המצרים הקדמונים ראו את נו כתהום מימית, שבתוכה בועה שבה כמוסים החיים. במיתוסי הבריאה העתיקים של המצרים, התל הראשון של אדמה מגיע מתוך מי נון. נון הוא המקור של כל הקיים בעולם, ומקיף את כל ההיבטים של הקיום האלוהי והראשוני עלי אדמות.
נו מיוצג בדרך כלל כזכר, אך יש היבטים שיכולים להתפרש כזכרים וכנקבות נונת היא נון בתוספת "ת", מה שבמצרית עתיקה (כמו בעברית) מתייחס לשמות נשיים, והיא ההיבט הנקבי של נו. ונון הוא ההיבט הגברי של נו, שנכתב עם "ן" בסוף, מה שבמצרית עתיקה מיוחס למין זכר.
ההיבט הגברי של נו היה מתואר כצפרדע, או כאיש עם ראש של צפרדע. באמנות המצרית העתיקה, נון גם מופיע כגבר מזוקן, עם עור כחול ירוק, המייצג מים. נונת מיוצגת כנחש או כאישה עם ראש של נחש.
עם תחילת הממלכה התיכונה נון הוא "אב האלים" ומאז הוא מתואר על קירות המקדשים, במשך כל תקופת מצרים העתיקה.
ל"נו" לא יועדו מקדשים או מרכזי פולחן. אף על פי כן, נו היה מיוצג לעיתים על ידי אגם מקודש, או, כמו באבידוס, על ידי זרם תת-קרקעי.
בתקופה מאוחרת, כאשר מצרים נכבשה, התפיסה הרווחת של נו הפכה להיות שלילית. נו הפך לאל התוהו והכאוס, שמשקף את כוחות ההרס שייצגו את איבוד כוחה של הממלכה.
מרדכי זילברמן
מסגד אורטקוי
פיליפ שבריה
LAN צ'ילה
סרגיי סוביאנין
סרגיי סמיונוביץ' סוֹבּיאנין (רוסית: Сергей Семёнович Собянин; נולד ב-21 ביוני 1958, בכפר ניאקסימבול, חבל ברזובסקי, החבל האוטונומי חאנטי-מנסייסק במחוז טיומן) הוא מדינאי רוסי, אשר מכהן כראש עיריית מוסקבה מאז 21 באוקטובר 2010. בעבר כיהן כסגן ראש ממשלת רוסיה וראש סגל הקרמלין בשנים 2005–2008. כמו כן הוא היה ראש מטה הבחירות של דמיטרי מדבדב. בין 2001–2005 היה מושל מחוז טיומן. מ-2005 ועד אוקטובר 2010 היה ראש מערך הממשלה (תפקיד מקביל למנכ"ל משרד ראש הממשלה).
סוביאנין הוא צאצא לקוזאק מהרי אורל שהתיישב באזור ברזובסקי, שם גם נולד וגדל אביו, סמיון סוביאנין. בשנת 1975 סיים סרגיי סוביאנין את בית הספר בכפר, עבר לקוסטרומה והתקבל לטכניון המקומי. הוא סיים אותו בהצטיינות בשנת 1980. ב-1989 סיים את מכון המשפט הסובייטי שהפך לימים לאקדמיה הממלכתית למשפטים של מוסקבה והוא בעל תואר שני במדעי המשפט.
הקריירה הפוליטית.
שנות ה-90: תקופת ילצין.
עם סיום לימודיו במכון הטכני של קוסטרומה, היה למנהל מפעל בצ'ליאבינסק. בשנים 1982–1984 היה חבר בקומסומול של קוסטרומה. ב-1984 חזר לצפון, אל העיר קוגאלים באזור סורגוט, במחוז האוטונומי חנטי מנסייסק במחוז טיומן. שם עבד כסגן ראש המועצה החקלאית והיה מראשוני מובילי מדיניות המס בסוף שנות ה-80. ב-1991 התמנה לראש עיריית קוגאלים וב-1993 היה לסגן מושל החבל האוטונומי חאנטי-מנסייסק.
ב-1994 נבחר לפרלמנט המחוזי של חאנטי מנסי והיה עם הזמן ליו"ר הפרלמנט המחוזי. בינואר 1996 היה לחבר סנאטור במועצת הפדרציה ומיולי 1998 היה יו"ר הוועדה לענייני זכויות המשפט והחקיקה החוקתית. באוקטובר 1996 נבחר מחדש לחבר הפרלמנט המחוזי של חאנטי מנסי ובאותה עת עבד בצמוד עם איש העסקים הרוסי ולדימיר בוגדאנוב, הבעלים ומנכ"ל חברת "סורגוטנפטגז".
