קמפר גילתה את אהבתה למשחק ולקומדיה כאשר למדה בבית ספר ג'ון בורגס. אחד ממוריה בבית הספר היה כוכב הסדרה מד מן, ג'ון האם. בשנת 2002 סיימה את לימודיה באוניברסיטת פרינסטון שם למדה לתואר ראשון בחוג ללימודי אנגלית, והצטרפה אל ההרכב הקומי מוזיקלי "מועדון משולש פרינסטון". קמפר שיחקה בנבחרת הוקי שדה של האוניברסיטה והייתה חלק מהקבוצה שהגיעה לגמר התיכונים בשנת 1998.
לאחר ששיחקה כשנה פרשה על מנת להקדיש את עצמה לתיאטרון. לאחר מכן היא למדה לתואר שני בספרות אנגלית בווסטר קולג' באוניברסיטת אוקספורד.
קריירה.
קמפר התגלתה לראשונה בשלוש הופעות אורח בתוכנית הלילה של קונאן או'בריאן.
ב-2009 נבחנה קמפר לסדרה הקומית המצליחה המשרד וקיבלה את תפקיד פקידת הקבלה של המשרד ארין האנון.
ב-2010 הופיעה בתפקידים קטנים בקומדיה המוזיקלית קחו אותו ליוונים בתור חברתו לעבודה של אהרון גרין (ג'ונה היל) ובדרמה מקום אחר.
ב-2011 שיחקה קמפר בקומדיה מסיבת רווקות בתפקיד בקה חברתה של הכלה ליליאן (מאיה רודולף).
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד קטן בקומדיה "התבגרות מאוחרת" בכיכובן של קירה נייטלי וקלואי גרייס מורץ.
בשנת 2015 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הקומית "קימי שמידט" שנוצרה על ידי טינה פיי ומשודרת בנטפליקס במשך 4 עונות.
בשנת 2018 העניקה את קולה להקלטת ספר הילדים "יום בחייו של מרלון באנדו". עוד ב-2018, פרסמה קמפר את ספרה האוטוביוגרפי "My Squirrel Days" בהוצאת צ'ארלס סקריבנר ובניו, שקיבל בעיקר ביקורות חיוביות.
חיים אישיים.
ב-2011 התארסה קמפר עם התסריטאי והמפיק היהודי-אמריקאי מיכאל קומן, השניים נישאו ב-7 ביולי 2012 ולהם שני בנים.
מלון וולדורף אסטוריה ירושלים
מלון וולדורף אסטוריה ירושלים הוא מלון יוקרה בדירוג "5+ כוכבים" בירושלים, שנבנה תוך הריסת מלון פאלאס ההיסטורי ושימור חזיתותיו. המלון נפתח במרץ 2014.
היסטוריה.
מלון פאלאס.
בפינת הרחובות אגרון ודוד המלך הוקם בסוף שנות ה-20 מלון פאר ערבי שנקרא מלון פאלאס. המלון נסגר בשנת 1935 לערך עקב התחרות הקשה עם מלון הפאר הסמוך- מלון המלך דוד. לאחר שנסגר שכרו הבריטים את מבנה המלון ושיכנו בו משרדי ממשלה שונים. גם לאחר קום מדינת ישראל שימש המבנה למשרדי ממשלה ומספר שנים עמד נטוש.
חידוש המלון.
ביוני 1999 פרסמה הרשות לפיתוח ירושלים מכרז לשיפוץ והסבת המלון חזרה לייעודו המקורי, יחד עם מבנה בית המכס הסמוך שבפינת הרחובות אגרון ודוד המלך. חברת רג'נסי (אז בעלת מלון מלון רג'נסי ירושלים) זכתה במכרז, אך המשבר בענף התיירות עקב האינתיפאדה השנייה עיכב את הוצאת הפרויקט אל הפועל. ב-2005 זכויות הפיתוח של המתחם נרכשו מחברת רג'נסי על ידי משפחת רייכמן, יזמי נדל"ן חרדים מקנדה, תמורת 20 מיליון דולר.
בשנת 2008 חתמו האחים רייכמן על הסכם עם רשת מלונות הילטון להפעלת המלון תחת מותג העל היוקרתי של הרשת, וולדורף-אסטוריה. בשיפוץ המלון נוספו לבניין המקורי אגף חדש ו-6 קומות נוספות, כך שבמלון הנוכחי 230 חדרים לעומת 140 במלון המקורי. התב"ע של המבנה הוכנה על ידי האדריכל דוד קרויאנקר, המומחה בחקר מבנים ישנים בירושלים, והאדריכל יהודה פייגין הופקד על מלאכת הבנייה. על עיצוב פנים המלון הופקד האדריכל הטורקי סינאן כפאדר.
