אלינור מיי טומלינסון (באנגלית: Eleanor May Tomlinson; נולדה ב-19 במאי 1992) היא שחקנית קולנוע אנגלייה. התפרסמה בזכות תפקידיה בסרטים "אנגוס מתבגרת", "אמן האשליות" ו"אהבה, חתונה והכל מהתחלה".
ביוגרפיה.
טומלינסון נולדה בלונדון שבממלכה המאוחדת, למשפחה אנגלית-נוצרית. אביה ואחיה עוסקים גם הם במשחק, ואילו אמה זמרת. טומלינסון גדלה בעיירה בברלי שבמזרח יורקשייר.
התפרסמה לראשונה בשנת 2006 בסרט האמריקאי "אמן האשליות" בתפקיד הרוזנת סופי פון טצ'ן בצעירותה.
זכתה לחשיפה גדולה יותר ב-2008 בסרט קומדיית ההתבגרות "אנגוס מתבגרת" בה שיחקה בתפקיד ג'אס חברתה הטובה של המתבגרת ג'ורג'יה ניקולסון.
ב-2010 שיחקה בתפקיד זוטר בסרט האמריקאי זוכה שני פרסי האוסקר של טים ברטון "אליס בארץ הפלאות". בנוסף ב-2010, שיחקה לצידם של שון בין וסם קלאפלין, בסרט הטלוויזיה "The Lost Future", מבית Syfy.
ב-2013 שיחקה בסרט האמריקאי "ג'ק צייד הענקים" בבימויו של בריאן סינגר.
בשנים 2015–2019 כיכבה בסדרה "פולדארק". תפקיד זה זיכה אותה ואת כל קאסט השחקנים בפרס סטלייט לשנת 2017.
ב-2019 היא מככבת במיני-סדרה מבית BBC "מלחמת העולמות".
בשנים 2015–2017 הייתה בזוגיות עם הפעלולן, בן אטקינסון. טומלינסון היא בלונדינית טבעית, אך צובעת את שערה לגוון אדמוני מאז ששיחקה בסדרה "פולדארק".
ב-2020 שיחקה בסרט הקומי "אהבה, חתונה והכל מהתחלה" מבית נטפליקס.
אבי-יונה בואנו
אָבִי-יוֹנָה (בַּמְבִּי) בּוּאֵנוֹ (נולד ב-1955) הוא מעצב תאורה ישראלי.
קורות חייו.
בואנו נולד בתל אביב וגדל בשכונת שפירא עם אמו ושני אחיו. יחסיו עם אמו היו מסויגים, אך היא זו שהנחילה בו את האהבה למוזיקה. אל תחום התאורה הגיע לאחר הצבא. הוא נהג לשבת עם חבר ששירת יחד איתו, רמי פורטיס, בקפה "פינתי", ופועלי הבמה שנהגו להגיע למקום עודדו אותו להיכנס אתם לעבודה. בואנו מיאן, אולם באחד הערבים בשנת 1976 ביקש אמרגנו של פורטיס, רפי מלול, מבואנו לסייע עם הופעה דחופה של דני ליטני, וכך הוא החל את דרכו בתפקיד איש טכני.
לאחר מספר חודשים עבד על הסאונד והתאורה במופע של מתי כספי בצוותא, מה שהוביל לעבודה עם אמנים בולטים נוספים ובהם: אריק איינשטיין, שלום חנוך, שלמה ארצי, ריטה, יהודה פוליקר, יהודית רביץ, החברים של נטשה, כוורת, רמי פורטיס וברי סחרוף.
לאחר זמן מה החל לעבוד בדיסקוטקים ובפסטיבלי רוק בתל אביב, בין היתר בקולוסיאום. בעקבות פסטיבל רוק שבו שיתף פעולה עם מוזיקאים שהגיעו מבריטניה, קיבל הזמנה מחברת התאורה שעובדת עם פינק פלויד, ולאחר מספר חודשים, בשנת 1982, עזב לחו"ל בעקבות ההצעה. בתחילת דרכו האמנותית באנגליה היה עוזר תאורן, ובמהלך שהותו שם עבד עם להקות רוק במגוון תפקידים: החל מטכנאי, מפעיל ומעצב ועד לראש צוות. בין הלהקות והזמרים איתן עבד היו: הקיור, מייק אולדפילד, דייוויד גילמור, רוג'ר ווטרס, תומפסון טווינס, הקומודורס ומיט לוף. בהמשך עבד עם זמרים מסוגות שונות כדוגמת ג'אז ודאנס, בהם סטיבי וונדר, נינה סימון ומיילס דייוויס.
