ניתן לבנות תלת-אופן שגלגלו הבודד מאחור או מלפנים. תלת-אופניים נבדלים גם בנפח המיועד לנשיאת מטען, הממוקם בין זוג הגלגלים. תלת-אופניים היו כלי נפוץ בישראל להובלת מטען בשנות החמישים של המאה העשרים. כיום משמשים תלת-אופניים בישראל בעיקר לרכיבתם של אנשים בעלי יציבות נמוכה, כאופניים ראשונים לגיל הרך או למבוגרים.
תלת אופן ממונע קרוי לעיתים "אוטו ריקשה". רכב הריקשה נפוץ במזרח הרחוק ובהודו כמונית להשכרה. רכב זה הוא בדרך כלל על בסיס קטנוע ("וספה") המסיע כשלושה אנשים ונהג. גם בישראל שימשו ריקשות אלו כרכב משא קל בבסיסי צה"ל ובשוק האזרחי. בתאילנד קרוי כלי רכב כזה בשם 'טוק טוק'.
בסוף המאה ה-19 היה מיוצר תלת אופן "Craigievar Express" עם מנוע קיטור.
מהות החיים (ארגון)
מוקסיפן
הגדרה
הגדרה היא תיאור לשוני מדויק, וממצה של מושג (רעיון) או של משמעות של מונח (בין אם משמש לציון אובייקט מוחשי ובין אם משמש לציון רעיון מופשט), בעזרת מונחים לשוניים אחרים (שהוגדרו מקודם אם על ידי הגדרות ואם על ידי הנחות יסוד) לשם זיהויים המדויק ולעיתים לשם הבדלתם ממושגים או ממונחים אחרים. בהגדרה של מושג (...) אנו מספקים תשובה לשאלה "מה זה (...)?" בהגדרה של מונח אנו מספקים תשובה לשאלה מה המונח מסמן. בחלק מתחומי הידע, הגדרת מושג חייבת להיעזר רק במושגים שהוגדרו שלא בעזרת שימוש בו (איסור יצירת הגדרה מעגלית).
שימוש בהגדרות הכרחי בתחומי הפילוסופיה, המתמטיקה, המדע, המשפט, ההלכה והמילונאות. בשל העובדה, שהגדרה מוצלחת צריכה להיות גם מדויקת וגם שימושית, בתחומים שונים קיים שוני בנוהלי ההגדרה. מלאכת ההגדרה, במיוחד בתחומים שאינם ניתנים למדידה ולתצפית מדויקת, אינה תמיד פשוטה ולפעמים היא אפילו נחשבת לבלתי אפשרית. יחד עם זאת, במתמטיקה, תכניה אינם ניתנים למדידה ואינם ניתנים לתצפית, ובכל זאת מלאכת ההגדרה בה מפותחת ושיטתית.
דרך ההגדרה.
אריסטו קבע כי הגדרה נכונה היא כזאת הנקבעת Per genus et differentiam, כלומר על ידי סוג והבדל. אם, למשל, נגדיר את הכלב כ"בעל חיים נובח", הרי ש"בעל חיים" הוא הסוג אליו שייך מין הכלב ו"נובח" הוא ההבדל, כלומר התכונה המבדילה אותו ממינים אחרים באותו סוג.
הגדרה מוצלחת היא כזו שתוחמת מושג, או משמעות של מונח, באופן מדויק ונעזרת לצורך זה בתיאור קל להבנה וקל לבדיקה. תחימת מושג באופן מדויק פירושה פירוט תכונותיו המהותיות ורק אותן, תוך שימוש במושגים מוגדרים היטב, באופן שמכלול התכונות שבהגדרה יתקיים רק במה שמסומן על ידי המונח המוגדר. לדוגמה, נניח כי אנו מתבוננים במטוס ומעוניינים להגדיר את רעיון המטוס (המושג). ההגדרה: "עצם שעף" אינה טובה שכן נכללים בה עצמים שאינם מטוס כגון ציפור או אבן שנזרקה לאוויר. כלומר, "עצם שעף" היא הגדרה שיש בה תכונה מהותית של המטוס, אולם לא כל התכונות המהותיות שלו. ההגדרה "עצם שעף ועשוי מתכת" אף היא אינה טובה, כיוון שייתכן שמטוס יהיה עשוי מחומר אחר. לפיכך, "עשוי מתכת" אינה תכונה מהותית למטוס. לעומת זאת ההגדרה: "מכונה שטסה באוויר בכוח המנוע אשר בה" היא מוצלחת יותר שכן היא כוללת תכונות מהותיות של מטוס, שכולן יחד מאפיינות רק אותו:
ההגדרה אינה כוללת תכונות לא מהותיות של מטוס כגון, החומר שממנו הוא עשוי, המקום שבו הוא מיוצר, השימוש שנעשה בו (לצרכים אזרחיים, צבאיים וכדומה) וכיוצא באלה.
