אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה התקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). במרכז הוועד המארגן של התחרות עמדו פייר וינסנט מצרפת ואלכסנדר אלכין. המנצח זכה בתואר אלוף העולם לחובבים, כאשר המשחקים נערכו על בסיס אישי ולא בין קבוצות המדינות, שרק תשע מהן כללו ארבעה שחקנים.
האירוע התקיים בפריז בין 12 ביולי ל-20 ביולי 1924.
עם סיום המשחקים, ב-24 ביולי 1924 הוקם איגוד השחמט העולמי (פיד"ה).
מקס גרונוולד
מקס גרונוולד (גרמנית: Max Grünwald; נולד באוסטריה) היה כדורגלן יהודי אוסטרי בתחילת המאה ה-20, אשר שיחק כחלוץ בקבוצות כדורגל מקצועניות באוסטריה ובארצות הברית.
קריירה.
גרונוולד החל לשחק במדי הקבוצה האוסטרית-יהודית הכח וינה בשנת 1920. בשנת 1926, הכח ביצעה סיבוב משחקים ברחבי ארצות הברית. גרונוולד וכמה מחבריו לקבוצה, החליטו להישאר במדינה ולהצטרף למועדונים מקומיים שונים. גרונוולד חתם במדי ניו-יורק ג'איינטס מהליגה האמריקנית המקצוענית לכדורגל. הוא שיחק בג'איינטס במשך שלוש עונות, והיה הכובש מספר 2 בליגה הבכירה אחרי אנדי סטיבנס בשנת 1929. כאשר החלה המתקפה של התאחדות הכדורגל האמריקנית על הליגה האמריקנית המקצוענית על זכויות הליגות, גרונוולד עבר לשחק בליגה המקצוענית המזרחית בארצות הברית, לאחר שהליגה הקודמת בה שיחק הוכרזה כלא חוקית על ידי אופ"א ופיפ"א. כאשר הוא עבר בין הליגות, הוא חתם בקבוצת הכח ניו-יורק שזכתה בשנת 1929 בגביע האמריקאי. שער הבכורה שלו בקבוצתו החדשה, היה כבר במשחקו השני בקבוצה, בניצחון המוחץ של הכח על סנט לואיס מדיסון קנל. בסוף המלחמה בין התאחדות הכדורגל האמריקנית לליגה המקצועית, הביאה למיזוגה של הליגה עם הליגה המזרחית המקצוענית בה שיחק גרונוולד. כאשר האיחוד התרחש, הכח ניו-יורק התאחדה עם קבוצת הכח ברוקלין מהליגה המקצוענית, והקבוצות המאוחדות יצרו את קבוצת כוכבי הכח. גרונוולד שיחק שתי עונות בקבוצה המחודשת. ב-1931, הליגה המקצוענית לכדורגל בארצות הברית התפרקה בגלל בעיות באיחוד וגם בגלל השפל הגדול שהתרחש במדינה באותה התקופה. לבסוף, גרונוולד חזר לאוסטריה, לשחק עוד עונה אחת במדי הכח וינה.
אוניברסיטת קהיר
אוניברסיטת קהיר (בערבית: جامعة القاهرة; תעתיק: גאמעת אלקאהרה) היא מוסד להשכלה גבוהה הנמצא בעיר גיזה במצרים, בפרברי קהיר. אוניברסיטת קהיר היא האוניברסיטה הגדולה במצרים עם למעלה מ-160 אלף סטודנטים ולמעלה מ-12,000 אנשי סגל.
האוניברסיטה נוסדה ב-21 בדצמבר 1908, תחת השם האוניברסיטה המצרית, בטקס בהשתתפות הח'דיו עבאס חלמי השני ומשלחות בינלאומיות. האוניברסיטה הוקמה במסגרת מאמץ להקים מרכז להגות חינוכית חילונית במצרים. להקמת האוניברסיטה קדמו מספר מכללות, בהן המכללה להנדסה (בערבית: كلية الهندسة) אשר הוקמה בשנת 1816 ונסגרה בהוראת מוחמד סעיד פאשה בשנת 1854. אוניברסיטת קהיר נוסדה כאוניברסיטה אזרחית בהשראה אירופית, זאת בניגוד למוסדות דתיים להשכלה גבוהה במצרים, דוגמת אל-אזהר. כבר מעת שהחלה לפעול, נשלחו בוגריה הבולטים להמשך לימודי דוקטורט באוניברסיטאות באירופה, במלגת לימודים מלאה, זאת בתנאי שישובו ללמד באוניברסיטת קהיר במשך 10 שנים. האוניברסיטה הפכה לדגם לחיקוי באוניברסיטאות אזרחיות אחרות במזרח התיכון.