עם שובו לישראל החל לעבוד עם אמנים ולהקות בולטים, בואנו עיצב עבור כל תיאטראות הרפרטואר בישראל: הקאמרי, הבימה, תיאטרון באר שבע, התיאטרון העירוני חיפה ותיאטרון בית לסין.
בואנו משמש מעצב הבית של אנסמבל עיתים של רנה ירושלמי ועיצב את התאורה עבור "רומיאו ויוליה", "וויצק", "ויאמר וילך", "ויסעו ויחנו", "חלום ליל קיץ", "שלוש אחיות", "מיתוס", "הדיבוק", "הרצל" ויצירות נוספות. בנוסף עיצב תאורה עבור יצירות המחול של להקת בת שבע וליווה את יצירותיהם של אוהד נהרין, ענבל פינטו ואבשלום פולק ושרון אייל . בחו"ל עיצב עבור להקת אלווין איילי, בלט האופרה של פריז והפקות אופרה בטוקיו, ניס, ליון, ברצלונה, מדריד, בילבאו, קופנהגן וקלן. בישראל לקח חלק מרכזי בהפקות הענק של "אאידה" ו"נבוקו" למרגלות ה"מצדה" של האופרה הישראלית החדשה, וכן ב"מאדאם באטרפליי", "טורנדוט", "טוסקה", "דון ג'ובאני", "אלפא ואומגה" ויצירות נוספות.
משנת 1995 משמש מעצב התאורה הקבוע של תיאטרון גשר ועיצב את התאורה למספר רב של הצגות בתיאטרון.
בתיאטרון הקאמרי עיצב בשנת 2018 את תאורת המחזה "אותלו" ובשנת 2019 את תאורת המחזה "הנכד".
בתיאטרון הבימה עיצב בשנת 2022 את תאורת המחזה "הרטיטי את ליבי".
בואנו עיצב תאורה ותפאורה עבור תחרות האירוויזיון ותוכניות שונות נוספות.
בואנו חי עם בת זוגו בתל אביב, ולהם שני ילדים: בן ומאיה.
פרסים.
בואנו זכה 11 פעמים בפרס עיצוב התאורה בפרס התיאטרון הישראלי: ב-1995–1996, ב-1998–2004 (ברציפות), ב-2008 ב-2010 וב-2014. בנוסף, זכה בפרס יאיר שפירא על פיתוח שפה ייחודית לעולם המחול. בשנת 1996 זכה לציון לשבח בפרס משה הלוי לאמנות הבימה עבור "הטכנולוגיות המשוכללות והמודרניות של התאורה הממוחשבת, שהביא לתיאטרון הישראלי, בעיצוב תאורת במה". כן זכה בפרס על הישגים יוצאי דופן על מיזם מרכז המבקרים בכותל בשנת 2008 מידי ארגון Thea של דיסני.
אבי יונה בואנו
יריד הספרים של פרנקפורט
יריד הספרים של פרנקפורט (גרמנית: Frankfurter Buchmesse) הוא יריד הספרים הגדול בעולם (בהתבסס על מספר חברות ההוצאה לאור המיוצגות בו), המתקיים מדי שנה בעיר הגרמנית פרנקפורט במהלך חודש אוקטובר. יריד הספרים נחשב ליריד החשוב ביותר בעולם עבור עסקאות בינלאומיות ומסחר. שלושת הימים הראשונים (מתוך חמישה) מוגבלים בלעדית למסחר ורק לאחר מכן נפתח היריד לציבור הרחב.
ליריד חשיבות ומסורת המתפרשת על פני למעלה מ-500 שנים: זמן לא רב לאחר שיוהאן גוטנברג חולל את מהפכת הדפוס בעיר מיינץ השכנה לפרנקפורט, נערך היריד הראשון בידי מוכרי ספרים.
נציגי הוצאה לאור וחברות מולטימדיה מכל רחבי הגלובוס מגיעים ליריד הספרים של פרנקפורט כדי לשאת ולתת על זכויות פרסום ותמלוגים. היריד מאורגן על ידי חברת בת של "המו"לים הגרמנים והתאחדות מוכרי הספרים" (German Publishers and Booksellers Association). במשך חמשת ימי היריד פוקדים אותו 7,000 נציגים מכ-100 מדינות שונות ולמעלה מ-286,000 מבקרים.
ביריד מוענק פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית.
פטמה
פטמה (או פיטם) היא בליטה המשמשת כפתח של בלוטות חלב אצל יונקים, דרכה מעבירה האם חלב לצאצאיה.
מינוח.
