בחלקו ממוקם הרחוב על גשר מעל נתיבי איילון, ועל כן עד ראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 הוא נקרא "רחוב הגשר" (אמנם בראשית שנות השישים, טרם הוקמו נתיבי איילון, אך הגשר היה קיים, וחיבר בין שתי גדותיו של ואדי מוסררה (נחל איילון).
ברחוב ממוקמים בית נצבא, הסינרמה, בית מגורי העיתונאים וגן לנדס.
הרחוב קרוי על שמו של האלוף יצחק שדה, מפקד הפלמ"ח, שהיה גם איש חינוך בעל השפעה רבה על הנוער.
שד' ירושלים.
שדרות ירושלים הן אחד הרחובות הראשיים של יפו. הן הוקמו ב-1915 על ידי המושל העות'מאני של יפו, אשר התקנא בשדרות רוטשילד שהקימו היהודים בתל אביב, ונקראו תחילה על שם אחמד ג'מאל פאשה. בזמן השלטון הבריטי שונה שמן לשדרות המלך ג'ורג' החמישי, ועם איחוד תל אביב ויפו שונה שמן לשדרות ירושלים. בטרם האיחוד, כבר היה בתל אביב רחוב בשם שדרות ירושלים ושמו הוחלף לשדרות הר ציון.
השדרות היו קיימות זמן רב לפני איחוד הערים תל אביב ויפו, אך כיום מבנה השדרה דומה יותר למבנה השדרות של מרכז תל אביב, עם עיצוב המדגיש את שיוכה ליפו על ידי שימוש באלמנטים אדריכליים המאפיינים את המקום. בתחילת השדרה הוקם בשנת 1924 מבנה טרנספורמציה שתוכנן בידי האדריכל ריכארד קאופמן ונהרס בשנת 2010 כדי לפנות מקום להולכי רגל.
מצדן הדרומי נמשכות השדרות בשדרות העצמאות בבת ים ומצדן הצפוני – לרחוב קויפמן.
ברחוב זה מצויים מבנים היסטוריים רבים כגון:
בנוסף שכנו בשדרה כמה אולמות קולנוע:
ירמיהו.
רחוב מסחרי בצפון העיר, בסמוך לשפך הירקון ומתחם נמל תל אביב. במהלך שנות ה-70 נפתחו ברחוב שהיה אזור מגורים, מעל 60 מסעדות, למרות מחאות תושבי הרחוב שבקשו למנוע את הפיכת הרחוב למתחם בילוי. עד אוקטובר 2007 פעל ברחוב קולנוע פאר, מן השרידים האחרונים של בתי קולנוע בתל אביב הישנה. ברחוב ירמיהו פועלים בתי קפה, מסעדות ומועדונים והוא מקובל כאתר בילויים. בקצה הרחוב תחנת השכרה לסירות משוטים ופדלים בנחל הירקון, הפועלת עשרות בשנים באותו מקום, וסמוך אליו מתחילה טיילת קרשים, המובילה עד לנמל תל אביב, המתפתח בשנים האחרונות כמרכז בילוי הומה ומצליח.
סביב הרחוב ובניצב לו עוד מספר רחובות הקרויים על שם נביאים.
לבנון.
רחוב ראשי בשכונת רמת אביב. בעבר נקרא הרחוב רחוב האוניברסיטה על שם אוניברסיטת תל אביב השוכנת לצדו, ובשנת 1986 הוחלף שמו לאחר מותו של ראש העיר השישי של תל אביב, חיים לבנון, אשר יזם את הקמת האוניברסיטה בשנות ה-50 של המאה ה-20.
צדו הדרומי-מזרחי של הרחוב מאוכלס רובו במוסדות ציבוריים: מוזיאון ארץ ישראל, תזמורת צה"ל, מוזיאון הפלמ"ח, בית הספר להנדסאים, מכון התקנים הישראלי ואוניברסיטת תל אביב כולל כיכר אנטין.
לה גוארדיה.
רחוב לה גוארדיה הוא הרחוב הראשי של שכונת יד אליהו, והוא חוצה אותה לכל אורכה, ממזרח למערב. הרחוב נמשך מפארק וולפסון ותיכון עירוני ט' במזרח עד מחלף לה גוארדיה ומנהרת לה גוארדיה, המחברת את הרחוב לרחוב הרכבת, במערב.
הרחוב קרוי על שם פיורלו לה גוארדיה, ראש עיריית ניו יורק בין השנים 1934–1945. יש המבטאים את שם הרחוב והמחלף בטעות "לה גארדיה" (שנים רבות הופיע תעתיק שגוי זה על שלטי הרחוב).
