נולד בביאלא פודולסק הסמוכה לבריסק לרב יודל מוזס וללאה'צה בת יהודה ליב הלוי היינסדורף, בנם של רחל ונפתלי הלוי היינסדורף. סבו ר' אלכסנדר זיסקינד מוזס היה נדבן לצדקה ותרם גם למרד הפולני בשנת 1863. למד בחדרים מסורתיים ואצל רבה של ביאלה, הרב זאב נחום בורנשטיין. בגיל צעיר נסמך לרבנות בידי רבי חיים הלוי סולובייצ'יק מבריסק. הוא נישא (1879) לרבקה בתם של הגביר, חסיד קוצק ובעל אחוזה, ראובן ישראל הלוי פרנקל שהתפרסם בספרייתו הגדולה, ושל גולדה בת יהודה ליב קושמיראק, שהיה אף הוא עשיר מופלג. הרב מוזס עצמו נעשה חסיד גור.
במשך שנים התפרנס מבית חמיו, הוא הקים ישיבה פרטית לבחורים וכתב חידושי תורה רבים בסגנון לימודו של רבי עקיבא איגר, רוב ככל כתביו נשרפו מאוחר יותר בעת הכיבוש הגרמני של קאליש במלחמת העולם הראשונה. בשלב מסוים החל לעסוק במסחר ועבר לגור ברוסושיץ ואחר כך בטורק. אשתו הראשונה נפטרה בכ"ח באדר ב' ה'תרנ"ז, והוא נישא בשנית כעבור שנה לאחייניתה חנה מרים בת יוסף מנדל הרמן.
כעבור שנים אחדות עבר לקאליש ובה המשיך להתפרנס ממסחרו. במקביל המשיך כל העת בלימודיו ובשנת 1906 (ה'תרס"ו) התמנה כראש בית הדין של קאליש, משרה שבה החזיק 29 שנים. לאחר פטירת רב העיר הרב יחזקאל ליבשיץ התעוררו חילוקי דעות בעיר סביב מינוי בנו של הרב ליבשיץ כממלא מקומו, כיסא הרבנות נותר פנוי במשך כמה שנים והרב מוזס מילא את התפקיד בפועל. עם עלותו לארץ ישראל בשנת ה'תרצ"ה, 1935, התמנה תחתיו הרב מנחם מנדל אלתר מפביאניצה כרבה של קאליש.
הרב מוזס השתקע עם משפחתו בתל אביב, הוא לא רצה לעסוק עוד ברבנות רשמית, אך סביבו התכנס חוג של למדנים שהיה מתאסף לעיתים בביתו. הוא נפטר בתל אביב בב' בשבט ה'תש"ט, 1 בפברואר 1949.
בנו היה יהודה מוזס, מו"ל ידיעות אחרונות.
חואן מנואל פנחיו
פורמולה 1 עונת 1955
עונת 1955 היא העונה השישית בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). מספר המרוצים בעונה צומצם לשבעה - מרוץ בארגנטינה, מרוץ האינדינפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית וחמישה מרוצי פורמולה ברחבי אירופה. קבוצת מרצדס הייתה דומיננטית בעונה ונהגיה ניצחו חמישה מתוך שבעת המרוצים. חואן מנואל פנג'יו, ניצח ארבעה מרוצים וזכה בתואר האליפות בפעם השנייה ברציפות. למרות ההצלחה בסיום העונה הודיעה הקבוצה על פרישתה מהתחרות.
תקציר העונה.
קבוצת מרצדס הייתה דומיננטית במהלך העונה וניצחה חמישה מתוך שבעת המרוצים. פרארי הצליחה לנצח בגרנד פרי מונקו לאחר ששלושת רכבי מרצדס נאלצו לפרוש במהלך המרוץ. אלברטו אסקרי, נהגה של קבוצת לנצ'יה, התרסק עם רכבו לתוך הנמל, אך יצא מהתאונה ללא פגיעה. ארבעה ימים לאחר מכן נהרג אסקרי בתאונה שאירעה בעת שערך נסיעת מבחן על המסלול במונזה.
אסון הלה מאן בו נהרג נהג המרוצים פייר לאבק יחד עם 83 צופים הוביל לביטול המרוצים המתוכננים בצרפת, גרמניה, ספרד ושווייץ. האירוע הקשה הוביל לפרישתה של מרצדס מהתחרות, פרישה שנמשכה עד לעונת 2010.
