אדם שנכלל ברשימה מוצא ממנה אם הוא נלכד, נהרג או שהאישומים נגדו מבוטלים; לאחר מכן הוא מוחלף על ידי פושע חדש שנבחר על ידי ה-FBI. לאורך השנים אירעו חמישה מקרים שבהם החליט ה-FBI להסיר שמות מהרשימה כיוון שלדעתו רמת הסיכון שלהם לחברה חדלה להיות גבוהה מספיק. ויקטור מנואל גרנה הוכנס לרשימה ב-1984, והוא הפושע שהיה בה יותר זמן מכל אחד אחר. בילי אוסטין בראיינט שהה בה את משך הזמן הקצר ביותר, לאחר שהוסף אליה למשך שעתיים ב-1969. במקרים נדירים מוסיף ה-FBI את "מספר 11", במקרה שאותו אחד מוגדר כמסוכן ברמה גבוהה ביותר וה-FBI מחליטה כי כל עשרת האחרים חייבים להמשיך להיכלל ברשימה. הראשון שהוסף באופן זה היה האסיר הנמלט ריצ'רד לורנס מארקט. השני שהוסף היה ג'יימס ארל ריי, רוצחו של מרטין לותר קינג. הטרוריסט רמזי יוסף, שהיה ממתכנני הפיגוע במגדלי התאומים ב-1993, הוא האדם ה-13 והאחרון שהוסף לרשימה באופן זה נכון לספטמבר 2010.
הרשימה מפורסמת במקומות ציבוריים כגון סניפי דואר. במקרים אחדים הנמלטים אף הסגירו את עצמם כאשר נודע להם שהם הוספו לרשימה. ה-FBI מנהל רשימות נוספות, בהן הטרוריסטים המבוקשים ביותר, התרעות מפני פשעים העומדים להתרחש, נעדרים, ורשימות נמלטים אחרות.
סטטיסטיקה.
נכון ליולי 2022 נכללו ברשימה במצטבר 527 נמלטים (מתוכם 11 נשים). מתוכם נלכדו או אותרו 491 (93%), וב-163 (31%) מקרים מתוך אלה נעשה הדבר בסיוע הציבור.
הרשימה.
הרשימה הנוכחית היא: (נכון ליולי 2022)
עשרת המבוקשים של ה-FBI
מלון סבוי (לונדון)
מלון סבוי (באנגלית: Savoy Hotel) הוא מלון הממוקם בסטרנד, בסיטי של וסטמינסטר במרכז לונדון. הוא נבנה בידי האמרגן ריצ'רד ד'וילי קארט ומומן ברווחי אופרות גילברט וסאליבן שלו. המלון נפתח ב-6 באוגוסט 1889, והיה הראשון בקבוצת המסעדות והמלונות סבוי, שהייתה בבעלותה של משפחת קארט במשך למעלה ממאה שנה. היה זה גם מלון המותרות הראשון בבריטניה, שהציג תאורת חשמל ברחבי המלון, מעליות, אמבטיות בתוך רוב החדרים המרוהטים בפאר, מים זורמים קרים וחמים וחידושים אחרים. קארט שכר את המנהל סזאר ריץ ואת השף אוגוסט אסקופייה, שביססו נורמות חסרות תקדים של שירות, בידור והסעדה שמשכו משפחות מלוכה ואורחים וסועדים עשירים נוספים. וינסטון צ'רצ'יל לקח תכופות את ממשלתו לאכול ארוחת צהריים במלון.
המלון היה ליוזמה המוצלחת ביותר של קארט. להקות המלון, Savoy Orpheans, ו-Savoy Havana Band, התפרסמו, ובדרנים אחרים (שהתארחו לעיתים קרובות בסבואה) כללו את ג'ורג' גרשווין, פרנק סינטרה, Lena Horne ונואל קאוורד. אורחים נודעים אחרים כללו את אדוארד השביעי, אנריקו קארוזו, צ'ארלי צ'פלין, הארי טרומן, ג'ודי גרלנד, בייב רות', לורנס אוליבייה, מרילין מונרו, ג'ון ויין, המפרי בוגארט, אליזבט טיילור, ברברה סטרייסנד, החיפושיות ורבים נוספים.
המלון מנוהל כיום בידי Fairmont Hotels and Resorts. הוא מכונה "המלון המפורסם ביותר בלונדון."
