בלילה הראשון לעלייה למקום, היישוב הותקף. התחולל קרב, ויעקב ברגר רץ מנקודה לנקודה כדי לכוון את אש המגנים. יעקב הלך לבקר עמדה ולברר מה מצבה ובדרך חזרה נפגע, וכדור חדר לרגלו. תחילה לא העריכו את חומרת הפציעה אך מצבו התדרדר. יעקב אושפז חמישה ימים בבית חולים בחיפה ונפטר מקריש דם לאחר שרגלו נקטעה. ארונו הועבר במכונית מחיפה לירושלים ומסע הלוויה יצא לקיבוץ רמת רחל, שם הובא למנוחות.
כשנודע דבר מותו של יעקב יצאו מקצת מחבריו לחיפה, אחרים יצאו לקראת הארון לתל אביב או לשער הגיא. בין פועלי חברת החשמל שיצאו לקדם את הארון היו גם חבריו הערבים לעבודה. יציאת הלוויה של יעקב ברגר הועברה מחצר בית החולים הדסה בירושלים לחצר בית הספר אליאנס כדי שיהיה מקום לקהל הרב של אלפי מלווים. בכניסה לחצר עמדו משמרות כבוד, הוקמה במה עליה הוצב הארון ולרגליה זרי פרחים. הארון היה עטוף בדגל הלאום. יצחק בן-צבי נשא דברי הספד בשם המוסדות הלאומיים. המוני מלווים המתינו לאורך רחוב המלך ג'ורג' בו עבר מסע ההלוויה. ברמת רחל הספידו ליעקב ברגר א. רבינוביץ', רחל ינאית וחברו רוזובסקי.
הורדת הזהב
שמואל אליקים קדר
הרב שמואל אליקים קדר (כ"ה בתמוז ה'תשי"ג, יולי 1953 – י"ז בתשרי ה'תשס"ז, אוקטובר 2006) היה רב, ראש כולל ומחבר ספרי שו"ת היכל שלמה. בעל פרס ירושלים לתרבות תורנית על חיבורו "אהלי שלמה".
קורות חייו.
נולד בבארות יצחק למרדכי ואסתר, ניצולי השואה. הוא נקרא על שם סבו מצד אביו, ר' שמואל אליקים קייזלר. בעזבם את הקיבוץ נדדו הוריו לדרום הארץ, ומשם הגיעו עם שלושת ילדיהם לרמת אביב.
את לימודיו התיכוניים סיים בתיכון "צייטלין". מאחר שלא היה סניף של בני עקיבא בשכונה, יזם הקמת סניף של הצופים הדתיים. התגייס לצבא במסגרת הנח"ל וריכז את שבט "משואות" של הצופים הדתיים בירושלים, שם הכיר את אשתו, מירה לבית אלידר. עם גמר שירותו בצבא, בשנת תשל"ה, החל ללמוד בישיבת מרכז הרב, ובמקביל הדריך בישיבה לצעירים שעל ידה. בט"ו באב תשל"ה נישא למירה.
בשנת תשל"ז עבר לכולל מר"ץ שבמבשרת ירושלים. מר"ץ (מרכז צוותות) שולח צוותי תלמידים בוגרים לעיירות פיתוח; אך לרב קדר אושר באופן חריג להישאר ולהמשיך ללמוד מעבר לשלוש השנים המקובלות. לאחר זמן מה החל אף לשמש כ'נושא ונותן' בישיבה, אז גם התחיל לערוך חוברות של טבלאות, "הלכה סדורה", בהלכות שבת ובהלכות נידה. במשך שנים רבות, מאז ועד חודש לפני פטירתו, נהג להשכים וללמוד יום-יום טרם עלות השחר.
במשך שנים ארוכות אימצה משפחתו משפחות של עולים חדשים שגרו במרכז קליטה במבשרת ירושלים, והוא אף דאג לקליטתן במקומות שונים בארץ, עם חלקן שמר על קשר רצוף גם לאחר תקופת האימוץ.
עם השנים החל לתת שיעורים ולשמש כר"מ בישיבה. בתשנ"ד, בעקבות הסכם אוסלו, עברה המשפחה לעפרה.
בשנת תשנ"ז נישאה בתו הבכירה רויטל לשמואל רוט. כדי למנוע כפילות בשם, הוסיף הרב קדר את השם אליקים לשמו הפרטי. לפיכך הופיעו כל ספרי "טובו אהליך" החל מאז תחת שם המחבר שמואל אליקים קדר.
