בעשרים שנותיו האחרונות נבנו על ידי המוסד יד בנימין מבנים נוספים, כגון מרכז פיס, בריכת שחיה, גן ילדים, מקווה טהרה, מגרשי ספורט, וכן הוקם בית הארחה כחברה כלכלית, לאירוח כנסים סמינריונים ושבתות חברה, לקבוצות ופרטיים, אשר מטרת הקמתה הייתה לסייע כלכלית, באחזקת המוסד החינוכי ובאיזון והשלמת התקציבים הממלכתיים של המוסד.
בארבעים שנות פעילותו של המרכז החינוכי יד בנימין, התחנכו בין כתליו באופן קבוע כ־250-300 תלמידים, אשר התקבלו למוסד בתנאי פנימייה מלאים, רובם ממשפחות מרובות ילדים מעיירות הפיתוח בעיקר, אשר הוריהם התקשו בתשלום שכר הלימוד שהושת עליהם על ידי הנהלת המוסד, וכן ילדי עולים מארצות שונות, ביניהם עולי איראן ועולי אתיופיה, אשר הגיעו ב"מבצע משה" ו"מבצע שלמה".
המרכז החינוכי יד בנימין, הוכר על ידי משרד החינוך ועליית הנוער. תלמידיו הגיעו להישגים מכובדים במבחני הבגרות (68-74% מהממוצע הארצי) כולל תעודות סיום במקצועות החשמל והאלקטרוניקה, וזאת בנוסף לחינוך הערכי לתורה ודרך ארץ, ברוח תנועת פועלי אגודת ישראל ותנועת הנוער "עזרא".
ב-29 במאי 2020, נפתח ביישוב סניף של ישיבת קריית מלאכי בראשות הרב אברהם עמית, הישיבה מונה 50 בחורים, הישיבה רואה עצמה כממשיכת דרכה של ישיבת קריית מלאכי, שנוסדה על ידי אביו של ראש הישיבה הרב יהודה עמית.
ממרכז חינוכי ליישוב קהילתי.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 ביקשו פרנסי הישיבה ממינהל מקרקעי ישראל, אישור להפשיר חלק מהקרקעות העודפות של המוסד למגורי סגל. המינהל הודיע לישיבה, כי הבקשה תאושר רק אחרי שהישיבה תבטיח שהבתים שיבנו יהיו בתי סגל, ולא ימכרו כבתים פרטיים. הישיבה החליטה להקפיא את הבקשה. זמן מה לאחר הקפאת הבקשה לבניית מגורי סגל, הגישו למינהל בקשה חדשה. והפעם ביקשו את אישורו של המינהל להפשיר חלק מהקרקעות שהמדינה מסרה לישיבה למטרות חינוך, למגרשים לבניית בתים צמודי קרקע. זאת על סמך התקדים של ישיבת שעלבים, שליד העיר מודיעין, שקיבלה אישור להקים שכונת מגורים בשם נוף איילון.
בתחילת שנת 2000, קיבלה הישיבה מעמד של יישוב חדש בו ניתן לבנות 600 יחידות דיור, ובמינהל מקרקעי ישראל אישרו לה להפשיר מיד 87 מגרשים לבניית בתים בפטור ממכרז. מלבד זאת קיבלה הישיבה את השליטה המלאה באכלוס הבתים, ולקבוע למי מותר לקנות מגרשים במקום. אחר כך שיווק מינהל מקרקעי ישראל 400 יחידות דיור ליזמים, בעוד ש-150 יחידות דיור יועדו בשנת 2006 למפוני גוש קטיף, שהתגוררו ביישוב במבנים מבנייה קלה באותה עת. במאי 2006 הפקידה לאישור, הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה מרכז, את התוכנית להרחבת יד בנימין, לטובת 150 משפחות ממפוני גוש קטיף. במקום שווקו גם מגרשים לתעשייה ומסחר.
גורל המרכז החינוכי הוכרע בעקבות תוכנית ההתנתקות ויישוב משפחות דרום רצועת עזה במרכז החינוכי יד בנימין. הסיבות והנסיבות ודרכי סגירתו ומכירתו של המרכז החינוכי יד בנימין על ידי המועצה המקומית למנהלת סל"ע נמצאים נכון לשנת 2009 בחקירה משפטית.
