הרב מיליקובסקי נפטר בירושלים בא' באדר א' תרצ"ה (1935) ונקבר ב"חלקת הפרושים" בבית הקברות בהר הזיתים. הרב קוק כינה אותו בהספדו: "נואם בחסד עליון" בעל "קסם בפיו ובשפתיו" ואמר כי "מועטים מאוד הם בני אדם מסוגו, שיהיו עממיים כל-כך, נועדים לרבים כל-כך, ונישאים על לשון רבים לתהילה ולהערצה במדה כזו".
על שמו קרויה כיכר נתן מיליקובסקי - הכיכר הסמוכה להר הרצל.
נאומיו.
הרב מיליקובסקי התפרסם כנואם ציוני מוכשר ביידיש ובעברית. לדרשותיו נהרו אנשים רבים.
על הביקוש הרב לנאומיו כתב ד"ר ב' גיטלין, עיתונאי יהודי אמריקאי שסיקר את יהדות פולין בשנות העשרים של המאה ה-20: "מיליקובסקי - היו פשוט קטטות מסביב לו. לא היה אולם גדול למדי בוורשה, בלודז' או בלובלין, בשדלץ ובערים פולניות אחרות שיכול היה להכיל את כל הקהל שבא לשמוע את הנואם המפורסם. היו שוברים איפוא את הדלתות, נכנסים דרך החלונות, עומדים במסירות-נפש ממש נגד השומרים, ובלבד שיזכו לשמוע מילה מפיו. עד שפעמים הוכרח הרב מיליקובסקי לחדול מלהופיע באסיפות".
בכתבה אחרת משנת 1926 תיאר את שיטת הנאום שלו: "הרב מיליקובסקי מאחד בנאומו מסורת עתיקה וסגנון מודרני, נוסח יהודי וחילוניות. השיטה שלו היא לבנות את ההווה על עובדות היסטוריות, על הפסיכולוגיה של התולדה, אם אפשר להתבטא כך. לשונו לבה רותחת, מלאה טמפרמנט לוהט, ובמעופו הגדול הוא מרומם את השומעים עד לאכסטאזה העליונה. אין זה שיר הלל סתם, אלא ניסיון למסור במילים את כוחו של הרב מיליקובסקי כנואם. אבל מושג אמיתי יכול אדם לקבל רק כשהוא שומע אותו".
משפחה.
לנתן מיליקובסקי ולאשתו שרה היו בת אחת ושמונה בנים, בהם הפרופסורים בנציון נתניהו ואלישע נתניהו (בעלה של שושנה נתניהו ואביו של נתן נתניהו).
בין נכדיו הם יונתן נתניהו, שהיה מפקד סיירת מטכ"ל, בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל התשיעי, והאחים מרגולין (שי, לוזי ונתן), מייסדיה של חברת הנדסה וייעוץ שהובילה מספר פרויקטים לאומיים.
ניפה
בגאולוגיה, ניפֶה הוא הלחם הסמלים של ניקל (Ni) וברזל (Fe), המשמש לתיאור ההרכב הגאוכימי של גלעין כדור הארץ.
הרכב משוער.
שלא כמו חומרי הקרום והמעטפת – החשופים על פני כדור הארץ או נפלטים באמצעות פליטת לבה, אין אמצעים ישירים לבחינת הרכבו של הגלעין.
על פי חישובים מתמטיים שונים, וכן על פי חישוב מהירות הגלים הסייסמיים באזור זה, צפיפות החומר בגלעין היא 10-13 גרם לסמ"ק – צפיפות המחייבת את הימצאם של יסודות מתכתיים כבדים. חוקרים הציעו יסודות כברזל, ניקל ומעט קובלט, כיסודות הסבירים ביותר להימצאות בגלעין.
מיליקובסקי
נתן מיליקובסקי-נתניהו
1916 בארצות הברית
1916 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 140 שנה מיום היווסדה.
אמא רומא
חאוטנג
חאוטנג (בסותו: Gauteng) היא אחת מתשע פרובינציות דרום אפריקה, הקטנה והצפופה שבהן. בירת הפרובינציה והעיר הגדולה ביותר בה היא יוהנסבורג.
