הדיוויזיה השלישית (באנגלית: 3rd Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום. מטה הדיוויזיה שוכן בפורט סטיוארט, ג'ורג'יה, והיא כפופה לקורפוס המוטס ה-18.
היסטוריה.
מלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה השלישית הוקמה בנובמבר 1917 בצפון קרוליינה, שבעה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-5 שהורכבה מהרגימנטים ה-7 וה-8, ומהבריגדה ה-6 שהורכבה מהרגימנטים ה-30 וה-38. ביולי 1918 לחמה בקרב השני על המארן, ולאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון. במהלך הלחימה, איבדה הדיוויזיה 3,177 הרוגים ו-12,940 פצועים.
מלחמת העולם השנייה.
במלחמת העולם השנייה הורכבה הדיוויזיה מהרגימנטים ה-7, ה-15 וה-30, והיא לחמה בכל זירות המלחמה באירופה. הדיוויזיה השתתפה במבצע לפיד, ולאחר מכן לחמה במערכה בתוניסיה. בקיץ 1943 השתתפה הדיוויזיה בפלישה לסיציליה ובפלישה לאיטליה, ולאחר מכן לחמה בקרב מונטה קאסינו ובקרב אנציו. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בשחרור רומא, ובקיץ 1944 היא השתתפה במבצע דרגון. לאחר מכן היא התקדמה מעמק הרון למעלה, חצתה את הרי הווז', והגיעה אל הריין בשטרסבורג ב-27 בנובמבר. לאחר שחרור קולמר ב-26 בינואר 1945 (כיס קולמר), הגיעה החטיבה אל קו זיגפריד. היא הייתה מעורבת במבצע טון נמוך (15 - 24 במרץ), שבו נכבשו חלקים מחבל הסאר ומפפאלץ. הדיוויזיה פרצה את קו זיגפריד בצווייבריקן וחצתה את הריין ב-26 במרץ.
הדיוויזיה כבשה את נירנברג בקרב קשה, והניצחון נחגג ב-20 באפריל 1945, על ידי מצעד ניצחון גדול דרך השוק העיקרי. לאחר מכן, היא כבשה את אאוגסבורג ב-27 באפריל, ואת מינכן ב-30 באפריל. יחידות של הדיוויזיה הגיעו לראשונה לברכטסגאדן וניקו את הברגהוף של היטלר. בעת הכניעה הגרמנית שהתה הדיוויזיה בזלצבורג. במהלך המלחמה איבדה הדיוויזיה 4,922 הרוגים ו-18,766 חיילים פצועים, 636 חיילים נוספים שנפצעו מתו כעבור זמן מהפציעות.
לאחר המלחמה.
הדיוויזיה לחמה במלחמת קוריאה, שבה היא איבדה 2,160 הרוגים ו-7,939 פצועים. בשנת 1958 הוצבה הדיוויזיה בגרמניה, שם פעלה בתחילה כחלק מהקורפוס ה-5, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-7. בשנת 1998 ההשתתפה הדיוויזיה במלחמת המפרץ, ובשנת 1998 היא הוצבה בכווית, כדי להגיב על תוקפנות אפשרית של עיראק, שגירשה את פקחי הנשק של האו"ם. בשנת 2000 נשלחה הדיוויזיה לבוסניה, ובשנת 2003 היא לחמה במלחמת עיראק. בשנים לאחר מכן נשלחו יחידות מהדיוויזיה לסבבי שירות בעיראק ובאפגניסטן, בעוד מפקדת הדיוויזיה נשארה בבסיסה בפורט סטיוארט, ג'ורג'יה.
תשמור על העולם
לואיס בררטון
לואיס הייד בררטון (באנגלית: Lewis H. Brereton; 21 ביוני 1890 - 1 באוגוסט 1967) היה לוטננט גנרל אמריקני, אשר פיקד על כוחות בחיל האוויר האמריקני ועל הארמייה המוטסת הראשונה.
ביוגרפיה.
בררטון נולד ב-21 ביוני 1890 בפיטסבורג, פנסילבניה, לוויליאם דני בברטון ולהלן (הייד) בררטון. לאחר שסיים את בית הספר בסנט ג'ון קולג', אנאפוליס, מרילנד, הוא פנה לאקדמיית הצי האמריקני, שם הוא החל את לימודיו בשנת 1907. לאחר שסיים את לימודיו, הוא עבר בשנת 1911 לאקדמיה של צבא ארצות הברית, שם הוא הועבר לתותחני משמר החופים. ב-27 בפברואר 1912 נשא לאישה את הלן קליסון ויליס.
