כפי שמסר רב ענן בשם רבו שמואל אם הציעו לאלמנה שידוך וסירבה, בנימוק שאין מדובר בשידוך מתאים או די מכובד, איבדה את חיוב מזונותיה, מכיוון שגילתה בדעתה שאינה מסרבת להינשא מחמת כבוד בעלה, אך אם הנימוק לסירוב היה כבוד בעלה, לא הופקעה זכותה לאכול מזונות על חשבון נכסי בעלה.
שחייה באולימפיאדת טוקיו (1964)
אולימפיאדת טוקיו (1964) נערכה בטוקיו, יפן. תחרויות השחייה נערכו בין ה-11 באוקטובר 1964 ל-18 באוקטובר 1964. 18 משחים נערכו במשחקים אלו (8 לנשים ו-10 לגברים), בהשתתפות 405 משתתפים (162 נשים ו-243 גברים) מ-42 מדינות.
לתחרות נוספו המשחים 400 מטר מעורב אישי לנשים ולגברים וכן משחה שליחים 4x100 מטר חופשי לגברים.
נבחרת ארצות הברית () בשחייה לנשים זכתה ב-6 מדליות זהב מתוך 8 מדליות אפשריות וכן 15 מדליות בסך הכל מתוך 20 אפשריות. נבחרת ארצות הברית בשחייה לגברים זכתה ב-7 מדליות זהב מתוך 10 מדליות אפשריות וכן 14 מדליות בסך הכל מתוך 24 אפשריות.
דון פרייזר () זכתה בפעם השלישית ברציפות במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שקבעה הישג זה, הן לגברים והן לנשים.
השחייניות הבולטות.
שרון סטודר () שזכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף, וקתי אליס () שזכתה ב-4 מדליות, מהן 2 מדליות זהב במשחי השליחות ו-2 מדליות ארד. דונה דה וארונה () וקאתי פרגוסון ) שזכו כל אחת בשתי מדליות זהב, דון פרייזר () זכתה בפעם השלישית ברציפות במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי.
השחיינים הבולטים.
דון שולנדר (), השחיין הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכה ב-4 מדליות זהב (המשחה ל-200 מטר חופשי שבו החזיק בשיא עולם, לא נערך במשחקים אלו ולכן החמיץ 5 מדליות זהב). הנס-יוהכים קליין () זכה ב-4 מדליות מהן 3 מדליות כסף ומדליית ארד אחת. סטיב קלארק () זכה ב-3 מדליות זהב כולן במשחי השליחים.
שיא עולם.
בסך הכל נקבעו 11 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 3 לנשים ו-8 לגברים.
רייצ'ל שאגאל
רייצ'ל שאגאל (באנגלית: Rachel Chagall; נולדה ב-24 בנובמבר 1952)
היא שחקנית אמריקאית יהודייה, הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ב-1987 על תפקידה בסרט "" והתפרסמה בסיטקום "נני".
ביוגרפיה.
שאגאל נולדה בשם רייצ'ל לווין בניו יורק סיטי.
התגלתה בהופעת הבכורה שלה ב-1987 בדרמה "", בסרט לוהקה לתפקיד הראשי של גאבי ברימר והועמדה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
שאגאל לא הרבתה להופיע בסרטים גדולים והתפרסמה מאז פריצתה רק ב-1990 בדרמה "כשגבר אוהב אשה" בתפקיד רייצ'ל אשתו של ניל (ג'ייסון אלכסנדר).
באמצע שנות ה-90 שיחקה במשך שש עונות בקומדיית המצבים המצליחה "נני" בתפקיד ואל טורילאו, חברתה הטובה של הדמות הראשית פראן שפילד (פראן דרשר שגם יצרה את הסדרה). ושיחק בקומדיה השחורה "ארוחת הערב האחרונה" בכיכובה של קמרון דיאז.
שאגאל היא אמא לזוג תאומים, מבעלה גרג לנרט.
ניו באלאנס
ניו באלאנס (באנגלית: New Balance Athletic Shoe, Inc) היא יצרנית של נעלי ספורט ואביזרי לבוש, אשר בסיסה בבוסטון שבארצות הברית.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1906, ונקרא תחילה New Balance Arch Support Company. מייסדה היה ויליאם ג. ריילי, מהגר אנגלי בן 33, אשר התמקד בייצור תומכי הקשת למוצרי הנעלה לפי מרשם, על מנת להקל על כאבי רגליים של אנשים, הסובלים מבעיות רגליים.
