עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ניסתה לברוח מזרחה, אך חזרה לקרקוב, בה המשיכו חברי התנועה את פעילותם החינוכית והתרבותית באופן חשאי. מספר פעמים הצליחה לסייע לבני משפחתה למצוא מקומות מסתור בכפרים סמוכים, והעבירה ציוד ומצרכים נדרשים לקרקוב. מראה החיצוני, שלא היה יהודי במובהק, סייע לה בכך. שינוי הזהות לא היה לה קל: "אני נוסעת כפולנייה וכאילו "זורקת מעצמי" את זהותי היהודית, את העול הקולקטיבי של עמי". בהמשך, הצטרפה לפלוגה של המחתרת בוורשה, ובמרץ 1941, עם הקמת הגטו בקרקוב, יצאה לגטו ורשה, כשהיא מצוידת בתעודה מזויפת. שם התחדשה פעילותו של קן תנועת עקיבא, שחבר לתנועות נוער חלוציות אחרות.
תנאי החיים בגטו היו קשים. 25 חברי תנועה חלקו דירה אחת. רובם עסקו בעבודה חינוכית. תפקידן של הנשים היה לעבוד במשק בית. עם סיום יום העבודה ולאחר שעות העוצר, נהגו ללמוד בקבוצות, לשיר יחד, ובערבי שישי לקיים קבלת שבת. היא ניהלה את הבית והייתה אחראית על הטיפול בחולי הטיפוס, ויצרה לשם כך קשר עם גורמים חיצוניים כדי להשיג סיוע רפואי. לאחר מותו של דניאל לוסיק, רכז הקבוצה, קיבלה על עצמה את ההנהגה במקומו. עם הגירוש הגדול בגטו ורשה ביולי 1942, השתתפה, כנציגת תנועת עקיבא בישיבת מרכז 'החלוץ', בה הוחלט להקים את הארגון היהודי הלוחם (אי"ל) ועל פעילות ליצירת מודעות בגטו לנעשה במחנה ההשמדה טרבלינקה. במסגרת פעילות זו השתתפה בהפצת כרוזים, וזאת כנגד דעת רבים שחששו שהתקוממות תמיט אסון על יושבי הגטו.
שלוש קשריות בעלות חזות ארית, הלה שיפר, מניה מינצ'אלס והנקה בלס, הופקדו על הקשר בין מחתרת גטו ורשה ומחתרת גטו קרקוב. נסיעותיה בין שתי הערים כללו משימות ליווי של צעירים שיצאו ליערות להילחם, העברת כספים ותעודות מזויפות והברחת כלי נשק ותחמושת על גופה. משימות אלו נחשבו כמסוכנות, שכן היה עליה להשתמש בתעודות מזויפות ולהתמודד עם ביקורת ובדיקות של הגרמנים.
בתחילת ינואר 1943, במהלך משימת קישור מחוץ לגטו ורשה, נעצרה ונערך בה חיפוש בו הצליחה להשמיד ראיות ליהדותה, ולהיפטר מהכסף שהיה עליה להעביר. היא ברחה מבית המעצר, ובמרדף נפצעה ברגלה והוחזרה לגטו. שבוע לאחר פרוץ המרד נשלחה לבונקר הפיקוד ברחוב מילא 18. ב-8 במאי 1943 שלח אותה מפקד הארגון היהודי הלוחם, מרדכי אנילביץ, לצד הארי, במשימת קישור לסגנו יצחק צוקרמן בניסיון להקים קשר עם המחתרות הפולניות להשגת נשק לטובת המרד. לבסוף, קבוצה של תריסר לוחמים והיא בתוכם יצאו מהגטו דרך תעלות הביוב ונפלו למארב של המשטרה הפולנית. התנהל מרדף ובמהלכו הצליחה לברוח ולהעביר את המסר ליצחק צוקרמן.
ב-11 במאי קיבלה עם חבריה את הידיעה על נפילתו של הבונקר במילא 18 ועל מות המורדים שם; ואז להרגשתה: "פתאום איבדו החיים כל טעם: לשם מה להמשיך להילחם? צעירים כה רבים נספו, מיליוני יהודים נרצחים בדרכים שונות, מורעלים בגז. המוות הוא המוצא הטוב והקל ביותר. שיבוא כבר המוות!".
