כילדה, וילסון היה קורבן לבריונות בשל עודף משקל. היא חשפה את ההיסטוריה האישית שלה בשנות ה-197, ובמהלך שנות ה-1980 המוקדמות הייתה מרעיבה את עצמה ונוטלת כדורי דיאטה כדי להישאר רזה. אך כשהלהקה עשתה קאמבק באמצע שנות ה-1980, וילסון עלתה באופן משמעותי במשקלה. מחשש שהסולנית של הארט תפגע בתדמית הלהקה, מנהלים מחברת התקליטים התחילו להפעיל עליה לחץ לרזות. בקליפים, השתמשו בזוויות מצלמה ובבגדים שנועדו למזער את ממדיה, ושמו דגש גדול יותר על אחותה ננסי, שהייתה רזה ממנה. וילסון התחילה לסבול מהתקפי חרדה בעקבות המתח הנפשי שהייתה מצויה בו והפרסום השלילי שמסביב למשקלה. היא עברה ניתוח לקיצור הקיבה בינואר 2002 אחרי מה שהיא מכנה "קרב לאורך כל חיי" עם המשקל.
בנובמבר 2009, אן התמוטטה. אחותה ליוותה אותה לרופא, שבישר לה שהיא פיתחה בעיות בכבד כתוצאה משתיית אלכוהול. בעוד שהפסיקה להשתמש בסמים בעת לידתה של בתה, היא הגבירה את השתייה שלה; ננסי, בני המשפחה, וחברי הצוות היו מודאגים מזה זמן מה, ותכננו להתעמת איתה בנושא השתייה, ואפילו דאגו לפסק זמן בלוח ההופעות שלה כדי לאפשר לה טיפול. אך וילסון בסופו של דבר השיגה טיפול בעצמה. באוטוביוגרפיה של הלהקה שיצא ב-2012, וילסון חשפה את מאבקי העבר שלה עם קוקאין ואלכוהוליזם. לדבריה, היא פיכחת מאז 2009.
וילסון נישאה לדין וטר באפריל 2015. השניים יצאו זמן קצר בשנות ה-1980, והציתו מחדש את היחסים כעבור שנים רבות.
ברוס קלארק
ברוס קופר קלארק (באנגלית: Bruce Cooper Clarke; 29 באפריל 1901 – 17 במרץ 1988) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר שירת במלחמת העולם הראשונה, במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה. הוא היה מפקד הצבא היבשתי בין השנים 1958–1960, מפקד צבא ארצות הברית באירופה בין השנים 1960–1962, ומפקד צבא ארצות הברית באוקיינוס השקט בין דצמבר 1954 עד אפריל 1956.
ביוגרפיה.
קלארק נולד בחווה באדמס שבניו יורק, ב-29 באפריל 1901. הוא עזב את התיכון כדי להתגייס לצבא בשנת 1917, ונכנס לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית דרך המשמר הלאומי של ניו יורק. בשנת 1925 הוא סיים את לימודיו, והצטרף לחיל ההנדסה, ובנוסף הוא קיבל גם תואר מאוניברסיטת קורנל. בהמשך הוא גם קיבל תואר שני מהאקדמיה הצבאית הלאומית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, קלארק שירת ביחידת תותחני חוף. במלחמת העולם השנייה הוא שירת כקולונל, ולאחר מכן כבריגדיר גנרל, ופיקד על צוות קרב בדיוויזיית השריון ה-4, שהייתה חלק מהארמייה השלישית של גנרל ג'ורג' פטון, והוביל אותו לניצחון על כוח שריון גרמני בקרב אראקור בספטמבר 1944. בדצמבר אותה שנה הוביל קלארק את ההגנה בקרב סן וית במהלך קרב הארדנים, אשר האט את המתקפה הגרמנית. גנרל אייזנהאואר הגדיר את פעולותיו של קלארק בקרב זה כ"נקודת מפנה" בקרב על הבליטה.
במהלך מלחמת קוריאה, פיקד קלארק פיקד על הדיוויזיה המשוריינת ה-1, בפורט הוד שבטקסס, מ-1951 עד 1953. לאחר מכן הוא הועבר לקוריאה, שם פיקד על הקורפוס ה-1 בשנת 1953, ועל הקורפוס ה-10 בין השנים 1953 ל-1964. בנוסף, הוא גם אימן את הצבא של קוריאה הדרומית.
