ניקולאי גוצה (ברומנית: Nicolae Guţă, שמו בלידה ניקולאיה לינגורארו Nicolae Linguraru, נולד ב-3 בדצמבר 1967 באנינואסה) הוא זמר-ויוצר מוזיקה רומנית צוענית עירונית, במיוחד בז'אנר הידוע בשם "מאנלה" (manele).
לרוב הוא שר ברומנית, לעיתים בשפה רומאני.
פרטים ביוגרפיים.
ניקולאיה גוצה נולד בשנת 1967 במשפחה עניה, בת 8 ילדים, של צוענים רומנים בשם לינגורארו, מן היישוב אנינואסה, בסביבות עיר כורי הפחם פטרושאן בעמק הז'יו שבדרום טרנסילבניה.
הוריו נפטרו עוד בילדותו. אמו הייתה ידועה כ"מריה מגדת העתידות" והאב עסק ברוכלות, בעיקר של סבונים שהוברחו מחו"ל.
בשנת 2004 שינה באופן רשמי את שם המשפחה מ"לינגורארו" ל"גוצה", שם הבמה שבו נודע מזה שנים רבות.
קריירה מוזיקלית.
ניקולאיה גוצה התחיל כזמר ואקורדיוניסט בסוף שנות ה-80. במשך שנה וחצי לקח שיעורי אקורדיון בבית הספר העממי לאומנויות בפטרושאן. עוד בזמן שעבד ברשות הרכבות הרומנית, ואחר כך שמונה שנים ברשות המים כרתך-שרברב, בשעות הפנאי היה שר מוזיקה אתנית עממית, כפרית ובעיקר עירונית, במיוחד של החבל באנאט ודרום-מערב טרנסילבניה. לאחר שהתפטר, החל בקריירת זמר חתונות וערבים חברתיים בעיקר במסעדות של העיר טימישוארה. אלבום הבכורה שלו הופק ב-1992. שנתיים לאחר מכן, הקליט להיט ראשון בשם "De când te iubesc pe tine" (מרומנית: "מאז שאהבתיך") ובכך סלל את דרכו בעולם המוזיקה האתנית. פרץ אף לתודעה הבינלאומית באמצעות אלבום מ-1996 שהוצא לאור בצרפת ומאז המשיך למנף את הצלחתו. אחרי שבהתחלה התמקד בסגנון המסורתי של מוזיקת הלאוטארים ואף והג'אז הצועני, ואחרי שנת 1998 אימץ בעיקר את המקצב הצועני-הבלקני המאפיין את הז'אנר "מאניה" או "מאנֶלֶה". בשנת 2004 הכתיר את עצמו כ"מלך המאנלה". שיריו בסגנון זה שילבו יסודות של מוזיקה צוענית מסורתית עם השפעות של הפופ ושל ההיפ הופ".
המוזיקה העירונית הצוענית שצברה תאוצה בזירת עולם הבידור הרומני אחרי מהפכת 1989 ברומניה ומעריצים רבים גם מחוץ לגבולות רומניה. בנסיבות אלה פרחה גם הקריירה של ניקולאיה גוצה, שהפך לזמר הדגל של הז'אנר.
לעיתים קרובות גוצה עושה שימוש בכלים אלקטרוניים כמו גיטרה חשמלית וסינתיסייזר בהתאם לטעם הקהל הצעיר.
לאורך השנים ועד היום מרבה הזמר להקליט אלבומים הכוללים מחרוזות, שירים מקומיים, שירים מקוריים וכן משתף פעולה עם אמנים אחרים מעולם הזמר הצועני לצד ראפרים ודיג'יי.
בין להיטיו, הכתובים על טקסטים פשוטים, לא מתוחכמים, ניתן למנות את: "Aş renunţa", "Am greşit şi eu", "Dacă vrei", "Doar tu", "Asta seara e petrecere", "Numai Eu Sunt Vinovat".
בשנים 2002 ו-2004 הוא הוציא אלבום משותף עם כרמן שרבן. ב-2004, יצא אלבום המכיל גרסאות דאנס ללהיטיו של גוצה הנקרא "Regele dance".
ב-2007 הוציא גוצה לאור גרסת כיסוי לשיר "lejla" של הארי מאטה הארי הבוסנית, אשר סיים במקום השלישי בפסטיבל האירוויזיון 2006, כאשר שינה את שם השיר ל-"?Cine eşti" (בתרגום: "מי את?").
חייו הפרטיים.