בדצמבר 2017 מכרו בניו של פול רייכמן את המלון לאיש העסקים הצרפתי-יהודי מישל אוחיון תמורת 160 מיליון דולר. בדצמבר 2020 קרן הגידור האמריקאית יורק מימשה שעבוד והשתלטה על המלון, לאחר שמישל אוחיון לא עמד בתשלום החזר הלוואה שקיבל ממנה.
מבנה המלון.
חזית המלון נשמרה שלמה לחלוטין לכל אורך הבנייה, ושאר המלון נהרס ונבנה מחדש. אולם הכניסה שנדון לשימור, נהרס לשם בניית החניון לאחר שצולם ותועד ואז נבנה מחדש במתכונתו המקורית, וכן הוצבו בו חלונות עתיקים מהמבנה המקורי, פרי יצירתו של האמן הירושלמי יורם אמיר. כל הבניין נסרק בבדיקת לייזר לצורך הכנת תוכניות בנייה שכן המקוריות אבדו במהלך השנים.
בחזית המלון נהרס מבנה בית המכס ועל מקומו הוקם אגף נוסף ובו דירות המסונפות למיזם. כהתאמה לאירוח קהל דתי, בחצר הפנימית של המלון נבנתה רחבה המקורה בחיפוי זכוכית הנפתח לצורך בניית סוכה.
על השטח בו ניצב בית המכס נבנה אגף בן 8 קומות ובו 30 דירות יוקרה. למרות שבמקור הכניסה לבית המכס הייתה מהכיוון הנגדי, במבנה החדש הכניסה היא מול הכניסה למלון כדי להדגיש את הרחבה שלפני המלון. כמו כן ניכר הבדל בולט בעיצוב במבנים שכן בבניין הדירות שולבו מוטיבים הנותנים לבניין מראה טבעי לבית ירושלמי כגון קשתות וכרכוב. בקומות שנוספו למבנה המלון לא שולבו מוטיבים אלו, כדי להדגיש שאלו קומות חדשות שנוספו על הבניין המקורי.
הפעלת המלון.
אזור שכונת ממילא, שבו ממוקם המלון, הוא אזור שוקק תיירות. המלון ממוקם בין הרחובות אגרון והמלך דוד, בסמוך למלון המלך דוד, מלון מצודת דוד ומלון ממילא.
בבית המלון שתי מסעדות כשרות, האחת חלבית והשנייה בשרית. כמתוכננת פתיחתם של שתי בריכות שחייה נפרדות לנשים ולגברים ושני חדרי ספא נפרדים.
לוולדורף אסטוריה קולקשן 26 בתי מלון ברחבי העולם, מתוכם 16 בארצות הברית, בהם מלון וולדורף אסטוריה המפורסם בניו יורק.
בנובמבר 2017, הוגדר כבית המלון הטוב בישראל, במסגרת דירוג שמפרסם אחת לשנה מגזין התיירות האמריקאי 'Condé Nast Traveller'.
פינקוטק הישן
פינקוטק הישן (בגרמנית: Alte Pinakothek) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם ב"מתחם האמנות" (Kunstareal) בעיר מינכן. הפינקוטק הישן הוא אחד הוותיקים מבין המוזיאונים לאמנות בעולם, ומחזיק באחד האוספים הגדולים ביותר של "הציירים הגדולים" (Old Masters) שפעלו באירופה לפני שנת 1800. שמו של המוזיאון נגזר מתקופת זמן הפריטים המוצגים בו, בדומה למוזיאונים הסמוכים אליו פינקוטק החדש ופינקוטק המודרני.
היסטוריה.
אוסף האמנות של משפחת ויטלסבאך החל בתקופתו של וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה אשר הורה כבר במאה ה-16 לציירים המפורסמים בני תקופתו ליצור מספר ציורים היסטוריים. מקסימיליאן הראשון ("הגדול") דוכס בוואריה המשיך במדיניות רכישת הציורים ובעיקר מפרי עבודתו של אלברכט דירר. נכדו, מקסימיליאן השני עמנואל, רכש בתקופת שלטונו באזור ארצות השפלה, אוסף גדול של ציורים פרי מכחולם של האומנים בני האסכולה ההולנדית והפלמית. בשלהי המאה ה-18 הוצג כבר חלק נכבד מן האוסף בארמון הישן והיה נגיש גם לציבור הרחב.