באוקטובר 2010, נעצר מנכ"ל משרד הפנים גבריאל מימון בחשד לקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, במסגרת מכרז מינהל מקרקעי ישראל למגרשים ביד בנימין. מימון נחשד בשימוש באנשי קש באמצעותם רכש שני מגרשים במכרז, למרות שלא עמד בקריטריונים. מימון הועמד לדין אך זוכה מחמת הספק.
נכון לשנת 2012, היישוב מנה כ-3750 תושבים. ממוקמים בו משרדי המועצה האזורית, בית הספר הממלכתי דתי תורני ברויאר חפץ חיים, משרדי מחוז יהודה של התנועה בני עקיבא, הישיבה התיכונית צביה קטיף שנקראת על-שם ישיבה אחרת ששכנה במושב קטיף אשר פונה בתוכנית ההתנתקות, ומוסדות ישיבת תורת החיים, הכוללים ישיבה גבוהה, ישיבה קטנה, ומסגרות לחוזרים בתשובה (לגברים ונשים בנפרד), וכן בתי ספר ללימודים גבוהים בתחומים: קולנוע ומשחק, והכשרת מטפלים. וכן קיימים ביישוב תלמוד תורה (בשיטת זילברמן) ובית ספר לבנות, שבעבר היו חלק ממוסדות תורת החיים.
בשנת 2012 הוקם מרכז מסחרי קבוע, והמרכז הזמני נסגר באופן הדרגתי. מיקומו הנוח בצמוד לכביש 6 תרם גם הוא לפיתוחו המהיר של היישוב.
אוכלוסייה.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2019, מתגוררים ביד בנימין כ-4,500 תושבים. האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של 2.3%.
ביישוב פועלות תנועות הנוער עזרא, בני עקיבא, אריאל (תנועת נוער),ולזכר אהוביה סנדק אהבתיה. בעבר פעלה גם תנועת בנות בתיה, עד שנסגרה בשנת 2021.
חוצה ישראל
ההתנתקות
פיב&quot;א
הפדרציה הבין־לאומית של כדורסל (בצרפתית: Fédération Internationale de Basketball, בראשי תיבות: FIBA) היא הגוף העליון המנהל את ענף הכדורסל בעולם, כולל הענף הנגזר ממנו, כדורסל 3x3. היא מאגדת כ-200 התאחדויות כדורסל לאומיות. תפקידיה העיקריים הם קביעת חוקי משחק הכדורסל, פיקוח על העברות שחקנים בין־לאומיות, וארגון התחרויות הבין־לאומיות בענף. במסגרת פיב"א פועלות 5 ועדות אזוריות, המנהלות את התחרויות ביבשות: פיב"א אירופה, פיב"א אמריקה, פיב"א אפריקה, פיב"א אסיה ופיב"א אוקיאניה.
פיב"א הוקמה בשנת 1932 על ידי התאחדויות מ-8 מדינות, ושמה המקורי היה "הפדרציה הבין־לאומית לכדורסל חובבים" (האות A בר"ת FIBA ייצגה את המילה Amateur). המילה "חובבים" הושמטה בשנת 1989, לאחר שהוחלט לאפשר לשחקנים מקצועניים (שחקני ליגת ה-NBA) להשתתף בתחרויות שמאורגנות על ידי פיב"א. משרדי פיב"א הועברו ב-2002 ממינכן לז'נבה.
התחרויות העיקריות המאורגנות בחסות פיב"א הן הטורניר האולימפי בכדורסל (לגברים מ-1936, לנשים מ-1976) ואליפות העולם (לגברים מ-1950, לנשים מ-1953). הוועדות האזוריות אחראיות על ארגון התחרויות היבשתיות לנבחרות וקבוצות. החל משנת 2000, עורכת פיב"א גם את תחרות הדיאמונד בול, כהכנה לטורניר הכדורסל האולימפי.
הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה
הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה התקיימו ב-29 במאי 1996, י"א בסיוון ה'תשנ"ו, ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת הארבע עשרה, ואת זהות ראש הממשלה בממשלה העשרים ושבע. בחירות אלו היו הבחירות הראשונות שבהן השתמש הבוחר בשני פתקים - האחד לבחירת רשימה לכנסת, והשני לראשות הממשלה. הבחירות הוקדמו ממועדן המקורי שהיה ב-29 באוקטובר 1996, ט"ז בחשוון, ה'תשנ"ז.
