מגדל פעמונים יכול להכיל גם קריון (Carillon), כלי נגינה המורכב מפעמונים גדולים, שצלילם מופק על ידי כבלים, שרשראות או מיתרים המחוברים לקלידים. ניתן למצוא אותם בהרבה כנסיות באירופה ואף במספר קמפוסים ואוניברסיטאות. התקנים מודרניים שאינם מסווגים כקרילון, במקום להשתמש בפעמונים כבדים משתמשים במוטות רוטטים שקולם מוגבר אלקטרונית ומושמעים ברמקולים. לעיתים, מסומפלים קולות פעמונים ומשמשים במערכת אלקטרונית המדמה קרילון.
תפוצה.
בקתדרלות הגותיות מגדלי פעמונים היו חלק אינטגרלי מהמבנה ובדרך כלל מוקמו בחזית המערבית. בקתדרלות הגותיות האנגליות, גם במגדל המרכזי, שמעל מקום המצלב, היו פעמונים. באיטליה, בייחוד בתקופת הרנסאנס, נבנה מגדל הפעמונים (קמפנילה) לרוב לצד הקתדרלה אך בנפרד ממנה.
מגדלי פעמונים קיימים בכל רחבי אירופה, מאירלנד ועד רוסיה. ברוז', יפרס, גנט, ליל, טורנה ודואי הן בעלי דוגמאות מפורסמות. לא כולם גדולים, מגדל הפעמונים בקאטון, סלובקיה, הוא אופייני להרבה יותר מבנים צנועים שהיו נפוצים באזור הכפרי. בימי הביניים, עיריות שמרו לעיתים מסמכים חשובים במגדל הפעמונים.
ב-1999 הכריזה אונסק"ו על 32 מגדלי פעמונים בלגיים כאתר מורשת עולמית. ב-2005 צורפו לרשימה עוד מגדל פעמונים בלגי ו-23 מגדלי פעמונים צרפתיים. רוב המגדלים ברשימה מסונפים למבנים אזרחיים וחילונים, בעיקר בתי עירייה, כסמלי כוחן העולה של הערים בימי הביניים הגותיים (החל מהמאה ה-12). מספר מגדלים ברשימה עצמאיים ואחרים מהווים חלק מכנסיות.
בישראל קיים קריון בבניין ימק"א ירושלים.
ניקולאי איוונוביץ' בוכרין
לב קאמנייב
ראג'ב נשאשיבי
האל ספרקס
האל ספרקס (באנגלית: Hal Sparks; שמו המלא: האל הארי מייג' ספרקס, נולד ב-25 בספטמבר 1969 בסינסינטי, אוהיו) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי שהתפרסם בתפקיד מייקל נובוטני בסדרת הטלוויזיה האמריקאית הפופולרית "הכי גאים שיש", כמו כן הוא היה מנחה בערוץ המוזיקה VH1. קודם לכן הוא הנחה את התוכנית "Talk Soup" בערוץ הבידור "E!".
קריירה.
בנוסף למשחק, האל הוא גם סולן וגיטריסט בלהקת הרוק "Zero 1" (שכונתה בעבר "The Hal Sparks Band"). בלהקה חברים: רוברט האל (חבר של האל ספרקס) בבאס ומיילס לורטה (בן דוד של האל ספרקס) בתופים. האלבום הראשון שלהם הופק על ידי סולן להקת "King's X", דאג פיניק. הניסיון המוזיקלי שלו השתלם כשהשתתף בעונה הראשונה של "אבק כוכבים". הוא הצטרף ללהקת "Metal Skool" לעיתים קרובות בשירי "Skid Row".
האל ספרקס הוא גם מנחה קבוע בסדרת התוכניות "אני אוהב את ה..." של רשת VH1: "אני אוהב את שנות ה-70", "אני אוהב את שנות ה-80", "אני אוהב את שנות ה-80 הספירה לאחור", "אני אוהב את שנות-80 3-D", "אני אוהב את שנות ה-90", "אני אוהב את שנות ה-90: Part Deux", "אני אוהב את החגים", "אני אוהב צעצועים" ו"אני אוהב את שנות ה-70: חלק ב'".
