את אפקט הסולריזציה ניתן ליצור על ידי חשיפת התצלום שהודפס ופותח במחצית מן הזמן הרצוי לפיתוח מלא במְפַתֵּחַ לאור נוסף במכונת ההדפסה (מַגְדֵּל). בדרך כלל חושפים את הנייר לאור המגדל בעוצמה זהה לזו של תהליך ההדפסה הרגיל, אולם ללא התשליל. את תהליך הסולריזציה ניתן לערוך גם ישירות על התשליל (נגטיב), אז מכונה תהליך זה אפקט "סאבאטיה" ("The Sabattier Effect"). באפקט זה אזורים שונים מתקבלים כדימוי נגטיבי על גבי התשליל.
דרור ארד-אילון
דרור ארד-אילון (נולד ב-16 באפריל 1960) הוא שופט בית המשפט המחוזי מרכז בלוד. שימש בעבר כיו"ר ועדת האתיקה הארצית של לשכת עורכי הדין (2013-2003).
ביוגרפיה.
בוגר תואר ראשון בפילוסופיה ובמדעי המחשב (1987), תואר ראשון במשפטים (1991) ותואר שני בפילוסופיה בתחום הפרשנות המשפטית (1993), כולם באוניברסיטה העברית בירושלים.
התמחה בפרקליטות מחוז ירושלים ובפרקליטות המדינה. לאחר מכן היה במשך חמש שנים שכיר במשרדו של עו"ד אמנון זכרוני, ומאז 1999 הוא בעליו של משרד עורכי דין קטן. במקביל, הוא מרצה לאתיקה ותורת המשפט, ובין היתר לימד בפקולטות למשפטים של האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת חיפה והמרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן.
פעיל בלשכת עורכי-הדין מאז 1999, ויו"ר ועדת האתיקה הארצית של הלשכה מאז 2003.
בשנים 2005 ו-2009 היה בין המועמדים לתפקיד היועץ המשפטי לכנסת.
משרדו חבר במרכז השופט חיים כהן המספק שירותי עריכת-דין פרו בונו לאוכלוסיות חלשות ובמקרים של הפרת זכויות אדם.
שימש כעורך דינם של נאשמים במשפטים פליליים רבים ובהם פרשת יוסף זהר, פרשת יוסף רייש, משפטו של נחום מנבר, משפטו של יצחק מרדכי, פרשת יגאל תומרקין (פסק הדין הראשון בו בוטל כתב אישום בשל הגנה מן הצדק).
ערך עם פרופ' יורם רבין ועו"ד יניב ואקי את ספר דייוויד וינר, על משפט פלילי ואתיקה שיצא בשנת 2009 בהוצאת לשכת עורכי הדין, לזכרו של ד"ר דייוויד וינר.
ב-2021 הצטרך ארד-אילון למשרד עורכי הדין ברנע ג'פה לנדה כיועץ מיוחד.
ארד-אילון מרבה להתבטא בסוגיות שעל סדר היום הציבורי, ובין היתר הוא בעל טור ב-ynet.
באפריל 2022 נבחר ארד-אילון על ידי הוועדה לבחירת שופטים לתפקיד שופט בית המשפט המחוזי מרכז-לוד.
חיים אישיים.
ארד-אילון נשוי לעו"ד לבנת קלינה ואב לחמישה, אחיו של איש יחסי הציבור איל ארד ואחיה של הג'ודוקא יעל ארד. אביו, אריה ארד, היה עיתונאי בעיתון "דבר", בגלי צה"ל ובקול ישראל. אמו ד"ר עפרה אילון היא פסיכולוגית והייתה מרצה בכירה באוניברסיטת חיפה.
יובל דור
יובל דור (נולד ב-10 בדצמבר 1950) הוא זמר, מלחין, משורר ומדבב ישראלי, חבר בלהקת "הכל עובר חביבי". כיום מופיע בהופעות יחיד מגוונות ומעביר סדנאות והשתלמויות בנושא "אמנות ושמה תקשורת" והוראה מקרבת-תומכת רגשית.
ביוגרפיה.
יובל נולד בחולון. למד מוזיקה ופסנתר אצל פרופ' שור ואצל פרופ' אריה ורדי, תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני בתרפיה בשילוב אמנויות וחינוך יצירתי בשלוחה הישראלית של לסלי קולג' בוסטון ארצות הברית. התמחה ב"תקשורת מקרבת".