חאוטנג, הפרובינציה העירונית והמאוכלסת ביותר בדרום אפריקה, היא למעשה מגלופוליס הכולל את פרטוריה ופרווריה, ויטווטרסראנד (המטרופולין של יוהנסבורג רבתי) והעיר פריניחינג. הפרובינציה שוכנת בצפון-מזרחה של דרום אפריקה, וגובלת מצפון בלימפופו, ממזרח במפומלנגה, מדרום במדינה החופשית וממערב בפרובינציה הצפון-מערבית.
DEF CON (כינוס האקרים)
DEF CON (שנכתב גם DEFCON או DefCon) הוא אחד הכנסים הגדולים בעולם ההאקרים, המתקיים בכל שנה בלאס וגאס, נבדה. הכנס הראשון התקיים ביוני 1993.
רבים מן המשתתפים ב-DEF CON הם מומחי אבטחת מידע, עיתונאים, עורכי דין, עובדי הממשל הפדרלי, קראקרים, פושעי סייבר, חוקרי אבטחה, והאקרים עם עניין כללי בתכנות, ארכיטקטורת מחשב, פריקינג של טלפונים, שינוי חומרה, וכל דבר אחר שניתן ל"האקינג".
הכנס מורכב ממספר הרצאות על מחשבים ועל נושאים הקשורים להאקינג, כמו גם אירועים חברתיים ותחרויות מהרבה סוגים, החל בפריצת מנעולים, תחרויות רובוטיקה, אמנות, תחרויות סלוגן, ציד נבלות וללכוד את הדגל. ללכוד את הדגל (CTF) היא אולי הידועה ביותר בין תחרויות אלה. זוהי תחרות שבה צוותי פריצה של האקרים מנסים לתקוף ולהגן על מחשבים ורשתות. CTF כבר זכה לחיקוי בכנסי האקינג אחרים וכן בכינוסים אקדמיים וצבאיים.
מאז DEF CON 11, גויסו באירוע כספים עבור ה-Electronic Frontier Foundation.
עובדי סוכנויות בילוש בארצות הברית, כגון ה-FBI, ה-CIA, ה-NSA וסוכנויות פדרליות אחרות נוהגים לבקר באירועים אלה באופן קבוע, לעיתים במסגרת תפקידם.
היסטוריה.
DEF CON נוסדה בשנת 1992 על ידי ג'ף מוס כמסיבת פרידה עבור ידידו ההאקר. המסיבה תוכננה להתקיים בלאס וגאס, ימים ספורים לפני שחברו היה אמור לעזוב את ארצות הברית, כי אביו קיבל עבודה מחוץ לארצות הברית. עם זאת, אביו של חברו עזב מוקדם, ולקח את החבר יחד אתו, כך שג'ף נשאר לבדו עם המסיבה המתוכננת. ג'ף החליט להזמין את כל החברים ההאקרים שלו לנסוע ללאס וגאס איתו ולעשות את המסיבה איתם במקום. חברים האקרים ממרחקים הגיעו והניחו את היסודות ל-DEF CON, עם בערך 100 אנשים שנכחו במסיבה.
המונח DEF CON מגיע ממשחקי מלחמה, ומרמז על סרט בנושא מצב המוכנות של הכוחות המזוינים וכוחות הביטחון של ארצות הברית (DEFCON). בסרט, לאס וגאס נבחרה כמטרה להפצצה גרעינית. מאז ועד היום הכנס מתקיים בלאס וגאס, וג'ף מוס נתן לו את השם DEFCON .DEF CON תוכנן להיות אירוע חד פעמי, מסיבה לחבר של ג'ף, אבל הוא כל הזמן קיבל הודעות דוא"ל מאנשים שעודדו אותו לקיים את האירוע שוב בשנה הבאה. לאחר זמן מה, הוא שוכנע לארח את האירוע שוב, בנוכחות כמעט כפולה בשנה השנייה.
רשימת הכנסים.
כל הכנסים מתקיימים בלאס וגאס, נבדה, ארצות הברית.
אירועים מקומיים.
במדינות רבות מתקיימים כנסים מקומיים בסגנון DEFCON, ולעיתים אף בחסות הארגון העולמי, בהם מתקיימות הרצאות ופעילויות דומות לאלו שבכנסים.
בישראל פועלת החל מנובמבר 2010 הקבוצה DC9723, שנקראת גם "קבוצת ה-DEFCON הישראלית", אשר מקיימת מפגשים חודשיים באזור המרכז.
שמה של הקבוצה הישראלית מבוסס על קוד הטלפון הישראלי: 972 הוא הקוד הבינלאומי למדינת ישראל, ו-3 הוא הקוד לאזור גוש דן (קיצור של 03).
