דייהטסו וייק (באנגלית: Daihatsu Wake, ביפנית: ダイハツ・ウェイク) הוא מיקרוואן ("Microvan" ) מקטגורית "Kei car" , מתוצרת יצרנית הרכב היפנית דייהטסו אשר מיוצר משנת 2014 ועד היום.
מיכל פרץ
מיכל פרץ (נולדה ב-ז' באלול ה'תשל"ו, 2 בספטמבר 1976) היא שחקנית, במאית, סופרת ויוצרת ישראלית. מנחת סדנאות כתיבה ותיאטרון.
נשואה ואם לשבעה, מתגוררת בירושלים.
ביוגרפיה.
נולדה בשיכון בבלי בתל אביב. אביה ד"ר יוסי הדר היה מחזאי, ופסיכיאטר ממייסדי נט"ל. אמה טניה הדר הייתה משוררת. כאשר הייתה בת ארבע, התגרשו הוריה בעקבות החזרה בתשובה של אמה טניה. בגיל תשע עברה עם אמה למבשרת ציון.
למדה בבית הספר נעם בנות ואולפנת צביה בירושלים. בשנת תשמ"ט הייתה כתבת צעירה בעיתון "אותיות", אותו ערך אורי אורבך. בשנות התיכון התנדבה בבית חולים אלי"ן. בעקבות התנדבות זו את השירות הלאומי עשתה בתחומי החינוך והרווחה בקריית ארבע.
תיאטרון.
בין השנים 1995–1998 למדה לימודי הוראה במגמת תיאטרון במחזור הראשון של מגמה זו במכללת אמונה. כבר במהלך הלימודים העלתה הצגות לילדים לצד חברתה ללימודים נטע רוטנר. בהמשך הקימה את "תיאטרון הדרים" לילדים, על שם אביה. היא העלתה בתיאטרון 8 הצגות ילדים - הראשונה מהן היא "אני לא מפחד מכלום, כמעט", והצגה אחת לנשים בשם "על הבקבוק והלוק". התיאטרון פעל במשך כחמש שנים. לאחר מכן החלה לעבור אל מאחורי הקלעים ועסקה בכתיבה ובימוי.
בשנת 2011 כתבה ביימה והפיקה את ההצגה "חלומה של כל אישה" בתיאטרון שחנשים של נטע רוטנר. זוהי הצגה קומית-דרמטית העוסקת במעגל חייה של האישה, הלבטים, החלומות והכמיהה לחופש.
בשנת 2012 החלה ללמוד בתיאטרון פלייבק, ומשנת 2015 גם מציגה בתיאטרון הפלייבק "מלמלה".
בשנת 2014 נפטרה אמה, ובעקבות פטירתה כתבה את ההצגה "קערות של אהבה" בבימויה של נטע רוטנר. זהו מופע מוזיקלי המציג את סיפורה האישי, בו שזורים שיריה של אמה המשוררת בביצוע הזמרת ליאת יצחקי. המופע עוסק בקשר בין אם לבתה.
ב-2016 העלתה את המופע "ארבעים לשם שינוי" (לאחר כשנה שונה שם המופע ל"מחשבת מסלול מחדש"), העוסק בסיטואציות יומיומיות מחיי אישה. את הייעוץ האמנותי למופע עשתה צופיה לקס.
שיחקה גם בפרסומות: ב-2017 שיחקה בפרסומת לאולפנת בני עקיבא "שירת הים", שיחקה בסרטון "דבר אליה בפרחים" של הארגונים "דיבור טוב" ו"זהות", וגילמה את יהודית בפרסומת לעמותת מקימי.
במהלך השנים עסקה גם בהוראת דרמה במסגרות חינוכיות שונות כגון גני ילדים, בתי ספר ואולפנות.
כתיבה.
כתבה טורים ב-ynet הורים, מקור ראשון ובאותיות לילדים .בין השנים 2016–2019 כתבה טור אישי במגזין "פנימה".
הסודות של שירי.
ב-2018 יצא לאור ספרה הראשון לילדים ונוער "הסודות של שירי" המבוסס על סיפור ילדותה. הספר מספר את סיפורה של שירי הגדלה אצל הוריה הגרושים בשני בתים: אמא חוזרת בתשובה ואב חילוני. את הספר אייר שלומי צ'רקה. הספר יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בעקבות הספר מעלה מיכל הרצגה (שילוב של הרצאה-הצגה) לילדים העוסקת בחוויית כתיבת היומן האישי בילדותה, כיצד סיפור וספר נולדים, קבלת השונה, ודרכים להגשמת חלומות.