עם זאת, ההגדרה תיחשב טובה רק אם יש הגדרה טובה למונחים: מכונה, טיסה באוויר, מנוע. אם למשל אין אפשרות להגדיר מהי מכונה או מהו מנוע, ההגדרה תיחשב פגומה. אלא אם כן מדובר בתאוריה דדוקטיבית שבה האכסיומות מספקות למעשה את משמעות המונחים הראשוניים (הבלתי מוגדרים) שלה.
בעייתיות.
יצירת הגדרה למושגים בסיסיים (כמו זמן, מקום, חוכמה, אנושיות, חיים) היא מלאכת מחשבת מסובכת, עמומה, ואולי אף בלתי אפשרית. לכן שימשו הגדרות נושא חקירה מרכזי בפילוסופיה לאורך הדורות. ישנם גם מקרים בהם יצירת הגדרה לעצמים מוחשיים כמו שולחן מהווה אתגר קשה ביותר, זאת בעיקר בשל הקושי לאפיין את התכונות המהותיות של השולחן (מה הופך עצם כלשהו לשולחן?).
בעיה אחרת היא ביצירת מערכת הגדרות שיטתית, שמישה, קוהרנטית ומקובלת על הכול לסדרה ארוכה של מושגים או מונחים הקשורים זה בזה. לצורך זה התפתחו מוסדות ותת דיסיפלינות שזה מרכז עיסוקם: חיבור ועדכון מדריכים כמו מונחון IUPAC הקובעים את שמותיהן של תרכובות כימיות, תקן ICD להגדרת מחלות או מדע הטקסונומיה המגדיר מיני יצורים חיים.
בתקופות מאוחרות יותר נקבעו גם דרכים אחרות להגדרה per genus et differentiam (להלן יפורטו כמה מהן). אחת הביקורות הידועות על ההגדרה היא זו של לודוויג ויטגנשטיין המאוחר (בספרו חקירות פילוסופיות), שטען כי רכישת המשמעות של מילים בשפה נעשית תדיר באמצעים שונים לחלוטין מן ההגדרות הלשוניות המקובלות. כמו כן טען כי אם כל הגדרה נזקקת לסוג שמעליה, מה יהיה על הסוגים העליונים ביותר? (טענה שכבר עלתה אצל אפלטון בדיאלוג תאייטטוס, אך לא בהקשר הלשוני אלא בהקשר המטאפיזי). ואם החוליות היסודיות שבשרשרת אינן נשענות על דבר, הרי שהשרשרת כולה תלויה על בלימה.
הסכמה על ההגדרה.
ההגדרה משמשת לתקשורת בין בני אדם, ולכן חשוב להגיע להגדרה המקובלת על כל המשתמשים בה. לעיתים משמשות שתי הגדרות שונות למושג יחיד, אך ניתן להראות שאין סתירה ביניהן. במקרים אחרים, לא מושגת הסכמה, ולמושג מסוים קיימות הגדרות שאינן חופפות. דוגמה בולטת לכך היא הגדרת המספרים הטבעיים, שיש הכוללים בה את המספר 0, ויש שאינם כוללים בה מספר זה. גם בהגדרתו של טרפז, יש הכוללים בה את המקבילית (כמקרה פרטי של טרפז), ויש המגדירים טרפז כך שמקבילית לא תיחשב כטרפז. כאשר אין הסכמה ביחס להגדרה מסוימת, חשוב לציין איזו הגדרה משמשת בהקשר מסוים (בספר מסוים, במאמר מסוים וכדומה).
סוגי הגדרות.
מבחינים בין סוגים אחדים של הגדרות:
תחליפי הגדרה.
לא כל דבר ניתן להגדיר, או להגדיר באופן מועיל ושמיש. לכן ישנם מושגים דמויי הגדרה שיכולים באופן חלקי למלא את מקומה של ההגדרה.
מושג יסוד.
