הביקורת כנגד מערכות היחסים המוצגות בספר היא שהן מקדמות, ועושות נורמליזציה ואף אידיאליזציה של מערכות יחסים מתעללות רגשית ופיזית.
בבסיס הספר מתוארת מערכת יחסים בין ערפד מבוגר בן 109 לבין נערה צעירה בת 17 (נורמליזציה של קשר זוגי בין גברים מבוגרים לנערות צעירות) יתרה מזאת, כל עוד היא נמצאת בחברתו ובחברת משפחתו היא בסכנת חיים אך היא מסרבת להיפרד ממנו (אידיאליזציה של הקשר הזוגי, ונכונות לסיכון חיים למען האהבה) בלה מתעקשת להתחתן מוקדם מאוד (נורמליזציה של נישואין בגיל צעיר).
בספר מתוארת חברת זאבי האדם שבה זאבים מתאהבים מגיל צעיר מאוד באישה אחת בלבד במעין החתמה. זוהי אהבה קבועה ולא משתנה, ואין לזאבים יכולת להחליף בנות זוג (נישואין ללא אפשרות גירושין). כאשר מתעורר בזאב כעס, הוא אינו יכול לשלוט בעצמו ועלול לעולל מעשי אלימות קשים (הצדקה של אלימות בנישואין עד כדי השחתת פניה של אחת מבנות הזוג על ידי אחד מזאבי האדם בספר).
הולי מק'קיי כותבת בפוקסניוז – "הדבר המטריד ביותר הוא הטרנד שהופך את האלימות במשפחה ל"מיין-סטרים", עד שקהל הצרכנים כבר לא מרגיש בה".
בעקבות הצלחת הסדרה, יצאה לאור גרסת חובבים (פאנפיק) בשם "חמישים גוונים של אפור". הולי תומאס מ-CNN הולכת אף רחוק יותר וטוענת כי - "במהלך החיזור, אדוארד עוקב אחרי בלה בהטרדה מאיימת (כי הוא כל כך אוהב אותה), צופה בה כשהיא ישנה (רומנטי)... סיפור האהבה של אדוארד ובלה הוא שהוליד את הספר המצליח ביותר עד כה בסוג הפורנו הרך הרומנטי, חמישים גוונים של אפור. כמו דמדומים, גם "חמישים גוונים" זכה להצלחה פנומנאלית, מה שאומר שמליונים נחשפו (אם לא הטמיעו) את הייצוגים הבעייתיים שבו לנושאים כמו BDSM, הסכמה, ודינמיקות יחסים סקסיסטיות".
מטאליסט חארקוב
Music and Me
מיל מי-38
מיל מי-38 (Ми-38, Mi-38) הוא מסוק אזרחי לטווח בינוני המונע במנועי טורבינה ונועד בעיקר להחליף את צי המסוקים מדגם מיל מי-8 ומיל מי-17. במקור תוכנן המסוק לצאת לייצור סדרתי לייצוא בשל תכונותיו המתקדמות: הוא מכיל מערכת בקרת חשמל נרחבת ומנועי טורבינה מדגם קלימוב TV-7-117V בעלי הספק של 2350 כ"ס. פותחו גרסאות רבות של מיל מי-38, כולל לתמיכה צבאית, תובלה ומסוק לסיור אווירי.
ב-24 בדצמבר 2010 המסוק ביצע את טיסת הבכורה שלו מקאזאן למוסקבה. מנועי הטורבינה של המטוס פותחו בשיתוף פעולה עם חברת "פראט אנד ויטני".
בשנת 2014 נשלח לטיסות מבחן והוא הוצג ב באוגוסט 2019.
מיל (תאגיד מסוקים)
דמות אב
דמות אב הוא מושג בפסיכולוגיה המתייחס לרוב לאדם מבוגר, שנמצא לרוב בעמדת סמכות והשפעה מסוימת עבור הפרט, המעורר בו רגשות המתעוררים לרוב כלפי אביו של אדם.