בשנת 1933, בעקבות המיתון הגדול בארצות הברית נכנס ארתור הייל לחברה בתור שותף.
בשנת 1938 ייצרה החברה לראשונה נעל ריצה בעבור מועדון ריצה מקומי. ולקראת שנות הארבעים של המאה ה-20, החלה לייצר נעלי ספורט מסוגים שונים. בשנת 1950 פרש ריילי מהחברה וב-1953 מוכר הייל את העסק לבתו אלינור ולבעלה, פול קיד. בשנת 1956 החברה משנה את שמה ל"ניו באלאנס מעבדה אורתופדית" ובשנת 1963 חדלה סופית מיצור תומכי קשת ונעליים אורתופדיות ועברה להתמקד אך ורק בנעלי ספורט.
בשנת 1960 ייצרה החברה את דגם ה"טראקסטר", אחת מנעלי הריצה העממיות הראשונות בעלות סוליה בולמת זעזועים. הנעלים זכו להצלחה ברחבי ארצות הברית ובעקבות ההצלחה הפכה ניו באלאנס מחברה מקומית קטנה לחברה מרכזית בתחום נעלי הספורט.
בשנת 1978 פתחה ניו באלאנס משרד ראשון מחוץ לארצות הברית, בלונדון, ובשנת 1980 המכירות העולמיות של החברה הגיעו למאה מיליון דולר.
סאקוני
סאקוני (באנגלית: Saucony) היא יצרנית של נעלי ספורט וריצה אמריקאית.
החברה הוקמה בשנת 1896 בכפר קוטצטאון בפנסילבניה שבארצות הברית. שם החברה ניתן בעקבות הנהר אשר זורם בכפר ונקרא בפי האינדיאנים “סאק-או-ני” ומשמעות השם היא "זרימת המים השוצפת". בשנת 1910 פתח אברהם הייד, מהגר רוסי, חברה לייצור נעליים בקיימברידג' שבמסצ'וסטס ובשנת 1972 רכש את סאקוני אשר החלה לייצר מקיימברידג'. בשנות התשעים הפכה סאקוני למותג המרכזי של הייד והחברה שינתה את שמה רשמית לסאקוני.
בשנת 2005 נרכשה על ידי התאגיד Stride Rite Corporation, אשר נרכש אחר כך על ידי רשת הנעליים Payless ShoeSource.
ברוקס (חברה)
ברוקס (באנגלית: Brooks Sports, Inc., או Brooks Running) היא יצרנית של נעלי ספורט וריצה אמריקאית.
החברה הוקמה בשנת 1914 בפילדלפיה על ידי מוריס גולדנברג, יהודי אמריקאי. שמה של החברה ניתן לפי שם משפחתה של אשתו "ברוכס" ואשר הפך לברוקס. עד שנות השבעים החברה התמקדה בייצור נעליים לענפי הפוטבול והבייסבול האמריקאי. בשנת 1975 היא מתחילה להשתמש בפולימר Ethylene Vinyl Acetate) EVA) בסוליות הנעליים שלה.
בשנת 2004 נמכרה החברה ליצרנית מוצרי הספורט Russell Brands ובשנת 2006 נמכרה חברה זו לחברת ההחזקות ברקשייר האת'וויי.
אסיקס
אסיקס (יפנית: Asics; アシックス) היא יצרנית נעלי ספורט וביגוד יפנית.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1949 על ידי קיהצ'ירו אוניצוקה ונקרא תחילה Panmure Co. החברה החלה לייצר נעליים לכדורסל ובהמשך התרחבה לייצור נעליים לענפי ספורט רבים. בשנת 1951 זכה אצן יפני במרתון בוסטון היוקרתי כשהוא נועל את דגם ה-Tiger של אסיקס. השם Asics הוא ראשי תיבות לטיניות של "anima sana in corpore sano" ("נפש בריאה בגוף בריא").
מרכז החברה ממוקם בעיר קובה ביפן, והיא מעסיקה כ-5937 עובדים (נכון לשנת 2013).
בהתאם לנתוני שנת 2008 66% ממכירות החברה מהווה הנעלה, 24% בגדי ספורט והיתר ציוד ספורט שונה. כ-45% מסך המכירות הן ביפן.
צביקה דרור
צביקה דרור (נולד ב-1 בספטמבר 1926) הוא מחנך ומתעד. חתן "פרס יצחק שדה לספרות צבאית" לשנת 1985.
