מנהגי כתיבה וחומריה וכיצד נוצרת גניזה?
סדן ערך השוואה בין נוהגי אסלאם ליהדות בנוגע לגניזה. כלומר, מה לעשות בספרים שבלו, או שאחזה בהם טומאה לפי האסלאם, עם השלכה מאוד משמעותית לגבי הגניזה היהודית. זווית הראיה שלו, הלכות האסלאם המפורשות והעממיות, פותחת אשנב להבין את תופעת הגניזה היהודית, למרות ההבדלים. זאת מאחר שהוראות קצרות בעניין גניזת כתובים מצויות אצל יהודים כבר בספריהם הקדומים (חקר זאת, בין היתר, מנחם הרן), אבל באסלאם נשתמרו גם כל הוויכוחים, הלבטים, הסתירות והאפשרויות שקדמו להוראות ואף ליוו אותן לאורך הדורות.
אסלאם ויהדות.
סדן חקר את הקשרים בין ערבית ועברית, אסלאם ויהדות ובחן את האספקטים הפחות נודעים בקשרים הללו. למשל התנועה השבתאית בתימן (תנועה מקומית שיש מגדירים את קשריה עם השבתאות הכללית כרופפים). והגזרות שניחתו על יהודי תימן בשל ההתעוררות שנתפשה כמרד על ידי שלטונות תימן.
עניין אחר המתקשר ליהדות או ללימודים עבריים הוא שירה עברית המושפעת משירת ערב (ראה להלן: אלחריזי), עניינים הנוגעים למריבה הבין-דתית: פולמוס מוסלמי ויהודי, כלומר: בין שתי הדתות, והיחס לכתבי-הקודש של כל אחת מהן
וכן היחס לאתרים מקודשים: קברי נביאים מקראיים ובייחוד משה.
בעלי מלאכה.
הספרות הטובה וכתיבת דברי הימים הרשמית בדרך כלל זונחות את תיאור בעלי המלאכה, אנשי השווקים, כגון צורפים, אופים, חופרי קברים והמוני מקצועות אחרים, פרט לסוגה מסוימת שהתפתחה מעט בהומור לפעמים כדי לתארם ובייחוד בצורה ששמים בפי כל אחד מבעלי המלאכה.
תפקידם לדקלם ויוצא אפוא שבכך מתקרבים מאוד לדרמה; כאן התהוותה נקודת פגישה בין כתבי היד של סדן ומחקריו של פרופסור שמואל מורה על "תיאטרון חי" ערבי בטרום התקופה המודרנית.
הם יוציאו בנושא ספר בשם "ממדים דרמטיים והריבוד החברתי : שני מחזות מצריים בני ימי הביניים" Dramatic Dimensions and Social Strata; Two Medieval Egyptian Plays.
אלחריזי.
יוסף סדן גילה את הביוגרפיה של המשורר והסופר אלחריזי בערבית, בתוך קובץ בכתב-יד מאת אִבְּן אלשַׁעַאר אלמַוְצִלי, והיא מדויקת, כפי שהייתה ההיסטוריוגרפיה הערבית המפותחת בת התקופה ההיא, כלומר מפורט: איפה הוא חי, מתי ואיפה הוא מת. הביוגרפיה לוקטה מעדי ראייה שהכירו את אלחריזי ואת מחבר הקובץ כאחד, ידעו על פעילותו בערבית ושיריו הערביים (ערבית ממש ולא רק ערבית-יהודית) ואפילו נותנים את שעת פטירתו המדויקת ב-חלב, ב-1225, דבר שטרם נודע קודם לכן, בעוד יצירתו הערבית שהוקדשה לקהל אצולה מוסלמית לא נודעה ואף לא שוערה קודם לכן. חוקרים אחדים הסיקו (ונזהר מכך חיים שירמן) שאלחריזי שערך סיור בארצות המזרח התיכון והקהילות היהודיות בו חזר לספרד מולדתו, ושם השלים את כתיבת תחכמוני. סדן גילה כי הוא לא חזר ולא התכוון לחזור לספרד (אם כי ביצירתו הוכיח געגועים אליה) וראה בארצות ערב את מרכז התרבות שהייתה נחלתו: התרבות הערבית שידע היטב, אף שהיה מספרד הנוצרית וגם הצטיין בשירים משובחים למדי בערבית שיועדו לשימושם של נסיכי האזור (סוריה) ותוגמל בנדיבות. זאת מלבד השכר שקיבל מיהודים על שירה עברית ופרוזה אומנותית בקהילות השונות.
נושאים נוספים.