לאחר מכן הוא פיקד על צבא ארצות הברית באוקיינוס השקט בהוואי מ-1954 עד 1956, ולאחר מכן הוא פיקד על הארמייה השביעית בגרמניה מ-1956 עד 1958.
באוגוסט 1958 הוא הועלה לדרגת גנרל ארבעה כוכבים, ומ-1958 עד 1960 הוא פיקד על פיקוד כוחות צבא ארצות הברית, תוך שהוא ממונה על מערכת החינוך הצבאית, אשר, בזמנו, כללה יותר מ-250,000 משתתפים. בין השנים 1960–1962 הוא שירת כמפקד העליון של צבא ארצות הברית באירופה, וב-30 באפריל 1962 הוא פרש לביתו.
לקלארק ואשתו, בסי, היו שלושה בנים ובת אחת.
קלארק נפטר ב-17 במרץ 1988, והוא נקבר בטקס צבאי מלא בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, שם קבורה אשתו לצידו.
אנדי ויר
אנדרו "אנדי" טיילור ויר (באנגלית: Andrew Taylor Weir; נולד ב-16 ביוני 1972) הוא סופר אמריקאי. ספרו הראשון, "לבד על מאדים", זכה להצלחה רבה ועובד לסרט מצליח ונושא פרסים בשם "להציל את מארק וואטני". זוכה פרס על שם ג'ון קמפבל לסופר מתחיל בתחום המדע בדיוני לשנת 2016.
בצעירותו.
ויר גדל בקליפורניה. אביו היה פיזיקאי, ואמו מהנדסת חשמל. הוריו התגרשו כשהיה בן שמונה. וויר מספר כי בצעירותו אהב לקרוא ספרות מדע בדיונית קלאסית, כגון יצירותיו של ארתור סי. קלארק ואייזק אסימוב. בגיל 15, החל לעבוד כמתכנת במעבדות הלאומיות בסנדיה. וויר למד מדעי המחשב באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, אולם לא השלים את הלימודים. הוא עבד כמתכנת במספר חברות תוכנה, כולל אמריקה און ליין, Palm  וBlizzard, שם הוא עבד על פיתוח משחק המחשב Warcraft II: Tides of Darkness
כתיבתו.
ויר החל לכתוב מדע בדיוני בשנות העשרים לחייו. בתחילה פרסם את עבודתו באתר האישי שלו. בין השנים 2001 ו-2008 הוא פרסם קומיקס ברשת בידורי שנקרא בשם "קייסי ואנדי" המתאר הרפתקאות של דמויות בסגנון "מדען מטורף" המבוססות עליו ועל חבריו (כגון הסופרת ג'ניפר ברוזק). כמו כן כתב קומיקס בשם חציית צ'שייר המתאר שילוב בין הרפתקאות אליס בארץ הפלאות, פיטר פן והקוסם מארץ עוץ. ההכרה עבור כתיבת הקומיקס עזרה לו לפתח את הקריירה שלו כסופר.
הוא ניסה לפרסם ספר ראשון בשם "גניבת הגאווה" (Theft of Pride), אולם הסיפור הקצר "הביצה" הוא שהביא לו לראשונה תשומת לב ציבורית רבה. הסיפור זכה למספר עיבודים לווידאו ב-YouTube, מחזה בן מערכה אחת, והוא גם הבסיס לקונספט של Everybody, האלבום השלישי של הראפר האמריקאי LOGIC.
לבד על מאדים (The Martian).
הספר מתאר את עלילותיו של מארק וואטני, אסטרונאוט אמריקאי, שננטש לבד על מאדים, ועל מסעו וניסיונותיו לשרוד תקופה ממושכת. ויר החל לכתוב את הספר ב-2009. כיוון ששאף שהספר יהיה מדויק ככל שניתן מבחינה מדעית ויתבסס על טכנולוגיות קיימות, וויר למד אסטרודינמיקה ומכניקת מסלולים, התנאים על פני השטח של מאדים, היסטוריית הטיסות לחלל, ובוטניקה.