גאוטנג
DEFCON (פירושונים)
DEF CON
פריז, טקסס
פריז, טקסס (אנגלית: Paris, Texas) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1984 בבימויו של וים ונדרס. הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן 1984, וכן בפרס באפט"א לבימוי. בנוסף הוקרן ב-1985 בפסטיבל סאנדנס.
תקציר העלילה.
הסרט עוקב אחרי דמותו של טראוויס (מגולם על ידי הארי דין סטנטון) שחוזר אל מציאות חייו ומנסה לארגן אותה, לאחר ארבע שנים בהן נעלם לתוך השממה האמריקאית. לאחר שהוא מתאחד עם אחיו (דין סטוקוול) ועם בנו, הוא יוצא במסע אחרי אשתו ג'ין (נסטסיה קינסקי), ובדרך מנסה להתחבר מחדש אל בנו ואל אשתו.
זהו סרט מסע, סרטי מסע יוצרים תחושה של מסעות מקבילים מסע פיזי/גאוגרפי - מנטלי /נפשי שהדמות עוברת תוך כדי התפתחות העלילה. הסרט מתחיל בלונג שוט המצולם ממעוף הציפור. מדבר צחיח, טרוויס מתהלך במדבר ומעל חג נשר. התחושה שהצופה מקבל, ייאוש וסכנה. המצלמה מתמקדת בטרוויס שצועד במדבר ללא עניין ומטרה כשלצופה ברור שהוא יצא למסע התאבדות.
ביקורות.
במגזין "ניוזוויק" נכתב על הסרט כי הוא עוסק ב"סיפורה של ארצות הברית, פורטרט עגום של ארץ בה אנשים כמו טראוויס וג'ין לא יכולים לנטוע שורשים, סיפורה של ארץ רחבת ידיים, עוצמתית ועשירה, ארץ שבה אנשים בקלות יכולים להפוך לאבודים ונואשים".
שם הסרט.
שם הסרט אינו מתייחס למקום התרחשות העלילה, אלא לתמונה בבעלותו של טראוויס שבה מצולמת חלקת אדמה שוממה שבבעלותו של טראוויס, בעיר פריז שבמדינת טקסס בארצות הברית. האובססיה של טראוויס כלפי העיר נובעת מהעובדה שהוריו סיפרו לו ששם התעברה אימו. בתמונה נראה מדבר צחיח, אך במציאות העיר נושקת ליערות מזרח טקסס, הרחק ממדבר כלשהו.
סגנון.
הסרט ייחודי בזכות סגנון הצילום של טקסס, שבא לידי ביטוי בשוט הפותח - מבט ממעוף הציפור על מדבר צחיח, יבש וחייזרי. הצילום מתמקד בשאריות, שלטי חוצות ישנים, כבישים שלא ניתן לראות את סופם, הריסות, חלודות וכו'. סגנון זה מייחד את רובי מיולר, הצלם הקבוע של הבמאי וים ונדרס.
מוזיקת הגיטרה, שמלווה את הסרט לכל אורכו, מבוססת על שירו של וילי ג'ונסון, זמר בלוז עיוור משנות ה-20.
ואניטי פייר (כתב עת, 1868)
ואניטי פייר (באנגלית: Vanity Fair; מילולית: יריד ההבלים) היה שבועון שיצא לאור בבריטניה בין השנים 1868–1914.
היסטוריה.
כתב העת שהתמחה בכתבות פוליטיות, חברתיות וספרותיות נוסד על ידי תומאס גיבסון בולס, ומטרתו הייתה לבקר את החברה הוויקטוריאנית ולהציג את צביעותה ואת התמקדות חברה זו בהבלים.
כתב העת פורסם לראשונה ב-7 בנובמבר 1868 וכלל מאמרים על אקטואליה, אופנה, תיאטרון, ביקורת ספרים ורכילות.
בולס עצמו כתב כתבות רבות בכתב העת תחת שמות עט שונים. תורמים נוספים לכתב העת היו לואיס קרול, פ. ג. וודהאוס, ג'סי פופ ופלצ'ר רובינסון, אשר שימש כעורך כתב העת משנת 1904.
כתב העת יצא לאחרונה ב-5 בפברואר 1914, ולאחר מכן, בשל כישלון כלכלי שהתמשך גם לאחר שתומאס אלינסון רכש אותו, מוזג עם כתב העת "Hearth and Home".