מפלגת העם היהודית (ייִדישע פֿאָלקספּאַרטײַ או פֿאָלקס-פּאַרטײַ) נוסדה באימפריה הרוסית לאחר הפוגרומים של שנת 1905 על ידי ההיסטוריון שמעון דובנוב וישראל אפרויקין. מפלגה זו השתתפה בכמה בחירות שנערכו בפולין ובליטא בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20.
מצע המפלגה.
לפי משנתו של שמעון דובנוב, העם היהודי הוא לאום שעיקר ביטויו במישוריים הרוחניים והתרבותיים ועליו לשאוף להמשך קיומו הלאומי והתרבותי כאוטונומיה בתפוצות (כפי ששרד עד כה במהלך הגלות), ובהקשר המודרני בגרסה מודרנית וחילונית של ועד ארבע ארצות כפי שהיה בממלכת פולין-ליטא ההיסטורית. הדגש הלאומי היהודי איננו חייב להתבטא במישורים טריטוריאליים או היבדלות-פוליטית, אלא במישורים חברתיים של אוטונומיה תרבותית לאומית. בדומה לדגש של מפלגת הבונד (נציגת מעמד הפועלים, הפרולטריון) על שפת היידיש ותרבותה, ייצגה מפלגת היידישע פאלקס-פארטיי את מעמד הביניים היהודי, עם דגש דומה, אך הציגה כיוון אידאולוגי שונה במקצת. לפי דובנוב, התבוללות איננה תופעה טבעית; המאבק הפוליטי היהודי צריך להתמקד בהשגת אוטונומיה יהודית בקהילה, בשפה ובמערכת החינוך, אך בשונה מהבונד, אין הדגשה סוציאליסטית ברוח מלחמת המעמדות. זו הייתה מפלגה ליברלית בנושאי כלכלה, המחויבת לדמוקרטיה וחילון.
באוקראינה.
במישור הפוליטי החוץ-יהודי התבטאה שאיפת הפאלקס-פארטיי, בהכרה תרבותית מצד השלטון הלא-יהודי, בצורה שתתבטא במינויו של נושא-משרה ממשלתית שידאג לאינטרסים התרבותיים של הלאום היהודי בחברה. ואכן, הפולקיסט יעקב זאב לצקי ('ברטולדי') שהיה קודם לכן חבר מפלגת הפועלים הציונית הסוציאליסטית, נתמנה שר לענייני יהודים ברפובליקה העממית של אוקראינה באפריל 1918, והחליף את נציג הפאראייניקטע משה זילברפארב. אחרי לצקי כיהן במשרה זו אברהם רבוצקי, נציג מפלגת פועלי ציון.
בפולין.
המנגנון המפלגתי של פאלקס-פארטיי החל משנת 1916 בהכנות לבחירות העירוניות בעיר ורשה (שעדיין הייתה נתונה תחת כיבוש גרמני במלחמת העולם הראשונה). ואכן, המפלגה זכתה לארבעה מושבים במועצת העיר, ביניהם נח פרילוצקי. פרילוצקי היה אחד ממייסדי ביטאון המפלגה - וורשאווער טאגבלאט. הביטאון שינה לאחר מכן את שמו ל"דער מאמענט". בשנת 1919 פרילוצקי נבחר גם לסיים, אך נאלץ לפרוש בשל בעיות ברישומו האזרחי. בשנים 1922–1927 כיהן נח פרילוצקי בסיים הפולני כנציג היחידי של המפלגה, מתוך 35 חברים יהודיים בפרלמנט כולו (25 מהם נציגי התנועה הציונית, ואף לא נציג אחד של הבונדיסטים). פרילוצקי נבחר ברשימה מאוחדת של חזית המיעוטים הלאומיים. מפלגת הפאלקס-פארטיי בפולין התפצלה בשנת 1927, בין הסניף הוורשאי, בהנהגתו של פרילוצקי, ובין הסניף הווילנאי (אז הייתה וילנה עדיין חלק של פולין), בהנהגתו של ד"ר צמח שאבאד. הפלג הווילנאי היה עוין פחות אל הציונות, והדגיש עוד יותר את היידיש. נראה כי לאחר הפיצול, חלה נסיגה בפופולריות המפלגה, על אף ניסיון להחיותה בורשה בשנת 1935. בבחירות לקהילה היהודית העירונית בשנת 1936, זכתה המפלגה רק במושב יחיד מתוך 50 המושבים של הקהילה, ולעומתה זכה הבונד ב-15 מושבים.
ברבה
ברבה (בספרדית: Barva) היא עיר קטנה שנמצאת בקנטון ברבה שבמחוז ארדיה שבקוסטה ריקה.