בין הנושאים הנוספים אותם חקר סדן היה יין ומשקאות באסלאם, נימוסים (אטיקטה) ואורחות שלטון ואף תפישת הצדק.
מחקרו העכשווי.
מלבד תוכניותיו בתחום הסיפוּרי הקשור ב"אלף לילה ולילה" תוכניותיו של סדן הן להוציא ספר היסטורי ביחד עם אדם סילברשטיין מאוניברסיטת אוקספורד על התקופה הבֻּוַיְהִית, בערך ממחצית המאה ה-10 למחצית המאה ה-11. מדובר בחקירת כתב-יד אנונימי בן התקופה והוצאתו לאור והוא מהווה מקור לא אכזב לחיי היום-יום, האדמיניסטרציה וכדומה.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
קארל שמיט
פדור בוגאטירצ'וק
פדור בוגאטירצ'וק (ברוסית: Фёдор Парфеньевич Богатырчук) (14 בנובמבר 1892 קייב, אוקראינה - 4 בספטמבר 1984 אוטווה, קנדה) היה שחמטאי בדרגת אמן בינלאומי סובייטי-קנדי ממוצא אוקראיני. בוגאטירצ'וק היה גם אמן בינלאומי בשחמט בהתכתבות, סופר שחמט, רופא ופעיל פוליטי.
שחמט סובייטי ורוסי.
כנער נסע בוגאטירצ'וק לתחרויות שחמט בחברת השחמטאי הדגול מיכאל צ'יגורין שבזמנו התמודד והפסיד בדו-קרב על אליפות העולם מול וילהלם שטייניץ. צ'יגורין (1850–1908), אימן את השחקן הצעיר, והשפיע על סגנונו ועל מבחר הפתיחות בהן השתמש.
בשנת 1911 בוגאטירצ'וק זכה בתחרות קייב. אחריו הגיעו איזבינצקי, יפים בוגוליובוב ועוד. בחודש פברואר 1914 הפסיד בוגאטירצ'וק משחק ראווה מול חוסה ראול קפבלנקה בקייב. ב-1914 הגיע למקום השלישי בתחרות קייב. ביולי-אוגוסט 1914 חלק מקום 6–10 בתחרות מנהיים. בוגאטירצ'וק ביחד עם עשרה שחקנים רוסים נוספים שהשתתפו בתחרות מנהיים, נכלאו בגרמניה לאחר הכרזת המלחמה נגד רוסיה, שלמעשה התחילה את מלחמת העולם הראשונה. בחודש ספטמבר 1914 שלושה מהשחמטאים (אלכסנדר אלכין, בוגאטירצ'וק וסאבורוב) שוחררו והורשו לחזור לביתם.
בוגאטירצ'וק שיחק בשש אליפויות ברית המועצות: 1923, 1924, 1927, 1931, 1933, 1934. ביולי 1923 חלק מקום 3–5 בלנינגרד באליפות ברית המועצות השנייה.
בשנת 1924 הגיע למקום השני, אחרי וילנר, בקייב (אליפות אוקראינה הראשונה). באוגוסט-ספטמבר 1924 חלק מקום 3–4 במוסקבה, באליפות ברית המועצות השלישית.
בתחרות מוסקבה בשנת 1925 סיים בוגאטירצ'וק במקום ה-11 מתוך 21. בתחרות זו ניצח בוגוליובוב ולאחריו אלוף העולם השני בשחמט עמנואל לסקר, אלוף העולם המכהן קפבלנקה, פרנק מרשל ועוד. הייתה זו התחרות הראשונה שמומנה על ידי הממשלה הסובייטית והשתתפו בה 11 מ-16 השחמטאים החזקים בעולם, על פי נתוני דירוג של אתר chessmetrics.com. בתחרות זו עמדו ביצועיו של בוגאטירצ'וק על רמה של 2628.
בשנת 1926 בוגאטירצ'וק כתב את ספר השחמט הראשון באוקראינית. ב-1927 הוא ניצח בתחרות קייב. באוקטובר 1927 הוא חלק מקום 1–2 עם פטר רומנובסקי באליפות ברית המועצות בשחמט. קישור לטבלת התחרות:
לשיא מבחינת מד הכושר הגיע באוקטובר 1927 עם 2629, המקום ה-15 בעולם. בשנת 1929 זכה שוב בתחרות קייב.
באליפות ברית המועצות השביעית שהתקיימה במוסקבה בנובמבר 1931 חלק בוגאטירצ'וק מקום 3–6 עם 10/17. (ניצח: מיכאל בוטביניק).
בשנת 1933 הוא ניצח בתחרות מוסקבה עם 4.5/6, באותה שנה סיים במקום ה-8 באליפות ברית המועצות השמינית שהתקיימה בלנינגרד עם 10.5/19. (ניצח: בוטביניק).
