המשחק השלישי בסדרה, Guitar Hero III: Legends of Rock, יצא ב-28 באוקטובר 2007 למספר קונסולות רב אף יותר - לפלייסטיישן 3, ל-Wii ולמחשב האישי בנוסף לקונסולות הישנות. מצב המשחק החדש היה "מצב קרב" (באנגלית: Battle Mode) בו שני שחקנים מתחרים אחד בשני עד אשר אחד מהם נכשל. השחקנים ממריצים את כישלון יריביהם על ידי שימוש במכשולים, שמקשים על ניגון השיר באופן רציף. במצב הקריירה השחקן "נלחם" בשתי דמויות המבוססות על נגני גיטרה אמיתיים: סלאש וטום מורלו ונגד שחקן לא מציאותי: לו (Lou) השטן. שני אומנים אלו חיברו יצירות ייחודיות לקרב עם דמויותיהם. שירים מפורסמים שנכללים במשחק הם "Bulls on parade" של רייג' אגיינסט דה מאשין, "Wellcome to the jungle " של Guns N' Roses ו-"Raining Blood" של סלייר.
המשחק הרביעי בסדרה, Guitar Hero: World Tour, יצא ב-26 באוקטובר 2008 והוא כולל, בנוסף לגיטרה, גם מערכת תופים ומיקרופון. למשחק זה נוספה האפשרות להקים להקה וליצור שירים חדשים. במשחק הופיע מגוון רחב יותר של מוזיקאים אמיתיים, כגון אוזי אוסבורן, טד נוג'נט, ג'ימי הנדריקס, סטינג וטרוויס בארקר.
המשחק החמישי בסדרה, Guitar Hero 5, יצא ב-1 בספטמבר 2009. בדומה למשחק הקודם בסדרה, Guitar Hero 5 בתומך ביצירת להקה של עד ארבעה שחקנים, ומגוון השירים בו רחב אף יותר מקודמו - הוא כולל 85 שירים מ-83 מוזיקאים שונים. בין הדמויות שהוצגו במשחק ניתן למנות את ג'וני קאש, קרלוס סנטנה וקורט קוביין.
המשחק האחרון בסדרה היה Guitar Hero wariors of rock ויצא בשנת 2010, תומך גם הוא ביצירת להקה של עד ארבעה שחקנים, במשחק זה הוחלף מצב ה-Carrer במצב "Quest". אשר בו ההתקדמות במשחק מזכה אותך בדמויות ובגיטרות שלהן. במצב זה אפשר לשחק על עזרים כדוגמת: הכפלת נקודות, הכפלת הזמן של ה"סטאר פאוור" (שגם הוא מכפיל את הנקודות), פריטה אוטומטית ושיגוע הקהל. כאשר מקבלים את הדמות הראשית אשר מכונה ה"דמיגוד" אפשר לשחק עם כל העזרים. במשחק הזה אין דמויות אמיתיות אבל במקום זה יש דמויות "לוחמות".
גרסאות ספין-אוף.
בין המשחק השני לשלישי יצא משחק בשם "Guitar Hero: Encore Rocks The 80's" שכלל שירים משנות ה-80. המשחק עצמו זהה ל-Guitar Hero II. בשנת 2008 יצא Guitar Hero: Aerosmith. המשחק התמקד בלהקת אירוסמית', ורוב השירים במשחק היו של הלהקה. לצד שיריה הוכנסו גם שירים שהשפיעו על התפתחות הלהקה. ב-29 במרץ 2009 יצא בארצות הברית ובאירופה משחק ספין-אוף נוסף שמתמקד בלהקת מטאליקה: Guitar Hero: Metallica, שהיה דומה במבנהו למשחק הרביעי בסדרה וכלל מערכת תופים ומיקרופון.
ביוני 2009 יצא המשחק Guitar Hero: Smash Hits, שכלל 48 שירים שהוצגו כבר בסדרת המשחקים, אך בניגוד למשחקים הקודמים, בוססו הגרסאות שבמשחק הזה על ההקלטות המקוריות של השירים. במשחק נכללה האפשרות לנגן על הגיטרה בלבד.
משחק ממוקד-להקה נוסף יצא בדצמבר 2009, שמתמקד בלהקת ואן היילן - Guitar Hero: Van Halen.
