במקביל ריכז קמחי את הטיפול בנושאי אמל"ח והתארגנות. עיסוק נוסף באותה עת היה העברת מפקדת חיל הים מחיפה לתל אביב לבנין במחנה הקריה בו היא ממוקמת עד היום. מיקום המפקדה במחנה הקריה סייע לחיזוק החיבור עם צה"ל. צוין כאחד הגורמים להצלחה במלחמת יום הכיפורים.
נספח צה"ל בלונדון.
באוגוסט 1973 מונה קמחי כנספח צבאי בבריטניה ובסקנדינביה. התפקיד כלל גם ראש משלחת משרד הביטחון באותן ארצות. ניסיונו הצבאי של קמחי ואישיותו סייעו לו לקיים קשרים אישיים חיוביים. אותם ידע לנצל מול מערכת ממוסדת עוינת לישראל. בין הנושאים שנרכשו אז בבריטניה היו תחילת העבודה על צוללות גל, חלקי חילוף לטנקי הצנטוריון, מושב מפלט ומיצגי ראש לטייסים. כאשר פרצה מלחמת יום הכיפורים בשבת 6 באוקטובר 1973 הזדרזה ממשלת בריטניה להטיל אמברגו על משלוחים לאזור הלחימה, שלמעשה הופנה רק נגד ישראל.
המשמעות המיידית הייתה עצירת משלוח תרופות בשדה התעופה ממש וכ-7000 טון פגזים לטנקים שנמצאו במחסני הנמל מיועדים להעמסה למחרת באניה ישראלית. בהמשך המלחמה נעשתה התארגנות של חברות כמו מרקס אנד ספנסר (שנוהלה על ידי מרקוס זיו) מאנגליה ומאירופה לאספקת תרופות לישראל.
כאשר ביקש האלוף בנימין תלם לסיים את תפקידו היה קמחי הקצין הבכיר ביותר בחיל הים. עם זאת הימצאותו מחוץ לישראל בעת מלחמת יום הכיפורים, לא סייעה לו בהתמודדות לתפקיד מפקד חיל הים. ב-1976 סיים את שירותו הסדיר בצה"ל.
תפקידים אזרחיים.
מנהל נמל אשדוד.
לאחר שחרורו מצה"ל עבר קמחי השתלמות למנהלים בכירים באוניברסיטת תל אביב. בתום הקורס הוזמן על ידי יצחק רהב מפקדו מתקופת שייטת 13 שמונה אותה שנה 1977, כמנכ"ל רשות הנמלים לנהל את נמל אשדוד. הנמל היה בשלבי בנייה ובאותה שנה הסתיימה בניית רציף המכולות.
ועד העובדים בנמל היה חזק במיוחד ונתמך על ידי הסתדרות העובדים. חוסר הגיבוי של הממשלה נגד העובדים הביא בתחילת שנות ה-70 להתפטרותו של חיים לסקוב כמנכ"ל הרשות. תקופתו של המנהל הקודם, אל"ם (מיל) יצחק גזית, הייתה רצופי מריבות ועימותים עם יו"ר הוועד יהושע פרץ. והנמל היה משותק מדי פעם. לעומת נמל חיפה, באשדוד לא עובדים בשבת והעיקרון נשמר. בתחילת תפקידו היו בנמל 2000 עובדים ובשנת 1980 מסר את התפקיד עם 900 עובדים. חידוש הציוד ושיפור שיטות עבודה איפשר צמצום הוצאות מול פעילות גדלה.
המועצה לשיווק פרי הדר ואתא.
מנמל אשדוד עבר קמחי לתפקיד סמנכ"ל תפעול במועצה לשיווק פרי הדר. בשנים 1980–1983 ניהל קמחי את חטיבת ההלבשה בביח"ר אתא.
ייעוץ ביטחוני.
חברות התעשייה הביטחונית ראו לנצל את הידע והקשרים של קמחי והוא נעשה יועץ ימי, מספר שנים במסגרת חברת ייעוץ ולאחר מכן יועץ ימי עצמאי. בעיקר עסק בהקמת מערכות לבקרת שיט בקרבת החופים. מכשירי החישה מתוצרת החברות הישראליות נוצלו לפיקוח תנועת שיט בים, שמירה על זכויות מסחריות, בקרת דייג ומניעת הברחות. הלקוחות היו בעיקר גורמי התעשייה הביטחונית בארץ ולעיתים גם לקוחות מחו"ל. במסגרת עבודתו ייעץ מול פורטוגל, פנמה, פרו, סינגפור, טאיוואן, לטביה, אלבניה, יוון וספרד.
