האלבום הופק על ידי אלסו, סר נולן, פין קין, פרד אגיין, אביצ'י, קשמיר קאט, בני בלנקו, סטיב מאק, עלי פיאמי, פטר קארלסון, ג'וני קאפר, אנדרו וואט וכולי. האלבום הוקלט בין שנת 2016 לשנת 2018, ותאריך צאתו נדחה כמה פעמים בעקבות סיבות שונות.
בנוסף לכך, יצא האלבום על גבי תקליטור ותקליט ובפורמט של הורדה דיגיטלית.
סיבוב הופעות.
על מנת לקדם את האלבום, אורה יצאה לסיבוב ההופעות הרביעי שלה, "Phoenix World Tour". סיבוב ההופעות החל ב-1 במרץ 2019, במלבורן, אוסטרליה ויסתיים ב-5 באפריל 2020, בבוגוטה, קולומביה. בסך הכל המופע יכיל כ-54 מופעים. 9 הופעות יתקיימו באסיה, 35 באירופה, בצפון אמריקה ו-דרום אמריקה וגם באוקיאניה.
נורי בוזיד
נורי בוזיד (בערבית: نوري بوزيد; נולד ב-1 בינואר 1945) הוא במאי קולנוע ותסריטאי תוניסאי.
הסרטים "איש האפר" ו-"آخر فيلم" (בתרגום חופשי לעברית: "ביצוע") זיכו אותו בפרס תנית הזהב בפסטיבל הסרטים קרתגו בשנים 1986 ו-2006.
ביוגרפיה.
נורי בוזיד נולד בעיר ספקס שבתוניסיה. בין השנים 1968–1972 הוא למד קלנוע בבלגיה. בשנת 1979 הוא היה עוזר במאי בסרט "Il ladrone" (בתרגום חופשי לעברית: "הבליטה") של הבמאי פסקוואל פסטה קמפניל . בין השנים 1973–1979 הוא היה בחמש שנות מאסר על דעותיו הפוליטיות. בשנת 1986 יצא סרטו העלילתי הראשון "איש האפר", אשר מספר על צעיר שנזכר בטראומות ילדות זמן קצר לפני חתונתו. הסרט נבחר להקרנה בפסטיבל הקולנוע בקאן. סרטו הבא, "صفايح ذهب" (בתרגום חופשי לעברית: "פרסות הזהב"), שיצא בשנת 1988 מספר על אדם שעובד בזנות של גברים.
בנוסף לסרטים שלו, הוא גם לקח חלק בכתיבת הסרטים "عصفور السطح" (בתרגום חופשי לעברית: "הילד של טרסות") ו"קיץ בלה גולט" שביים פריד בוגדיר, "سلطان المدينة" (בתרגום חופשי לעברית: "סולטן העיר") שביים מונצ'ף דוייב , "שתיקות הארמון" ו"עונת הגברים" שביימה מופידה טלאטלי. הוא הופיע בסרט הקומדיה "التلفزة جاية" (בתרגום חופשי לעברית: "טלפאזה ג'יה") ובאופרת הסבון "Un bambino di nome Gesù" (בתרגום חופשי לעברית: "ילד בשם ישוע") שבוימה על ידי פרנקו רוסי .
ב-9 באפריל 2011, בוזיד הותקף ונפצע בראשו על ידי תוקף בלתי מזוהה. הוא טוען שזה בגלל עמדותיו החיוביות לחילוניות ולדחיית תרבות התפיסה. ב-12 במאי של אותה שנה, הוא קיבל את עיטור לגיון הכבוד על ידי שר החוץ הצרפתי, פרדריק מיטראן, במהלך פסטיבל הקולנוע בקאן ה-64.
נורי בוזיד הוא אביה של הבמאית והתסריטאית ליילה בוזיד.
גביע ליגת הכדורגל המקצוענית
גביע ליגת הכדורגל המקצוענית (ברוסית: Кубок ПФЛ) הוא טורניר כדורגל שנתי, שנערך בשנים 2003-2010, כטורניר להכרעת אלופת הליגה.
היסטוריה.
2003 עד 2010.
בעבר נערך טורניר ליגת הכדורגל המקצוענית החל מעונת 2003 עד 2010 והיה נערך באמצע חודש נובמבר, בין חמש הקבוצות המנצחות של אזורי הליגה השנייה משנת 2003 עד 2010. הגביע הכריע את האלופה הבלתי מעורערת של הליגה השנייה ומחזיקת הגביע הייתה מעפילה לליגת המשנה.
