הפקותיו עלו על בימות על בתי האופרה החשובים בעולם: האופרה של וינה, פסטיבל זלצבורג, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, לה סקאלה במילאנו, האופרה הלירית של שיקגו, מטרופוליטן אופרה בניו יורק, האופרה של סן פרנסיסקו ואופרה אוסטרליה בסידני.
בשנות ה-80 וה-90 ראיין מספר רב של זמרי אופרה מפורסמים בטלוויזיה הגרמנית, בהם האנס הוטר, קרלו ברגונצי, אוטו אדלמן, אסטריד ורניי, גונדולה ינוביץ, קרל רידרבוש, בירגיט נילסן, ארמגרד זיפריד, מרתה מדל, גוסטב נידלינגר, האנס הופף, האנס זוטין, פרנץ קראס ויוזף גריינד. ברבים מן הראיונות האלה אפשר לצפות עכשיו ביוטיוב בגרמנית.
הקלטות.
רבות מן ההפקות הקלאסיות הוקלטו על גבי DVD, בהן "הנזל וגרטל" (1981) (דויטשה גרמופון B000AXSKB8) וחליל הקסם (דויטשה גרמופון B000ASAEQW
אברדינג נטה לחשיבה מהפכנית ואינדיבידואלית בתחום התיאטרון, והיה לכך ביטוי בעבודתו.
אברהם אלואיל
אברהם אַלוַאיל (1 ביולי 1939 – 20 בספטמבר 2014) היה אדריכל ישראלי.
אלואיל (Allweil) נולד ב-1 ביולי 1939 בתל אביב, בנו של המהנדס אשר אלואיל, שהיה מבכירי המהנדסים בארץ, מתכנן ראשי במשרד השיכון, מרצה בכיר בטכניון ומקים מרכז הבנייה הישראלי, ואחיינו של הצייר אריה אלואיל. הוא למד בתיכון עירוני א' ולאחר מכן למד אדריכלות בטכניון כעתודאי. אחרי שחרורו עבד במשרדי אדריכלים בישראל ומחוצה לה חזר לארץ ועבד במשרדו של האדריכל תאודור קיסלוב, שתכנן מבנים רבים באילת באותן שנים. במסגרת עבודתו אצל קיסלוב היה אחראי על תכנון בית ספר תיכון בעיר והשתתף בתכנון מלון נפטון. ב-1967 פרש מהמשרד של קיסלוב ופתח משרד עצמאי. "הבית המדברי" באילת היה הפרויקט העצמאי הראשון שלו והפרויקט הבולט והמשמעותי ביותר שתכנן לאורך חייו המקצועיים כאדריכל. את הבניין השלים ב-1971. הבניין האקלימי פורץ הדרך זכה לפרסום רב בעיתונות המקצועית.
חוץ מהבית המדברי, תכנן מודלים של בתי ספר וגני ילדים שנבנו בכל הארץ עבור חברת "מבט" – שהתמחתה בבנייה טרומית. כך גם תכנן מודל לאולם ספורט ומודל לבית מגורים מטיפוס "בריטיש קוטג'" שמקבצים שלו נבנו ברמת חן ובעתלית.
ב-1990 עם כניסת המחשב, סגר את משרדו ועבד בפרויקטים שונים למשרד אדריכלות הנוף יהלום-צור (ליפא יהלום היה אחיה של אמו) וגם במשרדו של האדריכל אברהם יסקי. בסוף פרש לגמרי מהמקצוע והשקיע את זמנו בהמצאת פטנטים שונים – תחום בו החל לעסוק כבר בעת שירותו הצבאי כקצין בחיל ההנדסה. לאורך השנים פרסם מגוון מאמרים בעיתונות המקצועית.
אלואיל התגורר בתל אביב. היה נשוי עד מותו לרחל. נפטר ב-2014, בגיל 75.
בנו הוא האדריכל מאיר אלואיל.
בן-נתן
סמואל אינקום
סמואל אינקום (באנגלית: Samuel Inkoom, נולד ב-1 ביוני 1989) הוא כדורגלן גנאי המשחק בטורפדו כותאיסי בעמדת המגן הימני.
קריירה.
אינקום התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סקונדי האסאקאס. לאחר שנה עבר לאסאנטה קוטוקו, ב-26 באפריל 2009 הוא חתם בפ.צ. בזל ל-3 שנים.
