יום ראשון של הדקלים הוא מועד קדום שמקורותיו עוד בנוסח ירושלים העתיק, ונראה שנחגג לכל המאוחר במאה התשיעית. בכנסיות רבות מצוין החג על ידי חלוקה של כפות תמרים למתפללים. לעיתים, כפות התמרים נקשרות בצורת צלב. הקושי בהשגת עלי דקל במקומות מסוימים, בתקופה זו של השנה, הוביל לשימוש בעצים חליפיים כגון ערבה. מקובל לערוך תהלוכות, בייחוד של ילדים, הנושאים כפות דקלים (או ענפי עצים אחרים) שבורכו במים קדושים ומשחזרים את כניסת ישו לירושלים בקריאות "הושע נא!" וכו', עם חמור או פסל חמור ועליו דמות ישו כסמל לחמורו של משיח. במרכז אירופה, דמות נוספת המקושרת עם יום ראשון של הדקלים היא "ארנב הדקלים", שמקורו כנראה במסורות שהולידו גם את ארנב הפסחא. הפופולריות של האחרון עקרה לגמרי כמעט את "ארנב הדקלים" ואזכורו כיום נדיר. בשנה הליטורגית הקתולית, צבעי היום הם אדום ולבן והוא מצוין גם בהקראת חלקי הבשורה הנוגעים לפסיון של ישו. בכנסייה האורתודוקסית, מוקלות חומרות הצום לקראת סוף עונתו ומותר למשל לאכול דגים החל מאותו היום.
כניסתו של ישו לירושלים.
על פי המסופר בברית החדשה, ישו לן בבית עניה (קרוב לאלעיזריה של ימינו) ושלח שני תלמידים לכפר סמוך להביא לו אתון ועַיִר שמעולם לא רכבו עליו. הוא הורה שיענו לשואלים כי העיר דרוש לשם האל אך יוחזר בקרוב. הוא נכנס רכוב על גבי העַיִר לירושלים ואנשי העיר כיסו את הדרך לפניו בענפים ובירכו אותו בברכת: "ברוך הבא בשם השם". ייתכן שנכנס דרך שער הרחמים, מקום כניסת המשיח על פי המסורת היהודית, אך סביר יותר כי נכנס בכניסה הדרומית לעיר, שהובילה ישירות לבית המקדש.
המנהג לכסות את הדרך לפני אדם חשוב היה נפוץ במזרח הקדום. ישנם חילופי גרסאות בין הבשורות מה בדיוק אנשי העיר הניחו לפני ישו. הבשורות הסינופטיות מדווחות כי הם פשטו בגדים לפניו ורק בבשורה על פי יוחנן מצוינים עלי דקל. ברומא העתיקה עלי דקל היוו סמל לניצחון, ואולי בהקשר זה מרמזים על השאיפות הפוליטיות של היהודים, להשתחרר מעול הרומאים. יש הטוענים כי הכניסה לעיר התרחשה תוך כדי חג הסוכות בו הלולב משמש כאחד מארבעת המינים, למרות שבמסורת הנוצרית מקובל כי היה זה בחג הפסח.
חצר של רבים
פאלם סאנדיי
חג הדקלים
אלכסנדר הראשון, מלך סקוטלנד
אלכסנדר הראשון (באנגלית: Alexander I of Scotland, בגאלית סקוטית: אלכסנדייר מק מאל קולים - Alaxandair mac Maíl Coluim באיות עתיק, Alasdair mac Mhaol Chaluim באיות מודרני, כלומר "אלכסנדר בנו של מלקולם"; 1078 לערך - 23 באפריל 1124) היה מלך סקוטלנד.
אלכסנדר כונה "הנועז" (The Fierce) בשל אומץ לבו, אולם ככל הנראה תואר זה לא ניתן לו בימי חייו, ומקורו בכתבי ההיסטוריון אנדרו מווינטאון.
ביוגרפיה.
אלכסנדר היה בנו הרביעי של מלקולם השלישי, מלך סקוטלנד ושל מרגרט מווסקס (לימים הפכה לקדושה נוצרייה בשם "מרגרט הקדושה"), אחייניתו של אדוארד המודה.
אלכסנדר נקרא על שמו של האפיפיור אלכסנדר השני.
אלכסנדר היה יורשו של אחיו הבכור אדגר, שלא נישא ולא היו לו צאצאים.
בעת מותו של אדגר בשנת 1107 הוכתר כמלך סקוטלנד, כאשר אחיו דייוויד (לימים מלך סקוטלנד) קיבל אדמות בדרום סקוטלנד - שטחי אדמה שהורחבו בשנת 1113 בלחצו של הנרי הראשון, מלך אנגליה שהיה נשוי לאחותם של דייוויד ושל אדגר.
