הוא נולד בשטייר אוסטריה. לאחר שסיים את חטיבת הביניים החל ללמוד גאודזיה ומכניקה במוסד ההוראה הפדרלי האוסטרי. בנובמבר 1922 הצטרף לתנועה הנאצית באוסטריה והפך למנהיג התנועה בשנת 1925. באפריל 1928 הצטרף לשורות המפלגה הנאצית, ובאוקטובר 1930 עמד בראש מטה המפלגה בעירו. על חברותו במפלגה הנאצית האוסטרית, שהוצאה מחוץ לחוק, הוא ישב בכלא במשך מספר חודשים.
מחודש מאי 1935 עמד אייגרובר בראש הגאו של אוסטריה העילית, ובשנת 1936 היה למנהל הגאו. לאחר האנשלוס, סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, הוא מונה לתפקיד "לנדסהאופטמן" (בגרמנית: מושל) ב-14 במרץ 1938. מיום 10 באפריל 1938 הוא שימש כיועץ לממשלה. זמן קצר לפני מכן, עוד במרץ 1938, הצטרף אייגרובר לשורות האס אה והגיע לדרגת בריגדפיהרר.
ב-22 במאי 1938 הוא הועבר לאס אס בתפקיד "שטאנדרטנפיהרר", עלה לדרגת בריגדפיהרר בינואר 1939 ולדרגת גרופנפיהרר בשנת 1940. ב-1 באפריל 1940 מונה לתפקיד מושל-רייך ("רייכשטאטהאלטר"), מינוי שהוביל לקידומו בנובמבר 1942 לתפקיד "מפקח ההגנה של הרייך". ביוני 1943 קודם פעם נוספת והגיע לדרגת אובר-גרופנפיהרר.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
מיד לאחר כניעתה של גרמניה ללא תנאים במאי 1945, אייגרובר נעצר בזאלצקמרגוט על ידי צבא ארצות הברית, והועמד למשפט במסגרת משפטי דכאו. במשפט מאוטהאוזן-גוזן נידון אייגרובר למוות בפני בית דין צבאי על אחריותו לפשעים נגד האנושות שהתחוללו במחנה מאוטהאוזן. הוא הוצא להורג בכלא לנדסברג בתלייה ב-28 במאי 1947.
בלז מטווידי
בלז מטווידי (בצרפתית: Blaise Matuidi; נולד ב-9 באפריל 1987 בטולוז), הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר ההגנתי באינטר מיאמי ובנבחרת צרפת.
קריירה.
קריירת מועדונים.
מטווידי נולד בעיר טולוז להורים ממוצא אנגולי. הוריו עברו לגור בפונטנייה-סיר-בואה שליד פריז, שם החל בגיל 6 לשחק בקבוצה העירונית. את שנות נערותו עשה במספר קבוצות עירוניות באיל-דה-פראנס, ואת שנתו האחרונה בקבוצות הנערים עשה בקבוצת טרואה בה גם התחיל לשחק בבוגרים בגיל 17. בשלוש שנותיו בטרואה שיחקה הקבוצה בליגה השנייה ובליגה הראשונה בצרפת. בסוף עונת 2007 ירדה טרואה לליגה השנייה, ומטווידי עבר לקבוצת סנט אטיין תמורת חצי מיליון אירו. הוא הציג בקבוצה יכולת משחק גבוהה, דבר שהביא את מאמן נבחרת צרפת לזמנו אליה בשנת 2010.
ב-25 ביולי 2011 חתם לשלוש שנים במועדון פריז סן-ז'רמן, לאחר שסנט אטיין מכרה אותו בעסקה משולבת תמורת 10 מיליון אירו, כשבמקביל השחקן ז'רמי קלמאן עושה את הכיוון ההפוך. בפריז סן-ז'רמן המשיך לשפר את יכולותיו והיה לאחד השחקנים המרכזיים שהובילו לזכייתה של הקבוצה באליפות בעונת 2012/13. בתום אותה עונה נבחר לשחקן העונה של הליגה. יכולותיו הגבוהות המשיכו גם בעונת 2013/14, בה זכתה פריס סן-ז'רמן באליפות שנייה ברציפות, תוך שבירת שיא הנקודות ושיא הניצחונות בעונה אחת.
ב-18 באוגוסט 2017 חתם מטווידי בקבוצת יובנטוס מהליגה האיטלקית על חוזה לשלוש שנים תמורת סכום המוערך ב-20 מיליון אירו.
