רז'ב (ברוסית: Ржев; שווק במדינות המערב בשם "1942: Unknown Battle") הוא סרט מלחמה רוסי משנת 2019 בבימויו של איגור קופילב ומבוסס על ספרו של ויאצ'סלב קונדראטייב, "לכפר בדם". הסרט מגולל את קורות קרב רז'ב השני בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה ובעיקר את נחישותם של חיילי גדוד הצבא האדום שנותרו מיעוט בהגנתם על העיר רז'ב מפני הנאצים. הקרנת הבכורה נערכה ב-27 בנובמבר 2019 בפני תושבי העיר רז'ב. הסרט יצא לאקרנים ב-5 בדצמבר 2019 וישודר ברשת רוסיה-1 במסגרת שידורים ליום הניצחון, ב-9 במאי 2020.
עלילה.
שנת 1942, עיצומו של קרב רז'ב. לאחר לחימה בסמוך לכפר אובסיאניקובו נותר רק שליש מפלוגת החיילים הסובייטים. החיילים מנסים להחזיק מעמד עד שתגיע תגבורת. אבל המטה מקבל פקודה להגן על הכפר בכל מחיר. אז אי אפשר לסגת...
כל אחד מהגיבורים מבין שכמעט בלתי אפשרי לצאת מהקרב הזה בחיים. ברגע זה תחת אש כבדה מגיע לאובסיאניקובו סגן זוטר, ראש המחלקה המיוחדת של נקוו"ד, שחייב למצוא ולחשוף את הבוגדים, מה שגורם לזלזול מצד החיילים, אך האירועים מקבלים תפנית בלתי צפויה.
ג'ימי ריד
מטיס ג'יימס ריד (6 בספטמבר 1926 - 29 באוגוסט 1976) היה גיטריסט ונגן מפוחית. מכונה "הבוס של הבלוז". מוזיקאי אמריקאי, נגן בלוז וזמר. התפרסם בעיקר בארצות הברית הרבה יותר מאשר באירופה. הוא מייצג את הבלוז של שיקגו בעל "מבטא דרומי". התמחה בעיקר בסגנון Electric Blues.
הוא השפיע על מוזיקאים רבים, ביניהם: אלביס פרסלי, האנק ויליאמס, וגם על להקת האבנים המתגלגלות אשר הקליטו ושרו את שיריו.
ביוגרפיה.
ריד נולד בדנלייט, שבמיסיסיפי.
בשנת 1925 למד לנגן על מפוחית וגיטרה מחברו הטוב אדי טיילור (Eddie Taylor).
בשנת 1943 לאחר שנים של הופעות רחוב, עבר לשיקגו אילינויס. הוא גויס לצבא, ושרת במלחמת העולם השנייה. ריד שוחרר מהצבא בשנת 1945 וחזר למיסיסיפי.
התחתן את חברתו מרי המכונה "אמא ריד" (Mama Reed), אשר שימשה גם כזמרת רקע לכמה משיריו.
בשנות ה-50 ביסס את עצמו ריד כמוזיקאי פופולרי. באותה תקופה הצטרף לגארי קינג (Gary King), איתו הופיע במופעי רחוב רבים.
ריד נפטר בשנת 1976 מאי ספיקת נשימתית, באוקלנד קליפורניה, מעט לפני יום הולדתו ה-50. על המצבה שעל קברו כתוב: "The Boss Man of The Blues".
השפעתו.
ג'ימי ריד השפיע על מוזיקאים רבים. להקת "האבנים המתגלגלות" ציינו את ריד כמשפיע העיקרי על הצליל שלהם. ברשימת השירים המוקדמת שלהם מופיע השיר "Ain't That Lovin' You Baby", ועוד שירים נוספים שהושמעו בקונצרטים שלהם.
Heaven Is Here
Heaven Is Here (בעברית: גן עדן כאן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית שרה ברייטמן, מתוך אלבומה הרביעי, "Fly". השיר יצא לאור ב-19 באפריל 1995, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים איסט וסט רקורדס. השיר יצא לראשונה באירופה.
בנוסף לכך, הופץ השיר בפורמט של מקסי סינגל ובפורמט של תקליטור ברחבי העולם.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי שרה ברייטמן, פרנק פטרסון ותומאס שוורץ והופק על ידי ברייטמן ופטרסון גם כן. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו את סגנון האלקטרופופ ואת סגנון הסינת'פופ, אשר מאפיינים שירים נוספים מתוך האלבום בו הוא נכלל.