Hunky Dory
Hunky Dory הוא אלבום של המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי משנת 1971. זהו אלבומו הראשון של בואי בחברת תקליטי RCA, אשר ליוותה את בואי במהלך העשור של שנות ה-70. האלבום כולל כמה מלהיטיו הגדולים ביותר של בואי ובראשם הלהיט: "".
הפקת האלבום.
עם החלפתו של נגן הבס טוני ויסקונטי בטרבור בולדר, הפך ההרכב שליווה באלבום את בואי, להרכב שימשיך ללות אותו בתקופת "זיגי סטארדאסט". לאלבום ניכתבו שירים המהווים מעין מחוות אישיות של בואי לגיבוריו, ובהם אנדי וורהול ובוב דילן ולהקת מחתרת הקטיפה.
הצלחתו האלבום והשפעתו.
הוצאת האלבום לוותה בהוצאת סינגל לשיר Changes. האלבום זכה להצלחה יחסית עם יציאתו, אך רק לאחר הצלחת אלבומו הבא של בואי Ziggy Stardust, שנה לאחר מכן, זכה האלבום להתעניינות מחודשת והוביל לעלייה חדה במכירותיו, והגיע למקום ה-3 בבריטניה. ההצלחה המפתיעה, הובילה להוצאתו לאור של סינגל נוסף מהאלבום לשיר ?Life on Mars- שהגיע אף הוא למקום ה-3. בשנת 1990 יצאה מהדורה חדשה לאלבום על גבי תקליטור, ובה 4 רצועות בונוס שהוקלטו בשנת 1971.
בשנת 1988 נערך בקרב קוראי מגזין המוזיקה הבריטי Q, דירוג האלבומים הגדולים של כל הזמנים, ובהם הגיע Hunky Dory למקום 43. בשנת 2000 נערך דירוג נוסף במגזין, והאלבום הגיע למקום ה-16 בקרב 100 האלבומים הבריטים הגדולים של כל הזמנים. בדירוג של ערוץ הטלוויזיה VH1 בשנת 2000 הגיע האלבום למקום 47, וטיים מגזין הגיע בשנת 2006 לאחד ממאה האלבומים הגדולים של כל הזמנים.
בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-88 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים המחודשת.
סגנונות ונושאים.
הביוגרף המוזיקלי דייוויד בקלי אמר על Hunky Dory: "יש לאלבום כמעט מעמד של קל להאזנה ורגישות מוזיקלית המקובלת הפחיתו מהעובדה שלאלבום הזה יש את התבנית לקריירה העתידית של בואי". הרצועה הראשונה "Changes"', התמקדה באופי הכפייתי של המצאה אמנותית ("Strange fascination, fascinating me/Changes are taking the pace I'm going through") ומרחיק אותו מהמיינסטרים של הרוק ("Look out, you rock 'n' rollers"). עם זאת, בואי לקח גם זמן כדי להוקיר להשפעות שלו עם "Song for Bob Dylan", "Andy Warhol" ו-"Queen Bitch".
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה]]
[[קטגוריה:אלבומי דייוויד בואי]]
[[קטגוריה:אלבומים באנגלית]]
[[קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס]]
גיולה ברייר
גיולה ברייר (בהונגרית: Gyula Breyer; 30 באפריל 1893 - 9 בנובמבר 1921), היה שחמטאי יהודי-הונגרי.
ברייר היה ממובילי הגישה ההיפרמודרנית בתאוריית השחמט, והעדיף לשלוט על מרכז הלוח באמצעות כלים שמוקמו באגפים.
ברייר נולד בבודפשט, ובשנת 1912 ניצח באליפות הונגריה. הייתה לו תוצאה חיובית מול מקס אויבה שהפך לימים לאלוף העולם בשחמט, בין היתר ניצח את אויובה בווינה, בשנת 1921.
ברייר ידוע כמפתח גמביט ברייר (1. ה-4 ה-5 2. ו-4 ה:ו-4 3. מה-ו-3), הסתעפות של גמביט המלך. בפתיחה ספרדית סגורה ישנה הסתעפות הקרויה על שמו, שבה השחור מנתב את הפרש מאגף המלכה ל-ד-7 לקבלת גמישות נוספת. הסתעפות זו הפכה לאופנתית בשנות ה-60 של המאה ה-20 והייתה חביבה על אלוף העולם בוריס ספסקי.