ג'ורג' פוט מור
ג'ורג פוט מור (George Foot Moore, 15 באוקטובר 1851 - 16 במאי 1931) היה כומר, מזרחן, חוקר מדעי הדתות, היהדות והתנ"ך. נחשב בין גדולי החוקרים הנוצריים של המקורות העבריים בתקופתו.
נולד בווסטצ'סטר, פנסילבניה, בארצות הברית למשפחה פסביטריאנית. למד באוניברסיטת ייל והיה חבר באחוות הגולגולת והעצמות. לאחר מכן למד בסמינר התאולוגי של אנלון והוסמך ככומר ודוקטור לתאולוגיה. שימש ככומר הקהילה הפסביטריאנית שבפוטנאם, זיינסויל אשר במדינת אוהיו. מאוחר יותר לימד שפה וספרות עברית בסמינר התאולוגי של אנדובר במסצ'וסטס. בתקופה זו כתב את הביאור לספר שופטים בסדרת International Critical Commentary, שיצא לאור בשנת 1895. היה נשיא הסמינר בין השנים 1899 ו-1901. ב-1902 התמנה כפרופסור לתאולוגיה באוניברסיטת הרווארד וב-1904 היה לפרופסור להיסטוריה של הדת באוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1913-1911 כיהן כנשיא החברה המזרחנית האמריקאית. נפטר בקיימברידג' שבמדינת מסצ'וסטס. עבודתו הידועה ביותר היא "היהדות במאות הראשונות של תקופת הנצרות" (Judaism in the First Centuries of the Christian Era). היה נשיא האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1921 – 1924).
ההפגנות בסוריה (2011)
מקצועות חובה
מקצועות החובה הם תחומי דעת עליהם חובה להיבחן בבחינות הבגרות על מנת לקבל תעודת בגרות: הלשון העברית, היסטוריה, אזרחות, מתמטיקה, אנגלית, ספרות ומקצוע דת כגון תנ"ך.
היסטוריה.
מקור מקצועות החובה בבתי הספר המודרניים הוא ככל הנראה שבע האומנויות החופשיות (לטינית: Septem Artes Liberales) - מקצועות הליבה שנלמדו בבתי הספר הקתדרליים והנזיריים בימי הביניים, שהם ככל הנראה ההופעה המוקדמת ביותר של לימוד חובה של מקצועות יסוד. מקצועות אלו נחשבו לידע בסיסי והכרחי להתנהלותו של האדם החופשי באותה תקופה. פירוש המילה Artes בהקשר זה אינו אמנות במשמעותה המודרנית כי אם "מקצוע" או "עבודה". שמן, "האמנויות החופשיות", נובע מכך שרק לאנשים חופשיים היה מותר ללמוד אותן. עם המהפכה התעשייתית, החלו לפתוח בתי ספר ציבוריים, כך שלכלל הציבור תהיה השכלה בסיסית וידע כללי.
מקצועות החובה בעולם המודרני.
כיום מקצועות החובה משתנים ממדינה למדינה בדגשים משתנים בין שפה, מחקר, מיומנויות למידה, מדעי הרוח או מדעים מדויקים.
מקצועות החובה במדינת ישראל.
מקצועות החובה במדינת ישראל שמים דגש יותר על המקצועות ההומניים, כאשר אחד בלבד משבעת מקצועות החובה הוא מקצוע ריאלי.
מספר מקצועות החובה במדינת ישראל כיום הם שבעה:
בנוסף, על מנת לקבל תעודת בגרות יש להבחן על מקצוע אחד ברמה מוגברת של חמש יח"ל, או לחלופין להבחן על עוד מקצוע נוסף שאינו ממקצועות החובה.
מקצועות החובה בבתי הספר של החינוך הממלכתי-דתי.
בבתי הספר של החינוך הממלכתי דתי ישנו לימוד מוגבר של תנ"ך ברמה של לפחות 3 יח"ל ולימודי תושב"ע ברמת 3 יח"ל. בניגוד לבתי הספר הממלכתי-חילוני, ישנה אפשרות לבחור בין לימוד מחשבת ישראל או ספרות. בחלק מבתי הספר ישנה חלוקה של יחידת לימוד אחת לספרות ואחת למחשבת ישראל, ובאחרים לומדים רק מחשבת ישראל. גם מבחינת תוכני הלימוד, ישנה התאמה עבור הציבור הדתי ולאופן ההשקפה הדתי.
מקצועות בחירה.
מקצועות הבחירה הם מקצועות נוספים הנלמדים בנוסף למקצועות החובה והם מתחלקים לשני סוגים: 1. מקצועות בחירה מחייבת. 2. מקצועות בחירה נוספת. להלן ההסברים המפורטים.