באליפות ברית המועצות התשיעית שהתקיימה בדצמבר 1934 עד ינואר 1935 בלנינגרד סיים במקום 3–4 עם 11.5/19, מחצית הנקודה אחרי המנצחים גריגורי לבנפיש ואיליה רבינוביץ.
במרץ 1935 חלק בוגאטירצ'וק מקום 16–17 במוסקבה עם 8/19. בתחרות זו, בה השתתפו 8 מ-18 השחמטאים המובילים בעולם, ניצחו בוטביניק וסאלו פלור אך במשחק בין בוטביניק ובוגאטירצ'וק ניצח זה האחרון. לאחר משחק זה, כך דווח, אחד מראשי איגוד השחמט הסובייטי, שר המשפטים ניקולאי קרילנקו ניגש לבוגאטירצ'וק ואמר לו "אתה לעולם לא תנצח שוב את בוטביניק!" וכך אמנם היה. בוגאטירצ'וק לא נפגש יותר עם בוטביניק, וכך נשאר עם מאזן מעולה של שלושה ניצחונות ושני תיקו, ללא הפסד מול אלוף העולם לעתיד.
במרץ 1936 הגיע למקום השלישי בקייב עם 11.5/17. ביולי 1937 ניצח בתחרות קייב (האליפות התשיעית של אוקראינה) עם 12.5/17, בשנת 1938 הגיע למקום השני בקייב (חצי גמר אליפות ברית המועצות) עם 11/17 אחרי וסילי פאנוב אך לא הורשה לשחק בגמר אליפות ברית המועצות בשנת 1939.
קריירה רפואית ופעילות במלחמת העולם השנייה.
בוגאטירצ'וק סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1912 והחל ללמוד רפואה באוניברסיטת קייב באותה שנה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הועסק על ידי בית חולים צבאי והיה מורה לאנטומיה במוסד לחינוך גופני בקייב.
כרדיולוג וכרופא בשנת 1940 הועבר בוגאטירצ'וק באופן זמני לתפקיד מחקרי במרכז רפואי גרמני כאשר קייב נפלה לידי הגרמנים בספטמבר 1941. במהלך מלחמת העולם השנייה עמד בראש הצלב האדום האוקראיני והמכון לרפואה ניסויית. כאשר הצבא הסובייטי דחק את הגרמנים מקייב, בוגאטירצ'וק ומשפחתו היגרו לקרקוב ולאחר מכן לפראג, בשנת 1944. שם הצטרף לוועדה למען חופש העממים ברוסיה, ארגון אנטי-סטליניסטי חצי צבאי שבראשו עמד הגנרל הרוסי אנדריי ולאסוב. בוגאטירצ'וק היה גם המנהיג של המועצה הלאומית האוקראינית. כתוצאה מפעילויות אלו הפך בוגאטירצ'וק לאישיות בלתי רצויה (פֶּרְסוֹנָה נוֹן-גְּרָטָה) מספר אחת בשחמט הסובייטי עד לעריקתו של ויקטור קורצ'נוי. הסובייטים אף השמיטו חלק גדול ממשחקיו בפרסומים הרשמיים, הגם שאת חלקם הצליחו לשחזר ממקורות זרים.
שחמט במערב אירופה.
בפברואר 1944 הגיע בוגאטירצ'וק למקום השני, אחרי בוגוליובוב בתחרות ראדום. באביב 1944 סיים בתיקו 2-2 דו-קרב עם סטפן פופל. במאי 1944 שיחק בוגאטירצ'וק שמונה משחקים נגד שחקנים מקומיים בפראג (בהם רב אמן לודק פאכמן, פודגורני, קוטנאואר, פרוכה ועוד) וזכה בשבעה משחקים וסיים אחד בתיקו.
עם סיום מלחמת העולם השנייה, נדד בוגאטירצ'וק בין מספר ערים כולל ברלין ופוטסדאם ולבסוף השתקע במאי 1945 בעיר שנשלטה על ידי האמריקנים ביירוית. זמן מה חי במינכן ושיחק באירועי שחמט גרמניים בשם בדוי "בוגנקו" כדי להימנע מלהישלח בחזרה לברית המועצות. בשנת 1946 הוא ניצח בתחרות רגנסבורג עם 7/9, לפני אלמרס זמגאליס, וולפגאנג אוניצקר ואחרים. בפברואר 1947 הגיע למקום השלישי בתחרות קירשהיים טאק. בספטמבר 1947 הגיע רביעי בתחרות שטוטגרט.
הגירה לקנדה.