הממלכות המסופטמיות יושבות על הנהרות הפרת והחידקל באזור בעל אקלים חם, וניתן להבין מדוע מקורות המים היו מקודשים בתרבות הזאת.
האבזו - האפסו.
יש אלוהות עתיקה נוספת הקשורה למי המעמקים. אבזו (בשומרית Abzu) נכתב באכדית אפסו (Apsu). האבזו - המים מתחת לפני הקרקע שמקושרים אל בארות, מעיינות ומקווי מים מתוקים, מקושר גם לחושך. מים אלו קשורים גם לטקסי הטהרה.
במקדשים הייתה בריכת מים מקודשים המיועדת להיטהרות ששמה היה 'אבזו'.
האל אאה היושב באבזו הוא פטרון המים המתוקים, אלוהי הטיהור הפולחני.
על פי המתואר על מקדש אסגילה בבל, היה בו אגם קטן ששמו "אָבְּזוּ" (השם ניתן לו על ידי הכהנים במקדש).
במיתוס אנומה אליש, (לוח 6 שורות 60–64), נאמר:
מציטוט זה ניתן לראות כי על פי התפיסה השומרית-בבלית המים שמתחת והמים שברקיע הם מכלול אחד שלם.
הקשר בין עמקיא לאלה תיאמת.
במיתולוגיה המסופוטמית, תיאמת היא אלת הים הקדומה ואם הדור הראשון של האלים. באפוס אנומה אליש מסוף האלף השני לפני הספירה מתוארת תיאמת כאם כל האלים. כתוצאה ממיזוג מימיה עם מימיו של אַפְּסוּ, אל המים המתוקים. באפוס מתוארת המלחמה שניהלה נגד צאצאיה האלים, ובראשם מרדוך בן האלים, אשר יוצא להילחם בה. מגופתה המבותרת יצר מרדוך את השמים ואת הארץ. מעיניה הדומעות של תיאמת נוצרו נהרות הפרת והחידקל וזנבה היה לשביל החלב.
השם "תיאמת" קשור, ככל הנראה, למילה האכדית תאמתו "tâmtu", ובצורתה הקדומה יותר תי'אמטום "ti'amtum" המציינת ים ומקבילה למילה העברית "תהום".
בסיפור המבול בבראשית ז י"א כתוב "נִבְקְעוּ כָּל מַעְיְנֹת תְּהוֹם רַבָּה", פירוש המילה רבה הוא "גדולה" (כמו סבתא רבה שהיא הסבתא הגדולה). יש אשורולוגים וחוקרי מקרא הטוענים כי המושג המקראי "תהום" והביטוי המקראי תהו ובהו קשורים אל האלה תיאמת.
הסיפור על תיאמת מקביל לסיפור על עמקיא המופיע בסיפור הבריאה הבבלי, בגרסה שנכתבה ביוונית על ברוסוס: "היו היה זמן בו לא היה דבר, מלבד החושך ותהום המים." ובהמשך הסיפור שם נאמר: "מי שהיה אמור להיות בראש כל אלו (מפלצות התהום) הייתה אישה בשם אומורוקה (Omoroca) [שיבוש של המילה הארמית Amqia - 'העמוק' או 'אוקיינוס'] ... באלוס (Belus האל בל מרדוך) חתך את האישה לשניים מתוך מחצית אחת שלה הוא יצר את האדמה ומתוך החצי השני הוא יצר את השמיים".
מסיפור זה עולה כי הישות הקדומה תיאמת-תהום, היא זהה או דומה לישות הקדומה עמקיא-מעמקים.
הקשר בין עמקיא לאלה באהו.
"באהו (BaU) – אפשר שהאלה הבולטת ביותר בתקופה הבבלית הקדומה הייתה באהו." כך מתאר את האלה מוריס יאסטרוב ג'וניור (Morris Jastrow Jr.) פרופסור לשפות שמיות באוניברסיטת פנסילבניה בספרו "הדת של בבל ואשור." בכתביו הוא מגדיר אותה "אם האלים" "האם הגדולה" אשר ילדה את האנושות.
