בהמשך ניסה הנסן להדביק לפחות פציינטית אחת שלו ללא הסכמתה בחיידק שגילה, ולמרות שלא נגרם לה שום נזק, המקרה הסתיים בבית המשפט והנסן איבד את משרתו בבית החולים.
הנסן נשאר קצין רפואה לצרעת בנורווגיה ובזכות מאמציו הועברו חוקי הצרעת בנורווגיה בשנים 1877 ו-1885 דבר שגרם לירידה קבועה במספר החולים בצרעת בנורווגיה מ-1,800 מקרים ידועים בשנת 1875 ל-575 מקרים ב-1901. עבודתו הייחודית הוכרה בקונגרס הצרעת הבינלאומי שנערך בברגן בשנת 1909.
מותו.
הנסן סבל ממחלת העגבת משנות ה-60 של המאה ה-19 ולבסוף נפטר ממחלת לב ב-1912.
הנצחה.
מוזיאון הרפואה בברגן נקרא על שמו של הנסן ולעיתים הוא מכונה "מוזיאון הצרעת" (Leprosy museum). אוניברסיטת ברגן גם כן קראה על שמו מכון מחקר - בניין ארמור הנסן, הממוקם בבית החולים האוניברסיטאי הוקלנד (Haukeland) בברגן. ארכיוני הצרעת בברגן מועמדים על ידי ארגון אונסק"ו לרשימות בפרויקט זיכרון עולם.
בשלהי המאה ה-19 הוקם בירושלים "בית החולים למצורעים עזרת ישו" כדי לטיפול בחולי מחלת הנסן, שמו שונה אחר כך לבית החולים הנסן.
19 (אלבום)
19 הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית אדל. האלבום יצא לאור ב-28 בינואר 2008, על ידי חברות התקליטים XL. שבוע לאחר שהסינגל המוביל של האלבום, "Chasing Pavements", יצא. מהרגע שיצא דורג במקום הראשון בטבלת אלבומי הממלכה המאוחדת. האלבום זכה להצלחה עולמית כאשר מכר למעלה מ-3,000,000 עותקים בארצות הברית הברית, למעלה מ-2,300,000 בבריטניה וכ-8,000,000 עותקים ברחבי העולם ובכך הפך לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בהיסטוריה.
רקע.
אדל קראה לאלבום בהתאם לגילה אז, 19. שמו של אלבומה השני 21, עומד על אותו הבסיס וכן האלבום השלישי "25". תחילה הוציאה אדל את הסינגל הראשון בכל הקריירה שלה הנקרא "Hometown Glory", אשר זכה להצלחה בינונית כאשר הצליח בשיאו להיכנס למקום ה-19 במצעד הבריטי. לאחר מכן הוציאה הזמרת את סינגל הפריצה שלה הנקרא "Chasing Pavements", אשר זכה להצלחה עולמית, מכר כמויות עותקים רבות והצליח להיכנס למקום ה-2 במצעד הבריטי ובכך הפך לסינגל המצליח ביותר מן האלבום. לאחר מכן יצא הסינגל השלישי הנקרא "Cold Shoulder", אשר זכה להצלחה נאה ברחבי העולם. ולבסוף יצא הסינגל הרביעי והאחרון מן האלבום הנקרא "Make You Feel My Love", וסינגל זה היה חידוש לשירו של הזמר בוב דילן, ועורר עניין רב בקרב האנשים ובכך הצליח בשנית והפך במהרה לסינגל נמכר מאוד.
מיקומי שיא.
במצעדים האלבום זכה להצלחה רבה, כאשר הצליח להיכנס למצעדים רבים ובנוסף להגיע למקום ה-1 במצעד האלבומים הבריטי.
קלאו שחור מקור
ערך (יהדות)
משבר הרופאים (2011)
משבר המתמחים (2011)
נעמי שמואל
נעמי שמואל (נולדה ב-30 ביוני 1962) היא סופרת, אנתרופולוגית ומנחת הורים ישראלית. ספריה עוסקים בעיקר בסוגיות של זהות ושייכות, ורב-תרבותיות דרך המפגש עם יוצאי אתיופיה בארץ.
ביוגרפיה.
נולדה באנגליה לסופרת והמשוררת קרן גרשון, ניצולת שואה מגרמניה, ולאב אנגלי, מורה לאמנות. בשנת 1968 עלתה המשפחה לישראל והתגוררה בירושלים. בשנת 1973 שבה המשפחה לאנגליה. נעמי סיימה תואר ראשון באנתרופולוגיה באוניברסיטת לונדון, ובשנת 1983 שבה לבדה לישראל.
