בית החולים שייך לשירותי בריאות כללית, וממוקם ליד בית החולים בילינסון. בית החולים מסונף לפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. בנוסף, בית החולים מהווה גורם מקצועי מייעץ למרכז רפואי רבין, למוסדות הרווחה השונים, למוסדות החינוך ולבתי המשפט בישראל.
היסטוריה.
בית החולים הוקם בשנת 1942, בסמוך לצומת הנקרא כיום מחלף גהה, על שם בית החולים. שמו של בית החולים, שמשמעותו היא "מרפא" בעברית ("לֵב שָׂמֵחַ יֵיטִב גֵּהָה" - ), ניתן לו על ידי דוד רמז. המבנה המקורי של בית החולים נבנה בשנת 1934 בידי איש המשטרה והבלש הפרטי דוד תדהר ונמכר לרופא הנפש ד"ר ביתן עבור בית החולים, לאחר שתדהר לא הצליח לעמוד בתשלום חובותיו. ב-1974 נהרס המבנה בצומת גהה כדי לאפשר את הרחבת הכביש ויצירת מחלף גהה.
בשנת 1968 החלה בניית משכנו הנוכחי של בית החולים, ליד בית החולים בילינסון, ובשנת 1972 עבר בית החולים למשכנו הנוכחי. מבנה בית החולים תוכנן על ידי האדריכל זוכה פרס ישראל אריה שרון, יחד עם בנו האדריכל אלדר שרון.
בשנת 2014 גיל זלצמן מונה למנהל המרכז.
פעילות ושירותים.
תחומי הפעילות העיקריים של בית החולים הם אשפוז פסיכיאטרי פעיל ושיקומי, טיפול אמבולטורי (פרוצדורה רפואית שאינה דורשת אשפוז בבית חולים), ייעוץ ואבחון.
האשפוז הוא אשפוז פעיל כשאורך האשפוז הממוצע הוא 45 יום.
בית החולים מתהדר בכך שמספר החולים החוזרים לאשפוז תוך חצי שנה הוא הנמוך במדינה.
צוות העובדים בבית החולים מונה כ־370 עובדים.
בית החולים מחולק לשתי חטיבות עיקריות: חטיבת המבוגרים וחטיבת הילדים והנוער, כאשר כל אחת מהחטיבות מחולקת לשירות אמבולטורי ואשפוזי.
השירותים המרכזיים הניתנים במסגרת בית החולים הם:
בית החולים מספק שירותים קליניים נוספים כגון שירותי ייעוץ פסיכיאטרי לבתי החולים שבמרכז רפואי רבין, למוסדות החינוך, למשטרה ולבתי המשפט. כמו כן מספק בית החולים שירותי הדרכה לאוניברסיטאות בישראל בתחומי הרפואה, הסיעוד ומקצועות הבריאות.
בבית החולים קיים בית ספר לחינוך מיוחד "נעורים" הנותן שירותי חינוך למחלקות הנוער, ובנוסף גן ילדים הנותן שירותים לילדים עם מגוון הפרעות נפשיות והתפתחותיות.
בית החולים מהווה כיום את אחד המרכזים החשובים בישראל לטיפול, מחקר והוראה בנושאי בריאות הנפש. צוות המרכז עוסק בהוראת פסיכיאטריה של הילד והמתבגר, פסיכוגריאטריה, עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה, ריפוי בעיסוק, סיעוד ותחומי טיפול שונים. בעלי מקצוע שהתמחו בבית החולים מנהלים כיום מחלקות, מרפאות ויחידות בכל הארץ.
בבית החולים פועלים כמאה ועשרים מתנדבים בממוצע מדי שנה. בנוסף, בבית החולים פועלת עמותת ידידים החל משנת 1988, שמטרותיה העיקריות הן פיתוח שירותים מיוחדים לרווחת החולים, קידום המחקר הרפואי, גיוס מתנדבים מקצועיים, רכישת ציוד, מכשור ומתקנים לחולים, שיפוצם והחזקתם. בעמותה כ-45 חברים, הפועלים בהתנדבות.
בית החולים גהה זכה בפרס "בית חולים מיוחד מצטיין" של שירותי בריאות כללית לשנת 2009.
מחקר.
במרכז קיימת יחידת מחקר העוסקת בעיקר בפסיכיאטריה ביולוגית, אפידמיולוגיה פסיכיאטרית ופסיכולוגיה מחקרית. עבודות היחידה מתבצעות במעבדות האוניברסיטה ובמרכז למחקר רפואי ע"ש פלזנשטיין.
