מוצגת מגילה נוראית של הגיהנום שמתארת את נפילת הטירה. אין צלילים אמיתיים כאשר המגילה נפרשת כמו חלום בלהות באור יום. זוהי תמונה של רוע אנושי, הדרך של האלה הדמונית, כפי שנראית על ידי בודהה שטוף הדמעות. המוזיקה שנמצאת ברקע של התמונות נמדדת, כמו ליבו של בודהה, במקצב של ייסורים עמוקים, של שירה של נעימה מלאת עצב שמתחילה בדומה לבכי ועולה בהדרגה ככל שהיא חוזרת על עצמה, בדומה למחזורים של קארמה, ולבסוף נשמעת כמו קינת אבל של אינסוף בודהות. (מהתסריט של "ראן")
כפי שהכותרת מציעה, כאוס מתרחש שוב ושוב בסרט; בסצנות רבות קורוסאווה מתריע על כך מראש על ידי צילום ענני קומולונימבוס מתקרבים, שהופכים לסופה משתוללת במהלך הטבח בטירה. הידטורה הוא שליט יחיד שנוכחותו החזקה שומרת על אחדות ושלום המחוז. ויתורו על כסאו משחרר דמויות אחרות, כגון ג'ירו והגבירה קאידה, להשיג את מטרותיהן שלהן, דבר שהן עושות בחוסר רחמים מוחלט. הכותרת היא כמעט בוודאות רמיזה להחלטת הידטורה לוותר על כיסאו ותוהו ובוהו שנוצר כתוצאה מכך, ישנן דוגמאות נוספת של חוסר הסדר בחיים. הרצח של טארו על ידי קורוגאנה מעלה את הגבירה קאידה לעמדת כוח והופך אותו לכלי חסר רצון בתוכניותיה. החלטתו של סאבורו לחלץ את הידטורה מושכת לבסוף שני מצביאים יריבים ומובילה לקרב לא רצוי בין ג'ירו לסאבורו, שתוצאתו השמדתו של שבט איצימונג'י.
הדוגמה המשמעותית ביותר של הכאוס הוא העדרם של האלים. כאשר הידטורה רואה את הגבירה סואה, בודהיסטית אדוקה והדמות הדתית ביותר בסרט, הוא אומר לה "בודהה נעלם מעולם אומלל זה". סואה, חרף אמונתה באהבה ובמחילה, מתוגמלת בכריתת ראשה. כאשר קיואמי טוען שהאלים לא קיימים או שהם הגורם לסבל של האנושות, טאנגו עונה ש"האלים לא יכולים להציל אותנו מעצמנו". קורוסאווה חוזר על הנקודה ואומר ש"האנושות צריכה להתמודד עם החיים בלי להסתמך על האל או על בודהה."
התמונה האחרונה בסרט מציגה את טצורומארו עומד בראש ההריסות של טירת משפחתו. הוא לא רואה, ומועד בקצה ההריסות עד שכמעט נופל מהן. הוא מפיל את המגילה של בודהה שקיבל מאחותו ורק עומד שם "אדם עיוור בקצה המצוק, משולל מאלוהיו, בעולם הולך ומחשיך". ייתכן וזה מסמל את התפיסה המודרנית של מותו של אלוהים, כפי שקורוסאווה טען ש"האדם לגמרי לבדו... טצורומארו מייצג את האנושות המודרנית".
ניהיליזם.
בנוסף לאלמנטים הכאוטיים, "ראן" מכיל גם אלמנט של ניהיליזם (שלילה מוחלטת של ערכים ומוסכמות בחברה) שניכר החל מהקטע הראשון בו הידטורה צד בחוסר רחמים חזיר בר ועד הסצנה האחרונה עם טצורומארו. רוג'ר איברט מתאר את הסרט כך:
כאן ניכרת התרחקות רדיקלית מסרטים קודמים של קורוסאווה, שרבים מהם מלאי תקווה ותחושת גאולה. אפילו קגמושה, אף על פי שהוא מתעד את השמדתו של מעמד הסמוראים, מסתיים בנימת חרטה ולא ייאוש. לעומת זאת העולם של "ראן" הוא עולם הובסיאני שבו החיים הם מעגל אינסופי של סבל וכל אחד הוא נבל או קורבן, ובמקרים רבים גם נבל וגם קורבן. גיבור כמו סאבורו עשוי לעשות את הדבר הנכון, אך בסופו של דבר גם גורלו נחרץ. בניגוד לגיבורים אחרים של קורוסאווה, כמו קיקושיו משבעת הסמוראים או וטאנאבה מאיקירו שמתים תוך ביצוע פעולות גדולות, סאבורו מת ללא כל מטרה. לדמויות זוממות כמו ג'ירו או הגבירה קאידה לא ניתנה מעולם הזדמנות לכפר על חטאיהם והם נידונים לחיי רוע ולבסוף למוות אלים.
