לפי שיטת קפן לסיווג אקלימים אקלים יבשתי הוא אקלים הנפוץ בתוככי היבשות ובחופיהם המערביים העליונים, ומכאן שמו. האקלים מתאפיין בממוצע של מעל C° 10 בחודשים החמים, וממוצע של מתחת ל־C° 3- בחודשים הקרים. האקלים מסומן על פי שיטת קפן באות D. אקלים זה קיים ב־43.8% משטחי אסיה, 54.5% מצפון אמריקה ו־44.4% מאירופה. הוא אינו קיים כלל באוסטרליה, אפריקה וכמעט ולא קיים בדרום אמריקה (למעט פסגות הרים בודדות).
האקלים נפוץ בחצי הכדור הצפוני בקווי הרוחב 40° צפון ומעלה, עד להגעתו לאזורים בהם שורר אקלים קוטבי. האקלים נדיר בחצי הכדור הדרומי, מכיוון שישנה מעט מאוד יבשה בקווי הרוחב 40°–60° דרום, כך שלמעט באזורי רמות שונות, האקלים כלל לא קיים.
גרסאות שונות.
לאקלים זה מספר רב של גרסאות שונות, כאשר המשתנה הראשון הוא האם העונה היבשה היא החורף ("w") או הקיץ ("s"), או ללא עונה יבשה ("f") - דבר המסומן באות השנייה של הסימון. האות השלישית בסימון מציינות משתנה נוסף - רמת החום של הקיץ: ממוצע הטמפרטורה בחודש החם ביותר מעל ל־C° 22 ולפחות ארבעה חודשים עם ממוצע מעל ל־C° 10 ("a"); ממוצע הטמפרטורה בחודש החם מתחת ל־C° 22 אך ארבעה חודשים או יותר עם ממוצע מעל C° 10 ("b") וקיץ בעל שלשה חודשים או פחות עם טמפרטורה ממוצעת מעל C° 10 ("c"). גרסאות קיצוניות יותר של האקלים, כאשר החורפים קרים במיוחד והקיציים קצרים וקרים מסומנים באות d.
סך הכל, אם כן, יש 12 וריאציות שונות של האקלים היבשתי, אך בצורה כוללנית יותר, ניתן לחלקן לשתי קבוצות, אקלים יבשתי לח ואקלים תת־ארקטי. האקלים היבשתי הלח מחולק אף הוא לאזורים עם קיץ חם ולאזורים עם קיץ חמים.
אקלים יבשתי לח.
"Dfa, Dwa, Dsa".
המשותף לשלוש גרסאות האקלים הללו היא העובדה שהקיץ באזורים אלו הוא חם יחסית - ממוצע הטמפרטורה בחודש החם ביותר היא מעל ל־C° 22 ולפחות ארבעה חודשים עם ממוצע מעל ל־C° 10, דבר המוצג באות השלישית בקוד הסימון - a.
כך למשל בניו יורק, שיקגו, בוסטון, קליבלנד ופיטסבורג ממוצע המעלות בחורף הוא מתחת ל־C° 3- ואין עונה יבשה. ממוצע המעלות בחודש החם ביותר הוא מעל ל־C° 22 ויש יותר מ־4 חודשים עם ממוצע מעל ל־C° 10, כולם בעלי אקלים "Dfa".
לעומת זאת, בפיונגיאנג, סיאול ובבייג'ינג יש עונה יבשה - החורף, ובקיץ יורדים מרבית הגשמים (מונסונים), אולם הקיץ חם ביותר: ממוצע המעלות בחודש החם ביותר הוא מעל ל־C° 22 ויש יותר מ־4 חודשים עם ממוצע מעל ל־C° 10, האקלים הוא "Dwa".
"Dsa" - כלומר העונה היבשה היא הקיץ, והקיץ חם במיוחד, נפוצה באזורים גבוהים הנמצאים באקלים ים-תיכוני, כך למשל בסולט לייק סיטי שביוטה ובאראכ שבמחוז מרכזי, איראן.
"Dfb, Dwb, Dsb".
המשותף לגרסאות אלו, היא העובדה שהקיץ חמים, אך לא חם במיוחד. ממוצע הטמפרטורה בחודש החם מתחת ל־C° 22 אך ארבעה חודשים או יותר עם ממוצע מעל C° 10, דבר המוצג באות השלישית בקוד הסימון - b.