גאוגרפיה.
ברבה ממוקמת כ-5.5 ק"מ מבירת המדינה סן חוסה וכ-1.13 ק"מ מבירת המחוז ארדיה.
תנועה ותחבורה.
העיר ממוקמת ליד הכביש 126.
המהפכה הסודאנית
המחאות בסודאן, שהתפרסו על פני השנים 2018–2019, הן הפגנות מחאה שהתקיימו בסודאן ושהביאו להדחתו של עומר אל-בשיר בהפיכה צבאית ולהחלפת ממשלתו.
ב-19 בדצמבר 2018 פרצו שורה של הפגנות מחאה בערים אחדות בסודאן, בין היתר כתוצאה מעליית יוקר המחיה, כולל מחסור במוצרים בסיסיים, והתדרדרות התנאים הכלכליים בכל מעמדות החברה הסודאנית. המחאות התרחבו במהרה, ממחאות הדורשות רפורמות כלכליות דחופות למחאות הדוחקות בעומר אל-בשיר - שליט סודאן זה שלושים שנה - להתפטר מתפקידו, ולדמוקרטיזציה ולשינוי פוליטי מקיף במדינה.
ממשלתו של אל-בשיר הגיבה באלימות כלפי אותן ההפגנות הבלתי-אלימות, מה שעורר דאגה בינלאומית. ב-22 בפברואר 2019 הכריז אל-בשיר על מצב חירום, ופיזר את הממשלה הפדרלית לצד הממשלות המקומיות. כמו כן, הוא החליף את קציני הצבא והמודיעין באנשי אמונו. ב-8 במרץ הודיע אל-בשיר כי כל הנשים שנאסרו במסגרת המחאות נגד הממשלה ישוחררו לאלתר. בסוף השבוע של 6–7 באפריל, התקיימו מחאות מסיביות בפעם הראשונה מאז ההכרזה על מצב החירום. ב-10 באפריל, נראו חיילים מגנים על מפגינים מפני כוחות הביטחון של הממשלה. ב-11 באפריל הדיחו הכוחות המזוינים של סודאן את אל-בשיר מהשלטון.
אחרי שהודח אל-באשיר, המשיכו מפגינים, שאורגנו בידי התאחדות המקצוענים הסודאנית וארגוני האופוזיציה הדמוקרטית, להפגין ברחובות סודאן, ולקרוא למועצה הצבאית להתפזר מיד וללא תנאים לטובת ממשלת מעבר אזרחית, ולרפורמות נרחבות בסודאן.
רקע.
אל-בשיר שלט סודאן מאז 1989, אחרי שהוביל בהצלחה הפיכה צבאית נגד ראש הממשלה הנבחר סאדיק אל-מהדי, שהפופולריות שלו בעם דעכה עד כמעט נעלמה. בית הדין הפלילי הבינלאומי הגיש כתב אישום נגד אל-בשיר בגין פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות להם היה אחראי במערב דרפור.
בינואר 2018 פרצו הפגנות גדולות ברחובות ח'רטום, בירת סודאן, כתוצאה מעליית מחירי הסחורות הבסיסיות, בהן הלחם. שיעור ההפגנות גדל במהירות וקיבל תמיכה ממפלגות אופוזיציה שונות. גם תנועות הנוער והנשים הצטרפו לגל המחאות.
ממשלת סודאן נקטה בתגובה צעדי צנע שהומלצו לה בידי קרן המטבע הבינלאומית, שכללו פיחות המטבע המקומי, וכן הסרת סובסידיות של חיטה וחשמל. כלכלת סודאן שרויה במצב ירוד מאז עלייתו של עומר אל-בשיר לשלטון, ואף נהייתה לסבוכה יותר ויותר בעקבות קבלת העצמאות של דרום סודאן, שעד אז הייתה מקור חשוב למטבע חוץ, בשל מרבצי הנפט ששכנו בשטחיה. הפיחות של הפאונד הסודאני באוקטובר 2018 הביא לשינויים ניכרים בשערי החליפין ובמחסור במחזור המזומנים. תורים ארוכים עבור מוצרים בסיסיים כגון בנזין, לחם, כמו גם המתנות ארוכות עבור משיכת מזומנים מכספומטים החישו את המצוקה הכלכלית של העם הסודאני, שהציתה את המחאות. בסודאן ישנם כ-70 אחוזי אינפלציה, שיעור אינפלציה השני רק לוונצואלה.