בספטמבר 1912 הצטרף בררטון לחטיבת האווירונאוטיקה של חיל הקשר של צבא ארצות הברית, ובתחילת 1913 קיבל את אחד מרישיונות הטייס הראשונים של Aero Club באמריקה. כתוצאה מכך, הוא רכש גם את הרישיונות המתאימים לטייסים צבאיים בבית הספר המעופף בסן דייגו, קליפורניה.
באמצע 1916 הוא הועבר לרגימנט ארטילריית השדה ה-17 בפיליפינים, ובתחילת 1917 הצטרף לטייסת האוויר ה-2. באוקטובר אותה שנה הוא נשלח לחזית האירופית, שם נלחם עם הטייסת ה-12, שהייתה לאחת מהיחידות האמריקניות הראשונות בחזית. בררטון השתתף בקרבות על טול ולינוויל, והשתתף בהתקפה על וו ביולי 1918. לאחר שהשתתף בפעילות במהלך קרב סן מייל, עליה עוטר בצלב השירות המצוין, הוא מונה באוקטובר 1918 על ידי בילי מיטשל לקצין המבצעים שלו.
לאחר המלחמה הוא שירת בוושינגטון, והתמנה לתפקיד קצין המבצעים הראשי של קבוצת ההדרכה והתפעול (בראשות מיטשל) על ידי צ'ארלס מנואהר, מפקד שירות האוויר של הצבא. החל מדצמבר 1919 הוא החזיק בתפקיד של נספח תעופה בשגרירות האמריקנית בפריז, ובשנת 1920 הוא קיבל דרגת קבע של מייג'ור.
ב-1 בספטמבר 1922 מונה בררטון למפקד להק ההדרכה בקלי פילד, טקסס, שם מאוחר יותר הוא הוביל את השיעורים הטקטיים והיה נשיא ועדת הטיסה, וב-5 בפברואר 1923 הוא מונה למפקד להק התקיפה ה-3. לאחר שירות בלנגלי כמדריך בבית הספר לשירות אוויר טקטי ומפקד להק המפציצים ה-2, הוא סיים בשנת 1927 את בית הספר לקצינים בכירים בפורט לוונוורת', קנזס, שבו שירת מאוחר יותר עד לשנת 1959 כמדריך. הקשר הקרוב שלו עם בילי מיטשל הוכח כמכשול לקריירה שלו בשלב זה; מ-1928 עד 1931 הוא שירת כמפקד טייסת סיור באוקלהומה. לאחר מכן הוא שימש כמפקד הלהק ה-6 באזור תעלת פנמה עד 1935, ובמשך ארבע השנים הבאות שירת בבית הספר לפיקוד ולמטה בפורט לוונוורת'.
לאחר פיקוד על שדה בארקסדייל בלואיזיאנה במשך שנה בשנת 1939, הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל, ומונה למפקד כנף ההפצצה ה-17 בסוואנה, ג'ורג'יה. ביולי 1941, לאחר קידומו למייג'ור גנרל, הוא פיקד על חיל האוויר השלישי של ארצות הברית. זמן קצר לפני ההתקפה על פרל הארבור, מונה בררטון באוקטובר 1941 למפקד חיל האוויר המזרח הרחוק בפיליפינים, ופיקד עליו במהלך המערכה בפיליפינים (1941–1942). לאחר פינויו מהפיליפינים, הוא מונה לסגן המפקד העליון (תחת ריצ'רד פירס) של הפיקוד המאוחד ABACOM של כוחות בעלות הברית בדרום-מזרח אסיה ובדרום האוקיינוס השקט, אשר הוקם בתחילת 1942 בפיקודו של הגנרל הבריטי ארצ'יבלד וייוול בג'אווה.
