התחרויות נערכות בבריכות שעומקן המינימלי 3 מטרים, ובשטח של 12 X 12 מטרים. השחייניות מבצעות שני סטים של תרגילים, באחד עליהן לכלול אלמנטים מסוימים (התרגיל הטכני), והשני הוא בסגנון חופשי (התרגיל החופשי). הציון שניתן להן משלב את בחינת הטכניקה של ביצוע התרגילים (40% מהציון) וההופעה האמנותית (60% מהציון), ובכלל זה הסינכרוניזציה בין השחייניות לבין עצמן ובינן לבין המוזיקה. גם להבעתן ולהופעתן של השחייניות יש חשיבות - בגדי הים שלהן מעוצבים, ולעיתים הן מופיעות כשהן מאופרות. הציונים הם בסולם של 1 עד 10. משך התרגילים נע בין שתי דקות (למשתתפות יחידות בתרגיל הטכני) לבין ארבע דקות (לקבוצה בתרגיל החופשי).
זוגות מעורבים.
לראשונה בהיסטוריה, התקיימה במסגרת אליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה 2015 תחרות בשחייה אמנותית לזוגות מעורבים נשים וגברים. לתחרות יוצאת הדופן נרשמו שישה זוגות, מטורקיה, יפן, רוסיה, איטליה, אוקראינה וארצות הברית. כאשר ארצות הברית ורוסיה זכו כל אחת במדליית זהב ובמדליית כסף, ואילו נבחרת איטליה זכתה ב-2 מדליות ארד.
שחיינית צורנית
חוזה מריה גוטיירז הרננדז
פיליפ סטנהופ, הרוזן הרביעי מצ'סטרפילד
פיליפ דורמר סטנהופ, הרוזן הרביעי מצ'סטרפילד (באנגלית: Philip Dormer Stanhope, 4th Earl of Chesterfield; 22 בספטמבר 1694 - 24 במרץ 1773) היה מדינאי מטעם המפלגה הוויגית ואינטלקטואל בריטי. היה מן הבריטים החשובים בתקופת ההשכלה, ומיודד עם וולטר ומונטסקייה.
לורד סטנהופ, כפי הוא כונה לפני מותו של אביו ב-1726, נולד בלונדון ולמד באוניברסיטת קיימברידג'. לאחר שסיים ללמוד, יצא ל"מסע הגדול" ברחבי יבשת אירופה. מותה של המלכה אן ועלייתו לשלטון של ג'ורג' הראשון פתחו אפשרויות חדשות בפני סטנהופ הצעיר והוא שב לאנגליה. קרוב משפחה שלו, ג'יימס סטנהופ, שהיה אחד השרים האהובים על המלך, סידר לו משרה כ"אדון חדר המיטות" של הנסיך מוויילס, ג'ורג' השני.
הוא הפך לחבר בית הנבחרים הבריטי ולאחר שאביו נפטר והוא ירש את התואר המשפחתי, הוא הפך חבר בבית הלורדים. ב-1728 מונה למשרת השגריר בהולנד, שליח רשמי של בית המלוכה באירלנד וב-1748 למשרת מזכיר הממלכה.
דוד כפתורי
דוד כפתורי (13 ביולי 1923 - 17 בדצמבר 2001) היה צייר ישראלי.
ביוגרפיה.
דוד כפתורי היה מוותיקי הציירים בישראל. במשך כ-40 שנה, החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ועד תחילת המאה ה-21, היה צייר פעיל, הציג תערוכות יחיד, השתתף בתערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה. הוא פעל בישראל ובפריז, וגם עשה גיחה לארצות הברית.
דוד היה גאה במיוחד בעבודת ההוראה בה עסק במוסדות רבים, בעיקר במכון אבני, וכן בסטודיו הפרטי שלו, שם סייע לאמנים רבים בראשית דרכם להתפתח ולצאת לדרכם כאמנים עצמאיים.
כפתורי נולד בשכונת מנשייה ביפו, דור שלישי בארץ.
הוא נולד למשפחת בוטון, בעלת מסורת רבנית ארוכת שנים שנמשכה מגירוש ספרד, דרך איטליה ואיזמיר שבטורקיה. דוד עזב את הדת ואת הבית בגיל צעיר כדי להשתתף באופן פעיל במאבקי היישוב והמחתרות להשגת עצמאות מדינית. הוא התגייס לפלמ"ח בשנת 1941 לפלוגה התל אביבית, והיה ממקימי היישוב לוביה (לימים קיבוץ לביא). לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס כפתורי לצבא הבריטי, לבריגדה היהודית (חי"ל - חיל יהודי לוחם), שם שירת במשך חמש שנים בפלוגת ההנדסה החטיבתית והשתתף בקרבות נגד הצבא הנאצי באיטליה ובהולנד.