באוגוסט 2018 תמכה מפלגת הקונגרס הלאומי בהתמודדותו של עומר אל-בשיר לנשיאות סודאן ב-2020, חרף חוסר הפופולריות שלו והצהרותיו הקודמות כי לא יתמודד בבחירות הקרובות. אירועים אלו הביאו להתנגדות גוברת מצד המפלגות הקוראות לכיבוד החוקה הסודאנית, המטילה כיום איסור על אל-בשיר להתמודד לנשיאות מפאת חקיקת הגבלות כהונה. פעילים סודאנים פתחו במחאות מקוונות נגד אל-בשיר ברשתות החברתיות וקראו למערכה נגד התמודדותו הצפויה.
Roewe 750
Roewe 750 היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Roewe (בסינית: "荣威"), חברת בת של סאיק מוטור אשר יוצרה בין השנים 2006–2016 בסין.
"Roewe 750" בתצורות: הנעה היברידית, ורכב חשמלי מונע מצבר.
באפריל 2009 הוצגו בתערוכת המכוניות הבינלאומית בשאנגחאי 2 תצורות נוספות של הדגם: דגם הנעה היברידית, ודגם חשמלי. בתצורה החשמלית: מילוי המצבר בין 6–8 שעות, טווח נסיעה - 200 ק"מ, מהירות שיא - 150 קמ"ש. הדגם החשמלי יוצר על ידי "SAIC Motor" בשיתוף פעולה עם ג'נרל מוטורס.
הפיגועים בסרי לנקה (2019)
הפיגועים בסרי לנקה הם סדרת פיצוצים שאירעו ב-21 באפריל 2019, במהלך חג הפסחא, בערים קולומבו (העיר הגדולה ביותר ומרכז העסקים של סרי לנקה), בטיקלואה , נגומבו ושני פרוורים של קולומבו. הפיצוצים התרחשו במספר כנסיות ובתי מלון, ונהרגו בהם כ-269 בני אדם וכ-500 נפצעו.
הפיגועים.
מעט לפני השעה 9 בבוקר התרחשו שישה פיצוצים במקביל, בשלושה בתי מלון בקולומבו (מלון שאנגרי-לה, מלון סינמון גראנד, ומלון קינגסברי), ובשלוש כנסיות: בקולומבו (כנסיית אנטוניוס הקדוש), בנגומבו (כנסיית סבסטיאן הקדוש) ובבטיקלואה (כנסיית ציון), שבאותו זמן צוין בהן חג הפסחא. ארבע שעות מאוחר יותר התרחשו עוד שני פיצוצים בפרוורי קולומבו, באכסניה ובמתחם דיור. חלק מהפיגועים נעשו בידי מחבלים מתאבדים.
למחרת סדרת הפיצוצים פרסמה ממשלת סרי לנקה הודעה לפיה ארגון אסלאמי בשם "ג'מאעת א-תווחיד הלאומית" אחראי לפיגועים במדינה, וכי המחבלים שנטלו חלק בפיגועים הם אזרחי סרי לנקה. מידע המתריע מפני פיגוע אפשרי התקבל מספר שבועות קודם לכן, ב-4 באפריל, ואף ביום שלפני סדרת הפיצוצים וכן שעה לפני הפיצוץ הראשון. ב-23 באפריל קיבל ארגון המדינה האסלאמית אחריות על המתקפה, ופרסם תמונה של שמונת המחבלים המתאבדים.
הרוגים.
מרבית הנרצחים בפיגועים הם אזרחי סרי לנקה, וכ-36 הם זרים. 3 מההרוגים הם שוטרים שפרצו אחרי הפיגועים לאחת הדירות החשודות בפרברי קולומבו, כאשר החשודים פוצצו עליהם מטען.
דיפ סטייט
קסימפשה
דצ&quot;ך עד&quot;ש באח&quot;ב
דצ"ך עד"ש באח"ב הן ראשי תיבות המופיעות בהגדה של פסח ומובאות בשמו של רבי יהודה בתור סימנים לעשר מכות מצרים.
הטקסט מהווה ראשי תיבות (נוטריקון) של שמות עשר המכות, ומספק עד היום מקור לפרשנויות ותהיות, עקב מה שנראה, על פניו, כסימנים פשטניים למדי.
פרשנות מסורתית.
רש"י מסביר שחשוב לרבי יהודה להדגיש את סדר המכות, שהטיל משה על פרעה, כפי שידוע לנו מספר שמות ומההגדה, להבדיל מהסדר השונה לחלוטין שמופיע בספר תהילים, פרקים ע"ח וק"ה. בנוסף, מביא רש"י דרש: המילים: דצ"ך עד"ש באח"ב היו רשומות על מטה משה, וכשהיה מביט במטה, היה יודע איזו מכה להשית על פרעה ברגע נתון.