ב-1974 השתתף בתפקיד ראשי בסרט "חטיפת פלהם 123". ב-1975 שיחק בסרט "צמד בכותרות, ב-1980 שיחק בסרט "פיקדון קטן" וב-"משחקי ריגול". ב-1981 שיחק בסרטו האחרון של בילי ויילדר - "חברים, חברים, אבל...". ב-1995 שיחק בסרט נבל העשב. ב-1997 שיחק בסרט "קומדיה בלב ים" לצידו של ג'ק למון.
אף שמתאו היה כוכב בסרטים רבים, מספר סרטים בהם הפגין יכולת משחק מרשימה (כמו "הפירטים" של רומן פולנסקי משנת 1986), מצביעים על בזבוז מסוים של כישרונו. במאים רבים ליהקו אותו לתפקיד מתוך תקווה כי האפקט הקומי ייווצר בזכות הופעתו ומראהו המיוחד, בלי למצות את יכולותיו הנוספות.
הרגלי חייו הפרועים, שכללו עישון כבד, אכילה גסה והימורים, הובילו בערוב ימיו לערעור בריאותו, כאשר נאלץ לעבור ניתוח מעקפים ולקה מספר פעמים בדלקת ריאות. למתאו נולדו שני ילדים מנישואיו לגרייס ג'ונסון וילד נוסף מאשתו השנייה, קרול מרקוס.
האריסון פורד
האריסון פורד (באנגלית: Harrison Ford; נולד ב-13 ביולי 1942) הוא שחקן קולנוע אמריקאי-יהודי. אחדים מתפקידיו המפורסמים ביותר היו האן סולו בטרילוגיית סרטי "מלחמת הכוכבים" (תפקיד שהיה הפריצה הגדולה שלו), הארכאולוג וההרפתקן אינדיאנה ג'ונס (בסדרת סרטי אינדיאנה ג'ונס), הבלש הפרטי ריק דקארד בסרט המדע הבדיוני "בלייד ראנר", ריצ'רד קימבל ב"הנמלט" ובתור "ג'ק ראיין" בסדרת הסרטים על פי ספריו של טום קלנסי.
בין השנים 1977–1983 שיחק בארבעה מתוך עשרת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים, וב-2001 זכה בתואר "השחקן הרווחי ביותר" בספר השיאים של גינס.
קורות חיים.
פורד נולד בשיקגו, אילינוי לדורותי נידלמן וכריסטופר פורד. הורי אמו, הארי נידלמן ואנה ליפשוץ, היו יהודים ואילו הורי אביו היו נוצרים ואביו התחנך כקתולי.
הוא סיים בית ספר תיכון בשנת 1960. בתיכון, לדבריו, הציקו לו בריונים, והבנות התעלמו ממנו. לאחר מכן למד במכללה למשחק בוויסקונסין.
פורד היה פעיל בתנועת הצופים של אמריקה ואף קיבל את האות השני הגבוה ביותר שניתן להשיג בתנועת הבוי-סקאוטס, "צופה לחיים". בשנת 1957 הוא עבד במחנה הצופים Napowan במרכז וויסקונסין בתור מדריך זוחלים, ולכן בהמשך, יחד עם סטיבן ספילברג, הוא החליט להפוך את אינדיאנה ג'ונס הצעיר ל"צופה לחיים" בסרט "אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון". בבדיחות הדעת הם הכניסו לאינדיאנה ג'ונס פחד מנחשים, בהתייחס להתמחותו של פורד בזוחלים.
קריירה.
ב-1964, עם הגעתו לקליפורניה, התקבל פורד לתוכנית הכישרונות הצעירים של אולפני קולומביה בשכר של $150 לשבוע. הוא החל את דרכו בתפקידי משנה בשלושה סרטים ובמספר תוכניות טלוויזיה. מאחר שלא היה מרוצה מתפקידי המשנה הקטנים שהציעו לו, נטש פורד בשלב מסוים את קריירת המשחק והפך נגר אוטודידקט.
בתפקיד הפריצה שלו הוא זכה באופן אירוני, דווקא בשל עבודתו כנגר. ג'ורג' לוקאס שכר את פורד לשפץ ארונות שהיו בביתו והשתמש בו גם להקריא שורות עם שחקנים שבחן לתפקידים ב. היה זה סטיבן ספילברג שהבחין לראשונה שפורד הוא בחירה מושלמת לתפקיד האן סולו.