מלבד מותו של אסקרי במהלך העונה נהרג גם מריו אלבורטי שנפגע בתאונה במהלך מרוץ בצרפת, מרוץ שלא נכלל בסבב האליפות. מרוץ האינדיאנפוליס 500 גבה שני קורבנות נוספים - מני איולו, שנהרג במהלך אימון לקראת המרוץ וביל ווקוביץ', שנהרג במהלך המרוץ עצמו.
דירוג האליפות.
שיטת הניקוד.
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מחמשת המקומות הראשונים. הניקוד ניתן בהתאם למופיע בטבלה. בנוסף, ניתנה נקודת בונוס לנהג שקבע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ. אם יותר מנהג אחד קבע את זמן ההקפה המהירה ביותר, חולקה הנקודה באופן שווה בין כל הנהגים שקבעו את ההישג. נהגים שחלקו רכב במהלך מרוץ, קיבלו מחצית מהנקודות, כל אחד. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון חמש התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.
שלמה שטענציל
קומיקס וירקות
קומיקס וירקות היא חנות קומיקס ישראלית בעלת שני סניפים. בשנת 2011 זכתה החנות בפרס אייזנר בקטוגריית חנות הקומיקס הקמעונאית הטובה ביותר כשפרס זה נחשב לחשוב מבין פרסים המחולקים בתחום הקומיקס. בחנות מתקיימות לעיתים החתמות של קומיקסאים ואחת לשנה בשישי הראשון של חודש מאי מתרחש יום קומיקס חינם.
היסטוריה.
החנות הוקמה בשנת 2001 על ידי יובל שרון ודני אמיתי והייתה חנות אינטרנטית, אשר הפעילה דוכנים ארעיים למכירת קומיקס. לאחר שלוש שנים נפתח סניף פיזי ברחוב המלך ג'ורג' 30 (בורוכוב 2) בתל אביב-יפו, ביוני 2006 עבר למשכנו הנוכחי ברחוב המלך ג'ורג' 40. ביוני 2009 נפתח סניף נוסף ברעננה.
ביולי 2011 הוכרז בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו כי החנות זכתה בפרס אייזנר בקטוגריית חנות הקומיקס הקמעונאית הטובה ביותר, והיא הייתה לחנות השלישית מחוץ ליבשת אמריקה הצפונית שזוכה בפרס זה, והראשונה מאסיה.
קילינג ג'וק
קילינג ג'וק (Killing Joke) היא להקת רוק אנגלית שנוסדה באוקטובר 1978 בנוטינג היל, לונדון, אנגליה. ההרכב המקורי כלל את ג'אז קולמן (שירה, קלידים), פול פרגוסון (תופים), ג'ורדי ווקר (גיטרה) ויות' (בס).
האלבום הראשון של קילינג ג'וק, "Killing Joke" יצא ב-1980. לאחר שחרור האלבום "Revelations" ב-1982, הוחלף הבסיסט, יות', על ידי פול רייבן. הלהקה השיגה הצלחה במיינסטרים ב-1985 עם האלבום "Night Time" והסינגל "Love Like Blood".
מגדולי ההשפעה על הרוק התעשייתי המוזיקה המוקדמת שלהם תוארה על ידי המבקרים סטיבן תומאס ארלוויין וג'ון דוגן כ "מעין-מטאל[...] לרקוד לצלילי המנגינה של האבדון והדיכאון", אשר התפתח בהדרגה במשך השנים, עם שילוב אלמנטים של מוזיקה אלקטרונית, פופ מסונטז ו רוק גותי, אם כי תמיד ומדגישים  "השירה הפראית והצורמת" של קולמן. קילינג ג'וק השפיעו על  הרבה להקות ואמנים מאוחרים יותר, כגון מטאליקה, ניין אינץ' ניילס ונירוונה. למרות שקולמן וג'ורדי היו החברים הקבועים היחידים, ההרכב הנוכחי של הלהקה כולל את כל ארבעת החברים המקוריים עם תוספת של הקלידן רזא אודהין.
היסטוריה.
היווצרות ושלושת האלבומים הראשונים (1978–1982).