ב-11 באפריל 2018, במשחק השני של רבע הגמר, במסגרת עונת 2017/2018 בליגת האלופות, כבש את שערו הראשון בליגת האלופות בניצחון קבוצתו 3-1 על ריאל מדריד באצטדיון סנטיאגו ברנבאו.
קריירת נבחרות.
מטווידי החל לשחק ב-2006 בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21. בשורותיה הופיע 19 פעמים, עד לשנת 2009.
ב-2010 הצטרף למשחקי הנבחרת הבוגרת של צרפת, וסייע לה לעלות ליורו 2012. בטורניר עצמו, תחת המאמן לורן בלאן, לא שותף כלל, והיה לאחד משני השחקנים הצרפתיים היחידים (יחד עם מתייה ולבואנה) שלא שותפו כלל.
משנת 2012, בנבחרתו של המאמן דידייה דשאן ובמקביל לשיפור ביכולותיו המקצועיות, הפך לבורג מרכזי בנבחרת צרפת וסייע לה לעלות למונדיאל 2014, ואף היה בסגל הקבוצה לטורניר.
במדי הנבחרת כבש מטווידי 9 שערים ב-77 הופעות.
יהודה שושני
יהודה שושני (נולד בשנת 1959) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד חטיבה וכמפקד מתקן אדם.
שושני נשוי ואב לשתיים ולו תואר ראשון במדעי המחשב ואלקטרוניקה ותואר שני במדע המדינה.
שירות צבאי.
שושני גדל בנהריה ולמד בכדורי. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1977 שובץ שושני בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 12 (ברק), ונפצע במהלך מבצע מוביל, פשיטה על יעדי מחבלים בדרום לבנון. לאחר מכן לחם במלחמת לבנון הראשונה ונפצע בשנית. בהמשך שימש במספר תפקידי פיקוד ובהם פיקוד על חטיבה, תפקיד שבמהלכו נפצע בשלישית, ועל מתקן אדם. לאחר מכן שימש כנספח צה"ל בתאילנד.
לאחר שחרורו מצה"ל עבד בחברת טבע כמנהל אזור אסיה והפסיפיק. בנובמבר 2010 מונה למנכ"ל חברת "סיטיפס" וכיהן בתפקידו זה עד יוני 2013.
מלך תאילנד העניק את אות 'הפיל הלבן' לאל"ם (במיל') יהודה שושני, מנהל תחום אסיה ופסיפיק בחברת טבע. את האות המלכותי מסוג "White Elephant" ממלך תאילנד, פומיפון אדוניאדט, קיבל שושני על תרומתו לחיזוק הקשרים בין תאילנד לישראל. עיטור ה "White Elephant" הוא העיטור הגבוה ביותר הניתן לזרים בממלכה התאילנדית ושושני הוא הישראלי הראשון לו הוענק האות.
העיטור ניתן לשושני כאות על מצוינות והישגים יוצאי דופן בתקופת כהונתו כנספח הצבאי בתאילנד בשנים 2000–2003. בנאומו של המלך בטקס הענקת העיטור התייחס אדול יאדג' לכך שהעיטור ניתן כהכרה לאל"ם שושני על מאמציו הרבים לחיזוק הקשרים בין הצבא התאילנדי לצבא הישראלי ובין העם התיאלנדי לעם בישראל.
כיום שושני משמש כיו"ר חברת "Floris".
כיבושי אלכסנדר הגדול באסיה התיכונה
פלישתו של אלכסנדר הגדול לאסיה התיכונה החלה מיד לאחר סיום כיבוש מרכזי השלטון של האימפריה הפרסית על ידי צבאו בקיץ שנת 330 לפנה"ס, והסתיימה בסוף האביב או בתחילת הקיץ של 327 לפנה"ס. במהלך המערכה באסיה התיכונה ניסה אלכסנדר להשיג מספר מטרות: המטרה הראשונית הייתה תפיסת הסטראפ של באקטריה, בסוס, שהכריז על עצמו כשליט האימפריה הפרסית (לאחר רצח דריווש השלישי) ונטל לעצמו את השם המלכותי ארתחששתא החמישי. מטרות נוספות היו השאיפה לזכות בתהילה אישית ולהנציח את שמו באמצעות כיבוש שטחים חדשים וסיפוחם לאימפריה שלו, וכן הרצון להשלים את כיבוש השטחים שהשתייכו לאימפריה הפרסית.