כסופר עיסוקו העיקרי הוא בהיסטוריה בת זמננו של עם ישראל, כשהוא מתמקד בנושא השואה והמרד, עלילות הפלמ"ח וכן במלחמת העצמאות.
ביוגרפיה.
נולד בעפולה. בשנת 1931 עקרה משפחתו לתל אביב ולאחר מכן לבית וגן (לימים בת ים) ושוב חזרו לתל אביב.
למד בבית החינוך לילדי עובדים א', היה חניך ופעיל בתנועת הנוער העובד. סיים את לימודיו במקווה ישראל בקיץ 1945. עם גרעין מבני מחזורו (שאליו צורפו בוגרות החווה של רחל ינאית בתלפיות) התגייס לפלמ"ח במסגרת הכשרה מגויסת. את עיקר שירותו בפלמ"ח מילא במחלקת ההסברה (חינוך) במטה הפלמ"ח. היה חבר בקיבוץ חוקוק ומשנת 1952 הוא חבר בקיבוץ לוחמי הגטאות.
בקיבוץ שימש מדריך בחברות נוער, וכבוגר סמינר הקיבוצים אורנים שימש במשך עשרות שנים מחנך בבית הספר המקומי ובתיכון האזורי. תוך כדי העבודה השתלם והוסמך להוראה במקצועות ההומניסטים בכיתות תיכון.
במרוצת השנים מילא שורה של שליחויות מטעם התנועה הקיבוצית: מדריך בסניפי "הנוער העובד"; רכז משלחת התנועה באמריקה הלטינית ובה בעת סופר היומון "למרחב"; מזכיר פדגוגי של סמינר אורנים ואחראי על הסברה בכתב במחלקת ההסברה של מפלגת העבודה.
סיפורו "באוהלים" התפרסם בשנת 1946 ב"במעלה" (ביטאון הנוער העובד והלומד) ותורגם על ידי התנועה לכמה שפות. סיפורים נוספים פורסמו בשנים ההן בעיתונים ובכתבי עת. לאחר הפסקה ממושכת, בשנת 1964 ראה אור ספרו הראשון "נושא השואה בשירה העברית", המבוסס על עבודת גמר באורנים שהכין בשנת 1956. בכך היה הצבר הראשון שכתב עבודה עיונית בנושא השואה.
בהיותו כבן חמישים הפכה הכתיבה למקצועו. עד צאתו לגמלאות בגיל שבעים, עבד במסגרת הוצאת הקיבוץ המאוחד ובית לוחמי הגטאות. השקיע ממיטב זמנו בגביית עדויות ובפרסומן. דרור סייע לאישים רבים, מתחומים שונים, לספר ולפרסם את הביוגרפיות והאוטוביוגרפיות שלהם. בין אלה היו מולה כהן, יעקב דרורי, יצחק שטרנברג וחברי קיבוץ לוחמי הגטאות.
ערך שורה של ספרים, שעניינם ההיסטוריה היהודית בת זמננו, כגון חומרים מן העיזבון של יגאל אלון ושל יצחק שדה. כן ערך פרסומים שענינם עדויות מן השואה ("עדות", "פנקסי עדות").
דרור פרסם כתבות ורשימות בעיתונות הקיבוצית ותיעד את תולדות קיבוצו. הוא ערך את יומן הקיבוץ וכתב את הספרים "בצרור החיים" - אוגדן לזכר הנפטרים חברי לוחמי הגטאות, "דפי עדות – 96 חברים מקיבוץ לוחמי הגטאות מספרים" ו"קיבוץ לוחמי הגטאות-סיפור מקום".
צביקה היה נשוי ל זמרה דרור, עד למותה ב-2016. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים: יובב דרור, שחי בקיבוץ לוחמי הגטאות ונפטר ב-2015, ד"ר ישי דרור, יועץ אסטרטגי, וליאת דרור, כוריאוגרפית, רקדנית ובעלת קבוצת מחול.
כריסטיאן וולף (פילוסוף)
כריסטיאן וולף (בגרמנית: Christian Wolff נודע גם כ-Wolfius; 24 בינואר 1679 – 9 באפריל 1754) היה פילוסוף ומתמטיקאי גרמני. נחשב לבכיר הפילוסופים בגרמניה בתקופה שבין גוטפריד לייבניץ לעמנואל קאנט. וולף, אשר היה נציג מובהק של הנאורות הרציונליסטית בגרמניה, היה מהראשונים שכתבו פילוסופיה בשפה הגרמנית ולא בשפה הלטינית (אם כי פרסם גם בשפה זו).