האל היה הקפטן של קבוצת השיקגו היטמן ב-GSN אקסטרים דודג'בול. היו לו מספר תפקידי אורח בכמה סרטים, ביניהם: "דיק רוברטס: ילד פלא לשעבר" ו"ספיידרמן 2" שם הוא שיחק נוסע במעלית עם הרבה מאוד שורות. התפקיד הראשון שלו בסרט מדע בדיוני היה ב"אחי, איפה האוטו שלי?" בתפקיד זולטן, מנהיג של אגודת חנונים שאובססיביים לחלל החיצון. הקריירה המוקדמת של האל החלה כשהוא נהפך להיות המנחה הכי צעיר של שעשועון הטלוויזיה "קניון האוצרות".
האל היה אחד מחמשת הכוכבים שהופיע בפרק הראשון של "פרויקט הסופר כוכבים" ברשת VH1.
ראע'ב א-נשאשיבי
ראע'ב אלנשאשיבי
ויטלסבאך
מתיחות
בפיזיקה, מתיחות (מסומנת לרוב ב-formula_1) היא כוח תגובה, הפועל על ידי מיתר מתוח (כגון חבל, או שרשרת), על העצם שמותח אותו. כיוון הכוח הוא תמיד לאורך המיתר, מן העצם למיתר.
המתיחות קיימת אף בתוך המיתר עצמו: אם המיתר היה מחולק לשניים, כל חצי היה מפעיל את אותו הכוח על החצי השני. המתיחות של המיתר קובעת תכונות של רעידת המיתר, ואורך הגל העצמי של המיתר, ומשפיעה לפיכך על התדר. לכן בכלי מיתר מוזיקליים המיתרים מתוחים במתיחויות שונות - על מנת ליצור צלילים שונים.
כוח המתיחות.
עוצמת כוח המתיחות גדל, ככל שהמתיחה חזקה יותר. במתיחה חלשה, הכוח פועל על פי חוק הוק בדומה לכוח הפועל על קפיץ: הוא תלוי בקבוע הקפיץ (קבוע המשתנה על פי תכונות כמו החומר, הצפיפות וצורת המיתר) ובהפרש אורך המיתר שנוצר עקב מתיחתו. כך גם בעת השימוש בחץ וקשת עוצמת כוח המתיחות שנצטברה במיתר עוברת אל החץ כאנרגיה קינטית, הגורמת לו לעוף אל עבר המטרה. ככל שהמתיחות גדולה יותר, גדל המרחק אליו יגיע החץ.
חישוב כוח המתיחות.
למשל, עבור מיתר מקובע בקצה אחד ובקצה השני קיימת משקולת במסה m ניתן לחשב את המתיחות לפי החוק הראשון של ניוטון (formula_2) מקבלים ש-
formula_3 כאשר T היא המתיחות ו-g היא תאוצת הכובד.
השפעת המתיחות על מהירות של גלים במיתר.
מתיחות של מיתר משפיעה על מהירות גלים המתקדמים בו, ועל התדירויות העצמיות שלו. מהירות הגל נתונה על ידי formula_4, כאשר formula_5 היא המתיחות ו-formula_6 היא צפיפות המיתר.
בוייסי
בויזי
התכנסות של משתנים מקריים
התכנסות של סדרת משתנים מקריים
התכנסות (תורת ההסתברות)
שקילות כוח הקניה היחסי
קרלו סקרפה
קרלו סקרפה (באיטלקית: Carlo Scarpa; 2 ביוני 1906–1978) היה אדריכל ומעצב איטלקי.
ביוגרפיה.
סקרפה נולד ב-1906 בוונציה. ב-1922 התחיל את הפרויקט הראשון שלו במשרד האדריכלים "VIRonaldo". ב-1926 סיים את לימודיו בשרטוט אדריכלי ב"אקדמיה רויאל" שבוונציה, והחל לעבוד במוסד העליון לארכיטקטורה בוונציה, כעוזרו האישי של פרופ' ג'יסירילי. הוא עסק בתורת החומרים, ובשנים 1933–1947 שימש כמנהל האמנותי של וניני, אחד היצרנים הגדולים של זכוכית ונציאנית.
בשנים 1954–1964 נתן סקרפה שיעורים לסטודנטים ברומא. סקרפה זכה להוקרה על עבודותיו – ב-1956 זכה בפרס ה"אליבטי" הלאומי לארכיטקטורה, ב-1962 קיבל את פרס "INARCH" על עבודתו "קסטלווצ'יו", מוזיאון בוורונה. ב-1972 מונה למנהל האוניברסיטה לארכיטקטורה בוונציה.