אלכסנדר היה ביחסים טובים עם אחיינו, מלך אנגליה, ובשנת 1114 הצטרף אליו על מנת לסייע להנרי במסע מלחמה בוויילס נגד גרופיד אפ קינאן. ככל הנראה אלכסנדר נשא לאישה את בתו מחוץ לנישואים של הנרי - סיבילה דה נורמנדי בשנת 1107 אולם ייתכן שהנישואים נערכו בשנת 1114 בראשית מסע המלחמה לוויילס (בו בזמן בו, ככל הנראה, נערכו נישואי דייוויד למוד מהאנטיגנדון).
לאלכסנדר ולסיבילה לא נולדו ילדים, וסיבילה נפטרה בקנמור שבלוך טיי ביולי 1122 ונקברה במנזר דנפרמליין - מקום קבורתם המסורתי של מלכי סקוטלנד ורעיותיהם. אלכסנדר לא נישא לאחר מותה, ובצערו הקים מנזר לזכרה ואף פעל על מנת שהאפיפיור יכריז עליה כקדושה בשל צדיקותה.
לאלכסנדר נולד בן אחד מחוץ לנישואים - מלקולם מק אלכסנדר, שלימים מרד נגד דייוויד הראשון, ונכלא ברוקסבורג עד מותו בשנת 1157.
אלכסנדר היה ידוע בצדיקותו, והקים מנזרים בסקון ובאינכקולם, וביחסו הטוב לכמרים ולנזירים (שלמנזריהם נתן אדמות רבות), אולם ג'ון מפורדון ציין שהיה ידוע כמלך נוקשה ליתר נתיניו.
כינויו "האמיץ" ניתן לו בעקבות תגובתו להתקפה של אנשיי איי הצפון של סקוטלנד בהיותו באינברגווירי. אלכסנדר הדף את התוקפים ורדף אחריהם עד שהביסם.
אלכסנדר נפטר באפריל 1124 בהיותו בחצר המלוכה בטירת סטירלינג, ודייוויד, אחיו, ירש את כס המלוכה.
קבאלה
קבּאלה (אנגלית: Kabale) היא בירת מחוז קבאלה בדרום מערב אוגנדה.
הרשות המקומית של קבאלה מונה 44,699 תושבים (2011) ושוכנת 1,336 מטרים מעל פני הים.
קבאלה היא עיר שוק וממוקמת על ציר תנועה ראשי המגיע מהבירה קמפלה אל מעבר הגבול עם רואנדה בגאטונה בדרום; במערב ממשיך הכביש אל קיסורו שממנה ניתן להמשיך לקונגו או לעירייה רוהנג'רי ברואנדה. העיר סמוכה יחסית לאגם בניוני ומהווה בסיס לתיירים המגיעים לאתר גורילות הרים בפארק הלאומי מגהינגה ובפארק הלאומי בווינדי. מן העיר ניתן לראות את הרי וירונגה שעל הגבול בין אוגנדה לרואנדה.
גאוגרפיה.
מחוז קבאלה הוא מחוז הררי בדרום מערב אוגנדה. שטח המחוז 1,827 קמ"ר והוא גובל עם מדינת רואנדה השכנה. גבעות ירוקות אך גם מעובדות היטב ממוקמות במחוז בגבהים שבין 1,219 מטר ל-2,347 מטר מעל פני הים. גובה זה גורם לטמפרטורה נמוכה יותר מבשאר המדינה והטמפרטורות הממוצעות בו נעות בין 15-20 מעלות צלזיוס ביום ל-10 מעלות צלזיוס בלילה.
הלחות באזור זה גבוהה ונעה בין 90% בבקרים ל 42%-75% בשעות אחר הצהריים.
אוכלוסייה.
מחוז קבאלה מונה נכון לשנת 2000 כ-629,400 תושבים, בעיקר משבט הבאקיגה. הצפיפות באזור עומדת על 344.5 בני אדם לקילומטר מרובע - המחוז השלישי הצפוף ביותר באוגנדה. כתוצאה מכך אדמת הגידול במחוז מחולקת מאוד ולבית ממוצע יש כשש או שבע חלקות על מספר גבעות.
מלבד אנשי שבט הבאקיגה, ניתן למצוא בו גם את אנשי שבט הבאטוואה (פיגמים) וקבוצות אתניות נוספות.
אטרקציות.
האטרקציה העיקרית המביאה תיירים למחוז קבאלה היא גורילות ההרים. העיר שוכנת על הדרך לפארקים הלאומיים שבהם חיים בעלי החיים בסכנת הכחדה הללו פארק לאומי בווינדי ופארק לאומי מגהינגה.
