על אי הצלחת המסע השני בדיכוי מרידות מעידה העובדה שלאחר שנתיים בשנתו התשיעית יצא למסע נוסף כדי לדכא מרידות בשרון ובעמק יזרעאל. ב"תל כנרות" נמצא שבר של מצבה מצרית מתקופה זו שבה נזכר ניצחון על הנוכרים ממיתני, אבל לא ברור האם מיתני הגיעה עד אזור זה או שהכתובת התייחסה רק לערים שהתמרדו בתמיכתה של מיתני. במסע זה נלחם בארבעה קרבות. הקרב הראשון התקיים ליד אפק משם המשיך צפונה לכוון יחם ובדרך פשט על לשרון המערבי וכבש שתי ערים. הטקסט מציין "שתי ערים ממערב לשוכו". משם התקדם צפונה ונלחם בקרב השלישי ליד "אדרן". הקרב ברביעי נערך ליד "אנחרת" מצפון לעמק יזרעאל. מאנחרת חוזר אמנחותפ לסביבת מגידו לקבל את הבטחות הנאמנות של מלכי כנען לוקח אמנחותפ השני את נסיך העיר "גבע-שמן" (שאפשר לזהותה עם תל מעמר ליד צומת העמקים) שהובא אליו עם ילדיו ועם מקורביו, ובמקומו הוא ממנה נסיך אחר.
המסעות בכללם לא צלחו, אבל הושג איזון בין מצרים למיתני. שתי הממלכות קבעו את גבול תחומי ההשפעה שלהם שעבר בין אזור קדש שבסוריה לבקעת הלבנון. קו גבול זה תחם את מצרים עד סוף תקופת הברונזה המאוחרת.
ברשימות השלל של אמנחותפ ממסעותיו משתקף הרכב האוכלוסייה של ארץ ישראל בתקופה זו. מוזכרים בה ה"חוֹרִים" שהם יושבי הארץ, בראש החורים נמצאים מושלי הערים, משפחותיהם ואצילי הרכב המכונים "מַרְיָנוּ" (שפירושו בשפה החורית "אנשי רכב"). חלק ניכר מהאוכלוסייה מהווים החבירו שהיו נודדים למחצה. מוזכרים גם השַׁסוּ (שוסים-בדוים). המונח "כנענים" מציין בתקופה זו רק את שכבת הסוחרים ששלטה בערי החוף. ממונח זה התגלגל השם כנען ונעשה שם הפרובינציה המצרית החל מהמאה ה-14 לפנה"ס והחליף את השמות הקודמים שהיו: "רְזֵנוּ" שפירושו כנראה ארץ הרוזנים, כלומר, ארץ המושלים, השליטים הנוכריים הם החיקסוס ו"חוּרוּ" שפירושו ארץ החורים.
קבר.
המומיה של אמנחותפ השני התגלתה בשנת 1898 על ידי ויקטור לורט (Victor Loret) בקבר KV35 בעמק המלכים. המומיה נמצאה בתוך הסרקופג המקורי. מקדש הקבר המקורי של אמנחותפ נבנה באזור הנקרופוליס של תבאי ליד רעמסאום, אבל קבר זה נהרס עוד בעת העתיקה. בקבר זה נמצאו גם המומיות של מלכים חדשים מתקופת הממלכה החדשה כולל תחותמס הרביעי, סתי השני, רעמסס השלישי, רעמסס הרביעי ורעמסס השישי. הם נקברו מחדש בקבר זה בתקופת השושלת ה-21 על ידי הכוהן הגדול של אמון בתקופת מלכותו של פרעה סיאמון כדי להגן עליהם מפני שודדי קברים.
הוולוק אליס
אוטו ראן
אוטו וילהלם ראן (בגרמנית: Otto Wilhelm Rahn ; 18 בפברואר 1904 - 13 במרץ 1939) היה ארכאולוג וסופר גרמני שעסק בעיקר בחקר ימי הביניים, ולקראת סוף ימיו חבר באס אס.
ביוגרפיה.
ראן שהיה סופר בעל מוניטין בינלאומי גויס לאס אס, במסגרתו הובטח לו שיוכל להמשיך לחקור. לפני גיוסו לאס אס היה הומוסקסואל מחוץ לארון, ולא הסתיר את נטייתו המינית. לאחר גיוסו לאס אס נדרש להנשא לאשה על מנת "לתקן" את נטיותיו. עובדת היות אימו ממוצא יהודי זכתה להתעלמות בשל רצונו של היינריך הימלר שראן ימצא את הגביע הקדוש אך הוא לא צלח בזאת, הוא הוצב כשומר במחנה הריכוז דכאו, שם נדרש לשמור, בין השאר, על אסירים הומואים שנאסרו לפי סעיף 175 לחוק. בשנת 1938 התפטר משורות האס אס (והיה בין היחידים שעשו זאת) ולאחר מספר חודשים התאבד.