ב-12 ביולי 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבזל בהפסד 2-0 נגד סנט גאלן. בסיום העונה זכה עם המועדון בדאבל.
ב-23 בינואר 2011 אינקום חתם בדניפרו תמורת 5.3 מיליון אירו. ב-6 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד טאבריה סימפרופול. ב-30 באוקטובר 2011 הוא קיבל כרטיס צהוב שני לאחר שהיה אמור להיות מוחלף על ידי איבן שאקוב והוא השאיר את החולצה שלו על המגרש, אינקום הורחק והחילוף לא בוצע.
בפברואר אינקום הושאל לבסטיה.
בינואר הושאל לפלטניאס.
בספטמבר אינקום שוחרר מדניפרו, וחתם בדי.סי. יונייטד.
ב-11 ביוני 2015 חתם הבואבישטה הפורטוגזית לשלוש שנים.
בינואר , אינקום חתם בטורפדו כותאיסי.
בצעירותו, אינקום שיחק בנבחרת הנוער של גאנה וזכה עימה בשנת בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ובאליפות אפריקה לצעירים בכדורגל. ב-20 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה במשחק ידידות נגד .
נתנסון
אברהם אלוואיל
אביש'ל פרנקפורטר
אברהם אביש פרנקפורטר
אביש פרנקפורטר
אביש מפרנקפורט
מדע ודת
פלנטת הליום
טלגרף (עיתון)
ננדו הפונה
ננדו הפונה (שם מדעי: "Rhea pennata"; מכונה גם ננדו קטן וננדו דרווין) הוא מין של עוף בלתי־מעופף, הקטן מבין שני המינים בסוג ריאה. הוא מצוי באלטיפלנו ובפטגוניה שבדרום אמריקה, במדינות ארגנטינה, צ'ילה, בוליביה ופרו.
הננדו מכונה "ñandú petiso" (ננדו קטן) או "ñandú del norte" (ננדו צפוני) בארגנטינה, שם נמצאת רוב אוכלוסייתו. מקור שמו של הסוג, ננדו, הוא בגוארני; בה משמעותו עכביש. ייתכן כי הוא כונה כך בגלל הרגלו להנמיך ולפרוש את כנפיו בעת ריצה.
תיאור.
גובהו כ־90 עד 100 ס"מ, ואורכו הוא כ־92 עד 100 ס"מ; משקלו הוא כ־15 עד 28.6 ק"ג. ככל המינים בסדרה, לננדו ראש קטן ומקור קצר, בעוד רגליו וצווארו ארוכים. כנפיו ארוכות יותר משל שאר מיני העופות בעל־סדרת העופות המפותחים חסרי השיניים, ומאפשרות לו לרוץ מהר יחסית; הוא עשוי להגיע למהירות של 60 קמ"ש, מה שמאפשר לו לברוח בקלות מטורפים. על רגליו יש טפרים חדים, שמשמשים להגנה עצמית.
נוצותיו חומות ומנוקדות בלבן. צבעי גופה של הנקבה דהויים יותר, ויש לה פחות כתמים לבנים על גבה. נוצותיהם של ננדו צעירים חומות, ולא מוכתמות בלבן; נוצותיהם מתחלפות 3–4 שנים לאחר היוולדם.
התנהגות.
ננדו הפונה הוא עוף חברתי, ומורכבות קבוצות שלו שכוללות 3–50 פרטים ממגדרים שונים ובגילאים שונים. למרות זאת, הננדו שומרים מרחק מסוים זה מזה, ואם ננדו אחד מתקרב לאחר יותר מדי, הננדו שהתקרבו אליו יפתח בתצוגת הרתעה, שכוללת הטלת הראש קדימה ושריקה.
תזונתו של ננדו הפונה מורכבת בעיקר מחומרים צמחיים, בין השאר שורשים, פירות, זרעים ועלים; אך הוא ניזון לעיתים גם מבעלי חיים קטנים, כמו לטאות, חיפושיות וחגבים. הננדו כמעט ולא שותה, מכיוון שאת רוב הנוזלים הדרושים לו הוא מקבל ממזונו.
רבייה.