הטורניר נערך בשיטה מחזורית. הקבוצות שיחקו אחת נגד השנייה משחק אחד. המנצחת היא הקבוצה שבמשך חמישה מחזורים, צברה את מירב הנקודות. עבור ניצחון מוענקות 3 נקודות, תיקו מעניק נקודה אחת.
כל שמונת מהדורות הטורניר נערכו במוסקבה באצטדיון לוז'ניקי. ב-12 בספטמבר 2009 מנכ"ל מועדון הכדורגל "ז'מצ'וז'ינה סוצ'י הציע לארח את גביע הליגה לעונת 2009 בעיר סוצ'י, בצטטו את העובדה שהטורניר ימשוך יותר עניין בקרב האוהדים, מאשר אם ייערך במוסקבה. אבל 9 באוקטובר, בישיבת מועצת התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית הוחלט שהגביע בעונת 2009 — ייערך במוסקבה, באצטדיון לוז'ניקי.
בסיום הטורניר הקבוצה שזכתה במקום הראשון, הייתה זוכה בתואר "האלופה המוחלטת של אליפות רוסיה בכדורגל בקרב מועדוני הליגה השנייה", הוענק פרס מיוחד — גביע ליגת הכדורגל המקצוענית. קבוצות אחרות זוכות בפרסי השתתפות. מאז 2005, הוועדה המארגנת של הטורניר גם חילקה פרסים אישיים בקטגוריות שונות כמו השחקן הטוב ביותר, השוער הטוב ביותר, הבלם הטוב, הקשר הטוב, החלוץ הטוב ביותר ומלך השערים של הטורניר.
תוכנית שלא יושמה.
הגביע אורגן מחדש בשם גביע הליגה של ליגת הכדורגל המקצוענית (Кубок Лиги ПФЛ) והוא תוכנן להיערך במקביל לעונת הליגה בליגת הכדורגל המקצוענית ולטורניר הגביע הרוסי בכדורגל ולהוות לטורניר הגביע של ליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה. על פי חוקי הטורניר לפחות שלושה שחקנים צריכים היו להיות כאלה שנולדו אחרי 1 בינואר 1998. בנוסף תוכנן שהטורניר ייערך בשני שלבים: שלב בתים ושלב פלייאוף. אך לבסוף הטורניר לא יצא לפועל.
סטטיסטיקה (2003-2010).
שיאנית ההופעות.
3 קבוצות השתתפו בטורניר יותר מפעם אחת:
מורדוביה סאראנסק
גלית שאול
גלית שאול (נולדה ב-31 בינואר 1970) היא ראש המועצה האזורית עמק חפר.
ביוגרפיה.
גלית שאול נולדה בתל אביב, בת בכורה במשפחה של ארבע בנות. כשהייתה בת חמש עברה עם משפחתה לראשון לציון. למדה בבית הספר היסודי ״שלמון״ בראשון לציון וסיימה את לימודי התיכון בגימנסיה הריאלית ע"ש קררי בעיר. שירתה בצה"ל כמש״קית חוויה. גלית שאול היא נכדתו של אהרון דפני, שכיהן כסגן ראש מועצת רמת השרון ומראשוני קיבוץ המעפיל.
שאול היא בוגרת תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במשפטים מהאוניברסיטה העברית. את לימודי הדוקטורט בקרימינולוגיה עשתה באוניברסיטת L.u.d.e.s בלוגאנו, שווייץ. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בנפגעי עבירות המתה.
שימשה כעוזרת לקונסול בשגרירויות ישראל בבודפשט ובבייג'ינג. לאחר לימודיה החלה לעסוק כעורכת דין והתמחתה בתחום דיני משפחה.
החל משנת 2002 מילאה תפקידים שונים במשרד הרווחה: עבדה כראש ענף ההתנדבות במחוז צפון של המשרד, וכעוזרת למשנה למנכ"ל המשרד. ב-2012 מונתה לתפקיד מנהלת תחום ההתנדבות במשרד.
באפריל 2014 החלה לשמש כמנכ"לית מרכז רקמן, המרכז לקידום מעמד האישה באוניברסיטת בר-אילן.
בבחירות לרשויות המקומיות 2018 התמודדה על תפקיד ראש המועצה האזורית עמק חפר, וגברה על ראש המועצה המכהן רני אידן ומועמדת נוספת, עפרה ברק, ברוב של 55.17%. שאול החלה את כהונתה כראשת המועצה בשורה של פעולות שקיפות מול התושבים ובהן: פרסום יומנה האישי באתר המועצה, שידורים חיים של מליאות המועצה בפייסבוק לייב והעלאתם לאתר המועצה, פרסום תקציבי הפיתוח שהמועצה מעניקה ליישובים במסגרת קולות קוראים ותוכניות פיתוח ממקורות המועצה.