ממקום המסתור בצד הארי מצאה מחסה במבנה בית חרושת לצלולויד, יחד עם לוחמים נוספים, בהם טוסיה אלטמן. בסוף מאי 1943 עברה למקום מחבוא בפרבר של ורשה עם חברותיה שרה בידרמן ושושנה לנגר. באחד הימים יצאה שושנה לנגר מהדירה, ונורתה. ב-13 ביולי 1943 נתפסה שיפר, וגורשה יחד עם שרה בידרמן למחנה ברגן-בלזן בגרמניה. גם שם הצטרפה להתארגנות התנועה החלוצית לפעילות במחנה.
עלייה לארץ ישראל.
אחרי המלחמה שהתה במחנות עקורים אחדים בגרמניה, ואחר כך הגיעה למחנה פליטים בבלגיה בו ארגנה קבוצה של צעירים עולים במסגרת עלייה ב'. היא הגיעה לישראל בראש השנה בשנת 1945 והתיישבה בקיבוץ בית יהושע, בו חיו פעילי תנועת עקיבא. לימים סיפרה:
בבית יהושע הכירה את אריה רופאייזן (אחיו של האח דניאל) והם נישאו. בשנת 1949 עזבו את בית יהושע והיו מראשוני המושב בוסתן הגליל שם נולדו להם שלושה בנים.
בשנת 1961 זומנה להעיד במשפטו של אדולף אייכמן בירושלים על פעולות התנועה במהלך המלחמה ועל תפקידה כקשרית. עדותה עוררה רושם רב, ובמאמר שכתבה שולמית אלוני בעקבות עדותה ציינה את התרשמותה מגבורתה, כי המשיכה את פועלה מתוך הכרה עמוקה לכך שהיא חלק מכלל שחייב להילחם על קיומו. לאורך השנים סיפרה את סיפורם של לוחמי מרד גטו ורשה ופעילות חברי תנועת עקיבא, העידה, הרצתה ויצאה למסעות לפולין.
בשנת 1990 ראה אור ספרה האוטוביוגרפי "פרידה ממילא 18: סיפורה של קשרית".
בשנת 2003 נמנתה עם ששת מדליקי המשואות בטקס הממלכתי ביד ושם.
בשנת 2007 הדליקה משואה במכון משואה בתל יצחק.
נפטרה בערב יום השואה ה'תשע"ז ב-23 באפריל 2017.
מוניקה פוטר
מוניקה פוטר (באנגלית: Monica Potter; נולדה ב-30 ביוני 1971) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בשל תפקידיה בסרטים "קון אייר", "פאץ' אדמס", "שעת העכביש" ו"המסור". על תפקידה כקריסטינה ברוורמן בסדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה" הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית משנה.
ביוגרפיה.
פוטר נולדה בשם מוניקה גרג ברוקו ב-30 ביוני 1971, בקליבלנד, אוהיו, לננסי ופול ברוקו. אמה הייתה מזכירה בבית חולים, ואביה המציא את השעווה הראשונה לרכבים שחסינה בפני להבות. לפוטר יש שלוש אחיות (קרי, ג'סיקה ובריג'יט). סבה וסבתה מצד אמה היו מהגרים אירים, והיא גדלה וחונכה כקתולית. כילדה, פוטר רצה להיות נזירה. אביה של פוטר נפטר בשנת 2002 ממחלת לב וכלי דם.
במהלך ילדותה למדה באקדמיית וילה אנג'לה, וסיימה את בית הספר התיכון אוקלידס. פוטר רצתה להיות שחקנית מאז ילדותה. היא החלה לשחק בלהקת תיאטרון אזורית בקליבלנד כשהייתה בבית הספר היסודי. בגיל 12, החלה לעבוד בחנות פרחים, ומאוחר יותר בשנות העשרה שלה עבדה בחנות סנדוויצ'ים ועסקה בדוגמנות עבור מודעות בעיתונים ובמגזינים ובפרסומות מקומיות. לאחר שהופיעה במספר פרסומות בשיקגו, עברה פוטר ללוס אנג'לס ב-1994.
קריירה.
פוטר עשתה את הופעת הבכורה שלה על המסך ב-1994, באופרת הסבון של CBS "צעירים חסרי מנוח" בתור שרון ניומן, אולם לאחר פרק אחד היא פוטרה והוחלפה על ידי שחקנית אחרת. בשנת 1995 היא הופיעה בקליפ של הזמר הקאנטרי אלן ג'קסון לשיר "Tall, Tall Trees".
מאוחר יותר היא הופיעה במספר סרטים עלילתיים, כולל הקומדיה "מבחן תחת אש" משנת 1996 בכיכובו של אדם סנדלר, ובסרט הפעולה "קון אייר" משנת 1997, שם גילמה את טרישה פו, אשתו של דמותו של ניקולס קייג'.
