טכניקה אדריכלית זו זמן קצר לפני אירועים אלה כבר הוחלה ביצירת ההרכב של קשת הניצחון של האדמירליות. רוסי הזמין בדיוק את אותם הפסלים (שיצרו ס. ג. פימנוב, ו-ו. א. דמוט מלינובסקי) בביצוע הפרויקט הזה. בעזרת אדונים אלה רצה האדריכל להשיג אקספרסיביות, כשהוא משלים את בהירות האדריכלות עם האלגנטיות של הקומפוזיציה הפיסולית.
היא מורכבת משלוש קשתות מחוברות זו לזו, מעוטרות בתבליטי בסיס וממסגרות את הכניסה לכיכר מנבסקי פרוספקט (קטע זה נקרא לוגובוי או רחוב מלאיה מיליונאיה, לפני ההצטלבות מרחוב מורסקאיה).
הקומפוזיציה מגיעה לידי ביטוי המקסימלי כאשר היא נראית מהכיכר. מגובה של 36 מ ', בראש הבניין, הנראה לעין מרחוק, נראית מרכבה מובלת על ידי שישה סוסים ושני לוחמים לבושים בשריון רומאי וחמושים בחניתות. בעגלה ניצבת ניקה מכונפת, המניחה את כף היד השמאלית על הכיכר. ביד ימין של האלה נמצא זר דפנה. הקומפוזיציה הפיסולית חושפת את מהות האנדרטה, סמל לתהילה צבאית. מוטיב זה ממשיך בכל מרכיבי הקשת: הקישוטים שעל קירות הקשת עשויים גביעים צבאיים וזרים, שנערמים בכניסה לקשת מכיוון ככר הארמון. העוברים בסך כאילו מתקבלים בברכה על ידי דמויות אלת התהילה, טסות במהירות בגרעין ומושיעות זרי דפנה וענפי כף יד. גמר הקומפוזיציה, בכיכר, במפלס הנדבך השני של חלונות המטה, מוחתם בדמויות הזקיפים בשריון עתיק המושיטים זרי דפנה לעבר הנכנסים לכיכר.
קשת הניצחון של בניין המטה הכללי נחנכה ב-24 באוקטובר 1828.
מפרץ מלוויל (גרינלנד)
מפרץ מלוויל (באנגלית: Melville Bay; בדנית: Melville Bugt ; בגרינלנדית: Qimusseriarsuaq) הוא מפרץ גדול מול חופי צפון-מערב גרינלנד.
גאוגרפיה.
המפרץ ממוקם צפונית לארכיפלג אופרנאביק, ונפתח לכיוון דרום-מערבה לתוך מפרץ באפין.
אורכו של המפרץ 300 קילומטרים, רוחבו - 100 קילומטרים, ועומקו 1,000 מטרים מתחת לפני הים. שטחו של המפרץ 10,500 קמ"ר.
מפרץ מלוויל מתוחם על ידי כף יורק שמצפון-מזרח למפרץ, וראש וילקוקס שמדרום למפרץ. מספר איים בארכיפלג אופרנאביק מצויים בשטח המפרץ (ובהם: האי קיאטאסואק, האי קולורסוארק, האי סאארליה והאי סאקארלסואק).
אף שמפרץ מלוויל, על פי רוב, אינו מכוסה כולו קרח בין אמצע אוגוסט לסוף ספטמבר; הניווט במפרץ מסוכן בשל מספר הקרחונים הרב המצוי בו כל ימות השנה.
היסטוריה.
במאה ה-19 היה מפרץ מלוויל מקום חשוב לציי ציידי לווייתנים.
בשנת 1977 הוכרז המפרץ, ששטחו 10,500 קמ"ר, כשמורת טבע.
מקור השם.
שמו הגרינלנדי של המפרץ - "קימסרסאראראסוק" משמעו: "מקום מזחלות הכלבים הגדול".
המפרץ נקרא על שמו של רוברט דונדס, ויסקונט מלוויל השני, שהיה הלורד הראשון של האדמירליות בין השנים 1812–1827.
לקריאה נוספת.
• David Boertmann, Nicholas Per Huff eldt, SEABIRD COLONIES IN THE MELVILLE BAY NORTHWEST GREENLAND, Scientific Report from DCE – Danish Centre for Environment and Energy 2013
• Altenbernd, T., Jokat, W., Damm, V., Heyde, I. and Schreckenberger, B. (2013): The crustal structure of Melville Bay, northern Baffin Bay, 3P Arctic, Stavanger, Norway, 15 October 2013 - 18 October 2013 .