פול פרגוסון היה מתופף בלהקה של מאטיה קליפורד (מאט סטאגר) כאשר הוא פגש את ג'אז קולמן (מצ'לטנהאם, גלוסטרשייר) בנוטינג היל, לונדון. באוקטובר 1978, לאחר שקולמן היה נגן הקלידים  בלהקה ההיא תקופה קצרה, הוא ופרגוסון עזבו כדי להקים את קילינג ג'וק. הם פרסמו מודעה בעיתון "Melody Maker" אשר משכה את הגיטריסט ג'ורדי ווקר והבסיסט מרטין "יות'" גלובר. קולמן אמר שהמניפסט שלהם בהגדרת היופי המעודן של העידן האטומי במונחים של סגנון, קול וצורה". בספטמבר 1979, זמן קצר לפני שחרורו של EP הבכורה שלהם, "Turn to Red", הם הקימו את חברת ההקלטות "מלישס דמייג'" עם הגרפיקאי מייק קולס כדרך למכור את המוזיקה שלהם; "איילנד רקורדס" הפיץ את התקליטים, עד שמלישס החליפו ל-"E.G Records" עם הפצה דרך Polydor מ-1980. השירים המוקדמים של קילינג ג'וק היו פרימיטיביים, פאנק רוק דליל, לפעמים מעורבב עם צלילים אלקטרוניים. "Turn to Red" הגיע לתשומת לבו של הדי ג'יי האגדי ג'ון פיל, מי שהיה להוט לתמוך בחומרים החדשים של הלהקה ונתן להם השמעות נרחבות. ביקורת על ההופעה מ-"NME" אמרה כי "המוזיקה שלהם מזכירה את החומרים המוקדמים של סוזי והבנשיז, בלי הדמיון המרתק וחסר המוסר." לגבי ההופעות שלהם, נאמר כי "האנימציה היחידה על הבמה מסופקת על ידי ג'אז מאחורי הסינתיסייזר, שעושה גיחות כמו אדם ניאנדרטלי על ידי מחוות זעם ועילגות". את השירים על "Wardance/Pssych" תיארו כ "מוזיקת ריקודים כבדה" על ידי העיתונות. הלהקה שינתה את הצליל שלה למשהו יותר צפוף, יותר אגרסיבי, יותר כמו הבי מטאל. אלבום הבכורה שלהם, "Killing Joke", שוחרר בספטמבר; הלהקה שקלה לקרוא לו "Tomorrow's World". התקשורת התחילה לבקר אותם על חוסר חומר חדש בבי סיידים של סינגלים, אשר לעיתים קרובות היו בהם מיקסים שונים. הקבוצה העדיפו להמשיך לעבוד באולפן ושחררה את "What's THIS for...!" רק תשעה חודשים לאחר "Killing Joke", ביוני 1981. בשביל ""What's THIS for..!" "הם שכרו את טכנאי הקול ניק לוניי שהקליט בעבר עם Public Image Ltd.. הם עשו סיבוב הופעות מורחב בכל הממלכה המאוחדת בזמן הזה ומעריצים גם של פוסט פאנק וגם של הבי מטאל התעניינו בקילינג ג'וק.
שינוי לכיוון צליל מסחרי (1983–1988).
"Fire Dances" הכיל מוזיקה מעט יותר אמנותית ורגועה, אך עדיין הכיל תופים שבטיים. זה המשיך עם הסינגלים חסרי האלבום "Me or You?" מ-1983, ועם "Eighties" ו-"A New Day" מ-1984, האחרונים קודמו עם קליפ. "Eighties" סימן שינוי כיוון עם המפיק החדש כריס קימסי שעבד בעבר עם הרולינג סטונז ולד זפלין.
משלבים את המוזיקה שלהם עם מעט סאונד פופי, קולמן שר במקום לצרוח, קילינג ג'וק פיתחו וריאציית ניו וייב לאלבום החמישי שלהם, ("Night Time" (1985. הם השיגו הצלחה במיינסטרים עם "Love Like Blood" שכיסה את כל הז'אנרים, מרוק גותי לדאנס רוק; הוא הגיע למקום 16 בטבלאות של אנגליה, באירופה הוא אף הגיע למקום 5 בהולנד ולמקום 8 בבלגיה. "Night Time" המשיך את ההצלחה כשהגיע למקום 11 בטבלאות של אנגליה, הפוזיציה הכי גבוהה שלהם בטבלאות של אנגליה אי פעם. האלבום אף הפך להצלחה בינלאומית, נשאר בטבלאות של הולנד במשך 9 שבועות בעשירייה הראשונה, הגיע למקום 8 בניו זילנד ונשאר בטבלה 14 שבועות. הלהקה, עדיין בחברת ההקלטות E.G, עזבה את פולידור כדי לחתום חוזה עם וירג'ין.