לוחמה.
לדברי מיכאל וילמינגטון, קורוסאווה אמר לו שרוב הסרט הוא מטפורה למלחמה גרעינית ולפחד של עידן פוסט-הירושימה.
קורוסאווה האמין שלמרות כל ההתקדמות הטכנולוגית של המאה ה-20 כל שהאנשים למדו זה איך להרוג זה את זה ביעילות רבה יותר. ב"ראן" כלי ההשמדה של "יום הדין" הוא הארקבוז, כלי ירייה פרימיטיבי שהוכנס לשימוש ביפן בסביבות שנת 1500. הארקבוז חולל מהפכה בלוחמת הסמוראים ועידן החרבות ולוחמה של דו-קרבות בין יחידים פסה במהירות מהעולם. עכשיו לוחמת הסמוראים ניתנת לאפיון על ידי צבאות גדולים שמתעמתים זה מול זה מטווחים ארוכים יותר. קורוסאווה טיפל כבר בנושא זה בסרטו הקודם קגמושה, עם הרס חיל הפרשים של טאקדה בעזרת הארקבוז של שבטי אודה וטוקוגאוה.
ב"ראן" הקרב בשדה האצימאן הוא דוגמה מצוינת לשיטת לוחמה חדשה זו. צלפי הארקבוז של סאבורו משמידים את חיל הפרשים של ג'ירו ומגרשים את חיל הרגלים שלו מהיער, מקום בו הפרשים אינם יכולים להסתכן. באופן דומה, רצח סאבורו על ידי צלף מראה שניתן להרוג בקלות גיבור בשדה הקרב המודרני. קורוסאווה גם מאייר שיטת לוחמה זו בעזרת המצלמה שלו. במקום להתמקד על הצבאות הלוחמים, הוא מקבע את המוקד מעבר לפעולה, כך שבסרט הצבאות מופיעים כישויות מופשטות.
הצלחה כלכלית.
כאשר "ראן" הוקרן לראשונה ביפן ב-1 ביוני 1985 הוא זכה לתגובות חיובות מרוב המבקרים, אך הצלחתו הכלכלית הייתה בינונית. ההכנסות היו כ-12 מיליון דולר, וכיסו את עלות ההפקה. ההכנסות בארצות הברית, בה הקרנת הבכורה התקיימה מחצית השנה מאוחר יותר, היו 2–3 מיליון דולר ובשנת 2000 עוד כ-337 אלף דולר. , .
גם בהיבט הפרסים לא הייתה ל"ראן" הצלחה מרשימה: הוא הושלם מאוחר מדי מכדי להיכלל בפסטיבל הקולנוע בקאן והבכורה שלו הייתה במהלך פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בטוקיו .
קורוסאווה לא הגיע לבכורה, ובכך קומם רבים מתעשיית הסרטים ביפן; כתוצאה מכך "ראן" לא הוגש כמועמד בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר לפרס האוסקר. סרג' זילברמן ניסה להגישו כשותפות צרפתית יפנית אך כשל. הבמאי האמריקאי סידני לומט ארגן מסע מוצלח להגיש את מועמדותו של קורוסאווה לפרס הבמאי הטוב ביותר.
"ראן" היה מועמד גם בקטגוריות ניהול אמנותי, הצילום הטוב ביותר ועיצוב התלבושות (בקטגוריה זו זכה בפרס). "ראן" היה מועמד גם לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר. . ביפן בלט "ראן" בכך שלא היה מועמד לסרט הטוב ביותר בטקס חלוקת הפרסים של האקדמיה היפנית, אך בכל זאת זכה בשני פרסים על הניהול האמנותי בטוב ביותר ועל המוזיקה הטובה ביותר וכן היה מועמד בארבע קטגוריות נוספות (הצילום הטוב ביותר, התאורה הטובה ביותר, הצליל הטוב ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר - היטושי אואקי על גילום פוג'ימאקי, פטרונו של סאבורו). "ראן" זכה בשני פרסים מהאקדמיה הבריטית לסרטים ולאמנות הטלוויזיה על הסרט הזר הטוב ביותר בשפה הזרה ועל האיפור האמנותי הטוב ביותר והיה מועמד בעוד ארבע קטגוריות נוספות.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
מחלף בן-גוריון
מחלף בן-גוריון (מחלף נתב"ג) הוא מחלף הממוקם בסמוך לנמל התעופה הבינלאומי בן-גוריון, ומחבר בין כביש 1 וכביש הגישה לנמל התעופה כביש 4503.