יש גרסאות רבות של תיעתוק שמה של האלה המסופוטמית באהו (BaU) במחקרים שונים היא מופיעה בתעתוק: Bao Bahu ועוד.
חוקר המיתולוגיות אברהם סמיית פאלמר (Abram Smythe Palmer) אומר "בחלק הדרומי של בבל היה זה 'החומר חסר הצורה, החלל הריק' שהיה ידוע בשם באהו (Bahu) 'האם הגדולה, יוצרת האנושות', באהו עמקי התהום (The deep of chaos)." והוא משתף בתחושותיו לגבי הישות הזאת: "הארץ לבשה צורה, אבל בתוך רחם אשר עדיין הוא מים, כעובר לא מפותח"
האשורולוג ארצ'יבלד הנרי סייס (Archibald Henry Sayce) מסכם ואומר: "אם באהו, לכן, הייתה אי פעם מזוהה עם ה"עמוק" במוחו של הבבלי הדרומי, זה היה חייב להיות כאשר ה"עמוק" חדל להיות תהום מימי של כאוס והפך לביתו של הבורא אהה, המביא מימיו מהרקיעים שממעל."
בהמשך, בעלה של באהו, האל הבורא אהה (Ea) אל האוקיינוסים הוא שמוצג בתור "האל של המעמקים" (god of the deep)
במקורות מסופטמים אחרים באהו מופיעה כאמא של האל אהה
דמותו, כמו דמותה של האלה באהו מופיעות פעמים רבות יחד עם דגים. בנוסף לדגים באהו מופיעה פעמים רבות עם ברווזים וצפורי מים.
במזמורים לאלות ממשיך הקשר למקור המים הקדום. למשל במזמור לנינסינה נאמר שנינסינה היא האם באהו (Bau), אשר כוחותיה האלוהים הם אדירים, אשר יושבת בתוך האבזו (abzu) מקור המים הראשוני הקדום.
בנוסף, הישות עמקיא הוגדרה כישות של מים ושל הירח וגם האלה באהו, האם הגדולה, מזוהה עם מים ועם הירח המהווים חלק מהייצוגים הקבועים שלה.
הן האם הגדולה באהו והן תיאמת, קשורות אל הישות הקדומה עמקיא ושומרות על מאפייניה.
אדיאה
אדיאה (בצרפתית: Edéa) היא עיר בקמרון שנמצאת באזור החוף.
גאוגרפיה.
אדיאה ממוקמת כ-50 ק"מ מבירת האזור דואלה וכ-154 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, אדיאה ממוקמת על גדות הנהר סאנגה .
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (19 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,342 מילימטרים בשנה. חודש אוקטובר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (376 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (17 מ"מ גשם).
תעשייה.
אדיאה בעלת חשיבות מיוחדת ברמה התעשייתית. ישנו בית חרושת לייצור אלומיניום, שנפתח ב-1955 עוד לפני העצמאות של המדינה.
ליד העיר יש גם תחנת כוח הידרואלקטרית חשובה, על הנהר סאנגה , שממנו כ-95% מהאנרגיה המסופקת בקמרון מיוצר.
תנועה ותחבורה.
ישנה תחנת רכבת ליד העיר. אדיאה ממוקמת ליד הכבישים הלאומיים N3 ו-N7. בנוסף, היא נמצאת כ-4 ק"מ מהכביש האזורי P14.
מ-22 במרץ 1993, אדיאה הוא מושבו של הבישוף הקתולי.
לום (קמרון)
לום (בצרפתית: Loum) היא עיר בקמרון שנמצאת באזור החוף.
גאוגרפיה.
לום ממוקמת כ-69 ק"מ מבירת האזור דואלה וכ-218 ק"מ מבירת המדינה יאונדה.
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 22 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא נובמבר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,646 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (450 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (7 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה.
לום ממוקמת ליד הכבישים הלאומיים N5, N16 והכביש האזורי P16.
קאלה (קמרון)
קַאֶלֶה (בצרפתית: Kaélé) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור הצפון הרחוק.
גאוגרפיה.
קאלה ממוקמת כ-57 ק"מ מבירת האזור מרואה וכ-751 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, העיירה ממוקמת כ-110 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה וכ-11 ק"מ מהגבול של קמרון עם צ'אד.