מקור המילה פטמה במשנה, שבה מזוהה הפטמה כחלק שיוצא מהפרי ובולט בראשו או בתחתיתו אך אינו מהווה חלק מגוף הפרי.
מהתפקיד הביולוגי של הפטמה ביונקים לשם האכלה, הושאל המונח גם לתיאור פיטום מלאכותי כגון פיטום כפוי, הלעטה במזון רב כדי לגרום להשמנה. בארמית פירוש המונח פיטום הוא בישום, ונעשה בו שימוש בהלכות פיטום הקטורת.
ביולוגיה.
בגוף האדם.
בעומק של כל שד של אישה קיימות בלוטות המייצרות חלב אם. החלב עובר דרך תעלות המגיעות לפני השטח בצורת תפיחה בשרית הנקראת פטמה. הבלוטות המוטבעות ברקמת שומן, נוצרות בגיל ההתבגרות המינית על ידי השפעה הורמונלית מעור בלוטת החלב, ומצטמקות מעט לאחר גיל המעבר.
הפטמות מתפתחות בשלב מוקדם מאוד ברחם, וקיימות גם אצל גברים. עד השבוע השישי להיריון, העובר הוא דו-מיני, ובהמשך ממיינים כרומוזומי המין את איברי הגוף לנקביים וזכריים. אצל שני המינים, הפטמות עשירות בכלי דם ועצבים, ונוצרות עם צינורות חלב. במהלך החיים הפטמות אצל האישה הופכות תפקודיות, בעוד אצל הגבר מתנוונת היכולת לייצר חלב, אם כי הפטמות נותרות גם אצלו אזור רגיש לגירוי מיני. עם זאת, ישנן עדויות על מקרים פרטניים של גברים המסוגלים להניק. בשנת 1799, דיווח החוקר אלכסנדר פון הומבולדט על חקלאי מוונצואלה שהניק את בנו במשך מספר חודשים, לאחר מות אשתו. כיום, ניתן להפעיל יכולת זו מלאכותית, באמצעות תוסף הורמון. צ'ארלס דרווין העריך בספרו "מוצא המינים" כי אצל יונקים מוקדמים שני ההורים מסוגלים להניק, אולם לא ניתן היה להפריך או לאשש זאת. לא ידועה הסיבה מדוע נשארים הגברים עם פטמות. השאלה מוצגת גם לעיתים קרובות בהקשר אתאיסטי, כטיעון נגד בריאה מחושבת, ואף נגד סיפור גן עדן לפיו נוצרה חווה מאדם, שכן פטמות הגבר הן למעשה העתק של פטמות האישה.
בני האדם נולדים עם זוג פטמות, הממוקמות בסמוך למרכז של כל שד, ומוקפות בעור רגיש ובעל פיגמנטציה המכונה עטרה או הילה (בלועזית: Areola). בעטרה מספר רב של בלוטות ריח המגיבות בצורה חזקה מאוד לגירוי של מגע או קור, ולכן נחשבת לאזור רגיש לגירוי מיני. הרגישות החזקה של הפטמה נועדה בעיקר לאיתור קל יותר של הפטמה על ידי התינוק בזמן ההנקה, משום שהיא נזקפת בתגובה למציצה. זקפה זו דומה יותר לזקפה של זקיקי שיער מאשר לזקפה של איברי מין, ונוצרת מאותו רפלקס שגורם לעור ברווז.
פטמה זקופה עשויה להיות תגובה לגירוי של קור או מגע, הן של גברים והן של נשים. אולם היא יכולה להיווצר גם מעוררות מינית, בשני המינים, ובזמן הנקת תינוק. בשני המקרים, הזקפה נגרמת על ידי שחרור של ההורמון אוקסיטוצין, האחראי להפרשת החלב מבלוטות החלב אל צינורות החלב. כאשר רמתו בדם עולה, ניתז החלב בעוצמה אל צינורות החלב ואצל המניקה נוצרת הרגשת דגדוג ועקצוץ בעומק השד והחלב משתחרר מהשד.
כבר במהלך ההיריון גדלות על פני הפטמה הנשית גבשושיות המפרישות חומר סיכה כדי להגן על הפטמה מפצעים וסדקים בעקבות ההנקה. במחקר שפורסם בשנת 2011 טענו חוקרים כי לגבשושיות תפקיד שונה: הן מכילות בלוטות ריח המעודדות תינוקות שלא ינקו להפעיל את רפלקס המציצה ביתר יעילות. במהלך חודשי ההיריון הראשונים מקבלות הפטמות גוון כהה.
בעלי חיים.