ראן פרסם מספר ספרי מחקר. בין תחומי התעניינותו היו הקתרים והבוגומילים הקדמונים, שנכחדו במסע הצלב הקתרי. בכתות אלה ניתן היה למצוא, לפי דעתו, חיזוק לאמיתות האפוס הגרמני הקדום המונצח בשירת הניבלונגים ולקיומו של הגביע הקדוש באירופה שלפי אוטו ראן היה שמור במבצר מונסגור והוברח ממנו זמן קצר לפני נפילתו.
לואיס אלברטו סוארז
פטרוסלינון
ג'ייסון ארלס
ג'ייסון ארלס (באנגלית: Jason Earls; נולד ב-26 באפריל 1977). הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי, ידוע בזכות תפקידו כג'קסון ריי סטיוארט בסדרה "האנה מונטנה" של ערוץ דיסני וכרודי גילספי בסדרה "בית ספר לאמנויות לחימה" מבית דיסני XD.
ביוגרפיה.
ארלס נולד בסן דייגו, קליפורניה. לאחר שהתגורר באוהיו ובמדינת וושינגטון, עברה משפחתו לאורגון, שם סיים את לימודיו בבית הספר התיכון גלנקו בעיר הילסבורו. לפני שחזר לדרום קליפורניה התגורר ארלס בבילינגס שבמונטנה, שם סיים את לימודיו במכללת רוקי מאונטיין בשנת 2000.
קריירה.
בשנת 2003, עת שהיה בן 26 שיחק לראשונה בתפקידי אורח בסדרות "המגן", "MAD TV" ו"מלקולם באמצע". בשנת 2004 גילם ארלס שיחק שחקן קלפים חנון שהיה מיודד עם הדמות בריאן מילר בסיטקום "עדיין עומד" ברשת CBS. עוד באותה השנה, שיחק בסרט "אוצר לאומי" בתפקיד של תומאס גייטס, האב קדמון של בן גייטס (ניקולס קייג'). בשנת 2005 גילם את ארני קפלוביץ בסרט "".
התפקיד הבולט ביותר של ארלס היה בתפקיד ג'קסון ריי סטיוארט, אחיה הבכור של מיילי סטיוארט (מיילי סיירוס), בסדרה "האנה מונטנה" מבית ערוץ דיסני בין השנים 2006 ל-2011. ארלס היה מבוגר הרבה יותר מהדמות שגילם; כשהתכנית החלה, הוא היה בן 29 שגילם ילד בן 16.
הוא דיבב את קולו של ספודניק בסרט "חברים בחלל" משנת 2009, וכן הופיע בסרט "אבא בצרה" של ערוץ דיסני.
ארלס כיכב בתור רודי גילספי בסדרה המקורית "בית ספר לאמנויות לחימה" של דיסני XD, שהוקרנה לראשונה ב-13 ביוני 2011.
חיים אישיים.
ב-12 באוגוסט 2017 נישא לקייטי דרייסן.
מועדון הקהילה היוונית
מועדון הקהילה היוונית הוא מתחם במושבה היוונית בירושלים, בין הרחובות יהושע בן-נון, אבנר, יהושפט ויואב, הכולל מספר מבנים שהוקמו כמבני ציבור לטובת הקהילה היוונית שהתגוררה באותה העת בשכונה.
היסטוריה.
המתחם נבנה בשנת 1902, והוא כולל חמישה מבנים בני קומה אחת, להם גגות רעפים. במרכז המתחם מבנה המועדון, ובו אולם מרכזי ובו במה. באולם מונצחים אישים שונים מהקהילה, בהם הארכימנדריט אפתימיוס, שייסד את המושבה, וכן שניים מבני המושבה שנפלו בעת ששירתו בחיל הים היווני במהלך מלחמת העולם השנייה. המועדון עדיין משמש את הקהילה היוונית הקטנה שנותרה בירושלים, ונערכות בו פעילויות שונות בחסות ממשלת יוון.
