ננסי קרול (באנגלית: Nancy Carroll; נולדה ב-28 בנובמבר 1974) היא שחקנית אנגלייה. היא הופיעה בהפקות תיאטרון רבות בעיקר עם הלהקה השייקספירית המלכותית. שיחקה בסרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה שונות בהן בתפקיד קבוע בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "האב בראון".
ביוגרפיה.
ננסי קרול נולדה בעיר קיימברידג' שבקיימברידג'שייר. היא גדלה בהרן היל שבדרום לונדון ולמדה בבית הספר אליין שם הייתה תלמידה נלהבת של תיאטרון. את הכשרתה המקצועית רכשה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון, וסיימה את התואר ביוני 1998.
קריירה.
עם סיום הלימודים הופיעה קרול בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "בעל אידיאלי". אחר כך הצטרפה ללהקה השייקספירית המלכותית. הופעת הבכורה שלה בתיאטרון הייתה ב-1999 בתפקיד אופליה במחזה "המלט" בתיאטרון בריסטול אולד ויק. על הבמה שיחקה קרול ב-2007 במחזה "The Man of Mode" מאת ג'ורג' את'רג', ב-2006 במחזה "The Voysey Inheritance" מאת הרלי גרנוויל-ברקר, ובתפקיד אמה יונג במחזה "The Talking Cure". מיוני עד ספטמבר 2004 הופיעה במחזה "המשרתת המתחזה" מאת פייר דה מאריבו בתיאטרון המלכותי הלאומי. עוד השתתפה במחזה "המלך ליר" בבימויו של ג'ונתן קנט בתיאטרון אלמיידה ובתיאטרון אולד ויק. ב-2008 שיחקה במחזה נוסף של גרנוויל-ברקר "Waste".
ב-2009 שיחקה בתפקיד ליידי קרום בהפקה מחודשת של המחזה "ארקדיה" מאת טום סטופארד, עליו זכתה לביקורות חיוביות, כמו גם על הופעתה בדמות הפסיכולוגית ד"ר פורד במחזה "שם המשחק" מאת דייוויד מאמט שהועלה בתיאטרון אלמיידה.
קרול שיחקה בתיאטרון פעמים אחדות עם בעלה ג'ו סטון-פיואינגס. ב-2006 הם הופיעו במחזה "See How They Run", ובמרץ 2004 שיחקו במחזות "The Astonished Heart" ו-"Still Life" מאת נואל קאוורד בתיאטרון ליברפול פלייהאוס. ב-2009 גילמה את תפקיד ויולה לצדו של בעלה שגילם את אורסינו בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "הלילה השנים עשר" בבימויו של גרגורי דורן.
ב-2010 הופיעה קרול לצדם של בנדיקט קמברבאץ' ואדריאן סקרבורו בהפקה מחודשת של המחזה "After the Dance" מאת טרנס רטיגן בבימויה של ת'אה שארוק בתיאטרון המלכותי הלאומי. על תפקיד זה זכתה קרול בפרס השחקנית הטובה ביותר של האיבנינג סטנדרד ובפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2010.
ב-2012 שיחקה קרול יחד עם ג'ון לית'גו, ג'ושואה מקגווייר וניקולס ברנס בפארסה הוויקטוריאנית "The Magistrate" מאת ארתור וינג פינרו בתיאטרון המלכותי הלאומי. ב-2013 גילמה את דמותה של פליסיטי יוסטון במחזה "The Duck House" מאת דן פטרסון וקולין סוואש, לצדם של בן מילר ודיאנה ויקרס. המחזה הוא סאטירה פוליטית על שערוריית הוצאות הפרלמנט בבריטניה משנת 2009. המחזה הוצג בסיבוב הופעות במשך חמישה שבועות ואחר כך בתיאטרון וודוויל בלונדון.
בטלוויזיה שיחקה קרול בתפקיד פרנסס דובל במיני-סדרה "מרגלי קיימברידג'" של BBC2 משנת 2003. היא השתתפה בפרקים בסדרות הטלוויזיה "החשדות של מר ויצ'ר", "עדות אילמת" ו"רציחות במידסומר". ב-2013 החלה להופיע בתפקיד קבוע בסדרה הבלשית של ה-BBC "האב בראון", בה היא מגלמת את דמותה של אשת החברה העשירה ליידי פלישה מונטגיו. ב-2017 שיחקה בתפקיד מרי קולינס בסדרת הדרמה "החשוד העיקרי 1973" שהוא פריקוול לסדרה "החשוד העיקרי" בכיכובה של הלן מירן.