דור שירת בלהקת חיל התותחנים, בתוכניותיה "פגז ראשון" (1969) ו"לה בומבה" (1970). בלהקה פגש לראשונה את עמי מנדלמן ואת קיקי רוטשטיין, והשלושה הקימו ב-1972 את שלישיית הזמר "אף אוזן גרון" שהתפרסמה בשיר "שלא ייגמר לי הלילה". יחד עם חבריו לשלישייה ועם הזמרת שלומית אהרון, לה היה נשוי, הפכו לאחד מהרכבי הבידור המוזיקלי המצליחים ביותר בישראל, "הכל עובר חביבי".
"הכל עובר חביבי" זכתה פעמיים בפרס כינור דוד ובתואר להקת השנה, וייצגה את ישראל בשיר "הלילה" בתחרות האירוויזיון 1981 שנערכה בדבלין שבאירלנד.
"חביבי" הקליטו 11 אלבומים. יובל דור כתב והלחין רבים משירי הלהקה, בהם "בלוז מדרגות הרבנות" שכתב אמנון דנקנר, "תלווי אותי" ו"מכאן ועד מחר" שכתבה רחל שפירא ו"הלילה" שכתב דור עם שלומית אהרון והלחין שוקי לוי.
הלהקה שבה לבמה בשנים 2007 ו-2008 לאחר כמה שנות היעדרות, למספר הופעות חד פעמיות.
כשחקן השתתף יובל דור במחזות הזמר "עלובי החיים" ו"אחים בדם" בשלהי שנות ה-80. כמו כן דיבב בעברית, דמויות מסדרות טלוויזיה ובסרטים מצוירים כמו "ספר הג'ונגל", "סוד הממלכה הקסומה", "רובוטס", "אגדות אנדרסן", "על כלבים וגנבים", "מואנה" ואת שרק בסרטים "שרק", "שרק 2", "שרק השלישי" ו"שרק לנצח".
משנת 1992 התמחה יובל דור, במקביל ליצירתו המוזיקלית, במופעים אישיים וסדנאות העוסקים בפיתוח מודעות בתוך קשר, "תקשורת מקרבת" והשכנת שלום. כמו כן, משנת 1995 מופיע תדיר באגפים השונים של מערכת החינוך עם דגש על למידה מבוססת יחסים. יחד עם בת זוגו פזית גלר, יובל מפתח את שיטת החינוך "חינוך מואר" בה הערך המרכזי הוא הדיאלוג החיצוני והפנימי ויחדיו הם מעבירים השתלמויות למורים וגננות בבתי ספר ובמרכזי פיתוח סגלי הוראה דרך עמותת המורים והקרן לקידום מקצועי של הסתדרות המורים.
משנת 2015 מופיע יובל גם במופע "נוסטלגייה בשניים" עם הזמרת רוני גינוסר בערב של קלאסיקות ישראליות ולועזיות.
חיים אישיים.
יובל דור הוא אחיו של המוזיקאי גיל דור ואב לשניים. היה נשוי לשלומית אהרון, במשך 23 שנה.
המוהיקני האחרון (סרט)
המוהיקני האחרון (באנגלית: The Last of the Mohicans) הוא סרט אפי היסטורי מ-1992, המבוסס על הספר הקלאסי מאת ג'יימס פנימור קופר. העלילה מתרחשת ב-1757 בזמן מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. את הסרט ביים מייקל מאן, ומככבים בו דניאל דיי-לואיס, מדלין סטו, ראסל מינס, ווס סטודי.
הפסקול כולל מוזיקה מאת רנדי אדלמן וטרבור ג'ונס ושיר מאת קלאנאד. הסרט זכה בפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר.
עלילת הסרט.
בשנת 1757 ניטשה בין הבריטים והצרפתים מלחמת הצרפתים והאינדיאנים על השליטה בצפון אמריקה. על אף החובה להצטרף למיליציה על מנת לסייע לבריטים, נשארו מתיישבים רבים במקומם להגן על משפחתם מפני שבט יורון האינדיאני, בעל בריתם של הצרפתים.