בחירות אלו אירעו מספר חודשים לאחר רצח יצחק רבין, ובהן התמודד ראש הממשלה המכהן שמעון פרס מטעם מפלגת העבודה אל מול המועמד בנימין נתניהו מטעם הליכוד שהיה באופוזיציה. על אף הטראומה הלאומית שגרם הרצח והאשמות שנשמעו בשמאל כי ראשי מחנה הימין היו אחראים להסתה שקדמה לרצח, הביאה שורה של פיגועי התאבדות, כמו גם מבצע צבאי בלבנון בעקבות פגיעה באזרחים לבנוניים, לשינוי בעמדת הבוחרים, כאשר 55 אחוזים מהציבור היהודי תמכו בנתניהו ביום הבחירות, ומנגד חלק ניכר מהציבור הערבי נמנע מתמיכה בפרס. מסע בחירות אינטנסיבי שניהל נתניהו, אל מול מסע בחירות שאנן של פרס, כמו גם התגייסותם של חלק מתנועת חב"ד ברגע האחרון לטובת המועמד נתניהו, הובילו לניצחון בהפרש זעום של נתניהו בבחירות הישירות לראשות הממשלה בקרב האוכלוסייה הכללית, שהוביל להקמת קואליציה בראשותו.
ההיערכות בליכוד לאחר הבחירות לכנסת השלוש עשרה.
ההיערכות לאחר התבוסה בבחירות.
לאחר תבוסת הליכוד בבחירות לכנסת השלוש עשרה, הייתה המפלגה מובסת ועייפה. עוד בליל הבחירות הכריז יצחק שמיר על התפטרותו מהנהגת המפלגה וכי הוא "בסוף דרכי האישית והפוליטית". נראה היה כי הנהגתו הוותיקה של הליכוד אינה מסוגלת לגלות יוזמה ולנסות לקבל לידיה את השלטון שאבד. משה ארנס, יורשו המובהק של שמיר, פרש מן המפלגה; דוד לוי, לאחר התבוסה בפריימריז ו"נאום הקופים" (שבו האשים את מנהיגי המפלגה כי בעיניהם היה "כקוף שזה עתה ירד מן העצים"), היה בתחילת מסלול שיוביל אותו אל מחוץ למפלגה; אריאל שרון, שעדיין לא התגבר על ספיחיה של מלחמת לבנון הראשונה, לא עמד בראש מחנה שיש בידו כדי לקבל את ההנהגה; יצחק מודעי פרש מן המפלגה, רץ במפלגת יחיד לבחירות, ולא עבר את אחוז החסימה.
עוד בליל הבחירות הודיע בנימין נתניהו על מועמדותו, כמו כן נראו כמנהיגים עתידיים מאיר שטרית ובנימין זאב בגין. טרגדיה אישית שפקדה את מאיר שטרית גרמה לו לא להציג את מועמדותו. בנימין זאב בגין נראה כמי שעתיד להתמודד אך נראה כי הקו המדיני שייצג, כמו גם תכונות אופיו - יושרה קיצונית שגבלה בתמימות פוליטית, ימנעו ממנו את הניצחון. בין היתר היה בגין מעורב בפרשה בה האשים את עורך העיתון ידיעות אחרונות כי הלה "סחט" אותו כאשר ביקש ממנו לכתוב מאמר לזכרו של אביו, מנחם בגין, שאם לא כן "יוחרם". פרשה זו עוררה את הרושם שבגין אינו בקיא דיו במערכת התקשורתית והפוליטית על מנת להוביל מפלגה גדולה בבחירות. גם התעקשותו של בגין על חשיפת נאומיו העוינים של יאסר ערפאת לא הוסיפה לו נקודות בתקופה שלאחר רצח רבין.
בנימין נתניהו החל, עוד בתקופה שמיד לאחר הבחירות, לפעול במלוא המרץ לקידום מועמדותו לראשות הליכוד. במטה שהקים, שבו השתתפו אביגדור ליברמן (לימים מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ומאוחר יותר מנהיג תנועת ישראל ביתנו,) והפרסומאי והאסטרטג הפוליטי אייל ארד, החלה פעילות נמרצת, אשר זכתה אף למימון ותמיכה נרחבים, תוך ניצול לקונה בחוק מימון מפלגות. אל מול המצב במפלגה, אשר סבלה מקשיי מימון ומקשיים ארגוניים, בלט מטהו האישי של נתניהו שהיה מאורגן היטב, והראה על נחישות ועל כושר ארגון פוליטי.