פורד ידוע באלתוריו שלעיתים עדיפים על התסריט המוכן מראש. דוגמה ידועה לכך הייתה סצנה ב"שודדי התיבה האבודה" שבה תוכנן שהוא יילחם בקרב חרבות ארוך עם סייף ערבי מצטיין, ופורד - שהיה חולה ולא היה לו כוח לסייף - שאל את הבמאי: "יש לי אקדח, למה אני לא פשוט יורה בו?" ואכן, התסריט שונה בהתאם, והסצנה זכורה לטובה עד היום. בסרט הבא בסדרה, "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור", קיים אזכור לסצנה הזו כאשר פורד מוצא את עצמו מול שני סייפים הודיים, שולח יד בנונשלנטיות לנרתיק האקדח - אך מגלה שהאקדח לא שם, ומאלתר בעזרת השוט. במקרה של "", כשהיה צריך לענות לנסיכה ליאה (קארי פישר) שהוא אוהב אותה גם, הוא הסתפק בתשובה הצינית "אני יודע". פורד גם זכה לפרסום רב על סרטיו "אפוקליפסה עכשיו" של פרנסיס פורד קופולה, "בלייד ראנר" של רידלי סקוט (שהפך לסרט פולחן), "משחקים פטריוטיים" (1992) ו"סכנה ברורה ומיידית" (1994) בתור סוכן CIA ג'ק ראיין שמבוססים על סדרת ספרים של טום קלנסי, "הנמלט" (1993) שמבוסס על סדרת טלוויזיה משנות ה-60, ו"אייר פורס 1" (1997), שבו הוא מגלם את נשיא ארצות הברית בשם ג'יימס מרשל.
בשנת 2017 הוא שב לגלם את דמותו של ריק דקרד בסרט המדע הבדיוני "בלייד ראנר 2049" לצד ראיין גוסלינג וג'ארד לטו.
בשנת 2002 זכה פורד בפרס גלובוס הזהב למפעל חיים ע"ש ססיל ב. דה-מיל. ב-2 ביוני 2003 קיבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ב-2001 זכה בתואר "השחקן הרווחי ביותר" בספר השיאים של גינס.
חיים אישיים.
ב-1964 התחתן עם אשתו הראשונה מרי מרקורדט ועבר להתגורר בלוס אנג'לס שבקליפורניה, שם החלה קריירת המשחק שלו. לזוג שני ילדים: בנג'מין ווילארד. ב-1979 התגרשו השניים.
ארבע שנים לאחר הגירושין, ב-1983, התחתן פורד בשנית, הפעם עם התסריטאית מליסה מתיסון, איתה נולדו לפורד עוד שני ילדים - מלקולם וג'ורגיה. ב-2004 התגרשו בני הזוג פורמלית, אף כי נפרדו שנים אחדות לפני כן.
ב-2002, עוד לפני גירושיו הפורמליים מאשתו השנייה, פגש פורד את קליסטה פלוקהארט, לימים אשתו השלישית, בטקס פרסי גלובוס הזהב. הוא אימץ את הבן שאימצה ב-2001. הזוג נישא ב-2010 בסנטה פה.
לפורד שלושה נכדים.
לפורד רישיון טיס אזרחי וברשותו שמונה מטוסים. ב-5 במרץ 2015 הוא התרסק עם מטוס קל שהטיס כתוצאה מתקלה במנוע ופונה במצב בינוני לבית חולים.
עמנואל סנייה
עמנואל סנייה (בצרפתית: Emmanuelle Seigner; נולדה ב-22 ביוני 1966) היא שחקנית קולנוע, דוגמנית וזמרת צרפתייה.
ביוגרפיה.
סנייה נולדה בפריז שבצרפת. בת לצלם קולנוע ולעיתונאית, אך רבים במשפחתם עסקו במשחק. סבה ודודתה היו חברים ב"קומדי פרנסז" וגם אחותה, מתילד סנייה היא שחקנית קולנוע. למדה בבית ספר קתולי. סנייה החלה את הקריירה שלה כדוגמנית, בגיל 14, ועברה למשחק אחרי שהופיעה בסרט "בלש" של ז'אן-לוק גודאר לצד ג'וני האלידיי ונטלי ביי.
תפקידה המשמעותי הראשון היה לצידו של האריסון פורד בסרט פרנטיק (1988) של רומן פולנסקי. סנייה ופולנסקי התאהבו ונשאו ב-30 באוגוסט 1989. לזוג שני ילדים, הבת מורגן (נולדה ב-1993) והבן אלביס (נולד ב-1999).
קריירת המשחק של סנייה ניצבה זמן ארוך בצל נישואיה לבמאי המפורסם רומן פולנסקי, שבסרטיו השתתפה מספר פעמים נוספות, למשל ב"ירח מר" (1992) ו"השער התשיעי" (1999), בעיקר בהשוואה לקריירה המצליחה יותר של אחותה הצעירה. לקראת סוף שנות התשעים החלה קריירת המשחק והדוגמנות שלה לפרוח מחדש עם הופעה ב"פלאס ונדום" לצד קתרין דנב וחוזי דוגמנות. בשנים 2004-2003 השתתפה סנייה בחמישה סרטים.