בשנת 1998 כיכבה לצד רובין ויליאמס בסרט "פאץ' אדמס". בהמשך השנה, היא גילמה את מארי מרקס בסרט הדרמה הביוגרפי "ללא גבולות", בתפקיד מושא אהבתו של האתלט סטיב פריפונטיין, אותו גילם בילי קרודופ, וכן הופיעה בקומדיה הבריטית "מרתה, פרנק, דניאל ולורנס", ובנוסף גילמה את קייט בסרט הדרמה "A Cool, Dry Place" לצד וינס ווהן.
בשנת 2001 היו לה שני תפקידים מרכזיים, שיחקה יחד עם פרדי פרינז ג'וניור בסרט "בלשית בסטייל", ובמותחן "שעת העכביש" לצד מורגן פרימן, המבוסס על רב המכר של הסופר האמריקאי ג'יימס פטרסון.
בשנת 2004, פוטר שיחקה בתפקיד אליסון גורדון בסרט האימה "המסור". מאוחר יותר עבדה פוטר בטלוויזיה. מאוחר יותר באותה שנה, היא לוהקה לצוות השחקנים הראשי של סדרת הדרמה המשפטית "בוסטון ליגל" ברשת ABC, אך עזבה במהלך העונה השנייה.
בשנת 2009, החלה פוטר לשחק בין התפקידים הראשיים בסדרה "Trust Me" של רשת הטלוויזיה TNT, אך זו בוטלה לאחר העונה הראשונה עקב רייטינג נמוך. עוד ב-2009, היה לה תפקיד ראשי בגרסה המחודשת למותחן האימה ל"הבית האחרון משמאל" שביים וס קרייבן.
בשנים 2010–2015 פוטר שיחקה את התפקיד של קריסטינה ברוורמן בכל ששת העונות של סדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה" ברשת NBC, וזכתה לשבחי הביקורות על הופעתה בסדרה. בשנת 2013, היא זכתה בפרסי בחירת מבקרי הטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה לשנת 2013 על תפקידה בסדרה.
בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הדרמה "חוכמת ההמונים" ברשת CBS, לצידם של ג'רמי פיבן ונטליה טנה, על פי תסריט של הסופרים הישראלים דרור משעני ושירה חדד. בנובמבר 2017 בוטלה הסדרה לאחר עונה אחת בשל רייטינג נמוך.
בשנים 2019–2021 ביצעה מספר הופעות אורח בתור כריסטינה לוקין בסדרת הדרמה המשפטית "גוליית" בשירות הזרמת המדיה פריים וידאו.
חיים אישיים.
פוטר הייתה נשואה לטום פוטר מ-1990 עד 1998; יחד יש להם שני בנים, דניאל וליאם.
בשנת 2005, פוטר נישאה לדניאל כריסטופר אליסון, מנתח אורתופדי, יחד יש להם ילדה אחת, מולי, שנולד ב-2005. במרץ 2015, בעלה של פוטר הצטרף למילואים של הצי האמריקאי כרופא, בדרגת לוטננט קומנדר. בפברואר 2018 הגישו בני הזוג בקשה לגירושין.
ז'אן-ז'אק גולדמן
ז'אן-ז'אק גולדמן (בצרפתית: Jean-Jacques Goldman; 11 באוקטובר 1951, פריז, צרפת) הוא זמר ופזמונאי יהודי צרפתי, זוכה פרס גראמי. גולדמן נחשב לאחד מגדולי הזמרים בצרפת ומ-2003, לנודע בסוגת הפופ רוק הצרפתי לאחר ג'וני האלידיי.
קורות חיים.
גולדמן נולד בפריז לאלטר גולדמן שהיה חבר לגיון הכבוד, יהודי שהיגר לצרפת מפולין לאחר מלחמת העולם הראשונה ובמהלך מלחמת העולם השנייה לחם בשורות תנועת ההתנגדות הצרפתית. בילדותו למד מוזיקה קלאסית ונגינה בחליל ופסנתר ובהמשך עבר לנגן בסוגת הרוק המתקדם. ב-1975 היה חבר בלהקת הרוק המתקדם "Taï Phong" אשר הוציאה לאור 3 אלבומים.
ב-1981 חתם בחברת אפיק רקורדס ובמסגרתה הוציא לאור 5 אלבומים.
ב-1986 זכה בתואר האמן הבולט בצרפת וב-1997 זכה בפרס גראמי לאלבום הטוב ביותר, על האלבום "Falling into You" של הזמרת סלין דיון, בו השתתף ככותב ומפיק.