חיים אישיים.
ננסי קרול נשואה לשחקן ג'ו סטון-פיואינגס. לבני הזוג יש שני ילדים, נלי וארתור. השניים נפגשו כשהשתתפו בסיבוב הופעות של הלהקה השייקספירית המלכותית.
חוק הליכי חקירה והעדה
אמילקר C4
אמילקר C4 (בצרפתית: Amilcar C4) היא מכונית ספורט בסגנון טורפדו, בעלת 2-3-4 מושבים, בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית "אמילקר" אשר יוצרה בין השנים 1922–1929.
סך הכול יוצרו 4,950 יחידות.
שחיינית רחבת מקור
חופית כהת חזה
אמילקר C6
אמילקר C6 (בצרפתית: Amilcar C6) היא מכונית ספורט בסגנון טורפדו, 2 מושבים, בתצורת רודסטר מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית "אמילקר" אשר יוצרה בין השנים 1923–1931.
סך הכול יוצרו 50–60 יחידות.
אמנזיה דיסוציאטיבית
אמנזיה דיסוציאטיבית (באנגלית: Dissociative Amnesia), הנקראת גם אמנזיה פסיכוגנית (באנגלית: Psychogenic Amnesia)היא הפרעה נפשית השייכת לקבוצת ההפרעות הדיסוצאיטיביות. הביטוי הבולט של הפרעה זו הוא קושי להזכר באירועים חשובים וכן בפרטים מרכזיים הקשורים לאירועים טראומטיים או לזיכרון אוטוביוגרפי. דפוסי השכחה בהפרעה זו יכולים להיות נרחבים או ספציפיים מאוד. מקרים חריפים במיוחד של ההפרעה מלווים בתופעת הפוגה הדיסוציאטיבית.
אבחנה.
על פי ה DSM 5, פסיכיאטר יאבחן הפרעה זו בהתקיים ארבעת התנאים הבאים:
שכיחות ואפידמיולוגיה.
בארצות הברית השכיחות ל-12 חודשים עמדה על 1.8% מהאוכלוסייה, עם שכיחות מעט יותר גבוהה אצל נשים (2.8%) בהשוואה לגברים (1%).
גורמי סיכון פרוגנוסטיים.
סביבתיים: אירועים טראומטיים (אירוע יחיד או אירועים חוזרים). ההפרעה שכיחה יותר אצל מי שעברו אירועים קשים בילדות לרבות אלימות, התעללות לסוגיה וכדומה. כמו כן השכיחות גבוהה יותר אצל קורבנות אלימות פיזית, ואירועים טראומטיים מסוגים שונים.
גנטיים ופזיולוגיים : לא קיימים או לא נפוצים מחקרים שבדקו אמנזיה דיסוציאטיבית באופן ספציפי אולם מחקרים שבדקו דיסוציאציה באופן כללי העלו כי קיימת ככל הנראה השפעה לשילוב בין גורמים גנטיים וסביבתיים.
פוגה דיסוצאטיבית: אצל אנשים מסוימים עם אמנזיה דיסוציאטיבית, הרחקת מקור המצוקה תביא בהדרגה לחזרת הזיכרון. אצל אנשים עם פוגה דיסוציאטיבית דפוס האמנזיה הוא עמיד יחסית והשכחה אינה חולפת בקלות. חזרת הזיכרון יכולה להתרחש בהדרגה בצורה של פלשבקים.
מהלך ההפרעה.
הופעת ההפרעה היא לרוב פתאומית. פחות ידוע על אופן ההיארעות של אמנזיה ממוקמת ואמנזיה כללית (ראה להלן), שכן אנשים במצבים אלה לא תמיד פונים לקבלת עזרה ולא תמיד מודעים לכך שקיימת בעיה. אנשים עשויים לדווח על אפיזודות חוזרות ונשנות של אמנזיה דיסוציאטיבית. אפיזודה אחת אינה חייבת להיות סימפטומטית. משך ההפרעה יכול לנוע בין דקות ספורות לעשרות שנים. חלק מהאפיזודות של אמנזיה דיסוציאטיבית נפתרות באופן מהיר על ידי הסטת האדם מהמקום או המצב מעורר המצוקה. במקרים אחרים האפיזודה יכולה להמשך על פני זמן ארוך יותר, גם אחר שהאיום הוסר. אמנזיה דיסוציאטיבית נחלשת עם הגיל, אך לא תמיד. בנוסף, בחלק מהמקרים עלולה היזכרות באירוע טראומטי (לעיתים קרובות היזכרות פתאומית) לגרום למצוקה ניכרת התנהגות אובדנית וסימפטומים של PTSD.