בשנת 2008 התארחה באלבומו של ברט אנדרסון Wilderness, בשיר "Back to You". בשנת 2009 יצא לאקרנים סרטו של במאי הקולנוע האיטלקי דאריו ארג'נטו "Giallo", בו שיחקה סנייה לצדו של שחקן הקולנוע זוכה פרס האוסקר אדריאן ברודי.
בפברואר 2010 הוציאה אלבום בכורה בשפה הצרפתית בשם "Dingue" ("משוגעת"). כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי קרן אן, שאף הפיקה אותו מוזיקלית. האלבום הוקלט בחלקו הגדול בישראל, בזמן שסנייה ביקרה בארץ לצורך צילומי סרט, ובין הנגנים המשתתפים בו גם שלומי שבן, אסף אמדורסקי ורון אלמוג.
בשנת 2013 חזרה סנייה לככב בסרט של פולנסקי בצרפתית בשם "ונוס בפרווה", שם היא מגלמת את דמותה של ונדה, שחקנית מסתורית המתייצבת לאודישן למחזה "ונוס בפרווה" ומנסה בדרכה לשכנע את הבמאי שהיא המועמדת הראויה לתפקיד.
שנת 2016 שיחקה בסרט המלחמה "מצור ג'דוטוויל" אודות הקרבות בקטנגה. בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "מבוסס על סיפור אמיתי", בבימויו של רומן פולנסקי, שגם כתב את התסריט, לצד אוליבייה אסאיאס.
קריסטין סקוט-תומאס
קריסטין סקוט תומאס (באנגלית: Kristin Scott Thomas; נולדה ב-24 במאי 1960) היא שחקנית קולנוע אנגלייה.
ביוגרפיה.
קריסטין סקוט-תומאס נולדה ברדרות' שבמחוז קורנוול באנגליה. אביה היה טייס בחיל האוויר המלכותי ונהרג בתאונת אימונים בשנת 1964, אמה הצרפתייה נישאה בשנית, וגם אביה החורג נהרג בתאונה דומה. היא הבת הבכורה במשפחתה ויש לה שני אחים ושתי אחיות, מהן, השחקנית סרנה סקוט תומאס.
היא גדלה באזור הכפרי של דורסט, למדה בבית ספר בכפר ואחר כך במנזר. היא התעניינה במשחק מגיל צעיר ולמדה שנה בבית ספר למשחק בלונדון, למרות התנגדותה העזה של אמה, שדרשה ממנה ללמוד באוניברסיטה מקצוע אחר. היא נרשמה ללימודי הוראה, אך האהבה למשחק גברה ואחרי שנה, בגיל 19 עזבה את אנגליה ונסעה לצרפת, שם נרשמה לבית ספר למשחק בפריז ואחד ממוריה עזר לה לקבל תפקיד ראשון בתיאטרון.
ב־1984 הופיעה לראשונה בטלוויזיה בסדרה "בתו של מיסטרל", וב־1986 שיחקה בתפקיד המשמעותי הראשון שלה בקולנוע בסרט "Under the Cherry Moon" של הזמר פרינס. בהיותה דו-לשונית השולטת בצרפתית ובאנגלית לוהקה לסרטי קולנוע וטלוויזיה רבים בצרפת ובבריטניה.
בשני סרטים ברציפות שיחקה לצדו של יו גרנט. ראשון היה "ירח מר" סרטו של רומן פולנסקי משנת 1992 והשני (שהיווה פריצת דרך משמעותית בשבילה) היה "ארבע חתונות ולוויה אחת" שזיכה אותה בפרס BAFTA.
ב־1996 השתתפה בסדרת הטלוויזיה מסעות גוליבר ובסרט "משימה בלתי אפשרית". היא הייתה מועמדת לפרס האוסקר ולפרס גלובוס הזהב עבור תפקידה בסרט "הפצוע האנגלי", לצדו של רייף פיינס. עוד שיחקה בסרטים "הלוחש לסוסים" בכיכובו של רוברט רדפורד ו"אהבה מקרית" עם האריסון פורד.
ב־2001 הייתה חלק מצוות שחקנים גדול בסרט עטור הפרסים של רוברט אלטמן "פארק גוספורד".
הייתה מועמדת לפרס השחקנית הראשית בפרס סזאר לשנת 2011 על תפקידה בסרט "המפתח של שרה" וזכתה בפרס לומייר.