לאורך הרחוב נמצאים בעיקר בנייני המגורים של שכונת יד אליהו – שיכונים בגובה 3–4 קומות. מחלף לה גוארדיה שבקצהו המערבי של הרחוב מחבר את רחוב לה גוארדיה עם נתיבי איילון.
בחודש מרץ 2017 אישרה ועדת התכנון המקומית בתל אביב תוכנית להפיכת חלק מהרחוב למתחם בילויים.
לוינסקי.
רחוב לוינסקי הוא רחוב מסחרי ראשי בדרום תל אביב הקרוי על שמו של הסופר הציוני מרוסיה, אלחנן ליב לוינסקי. הרחוב הוא רחובה הראשי של שכונת נווה שאנן והמשכו בשכונת פלורנטין. הרחוב מתחיל ברחוב אילת (חלק מדרך יפו-פתח תקווה-שכם) ומסתיים בקצה דרך ההגנה שבסמוך לתחנת הרכבת תל אביב ההגנה.
הרחוב הוקם בשנות ה-20 במסגרת תוכנית המתאר של שכונת נווה שאנן שביצע האדריכל יוסף טישלר.
ליליינבלום.
מראשוני הרחובות בעיר אשר הוקם במסגרת "אחוזת בית". תחילתו ברחוב פינס בשכונת נווה צדק, והוא נמשך מזרחה עד רחוב אלנבי.
בהמשכו של הרחוב נמצאים משרדי הנהלות של בנקים, כחלק ממתחם הבנקאות של לב תל אביב. ברחוב נמצאים משרדי הנהלה של מספר בנקים כמו כן גם סניפו הראשי של בנק ישראל בתל אביב. בתקופה שבה נאסרה על תושבי ישראל החזקה של מטבע זר היה הרחוב מרכז פעילותם של חלפני כספים, שהחליפו כספים באופן בלתי חוקי אך גלוי.
אתרים נוספים ברחוב:
מזא"ה.
רחוב מגורים ברובו, צר ובעל אופי שקט ושכונתי. עם זאת, הוא אוצר מספר פניני אדריכלות ידועות. ברחוב מספר רב של בניינים היסטוריים משנות ה-20 וה-30 המייצגים את תל אביב בצעירותה. חלק מן הבניינים הם בסגנון האקלקטי וחלקם בסגנון הבינלאומי. רבים מהם עברו שיפוץ בעשור האחרון והרחוב אף הפך, יחד עם שדרות רוטשילד ועוד מספר קטעי רחובות נוספים בסביבה, לאטרקציה תיירותית עבור שוחרי אדריכלות. טרם בניית בתי הרחוב, היה במקום כרם גפנים ומחנה שקלט עולים חדשים בתקופה זו.
אתרים חשובים לאורך הרחוב:
מרמורק.
רחוב קטן וקצר אך בעל חשיבות גדולה בשלד מרכז העיר; המשכו של רחוב קרליבך ממזרח ושדרות בן ציון במערב וקושר בין רחוב אבן גבירול ויהודה הלוי עם כיכר הבימה ושדרות רוטשילד. הרחוב הוא גם גבול בין שני הרבעים המרכזיים של תל אביב, 3 ו-5.
הרחוב שופץ במהלך 7–2006 ובמסגרת השיפוץ הורחבה המדרכה על חשבון שטחים פתוחים פרטיים של בתי מגורים ובכך התאפשרה סלילת שביל אופניים היוצר רצף שבילים בין השדרות לבין רחוב אבן גבירול. חלקו המערבי של הרחוב ממשיך לעבור שיפוץ יחד עם חידוש מתחם הבימה.
הרחוב גם צר, הוא כולל נתיב נסיעה אחד בכל כיוון, אך למרות זאת הנסיעה מזרחה מוגבלת בשעות היום לתחבורה ציבורית בלבד.
משה סנה.
דרך משה סנה היא ציר האורך המרכזי בצפון-מזרח תל אביב. היא מהווה חלק מכביש 482, וכן את המשכם הישיר של רחוב בן-גוריון ההרצלייני ורחוב סוקולוב ברמת השרון מצפון, ושל רחוב מבצע קדש בגבול רמת גן-בני ברק מדרום.
הכביש נסלל במהלך שנות ה-30, כדי לקצר את הדרך מרמת השרון והרצליה לתל אביב, והוא נחנך באוקטובר 1941 בשם "דרך הרצליה". עד אז, נאלצו תושביהן של מושבות אלה לנסוע דרך רמתיים ופתח תקווה, וסלילת הכביש קיצרה את הדרך מ-35 ק"מ ל-12 ק"מ בלבד. בסוף שנות ה-80 של המאה העשרים שונה שמה של דרך הרצליה. חלקה הצפוני, מרחוב דבורה הנביאה ועד רמת השרון, נקרא על שם משה סנה ואילו חלקה הדרומי, מרחוב דבורה הנביאה ועד קצה תחום שיפוטה של תל אביב נקרא על שם פנחס רוזן, שר המשפטים הראשון של ישראל.