מגיל 16 לגוצה הייתה בת זוג בשם מריאנה, ללא רישום רשמי.
מקשר זה לניקולאיה גוצה נולדו שני בנים ושתי בנות. הוא אביה של זמרת הפופ האתנית הצוענייה ניקולטה גוצה.
גם בניו מוזיקאים: אחד הבנים, ניקו מנגן בקלרינט ובתוף "טאראבאנה", בעוד הבן השני קוסמין הוא נגן אורגן חשמלי. אחיו של האמן, כולל סמיר, איש עסקים שעשה חיל בתחום ענף הברזל, תמכו בגוצה בהתחלת הקריירה המוזיקלית.
דיסקוגרפיה.
לניקולאיה גוצה אוסף של יותר מ-50 אלבומים של שירים בסגנון צועני מודרני, אותם כתב, הלחין או ביצע.
ותרנות
ותרנות היא תכונה או התנהגות אנושית שיש בה הטבה עם האחר, לעיתים על חשבון העצמי; הוותרן מוחל על המגיע לו למען ערכים נשגבים. היפוכה של הוותרנות היא קפדנות, קנאות וצייקנות. הוותרנות קשורה גם בזולתנות; משמעויותיה הקרובות והשונות הן: סלחנות יחס רך, כניעה; וגם יד רחבה, או בזבזנות.
ותרן הוא נדיב, מעביר על מידותיו וסלחן, בניגוד לקמצן או כילי ונוטר.
שימושים ביהדות.
בעת העתיקה.
בהגות היהודית שובחה התנהגות זו באשר לאדם. בספרות האגדה נאמרו כמה דעות באשר למידת הוותרנות; במדרש במדבר רבה הומלץ לאדם לאחוז במידת הוותרנות בקרב משפחתו ובני ביתו: .
- ותרנות גונתה בהקשרים של אמונה ותפיסת פעולת האל בעולם. לעומת האמונה באל אחד המקשרת הכל לכוח עליון אחד, עבודת אלילים נוחה לקבל תפיסות שונות ולא להקפיד בהן, כך למשל נאמר בתלמוד ירושלמי: , וכן, סברו חז"ל, כי כל המייחס לאל ותרנות, פשרנות או חריגה מן האמת המוחלטת - צפוי לגורל אכזר: .
בימי הביניים.
ותרנות נחשבת למידה ראויה, אחת מטעמי מצוות שמיטה בספרות הראשונים.
רבי יצחק בן שלמה הישראלי אשר חי במצרים במפנה המאות ה-9 - ה-10, כתב בספרו ספר הגדרים, כי .
רבי יהודה מסיר לאון אשר חי באנקונה שבאיטליה במפנה המאות ה-15 - ה-16, כתב בספרו נופת צופים:
בעת החדשה.
ותרנות נדרשת ברשימת ההנהגות הראויות ליהודי שניסח רבי ישראל מסלנט; הנהגה 11 אומרת: "צדק: ותר משלך".
היוצר חיים נחמן ביאליק טען שהוותרנות היא תכונתה של ספרות האגדה והקפדנות היא תכונתה של ספרות ההלכה, ולשתיהן יש מקום ביהדות ואף מתקיימים ביניהן יחסים הדדיים:
מאז תחיית הלשון העברית משתמע המונח גם בהקשרים פוליטיים, וכן, צורף אל הביטויים "ותרנות פוליטית" או "ותרנות מדינית". המשתמשים בו מוחים על היענות או הסכמה של גופים ממלכתיים בישראל, בראש ובראשונה ממשלת ישראל לדרישות או תביעות של מדינות או גופים בינלאומיים זרים, למשל מסירת שטחים או שחרור מחבלים תמורת שבויים, אשר עלולים לדעתם לגרום נזק ישיר או עקיף לביטחון המדינה ותושביה או שהם נתפסים כפוגעים בעקרונות נערצים, כמו שלמות הארץ.
חסם ברנקין
חסם ברנקין (באנגלית: Barankin Bound), חסם תחתון על השונות של אומדים חסרי-הטיה של פרמטרים דטרמיניסטיים. זוהי הכללה של חסמי קרמר-ראו וצ'פמן-רובינס, ובהשוואה אליהם - הוא הדוק יותר. למעשה, זהו החסם התחתון ההדוק ביותר שקיים על השונות האמורה (Greatest lower bound), וחסרונו בכך שלפעמים קשה לחשב אותו.
החסם נגזר לראשונה על ידי אדוארד ברנקין (Edward William Barankin) ב-1949.