הכרזה על מושג כעל מושג יסוד שאינו ניתן להגדרה. דבר זה מקובל במתמטיקה ובמדעים מדויקים, וכן בתאוריות פילוסופיות הבנויות בדרך אקסיומטית (דוגמת זו של שפינוזה), והוא נובע מהעובדה שהגדרה של כל מושג חייבת להישען על מושגים קודמים שהוגדרו קודם לכן. מסיבה זו חייבים להימצא, בתחומי ידע שונים, מושגים ראשוניים ששום מושג לא הוגדר קודם להם. הגדרה של עצם כלשהו מתבססת על הגדרתם של עצמים שהוגדרו קודם לכן. בהתאם לכך, נגיע בכל מערכת של הגדרות למונחים הבסיסיים ביותר, שאין אפשרות להגדירם באמצעות כאלה שקדמו להם. מונח כזה קרוי מונח יסודי, מונח ראשוני או מונח פרימיטיבי ("primitive notion" בלעז). בגאומטריה, בניסוחה השכיח, למשל, המונחים נקודה, ישר ומישור הם מונחים יסודיים. כך גם המונח חפיפה שמתאר קשר בין עצמים גאומטריים מסוימים, הוא מונח יסודי. דוגמאות נוספות: הסתברות, מרחק, זמן (במכניקה ניוטונית).
הגדרות אקסקלוסיביות מול הגדרות אינקלוסיביות.
מונחים מתמטיים משמשים גם בשפה המדוברת, אך לעיתים יש הבדל במשמעות המיוחסת למונח במתמטיקה לעומת המשמעות המיוחסת בחיי היומיום. נמחיש זאת באמצעות שמות המרובעים.
בלשון היומיומית, נהוג לעיתים להשתמש בשמות סוגי המרובעים השונים באופן אקסקלוסיבי זה לזה - כלומר, מלבן ייקרא מלבן רק אם אינו בנוסף לכך ריבוע, טרפז ייקרא טרפז רק אם אינו בנוסף לכך מקבילית, וכיוצא בכך.&lt;br&gt;
השימוש האקסקלוסיבי מקל על ההתבטאות מכיוון שהוא חוסך את הצורך להשתמש במונחים מפורטים בצורה מסורבלת, כגון "מלבן שאינו ריבוע".
עם זאת, בשפה המתמטית, סוגי המרובעים מוגדרים באופן אינקלוסיבי - כלומר, ריבוע אינו מוגדר בנבדל ממלבן, אלא כמקרה פרטי שלו, מלבן ומעוין כמקרים פרטיים של מקבילית, מקבילית כמקרה פרטי של טרפז, וכיוצא בכך.
לשימוש בהגדרות אינקלוסיביות יש יתרון במקרה זה, שכן משפט שיהיה נכון לגבי סוג מסוים של מרובע, יהיה נכון גם לגבי כל הסוגים שהם מקרים פרטיים שלו, ואין צורך להוכיח אותו בנפרד לכל סוג וסוג.
התשובה לשאלה האם השימוש בשמות סוגי המרובעים השונים נעשה באופן אקסקלוסיבי או אינקלוסיבי תלויה בהקשר שבו הם משמשים - אם בשימוש יומיומי או בלשון מתמטית.
גישת הפוזיטיביזם למושג ההגדרה.
בפילוסופיה הפוזיטיביסטית ולפי תזת האקסיומטיות של דויד הילברט, ההגדרה היא לא הסבר של מושג קיים אלא בריאה-בנייה של עצם חדש יש מאין - עצם שמאופיין בכך שהוא מקיים את ההגדרה. הילברט נקט בגישה זו לגבי עצמי הגאומטריה כגון נקודה, קו וכו' - שאותם הוא הגדיר כעצמים המקיימים יחסים מסוימים ביניהן ("בין לבין", "על אותו קו" וכו) ואת אקסיומות הגאומטריה. לסוג זה של הגדרה - הגדרה באמצעות מערכת אקסיומות - הוא קרא "הגדרה מרומזת".
הגדרה בחקיקה.
בחקיקה נעשה שימוש בהגדרות לשם קביעת מינוחים אחידים לאורך החוק. הדבר נועד לשתי מטרות. מטרה אחת היא יצירת ודאות משפטית לגבי מונחים שניתן לפרשם ביותר מדרך אחת. למשל, בחוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור מוגדר "כלי תחבורה" כ"רכב, רכב ציבורי וכלי שיט", וההגדרות "רכב" ו"רכב ציבורי" מפנות להגדרות המקובלות בפקודת התעבורה. כך, מבהיר המחוקק כי ככל שנעשה שימוש לאורך החוק במונח "כלי תחבורה", הכוונה היא לכלי תחבורה המפורטים בהגדרה בלבד, ולא, למשל לכלי טיס, שאף הם עשויים היו להיחשב ככלי תחבורה, אלמלא ההגדרה. להבהרה מסוג זה חשיבות רבה, שכן במקרים רבים נגזרים ממנה גדרי החוק, וכפועל יוצא מכך גבולות האחריות הפלילית, האחריות הנזיקית או הסמכות המינהלית.