עם שובה לישראל עבדה במסגרת הסוכנות היהודית במרכזי קליטה בדרום הארץ, וכן בפרויקטים שונים עם עולים מאתיופיה. בשנת 1986 נישאה לאברן עמנואל שמואל, עולה חדש מאתיופיה, שעלה לישראל לבדו במסע הקשה דרך סודאן ברגל עוד לפני מבצע משה. לפני שנישאו נעמי נסעה לבקר באתיופיה. כיום הם גרים במעלה אדומים.
בין השנים 2002–2005 למדה במכון אדלר והוסמכה בתחום הנחיית הורים. בשנת 2010 היא סיימה בהצטיינות לימודי תואר שני בפולקלור יהודי באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקרה עסק במסורות החינוך של יהודי אתיופיה. היא בעלת תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית, עבודת הדוקטורט שלה עסקה במשפחה ומסורת במעבר בין תרבותי, מאתיופיה לישראל.
כסופרת נעמי ביקרה במאות בתי ספר ברחבי הארץ במסגרת פרויקט "סופר אורח" של משרד החינוך ופרויקט "סל תרבות" של החברה למתנ"סים. נעמי מרצה ומדריכה בתחום הורות במעבר בין תרבותי, לימדה במכללת דוד ילין, ומלמדת במכללת לוינסקי לחינוך. בין השנים 1987–2016 עבדה במנהל הסטודנטים, משרד העלייה והקליטה. היא שותפה פעילה במסגרת "נבט", חממה למחקר והכשרה 'מודעי הקשר' בתחום ילדים בסיכון, בבית הספר לעבודה סוציאלית ורווחה חברתית, באוניברסיטה העברית. נעמי מעבירה הרצאות, סדנאות, ימי עיון, והשתלמויות לאנשי מקצוע בתחום של "כשירות תרבותית"; כישורים ומיומנויות לעבודה יעילה בסביבה מרובת תרבויות.
כתיבתה.
הספרים הראשונים של נעמי נכתבו עבור ילדיה בעקבות תגובת הסביבה לצבע עורם. כשגילתה שאלה הספרים הראשונים בעברית בהם גיבורים חומי-עור, המשיכה לכתוב ספרים רבים המשקפים את חוויות העולים, את חיי הקהילה באתיופיה, ואת מהות המפגש הבין תרבותי.
בעיר חולון הוקם גן "אבא חום" במסגרת פרויקט גני סיפור, בהתבסס על ספרה "אבא חום". ההצגה "ילדת הקשת בענן" הופקה בעקבות ספרה בשם זה על ידי תיאטרון הקיבוץ ותיאטרון גושן.
ב-2008 יצא ספרה "רסיסים" (הוצאת יד ושם) המספר את קורות אמה, הסופרת והמשוררת קרן גרשון, שהגיעה לאנגליה ב-1938 בקינדר-טרנספורט. ספר זה תורגם לאנגלית.
נעמי כתבה שני ספרים למבוגרים, האחד באנגלית The Moon Is Bread (הוצאת גפן) המגולל את סיפור בעלה עמנואל, ילדותו באתיופיה ועלייתו לארץ דרך סודאן, ו-2015 כתבה את הספר "בטן מלאה דמעות", המבוסס על מקרה אמיתי של רצח במשפחה. ספר זה זכה בפרס אקו"ם לשנת תשע"ג.
פרס קלצ'קין
פרס על-שם הדסה ורפאל קלצ'קין הוא פרס שנתי המוענק לשחקנים ולאמנים מצטיינים, על שם השחקן רפאל קלצ'קין ואשתו הדסה.
שלוש שנים אחר מותו של קלצ'קין יסדה אשתו הדסה קלצ'קין קרן צמיתה, שמפירותיה מוענקים מדי שנה שני פרסים - פרס לשחקן המצטיין ופרס לאמן יוצר בתחום האמנות הפלסטית.
סכום הפרס השנתי היה 18,000 ש"ח והוא חולק באמצעות קרן התרבות אמריקה-ישראל.
פרס הדסה ורפאל קלצ'קין
מנזר סוצ'ביצה
המנזר סוצ'ביצה (ברומנית: Mănăstirea Suceviţa) הוא מנזר נוצרי אורתודוקסי רומני השוכן בחבל בוקובינה, בצפון מולדובה ברומניה, 18 ק"מ דרום-מזרחית מן העיר רדאוץ.