החסם.
נניח שהתפלגות המשתנה המקרי formula_1 תלויה בפרמטר הדטרמיניסטי formula_2, ומתוארת על ידי פונקציית הצפיפות formula_3. תחת תנאים רחבים, אם formula_4 הוא אומד חסר-הטיה של formula_2, כלומר formula_6 (ולכן
formula_7), אז לכל formula_8 מתקיים:
במעבר לגבול שבו המרחק המקסימלי בין ערכי h שואף לאפס, מתקבלת צורה רציפה של החסם, שנגזרה על ידי ג'ק קיפר (Jack Kiefer):
כאשר formula_11 הן פונקציות התפלגות שרירותיות, ו-formula_12 הן התוחלות של formula_13 לפי formula_11 בהתאמה.
מכיוון שהחסם מתקיים לכל בחירה של a,h (במקרה הראשון) ושל formula_15 (בשני), הוא נשאר נכון גם כשמחליפים את אגף ימין בסופרימום על כל האפשרויות.
הוכחת החסם.
נוכיח את הצורה השנייה של החסם. נסמן:
מתוך חוסר הטיה, לכל H מתקיים:
לכן, מתוך העברת אגפים ושימוש בתכונות של פונקציות פילוג:
נבחן את תוחלת המכפלה של A,B. מצד אחד (תחת תנאים רגולריים המאפשרים החלפת סדר אינטגרציה):
התוחלת הפנימית היא בדיוק H, כפי שהראינו לעיל מתוך חוסר ההטיה. לכן, נקבל:
מצד שני, לפי אי-שוויון קושי-שוורץ:
לאחר הצבת כל הגדלים באי-שוויון זה מקבלים בדיוק את החסם.
על-מנת לקבל את הגרסה של ברנקין, יש להציב:
כאשר formula_25 היא הדלתא של דיראק.
טליה פינקל
טליה פינקל (נולדה ב-5 בפברואר 1978) היא במאית ומפיקה ישראלית של סרטי תעודה, יוצרת בתחומי האומנות. כתבה ספר שירה.
קריירה קולנועית.
פינקל זכתה שלוש פעמים במלגת קרן שרת אמריקה ישראל, בציון לשבח לאומנים צעירים מטעם מועצת התרבות של מפעל הפיס, וסרטיה זכו בפרסים.
בשנת 1999 למדה קורס בצילום וידאו בבי"ס לקולנוע של האוניברסיטה הפתוחה, במהלכו ביימה הפיקה וצילמה סרט תיעודי "סבתא טובה - סבא טוב" העוסק בסביה הדתיים ובחייהם המאופיינים במעברים - מארץ לארץ מדירה לדירה החל ממלחמת העולם השנייה עם בריחתם מבסרביה (היום מולדובה) לברית המועצות לשעבר, היותם מסורבי עליה עד לעלייתם לישראל. הסרט שודר בערוץ 2 ובערוץ 8 ונתמך על ידי קרן סנונית.
ב-2002 הפיקה וביימה את סרטה התיעודי העצמאי הראשון, "התיקון", סרט תיעודי על הרבנית לאה קוק מטבריה, גדולת המחזירות בתשובה בישראל. הסרט נתמך על ידי ערוץ 8, קרן מקור וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
ב-2008 יצא סרטה "כוסות רוח לאבא", סרט מתח דוקומנטרי, שהופק עבור ערוץ 8.
ב-2011 יצא סרטה "טליה. דייט. קום" קומדיה תיעודית על דייטים באינטרנט, שהופק עבור ערוץ 8.
ב-2017 יצא סרטה "מוחמד ואנה - האומץ להציל", סרט דוקומנטרי על חסיד אומות העולם דר' מוחמד חלמי, שהופק עבור הערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית והוקרן לראשונה בערב יום השואה.
ב-2020 יצאה סדרת רשת בת 6 פרקים "חוות החופש" בהפקת כאן דיגיטל.
טליה. דייט. קום.
ב-2009 יצא לאור ספרה "טליה. דייט. קום", בהוצאת רסיס נהרה. הספר הוא תיעוד לירי של 45 דייטים שהתרחשו בין השנים 2002–2006, וחיי הרווקות הכוללים ייאוש, סקרנות, תקווה ותסכול, כפי שחוותה אותם הכותבת בחיפושיה אחר בן זוג. חוויותיה משקפות את דופק החיים העירוני - התל אביבי והאוניברסלי - של צעירים בימינו.