צ'ינגצ'גוק ושני בניו, אונקס ובנו המאומץ האווקיי, האינדיאנים האחרונים משבט המוהיקן (או המאהיקן), מבקרים בבית משפחת קמרון. חברם ג'ק ווינתרופ מצטרף ומספר שהוא מכנס מתנדבים לצבא הבריטי. למחרת מקבלת קבוצת המתנדבים של ג'ק אישור מגנרל ווב, לעזוב את אזור המלחמה אם ביתם יותקף. המתנדבים חוברים לכוחות הבריטים שבמצודת ויליאם הנרי, בצפון אולבני (אזור ניו-יורק של ימינו).
קורה ואליס, בנותיו של קולונל אדמונד מונרו, מפקד חיל המצב הבריטי במצודה, מקבלות הודעה מאביהן לפגוש אותו שם. מדריך אינדיאני מקומי בשם מגוואה ומשלחת חיילים בריטים מלווים את הנשים. מאגווה מוביל את הקבוצה למארב של בני שבט יורון. צ'ינגצ'גוק ובניו נקלעים למקום, מצילים את הייווארד, קורה ואליס, ומחליטים ללוותם למצודה. מאגוואה נמלט. בדרך הם מגלים שביתם של הקמרונים הושמד וכולם נרצחו.
הקבוצה מתגנבת למצודה שנמצאת תחת מצור צרפתי. עם הגיעם מתברר כי המכתב שקיבלו זויף על ידי מגוואה, ובמכתב המקורי ביקש מונרו מבנותיו דווקא להתרחק מהמצודה. מונרו אומר להייוארד שהמצודה יכולה להחזיק מעמד עוד שלושה ימים בלבד. תקוותם היחידה היא קבלת תגבור מגנרל ווב שכוחותיו ממוקמים ליד מצודת אדוארד.
למגינת ליבו של הייוארד, נרקם בין האווקי לקורה קשר רומנטי. כתוצאה מכך הוא מכחיש את המתקפה בבית קמרון, וקולונל מונרו מסרב לשחרר כמובטח את ג'ק ומתנדבי המקום לביתם. האווקי מסייע להם לברוח בחשאי מהמצודה. עם גילוי הדבר, וחרף תחנוניה של קורה, הוא נשפט לתלייה.
בחלוף כמה ימים, כאשר המצודה כבר עומדת ליפול, מציע גנרל מונקאלם, המפקד הצרפתי, למונרו להיכנע. לחיל המצב ובני משפחותיהם מובטח מעבר בטוח לאולבני, בתנאי שיניחו את נשקם ולא ילחמו עוד. מונרו מסכים באי רצון, לאחר שהגנרל הצרפתי מראה לו הודעה שיורטה ולפיה סירב גנרל ווב לשלוח סיוע למצודה.
כאשר הבריטים עוזבים, אורבים להם כוחות גדולים של האינדיאנים משבט יורון ובראשם מגוואה. לפני שמגוואה הורג את מונרו הוא אומר לו שהוא יהרוג את בנותיו על מנת שמשפחתו תיכחד. הוא מבתר את החזה של מונרו ועוקר את ליבו. קודם לכן, נחשף שכפרו של מגוואה נהרס על ידי חיילים בריטים מכוחותיו של מונרו, שילדיו של מגוואה נהרגו ושאשתו התחתנה עם גבר אחר כאשר היא חשבה שהוא נהרג.
האווקיי, קורה, אליס, אונקס, צ'ינגצ'גוק, הייווארד ושני חיילים נוספים מצליחים להימלט. הם מוצאים שתי סירות קנו ושטים איתן. הם מגיעים למפל, יוצאים מהסירות ומשליכים את הסירות למפל (הם משליכים את הסירות בכוונה כך שאם במורד המפל מסתתרים אינדיאנים משבט יורון, הם יראו את הסירות ויחשבו שמי שהיה בהן ניסה לברוח, טבע ומת.) הם מתחבאים במערה מאחורי מפל, אך מגוואה ואנשיו קרובים. אבק השריפה שלהם רטוב ולא שמיש, ולכן האווקיי שני חבריו קופצים למפל משום שהם יודעים שנוכחותם תזרז מאבק חסר תקווה. הייוארד ושתי הנשים נתפסים ונלקחים כשבויים.