מנהלה הראשון של האוניברסיטה היה אחמד לוטפי א-סייד, שהשתתף ב-1925 כנציגה הרשמי של מצרים בטקס הפתיחה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
מול הכניסה לאוניברסיטה ניצב הפסל המונומנטלי "תחיית מצרים".
אולימפיאדת השחמט 1926
אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השנייה התקיימה בבודפשט, שבהונגריה, בין ה-26 ביוני ל-15 ביולי 1926, במקביל לכנס פיד"ה.
זכרון דברים (ספר)
זכרון דברים הוא רומן על רקע תל אביב של שנות ה-70 של המאה ה-20, שכתב הסופר יעקב שבתאי.
הספר יצא לאור בהוצאת ספרי סימן קריאה ובהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1977, זוכה פרס ברנשטיין לשנת 1978. בשנת 1994 ראה הספר אור מחדש בסדרת הספריה החדשה.
הרומן מתאר סדרה ארוכה של דמויות, הקשורות זו בזו בקשרי משפחה וקשרי הכרות אחרים, העולות ומופיעות מול הקורא בקשרי אסוציאציות נעדרי תבנית, לכאורה. סגנונו של הרומן מתאפיין במשפטים ארוכים מאוד ומורכבים, הנעים מעניין לעניין ומדמות לדמות ללא הפוגה.
לשבתאי סיפור קצר בשם זהה, שאינו קשור עלילתית לרומן.
הדמויות העיקריות.
בספר מוצגות יותר ממאה ועשרים דמויות הקשורות לעלילה.
הדמויות העיקריות בסיפור הן דמויותיהם של שלושה חברים, השרויים, כל אחד בדרכו, בעיצומו של "משבר גיל העמידה".
עיקר העלילה מרוכזת בשני הראשונים - גולדמן וצזאר, ובדמויות הקשורות בהם. ישראל מהווה דמות רקע, המביטה על צזאר ועל גולדמן ומעניקה נפח לדמויותיהם.
על התמה.
הספר נפתח ומסתיים בשתי לוויות (של אביו של גולדמן ושל גולדמן עצמו), והמוות והבריחה ממנו הם תמות מרכזיות בספר. הקונפליקטים של הדמויות הם קיומיים וניכר בהם נופך אקזיסטנציאליסטי. סוגיות של חופש בחירה, כוח החיים הבסיסי, געגועים לעבר, יכולתו של האדם להשפיע על גורלו ולהגשים את מאווייו, כל אלה שזורות לאורכו של הספר.
הדמויות אינן זוכות לגאולה. הגיבורים מתים, או ממשיכים לסוב במסלולים הקבועים של חייהם.
בשנת 1995 עובד הרומן לסרט קולנוע בבימויו של עמוס גיתאי ובכיכובם של אסי דיין בתפקיד צזאר, גיתאי עצמו בתפקיד גולדמן ועמוס שוב בתפקיד ישראל.
בשנת 2007 נבחר הספר על ידי עורכים ומו"לים (בפרויקט של עיתון מעריב) לספר הטוב ביותר שנכתב בעברית מאז קום המדינה.
בשנת 2012 עובד הרומן לסרט קולנוע קצר בשם "התאבדות עליזה" בבימויו של דוד אברמוב, בכיכובם של אלדד קרין (בתפקיד ישראל), (גולדמן), רנה ורבין (אליעזרה) ועדי קום (אלה).