עונת הרבייה של הננדו אינה קבועה. הזכרים פוליגמיים, ולכל זכר יכולות להיות 2–12 נקבות. הם מתחרים על טריטוריות בעזרת מעופים קצרים, ולאחר מכן הם מחזרים אחרי הנקבות, על ידי ריצה עם כנפיים פתוחות לכיוונן. כשהזכר הצליח לאסוף כמה נקבות, הוא מבצע איתן "טקס חיזוק הקשרים": הוא רץ סביבן ומשמיע קריאות שונות. בסופו של תהליך החיזור הנקבות מטילות 5–55 ביצים צהובות־ירקרקות ליד קינו של הזכר. הזכר מעביר את רובן לתוך הקן, אך משאיר חלק מהן מחוצה לו. הביצים שנשארו בחוץ נרקבות, ומושכות זבובים; אותם אוכלים זכר הננדו ולאחר מכן גם הגוזלים. תקופת הדגירה נמשכת 30–44 ימים.
תת־מינים.
ישנם שלושה תת־מינים:
אליפות צרפת בטניס 1925
אליפות צרפת 1925 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר בפריז. התחרות התחילה ב-28 במאי והסתיימה ב-6 ביוני. זו הייתה התחרות ה-30 מאז ייסודה והראשונה בה אושרה השתתפות אזרחים זרים. בעקבות כך, התחרות התווספה לרשימת 4 תחרויות הראשיות של העונה - גראנד סלאם.
באליפות זו בלטו טניסאים מצרפת שזכו בכל התארים: סוזן לנגלן זכתה בתחרות נשים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. רנה לקוסט זכה בתחרות גברים וזוגות גברים.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 84 טניסאים שחולקו ל-4 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
בגמר התחרות נפגשו ז'אן בורוטרה () ורנה לקוסט (). רנה לקוסט ניצח ב-3 מערכות ובכך זכה באליפות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות וימבלדון.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 60 טניסאיות. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
במשחק הגמר סוזן לנגלן () ניצחה את קיטי מקיין () בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 15 זוגות. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. במשחק הגמר ז'אן בורוטרה ורנה לקוסט () נפגשו עם הזוג הצרפתי הנוסף אנרי קושה וז'אק בריניון וניצחו אותם ב-5 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 15 זוגות. בגמר סוזן לנגלן ודידי ולאסטו () שיחקו נגד הזוג הבריטי אוולין קולייר וקיטי מקיין () וניצחו אותן בשלוש מערכות. באותה שנה סוזן לנגלן ניצחה גם באליפות וימבלדון אך עם פרטנרית אחרת.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו מספר זוגות. בגמר התחרות נפגשו סוזן לנגלן וז'אק בריניון () עם זוג צרפתי נוסף דידי ולאסטו ואנרי קושה וניצחו אותם ב-2 מערכות. באותה שנה סוזן לנגלן ניצחה גם באליפות וימבלדון אך עם פרטנר אחר.
איגואלה
איגואלה דה לה אינדפנדנסיה (בספרדית: Iguala de la Independencia), או בקיצור איגואלה, היא עיר במדינת גררו במקסיקו. איגואלה נמצאת במרחק של 102 קילומטרים מצ'ילפנסינגו, בירת מדינת גררו.
היסטוריה.
באיגואלה ישבו ילידים במשך מאות שנים לפני הכיבוש הספרדי של מקסיקו במאה ה-16.
במהלך השלטון הקולוניאלי איגואלה צברה חשיבות רבה שכן היא הייתה בדרך בין מקסיקו סיטי, בירת מלכות המשנה של ספרד החדשה ועיר הנמל אקפולקו, כך שהסחורות שהגיעו לנמל עברו דרכה.
ב-1821, לקראת סוף מלחמת העצמאות של מקסיקו, שני הפלגים של המורדים המקסיקנים, אחד בהנהגת אגוסטין דה איטורבידה ואחד בהנהגת ויסנטה גררו, התכנסו בעיר וחתמו על תוכנית איגואלה. בתוכנית נקבעו מספר עקרונות באשר למדינה הצפויה לקום וכן צבאות הפלגים אוחדו ל"צבא שלוש הערבויות" שנועד להגן על העקרונות בתוכנית.
ב-26 בספטמבר 2014 נחטפו 43 סטודנטים להוראה לאחר שהפגינו בעיר. החטיפה גררה הפגנות בכלל מקסיקו והביאה בין היתר לפרישתו של אנחל אגירה, מושל מדינת גררו בזמן החטיפה.
כלכלה.