תחילה, יצא השיר כסינגל ביחד עם שלושה רמיקס שנעשו עבור הבי-סייד שלו "How Can Heaven Love Me".
וידאו קליפ.
האודיו של השיר הועלה ליוטיוב ב-15 בפברואר 2018, כמה עשורים לאחר צאתו של השיר כסינגל. בנוסף לכך, בשנת 2014, הועלה ליוטיב קליפ המילים של השיר, אשר הצליח לצבור קרוב ל-200 אלף צפיות בסך הכול. באתר האינטרנט הרשמי של ברייטמן הועלתה עטיפתו הרשמית של הסינגל, תוך ששמו שונה ל-"".
מערכת בלאק הילס
וסלי ג'ונסון
וסלי ג'מאר ג'ונסון (באנגלית: Wesley JaMarr Johnson; נולד ב-11 ביולי 1987) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית, בעמדת הסמול פורוורד.
קריירת מכללות.
ג'ונסון נולד וגדל בעיר קורסיקאנה שבטקסס. בין השנים 2006–2008 למד באוניברסיטת המדינה של איווה, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 12.3 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 2008 החליט לעבור לאוניברסיטת סירקיוז; על פי חוקי ליגת המכללות נדרשה עליו תקופת צינון ("Redshirt") של שנה בה לא הורשה לשחק בקבוצת הכדורסל, בשל מעברו בין אוניברסיטאות שונות. בעונתו היחידה בסירקיוז, 2009/2010, הוליך את הקבוצה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen) עם ממוצעים של 16.5 נקודות ו-8.5 ריבאונדים למשחק. במשחק שמינית הגמר קלע ג'ונסון 17 נקודות, אך סירקיוז הפסידה מול אוניברסיטת באטלר בתוצאה 59–63. בסיום העונה זכה ג'ונסון בפרס שחקן העונה של מחוז ה-Big East, ונבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American).
קריירה מקצועית.
בדראפט ה-NBA 2010 נלקח ג'ונסון בבחירה הרביעית, על ידי מינסוטה טימברוולבס. ב-18 במרץ 2011 קלע שיא קריירה של 29 נקודות במשחק מול לוס אנג'לס לייקרס. בשתי עונותיו במינסוטה תפקד לרוב כשחקן החמישייה הפותחת, אך רשם אחוזי קליעה נמוכים ותרם 7.7 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
לקראת עונת הועבר לפיניקס סאנס במסגרת טרייד בין 3 קבוצות בו הייתה מעורבת גם ניו אורלינס פליקנס. בעונתו היחידה בפיניקס קלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק.
ביולי 2013 חתם על חוזה לעונה אחת בלוס אנג'לס לייקרס, ובסיומה חידש את חוזהו לעונה נוספת. בתקופתו עם הלייקרס קלע 9.5 נקודות בממוצע למשחק. באף אחת מחמש עונותיו הראשונות ב-NBA לא ניצחה קבוצתו מעל 27 משחקים בעונה, ומאזנן הכולל של קבוצותיו באותה תקופה היה 116 ניצחונות ו-278 הפסדים (29.4%).
בקיץ 2015 חתם ג'ונסון על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס. בעונת השתתף לראשונה בקריירה בשלב הפלייאוף, אך הקליפרס הודחו כבר בסיבוב הראשון, על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס (3–4). ב-3 עונותיו עם הקליפרס שימש בעיקר כשחקן ספסל, ותרם 5.1 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת הועבר בטרייד לניו אורלינס פליקנס, בתמורה לסנטר אלכסי אג'ינסה. במהלך אותה עונה, ב-7 בפברואר 2019, נשלח בטרייד לוושינגטון ויזארדס בתמורה למרקיף מוריס, ובאפריל 2019 שוחרר מהקבוצה.
בקיץ 2019 עזב ג'ונסון את ליגת ה-NBA לאחר 9 עונות רצופות, וחתם על חוזה בפנאתינאיקוס היוונית.
ווסלי ג'ונסון
תזמורת מאהאווישנו
תזמורת מאהאווישנו (באנגלית: Mahavishnu Orchestra) הייתה להקת פיוז'ן אמריקאית, שהוקמה בעיר ניו יורק על ידי הגיטריסט האנגלי ג'ון מקלאפלין בשנת 1970.