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:ספרי יעקב שבתאי]]
[[קטגוריה:רומנים בעברית]]
[[קטגוריה:ספרי 1977]]
[[קטגוריה:ספרי הספריה החדשה]]
[[קטגוריה:רומנים המתרחשים בישראל]]
[[קטגוריה:סיפורי תל אביב-יפו]]
Jus exclusivae
Jus exclusivae הוא מושג לטיני (בתרגום מילולי: "זכות המניעה"), הידוע אף בשם "וטו אפיפיורי" והמתייחס לתביעתם של מספר שליטים אירופים מונרכים לזכות להטיל וטו על מועמד לתפקיד אפיפיור. בתקופות שונות בהיסטוריה תבעו זכות זו מלכי צרפת, ספרד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וקיסר אוסטריה. מימוש זכות הוטו על ידי בעלי זכויות אלה הייתה נעשית באמצעות "קרדינל הכתר", חבר בקונקלווה הממונה וממומן על ידי ראש המדינה הקתולית התובעת את זכות הווטו. אותו קרדינל היה מודיע לקונקלווה כי מועמד מסוים לאפיפיורות אינו מקובל על שליט קתולי מסוים ויש להסיר את מועמדותו. אף שהזכות מעולם לא הוכרה רשמית על ידי האפיפיורות, בפועל הוסרה לא אחת מועמדותם של קרדינלים למשרת האפיפיור עקב התביעה ל-Jus exclusivae.
בקונקלווה שנערכה בין השנים 1314–1315 (שבסיומה נבחר יוחנן העשרים ושניים) הטיל פיליפ החמישי, מלך צרפת, וטו על מועמד לכהונת האפיפיור. מלך ספרד עשה לראשונה שימוש ב"זכות המניעה" בבחירת האפיפיור בשנת 1605. מאז מחצית המאה ה-17 נתבעה זכות הוטו בקונקלוות 11 פעם. ב-1799 כפה פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על הקרדינלים יותר מארבעה חודשי הצבעות, לאחר שפסל בזה אחר זה את המועמדים שנבחרו מבלי שמועמדו הצליח להשיג רוב. הקונקלווה בשנת 1903, בה הפעיל פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה את זכות המניעה על בחירתו של מריאנו רמפולה, הייתה הפעם האחרונה בה נעשה שימוש בזכות זו, שבוטלה על ידי פיוס העשירי מיד לאחר היבחרו (בזכות וטו זה).
Band on the Run
Band on the run (מאנגלית: להקה במנוסה) הוא האלבום השלישי של להקת "Wings" והחמישי של פול מקרטני. אלבום זה נחשב לאלבום המצליח ביותר של מקרטני, ואף גרף מחמאות מג'ון לנון, חרף המתיחות בינו ובין פול לאחר התפרקות הביטלס.
מגזין הרולינג סטון בחר אותו במקום ה-418 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. והמגזין Q בחר אותו במקום ה-79 בתחרות 100 האלבומים הבריטיים הטובים ביותר.
מהאלבום התפרסמו שניים מלהיטיו הגדולים של מקרטני: Jet ו-Band on the Run.
האלבום זכה למעמד פלטינה בבריטניה ולמעמד פלטינה משולשת בארצות הברית. הוא היה מקום ראשון במצעד הבילבורד 3 שבועות וגם השיר Band on the run.
עוד שני שירים מהאלבום הצליחו: Helen wheels, שיצא עם האלבום רק באמריקה ובבריטניה היה בונוס, ו-Let me roll it, שנחשב כתגובה על שירו של ג'ון לנון How Do You Sleep?. האלבום היה מועמד לאלבום השנה בטקס פרסי גראמי ה-17.
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו בידי פול ולינדה מקרטני למעט היכן שמצוין בסוגריים:
פנולוגיה (קרימינולוגיה)
פנולוגיה (באנגלית: Penology) הוא ענף במדעי המשטרה העוסק בענישה ובטיפול החברתי בעבריינים. מקור המילה במילה הלטינית "poena" שפירושה "עונש".
עונש מוגדר כפעולה הנתפסת כבלתי נעימה וגורמת להפסקת התנהגות בלתי רצויה.
מבחינה חברתית קיימים עונש פורמלי - על פי החוק הקיים, ועונש בלתי פורמלי המוטל על ידי החברה בה חי האדם.
הפנולוגיה עוסקת בעיקר בענישה פורמלית על ידי רשויות המדינה שהוסמכו כחוק, על מי שהורשע בדין.
פנולוגיה דיגיטלית - אכיפה בעולם מקוון.
האינטרנט מרחיב את חופש הביטוי. המרחב המקוון הוא גם כר פורה לביטויים אסורים, משופע בביטויים העולים לכדי הסתה לגזענות ולאלימות, גילוי הזדהות עם ארגון טרור והסתה לטרור ,לשון הרע ופרסומים מטרידים מינית. כמו כן אנשים מפרסמים ביטויים מטרידים מינית פוגעניים כגון בריונות רשת או ביוש (שיימינג).