בתחילה הספר פורסם בצורה סדרתית באתר בחינם באתר האינטרנט שלו, ואז חלק מהקוראים ביקש לקבל את כל הספר זמין דרך אמזון קינדל. ויר מכר את הספר תמורת 99 סנט (כיוון שלא היה יכול למכור בחינם), והרומן הגיע לרשימת רבי המכר. ב-2013 פנה אל ויר סוכן והוא מכר את הזכויות של הספר להוצאת ספרים. הגרסה המודפסת, שעברה קצת עריכה מהמקור הקודם, הגיעה לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס היישר למקום 12. הספר זכה לשבחים רבים ועובד לסרט "להציל את מארק וואטני" בכיכובו של מאט דיימון ובבימויו של רידלי סקוט.
ארטמיס.
ספרו השני של ויר באורך מלא, ארטמיס, מתנהל בעיירה על הירח, בסביבות שנות 2080-2090.  הספר מספר אודות אישה צעירה בשם ג'אז, אשר עובדת כנושאת ציוד בעיירה היחידה על הירח, וגם לעיתים בהברחת סחורות מכדור הארץ. היא מוצאת את עצמה במרכזה של מזימה להשתלט על העיר. ב-26 בספטמבר 2017 הוכרז כי נרכשו הזכויות ליצור סרט מדע בדיוני המבוסס על הספר, בבימוים של פיל לורד וכריסטופר מילר.
סיפורים נוספים.
בשנת 2016, ויר פרסם ספרות חובבים בשם Larco שנחשב חלק מיקום העולם המתואר בספר שחקן מספר אחת ונחשב פריקוול למה שמתואר בספר.
ב-2016, ויר פרסם אוסף סיפורים קצרים בשם "עקרונות אי-הוודאות" על אפליקציית TAPAS לסיפורים קצרים.
ויר זכה בפרס על שם ג'ון קמפבל עבור הכותב החדש הטוב ביותר לשנת 2016.
בשנת 2017, CBS בחרה בפיילוט שכתב ויר הנקרא "Mission Control" (חדר בקרה) העוקב אחר קבוצה של אסטרונאוטים צעירים ומדעני נאס"א.
חיים אישים.
ויר גר במאונטיין ויו, קליפורניה. בעבר הודה כי הוא סובל מפחד טיסה, ולכן לעולם לא ביקר בסט של הסרט "להציל את מארק וואטני", כיוון שהוא צולם ברובו בבודפשט, לאחר טיפול נפשי ב-2015, הוא היה מסוגל לטוס ליוסטון כדי לבקר במרכז החלל ג'ונסון, ולהשתתף בפסטיבל קומיק-קון בסן דייגו.
ויר הצהיר כי הוא אגנוסטיקן. הוא תיאר את עמדותיו הפוליטיות כשמרן מבחינה כלכלית וליברלי מבחינה חברתית.
ספרים וסיפורים שכתב.
באתר של ויר נמצאת רשימה מעודכנת של היצירות שכתב, כולל גרסאות חינם של חלק מהסיפורים הקצרים שלו.
ג'רמי מנוחין
ג'רמי לואיס יוג'ין מנוחין (באנגלית: Jeremy Louis Eugene Menuhin, נולד ב-2 בנובמבר 1951) הוא פסנתרן בריטי ובנו של הכנר יהודי מנוחין.
ילדות ונעורים.
מנוחין נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה, בן רביעי לאביו, יהודי מנוחין ושני לאמו, הרקדנית דיאנה גולד. הוא למד באיטון קולג' סמוך לווינדזור, ברקשייר. הוא מתאר את ילדותו כעתירת זכויות מבחינה כלכלית אך "גרוטסקית" מבחינה רגשית, את אביו כ"קר ומנוכר" ואת אמו כ"שתלטנית והפכפכת".
שלא כאביו, יהודי, שנדחף למוזיקה בגיל צעיר על ידי אמו (סבתו של ג'רמי), ג'רמי עצמו לא קיבל שום הכשרה מוזיקלית עד שהאומנת שלו החלה לארגן זאת בתגובה להתעניינות מצדו. עם זאת, יהודי החל לתת דעתו יותר ויותר לקריירה המוזיקלית של בנו ככל שכישרונו התבלט. ג'רמי למד הלחנה בפריז אצל נדיה בולאנז'ה, פסנתר בישראל אצל מנדרו כץ, וניצוח בווינה אצל הנס סווארובסקי.
קריירה מוזיקלית.