נווה שאנן.
נווה שאנן הוא מדרחוב במרכזה של שכונה בעלת אותו השם. הרחוב הוא רחוב מסחרי לכל אורכו, המתחיל בפינת שדרות הר ציון ליד התחנה המרכזית הישנה ומסתיים ברחוב לוינסקי מול התחנה המרכזית החדשה של תל אביב.
הרחוב הוקם בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 כחלק משכונת פועלים שהוקמה על ידי אגודת נווה שאנן. הרחוב תוכנן כעוד אחד מהרחובות המעגליים של תוכנית "המנורה" של האדריכל יוסף טישלר. המשכו הטבעי של הרחוב, אשר נקטע על ידי מבנה התחנה המרכזית החדשה שהוקם במרכז השכונה ועל חלק משמעותי ממנה, הגיע לדרך שלמה. החל משנות ה-30 החלו בהדרגה להיכנס לשכונה עסקי תעשייה זעירים, סדנאות ובתי מלאכה אשר גרמו לשכונה, שתוכננה להיראות דומה לשכונת לב תל אביב, לאבד מצביונה השכונתי ולהפוך לאזור חצי תעשייתי הכולל בו מגוון של עסקים שאינם בהכרח משתלבים עם שכונת המגורים. דבר זה גרם להידרדרות מתמשכת של מצב הרחוב והשכונה שאף החמיר מאוד עם הקמת התחנה המרכזית. התחנה, שקטעה את קצה הרחוב, נבנתה במשך כ-30 שנה ורבים מבקרים את בנייתה כזו שהמיתה לגמרי את השכונה והפכה אותו לאזור מנותק, מנוכר ומוזנח.
בשנות ה-90 של המאה ה-20, עם פתיחת התחנה המרכזית החדשה, החלה העירייה בניסיונות לקדם את הרחוב המוזנח שהמשיך רק להדרדר. ב-6 בספטמבר 1996 נחנך המדרחוב בו הושקעו מאמצים רבים למתיחת הפנים של הרחוב. הפיכתו למדרחוב נועדה בין השאר להקל ולהנעים את דרכם של הולכי הרגל העוברים בין שתי התחנות המרכזיות ולנסות באופן זה להחיות אותו. אולם, מתחילת העשור ועד ימינו הפך מדרחוב נווה שאנן לאחד הרחובות הידועים ביותר לשמצה בעיר בשל "פעילויות השוליים" בהם בתי בושת, מועדוני פיפ שואו, בתי הימורים ופשיעה רבה סביבם.
הרחוב גם הפך למרכזה של אוכלוסיית העובדים הזרים בישראל. רבים מהם מתאכלסים בשכונה שכן היא מאפשרת דיור זול במיוחד. ברחוב וסביבו התפתחו אף חנויות רבות ומוסדות שונים הקשורים לאוכלוסייה הזרה, במיוחד אוכלוסייה מזרח אסייתית הכוללת עובדים מתאילנד, סין והפיליפינים. אנשים רבים החלו לכנות אזור זה כ"צ'יינהטאון של תל אביב" בשל אופייה האסיאתי ההולך ומתגבש של המקום.
נורדאו.
השדרה הצפונית ביותר של אזור מרכז העיר. מקשרות בין אבן גבירול ועד חוף הים. בקצה השדרה עמד מלון שרתון הישן עד שנהרס. השדרה שוקמה ושופצה אף היא יחד עם שאר השדרות בתל אביב בסוף שנות ה-90.
נחלת בנימין.
רחוב נחלת בנימין הוא מן הרחובות הוותיקים בעיר אשר החל כשכונה שקמה ב-1909 והצטרפה לתל אביב ב-1911. הרחוב נמשך מכיכר מגן-דוד בצפון (מפגש אלנבי, המלך ג'ורג', שינקין והכרמל) עד דרך שלמה בדרום.
שם הרחוב הוא סוגיה מעניינת ושנויה במחלוקת: מייסדי השכונה החליטו שאותו "בנימין" שעל שמו נקראת יהיה מי שיסייע למימון הקמתה. אם הקרן הקיימת לישראל תסייע, הרחוב יקרא של שם בנימין זאב הרצל. אם הברון בנימין אדמונד דה רוטשילד יסייע, השכונה תקרא על שמו. מכיוון שבסופו של דבר אף אחד לא סייע, נקבע כי הרחוב יקרא על שם שבט בנימין.