הראשונה מבין השלושה, "Dfb", כאשר אין עונה יבשה כלל ומשקעים יורדים במשך השנה כולה אך בשונה מ-"Dfa" הקיץ נעים יותר. אקלים זה שורר בשטחים נרחבים יותר מהגרסה בעלת הקיץ החם (Dfa). בארצות הברית לדוגמה, אקלים זה שורר ברוב המקומות בקו רוחב 45°–50° צפון עד קו האורך 100° מערב, אך לעיתים מגיע גם לקו רוחב 54° צפון ומערבית עד למערב קנדה ודרומית עד קו רוחב 40° צפון בהרי האפלצ'ים. באירופה, אקלים זה מגיע אף צפונה יותר, לקו רוחב 61° צפון. כך למשל מרכז סקנדינביה ומרכז אירופה הם אזורים בעלי אקלים שכזה.
הגרסה הבאה בקבוצה זו, "Dwb", הולכת בעקבותיה של קודמתה ודומה ל־"Dwa" אך בשוני הבולט שהטמפרטורות בקיץ נעימות יותר. כך עונת הגשמים היא בקיץ והחורף הוא היבש. אקלים זה נמצא בצפון יפן, שם החורפים קרים אך יבשים ואילו הקיץ חמים וגשום.
הגרסה האחרונה בקבוצה זו, ה־"Dsb", היא גם בעלת השטח הקטן ביותר. הסיבות להיווצרות האקלים זהות ל־"Dsa", אך האקלים נוצר במקומות גבוהים יותר. הקיץ הוא העונה היבשה אך אינו חם במיוחד. האקלים קיים בעיקר אזורים קטנים במערב ארצות הברית, קנדה ואלסקה ומקומות נוספים אחרים (למשל סיוואס בטורקיה).
אקלים תת-ארקטי.
"Dfc, Dwc, Dsc, Dfd, Dwd, Dsd".
קבוצה זו, כוללת גרסאות שונות של אקלים יבשתי בהם הקיץ קצר וקר יחסית או כמעט ובלתי מורגש. גרסאות אלו לעיתים נכללות יחד ונקראות אקלים תת-ארקטי, על גבול האקלים הקוטבי, אך לא נכללים בו בשל כמות המשקעים הגבוהה יחסית וחודשי הקיץ החמים. בין הערים ניתן למנות: מורמנסק ברוסיה, ילונייף בטריטוריות הצפון-מערביות של קנדה ופיירבנקס באלסקה (כולן "Dfc"); הומר באלסקה ("Dsc") ומחוז מואה בחיילונגג'יאנג שבסין ("Dwc"). הערים ורחויאנסק ("Dfd") ואוימיאקון ("Dwd") הפכו לסמל למגורים למרות מזג אוויר קר וקשה במשך מרבית חודשי השנה.
קליפטון (סנט וינסנט והגרנדינים)
קליפטון (באנגלית: Clifton) היא עיירה השוכנת על חופו הדרום-מערבי של האי יוניון שבקבוצת איי הגרנדינים שבסנט וינסנט והגרנדינים.
פקודת הפרשנות
תסמונת נפריטית
תסמונת נפריטית (Nephritic syndrome) היא הפרעה כלייתית לא ספציפית, שכוללת אוסף של תסמינים הקשורים שמקורם בהפרעות בגלומרולוס. בתסמונת זו נפגעים הגלומרולוס מה שמביא לכך שחלבונים ותאי דם אדומים חודרים אל השתן (מצבים שנקראים פרוטאינוריה והמטוריה בהתאמה), למרות שבמצב תקין הם אינם אמורים כלל להופיע שם. בבדיקת השתן ימצאו תאים אדומים, גלילים אדומים, וכן פרוטאינוריה קלה. בשונה מתסמונת נפריטית, תסמונת נפרוטית מאופיינת בחלבונים בשתן בלבד המופיעים ברמות גבוהות יותר מאשר בתסמונת הנפריטית. כמו בתסמונת נפרוטית, בתסמונת נפריטית תיתכן היפואלבומניה בעקבות מעבר אלבומין מהדם אל השתן.
