בשנת 2001 חוותה אורבוטק את המשבר הכלכלי, ונאלצה לפטר חלק מעובדיה. בתחילת אוגוסט אותה שנה הכריזה החברה על פיטורים של כ-10% מכוח האדם, כ-200 עובדים. כ-60% מהמפוטרים היו מבין העובדים בישראל. הליך הפיטורים בוצע במקביל להפחתה של כ-10% בשכר הבכירים, עליו הכריזה החברה.
בשנת 2003 הציגה החברה את מוצר ה-SuperVision לסריקת זכוכיות FPD דור 6, מוצר שהיה הראשון העולם לבדוק זכוכיות בגודל זה והביא איתו את הצמיחה המואצת של שוק הטלוויזיות מבוססות LCD.
בשנת 2006 חצו לראשונה המכירות השנתיות של אורבוטק את קו ה-400 מיליון דולר עם רווח תפעולי של למעלה מ-50 מיליון דולר.
בשנת 2007 רכשה אורבוטק את DDD) Danish Diagnostic Development) הדנית, העוסקת בתחום הדימות הרפואי ושינתה את שמה ל-OMD. כמו כן רכשה באותה שנה את חברת New systems האיטלקית, העוסקת בתחום ההדפסה על-גבי המעגל המודפס.
ביוני 2008 הודיעה אורבוטק שבכוונתה לרכוש ב-290 מיליון דולר את חברת פוטון דינמיקס (PDI) האמריקנית שבסיסה בסן חוזה, העוסקת בתחום מערכות הבדיקה ותיקון לתעשיית הצגים השטוחים. מדובר היה ברכישה הגדולה ביותר של אורבוטק מאז הקמתה. לרכישה זו משמעויות רבות, ובין השאר מביאה את אורבוטק להיות אחת מספקיות הציוד הגדולות ביותר לתעשיית ה-LCD, רשימה הכוללת בין השאר חברות ענק כמו ניקון ו-קנון היפניות, אפלייד מטיריאלס (AKT) האמריקאית ואחרות.
כעבור מספר חודשים מההודעה על כוונת הרכישה, חשה אורבוטק היטב את המשבר הכלכלי העולמי. כתוצאה מכך נאלצה לפטר כ-15% מכוח אדם ולהוריד שכר בשיעור של עד 10%. רכישת PDI הושלמה באוקטובר 2008, ומאז היא ממוזגת באורבוטק באופן מלא.
בנובמבר 2008, בעקבות ההפסדים כאמור, וכן בשל המשך ההתדרדרות הכלכלית הגלובלית, פיטרה אורבוטק 300 עובדים, 100 מתוכם בישראל.
בתחילת שנת 2009 מכרה אורבוטק את חטיבת ההרכבות האלקטרוניות וחדלה מפעילות בתחום זה.
בספטמבר 2011, חברת הבת של אורבוטק, אורבוגרף רכשה את Correct Claims Now, חברה המספקת שירותי תשלומים רפואיים.
ביולי 2014 רכשה אורבוטק את SPTS הבריטית, יצרנית של ציוד לייצור מיקרו מערכות אלקטרו-מכניות (MEMS) ולתעשיית המוליכים למחצה.
במרץ 2018 נמכרה אורבוטק לחברת KLA-Tencor האמריקאית, בעסקה של 3.4 מיליארד דולר.
שווקים ותחרות.
החברה פועלת במספר שווקים עם המוצרים הבאים:
שוק ייצור מעגלים מודפסים
שוק ייצור פנלים לצגים שטוחים
שוק הציוד הרפואי
בתחום הצגים חווה החברה מחזוריות של עודף כושר ייצור ולאחריו מחסור, במפעלים לייצור הצגים השטוחים. התפתחויות אלו הביאו לירידה בהכנסות ולצניחה ברווח הנקי בשנת 2007. שוק זה חזר להשקעות גדולות ב-2008, לאחר מכן שוב צניחה ב-2009 וחזרה לגידול ב-2010.
בנוסף למחזוריות המאפיינת את תחום הצגים השטוחים, קיימות מתחרות לאורבוטק שמקור רובן הוא הפסיפיק (יפן, קוריאה וטאיוואן), אולם אורבוטק היא עדיין המובילה בתחום, עם נתח שוק של למעלה מ-50%.
טכנולוגיה ומיצוב בינלאומי.