אטרקציה נוספת באזור היא אגם בניוני היפה הממוקם שבעה קילומטרים מהעיר.
פלאביה פנטה
פלאביה פנטה (באיטלקית: Flavia Pennetta; נולדה ב-25 בפברואר 1982) היא טניסאית עבר מאיטליה. מדורגת במקום ה-7 בעולם ביחידות (1 בפברואר 2016), בעבר דורגה במקום שישי בעולם (28 בספטמבר 2015). נוסף לכך, דורגה במקום הראשון בעולם בזוגות נשים (28 בפברואר 2011) בדירוג ה-WTA.
קריירה.
פנטה זכתה ב-17 תוארי יחידות (10 WTA ו-7 ITF) וב-23 תוארי זוגות (14 WTA ו-9 ITF).
הישג השיא של פנטה, הוא זכייה באליפות ארצות הברית הפתוחה (גראנד סלאם) בשנת 2015, לאחר ניצחון במשחק הגמר על בת ארצה רוברטה וינצ'י (43 בעולם), 7–6(7–4), 6–2. בעקבות זכייה זו היא זינקה מהמקום ה-26 בעולם למקום שמיני בעולם, דרוג השיא שלה. היא הודיעה שתפרוש בסיום העונה לאחר שקבעה את הישג השיא שלה.
פנטה שיחקה בנבחרת איטליה בין השנים 2003 ו-2011. מאזנה עומד על 21 ניצחונות (20 במשחקי יחידות ו-1 במשחקי זוגות) ו-4 הפסדים (כולם במשחקי יחידות). פנטה הייתה שותפה לזכייה של נבחרת איטליה בגביע הפדרציה בשנים 2006, 2009 ו-2010. בשנת 2006 גברה הנבחרת האיטלקית על נבחרת בלגיה, ובשנים 2009 ו-2010 ניצחו האיטלקיות את נבחרת ארצות הברית.
מדיניות מוניטרית
מדיניות מוניטרית היא מונח במקרו-כלכלה המתאר את ניהול מערכת המשתנים הנומינליים במשק. מונח זה מתייחס, לרוב, לכמות הכסף ואמצעי התשלום במשק (וליחס בינם לבין התוצר).
במדינות המערביות מקובל כי המדיניות המוניטרית נמצאת באחריות הבנק המרכזי, בניגוד למדיניות הפיסקלית שנמצאת באחריות הממשלה.
התפיסה השלטת כיום בקרב כלכלנים רבים מאז הכלכלן מילטון פרידמן מכונה "הנייטרליות של הכסף" או "הדיכוטומיה הקלאסית", ולפיה בטווח הארוך שינויים נומינליים אינם משפיעים על הגורמים הריאליים של המשק. כלומר, ההשפעה ההדדית בין המדיניות המוניטרית והמדיניות הריאלית מתקיימת רק בטווח הזמן הקצר.
מילטון פרידמן בספרו "היסטוריה מוניטרית של ארצות הברית" ("A Monetary History of the United States") טען כי "אינפלציה היא תמיד ובכל מקום תופעה מוניטרית". כלומר, אינפלציה אינה נובעת משינויים ביכולת הייצור הריאלית של המשק, אלא רק ממדיניות שגויה של ניהול הכסף. בעקבות תובנה זו, בתקופה שבה יש אינפלציה גוברת, תיושם מדיניות מוניטרית מצמצמת שתפעל להעלות את שווי הכסף (העלאת ריבית) ולהקטין את כמותו על ידי הנפקת איגרות חוב של הבנק המרכזי, בשם מלווה קצר מועד (מק"מ), בעוד בתקופות שפל של מיתון או דפלציה ינקוט הבנק במדיניות מוניטרית מרחיבה, שתפעל להורדת שווי הכסף והגדלת כמותו (על ידי הורדת הריבית וקניית מק"מ מהציבור או אי הנפקתו). הבסיס לפעולות אלה הוא ההנחה כי תוספת כסף למשק מגדילה את היקף הצריכה של הציבור ומביאה להגדלת הביקוש המצרפי והתל"ג, וכן לצמצום ממדי האבטלה.
מטרת המדיניות היא השגת יעדי הממשלה שנקבעו, כגון קצב הצמיחה של הכלכלה (בטווח הקצר בלבד, כאמור), מניעת אבטלה, ריסון האינפלציה, יציבות שער החליפין, הקטנת החוב הלאומי וכדומה. עם זאת מידת ההשפעה של פעולות הבנק המרכזי איננה נתונה לחיזוי מדויק אלא בקווים כלליים בלבד.