• Altenbernd, T., Jokat, W., Heyde, I. and Damm, V. (2014): A crustal model for northern Melville Bay, Baffin Bay, Journal of Geophysical Research-Solid Earth, 119 (119), pp. 8610-8632 . doi: 10.1002/2014JB011559
• NATIONAL GEOSPATIAL-INTELLIGENCE AGENCY, Sailing Directions for West Coast of Greenland, Volumes 16-968, P 325
עין חתול אדמדם
עין חתול אפור
עין חתול חברבר
מפרץ מלוויל
אנדריי לייטרסדורף
אנדרי (בונדי) לייטרסדורף (2 באוקטובר 1905 – 16 באוגוסט 1970) היה אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה.
לייטרסדורף נולד בברטיסלאבה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (בירת סלובקיה של ימינו), ואת לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר הריאלי בפראג. את הכשרתו כאדריכל וכמהנדס רכש באוניברסיטה הטכנית הגרמנית בפראג. לאחר מכן המשיך ועבד כאדריכל בחברת הבנייה Vereinigte Bau AG בברטיסלאבה. ב-1930 פתח משרד עצמאי, ובמסגרת זו תכנן בעיקר בתי מגורים.
בשנת 1936 נשא את לאדולפינה (פיני) לייטרסדורף שהייתה בהמשך לאחת ממעצבות האופנה הבולטות בישראל. לאחר לידת בנם תומאס (טומי) (לימים אדריכל בפני עצמו) והפלישה של גרמניה הנאצית לצ'כיה, היגרה המשפחה ב-1939 לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. הוא הצטרף למחלקת התכנון של הצבא הבריטי.
אמו, עדה, ואחיו, אויגן, גורשו בשנת 1942 למחנה ההשמדה מיידנק, שם נספו.
בסביבות 1945 הצטרף כשכיר למשרדו של האדריכל זאב רכטר שם הכיר את האדריכל איליה בלזיצמן, עמו הקים ב-1946 שותפות במשרד אדריכלים מצליח. בשנת 1948 נישא בשנית לרגינה (גינה) לבית רפפורט. לשניים נולדו שני בנים - גיורא וערן.
המשרד התמחה בתכנון מבנים עבור הסתדרות העובדים להם תכננו שורה ארוכה של מבני משרדים, בריאות, שירותים, חינוך, מסחר ותרבות בערים רבות בישראל כמו פתח תקווה, תל אביב, ראשון לציון, רעננה, הרצליה, רמלה וכפר סבא. חוץ מאלה תכננו עבור גופים ממשלתיים ורשויות מבני חינוך, זיכרון, בריאות, תרבות ומגורים, כשהבולטים בהם אלה בתי "יד לבנים" שתכננו בפתח תקווה (הראשון שהוקם בארץ), רמת גן וגדרה ובית התרבות "יד למגינים" בקיבוץ רמת הכובש, וכן בית חולים בית רבקה בפתח תקווה ומבנים שונים בבית חולים תל השומר. משרדם גם תכנן מבני תעשייה כשהבולט בהם הוא מפעל סוגת בקריית גת. לאורך השנים התמחו גם בתכנון מבני אקדמיה. עבור התנועה הקיבוצית תכננו בשלבים במהלך שנות ה-50 וה-60 את קמפוס מכללת אורנים ובהמשך תכננו את "בניין שרת" המשמש את בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב. בסך הכל תכנן המשרד כ-500 עבודות.
אנדריי לייטרסדורף נפטר מדום לב בגיל 65.
בשנת 2020, ובמלאת יובל שנים לפטירתו, הקימה המשפחה אתר אינטרנט המוקדש ליצירתו.
אנה ואן דר ברחן
אנה ואן דר ברחן (באנגלית: Anna van der Breggen; נולדה ב-18 באפריל 1990, בזוולה, הולנד) היא רוכבת אופני כביש הולנדית לשעבר. האלופה האולימפית (ריו 2016) ומדליסטית הארד באותה אולימפיאדה בנגד השעון. אלופת העולם (אינסברוק 2018, אימולה 2020), וסגנית אלופת העולם (הרוגייט 2019, ריצ'מונד 2015). בנגד השעון היא אלופת העולם (אימולה 2020), סגנית וסגנית אלופת העולם (הרוגייט 2019, אינסברוק 2018, ברגן 2017, ריצ'מונד 2015).