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (32 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (25 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 928 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (255 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה.
קאלה ממקומת ליד הכביש הלאומי N12. יש ליד קאלה שדה תעופה אזרחי.
ימאל (סדרת לוויינים)
ימאל הוא שמה של סדרת לווייני תקשורת בפיתוח משותף של תאגיד הטילים והחלל אנרגיה וחברת גזפרום מערכות חלל שמתפעלת אותם. הלוויינים הראשונים בסדרה נבנו על ידי תאגיד אנרגיה.
זו סדרת הלוויינים השנייה שמופעלת על ידי רוסיה לצד לווייני האקספרס שמופעלים על ידי החברה הרוסית לתקשורת לוויינים שבבעלות סוכנות התקשורת הפדרלית של המשרד לפיתוח דיגיטלי, תקשורת ותקשורת ההמונים של רוסיה.
בן סבג'
כרוניקות רוסיות ישנות
כרוניקות רוסיות ישנות (ברוסית: Древнерусские летописи, באוקראינית: Давньоруські літописи) הן מקורות כתובים מן האזור של רוס שחוברו מן המאה ה-11 ועד לשלטון פיוטר הגדול במאה ה-18. כותבי הכרוניקות היו בעיקר אנשי כנסייה שישבו במנזרים, בחצר הקניאז (מאוחר יותר בחצר הצאר) ובמקום מושבו של הארכיבישוף המטרופוליטני.
רוב הכרוניקות המקוריות לא השתמרו אך העתקים שלהן הכוללים עיבוד חלקי נותרו. ההעתקים מכונים ברוסית רשימה (список) ונוצרו החל מן המאה ה-14. מספר העותקים הכולל ששרד נאמד ב-5,000.
הכרוניקות היו הסוגה המובילה בספרות הרוסית עד תקופת איואן האיום, באמצע המאה ה-16, כאשר נכנס סוג היסטורי שונה שנקרא ברוסית: כרונוגרף (хронограф), אך המונח כרוניקה עשוי להתייחס לשניהם.
מאפיינים.
הכרוניקות הראשונות מתחילות באירועים מן המאה ה-9. הן מסודרות לפי שנים ואירועים ופותחות לרוב במילים "בשנת (שנה לפי ספירת הנוצרים, שנה מבריאת העולם לפי הלוח הביזנטי)". לרוב כל ערך הוא תיאור עובדתי קצר, אך לאירועים ההיסטוריים המשמעותיים ביותר השתמש הכותב בנאראטיב ספרותי. בערך השנה עצמה שולבו דברים ודיאלוגים של הנסיכים, אפיתטים ואמצעים ספרותיים שונים.
כל כרוניקה הייתה אסופה ( סְבוׁד свод) של כרוניקות קודמות שעברו שינויים, קיצורים או הוספות אליהן צירף הכותב את האירועים של תקופתו (עד עשרות שנים אחורה). ניכר שמדובר בהעתקה מאוספים קודמים משום שמוצאים אירועים דומים בגרסאות שונות ולעיתים משפטים שהועברו מגרסה אחת לגרסה אחרת. על פי מקום הכתיבה ומקום האירועים המתוארים חולקו הרשימות לקטגוריות: (קייב, נובגורוד, פסקוב, מוסקבה, סיביר וכו'). לעיתים הכרוניקות של מקום אחד סותרות את אלה של מקום אחר הן בעובדות והן בהערכת האירועים.
מחקרים חדשים הראו שחלק משמעותי של הכרוניקות נכתב מלכתחילה כספרי שנים (annales) כדוגמת אלה שהיו במערב וזאת לעומת הדעה הרווחת קודם של הפילולוג אלכסיי שחמאטוב, אבי הטקסטולוגיה הרוסית, שראה בכרוניקות בעיקר אוספים של כתבי יד קודמים עם תוספות של אירועים חדשים.
אש צולבת
אש צולבת הוא סרט דרמה היסטורית ישראלי משנת 1989 בבימויו של גדעון גנני עם דן תורג'מן ושרון הכהן בתפקידים הראשיים.
הפקה.