בעקבות הטבח הנוראי בתושבי העיר החפים מפשע טיריון מבין כי ואריז צדק והוא מאבד את אמונו בדיאנריז. טיריון מתעמת עם דאינריז ומתפטר מתפקידו כימינה והיא בתגובה אוסרת אותו לקראת הוצאה להורג. ג'ון מבקר את טיריון ובשיחה עמוקה מלב אל לב טיריון משכנע אותו שדאינריז איבדה שליטה ומתכוונת לטבוח באש את כל מי שעומד בדרכה. ג'ון עוזב כשהוא בוכה. לאחר מכן, ג'ון עולה אל חדר המלכות במבצר האדום החרב ומוצא את דאינריז נוגעת בכס הברזל. הוא מתעמת איתה ודורש ממנה לגלות רחמים כלפי תושבי וסטרוז, אך דאינריז - אפופה בלהט משיחי - דוחה את בקשתו ומכריזה על רצונה "לשחרר את כל האנשים" כפי שעשתה במעלה מלך. הם מתנשקים וג'ון דוקר אותה למוות בפגיון. אחרי מותה מגיע דרוגון, הדרקון שלה, מתיך באש את כס הברזל ולוקח את גופתה. לאחר מכן מגיע תולע אפור וחיילי "הבלתי-טמאים" ואוסר את ג'ון. תולע אפור מוביל את טיריון למשפט בפני אצילי וסטרוז (בהם סאנסה סטארק, בראן סטארק, סאמוול טארלי, יארה גרייג'וי, בריאן מטארת' וגנדרי באראתיאון) שהיו בעלי בריתה של דאינריז, ודורש עונש מוות לג'ון ולטיריון. טיריון מגן על עצמו ואומר לתולע אפור שהעניין אינו בסמכותו אלא בסמכות מלך שבעת הממלכות, ותולע אפור מסכים וקורא למועצת האצילים לבחור מלך חדש. המועצה לא מצליחה לבחור מועמד, סאמוול מציע שהעם יבחר את מלכו ונדחה על ידי המועצה. תולע אפור מתחיל לאבד את הסבלנות וטיריון, בנאום מרגש, משכנע את המועצה לבחור בבראן סטארק - "בראן השבור" - למלך החדש. המועצה מסכימה ונשבעת לו אמונים, מלבד סאנסה סטארק שמכריזה על עצמאות הצפון, דבר שבראן מקבל. תולע אפור מקבל את בראן כמלכו ומלך וסטרוז ובראן מורה על שחרורו של טיריון וממנה אותו לימינו. עם זאת, הבלתי-טמאים עדיין דורשים את ראשו של ג'ון שלג, אך טיריון ובראן בסוף מגיעים לפשרה שג'ון יוגלה אל משמר הלילה, ולא יורשה להיות בעל אדמות, לשאת אשה או ללדת ילדים.
הערכה ופרסים.
טיריון לאניסטר מגולם על ידי השחקן פיטר דינקלג' בסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" של רשת HBO המבוססת על סדרת הספרים "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין. על תפקידו בסדרה, זכה דינקלג' בשני פרסי אמי (ב-2011 וב-2015) בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה, וכן בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה.
אהבה ומלחמה
אהבה ומלחמה (באנגלית Love and Death; מילולית: "אהבה ומוות") הוא סרט קומי של וודי אלן. הסרט הוא מבט סאטירי על הספרות הרוסית ומככבים בו אלן ודיאן קיטון המגלמים את דמויותיהם של בוריס וסוניה החיים בתקופת כיבוש נפוליאון ומתווכחים רבות בעניינים פילוסופיים. אלן החשיב את הסרט למצחיק ביותר שעשה באותו זמן.
עלילה.