ונותר אחד מהמלונות היוקרתיים והמפוארים ביותר בלונדון, המכיל 268 חדרים ומשקיף על נופו של נהר התמזה אל מול Savoy Place ורציף התמזה.
המלון סגור מאז דצמבר 2007 בשל שיפוץ מקיף והוא צפוי לפתוח את דלתותיו מחדש באוקטובר 2010. עלות השיפוץ נאמדת ב-220 מיליון פאונד, היות שבעיה מבנית עיכבה את ביצועו.
מלווין דאגלס
מלווין אדוארד הסלברג (באנגלית: Melvyn Edouard Hesselberg; 5 באפריל 1901–4 באוגוסט 1981), שהתפרסם כמלווין דאגלס (Melvin Douglas), היה שחקן קולנוע אמריקאי ממוצא יהודי. זכה בשני פרסי אוסקר בקטגוריית פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידיו כבנג'מין טורנבול ראנד בסרט "להיות שם" וכהומר באנון בסרט "האד". בנוסף זכה בפרס גלובוס הזהב ובפרס אמי.
ביוגרפיה.
נולד במייקון, ג'ורג'יה שבארצות הברית, ללנה פריסיליה, נוצרייה-פרוטסטנטית צאצאית לאנשי המייפלאואר, ולאדוארד ג'ורג' הסלברג, מלחין יהודי-לטבי. דאגלס לא סיים את לימודיו בתיכון.
את דרכו החל בסוף שנות ה-20 על בימות ברודוויי בתפקידים משניים. תפקיד קולנועי ראשון קיבל ממרווין לרוי בקומדיה "הלילה או לעולם לא".
הופיע לאחר מכן בסרט האימה "הבית האפל הישן" שהפך לקאלט היסטורי, ובמערבון הפמיניסטי הראשון שבוסס על הצלפית האמריקאית אנני אוקלי.
הופעות אלו הובילו את דוגלאס לתפקידים בסרטים "אישה קלת דעת ונהדרת", "תאודורה מתפרעת", וכו סרט ה-MGM הראשון שהוקרן על מסך הטלוויזיה "ספנים אמיצים" של ויקטור פלמינג בו גילם טייקון עסקים בשם בארטון צ'יין.
ב-1932 שיחק לצידה של גרטה גרבו בסרט "כפי שתרצה בי", אתה כיכב גם ב-1939 בקומדיה של ארנסט לוביטש "נינוצ'קה", בה ביסס את מעמדו כשחקן כשגילם את הרוזן הצרפתי לאון ד'אלגוט. ב-1941 כיכב לצידה בסרטה האחרון, אישה דו פרצופית.
לאחר ההצלחה הקולנועית עזב דאגלס את תעשיית הסרטים והתגייס לצבא ארצות הברית שנכנס באותה העת למלחמת העולם השנייה. לפני שהספיק לצאת למלחמה, שיחק בקומדיות "יותר מדי בעלים" ו"הרגשה לא בטוחה".
דאגלס חזר מהמלחמה היישר אל הוליווד, ושיחק בקומדיה הסאטירית "מר בלאנדינגס בונה את בית חלומותיו", על החיים הבורגניים שלאחר מלחמת העולם השנייה, ובמלודרמה "סוד של אשה".
לקראת סוף שנות ה-40 התמקד בקריירת תיאטרון וטלוויזיה. ב-1960 זכה בפרס טוני על הופעתו במחזה "השושבין".
דאגלס חזר לתעשיית הסרטים ב-1962, בעיבוד הקולנועי לספרו של הרמן מלוויל, "בילי באד". שנה אחת בלבד לאחר חזרתו, זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו במערבון של מרטין ריט "האד"; בסרט גילם את הומר, אביו הקשיש ובעל העקרונות של הפרחח הצעיר האד באנון (פול ניומן).
ב-1964 היה מועמד לפרס אמי על תפקידו בהפקה "Inherit the Wind" המבוססת על מחזה בעל שם זהה. כן הופיע בתפקיד משני בסרט המלחמה הרומנטי "האמריקניזציה של אמלי". דאגלס זכה בפרס אמי ב-1968 על הופעתו בסדרה "CBS Playhouse".
אחת מהופעותיו הבודדות כשחקן ראשי הייתה בסרט "מעולם לא שרתי לאבי"; (שנכתב במיוחד עבורו על ידי המחזאי הנודע רוברט אנדרסון) ההופעה זיכתה אותו במועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובמועמדות שנייה לגלובוס הזהב.