ארבעת המבנים הנוספים מצויים בכל אחת מארבע פינות המתחם. בפינה הדרומית, בפינת הרחובות יהושע בן-נון ואבנר, הוקם ב-1937 הגדול מביניהם, ששימש כבית מגורים שההכנסות מהשכרתו נועדו לשם מימון פעילות המועדון. בבית מתגוררת גם כיום משפחה יוונית. בפינה המערבית, פינת הרחובות אבנר ויהושפט, מבנה ששימש כגן ילדים. בפינה הצפונית, פינת הרחובות יהושפט ויואב, מבנה ששימש כחדר התעמלות לילדים. המבנה האחרון, בפינה המזרחית, פינת הרחובות יואב ויהושע בן-נון, שימש כמכולת. על רוב השטח הפתוח שבין המבנים ניטעה צמחייה. הרחבה שבין חדר ההתעמלות לבין המכולת שימשה כרחבת ריקודים, והיא כוללת גזיבו ששימש את התזמורת.
המועדון היווני
ליל הכלבים
ניו זילנד במשחקים האולימפיים
ניו זילנד משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לונדון (1908). בשתי האולימפיאדות הראשונות בהן השתתפה, היה זה במסגרת משלחת משותפת עם אוסטרליה, שנקראה "אוסטרלאסיה", ומאז אולימפיאדת אנטוורפן (1920) היא שולחת ברציפות משלחת עצמאית. לאורך השנים צברו הספורטאים הניו זילנדים 137 מדליות, בהן 53 מדליות זהב. הענפים הבולטים ביותר הם חתירה (29 מדליות, בהן 14 מדליות זהב), אתלטיקה (26 מדליות, בהן 10 מדליות זהב) ושיט (23 מדליות, בהן 9 מדליות זהב, הישג המקנה לה את המקום התשיעי בטבלת המדליות של כל הזמנים בענף זה).
ניו זילנד השתתפה גם בכל אולימפיאדות החורף שנערכו מאז אולימפיאדת אוסלו (1952), למעט שתיים. באולימפיאדת אלברוויל (1992) הייתה גולשת הסקי האלפיני אנליז קוברגר לספורטאית הראשונה מחצי הכדור הדרומי שזוכה במדליה אולימפית במשחקי החורף, לאחר שזכתה במדליית הכסף בגלישת הסלאלום. באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכו ספורטאי ניו זילנד בשתי מדליות ארד.
היסטוריה.
1908 ו-1912.
באולימפיאדת לונדון (1908) ובאולימפיאדת סטוקהולם (1912) התחרו הספורטאים הניו זילנדים לצד הספורטאים האוסטרלים, במשלחת מאוחדת שנקראה "אוסטרלאסיה". במסגרת זו זכה הארי קר במדליית ארד בהליכה ל-3500 מטר באולימפיאדת לונדון, ואילו באולימפיאדת סטוקהולם היה שותף השחיין מלקולם צ'מפיון לזכיית נבחרת השליחים ל-200X4 מ' חופשי במדליית הזהב (שלושת השחיינים האחרים היו אוסטרלים), וטוני ויילדינג זכה במדליית הארד בטורניר הטניס באולמות סגורים.
עד מלחמת העולם השנייה.
לאולימפיאדת אנטוורפן (1920) שלחה ניו זילנד לראשונה משלחת נפרדת, בת ארבעה ספורטאים. החותר קלרנס הדפילד ד'ארסי זכה במדליית ארד בחתירה. יתר הספורטאים לא הצליחו לזכות במדליות, אך הגיעו להישגים גבוהים: הארי וילסון סיים במקום הרביעי בריצת 110 מטר משוכות, ג'ורג' דייווידסון סיים במקום החמישי בריצת 200 מטר וויולט וולרונד סיימה במקום החמישי במשחה ל-100 מטר חופשי ובמקום השביעי במשחה ל-300 מטר חופשי.
גם באולימפיאדת פריז (1924) השתתפו ארבעה ספורטאים ניו זילנדים. היחיד בהם שזכה לעמוד על הפודיום היה ארתור פוריט, לימים המושל הכללי של ניו זילנד, שזכה במדליית הארד בריצת 100 מטר. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) היה המתאגרף טד מורגן לאדם הראשון שזוכה במדליה אולימפית לזכותה של ניו זילנד. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) גדלה המשלחת הניו זילנדית ל-21 ספורטאים, אך גם הפעם סיימה המשלחת את המשחקים כשבאמתחתה מדליה אחת, בה זכו החותרים סיריל סטיילס ופרד תומפסון. לאולימפיאדת ברלין (1936) שלחה ניו זילנד שבעה ספורטאים. ג'ק לאבלוק ניצח בריצת 1500 מטר, ואף קבע שיא עולם חדש (3:47.8 דקות).
1948 עד 1980.