מוצרי החברה הם עתירי טכנולוגיה במגוון רחב: תוכנה, אלגוריתמים, אלקטרוניקה, מכניקה, אופטיקה, כימיה ועוד. עיקר הידע והחוזק הטכנולוגי של אורבוטק הוא באינטגרציה של כל טכנולוגיות אלו למוצר. אי לכך מועסקים בחברה מאות מהנדסים, מדענים ואנשים טכניים מדיסציפלינות מגוונות. אורבוטק ידועה בזכות יישום טכנולוגיות ה-AOI הייחודיות שלה ליישומים שונים הן בתעשיית האלקטרוניקה והן בתעשיות אחרות.
בסיסה של אורבוטק הוא ביבנה - כ-750 עובדים. החברה מעסיקה עוד כ-1,750 עובדים ברחבי העולם בכ-35 משרדים בהם בארצות הברית, באסיה, באירופה ובסין.
ג'והן אדנסור ליטלווד
פארום
פארום (ברוסית: Паром, בתרגום לעברית: "מעבורת") היא הצעה של תאגיד החלל הרוסי "אנרגיה" לחללית רב-שימושית שתחליף את חללית האספקה הבלתי מאוישת מסוג פרוגרס.
החללית המוצעת היא גלילית בצורתה, ולה שני פתחי עגינה, המתוכננים להתחבר אל תחנת החלל הבינלאומית, לחלליות מסוג סויוז ולחללית העתידית של רוסיה, ה"קליפר". שיגור ניסוי ראשון היה צפוי בשנת 2009 אך משנת 2006 אין שום ידיעות על התקדמות המיזם.
את החללית מפתח תאגיד החלל והטילים "אנרגיה" כמיזם עצמי, ללא הזמנה בטוחה מטעם סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה. ידיעות ראשונות על החללית פורסמו בשנת 2005, ובשנת 2006 הציגו בכירים מתאגיד "אנרגיה" שרטוטים של החללית ונתונים טכניים, בכנס השנתי של הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה.
שילוב עם החללית קליפר.
החללית קליפר, חללית מאוישת שהייתה צריכה להחליף את החללית הוותיקה "סויוז", הייתה צפויה לנצל את החללית "פארום" למגוון שימושים חלליים, ובהם:
פרויקט קליפר בוטל בשלבי תכנון ראשוניים.
דת זרתוסטרא
דת זרתוסטרה
חוק הצלילה
סמים בספורט
אִמְרוּץ (או סמים בספורט) הוא נטילת תרופות וסמים על ידי ספורטאים על מנת לשפר את הישגיהם. קטגוריה זו כוללת גם עירויי דם, וכן תרופות המיועדות לטשטש עקבות של תרופות אחרות האסורות בספורט או להפחית משקל גוף לפני תחרויות בהן מתחרים לפי קבוצות משקל. בשנים האחרונות מדובר אף על שימוש בטיפולים גנטיים.
סמים בספורט נחשבים כבלתי אתיים על ידי רוב ארגוני הספורט הבינלאומיים, ובמיוחד על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. על הסיבות לכך נמנות הסכנות הבריאותיות למשתמשים, חוסר שוויון בין הספורטאים המתחרים, והמופת הציבורי של הרוח הספורטיבית - שאיננו יכול לדור בכפיפה אחת עם סמים. בדיקות נעשות לספורטאים במסגרת תחרויות ואף מחוץ לתחרויות, ומתחרים שהתגלה שהשתמשו בסמים - תוצאותיהם נפסלות.
בין סוגי הסמים הנפוצים ביותר ניתן למצוא את הסטרואידים האנאבוליים, הורמונים נוספים הגורמים להגדלת השרירים, תרופות ממריצות, וכן עירויי דם, אריתרופויאטין ואגוניסטים להורמון זה - המגדילים את כמות תאי הדם האדומים. שיטות הבדיקה הולכות ומשתכללות לאורך השנים, אך במקביל תעשייה שלמה מפתחת סמים מתוחכמים וקשים יותר לגילוי, ואף תרופות ושיטות לטשטוש עקבות של תרופות אסורות אחרות.
