנו נציגים נוספים ממועדוני בתי הספר, אך מלבד ת'רינג - רובם סירבו להזמנה. חברי ההתאחדות נפגשו במסבאה חמש פעמים נוספות במהלך החודשים הבאים וחיברו את קובץ החוקים הראשון של ההתאחדות. מחלוקות על חוקים מסוימים, כמו האיסור על השימוש בידיים לאחיזת הכדור בזמן ריצה, הובילו לפיצול ומספר חברים בהתאחדות הכדורגל הקימו את איגוד הרוגבי. המועדונים שנותרו, תחת הנהגתו של אבנעזר קוב מורלי, המשיכו בעבודתם ואישרו את שלושה עשר החוקים המקוריים של המשחק. הגרסה הסופית שהתקבלה הייתה דומה מעט לחוקי "הכדורגל הוויקטוריאני" ששוחק באותה העת באוסטרליה, על אף שבזה כן היה ניתן לאחוז בכדור בידיים, ובין השאר נקבע כי לא יהיה משקוף לשער המשחק, אלא רק קורות.
עם הסדרת החוקים והקמת ההתאחדות, החל המשחק להתפתח במהירות רבה יותר. תחרות הכדורגל הרשמית הראשונה, גביע ה-FA, נפתחה בשנת 1872. באותה שנה נערך גם המשחק הרשמי הראשון בין שתי נבחרת לאומית, בין נבחרת אנגליה, נבחרת הכדורגל הלאומית הראשונה, לבין נבחרת סקוטלנד, על אף שההתאחדות הסקוטית טרם קמה באותה העת, ולמעשה תקום רק שנה לאחר מכן - ההתאחדות הלאומית השנייה בהיסטוריה. לאחר הקמתה, והקמת התאחדות וולשית ואירית הוקמה ב-1886 ועדת הכדורגל הבינלאומית, ה-IFAB, אשר עד היום מופקד על חוקי המשחק הרשמיים, וחבריה הראשונים ייצגו את התאחדויות הכדורגל של ארבע הממלכות באיי בריטניה.
ליגת הכדורגל הראשונה נוסדה אף היא באנגליה ב-1888 ונקראה הפוטבול ליג. המבנה המקורי של הליגה כלל 12 מועדונים ממרכז ומצפון אנגליה. המשחק הפך לנפוץ ברחבי העולם ובריטים אשר יצאו אל מחוץ לתחומי איי בריטניה הכירו המשחק לקהלים נוספים. כך, למשל, ב-1891, שלוש שנים לאחר הקמת הליגה האנגלית הראשונה, הוקמה ליגה קטנה בארגנטינה, מיסוד בית ספר אנגלי בבואנוס איירס, שהייתה לליגה הראשונה מחוץ לאיי בריטניה. עם התרחבות תפוצת הספורט הוקם בפריז בשנת 1904 פיפ"א, גוף מנהל לנושא הכדורגל הבינלאומי, אשר דגל אף הוא ב"חוקי המשחק" של התאחדות הכדורגל האנגלית. הפופולריות הגואה של המשחקים הבינלאומיים הובילה להכללתם של נציגי ארגון פיפ"א בוועד המנהל המופקד על חוקי המשחק בשנת 1913.
ב-1930 נערך לראשונה גביע העולם בכדורגל - המונדיאל. בטורניר זה זכתה נבחרת אורוגוואי. מאז ואילך הגביע הפך לאירוע המרכזי בעולם הכדורגל ונערך מדי 4 שנים, לבד מתקופת מלחמת העולם השנייה, בה לא נערך.
התפתחות כלל עולמית.
עם התפתחות אמצעי התקשורת והתחבורה התפשט גם הכדורגל ברחבי העולם והיה לנפוץ יותר ויותר ובמחצית השנייה של המאה ה-20 החלה גאות בפופולריות הספורט. עד אותה העת, רק ההתאחדויות הבריטיות והדרום אמריקניות ניהלו משחקים מאורגנים בהצלחה, כאשר אלו האחרונות הוקמו רק ב-1916 תחת השם CONMEBOL. ביבשות האחרות היו אמנם קיימות מספר התאחדויות מקומיות, אך רק בשנות ה-50 וה-60 אלו אורגנו תחת קורת גג אחת. בשנת 1954, הכדורגל האירופי והאסיאתי אוגדו תחת מסגרות אופ"א וקונפדרציית הכדורגל של אסיה, בהתאמה. באפריקה הוקמה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה בשנת 1957 ובצפון אמריקה הוקם ה-CONCACAF בשנת 1961. הקונפדרציה האחרונה שהוקמה היא קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. ארגונים אלה, אשר ניהלו את הכדורגל בתחומיהם, פעלו תחת פיפ"א כגוף מנהל עולמי.