המחלף נפתח לתנועה בשנת 1979 כחלק מסלילתו של כביש 1. עם פתיחתו כלל המחלף גשר אחד ששירת את הנוסעים בכביש 1 לכיוון מזרח אל כביש 4503 ולא כלל קישור בין כביש 4503 אל כביש 1 בכיוון מזרח. ב-28 בדצמבר 1999 נחנך גשר נוסף, המאפשר את הגישה לכביש 1 בכיוון מזרח מכביש 4503. מעל לקצהו של גשר זה עובר גשר מסילת רכבת ארוך שהושלם בשנת 2006 כחלק מקו הרכבת למודיעין. בהמשכו חולף גשר הרכבת גם מעל לכביש 1.
ממערב למחלף בן-גוריון נמצאת הכניסה לנתיב המהיר בכביש 1 שהוקם בין 2008 ל-2010. עם הקמת הנתיב שופצה רמפת היציאה מהמחלף לכביש 1 בכיוון מערב, ואף התווספה לה גדר הפרדה כדי למנוע מסיבות בטיחותיות מעבר כלי רכב לנתיב המהיר.
בעתיד מתכונן המחלף להתחבר לכביש 200 ולחבר את שכונות צפון לוד ומערב רמלה לצירי התחבורה - כביש 1, כביש 44 וכביש 431.
מעבר חונג'ראב
מעבר חונג'ראב (גובה 4,693 מטר) הוא מעבר הרים גבוה בחבל קשמיר, בגבול שבין פקיסטן לחבל שינג'יאנג שבסין. פירוש שמו של המעבר הוא "עמק הדם" בשפת הוואחי.
זהו מעבר הגבול הסלול הגבוה ביותר בעולם. המעבר הוא גם הנקודה הגבוהה ביותר על כביש קארקוראם. קטע זה של הכביש הושלם בשנת 1982 והחליף שני מעברי הרים אחרים (מעבר מינטאקה ומעבר קיליק - שניהם לא סלולים).
המעבר שוכן בעמק ארוך ושטוח המכוסה שלג בעת החורף וסגור לתנועה מדי שנה, בין 15 באוקטובר ל-1 במאי. בצידו הסיני של המעבר קיימים מרחבי מרעה עשב בהם רועים עדרי יאק. בצידו הפקיסטני של המעבר הכביש עובר לאורך כ-50 ק"מ בתוך הפארק הלאומי חונג'ראב, בטרם הוא מגיע לעמדת המשמר של דיה. משם, לאחר כ-35 ק"מ נוספים קיימת נקודת ביקורת הגבולות והמכס בסוסט.
ב-1 ביוני 2006 נחנך שירות אוטובוס יומי מן העיירה גילגיט בפקיסטן אל העיר קאשגאר שבסין. בשנת 2007 התבצע סקר מומחים באזור המעבר כדי לבחון אפשרות של בניית מסילת רכבת אשר תחצה את המעבר ותקשר בין סין ופקיסטן.
אקלים סוב טרופי
מחלף רמלה מערב
מחלף רמלה מערב הוא מחלף המחבר את כביש 431 לכביש 200. אשר נפתח במאי 2020. המחלף הוא מטיפוס מחלף חצוצרה הנועד לקשר בין שני כבישים מהירים.
המחלף ממוקם ממזרח למחלף נס ציונה וממערב למחלף רמלה דרום, מצפון לישרש ודרום-מערבית לרמלה ומכאן שמו. גשרי המחלף בתוואי כביש 431 נבנו על ידי חברת דניה סיבוס, חברת בת של אפריקה ישראל להשקעות.
המחלף יוצר קישור בין מספר שכונות ברמלה, ובפרט שכונת "נאות שמיר" לערי גוש דן והשפלה.
ניסים חיים משה מזרחי
הרב ניסים חיים משה מזרחי, (סביבות שנת ה'ת"ן (1690) - ד' בתמוז ה'תק"ט - 9 ביוני 1749), מרבני ירושלים במאה ה-18, כיהן בתפקיד הראשון לציון בשנים ה'תק"ה (1745) - ה'תק"ט (1749).
ביוגרפיה.
נולד בירושלים ליוסף מזרחי, ראש השוחטים בעיר. הוא צאצא למשפחת ברוך מזרחי. התייתם בגיל צעיר, וגידל את אחיו הרב ישראל מאיר מזרחי (מחבר הספר פרי הארץ), יחד הם למדו בישיבת בית יעקב. לימים אחיו התחתן עם בתו והפך לחתנו. אשתו הראשונה נפטרה בתצ"ח, והשנייה בתק"ה..