גורליצקי נולד בתל אביב עם לב הממוקם בצד ימין של הגוף. הוריו, שהיו קומוניסטים אדוקים, קראו לו אילי על שם מנהיגהּ הראשון של ברית המועצות, ולדימיר איליץ' לנין. למד בתיכון עירוני א' ובגיל 17 התקבל גורליצקי לבית הספר הדרמטי שליד תיאטרון הקאמרי. הוא שיחק בתפקידים קטנים, בין השאר בהצגות "הנפש הטובה מסצ'ואן" (1955) ו"הוא הלך בשדות" (1956). בגיל 21 התגייס ללהקת פיקוד המרכז, בה ביצע כסולן את השירים "חמסינים במשלט" ו"הזקנקן". לאחר שהשתחרר מהצבא, חזר לתיאטרון הקאמרי ונחשב לאחד מהבולטים שבשחקניו הצעירים. גורליצקי שיחק במספר הצגות של התיאטרון בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים, כמו "הלילה ה-12" של שייקספיר ו"כנרת כנרת" של נתן אלתרמן.
בשנת 1964 העלה הקאמרי את המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", בו שיחק גורליצקי בתפקיד הראשי. המחזמר זכה להצלחה גדולה והפך את שחקניו הראשיים לחביבי הקהל. בעקבות הצלחת המחזמר, העלו עטרי וגורליצקי את המופע "שוק המציאות" ב-1965 שהיה מבוסס על שירים של נתן אלתרמן שהולחנו בידי סשה ארגוב, משה וילנסקי ודובי זלצר. המופע הוליד ביצועים מצליחים לשיריו של אלתרמן, כגון: "קונצרטינה וגיטרה", "לימון וצלחת" ו"בכל זאת יש בה משהו". ב-1968 העלה עם יוסי בנאי את תוכנית הבידור "חכמים בלילה". מאז הופיע גורליצקי בכמה מופעי רוויו שזכו להצלחה רבה, כמו "זהו בידור" שכלל שירים ממחזות זמר מפורסמים. ב-1969 זכה בפרס כינור דוד. בשנת 1981 השתתף במחזמר "ברנשים וחלומות" אשר כלל אף הוא שירי מחזות זמר שונים והופיעו בו גם ירדנה ארזי, ששי קשת, שולה חן, חנה לסלאו, עירית ענבי ואחרים.
גורליצקי שיחק במספר סרטי קולנוע, בהם:
כאשר הוקם ארגון אמ"י בתחילת שנות השמונים, מונה גורליצקי למנהלו הראשון. בשנת 1983 מונה למנכ"ל חברת "אשכולות", האחראית על חלוקת תמלוגים לאמנים מבצעים, שהוקמה ביוזמת גורליצקי וששי קשת (איתו שיתף גורליצקי פעולה גם בתחום האומנותי).
בשנות השמונים הנחה בטלוויזיה את סדרת התוכניות "מדע פופולרי".
גורליצקי דיבב את דמותו של קא הנחש בסרט "ספר הג'ונגל" וסרט ההמשך.
גורליצקי הוא חובב פילוסופיה, ועוסק הרבה באלוהות וקבלה. בשנת 2002 כתב את הספר "הסוד הכמוס" (הוצאת ידיעות אחרונות), שעוסק במפגש של שני פילוסופים דגולים מהמאה ה-12: הרמב"ם היהודי ואבן רושד המוסלמי. הם משוחחים ביניהם על האדם, החברה, על עניינים אלוהיים, על היהדות, האסלאם ועוד.
בשנת 2006 יצא ספרו השני של גורליצקי - "טהירו" (הוצאת ידיעות אחרונות), שעוסק במהלכיו של שבתי צבי והתנועה המשיחית שהקים במאה ה-17.
בשנת 2009, השתתף גורליצקי בשני מופעים בשם "שגעון המוזיקה", מופעי שחזור של המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", לצידה של יונה עטרי ודפנה ארמוני ובהשתתפות התזמורת הסימפונית חיפה והמקהלה הקאמרית של טבעון.
בשנת 2019 הוענק לו האות "יקיר העיר תל אביב-יפו".
חיים פרטיים.
גורליצקי היה נשוי לשחקנית גילה אלמגור; לציירת דוריס ראו, ממנה יש לו שני בנים; ולרקדנית רותי לרמן, ממנה יש לו בן, אדם גורליצקי, ובת. בעשורים האחרונים הוא בן זוגה של ענת גלובוס, עורכת חדשות בחברת החדשות המשודרות בקשת 12.