במקביל להקמתן של הקונפדרציות החדשות, התחרויות היבשתיות החלו לפעול. CONMEBOL ארגנה את הקופה אמריקה, טורניר בין נבחרות דרום אמריקה במקורו, עוד בשנת 1916. בשנת 1956 נערך גביע אסיה הראשון, ושנה לאחר מכן קונפדרציית הכדורגל של אפריקה ערכה לראשונה את גביע אפריקה לאומות. בשנת 1960 אליפות אירופה בכדורגל, ה"יורו", נערכה לראשונה. בשנת 1963 נערכה אליפות CONCACAF הראשונה, שמאוחר יותר הוחלפה בשם גביע הזהב.
עם ארגון הקונפדרציות החלו להיווסד טורנירים בינלאומיים לקבוצות מועדונים תחת ההתאחדויות האזוריות. הקבוצה הזוכה באותם טורנירים לרוב הוכתרה כאלופת היבשת. הטורניר הראשון מסוג זה שהוקם הוא גביע אירופה לקבוצות, שנוסד בשנת 1955 תחת אופ"א. בטורנירים אלו התחרו קבוצות בכירות אשר זכו באליפות או גביע בטורנירי ההתאחדות המקומית שלהן, וברבות הימים גם אלו אשר לא זכו בתארים אך סיימו בין המקומות הראשונים. בטורנירים הראשונים של ליגת האלופות זכתה ריאל מדריד 5 שנים ברציפות, הישג שלא שוחזר מאז. בשנת 1960 גביע ליברטדורס הדרום אמריקני החל לפעול גם הוא. בעקבותיו נוסד הגביע הביניבשתי, בו התחרו הקבוצות הזוכות בשני הטורנירים האלו. הגביע הוחלף בשנת 2005 בגביע העולם לקבוצות, בו שותפו גם זוכות בשאר האליפויות היבשתיות שהוקמו בתווך.
מבנה הכדורגל כיום.
לאחר ההתפתחויות הרבות התייצבו הארגונים הרשמיים המנהלים את הכדורגל תחת התאחדות הפדרציה הבינלאומית לכדורגל, או בשמה המוכר פיפ"א, אשר מטהּ יושב כיום בציריך. הפדרציה היא הגוף הבינלאומי האחראי על הכדורגל (ומשחקי המשנה, כמו קטרגל וכדורגל חופים). לפיפ"א ארבעה נציגים בוועד המנהל של התאחדות הכדורגל הבינלאומית, ה-IFAB, לצד נציג מכל אחת מארבע ההתאחדויות הבריטיות - ואלו מהווים הגוף האחראי על קביעת חוקי המשחק.
תחת פיפ"א מנוהלות 6 קונפדרציות אזוריות המשויכות לה:
תחת ההתאחדויות האזוריות נמצאות התאחדויות לאומיות, כל אחת מנהלת את הכדורגל בתוך מדינתה. אלו מסופחות גם לפיפ"א וגם לקונפדרציה היבשתית אליה היא שייכת. לעיתים אין חפיפה מוחלטת בין הגאוגרפיה לבין חלוקת המדינות. כך, לדוגמה, על אף שישראל נמצאת ביבשת אסיה - התאחדות הכדורגל הישראלית חברה בהתאחדות האירופית, מאחר שסיבות פוליטיות הקשו על המשך חברותה בהתאחדות האסייתית, מרובת המדינות המוסלמיות.
חוקי המשחק.
בחוקת משחק הכדורגל ישנם שבעה עשר חוקים. החוקים נכתבו כך שיהיה ניתן ליישמם בכל רמות משחק הכדורגל, אף על פי שישנן התאמות מיוחדות לקבוצות כמו ילדים, מבוגרים או נשים. החוקים נכתבו במושגים כלליים, המאפשרים גמישות ביישומם לפי טבע המשחק המדובר. בנוסף לשבעה עשר החוקים, מספר החלטות של ה-IFAB ושל גופים מנהלים אחרים תרמו להסדר הכדורגל. "חוקי המשחק" מופצים על ידי פיפ"א, אך מנוהלים על ידי ה-IFAB, ולא ארגון פיפ"א עצמו.