עבודות מחקר רבות מתבצעות במסגרת בית החולים, בנושאים כגון קולטנים (רצפטורים) לתרופות במוח, השפעת תרופות על הפיזיולוגיה, נוירואנדוקרינולוגיה, נוירופרמקולוגיה, השפעות של תרופות פסיכיאטריות על מחזור התא והחשיבות למחלות ניווניות של מערכת העצבים, טיפולים חדשניים, גנטיקה של הפרעות נפשיות, הבסיס הביולוגי והגנטי של התנהגות אובדנית ותוקפנית, הבסיס הביולוגי של הפרעות נפשיות בילדים, מתבגרים ומבוגרים, הבסיס הגנטי לניבוי תגובה לתרופות, ויסות חום במחלות נפש, מחקרים על מיניות והפרעות נפשיות ועוד. היחידה מפרסמת מחקרים רבים בעיתונות מדעית בינלאומית. ליחידה קרן מחקר הפתוחה לתרומות לקידום המחקר הפסיכיאטרי.
מעלה - המרכז לציונות דתית
מעלה - המרכז לציונות דתית היא עמותה שהוקמה בשנת 1988 במטרתה לחקור, לקדם ולהפיץ את משנת הציונות הדתית.
לצורך מימוש מטרתה מקיימת העמותה מערך ארצי של שיעורי תורה. היא מפעילה את אתר Jewtube בו סרטים ברוח הציונות הדתית.
בשנת 1989 הקימה העמותה את בית הספר לקולנוע מעלה. כיום בית הספר פועל בנפרד מהעמותה. באותה שנה נטלה העמותה על עצמה את חידוש הופעתו (בסדרה חדשה) של כתב העת 'גוילין - למחשבה דתית-לאומית' (בעריכתו של משה קרונה), ותחת אחריותה הופיעו שני כרכים (גליונות א-ד).
בשנת 1992 עתרה העמותה לבג"ץ נגד שרי האוצר, החינוך והתרבות, ונגד עמותת "אל המעיין" ואחרים מכוון שנדחתה פנייתה אל ועדת ההקצבות במשרד החינוך והתרבות לקבל תמיכה כספית לפעילותה, מכוון שהסעיף התקציב שממנו ביקשה את התמיכה הוגדר כ"פעילות תרבות לחרדים". העמותה טענה כי "'חרדי' הוא כל אדם החרד לדבר ה' והעמותה נכללת בקטגוריה זאת. בג"ץ דחה את בקשתם.
יו"ר העמותה היה אמנון שפירא. נכון ל-2017 היו"ר הוא חיים פלק ומנכ"לה הוא רפי קפלן.
יוהאן מיכאל פוגל
יוהאן מיכאל פוגל (בגרמנית: Johann Michael Vogl; 10 באוגוסט 1768 - 19 בנובמבר 1840) היה זמר בריטון ומלחין אוסטרי. בשעתו היה מפורסם בזכות עצמו, אך כיום הוא זכור בעיקר בזכות קשריו המקצועיים וידידותו עם המלחין פרנץ שוברט.
היסטוריה.
פוגל נולד בשטייר. בצעירותו נרשם בגימנסיה בקרמסמינסטר, שם למד שפות ופילוסופיה ושרק בכמה הפקות מוזיקליות של ידידו פרנץ קסאפר זיסמאייר (הוא האיש שהשלים את הרקוויאם של מוצרט). ב-1786 יצא פוגל ללימודים בווינה, ובהמשך השתלם במשפטים. ב-1795 הופיע לראשונה באופרת החצר של וינה ועד מהרה כינס סביבו חוג מעריצים הן בזכות כישרון המשחק שלו והן בשל יפי קולו.
ב-1813 בא פרנץ שוברט להצגה של "איפיגניה בטאורס" של גלוק, עם פוגל בתפקיד אורסטס; שוברט לא שכח כל חייו את החוויה והחליט לכתוב בשביל פוגל. כעבור שנה, כשפוגל שר את תפקיד פיזארו בהצגת הבכורה של הגרסה הסופית של פידליו מאת בטהובן, מכר שוברט בן ה-17, על פי השמועה, את ספרי הלימוד שלו כדי לגייס כסף לכרטיס כניסה.
כשהמלחין והזמר נפגשו לבסוף, בשנת 1817, התרשם פוגל מאיכות המוזיקה של שוברט בה במידה ששוברט התרשם משירתו. שוברט כתב רבים משיריו הבאים כשפוגל לנגד עיניו. אחת מהצלחותיהם המוקדמות היה ביצוע מ-1821 של "שר היער" (Der Erlkönig), לפני הוצאתו לאור. השיר התקבל בהתלהבות מצד קהל המאזינים.