ברייר מת בברטיסלאבה מהתקף לב. הוא נקבר בברטיסלאבה ועצמותיו הועברו בשנת 1987 לבודפשט.
קן סקוט
קן סקוט (באנגלית: Ken Scott; נולד ב-20 באפריל 1947) הוא מפיק מוזיקלי וטכנאי אולפן.
ביוגרפיה.
סקוט, יליד לונדון, החל את דרכו המקצועית בגיל 16 בעת שעבד בספריית ההקלטות של אולפני EMI. בתוך פרק זמן קצר, הפך סקוט לטכנאי הקלטות אולפן. במהלך עבודה זו, עבד עם להקות ומוסקאים מובילים בעולם המוזיקה ובהם פינק פלויד, ההוליס ועוד.
לאחר שעבר לעבוד באולפני טרדינט, זכה להערכה רבה שהובילה לקבלת פרסים ומועמדויות בתחום ההפקה המוזיקלית. לבד מזאת, השתתף בהקלטות שהובילו למכירת מיליוני אלבומים של המוזיקאים: אלטון ג'ון, ג'ורג' האריסון, הארי נילסון ועוד. כמו כן החל להפיק אלבומים לדייוויד בואי, קנזס, דוראן דוראן ועוד.
Earthling
Earthling (בן כדור הארץ) הוא אלבום של המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי שיצא בשנת 1997. אלבום זה, נחשב לחזרתו של בואי להיותו מוזיקאי ניסיוני.
האלבום לא זכה אומנם להצלחה מסחרית גדולה, אך הביקורות שיבחו את היצירה השלימה וכך גם הצליח להוציא את הלהיט שהפיק סולן להקת ניין אינץ' ניילז טרנט רזנור "I'm Afraid of Americans" (השיר עוסק בחוויה של בואי מטיול באי ג'אווה, עת ניתקל שם בסניף של רשת מקדונלד'ס). האלבום מתאפיין בעירוב סגנונות, והגיע במצעדים הבריטים למקום ה-6 ולמקום 39 בארצות הברית.
התעניינותו של בואי באותה העת ביצירת מיקסים שונים לשיריו הגיעה לשיאה ושירי האלבום זכו למספר רב מאוד של גרסאות שונות שהופיעו בסינגלים שליוו את הוצאת האלבום. השיר "Telling Lies" קיבל 3 גריסאות שונות - אותן ניתן היה להוריד באתר האינטרנט של בואי, ובכך היה למעשה הסינגל הראשון של מוזיקאי מפורסם ברשת האינטרנט.
"Little Wonder" היה הלהיט הגדול ביותר שיצא מהאלבום, והגיע למקום ה-14 במצעדים הבריטים. לבימוי הקליפים שליוו את הסינגלים, הוזמנו במאי קליפים בעלי אופי אמנותי חריג.
שירי האלבום.
כל שירי האלבום ניכתבו על ידי בואי (שגם עיצב את עטיפת האלבום) בשיתוף מארק פלאטי וריבס גברלס, למעט השירים Seven Years in Tibet ו-Dead Man Walking והשיר Law שניכתבו על ידי בואי וגברלס, והשירים Telling Lies שהלחן לו ניכתב על ידי בואי, I'm Afraid of Americans שהולחן על ידי בואי בשיתוף בריאן אינו.
מובילאי
ריפה
בלטינית: Ripa – "גדת נהר".
Mobileye
אלוגיה
בפסיכולוגיה, אלוגיה (יוונית: α - "ללא" ו-λόγος - "התבטאות" - חוסר היגיון או שיקול דעת) או דלות הביטוי, היא חוסר ביכולת דיבור שוטף ובסיסי, וכן בחיבור משפטים. האלוגיה מתבטאת גם בהרחבת החביון של חוליה. האלוגיה מתגלה בדרך כלל אצל לוקי סכיזופרניה. האלוגיה מקשה מאוד על הפסיכותרפיה משום שהלוקים באלוגיה מתקשים מאוד לקיים שיחה שוטפת, ותשובותיהם יהיו בדרך כלל סתומות ולעיתים אף פרדוקסליות.
סן סבא
סן סבא (באיטלקית: San Saba) היא בזיליקה ואחת הכנסיות הטיטולריות של העיר רומא בירת איטליה. הכנסייה נמצאת על גבעת האוונטין בסמוך לחומת אורליאנוס הקדומה.
היסטוריה.