בשבילי תמיד תישארי רותי.
מאז שהייתה בכיתה ז' מיכל חברה של רות פוגל. הן למדו ביחד, ובמשך תקופה גם גרו אחת ליד השנייה בכרמי צור. ב-2018 יצא לאור ספרה "בשבילי תמיד תישארי רותי" בהוצאת דברי שיר המגולל את סיפור החברות בין רותי פוגל לבין מיכל, ואת ההתמודדות של המעגל השני של השכול.
מיכל מעבירה הרצאות באולפנות ולמבוגרים בעקבות הספר על דמותה של רותי פוגל.
חיים אישיים.
בעלה, יששכר, מנהל חנות לתשמישי קדושה בשילה. הם התגוררו בכרמי צור, בקריית ארבע ובירושלים, ומאז 2006 הם גרים בשבות רחל.
מייקל מקורמאק
מייקל פרנסיס מקורמאק (באנגלית: Michael Francis McCormack; נולד ב-2 באוגוסט 1964) הוא פוליטיקאי אוסטרלי המכהן כנציג מחוז הבחירה ריברינה בבית הנבחרים האוסטרלי מאז 2010 מטעם המפלגה הלאומית של אוסטרליה. מאז פברואר 2018 מכהן מקורמאק כמנהיג המפלגה הלאומית וכסגן ראש ממשלת אוסטרליה.
ביוגרפיה.
מקורמאק נולד בעיר וואגה וואגה שבניו סאות' ויילס כאחד מחמשת ילדיהם של לאנס (נפטר ב-2008), חקלאי בעל ורעייתו איילין מרגרט מקורמאק (לבית מרגוזה; 1938-2018). סבו מצד אמו, ג'ורג' פיטר מרגוזה, נולד ב-1896 באקרטה שבאכאיה, יוון; שלושת הסבים האחרים שלו נולדו בניו סאות' ויילס. למקורמאק ארבעה אחים: דניס, רובין, ג'וליאן ומארק. הוא גדל במשקים המשפחתיים הסמוכים בעיירות מראר וברוסדייל. אחרי שסיים את לימודיו התיכוניים, מקורמאק נהיה לצוער ב"עיתון "דיילי אדוורטייזר" ("The Daily Advertiser"), העיתון היומיומי והמקומי של ואגה ואגה. הוא מונה לעורך העיתון ב-1991, בגיל 27, ובכך נהפך ל"עורך העיתון הצעיר ביותר באוסטרליה".
מקורמאק פוטר מ"דיילי אדוורטייזר" בפברואר 2002. בתגובה, יותר מ-20 עיתונאים, צלמים ועובדי עריכה אחרים עזבו את מערכת העיתון כמחאה על פיטוריו בתוך יממה אחת. מקורמאק תבע את קבוצת "ריברינה מדיה" על פיטורים לא הוגנים, ובשנת 2003 יישבו מקורמאק ואנשי הקבוצה את הסכסוך מחוץ לכותלי בית המשפט עבור סכום שלא פורסם. לאחר מכן התחיל להתמקצע בתחום המדיה והפרסום התקשורתי כעצמאי. מק'ורמק גם כיהן כמנהל מועדון מרוצי הסוסים של מורומביג'י בשנים 1994–2003, ואף שימש כהיסטוריון הרשמי של המועדון.
בבחירות הפדרליות שנערכו ב-2004 ו-2007, ניהל מקורמאק את מסע הבחירות של קיי האל, חברת הפרלמנט האוסטרלי כנציגת מחוז הבחירה ריברינה מטעם המפלגה הלאומית של אוסטרליה. האל הודיעה על פרישתה מהפוליטיקה באפריל 2010, ומקורמאק זכה לאחר מכן בבחירות המקדימות לייצוג ריברינה מטעם המפלגה הלאומית לפרלמנט. המפלגה הליברלית של אוסטרליה העמידו מועמד לייצוג מחוז ריברינה בפרלמנט בפעם הראשונה מאז 1998, אך הם בכל זאת לא הצליחו לנצח בבחירות על המחוז ומקורמאק נבחר לנציג המחוז בבית הנבחרים.
לאחר שקואליציית הליברלים-לאומים זכתה בבחירות הפדרליות ב-2013, התמנה מקורמאק למזכיר פרלמנטרי עבור שר הפיננסיה מתיאס קורמן. לאחר מכן מונה לעוזרו המינסטיריאלי של וורן טרוס, סגן ראש הממשלה ושר התשית והפיתוח האזורי. בפברואר 2016 מונה לסגן שרת ההגנה מאריס פיין.