מקצועות הבחירה המחייבת.
מקצועות הבחירה המחייבת בעצם מחייבים כל תלמיד ללמוד מקצוע אחד מהם אם אינו לומד ברמה מוגברת מקצוע אחד ממקצועות החובה.
ע"פ משרד החינוך "כל תלמיד חייב לבחור ללמוד ולהבחן במקצוע אחד לפחות מקבוצת מקצועות זו. מקצועות אלו הם בדרך כלל המקצועות בהם התלמידים בוחרים להתמחות ולהעמיק בלימודיהם כחלק מבחירת כיוון עתידי ללמודים או להתמחות מקצועית".
רשימת סוגי מקצועות הבחירה, מפורסמת בחוזרי מנכ"ל ומתעדכנת מעת לעת.
מקצועות הבחירה הנוספת.
מקצוע בחירה נוספת הם מקצועות שהתלמיד רשאי לבחור אם ללמוד אותם או לא. אם ילמד אותם ויבחן בהם, הם יירשמו בתעודת הבגרות שלו.
במקצועות הבחירה הנוספת, יש קבוצה של כ-50 מקצועות התמחותיים המוכרים על ידי משרד החינוך שעבורן מתקיימות בחינות בגרות חיצוניות. התלמידים בוחרים את המקצועות על פי נטיותיהם, כמקצוע "מדף", ורשאים להתמחות בתחום בחירה חופשי כלשהו.
מרגו דידק
מלגוז'אטה "מרגו" דידק (בפולנית: Małgorzata Dydek; 28 באפריל 1974 – 27 במאי 2011) הייתה כדורסלנית פולנייה ששיחקה בעמדת הסנטר.
קריירה.
לאחר שנבחרה ראשונה בדראפט 1998 שיחקה דידק במספר קבוצות WNBA. בתקופתה הייתה ידועה כשחקנית הכדורסל המקצוענית הגבוהה בעולם, תואר שהקנה לה פרסום רב. לאחר השתלבותה בליגת האמריקנית זכתה בתואר שחקנית הכדורסל האירופאית הטובה ביותר לשנת 1999 על ידי "לה גזטה דלו ספורט". הובילה את ה-WNBA בחסימות במשך תשע שנים, ובממוצע חסימות למשחק במשך שמונה שנים. הייתה ריבאונדרית ההגנה המצטיינת בשנת 2001, ועל שמה רשום מספר החסימות הרב ביותר בהיסטוריה של הליגה האמריקנית.
דידק נפטרה בבריזביין מהתקף לב והיא בת 37, אם לשניים.
משנתו של גרשם שלום
גרשם שלום הקדיש את חייו לחקר המיסטיקה היהודית וזכה להיחשב לראש החוקרים בתחום זה. הוא היה הראשון שהשתמש בכלי מחקר אקדמיים לשם חקירת תחום זה ורבים רואים בו כמי שאחראי יותר מכל אחר לפופולריות העצומה של לימודי הקבלה במוסדות אקדמיה ברחבי העולם. שלום נקט בגישה מחקרית פילולוגית זהירה, אשר נשענה לא רק על ניתוח ובקיאות, אלא אף על נטיות ביבליוגרפיות מובהקות. במשך השנים התגבשה סביבו קבוצת תלמידים, אשר יצרה אסכולת מחקר בשם אסכולת ירושלים בתחום חקר הקבלה. אסכולה זו רואה בקבלה יצירה אנושית, שיש לברר את תרומתה להיסטוריה היהודית, מבלי לנקוט דעה קדומה כנגדה. דרכי עבודה אלו הבדילו את שלום מחוקרי קבלה שקדמו לו, ומשום כך הוא נחשב אבי חקר הקבלה בזמן המודרני. כיום, ישנם חוקרי קבלה החולקים על חלק מתפיסותיו של שלום ואף נעשים ניסיונות להפריך חלק מהנחות היסוד שקבע. הניסיון לערער על משנתו של שלום אינו חדש. אך בניגוד לעבר, אז יצאו חלק מהמחלוקות מזרם היהדות האורתודוקסית, הרי שכיום מרביתן באות מהאקדמיה. חלק מהניסיונות לקרוא תיגר על תפישותיו של שלום באים גם מתלמידיו לשעבר, כתוצאה מיכולתם של החוקרים להגיע למקורות שלשלום לא הייתה אליהם גישה בתקופתו, לעשות שימוש בכלי מחקר חדשים יותר ולשלב לתוך עבודתם תחומי מחקר שונים.