המטוריה יכולה להיגרם על ידי דימום במקומות שונים בדרכי השתן. אולם, במידה ומופיעים גלילים אדומים, סביר יותר להניח שמקור הדימום הוא בנפרון ושמדובר בתסמונת נפריטית.
התסמונת אינה מחלה כשלעצמה אלא מכלול של סימפטומים. לפיכך, הטיפול בתסמונת תלוי בגורמים להופעתם של אותם סימפטומים והוא יכלול בדרך כלל מעכבי ACE ואנטיביוטיקה וכן איזון רמות אשלגן בשל נטייה להיפרקלמיה.
כיום החלוקה לתסמונת הנפרוטית והתסמונת הנפריטית מפנה את מקומה להבנה כי לרוב אין חלוקה מדויקת בין השתיים וכי רוב החולים יציגו הסתמנויות שישלבו בין התסמינים של שתי התסמונות.
סימנים וסימפטומים.
לפעמים תתפתח גם אי ספיקת כליות שתכלול:
גורמים.
התסמונת הנפריטית מופיעה בדרך כלל על רקע תגובה דלקתית התוקפת את הכליה. תגובה דלקתית זו נוצרת כתוצאה מזיהום או בעקבות מחלות דלקתיות, מחלות אוטואימוניות וכן מחלות תורשתיות. התגובה החיסונית גורמת לקישור נוגדנים לחלבונים בגלומרולוס או לשקיעה של קומפלקסים אימונים, דבר שגורם להרס כלי הדם הקטנים ולפגיעה כלייתית שמתבטאת בתסמונת נפריטית.
Take a Bow (שיר של ריהאנה)
Take a Bow (בעברית: קוד קידה) הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה מהמהדורה המחודשת של אלבומה השלישי, Good Girl Gone Bad. השיר נכתב והופק על ידי סטארגייט וני-יו. השיר יצא כסינגל הראשון מהמהדורה המחודשת, וכסינגל החמישי בכללי מהאלבום. השיר הוא שיר R&amp;B שמכיל השפעות של דאנס-פופ. השיר זכה לביקורות מעורבות כאשר חלק מהמבקרים שיבחו את המילים של השיא וכהיותו "בלדה חזקה" וחלקם טענו כי ההפקה של סטארגייט אינה מקורית.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ובכך הפר לשיר השלישי של ריהאנה לעשות זאת. בנוסף הוא הגיע למקום הראשון במצעד שירי ה-R&amp;B וההיפ-הופ ובמצעד שירי הפופ של בילבורד ונכון להיום הוא הגיע למעמד פלטינה מרובעת במדינה. בנוסף הוא הגיע למקום הראשון גם בקנדה, דנמרק, אירלנד, סלובקיה ובריטניה והגיע לחמישייה הפותחת במדינות כמו אוסטרליה, ניו זילנד ונורווגיה. הקליפ של השיר בוים על ידי אנתוני מנדלר אשר ביים בעבר קליפים נוספים של ריהאנה. בקליפ נראית ריהאנה כמישהי שעוזבת את בן זוגה לאחר שהיא מגלה שהוא בגד בה. על מנת לקדם את השיר ריהאנה ביצעה אותו ב-"AOL Music Sessions" וגם בכל ארבעת סיבובי ההופעות בין לאומיים הראשונים שלה.
רקע והרכב מוזיקלי.
השיר נכתב והופק על ידי סטארגייט וני-יו. השיר נחשף לראשונה ב-14 במרץ 2008 בתוכנית הרדיו KIIS-FM On Air עם ראיין סיקרסט. השיר יצא כסינגל החמישי מהמהדורה המחודשת של האלבום והיה זמין לרכישה באמצעי התקשורת ודרך אתר האינטרנט של דאף ג'אם. במאי של אותה השנה השיר גם הפך לזמין ב-iTunes. השיר נכתב במפתח E בקצב של 82 פעימות לדקה. טווח קולה של ריהאנה בשיר משתרע מהתווים הנמוכים (E3) לתווים הגבוהים (C♯5). מבחינה מוזיקלית השיר שיר R&amp;B שמשלב גם אלמנטים של דאנס-פופ. מבחינה לירית השיר מתאר בחורה אשר נפרדת מבן זוגה לשעבר לאחר שבגד בה.
ביקורות.