ב-5 במרץ 1942 מונה בררטון למפקד חיל האוויר העשירי, אותו הוא הקים בהודו. ביוני 1942 הועבר בררטון למצרים, שם הוא מונה למפקד חיל האוויר המזרח התיכון (USAMEAF, מאוחר יותר חיל האוויר התשיעי). בתפקידו זה הוא סייע לבריטים בבריטים בהגנה על תעלת סואץ, במהלך המערכה בצפון אפריקה, במהלך הפלישה לסיציליה ובמהלך הפלישה לאיטליה. באוקטובר 1943 הועבר חיל האוויר התשיעי של בררטון לאנגליה כדי להשתתף ככוח אוויר "טקטי" לקראת מבצע אוברלורד. באוגוסט 1944 העניק לו הגנרל אייזנהאואר את הפיקוד על הארמייה המוטסת הראשונה של בעלות הברית, שמבצעה הראשון היה מבצע מרקט גארדן. בתחילת 1945 השתתפה הארמייה של בררטון גם במבצע נבחרת. בררטון נשאר באירופה עד סוף המלחמה.
לאחר חזרתו לארצות הברית, נקרא בררטון למפקדת חיל האוויר בוושינגטון, ובינואר 1946 הוא מונה למפקד חיל האוויר הראשון בטמפה, פלורידה. בהמשך הוא מונה לחבר בוועדה לאנרגיה אטומית בוושינגטון, שם הוביל את אנשי הקשר לצבא.
לואיס בררטון נפטר ב-1 באוגוסט 1967, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
תיאודור אוברלנדר
תיאודור אוברלנדר (בגרמנית: Theodor Oberländer; 1 במאי 1905 – 4 במאי 1998) היה פוליטיקאי גרמני עם עבר נאצי שכיהן כשר לענייני פליטים בגרמניה המערבית בשנים 1953–1960 והיה חבר הבונדסטאג בין השנים 1953–1960 ושוב בין השנים 1963–1965.
ביוגרפיה.
אוברלנדר נולד במיינינגן לאב שהיה פקיד בשירות הציבורי של האימפריה הגרמנית וסוכן ביטוח. הוא למד חקלאות באוניברסיטת המבורג ובאוניברסיטת הומבולדט של ברלין בשנים 1923–1927 וסיים תואר מוסמך. בשנת 1928 הוא עבד בהדרכה חקלאית בברית המועצות במשך חצי שנה ולאחר מכן שב לאוניברסיטת ברלין וקביל ב-1929 דוקטורט על עבודה בנושא: "הבסיס החקלאי של ליטא". בשנת 1930 קיבל דוקטורט לכלכלה מאוניברסיטת קניגסברג, על עבודה בנושא "מדיניות חקלאית למניעת נטישת הכפר בגרמניה". בשנים 1930–1931 הוא שהה במדינות שונות, בהן ברית המועצות, סין, קנדה וארצות הברית, כעובד של חברת פורד. בשנת 1931 הוא מונה למשרת הוראה במכון לכלכלה מזרח גרמנית בקניגסברג ובשנת 1933 הוא נהיה למנהל המכון. משנת 1934 הוא היה גם פרופסור חבר בדנציג ומשנת 1937 באוניברסיטת קניגסברג. בשנת 1938 הוא מונה לפרופסור לחקלאות באוניברסיטת גרייפסוואלד. הוא כתב מספר ספרים על הצורך במעורבות גרמנית בחקלאות הפולנית והסובייטית שלטענתו לא היו כלכליות.
בשנת 1933 הצטרף אוברלנדר למפלגה הנאצית ולאס אה. בשנת 1935 הוא נהיה לעוזר של אריך קוך ועסק באיסוף מידע על לא ארים בפרוסיה המזרחית ובתוכניות לאריזציה של האזור. היו שטענו שהוא השתתף בפוטש במרתף הבירה בשנת 1923, בגיל 18. בשנת 1937 הוא הציע תוכנית לעידוד מתח בין יהודים, פולנים ורוסים בפולין על מנת להביא למאבקים פנימיים בפולין ולהכין את השטח להשתלטות גרמנית. אולם החל משנת 1938, בין השאר בגלל חילוקי דעות עם קוך, סר חינו במפלגה הנאצית, הוא הודח מתפקידיו ונתבקש לא לעסוק בפוליטיקה.
לאחר פתיחת מבצע ברברוסה פעל אוברלנדר כיועץ ליחידה שניהלה את לבוב והייתה אחראית לפוגרומים בלבוב. שאלת חלקו בפוגרומים אלו ליוותה את פעילותו הפוליטית.