במהלך המערכה הצבאית הממושכת נתקל אלכסנדר באתגר גדול, שעמד גם בפני כובשים זרים אחרים של האזור, שבאו בעקבותיו: התנגדות עיקשת לכיבוש מצד האוכלוסייה המקומית שוחרת העצמאות. בנוסף לכך, התקשה הצבא היווני-מוקדוני להתמודד נגד טקטיקות הלוחמה שבהן השתמשו העמים והשבטים המקומיים, שהיו זרות לו, וכללו שימוש בטקטיקות גרילה (התקפות פגע וברח קטלניות והטמנת מארבים) על ידי כוחות פרשים (בעיקר קשתים רכובים) שנהנו מיתרון הניידות. כדי להתמודד עם האתגר נאלץ אלכסנדר לבצע שינויים משמעותיים בהרכב צבאו, ולגייס פרסים ובני שבטים מקומיים, כדי לחזק את האלמנטים הניידים בצבאו.
הצלחת המערכה של אלכסנדר באסיה התיכונה נבעה גם מיכולתו לגייס את תמיכתם של חלק מהשבטים המקומיים, בין השאר באמצעות קשרי נישואין. במסגרת זו התחתן גם אלכסנדר עצמו עם בתו של אחד מראשי השבטים המקומיים. על אף שהצליח להכניע את ההתנגדות לשלטונו, כיבוש המחוזות הצפון-מזרחיים של האימפריה הפרסית על ידי צבאו לא היה שלם, ולכן נאלץ אלכסנדר להשאיר שם חיל מצב גדול, שכלל 13,500 חיילים – הכוח הגדול ביותר שהוא השאיר באזור כלשהו – כדי להבטיח את המשך שליטתו לאחר עזיבת כוחו העיקרי.
רקע.
רקע היסטורי.
החלק המזרחי של האימפריה הפרסית כלל חלק משטחה של אסיה התיכונה. הפרובינציה החשובה ביותר בחלק הצפון-מזרחי של האימפריה הייתה באקטריה. בסוס, הסטראפ של באקטריה, רצח את דריווש השלישי, שליט האימפריה הפרסית, ביולי 330 לפנה"ס, לאחר תבוסתו של האחרון בקרב גאוגמלה, ותפס את השלטון על החלקים הצפון-מזרחיים של האימפריה הפרסית. אלכסנדר השתמש בטענות לכתר מצדו של בסוס ולהכתרתו לארתחששתא החמישי כעילה נוחה לפלישה לאזור.
לאחר התפרקות הממשל הפרסי המרכזי כתוצאה מכיבוש האימפריה הפרסית בידי אלכסנדר הגדול נעלמה הסמכות הממלכתית גם בחלקים המזרחיים של האימפריה, שטרם נכבשו על ידי אלכסנדר הגדול. כתוצאה מכך, נאלץ אלכסנדר להתמודד עם שליטים מקומיים רבים, שבטים נוודים ושברי האימפריה הפרסית שניסו לנצל את התפרקות האימפריה הפרסית לטובתם. כל זה גרם לכך שלא היה די בניצחון בקרב גדול אחד או במספר קרבות גדולים להכרעת האויב והמאבק קיבל מאפיינים של לוחמת גרילה.
רקע גאוגרפי.
החלקים המזרחיים של האימפריה הפרסית נכבשו עוד בתקופת שלטונו של כורש הגדול, שאף נהרג בקרב מול המסגטים על גדות יאקסארטס (סיר דריה המודרני). הם כללו חלקים מפקיסטן, אפגניסטן, טג'יקיסטן, אוזבקיסטן וקזחסטן המודרניות. באזורים אלה היו הערים מעטות יחסית וחלק ניכר מהאוכלוסייה ניהל אורח חיים נוודי או חצי נוודי.
מחוזות באקטריה וסוגדיאנה תחומים ממזרח ומדרום בהרים גבוהים וקשים למעבר, הרי פמיר והינדו-כוש. מצפון להם שוכנים רכס גיסאר והערבה האירואסייתית המשתרעת מגבול סין עד אירופה המרכזית. ממערב נמצא אזור צחיח ומדברי המורכב משני מדבריות גדולים – קאראקום וקיזיל קום – ששימשו בסיס פעולה נוח ללוחמי הגרילה שהטרידו את צבאו של אלכסנדר, משום שתנאי הקרקע והאקלים הקשים לא אפשרו לצבא גדול לפעול באזורים אלו.