נדיר למצוא בתולדות המוזיקה קשר מוזיקלי פורה כל כך בין מלחין לזמר. פוגל המשיך לשיר את המוזיקה של שוברט אחרי מות חברו ב-1828, בין השאר ביצוע מפורסם של מחזור השירים מסע החורף בשלמותו, עם הפסנתרן עמנואל מיקשיק (Emanuel Mikschik), זמן קצר לפני מותו הוא ביום השנה השנים-עשר למות ידידו. פוגל מת בווינה.
לורן שוורץ
לורן-מואיז שוורץ (בצרפתית: Laurent-Moïse Schwartz; 5 במרץ 1915 - 4 ביולי 2002) היה מתמטיקאי יהודי-צרפתי. שוורץ הוא בוגר אקול נורמל סופרייר וזכה במדליית פילדס על תרומתו בתחום תורת ההתפלגויות, המעניקה משמעות מוגדרת לאובייקטים כגון פונקציית דלתא של דיראק. שוורץ הורה שנים ארוכות באקול פוליטקניק.
לבד מעבודתו המדעית שוורץ אף היה אינטלקטואל נודע בצרפת, שהביע דעות סוציאליסטיות.
תולדות חייו.
לורן-מואיז שוורץ הוא בן למשפחה יהודית משכילה מחבל אלזס. אביו היה מנתח, ודודו רוברט דברה היה רופא ילדים נודע בצרפת. בעת לימודיו בפריז בתיכון "ליסה לואי-לה-גרנד" (Lycée Louis-le-Grand), המשמש כמכינה ל"אקול נורמל סופרייר", התאהב במארי-הלן לוי, בתו של המתמטיקאי פול פייר לוי שהייתה מתמטיקאית בזכות עצמה. לזוג נולדו שני ילדים.
שוורץ התעניין שנים ארוכות במדעי הטבע ואסף למעלה מ-20,000 פרפראים, אוספו הועבר למוזיאון הלאומי למדעי הטבע בפריז. במהלך השנים גילה מספר מיני פרפראים הקרויים על שמו.
שוורץ הצטיין כתלמיד, במיוחד בלימוד לטינית, יוונית ומתמטיקה. בשנת 1934 התקבל לאקול נורמל סופרייר, ובשנת 1937 עמד בבחינות לתעודת הוראה (Agrégation). בתקופת מלחמת העולם השנייה נאלץ שוורץ להסתתר ולהזדהות בשמות בדויים, כדי שלא יזוהה כיהודי. הוא עבד באוניברסיטת שטרסבורג תחת שם בדוי, לורן-מרי סלימרטן, גם אשתו השתמשה בשם בדוי. עם סיום המלחמה התגורר שנה אחת בגרנובל ובשנת 1945 החל לעבוד באוניברסיטת נאנסי, שם שהה שבע שנים.
בשנת 1950 זכה במדליית פילדס על עבודתו בתחום ההתפלגויות. הוא היה המתמטיקאי הצרפתי הראשון שזכה במדליית פילדס. שלטונות ההגירה של ארצות הברית הערימו קשיים על כניסתו למדינה לשם קבלת המדליה, עקב נטיותיו הפוליטיות הטרוצקיסטיות. עבודתו הבהירה את פונקציית דלתא של דיראק ופונקציית מדרגה, סייעה להרחבת התאוריה של התמרת פורייה ומשמשת אבן פינה לתאוריה של משוואות דיפרנציאליות חלקיות.
שוורץ היה חוקר ומורה רב השפעה, ובין תלמידיו נמנים מתמטיקאים בולטים ובהם: Bernard Malgrange, Jacques-Louis Lions, François Bruhat ואלכסנדר גרותנדיק. בשנת 1952 הצטרף לפקולטה למדעים של הסורבון. בין השנים 1958 - 1980 עבד בעיקר באקול פוליטקניק. בין השנים 1961 - 1963 נאסרה עליו ההוראה באקול פוליטקניק, לאחר שחתם על עצומת ה-121, שקראה להכיר בזכויות הלגיטימיות של העם האלג'יראי בעת מלחמת העצמאות של אלג'יריה. בשנת 1973 נבחר לחבר נילווה באקדמיה הצרפתית למדעים ובשנת 1975 נבחר לחבר מן המניין בה.
יהאן מיכאל פוגל
אמנון שפירא