בחודש יולי 2016, לאחר הבחירות הפרלמנטריות שנערכו באותה השנה, מונה מקורמאק לתפקיד השר לענייני עסקים קטנים. בתפקידו זה הוא היה אחראי על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של אוסטרליה (ABS), שערכה את מפקד האוכלוסין הלאומי של שנת 2016 ואת סקר הדואר בדבר נישואים חד-מיניים באוסטרליה. על אף שמקורמאק מתנגד לנישואים חד-מיניים, הצביע בעד תיקון לחוק הנישואין, לאחר שהבטיח לבוחריו להצביע בהתאם לתוצאת סקר הדואר. כאשר וורן טרוס פרש כמהנהגת המפלגה הלאומית בפברואר 2016, נתן מקורמאק פומבי להתלבטויותיו האם להתמודד במקומו להנהגה. בסופו של דבר הוא בחר שלא להתמודד להנהגה, וברנבי ג'ויס נבחר במקום טרוס. לאחר התפטרותו של ג'ויס בפברואר 2018, הודיע מקורמאק כי יתמודד על המנהיגות. משנבחר למנהיג המפלגה הלאומית מונה לסגן ראש ממשלת אוסטרליה בממשלתו של מלקולם טרנבול, והוא ממשיך לכהן בתפקיד זה גם תחת ממשלתו של סקוט מוריסון.
חיים אישיים.
נשוי לקתרין שואו מאז 1986, לשניים שלושה ילדים, ג'ורג'ינה, אלכסנדר וניקולס.
דיסקוגרפיה של סיה
הזמרת והפזמונאית האוסטרלית סיה הוציאה שמונה אלבומי אולפן, שישה אלבומי הופעה, שלושים וחמישה סינגלים (כולל אחד עשר כאמנית משתתפת), וארבעים ושניים קליפים. ב-1997, היא הוציאה את אלבום הבכורה שלה "OnlySee". הוא היה כישלון מסחרי, ואף אחד משיריו לא יצא כסינגל. סיה הוציאה את אלבומה השני, "Healing Is Difficult", בשנת 2001. האלבום הניב שלושה סינגלים: "Taken for Granted", "Little Man" ו-"Drink to Get Drunk". "Taken for Granted", הגיע בשיאו למספר 10 במצעד הסינגלים הבריטי.
בשנת 2004, הוציאה סיה את אלבום האולפן השלישי שלה, "Colour the Small One". הסינגלים מהאלבום כוללים את "Don't Bring Me Down", "Breathe Me", "Where I Belong" ו-"Numb". "Breathe Me" היה המוצלח מביניהם, והגיע בשיאו למספר 19 בדנמרק, מספר 71 בממלכה המאוחדת ולמספר 81 בצרפת. בשנת 2008, יצא אלבום האולפן הרביעי של סיה, "Some People Have Real Problems". האלבום הוסמך כזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלית (ARIA), ויצאו ממנו ארבעה סינגלים: "Day Too Soon", "The Girl You Lost to Cocaine", "Soon We'll Be Found" ו-"Buttons". האלבום הבא היה "We Are Born" ב-2010. הוא הוסמך כזהב, והניב את הסינגלים "You've Changed", "Clap Your Hands", "Bring Night" ו-"I'm in Here".
ב-2011, השתתפה סיה בסינגלים של הטופ-10 "Titanium" מאת דייוויד גטה ו-"Wild Ones" של פלו ריידה. ב-2013, תרמה סיה את השיר "Elastic Heart" לפסקול של הסרט האמריקאי . שנה לאחר מכן, היא הוציאה אלבום אולפן שישי, "". היה זה אלבומה המוצלח ביותר, אשר הגיע לראש מצעדי האלבומים של אוסטרליה, קנדה וארצות הברית. תוך זמן קצר הוסמך כפלטינה באוסטרליה וזהב בצרפת. נכון לחודש ינואר 2016, האלבום נמכר במיליון עותקים ברחבי העולם. הסינגל המוביל שלו, "Chandelier", היה הלהיט הראשון של סיה, והוא במצעדים במגוון מדינות שונות לעשיריה המובילה. סינגלים נוספים מהאלבום כללו את "Big Girls Cry", "Elastic Heart" ו"Fire Meet Gasoline".