תחילת המאה ה-21: תקופת פוטין ומדבדב.
ביולי 2000 מונה סוביאנין לסגן הראשון של נציג הנשיא באוראל. בינואר 2001 נבחר למושל מחוז טיומן. מאז 2004 הוא חבר במועצה העליונה של מפלגת רוסיה המאוחדת. ב-2005, בשל שינויים חוקתיים בדבר סמכויות הנשיא למינוי ראשי השלטון המקומי, חש סוביאנין סכנה לתפקידו והוא שלח שאלה לנשיא ולדימיר פוטין, האם הוא בוטח בו. בשל כך החליט פוטין להעמיד את מועמדותו של סוביאנין לתפקיד בפני הפרלמנט של מחוז טיומן. בפברואר 2005 נדחתה מועמדותו על ידי הפרלמנט, והוא מונה לראש הצוות של פוטין. בין ינואר למרץ 2007 היה ראש מטה הבחירות של דמיטרי מדבדב, שהיה מועמד לנשיא רוסיה.
ב-2009 נבחר ליו"ר מועצת המנהלים של הערוץ הראשון ברוסיה. החל מינואר 2010 הוא חבר בוועדה הפרלמנטרית לשילוב ופיתוח כלכלי. באוקטובר 2010 היה אחד מארבעת המועמדים לתפקיד ראש עיריית מוסקבה שהוצעו על ידי רוסיה המאוחדת בפני הנשיא מדבדב. בהמשך אותו החודש קידם הנשיא את מועמדותו לתפקיד ראש עיר הבירה והציגו בפני הפרלמנט העירוני של מוסקבה, שאישר את בחירתו לראש עיריית מוסקבה החדש. ב-21 באוקטובר נכנס לתפקיד ראש העיר. ב-8 בספטמבר 2013 נבחר לתקופת כהונה שנייה.
ראש עיריית מוסקבה.
מיד עם כניסתו לתפקיד, החל במכירה המונית של נכסי עירייה בשווי מיליארדי דולרים, זאת כדי לארגן מחדש את הכלכלה המוסקבאית שלאורך שנות ה-90 הסתמכה על מדיניות הפנים של העירייה והעומד בראשה יורי לוז'קוב.
מאז נכנס לתפקיד ראש העיר, מבצע סוביאנין רפורמות במערך העירייה ומוביל מהלך להפחתת עומסי התחבורה בעיר, תוך הגברת הסדר בככרות העיר, הסמוכות לתחנות הרכבת התחתית. בבחירות 2013 נבחר לכהן כראש העיר. אחד מצעדיו הראשונים היה הרחבת שטח העיר על חשבון שטחי מחוז מוסקבה ויצירת המחוז האדמיניסטרטיבי מוסקבה החדשה.
בתקופתו הוחלפו כמעט כל מדרכות האספלט במרכז מוסקבה לאריחים ובין המוסקבאים נפוצה שמועה שטוענת כי בבעלות אשתו של ראש העיר, מפעלים רבים לייצור אריחים, סוביאנין הכחיש טענות אלו בתוקף וציין שאשתו היא בכלל גננת.
עם תחילת כהונתו, מספר רב של פקידי עירייה בכירים מתקופת קודמו בתפקיד פוטרו. נוסף לזה, אחד השינויים הגדולים האחרונים של ראש העיר היה איסור תליית פרסומות מעל הרחובות וכבישי העיר. כל הפרסומות הוסרו ובעירייה החלו בפרויקט של פרסום מוסדר.
בשנת 2017 הצהיר על יישום אחת מתוכניות הגדולות בתולדות העיר של פינוי בינוי. על פי התוכנית מתוכננת הריסת 10% משטח המגורים בעיר, כמעט 8,000 בתי דירות ייהרסו ויותר מ-1.6 מיליון תושבים ישוכנו מחדש. לדברי סוביאנין, הדירות החדשות יהיו גדולות בשטחן מהדירות הקיימות בכ–20% בממוצע. רבים מהבניינים שייהרסו הם בנייני חרושצ'ובקה - שיכונים כעורים באיכות רדודה שנבנו בתקופת חרושצ'וב בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 וכמותם פזורים בכל העיר.
בבחירות 2018 זכה בקדנציה נוספת כראש העיר והושבע מחדש ב-18 בספטמבר 2018.