עם שובו לארץ, הצטרף לשורות ההגנה. השתתף בקרבות הבלימה של חטיבת גבעתי כנגד הפלישה המצרית (גבעה 69, משטרת עיראק-סואידן, כיס פלוג'ה). בצה"ל שימש כקצין מודיעין. לאחר שפשט את המדים, עבר לשרת בשב"כ.
במקביל הוא החל ללמוד ציור באופן מסודר. כפתורי היה מבוגרי המחזור הראשון של מכון אבני כשבין מוריו ניתן למנות את יחזקאל שטרייכמן, אביגדור סטימצקי ואחרים.
עם סיום לימודיו, פרש כפתורי סופית מפעילותו הביטחונית בשירות המדינה והתמסר לציור. ב-1961 עבר להתגורר בפריז. במשך שבע שנים למד, צייר והציג בתערוכות. ב-1968 שב לישראל. עם חזרתו ארצה, החל כפתורי ללמד במכון אבני לצידם של מוריו לשעבר, שטרייכמן וסטימצקי. כפתורי לימד במשך כ-20 שנה טכניקות ציור בצבעי שמן, צבעי מים ואקוורל במכון. במקביל כפתורי צייר ולימד בסטודיו בשכונת שבזי (נווה צדק) וכן המשיך להציג בתערוכות, בישראל ומחוצה לה.
בתקופה זו הוא גיבש סביבו קבוצת תלמידים שנהגה לצאת פעם-פעמיים בשנה לסדנאות ציורים בטבע, בראש פינה, עין הוד ופוריה. רבים מחברי הקבוצה הפכו ברבות השנים לציירים ידועים בפני עצמם. הקבוצה מונה כ-60 חברים וממשיכה לפעול גם כיום בהובלתו של שבתאי מצליח.
יצירתו של כפתורי סוכמה בשנת 1999 בספר "דוד כפתורי, 50 שנות יצירה" בהוצאת מוקי הפקות דפוס. בשנת 2000 הוא זכה ונבחר על ידי אגודת האמנים והציירים ל"אומן הנבחר" של תל אביב.
בשנת 2003 נערך ערב לזכרו של דוד כפתורי בסינמטק תל אביב. בערב התקיימה הקרנת בכורה של הסרט "כפתורי" בבימויה של הלן כהן. כמו כן הושק הספר "לכפתורי באהבה" שנערך ויצא לאור על ידי משה מוקי כהנא (מתלמידיו של דוד) בהוצאת מוקי הפקות דפוס . בספר מציגים רבים מתלמידי כפתורי לאורך השנים, שהפכו לציירים עצמאים. כל צייר הקדיש ציור ודברי הוקרה. בין המשתתפים בספר היו יהודית שפלן, אסתי ויוסי עיני, גלדיס אלבז, מוריס אזן, דורית איזנברג, ויויאני גולדמן, ויקטור פרנקו, ורד לבנון-פרנטא, ורדה רותם, שושנה זלוטניק, רחל אלקלעי, חדוה בן-דוד, חנה בלו, חנה קורפל, יעל גולדמן, יעקב אלוני, לאה שביט, מאירה אוהד, מגי ברדה, מימי רוזנברג, מריאנה פרלמן-אשכנזי, נחום גבריאלי, עדנה בן-עמי, רחל כבודי קורדובה, שבתאי מצליח ותלמה ישראלי ומשה מוקי כהנא - עורך ומפיק הספר.
דוד כפתורי התחתן עם מלי (לבית ג'רסי) ששירתה איתו בחטיבת גבעתי במהלך ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות (יוני 1948). נולדו להם שני ילדים (נתיבה 1949, ניר 1957).
המטבח הדני
המטבח הדני מורכב באופן מסורתי ממרכיבים המתאימים למזג האוויר הקר והלח של דנמרק. בדנמרק קיימת תעשייה חקלאית ענפה, הכוללת בין היתר ייצור מוצרי חלב, שעורה, תפוחי אדמה, שיפון, סלק, חסה, פירות יער ופטריות. דנמרק מוקפת ים בשלוש מארבע רוחות השמיים, ועל כן לא מפתיע כי גם דגה ממלאת תפקיד חשוב במטבח. המטבח הדני, בשל הקרבה התרבותית והאקלימית לשאר מדינות סקנדינביה, גם דומה מאוד למטבח הסקנדינבי; אך דומה גם למטבחי מדינות מזרח אירופה. ההיסטוריה הייחודית של דנמרק השפיעה אף היא על דמותו של המטבח הדני.