אמנזיה דיסוציאטיבית נצפתה בקרב ילדים, בני נוער ובוגרים. קיים קושי לבחון את מצבם של ילדים מפני שיש קושי לשאול אותם שאלות אודות אמנזיה. כדי להשלים את התמונה נעזרים בדרך כלל באנשים בסביבתו של הילד: מחנכים, הורים וכדומה.
נטייה אובדנית.
אצל חלק מהאנשים עם ההפרעה יש נטייה לפעולות של גרימת נזק עצמי או אובדנות. הסיכון גדול במיוחד כאשר האמנזיה חולפת פתאום והאדם מתמודד עם הצפה פתאומית שהתרחש אירוע טראומטי בחייו והודחק.
התמונה הקלינית.
האמנזיה יכולה להופיע בכמה צורות:
שני מאפיינים אפשריים נוספים של אמנזיה דיסוציאטיבית שאינם מופיעים ב DSM או ב ICD אך מופיעים בספרות המחקרית והמקצועית הם:
כאמור האמנזיה קשורה על פי רוב לאירועים קשים בעלי אופי טראומטי: אובדן ואבלות, קבלת בשורות קשות תאונות שונות, היות האדם קורבן לפשע אלים, אסונות טבע ועוד. השכחה מאפשרת לאדם לווסת את עוצמת החוויה הרגשית כתוצאה מהאירוע הקשה זאת באמצעות שינוי מצב התודעה.
תוצאת ההפרעה מבחינה תפקודית.
לאמנזיה סלקטיבית מקומית או סיסטמטית יש השפעה מוגבלת על התפקוד היומיומי. אמנזיה מתמשכת ואמנזיה כללית הן בעלות אופי יותר נרחב ולכן גורמות לפגיעה משמעותית בהרבה באיכות החיים ובתפקוד האדם בסביבות שונות בחייו. הנסיגה בתסמיני האמנזיה אינה מבשרת בהכרח הקלה במצב, שכן היא עלולה להעלות על פני השטח רגשות קשים והתנהגויות שעד כה לא קיבלו ביטוי.
תחלואה נלווית.
כאשר ישנה נסיגה בתסמיני האמנזיה הדיסוציאטיבית עשויים לעלות ולצוף על פני השטח רגשות מגוונים הכוללים: אשמה, בושה, אבל, דיספוריה, חוויה של קונפליקט פסיכולוגי ועוד. אלה עלולים להיות מלווים בנטייה לאובדנות או נטייה לפגוע באחרים. אנשים אלה יכולים לעיתים להתאים לקריטריונים של הפרעת דיכאון מתמשכת (דיסתימיה), דיכאון מז'ורי, הפרעות מצב רוח אחרות, הפרעות הסתגלות (בעיקר עם אפקט דיכאוני או עם אפקט מעורב וקושי לשלוט בדחפים). רבים מהאנשים עם אמנזיה דיסוציאטיבית מפתחים בסופו של דבר הפרעת דחק פוסט טראומטית, בעיקר כאשר התוכן שהיה בלתי נגיש עקב האמנזיה, הופך להיות נגיש. כמו כן שכיחות הפרעות סומטופורמיות, וחלק מהם עונים גם לאבחנה של הפרעות אישיות שונות.
מחקר.
הפרעה זו נחשבת לתחום מחקר חדש יחסית שלא הרבה ידוע עליו. בשנים האחרונות גבר העניין בהיבטים נוירולוגיים ופיזיולוגיים של סוגי האמנזיה השונים וכן בקשר בין מאפיינים פיזיולוגיים של האמנזיה הדיסוציאטיבית לסוגי אירועים קשים או טראומטיים. כיוון נוסף של מחקר נוגע לאפידמיולוגיה של הדפוסים השונים של אמנזיה דיסוציאטיבית.
אבחנה מבדלת.
הפרעת זהות דיסוציאטיבית: הפרעה זו כוללת מרכיב של ניתוק מלא או חלקי מהאישיות ויצירת אישיויות חדשות (שתיים לפחות) נוסף לאישיות המקורית. הפרעה זו כוללת מרכיב דומיננטי של דה פרסונליזציה.
הפרעת דחק פוסט טראומטית : חלק מהאנשים עם PTSD אינם יכולים להזכר בפרטים מהאירוע הטראומטי. אבחנה של PTSD עם אמנזיה דיסוציאטיבית תיתכן כאשר השכחה חורגת אל מעבר לאירוע הטראומטי.