לאחר איחוד בוואריה עם מחוז ריין-פפאלץ בשנת 1777 הועברו אוספי הציורים של מאנהיים, דיסלדורף וצווייבריקן למינכן, במטרה להגן עליהם מפני הקרבות שהתחוללו באזור במהלך המהפכה הצרפתית. כחלק מתהליך ירידת כוחה של הכנסייה שהתרחש בשנים שלאחר מכן, הועברו יצירות אמנות רבות שהוחזקו ברשותם של מנזרים וכנסיות לבעלותה של המדינה, וצורפו לאוסף המשפחתי והרחיבו אותו. המלך לודוויג הראשון מבוואריה המשיך להגדיל את האוסף באמצעות רכישות מיצירותיהם של אמנים גרמנים והולנדים, וצירף אליו גם ציורים פרי עבודתם של אמני הרנסאנס האיטלקי.
המבנה.
בשנת 1826 הורה לודוויג הראשון מבוואריה לאדריכל לאו פון קלנצה לתכנן בניין חדש עבור אוסף האומנות של משפחת ויטלסבאך. עיצובו של פון קלנצה למוזיאון, התייחד בחללי תצוגה ענקיים וגבוהים, ולאחר חנוכתו בשנת 1836 שימש השראה למבני מוזיאונים רבים אחרים ברחבי אירופה. במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוק מבנה המוזיאון אך שוקם ונפתח מחדש לתצוגות בסוף שנות ה-50.
כיום.
מוזיאון פינקוטק הישן מתנהל תחת פיקוח של רשות ציבורית ממשלתית. האוסף כולל כמה אלפי ציורים מן המאה ה-13 ועד המאה ה-18. רוב האוסף מורכב מעבודות של ראשוני הציירים הגרמנים, ההולנדים, הפלמים, והאיטלקים ונחשב לאחד מחשובי האוספים בעולם. במוזיאון עצמו מוצרים יותר מ-800 ציורים, וציורים נוספים מושאלים לתצוגות במוזיאונים אחרים בבוואריה.
חיים סולוביצ'יק
אברהם דב בר לבנזון
צבי הירש בן אריה ליב לוין
מפנו מנחם עזריה
דורותאה מנדלסון פון שלגל
מאזני פיתול
מאזני פיתול, נקראים גם מטוטלת פיתול, הם כלי מדעי לחישוב כוחות קטנים מאוד. הממציא של מאזני הפיתול הוא שארל-אוגוסטן דה קולון, שפיתח את המאזניים בשנת 1777. גם ג'ון מישל פיתח מאזניים דומות באופן עצמאי לקראת שנת 1783. מאזני הפיתול ידועים בעיקר בגלל השימושים של קולון למדידת כוחות אלקטרוסטטים בין מטענים. קולון השתמש במדידות אלה בשביל להגדיר את חוק קולון. המאזניים תרמו גם להנרי קוונדיש בניסויו למדידת צפיפות כדור הארץ. ניסויים אלו הביאו למציאת קבוע הכבידה במועד מאוחר יותר.
תיאור.
מאזני הפיתול מורכבים ממוט התלוי ממרכזו בעזרת סיב דק. הסיב משמש כקפיץ פיתול מאוד חלש המנסה להחזיר את המערכת לשיווי משקל. אם מופעל כוח לא ידוע על קצה המוט בזווית ישרה המוט יסתובב עד שהמערכת תגיע לשיווי משקל (הכוח שהסיב מפעיל יהיה שווה לכוח המופעל על המוט), כך הכוח המופעל יהיה פרופורציונלי לזווית בה המוט הסתובב.
חישוב הכוח.
כדי לחשב את הכוח הפועל על המאזניים, צריך לדעת את קבוע הקפיץ של הסיב עליו תלוי המוט. הדבר לא קל משום שגודלו של קבוע זה קטן מאוד. קוונדיש עשה זאת על ידי בדיקת התהודה של הסיב. אם נהרוס את מצב השיווי המשקל על ידי כוח חיצוני ולאחר מכן נבודד את המערכת - המערכת תהפוך למתנד הרמוני בעלת תדירות התלויה בקבוע הקפיץ של הסיב – כך ניתן למצוא את קבוע הקפיץ. לאחר מציאת קבוע הקפיץ חישוב הכוח הוא עניין של מכניקה פשוטה.
דוגמה לשימוש.