בופסנדוויץ' מהווה מאכל בשר, דוגמה מוקדמת להמבורגר.
בין סוגי מאכלי הדגים הפופולריים בדנמרק, ראוי להזכיר עיבודים שונים של מליח ואת השימוש בביצי דג הפיקה (stenbider באנגלית Lumpfish), שאותן מגישים על ביצה קשה, בין היתר בסמרברד (smørrebrød) - כריך פתוח מלחם שיפון כהה, מאכל דני מסורתי.
המאפים המתוקים הדנים מפורסמים בעולם כולו, אם כי כנראה מקורם לא בדנמרק, אלא באופה שהגיע מווינה לדנמרק (ואכן, בדנית הם נקראים wienerbrød, לחם וינאי). באנגלית ובמספר שפות נוספות נקראים מאפי שמרים אישיים "Danish" (דניש).
עקב הדמיון למטבחים הסקנדינביים האחרים כמו גם למטבח הגרמני, אין מאכלים שניתן לכנותם מאכלים דנים מובהקים, אחד כזה לדוגמה הוא הגריסים אדומים, האהוב בגרמניה, דנמרק ושוודיה.
ישראל באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
אולימפיאדת בייג'ינג הייתה האולימפיאדה ה-14 שבה השתתפה משלחת ישראלית, מאז החלה את השתתפותה במשחקים בשנת 1952. המשלחת הישראלית לאולימפיאדת בייג'ינג הייתה הגדולה ביותר עד אז וכללה 43 ספורטאים שהשתתפו ב-12 ענפי ספורט שונים.
נושא דגל ישראל בטקס הפתיחה היה חותר הקיאק מיכאל קולגנוב.
מדליה לישראל.
שחר צוברי גולש בדגם היה הספורטאי הישראלי היחיד שזכה במדליה, מדליית ארד.
הספורטאי הוותיק במשלחת היה הקלע גיא סטריק שזו הייתה האולימפיאדה הרביעית שלו, ובכך הוא הישווה את הישגו של השייט יואל סלע. שלושה ספורטאים השתתפו בפעם השלישית באולימפיאדה: הקייאקיסט מיכאל קולגנוב, שזכה במדליית ארד באולימפיאדת סידני, הג'ודוקא אריק זאבי, שזכה במדליית ארד באולימפיאדת אתונה, וקופץ המוט אלכס אברבוך, פעמיים אלוף אירופה. ל-12 ספורטאים זו הייתה האולימפיאדה השנייה, ו-27 ספורטאים השתתפו באולימפיאדה בפעם הראשונה.
הספורטאית הצעירה ביותר הייתה נטע ריבקין בת ה-17 והמבוגר ביותר היה היילה סטאין בן ה-53.
לקראת האולימפיאדה היו ציפיות רבות, בעקבות אולימפיאדת אתונה בה זכה גל פרידמן במדליית הזהב הראשונה של ישראל. פרידמן לא הצליח להעפיל לאולימפיאדת בייג'ינג ובמקומו ייצג את ישראל בגלשן מדגם ניל פרייד שחר צוברי.
הציפיות למדליות התמקדו בעיקר באריק זאבי שזכה במדליית ארד באולימפיאדת אתונה ובשלוש אליפויות אירופה, בצמד הטניסאים אנדי רם ויוני ארליך שזכו באליפות אוסטרליה הפתוחה 2008 ודורגו במקום השלישי בין הצמדים באולימפיאדה, בשחר צוברי שזכה במדליית ארד באליפות העולם 2007 בגלשן , ובצמד השייטים בדגם 470 אודי גל וגידי קליגר שזכו במדליות ארד באליפויות העולם בין השנים 2006 - 2008.
ההישגים הבולטים של ספורטאי ישראל.
שיט.
ההצלחות הגדולות ביותר נרשמו בענף השייט, שבו הושגו שתי התוצאות הטובות של המשלחת, ובסך הכל 3 מקומות ב-10 הראשונים. עם זאת, נרשמה אכזבה כאשר אודי גל וגידי קליגר, שהיו בין המועמדים הבולטים למדליה, סיימו במקום ה-14.
התעמלות.
הצלחה גדולה הייתה גם לענף ההתעמלות, שבו עלו לראשונה בהיסטוריה מתעמלים ישראלים לגמר במכשיר בודד בהתעמלות מכשירים, ולגמרים בתחרות אישית וקבוצתית בהתעמלות אמנותית.
שחייה.