המנזר ידוע משנת 1581 מימי מלוכתו של השליט פטרו הפיסח (Petru Şchiopul) של נסיכות מולדובה. הוא הוקם על ידי משפחת הבויארים מובילשט, שמתוכה קמו בעלי תפקידים בכירים בחצר המלכותית, אנשי ספרות ודת ואף כמה משליטי מולדובה.
היסטוריה.
בסביבה התקיים בעבר הרחוק יותר הרמיטאז' צנוע מעץ, שיוחס לנזיר פחומיה.. המקום מסומן על ידי צלב על גבעה ממול למנזר הנוכחי.
בהמשך הקימה משפחת מובילה במקומו מנזר מלבנים . בימי שלטונו של פטרו הפיסח, שלושת האחים מובילה - ירמיה וסימיון (לימים שניהם שליטים - של מולדובה, ובהתאמה של ולאכיה ומולדובה) וגאורגה, שהיה בהתחלה נזיר במנזר פרובוטה, משנת 1579 בישוף של רדאוץ והחל משנת 1588 מיטרופוליט של מולדובה, נכדים (דרך אמם) של השליט פטרו רארש, התמנו ליועצי חצר המלכות. כך הם זכו למשאבים מספיקים כדי לבנות את מתחם המנזר הנוכחי בין השנים 1582–1594.
אחרי שהוכתר לשליט מולדובה, הוסיף ירמיה מובילה את שני הפורטיקואים החיצוניים בצפון ובדרום, ולאחר מכן הקים את החומות והמגדלים המעניקים למנזר את המראה של מצודה ימי ביניימית. ניתוספו אחר כך גם מגורים מלכותיים, שנחרבו עם השנים וכן כוכים עבור הנזירים.
בדומה למנזר הקטן המקורי הוקדש המנזר לחג ההשתנות של ישו הנחגג ב- 6 באוגוסט . כנסיית המנזר הוקדשה לעליית מרים הנחגגת ב-15 באוגוסט.
הסגנון האדריכלי.
המנזר אופייני לאדריכלות המולדבית מימי הביניים - שילוב של יסודות אמנותיים ביזנטיים וגותיים ושל יסודות אדריכליים שיכולים לפגוש אותם בכנסיות הישנות מעץ ממולדובה.
הבניין גדול ממדים שומר עת תוכנית תלת-אפסידית ועל סגנון הנהוג מימי שטפן הגדול עם נרתקס (פרידבור) סגור. יוצאי דופן הם שני נרתקסים קטנים פתוחים עם עמודים מחוברים בקשתות ב"אקולדה", שנוספו בצדדים הדרומי והצפוני. אלו הדים להשפעה אדריכלית "ולאכית". נשמרות נישות של האפסידות, מסגרות גותיות מאבן, וגומחות רק בצריח, כולל בבסיס בצורת כוכב.
החצר הפנימית היא מלבן שגודלו 100x104 מטר עם חומות גבוהות (6 מטר), ועבות (3 מטר), מצוידות בקונטרפורטים, סוללות, טיילת משמרות, ארבעה צריחים פינתיים ואחד עם קפלה (פאראקליס) מעל מסדרון הכניסה עם הסמל של נסיכות מולדבה. בבניין ישנם עוד חדרים של מגורים העתיקים של בית המלוכה ומרתפים.
בתוך אחת מחומות המתחם קיים מוזיאון עם דברי אומנות וחפצים בעלי ערך היסטורי - פיסול בעץ ובאבן, רקמות, חפצי כסף וכתבי יד.
הציורים.
בפנים ומבחוץ הקירות מצוירים בציורים המציגים סיפורים מן התנ"ך ומן הברית החדשה.
הם בוצעו על ידי שני אמנים מולדבים - יון וסופרוניה זוגראבול, בין ספטמבר 1595 - יולי 1596 ונשמרו בצורתם המקורית עם צבעם הדומיננטי ירוק כהה אפילו על הקיר הצפוני החשוף לגשמים.
ציורי הפנים.
הציורים במנזר סוצ'ביצה כוללים סדרות שלמות על חיי הקדושים יוחנן החדש (ב"אקסונרטקס"), ניקואלוס הקדוש ממירה וגאורגיוס הקדוש (ב"פרונאוס")
בחדר המתים נמצאים קברות האחים ירמיה וסימיון מובילה, עשויים שיש שהובא מרוסקיצה. במנזר נמצאים גם מכסות המצבות של שני השליטים שבהם ירמיה מובילה מוצג כמו בחייו בעמידה, ואחיו מוצג בשכיבה.