מקור השם.
מקלאפלין היה תלמידו של הגורו ההודי סרי צ'ינמוי שנתן את השם מאהאווישנו ( יוצר) למקלאפלין.
היסטוריה.
הלהקה עברה מספר שינויים במשך שנות קיומה, במשך שתי תקופות: משנת 1971 עד 1976, ומשנת 1984 עד 1987. בתקופה הראשונה ניגנו בהרכב הלהקה המוזיקאים הבאים: המתופף בילי קובהאם, ג'רי גודמן על הכינור, וריק לירד על גיטרה בס. הלהקה החלה לקבל שבחים על המורכבות והאינטנסיביות של המוזיקה שלה, שהורכבה מתערובת של מוזיקה קלאסית הודית, ג'אז ורוק פסיכדלי. ועל ההופעות המיוחדות שלהם בין 1971 ל-1972.
1974–1971: הגלגול הראשון.
בהרכב הראשון של הלהקה השתתפו הגיטריסט האנגלי "מהבישנו" ג'ון מקלאפלין, המתופף הפנמי בילי קובהאם, הבסיסט האירי ריק לירד, הקלידן הצ'כוסלובקי יאן האמר, והכנר האמריקני ג'רי גודמן. מקלאפלין עבד קובהאם וגודמן על אלבום הסולו השלישי שלו "My Goal's Beyond" בשנת 1971. כשבקש מקובהם להיות המתופף בלהקת הג'ז-רוק החדשה שהוא רצה להקים, קובהאם הסכים. הכינור היה כלי שעניין את מקלאפלין מילדותו. הוא לא יכול היה להשיג את הכנר ז'אן לוק פונטי, הבחירה הראשונה שלו, בגלל בעיות הגירה. לאחר שהאזין לאלבומים שונים בהם ניגנו כנרים שונים, הוא בחר את גודמן שניגן בלהקת "The Flock".
אף על פי שהבסיסט טוני לוין היה הראשון שמקלאפלין רצה לצטרף ללהקה, ריק לירד שהכיר את מקלאפלין מספר שנים נענה להזמנה. יאן המר הקלידן הצטרף בעקבות קשרי ידידות שהיו למקלאפלין עם הבסיסט מירוסלב ויטוס מלהקת Weather Report. הלהקה נפגשה לראשונה ביולי 1971 והתאמנה במשך שבוע. ההופעה החיה הראשונה שלהם הייתה בקפה Au Go Go בעיר ניו יורק, שם הופיעו כלהקת חימום לזמר הבלוז ג'ון לי הוקר. למקלאפלין היו רעיונות ספציפיים לגבי הרכב הכלים בלהקה וזאת בהתאמה לתפיסתו המקורית למיזוג ז'אנרים שונים בהרכב. הוא רצה במיוחד כנר, כתורם אינטגרלי לצליל הכללי של הלהקה. עם התפתחות הקבוצה אימץ מקלאפלין את מה שהפך לסמל המסחרי הוויזואלי שלו - גיטרה כפולת צוואר (שישה מיתרים ושנים עשר מיתרים) שאפשרו מידה רבה של גיוון בטקסטורות מוזיקליות - ויאן המר, הקלידן הפך לאחד הראשונים שנגנו בסינתיסייזר "מינימוג" בהרכב, מה שאפשר לו להוסיף עוד צלילים וסולו באופן חופשי יותר לצד הגיטרה והכינור. המוזיקה המוקדמת של הקבוצה, המיוצגת באלבומים כמו "The Inner Mounting Flame" משנת 1971, "Birds of Fire" משנת 1973, הייתה אינסטרומנטלית לחלוטין; באלבומיהם המאוחרים היו שירים בסגנון רית'ם אנד בלוז (R&amp;B) או אפילו שירה בסגנון גוספל או מוזיקה דתית. בשנת 1973,בגלל התהילה הפתאומית והלחץ מהפרסום הלהקה המקורית החלה, להתייעף מהפעילות ומההופעות. מקלאפלין הצהיר, בריאיון למגזין "גיג", כי הוא היה רוצה להוציא אלבום, כיוון שהוא חשב שהוא טוב. במקום זה יצא האלבום החי "Between Nothingness &amp; Eternity" ובו חומר מאלבום האולפן.
1974-1976 הגלגול השני.