קריירה.
תחילת הדרך (2012–2013).
ב-2012, הצטרפה ואן דר ברחן לקבוצת סנרג'רס ליידיס.
היא סיימה במקום ה-8 ברונדה ון פלנדרן לנשים, וסיימה במקום ה-11 במרוץ החד יומי, האלה - בויזינגן. במרוץ הלה פלש וואלון, הגיע כ55 שניות לאחר המנצחת, אווילין סטיבנס.
היא סיימה במקום ה-5 באליפות הולנד בנגד שעון, 1:36 אחרי אלן ואן דייק המנצחת. באליפות הולנד במקצה הכביש, סיימה במקום ה-9. היא התחרתה בג'ירו רוסה, וסיימה במקום ה-22 הכללי והחמישי בדירוג הצעירות. ההישג הטוב ביותר שלה היה מקומה ה-11 בקטעים 9 ו6. לאחר מכן, התחרתה ואן דר ברחן בטור דה ברטיין. ואן דר ברחן נתנה במרוץ הזה תצוגת תכלית, כאשר ניצחה 3 קטעים מתוך 4 אפשריים, ביניהם קטע נגד שעון. היא ניצחה את הדירוג הכללי, דירוג המאיצות ודירוג הרוכבות הצעירות.
בטור דה למוסייה, ניצחה את הקטע השני שהיה נגד שעון קבוצתי, וסיימה במקום ה-5 הכללי. באליפות העולם שהתרחשה במדינתה, הולנד, סיימה 5 את מקצה הכביש. ובמקצה נגד השעון הגיעה במקום ה-11.
את 2013 התחילה ואן דר ברחן במקום ה-8 במרוץ האומלופ הט ניוסבלה והמקום ה-6 בלה סאמין. היא הגיעה במקום ה-15 במרוץ האומלופ ון הט הגלאנד, ו-11 במרוץ הרונדה ון דרנט. לאחר מכן, הגיעה במקום 7 במרוץ הרונדה ון פלנדרן. היא סיימה את עונת הקלאסיקות עם מקום 4 בלה פלש וואלון.
היא סיימה 5 בפסטיבל לוקסמבורגיוס. ורביעית במרוץ החד יומי, בוולס רנטל היל.
ואן דר ברחן נבחרה שוב לג'ירו רוסה, הישגה הטוב ביותר במרוץ היה המקום ה-6 בקטע ה-4, ובסופו של דבר סיימה במקום ה-18 הכללי. היא השתתפה במרוץ הטורינגה - רונדפארט, וסיימה 4 כללית. במרוץ הקטעים, טרופי ד'אור, סיימה במקום ה-2. באליפות העולם, במקצה נגד השעון הקבוצתי, הגיעה קבוצתה במקום ה-9 הכללי. ובמקצה הכביש הגיעה במקום ה-4, 33 שניות אחרי מריאנה ווס המנצחת.
ראבובאנק ליב (2014–2016).
קבוצה סנרג'רס נסגרה, ובשל כך, הצטרפה ואן דר ברחן לקבוצת ראבובאנק. היא סיימה במקום ה-6 ברונדה ון פלנדרן, אך בסוף אפריל, רשמה ניצחון גדול כאשר ניצחה את מרוץ הדווארס דור דה ווסטהוק, לאחר שברחה לקבוצה המרכזית וניצחה בפער של 12 שניות ממנה. ואן דר ברחן ניצח את מרוץ הפסטיבל לוקסמבורגיוס, וסיימה 7 במרוץ הבוולס רנטל ו4 במרוץ הדוראנגו - דוראנגו. באליפות הולנד בנגד שעון, סיימה במקום ה-5. אך במקצה הכביש סיימה רק במקום ה-42. היא השתתפה בפעם השלישית ברצף בג'ירו רוסה וסיימה במקום ה-3 הכללי, כשמריאנה ווס מנצחת. היא ניצחה את הטור של נורווגיה ואת הקטע הראשון במרוץ. בטור של בלגיה, ניצחה את הקטע הרביעי והאחרון, ואת דרוג מלך ההר, וסיימה 2 כללית.
2015 (ניצחון בג'ירו רוסה).
את 2015 פתחה עם ניצחון באומלופ הט ניוסבלד.