בשנת תשנ"ט החל לשמש גם כראש התוכנית בכולל לרבנות והוראה במצפה יריחו. בשנת תש"ס נתבקש על ידי כמה מתושבי עפרה להעביר שיעור בהלכה בשבתות.
נפטר לאחר מחלה ממארת בי"ז בתשרי תשס"ז. לאחר פטירתו הוסיפו חדר לימוד לבית הכנסת בעפרה וקראוהו על שמו, "אהל שמואל".
בתקופת מגוריו במבשרת ציון נולדו חמשת ילדיו. בתו היא העיתונאית יפעת ארליך, בנו הוא הסופר הרב עדאל קדר ממשיך דרכו.
חיבוריו.
ספרו הראשון "אהלי שלמה", עוסק בביאור שיטת רש"י בפירושו לש"ס. חלק א' של ספר זה – חידושי תורה בסוגיות מוקצה – זכה בשנת תשמ"ט זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית. כעבור שש שנים, בשנת תשנ"ד, הוציא הרב חלק ב' לספר "אהלי שלמה" – כללי מלאכות שבת והשבותין.
במקביל החל להוציא גם את המהדורה הראשונה של שו"ת "היכל שלמה" (תשובות לשאלות שנשאלו במבחני ההסמכה לרבנות) בהלכות שבת, כמו גם המהדורה הראשונה של "תוספת אהל" (בירור סוגיות בשו"ע ונושאי כליו [על פי העקרונות של "אהלי שלמה"]) בהלכות שבת.
הוצאת הספרים הפכה למפעל חייו, ובאמצעותה נעזרים בספריו ללימוד תורה מסודר ומבורר וכחזרה למבחני ההסמכה לרבנות. את כל ספריו מכר במחירי עלות.
בשנת תשנ"ו אחרי שהחל להרצות במכללה לבנות שבירושלים קורס בתורה שבכתב כמבוא לתורה שבעל-פה, החל לכתוב את הספר "תורת אהל". 3 כרכים של חלק א' יצאו לאור כעבור שנתיים.
בתשס"ד יזם סדרה רביעית של ספרים שכתב: "הלכה שנונה", כדי לעזור ללומדי ההלכה לשנן את לימוד הלכות השולחן ערוך, וכדי להקל על הנבחנים להסמכה לרבנות. בסדרה זו נתן הרב כותרת לכל סעיף בכל סימן בשולחן ערוך וכן תמצות קצר של דברי האחרונים העיקריים והמהותיים על הסעיף.
הרב קדר גם עיצב טבלת סיכום לספר "מסילת ישרים".
המשך מפעל היכל שלמה.
סדרת ספרי היכל שלמה הומשכה לאחר פטירתו על ידי בנו, הרב עדאל, שהוציא לאור את היכל שלמה על הלכות חופה וקידושין, מילה וגרות, תפילה קריאת התורה ובית כנסת, ברכות ומזוזה.
Under The Bridge
וריד נבוב
הוורידים הנבובים (בלטינית: venae cavae, צורת רבים של vena cava; מכונים גם הוורידים החלולים) – הווריד הנבוב העליון והווריד הנבוב התחתון – הם שני כלי הדם הוורידיים העיקריים המנקזים דם מחוזר מכל רקמות הגוף לתוך הלב.
הווריד הנבוב העליון (Vena cava superior) מנקז את ורידי הראש והזרוע (vena brachiocephalica) הימני והשמאלי, שאחראים על ניקוז הדם המחוזר בעיקר מן הראש, החזה והגפיים העליונות. וריד מרכזי נוסף המתנקז לווריד הנבוב העליון הוא הווריד האי-זוגי (Azygos), אשר מנקז דם מכלי הדם העוטפים את עמוד השדרה והשרירים הבין-צלעיים.
הווריד הנבוב התחתון (Vena cava inferior), לעומת זאת, מנקז את איברי הבטן, האגן והגפיים התחתונות. הסעיפים העיקריים של הווריד הנבוב התחתון הם וריד הכבד, ורידי הכליה והוורידים הפמורליים המגיעים מן הירך ומנקזים את הדם הוורידי ברגליים. בשונה משאר הגוף, כלי הדם המנקזים את מערכת העיכול אינם מנוקזים ישירות לווריד הנבוב התחתון, אלא עוברים שלב של סינון הכרוך במעבר דרך הכבד. סינון זה נועד למנוע הגעה לא מבוקרת של מרכיבים מתהליך העיכול אל יתר חלקי הגוף מבלי שעברו "מיון".