בני הזוג מתגוררים בתל אביב.
רושטו רצ'בר
רושטו רצ'בר (בטורקית: Rüştü Reçber; נולד ב-10 במאי 1973 באנטליה, טורקיה) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעמדת השוער. לזכותו 120 הופעות במדי נבחרת טורקיה.
קריירה.
רושטו הפך לשוער הראשון של נבחרת טורקיה כבר ב-1994. ביורו 1996 שיחק עם הנבחרת אבל שיא הצלחתו הייתה במונדיאל 2002 שם הגיע עם טורקיה עד למקום השלישי. אחרי המונדיאל עבר לברצלונה.
רושטו מיעט לשחק בברצלונה וחזר לשחק בפנרבחצ'ה, קבוצתו הקודמת, אך לאחר כשלוש עונות עבר ב-2007 לבשיקטש הטורקית.
ביורו 2008, שיחק רושטו ברבע הגמר נגד נבחרת קרואטיה לאחר הרחקתו של השוער הראשון וולקן דמירל במשחק האחרון בשלב הבתים. הוא סייע לנבחרתו להעפיל לחצי הגמר, לאחר שעצר את הפנדל האחרון בדו-קרב הפנדלים נגד קרואטיה.
בשנת 2012 פרש רושטו ממשחק פעיל.
חייו האישיים.
רושטו נשוי לאיזיל רצ'בר, ולשניים בן ובת.
דיזל
פולכריה
פּוּלְכֶרִיָה (לטינית: Pulcheria; 19 בינואר 399–453) הייתה בתם של קיסר ביזנטיון ארקדיוס ושל אליה אודוקסיה.
חייה.
פולכריה הייתה אחותו הגדולה של תאודוסיוס השני והחזיקה בעוצמה רבה כאשר הוכתר לקיסר בעודו ילד בשנת 408, אחרי מות ארקדיוס. היא נטלה את שבועת הבתולים, כדי להימנע ממצב בו ייכפו עליה נישואים, ונטתה להסתמך על תמיכת הקצינים הגרמאנים השונים שמינתה, כמו אספר האלאני. בשנת 416 היה תאודוסיוס מסוגל לשלוט בעצמו, אך פולכריה שימרה עמדת השפעה חזקה, בין השאר משום שהוכתרה בעצמה לקיסרית בשנת 414.
באותה שנה גרמה לתאודוסיוס לסלק את כל הפגנים מהשירות הציבורי באימפריה. היא הייתה נוצרית אדוקה ותחת השפעתה הפכו גם תאודוסיוס ואשתו אליה אודוקיה (שהייתה פגנית) לנוצרים אדוקים.
בשנת 421 הכריז תאודוסיוס מלחמה על פרס בהשפעת פולכריה, ככל הנראה משום שהפרסים רדפו נוצרים. פולכריה לא התנגדה לאריאניזם, שהייתה אמונתם של השבטים הגרמאנים. תאודוסיוס תמך בתחילה בפטריארך נסטוריוס, אך פולכריה, בעזרת הארכיבישוף קיריליוס מאלכסנדריה שכנעה אותו לשוב לאמונה האורתודוקסית ונסטוריוס הוגלה בשנת 435. פולכריה גם שכנעה את אחיה להגלות את היהודים ולהחריב את בתי הכנסת שלהם בקונסטנטינופול.
בשנת 441 הצליח הסריס כריספיוס זסטומס, שקודם לכן הצליח לסלק את הפרפקט האהוד סירוס מפנופוליס ואת אליה אודוקיה, אשת הקיסר, לשכנע את תאודוסיוס לסלק את פולכריה והשתלט במידה רבה על הקיסר. נטען, ויש מן הסתם ממש בטענה, שתאודוסיוס נהג בשנים אלו לחתום על צווים קיסריים בלי לקרוא אותם.
פולכריה עברה לחיות בשולי העיר קונסטנטינופול כנזירה. מספר חודשים לפני מותו של תאודוסיוס סר חינו של כריספיוס ופולכריה שבה והפכה גורם מרכזי בחצר הקיסרית. לפני מותו של תאודוסיוס בשנת 450 אורגן על ערש דווי הסדר להמשך שלטון שושלת תאודוסיוס באמצעות נישואים בין פולכריה לבין הגנרל הגרמאני פלביוס מרקיאנוס. הנישואים אורגנו בהסכמה שהגנרל יכבד את שבועת הבתולים של פולכריה בת ה-51. פעולתם הראשונה של הקיסר החדש ופולכריה הייתה להורות על הוצאתו להורג של כריספיוס באופן מבזה לפני שערי העיר.