הארגון המקצועי המרכז את הפעילות כנגד סמים בספורט הוא הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA), שנוסדה בשנת 1999 על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. המודעות לנושא זה הולכת ועולה בשנים האחרונות, והיקף הבדיקות לגילוי סמים בתחרויות ספורט הולך ועולה. מאידך, יש הטוענים שמדובר במעין "ציד מכשפות", ויש הטוענים, שהמאבק נגד סמים יקר מאוד, חודר לפרטיות של הנבדקים, ואיננו מצליח למגר את התופעה.
באנגלית, התופעה של סמים בספורט נקראת Doping, ומילה דומה גם ברוב השפות האירופאיות. המקור מהמילה ההולנדית Dop - סוג של משקה אלכוהולי מעורר שהיה בשימוש אצל שבט הזולו בדרום אפריקה.
היסטוריה.
תקופות מוקדמות.
השימוש בתכשירים רפואיים בספורט עתיק יומין כנראה, כמו תחרויות הספורט עצמן. קיימות עדויות, שכבר ביוון העתיקה נעשה שימוש בשיקויים שונים כדי לשפר את ביצועי הספורטאים. עדויות ראשונות מהעת החדשה מגיעות מסוף המאה ה-19, כשרוכבי אופניים השתמשו בקפאין, בקוקאין, בסטריכנין ובאתר - לשיפור ההישגים ולהפחתת כאבים ועייפות.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) רץ המרתון האמריקאי תומאס היקס חש עייפות במהלך הריצה, ואז מאמנו הגיש לו תערובת של ברנדי יחד עם סטריכנין במינון נמוך. היקס בלע את התערובת, המשיך לרוץ וזכה במדליית זהב בריצת המרתון, אך התמוטט לאחר סיום הריצה.
מסמים ממריצים לסטרואידים אנאבוליים.
שימוש בסמים ממריצים בספורט החל להיות נפוץ בשנות ה-20, וההתאחדות הבינלאומית לאתלטיקה חובבנית - שהפכה מאוחר יותר להתאחדות האתלטיקה הבינלאומית - אסרה בשנת 1928 על שימוש בסמים ממריצים, וכך הייתה לגוף הראשון שהתייחס לנושא. אולם באותה תקופה לא היו קיימות עדיין בדיקות סמים, ולא הייתה דרך מעשית לאכוף הוראה זו.
סטרואידים אנאבוליים סינתטיים פותחו החל משנות ה-30 של המאה ה-20 על בסיס הורמון המין הגברי טסטוסטרון, והחל משנות ה-50, הוחל בטיפולים בסטרואידים לספורטאים בברית המועצות ובגוש המזרחי. אליפות העולם בהרמת משקולות בשנת 1954, שבה זכו ספורטאי ברית המועצות במרבית מדליות הזהב, ואף שברו מספר שיאי עולם, היא קרוב לוודאי אירוע הספורט הראשון שבו התחרו וזכו ספורטאים שהשתמשו בסטרואידים אנאבוליים.
השימוש בסמים שונים, ובעיקר בסטרואידים אנאבוליים ובסמים ממריצים הלך והתרחב, ובאולימפיאדת רומא (1960) נפטר רוכב האופניים הדני קנוד אנמארק ינסן במהלך מרוץ. בנתיחה שלאחר המוות נמצאו בגופו שרידי אמפטמינים. אירוע זה היווה נקודת מפנה להתייחסות מוסדות הספורט, ובשנת 1966 הצטרפו הפדרציה הבינלאומית לכדורגל (פיפ"א) והאיגוד הבינלאומי לאופניים (UCI) לאיסור על סמים, ונעשו בדיקות סמים ראשונות במסגרת אליפויות העולם בכדורגל ובאופניים, וכן באליפויות ספורט אירופאיות שונות. בשנת 1967 נפטר עוד רוכב אופניים עקב שימוש באמפטמינים - הבריטי טום סימפסון - במהלך הטור דה פראנס, ובאותה שנה נאסר השימוש בסמים גם על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. אולימפיאדת החורף בגרנובל בשנת 1968, ואולימפיאדת מקסיקו סיטי באותה השנה, היו האולימפיאדות הראשונות בהן בוצעו בדיקות לגילוי סמים לספורטאים. באותה תקופה, עדיין לא היה קיים הידע כיצד לגלות משתמשים בסטרואידים, ואכן השימוש בסטרואידים אנאבוליים הלך והתרחב בשנות ה-60 וה-70. רק בשנת 1974 פותחה שיטת בדיקת שתן אמינה לגילוי המשתמשים בהם.