כשנפוליאון (ג'יימס טולקן) פולש לאוסטריה במהלך המלחמות הנפוליאוניות, בוריס גרושנקו (וודי אלן), טיפוס פחדן ופציפיסט, נאלץ להתגייס לצבא הרוסי. בוריס המתוסכל אשר שמע כי בת דודתו מדרגה שנייה סוניה (דיאן קיטון) נישאת לסוחר הרינג, הופך לגיבור מלחמה. הוא שב לביתו ונושא את סוניה האלמנה הטרייה לאישה. סוניה אשר אמנם הייתה בעלת קשר עמוק עם בוריס, לא רוצה להתחתן עמו, אך היא מבטיחה לעשות זאת כדי לשמחו לפני שיצעד אל מותו בקרב כפי שהיא מאמינה, לאחר שבוריס שכב עם רוזנת ידועה אשר הייתה בת זוגו של אישיות ידועה. להפתעתה ואכזבתה של סוניה, בוריס חוזר בחיים. סוניה מתחתנת עם בוריס ובהדרגתיות, נישואיהם נראים שמחים, אך שגרת חייהם נקטעת כאשר צרפת פולשת לרוסיה. בוריס רוצה לברוח, אך אשתו משכנעת אותו להתנקש בחיי נפוליאון. לאחר ויכוחים פילוסופיים, מסכים בוריס להצטרף לסוניה. ניסיון ההתנקשות מסתיים בכישלון כשלבסוף סוניה בורחת ממעצר ובוריס נתפס ומוצא להורג, על אף שבלילה שלפני הוצאתו להורג, נראה מלאך אשר אמר לו כי יזכה לחיות.
הפקה.
אלן צילם את הסרט מחוץ לארצות הברית, בצרפת ובהונגריה, שם נאלץ להתמודד עם מזג אוויר שאליו לא היה רגיל, עם הרעלת מזון ועם פגיעות פיזיות. בנוסף, התקשה אלן עם הצוות בו רבים לא הסתדרו אחד עם השני וכן גם עם אלן. בעקבות חוויה זו, אלן נשבע כי לעולם לא יצלם שוב סרט מחוץ לארצות הברית. למרות זאת, מאז 1996 עם הסרט "כולם אומרים אני אוהב אותך", אלן צילם כמה מסרטיו מחוץ לארצות הברית.
סגנון.
הסרט מייצג מבחינה אמנותית, מעבר בין "ישנוני" לבין "הרומן שלי עם אנני". אלן בסרט זה מאזכר את ההומור של האחים מרקס, בוב הופ וצ'ארלי צ'אפלין כמחווה.
הדיאלוגים וההתרחשויות הם פרודיות על רומנים רוסיים, בייחוד אלה של טולסטוי ודוסטויבסקי כמו האחים קרמזוב, החטא ועונשו, המהמר, האידיוט ומלחמה ושלום. הדיאלוגים בין בוריס לאביו מורכבים משמות של ספריו של דוסטויבסקי.
השימוש במוזיקה של המלחין הנודע סרגיי פרוקופייב מוסיף לאווירה "הרוסית" של הסרט. יצירתו של פרוקופייב "טרויקה" מתוך לייטננט קיז'ה מושמעת בפתיחת ובסוף הסרט ובקטעים מסוימים באמצעו. בסצנת הקרב מושמע קטע מתוך היצירה אלכסנדר נבסקי אשר נכתבה לסרטו של סרגיי אייזנשטיין בעל אותו השם. לצלילי המארש של פרוקופייב מאהבה לשלושה תפוזים, בוריס צועד אל מותו.
חלק מן ההומור בסרט ישיר וחלק מן הבדיחות הן אזכורים מתוך ספרות קלאסית ומן הקולנוע האירופאי. לדוגמה, הסצנה האחרונה עם קיטון הנה אזכור לסרטו של אינגמר ברגמן, "פרסונה". אזכורים ופרודיות לסרטים אחרים הם גם לגבי אוניית הקרב פוטיומקין של אייזנשטיין וכן סרטו הידוע של ברגמן, החותם השביעי אשר מאוזכר פעמים רבות כשהידועה בהן היא בשיא הסרט.
ביקורות.
הסרט הכניס למעלה מ-20 מיליון דולר בצפון אמריקה, מה שהפך אותו לסרט ה-18 אשר גרף סכום גדול ב-1975.
ב-Rotten Tomatoes, 18 מבקרים ומתוכם שלושה מן המבקרים ה"ידועים" באתר אמרו כי הסרט הוא"רענן" והעניקו לו ציון ממוצע של 8.1/10.
בספטמבר 2008, בסקר של "אמפייר", נבחר הסרט במקום ה-301 ברשימת 500 הסרטים הגדולים בכל הזמנים. באוקטובר 2013, בחרו קוראי עיתון "הגרדיאן" בסרט זה כשביעי הטוב ביותר של אלן.
בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-1975, זכה הסרט בפרס הדוב הכסוף.
רוג'ר איברט העניק לסרט שלושה וחצי כוכבים ובאומרו על הסרט:
אוליבר מלאקאר
אוליבר מלאקאר (נולד ב-1 ביולי 1935) הוא מנחה טלוויזיה קרואטי.