בשנת 451 סייעה פולכריה לארגן את ועידת כלקדון לגינוי הנסטוריאניזם. הוועידה גם גינתה את החלטות סינוד רובר משנת 449 שתמכו במינות המונופיזיטית ובנזיר המונופיזיטי אוטיכס, שהודח והוגלה בהחלטת הוועידה. בכלקדון הכריזה פולכריה על פלביאנוס מקונסטנטינופול כמרטיר, אחרי שהודח בסינוד רובר והומת בידי תומכי אוטיכס.
פולכריה מתה ביולי 453, כשהיא מותירה את כל רכושה לכנסייה.
פרנק סינקלייר
פרנק מוחמד סינקלייר (אנגלית: Frank Mohammed Sinclair; נולד ב-3 בדצמבר 1971 בלונדון) הוא כדורגלן עבר ג'מייקני ומאמן כדורגל בהווה.
הוא החל את הקריירה שלו בצ'לסי בשנת 1990. לאחר מכן שיחק בוסט ברומיץ' אלביון, לסטר סיטי, ברנלי, האדרספילד טאון. בשלהי הקריירה שלו שיחק בעיקר בקבוצות חובבניות. בהמשך פנה לקריירת אימון, תחילה כמאמן-שחקן ולאחר מכן החל להתמקד באימון בלבד.
לזכותו של סינקלייר 28 הופעות בנבחרת ג'מייקה כולל במונדיאל 1998.
ביירק
אדה אקיניבי
אדאולה (אדה) פיטר אולווטוין אקיניבי (באנגלית: Adeola (Ade) Peter Oluwatoyin Akinbiyi; נולד ב-10 באוקטובר 1974) הוא כדורגלן עבר אנגלי-ניגרי.
אקיניבי הוא יליד רובע האקני בלונדון. הוא שיחק עם קבוצת לסטר סיטי בפרמייר ליג ועם ברנלי בליגת המשנה הראשונה. אקיניבי מייצג את נבחרת ניגריה למרות שנולד באנגליה.
משנת 2013 אקיניבי הוא מאמן שחקן בקבוצת פ.צ. קולוין ביי מ.
מאפים
מארז
מארז הוא קופסה המהווה את חלקו החיצוני של מוצר. המארז משמש בראש ובראשונה להגנה על רכיבי המוצר שבתוכו. פעמים רבות יש במארז פתחים לשם חיבורו למוצרים אחרים. כאשר זהו מארז של מכשיר חשמלי כולל המארז כפתור להדלקה וכיבוי של המכשיר, ולעיתים נכללים בו כפתורים נוספים לכוונון פעולת המכשיר. חומרי גלם מקובלים לצירתו של מארז הם פח, פלסטיק, עץ ועוד.
עיצוב המארז משלב שיקולים של פונקציונליות, יופי ותדמית. בהתאם לכך, מארז של מכשיר שנועד לפעול בשדה הקרב נדרש לעמידות גבוהה בתנאי סביבה קשים, ואין חשיבות ליופיו. לעומת זאת, במארז של מכשיר שנועד לפעול בבית או במשרד אין צורך בעמידות גבוהה של המארז, אך יש חשיבות ליופיו. במכשיר שפעולתו יוצרת חום, כגון מקרר, כולל המארז אמצעים לפליטתו של חום זה.
דוגמה: מארז מחשב מכיל בתוכו את כל רכיביו של המחשב (לוח אם, מעבד, ספק כוח וכו'). במארז יש פתחים לשקעים המאפשרים את חיבורו של המחשב לרכיבים פריפריאליים, כגון מדפסת, אוזניות, מקלדת ועוד.
צבא רומניה
בריט פופ
קונסטנטין פרזאן
קונסטנטין פרזאן (1861–1943) היה איש צבא אשר שימש כגנרל וראש המטה של הצבא הרומני במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
פרזאן נולד ב-27 בינואר 1861 בבוטימאנו, ובשנת 1883 התגייס לצבא הרומני. בשנת 1887 הוא הועלה לדרגת קפטן, ובהמשך השתתף במלחמת הבלקן השנייה.
הוא שירת כמפקד הארמייה הרביעית במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן כראש המטה. לאחר אימונים בבוקרשט וצרפת שירת קונסטנטין במטה הכללי וב־1880 קיבל את המינוי.