בסופם, מתנקזים שני הוורידים הנבובים לחלל העלייה הימנית בלב. העלייה הימנית מעבירה את כלל הדם המחוזר שקיבלה לחדר הימני, ומשם עובר הדם דרך ארבעה עורקים עיקריים לחימצון בנאדיות הריאה.
בזמן ההתפתחות העוברית משמש הווריד הנבוב התחתון כצינור המרכזי שדרכו מגיע דם מחומצן למערכת כלי הדם של העובר. במסגרת סדרה של כלי דם עוקפים ופתחים זמניים מסופקים צורכי העובר על אף שריאותיו אינן מסוגלות לחמצן דם.
Warped
שפות סלאביות מזרחיות
השפות הסלאביות המזרחיות היא הקבוצה הגדולה ביותר של שפות סלאביות מבחינת מספר הדוברים. השפות העיקריות בקבוצה הן רוסית, אוקראינית ובלארוסית. כמו כן נכללת בה גם הרוסינית, שנחשבת על ידי חלק מהבלשנים כניב של האוקראינית.
מספר הדוברים שפות אלו כשפה ראשונה הוא כ־190 מיליון. מפאת חשיבותה התרבותית, ההיסטורית והפוליטית של השפה הרוסית, יש עוד כ־113 מיליון דוברי רוסית כשפה שנייה.
כתב עת מדעי
כתב עת מדעי או כתב עת אקדמי הוא כתב עת אשר מפרסם מאמרים בנושאים הקשורים לתחום אקדמי מסוים, אשר עוברים ביקורת עמיתים.
תפקיד.
כתבי עת מדעיים הם זירה להצגת מחקר חדש וביקורת על מחקר קיים. תוכן כתבי העת האקדמיים הוא כתבות המכילות מחקר מקורי, מאמרי ביקורת, ביקורת על ספרים בתחום, ולעיתים גם מכתבי קוראים. כתבי עת אקדמיים ללא ביקורת עמיתים נקראים בדרך-כלל "כתבי עת מקצועיים".
המונח "כתב עת אקדמי" מתייחס לפרסומים מדעיים בכל התחומים. עם זאת, קיימים הבדלים בין כתבי עת בתחומים מדעיים או במחקרים כמותיים במדעי החברה לכתבי עת אקדמיים בתחומי מדעי הרוח ובמחקר איכותני במדעי החברה.
פיתוח טכנולוגיית המידע נתן אפשרות להופעת סוג חדש של כתבי עת המופיעים במדיה ממוחשבת בלבד. כך למשל Journal of Visualized Experiments הוא כתב העת המפרסם פרוטוקולים מדעיים בפורמט וידאו. הפורמט הייחודי מאפשר לתאר פרוצדורות של מחקר וניסוי שלעיתים מסובך להסביר אותן בכתב.
שלום זיסמן
שלום זיסמן (14 במרץ 1914 - 12 בפברואר 1967) היה חבר הכנסת השנייה מטעם הציונים הכלליים, יושב ראש תנועת מכבי ישראל, ממלא מקום ראש עיריית רמת גן ויושב ראש הוועד האולימפי בישראל.
ילדותו.
נולד בז'לחוב שבפולין. אביו, שמואל יהודה היה דמות מרכזית בקהילה וכיהן בתור חבר מועצת העיירה ויו"ר הבנק המסחרי. שלום זיסמן נסע ללמוד משפטים בוורשה בהיותו בן 16, אולם היותו ציוני נלהב, וכן האנטישמיות החריפה של אותה העת, הביאוהו לעלייה בגפו לארץ ישראל בגיל 19.
בתקופת המנדט הבריטי, נכנס לפעילות ספורטיבית במכבי צעיר מתוך אמונה בערכו העצום של החינוך הגופני לנוער היהודי, ותוך זמן קצר התמנה למפקד המכבי הצעיר בחיפה. בתנועת "המכבי", הכיר זיסמן את ציונה, מי שעתידה לימים להיות אשתו.
בימי המנדט הבריטי.
ב-1936, בהתקרב ימי המאורעות, הצטרף לשורות ההגנה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס זיסמן לצבא הבריטי, לגדוד השני של הבריגדה היהודית, שם לחם בקרבות המערכה במדבר המערבי ובחזית איטליה. אחרי המלחמה נשלח למזרח אירופה לפעולות בתחומי העלייה, רכש והצלת שארית הפליטה, והצליח לאתר בין היתר את שתי אחיותיו, שריד אחרון למשפחתו הענפה.