במרץ 2020 נדרש סוביאנין להטיל מגבלות מחמירות על התקהלויות בעיר בעקבות התפשטות מגפת הקורונה, כאשר אחוז הנדבקים הגבוה ביותר ברוסיה מגיע ממוסקבה. בצו שהנפיק נאסר על קיום אירועי תרבות וספורט ונאסרה התקהלות של אנשים ברחבי העיר כולה, בת 13 מיליון התושבים. ביוני 2020, הוא הורה על הסרת כלל המגבלות, למעט חובת נשיאת מסכה וכפפות (ראו: ), כשבמהלך הטיפול במגפה היה מהאישים הבולטים ברוסיה להוביל צעדי מניעה נגד התפשטות הנגיף לאחר שעירו הייתה המחוז שנפגע הכי הרבה מהנגיף. בדצמבר 2020 הכריז על תחילת חיסון המוני במוסקבה של החיסון ספוטניק V.
ביקורת.
רבים ביקרו את תוכניתו של סוביאנין להריסת החרושצ'ובקה וטענו שמי שירוויחו ממנה בפועל יהיו בעיקר המפתחים וקבלני הבנייה ולא הדיירים, שערך דירתם עלול לצלול והם עלולים למצוא עצמם משוכנים בשכונות אחרות.
משפחתו.
סוביאנין נשוי לאירינה משנת 1986 ויש לו שתי בנות: אנה ואולגה. בפברואר 2014 הודיע על גירושיו מאירינה.
המחוז הפדרלי של אוראל
סלובקיה באירוויזיון
סלובקיה נטלה חלק באירוויזיון כ-7 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1994.
ב-2013, סלובקיה פרשה מהתחרות והיא אינה נוטלת בה חלק באופן סדיר.
רקע.
סלובקיה ניסתה להצטרף לתחרות כבר בשנת 1993, אך היא לא עברה את הסינון הראשוני שהיה באותה שנה למדינות חדשות שביקשו להצטרף לתחרות. 7 מדינות התחרו אחת בשנייה בתחרות שנקראה "העפלה למילסטריט", בתקווה להיות אחת משלוש המדינות שיקבלו את הניקוד הגבוה ביותר, דבר שיזכה אותן בכרטיס כניסה לאירוויזיון 1993.
בתחרות שנערכה ב-3 באפריל 1993 בבירת סלובניה, ליובליאנה, הגיעה סלובקיה למקום הרביעי עם השיר "Amnestia na neveru" ("חנינה לבגידה") שבוצע בשפה הסלובקית על ידי הלהקה אלן, ובכך היא נותרה אחת מ-4 המדינות שלא השתתפו לבסוף באירוויזיון 1993.
אל המקום הראשון הגיעה סלובניה עם 54 נקודות, אל המקום השני הגיעה בוסניה והרצגובינה עם 52 נקודות. אל המקום השלישי הגיעה קרואטיה עם 51 נקודות, ואל המקום הרביעי הגיעה סלובקיה עם 50 נקודות. את הרשימה סוגרות אסטוניה (עם 47 נקודות), הונגריה (עם 44 נקודות) ורומניה (עם 38 נקודות).
1994 - 1998.
בין השנים 1994 - 1998, השתתפה סלובקיה 3 פעמים בתחרות האירוויזיון. ההישג הטוב ביותר אותו השיגה הוא מקום 18 באירוויזיון 1996. באירוויזיון 1994, התחרות הראשונה בה השתתפה, היא סיימה במקום ה-19, ובאירוויזיון 1998 היא הגיעה למקום ה-21. עקב התוצאות הנמוכות בשנותיה הראשונות בתחרות, נאלצה סלובקיה לפרוש מכל תחרות בשנה שלאחריה, ולכן היא החמיצה את התחרויות של 1995, 1997 ו-1999. סלובקיה חזרה לתחרות שוב רק בשנת 2009.
2009 - 2011.
במאי התוכניות של רשת השידור הסלובקית STV, פטר ליפטק, הודיע ב-11 במאי 2006 שרשת השידור הסלובקית תרצה להשתתף באירוויזיון 2008, אך עקב בעיות כלכליות היא לא השתתפה לבסוף בתחרות. בשנת 2009 החליטה רשת השידור הסלובקית שהיא תשתתף באירוויזיון 2009, אחרי יותר מ-10 שנות היעדרות.
בין השנים 1994 - 1998, השתמשה רשת השידור הסלובקית בבחירה פנימית על-מנת לבחור את השיר שייצג אותה בתחרות. בשנת 2009 נערך לראשונה בסלובקיה קדם אירוויזיון, אליו נשלחו מספר להיטים, שבו זכו הצמד קאמיל מיקולושיק ונלה פוציסקובה, עם השיר "Leť tmou" ("לעוף באפילה"). באירוויזיון הם כשלו להעפיל לשלב הגמר, והם מוקמו במקום ה-18 מתוך 19 מדינות בחצי הגמר.