בנוסף נקטה בצעדים לשיתוף הציבור, ובהם הקמת ועדות מועצתיות המשלבות נציגי ציבור מהיישובים השונים בעמק חפר, לצד נבחרי ציבור וגורמים מקצועיים מהמועצה.
שאול הובילה לכך שבהנהלת המועצה הדתית עמק חפר יהיה ייצוג נשי חסר תקדים במועצות דתיות בישראל.
לרגל יום האישה 2021 תמכה שאול בהשקת "בית הראשונות" בביתן אהרון, חלל עבודה משותף ומרחב עסקי לנשים יזמיות, עצמאיות ובעלות עסקים שהוקם על ידי ארגון סופרסונס.
פעילות ציבורית.
גלית שאול הובילה את מיזם השירות הלאומי לבעלי מוגבלויות ולטובת אוכלוסיות חלשות, ריכזה את הוועדה הבין משרדית לבחינת זכויות נפגעי עבירה והייתה חברת המועצה לקידום השירות הלאומי. שימשה נציגה בנושאים חברתיים בעבודה מול האיחוד האירופי, שגרירות ארצות הברית והאומות המאוחדות, והייתה חברה בפורום החברתי-כלכלי בהתאחדות התעשיינים בישראל.
חיים אישיים.
שאול נשואה ללירון ואם לארבעה ילדים. מתגוררת במושב חגלה.
ארגון הנשים הלאומי
בר גאה
SimilarWeb
סימילרווב בע"מ (באנגלית: Similarweb) היא חברה ציבורית ישראלית, המפתחת כלים לניטור ומחקר מידע על אתרי אינטרנט. לחברה משרדים ב-12 מדינות בעולם ומשרדיה הראשיים נמצאים בתל אביב. החברה הפכה לציבורית בבורסה לניירות ערך בניו יורק במאי 2021.
היסטוריה.
החברה נוסדה בתל אביב בשנת 2007 על ידי אור עופר, אלכס איטלמן וניר כהן. החברה גייסה 235 מיליון דולר בתשעה סבבי גיוס, האחרון בהם בשנת 2020, בו גייסה 120 מיליון דולר.
לחברה כ-1,250 עובדים הפועלים ממשרדים בשמונה מדינות: ישראל, ארצות הברית, אנגליה, צרפת, גרמניה, אוסטרליה, סינגפור, יפן וברזיל.
טכנולוגיה.
Similarweb מפתחת כלים המאפשרים ניתוח של תנועת גולשים באתרי אינטרנט, מידע נאסף ממספר מקורות שונים שנותנים מידע על שימושיות של משתמשים באינטרנט הכוללים שותפי מידע שונים, ומידע אנונימי מגולשים על ידי שימוש בנתוני גלישה מתוספים ייעודיים לדפדפן אשר מפיצה החברה. השירות מסופק באופן מוגבל וחינמי עבור גולשים מזדמנים אך השירות פונה בעיקר לחברות גדולות, המחפשות מידע מקיף ומבוסס המספק תובנות עסקיות שעוזרות להשפיע על החלטות בתחומי שיווק, מכירות ומחקר.
רכישות.
בשנת 2014 רכשה החברה את החברה הישראלית Tapdog, שפיתחה פלטפורמה למודיעין עסקי לארגונים.
בשנת 2015 רכשה החברה את החברה האמריקאית Quettra תמורת 40 מיליון דולר. החברה עוסקת בניתוח דמוגרפי של משתמשי אפליקציות ואת חברת Swayy הישראלית העוסקת במתן המלצות תוכן למנהלי מדיה.
בשנת 2021 רכשה החברה את אמבי מובייל, חברה אמריקנית המתמחה בניתוח נתונים בסלולר.
בשנת 2022 רכשה החברה את Rank Ranger, חברה ישראלית המתמחה במעקב דירוגי אתרים במנועי חיפוש.
ביצועים פיננסיים.
בשנת 2018 רשמה החברה הכנסות של 51.5 מיליון דולר. ההכנסות עלו ל-70.6 מיליון דולר בשנת 2019 ול-93.5 מיליון בשנת 2020, קצב גידול של 37% ו32% בהתאמה. בשנת 2018 רשמה החברה הפסד של 33.7 מיליון דולר. ההפסד ירד ל-17.7 מיליון דולר בשנת 2019 ו-22 מיליון דולר בשנת 2020. שיעור הרווח הגולמי של החברה עומד בשנת 2020 על 77%.