במחקר משנת 2001 נמצא כי קיומה של דמות אב חיובית ותומכת עבור ילד, בין אם מדובר באב ביולוגי, אב חורג או מבוגר קרוב אחר, מקושרת עם התפתחות טובה יותר של הילד. במחקר זה קיבלו הילדים ציונים טובים יותר במבחנים שבדקו יכולות קוגניטיביות, מסוגלות עצמית ומקובלות חברתית יחסית לילדים שלא הייתה להם דמות אב. מתוך אלו שהייתה להם דמות אב, ילדים שתפסו אותו כתומך יותר הראו מסוגלות עצמית ומקובלות חברתית גבוהות יותר, וכן פחות תסמינים דיכאוניים.
על פי התאוריה הפסיכואנליטית של זיגמונד פרויד, זקוק כל ילד לדמות אב לשם התפתחות רגשית ומינית תקינה. לפי הרעיון של תסביך אדיפוס, שהוא מרכזי בתאוריה זו, לומד כל ילד בשלב האדיפלי להזדהות עם אביו, וכך מסגל לעצמו עם השנים תכונות גבריות. עם זאת, בעשורים האחרונים, האופן בו מפרשים פסיכואנליטיקאים את הרעיונות האלו מדגיש את חשיבותה של דמות אב כפונקציה מנטלית ורגשית ולא כדמות גברית פיזית הנוכחת בחייו של הילד, כלומר כל דמות שיכולה להוות "צלע שלישית" בדיאדה של אם-תינוק המהווה מעין בועה סגורה. הצלע השלישית מפריעה לבועה זו ומלמדת את הילד על קיומו של עולם חיצוני, מציאות, סמכות וחוקים, נושאים אלו חיוניים להתפתחותו הרגשית. לפיכך כל דמות פיזית בחייו של הילד יכולה להוות "דמות אב", בין אם בן זוג או בת זוג של האם, סב או סבתא, דוד או דודה, מורה, ואף האם עצמה יכולה לקיים בתוכה את שתי הפונקציות, האימהית והאבהית, החיוניות לילד.
דמות אב בהקשר להתפתחות הילד.
במחקר שנעשה בשנת 2018 נמצא קשר חיובי על השפעת אבות כחלק מהתפתחותם של ילדיהם, גם אם אינם גרים איתם באותו הבית. במחקר נמצא כי לאבות בעלי השכלה גבוהה יהיו ילדים עם ציונים גבוהים יותר, כך גם לאבות בעלי רגישות והכלה גדולים יותר יהיו ילדים חברותיים יותר. יתר על כך, בעדר דמות אב נמצא כי יש פחות הצלחה בלימודים, תפקוד קוגניטיבי לקוי, תוקפנות ועבריינות. אבות משפיעים על ילדיהם גם בדרכים עקיפות כמו למשל, השקעת זמן וכסף וגם על ידי הקשר הקיים בינם לבין אם הילד. בנוסף, בריאות הנפש אצל האב, סכסוך בין ההורים ולחצים פוגעים בהתנהגות של האב כלפי ילדיו.
זליג מוגולסקו
פול ראיין
פול דייוויס ראיין (באנגלית: Paul Davis Ryan; נולד ב-29 בינואר 1970) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כיושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית מאוקטובר 2015 ועד ינואר 2019, עם פרישתו מהחיים הפוליטיים. היה המועמד של המפלגה הרפובליקנית לתפקיד סגן הנשיא בבחירות 2012.
ביוגרפיה.
ראיין נולד בג'יינסויל שבוויסקונסין, הצעיר מבין ארבעת ילדיהם של פול ובקי ראיין. אביו נפטר כשהיה בן 16, ומותו דחף את ראיין להצטיינות בלימודים ולקריאה מרובה. הוא הושפע מספרה של איין ראנד, "מרד הנפילים" ובעקבותיו החל להעמיק בכתביהם של כלכלנים כגון פרידריך האייק, לודוויג פון מיזס ומילטון פרידמן. סיים תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה מאוניברסיטת מיאמי באוהיו. עם שובו לוויסקונסין עבד כיועץ שיווקי בחברת עבודות עפר השייכת לקבוצת ראיין שבבעלות משפחתו.
את הקריירה הפוליטית שלו החל בהיותו סטודנט, תחילה כעוזרו של הסנאטור בוב קסטן, בהמשך כיועץ בשדולה שבין מייסדיה היו ג'ק קמפ וג'ין קירקפטריק, ובמהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1996 שימש ככותב נאומים במטהו של קמפ, שהיה מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד סגן הנשיא.