ביוגרפיה.
מלאקאר גדל באוסייק מגיל עשר וב-1954 החל ללמוד צרפתית ואיטלקית באוניברסיטת זאגרב.
ב-1957 הוא החל לעבוד כשדר ברדיו הקרואטי הלאומי, ב-1965 החל לעבוד בטלוויזיה והנחה את השעשועון הראשון בטלוויזיה היוגוסלבית.
ב-1990 הנחה את האירוויזיון ומ-1993 ועד 2002 הגיש את הגרסה הקרואטית של גלגל המזל, הוא הנחה מספר פעמים גם את קדם האירוויזיון הקרואטי ומ-1986 ועד 1989 שימש כפרשן של האירוויזיון בשפה הקרואטית.
הרינג במעיל פרווה
דזירה נוסבוש
דזירה נוסבוש (בצרפתית: Désirée Nosbusch; נולדה ב-1965) היא מנחת טלוויזיה ושחקנית לוקסמבורגית.
ביוגרפיה.
נוסבוש נולדה בלוקסמבורג לאב לוקסמבורגי ואם איטלקייה. בגיל שתים-עשרה השתתפה לראשונה בתוכנית רדיו ובהמשך, החלה לשחק בטלוויזיה. לצד לוקסמבורגית דוברת נוסבוש גם גרמנית, אנגלית, צרפתית, איטלקית וספרדית.
מ-1981 ועד 1984 נוסבוש למדה ב-"HB Studio", בית ספר לאומנויות הבמה בניו יורק ובין מוריה שם, ניתן למנות ויליאם היקי. ב-1998 החלה ללמוד לימודי הפקה וקולנוע באוניברסיטת דרום קליפורניה. בשנת 2003 סיימה נוסבוש את לימודיה בבימוי והפקת סרטים באוניברסיטת UCLA.
נוסבוש שיחקה במספר רב של סרטי קולנוע ובין היתר, בסרטם של האחים טביאני "Good Morning Babylon".
בשנת 2011 הקימה את חברת ההפקות דיל, ובשנת 2012 הופיעה בהמבורג בתיאטרון סנט פאולי ובברלין בתיאטרון am Kurfürstendamm.
בשנת 2018 היא הופיעה בסדרה "Bad Banks", שעבורה הוענק לה פרס Grimme בשנת 2019.
בשנת 2021 שיחקה בסרט הגרמני "וידויי ההרפתקן פליכס קרול"; עיבוד לרומן באותו שם מאת הסופר הגרמני תומאס מאן.
עיסוקים נוספים.
היא הנחתה את אירוויזיון 1984 ואת טקס פרס האקדמיה האירופית לקולנוע הראשון ב-1988.
ב-1984 הקליטה דואט ביחד עם הזמר פאלקו.
חיים אישיים.
היא נשואה בשלישית ולה שני ילדים מבעלה הראשון, הבמאי האוסטרי הראלד קלוזר.
פרדיגמת הקבוצה המינימלית
פרדיגמת הקבוצה המינימלית היא מערך ניסוי המשמש בפסיכולוגיה חברתית לחקירת התנאים המינימליים להיווצרות אפליה בין קבוצתית. על פי מערך זה, המשתתפים מחולקים לקבוצות בהתבסס על קריטריון שרירותי ולכאורה חסר משמעות, ולאחר מכן בוחנים כיצד חברי הקבוצה נוטים להתנהג כלפי חברי הקבוצה השנייה. ניסויים בגישה זו גילו שאפילו אבחנות שרירותיות וחסרות משמעות בין הקבוצות כגון העדפות לציורים מסוימים, יכולות לגרום למשתתפים להעדיף את הקבוצה שלהם על פני הקבוצה השנייה, אפילו כאשר זה בא על חשבון רווח לקבוצה שלהם. הסיבה לכך היא העובדה שהזהות החברתית היא מרכיב חשוב בדימוי העצמי שלנו, ושיפור ושימור זהות חברתית חיובית היא מוטיבציה מרכזית עבורנו. לשם כך, אנו יוצרים לעצמנו יתרון על פני קבוצת החוץ. זה מאפשר לנו לחוש שקבוצתנו עדיפה ותורם להעלאת הדימוי העצמי. יש גם רצון להבחין בין הקבוצות והאפליה מסייעת להשיג זאת.
אופן השימוש.