דאגלס הופיע גם בדרמה הפוליטית "המועמד" וביצירתו של רומן פולנסקי "הדייר".
לאחר שהיה מועמד פעמיים זכה דאגלס בפרס גלובוס הזהב וכן בפרס אוסקר שני בקטגוריית שחקן המשנה, בזכות משחקו בסרט המבוסס על ספרו של יז'י קושינסקי, "להיות שם". בסרט, המותח ביקורת סאטירית וחריפה על החיים והתקשורת האמריקאיים, מגלם דאגלס את איש העסקים בן ראנד.
הופעותיו האחרונות לפני מותו היו בסרטים "החלפה" ו"סיפור רוח".
חיים אישיים.
ב-1925 נישא לאמנית רוזאלינד הייטוואר, ולזוג נולד בן בשם ג'ורג'י ב-1926. אולם הם התגרשו ב-1930. נכדתו היא השחקנית, אילאנה דאגלס.
ב-1931 נישא בפעם השנייה בחייו, הפעם לשחקנית והפוליטיקאית הלן גהאגן. לזוג נולדו בן ובת, פיטר ומארי. הזוג נפרד ונישא מספר פעמים, עד למותה של גהאגן ב-1980 ממחלת הסרטן. שנה לאחר מותה של אשתו נפטר דאגלס בגיל 80 בניו יורק.
ברוס מאזליש
ברוס מאזליש (באנגלית: Bruce Mazlish; 15 בספטמבר 1923 – 27 בנובמבר 2016) היה היסטוריון יהודי אמריקאי, פרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ומומחה בתחום הפסיכוהיסטוריה.
אודות.
נולד ב-15 בספטמבר 1923 בניו יורק למשפחת מהגרים יהודים מרוסיה.
מאזליש קיבל תואר ראשון (1944), שני (1947) ודוקטורט, בנושא היסטוריה אירופאית מודרנית (1955) מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בין השנים 1946 ל-1948 לימד באוניברסיטת מיין. בין השנים 1949 ל-1950 לימד באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1955 הצטרף למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ולימד שם כמעט ברציפות עד לפרישה לגמלאות בשנת 2003. זכה בפרס טוינבי בשנת 1986.
בשנת 1967 נבחר כעמית של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
מנישואיו הראשונים אב לשלושה בנים ובת. בשנת 1988 נישא בשנת לניבה גודווין (Neva Goodwin), כלכלנית.
תהליך זומבי
תהליך זומבי (מאנגלית: Zombie process או Defunct process) במערכות הפעלה מבוססות Unix הוא תהליך שביצועו הושלם, אך עדיין נכלל בטבלת התהליכים של מערכת ההפעלה. הרשומה שנותרה בטבלת התהליכים מאפשרת לתהליך האב שיצר את התהליך שסיים את ריצתו (ועכשיו הוא זומבי) לקרוא את ערך היציאה של הזומבי.
המונח "תהליך זומבי" נגזר מדמות הזומבי במיתולוגיה הקריבית המת-החי. בדומה, התהליך שסיים את ריצתו "מת", אך עדיין לא "נאסף אל המתים". בשל סיומו של התהליך בלאו הכי, לפקודה kill אין שום השלכה כאשר זו מופעלת על הזומבי.
כאשר תהליך מסתיים, כל הזיכרון והמשאבים ששויכו אליו משוחררים חזרה למערכת. יחד עם זאת, הרשומה של התהליך בטבלת התהליכים אינה מוסרת. תהליך האב שיצר את תהליך הבן שהסתיים יכול לקרוא את ערך היציאה של הבן באמצעות קריאת המערכת wait, ורק מרגע שזו נקראה, התהליך הזומבי מוסר מהרשימה. לאחר שהזומבי מוסר מרשימת התהליכים, מזהה התהליך שלו מתפנה לשימוש חוזר בידי תהליך חדש אחר שנוצר. יחד עם זאת, אם ההורה לא קרא ל-wait, הזומבי יישאר ברשימת התהליכים עד סיום ריצתו של תהליך האב. מרגע שתהליך האב הסתיים, עובר תהליך הבן לתהליך init, שעובר באופן מחזורי על רשימת התהליכים הזומבים ומשחרר אותם על ידי קריאה ל-wait.