ב-1998 התמודד לראשונה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית, כמועמד למושב המחוז הראשון של מדינת ויסקונסין. הוא זכה לרוב של 57% מקולות הבוחרים ומאז נבחר תשע פעמים נוספות רצופות לתפקיד, כשב-2010 זכה לרוב שיא של 68%. לקראת הבחירות לקונגרס ב-2010 כתב יחד עם קווין מקארתי ואריק קנטור, את הספר "Young Guns: A New Generation of Conservative Leaders", ובו מפורטות הכנות המפלגה הרפובליקנית לקראת ניצחון בבחירות. בהתמודדות של 2016 הוא זכה ב-84% מהקולות מול פול נלן.
משנת 2007, ראיין היה הנציג הבכיר של המפלגה הרפובליקנית בוועדת התקציבים של בית הנבחרים. ב-2011 כשהשליטה בבית חזרה לידי הרפובליקנים הוא הפך ליו"ר הוועדה. ב-2015 מונה ליו"ר ועדת המיסים (Ways and Means Committee).
בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית ב-2012 הביע תמיכה במועמדותו של מיט רומני. ב-11 באוגוסט 2012, הציג רומני את ראיין כמועמדו לתפקיד סגן הנשיא, אך הם הפסידו לנשיא המכהן ברק אובמה וסגנו ג'ו ביידן.
ב-22 באוקטובר 2015 הכריז על כוונתו להתמודד לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית, לאחר שזכה לתמיכה גם מן הצד המכריע של חברי מפלגתו השמרנים ביותר, המתקבצים בסיעה המכונה "Freedom Caucus" – תמיכה אותה הציב כתנאי להצגת המועמדות. ב-29 באוקטובר נבחר לתפקיד לאחר שזכה ל-236 קולות.
באפריל 2018 הודיע על כוונתו לפרוש מהקונגרס בינואר 2019.
ראיין הוא קתולי, נשוי לג'נה ליטל ראיין ואב לבת ושני בנים.
עמדותיו.
בתחום הכלכלי.
ראיין תומך בריסון פיסקלי ובצמצום הוצאות הממשלה. במאי 2008 הציג ראיין הצעת חוק שבמסגרתה פירט את תוכניתו להבראה כלכלית של ארצות הברית, תחת השם "Roadmap for America's Future Act of 2008". ב-2009 הציג הצעה נגדית להצעת התקציב ל-2010 של הנשיא ברק אובמה, ובתחילת 2010 הציג עדכון לתוכנית מפת הדרכים הכלכלית שלו, בשם: "The Path To Prosperity, Restoring America's Promise", שכללה רפורמה נרחבת במסוי ובביטוח הבריאות וקיצוץ בהוצאות הממשלתיות שמטרתו לכסות את החוב הציבורי של ארצות הברית עד הדור הבא. הצעת החוק שלו עברה בבית הנבחרים אך נפלה בסנאט. עם זאת, תמך ראיין בתוכנית החילוץ של הממשל הפדרלי בשנת 2008.
מדיניות החוץ.
במישור מדיניות החוץ לא הרבה ראיין להתבטא, וכשעשה זאת היה זה בדרך כלל בהקשר הכלכלי. בנאומו ביוני 2011 ציין כי מדיניות החוץ האמריקאית והמדיניות התקציבית נמצאות על מסלול התנגשות, וללא ריסון תקציבי תאבד ארצות הברית את מעמדה כמעצמה עולמית מובילה. הוא ציין כי ארצות הברית חייבת להמשיך להיות מעורבת בעולם, כי עולם ללא מעורבותה יהיה כאוטי יותר, עם הרבה יותר סכנות ופחות הזדמנויות לאזרחי ארצות הברית.
ראיין תמך בנשיא ג'ורג' בוש בהצבעה על יציאה למלחמת עיראק. הוא תמך גם באמנה קבועה בין ארצות הברית והרפובליקה העממית של סין שנועדה לחזק את הסחר הבינלאומי בין שתי המדינות, והביע תמיכה ב"אביב הערבי" במצרים.