ב-1978 נפל סקרפה ממדרגות בניין ביפן, נפצע קשה ומת מפצעיו לאחר עשרה ימים. הוא נקבר לפי בקשתו בקבר בעמידה, באחת מהפינות בצורת ה–L באחוזת הקבר בריון, בה ביצע את אחת מיצירותיו האדריכליות המשמעותיות ביותר.
עבודתו האדריכלית.
אחת היצירות הבולטות ביותר של סקרפה היא קבר בריון - מבנה קבר שבנה בשנים 1969–1978, כקבר פרטי לבני הזוג בריון בעיירה סן-ויטו, בסמוך לטרוויזו שבאיטליה. פרויקט זה העסיק את סקרפה בחלק האחרון לחייו. הקבר כונה "עיר המתים", והוצב כתוספת לבית קברות שקיים שם. כך בעצם ביסס נוף חדש בתוך ישן ובנה קומפלקס נרטיבי, אשר התחיל מצורות עומדות חופשיות עשויות בטון. האתר כולל כנסייה קטנה עם כניסה מיוחדת לארון מתים, ובחצר בריכה שבמרכזה אי, שאליו אין גישה - כמטפורה לחיים לאחר המוות. סקרפה התמקד בעבודתו בפרטים הקטנים והמעודנים ביותר, וכל מרכיב במבנה היה מורכב והכרחי להבנת הווית הקבר כמתרגמת את יצירת החיים. עם זאת, הקבר היה מבנה עדין, והוא לא השתמר כיאות ונהרס בשנים האחרונות.
סגנונו של סקרפה נחשב כפוסט מודרניסטי אקלקטי. הפרויקט של מבנה הקבר שבנה, הוא אוסף אורגני שלא ניתן לחלוקה אך בנוי מחלקים שונים כשכל אחד מהם יכול להוות חלק מאלמנטים נפרדים. סקרפה האמין שהארכיטקטורה היא כמו שירה, ושהמבנים חייבים להראות טבעיים. המטרה היא לבנות מערכות יחסים מלאות חיים בתוך החלל, באמצעות חקר מלא של כל הגורמים במונחים שדומים למוזיקה - הרחבה וצמצום, אור וחושך, צבעוני ומונוכרומטי, שקוף ואטום, עץ ומתכת, ובקיצור - ניגודים. למעשה סקרפה שאל מגרסאות שונות של שירים, דרכים להראות רעיון או כדי לציין את הצורך בחללים מסוימים.
סקרפה שילב במבנה הקבר אלגנטיות פורמלית עם היתוך אלמנטים מעשה ידי אדם אל תוך הטבע, והבעת שמחת חיים. זאת עשה באמצעים כגון משחק המים, שמתועל לפלגים קטנים הנעלמים לבריכות קטנות, ומשחק האוויר והאור המגיבים לשינויי הזווית של הקירות המקיפים ומדרונות פני הבטון. כל שינוי בזווית האור או חילופי עונות מקנים לבית הקברות מראה שונה. אחת המטרות של סקרפה הייתה להגן על הקברים מפני נזקי מזג האוויר. הנפטר ביקש להיקבר קרוב לאדמה, ולכן בנה סקרפה קשת קטנה בשם "ארקוסיליום" (מילה לטינית ששימשה לציון מקום קבורה של אישיות חשובה). הגשר נבנה בגרסת קבר מהמסורת הקתולית, והוספו לה פסיפסים כחלק מהמסורת הוונציאנית. שני העיגולים הפתוחים במבנה הקבר מסמלים את האיחוד בין בני הזוג הנפטרים, על ידי החיבור עם הקרמיקה.
רודודנדרון
רודודנדרון, ידוע גם כשושנת האלפים (שם מדעי: "Rhododendron") הוא סוג צמחים ממשפחת האברשיים המונה 1545 מיני צמחים, רובם בעלי פרחים בולטים. הסוג כולל גם שורה של צמחים פופולריים בקרב גננים הידועים כאזליאה. אחד ממיני הרודודנדרון משמש כפרח הלאומי של נפאל.
רודודנדרון הוא סוג מעניין במגוון הגדלים אליהם מגיעים המינים שבו, משיחים ועצים קטנים עד לעצים גדולים מאוד, כשהקטן בין 10-20 סנטימטרים והגדול יכול להגיע לגובה של כ-50 מטרים. עלי הצמחים מסודרים בספירלה על הגבעול ואורכם נע בין סנטימטר בודד לכ-50, ובמקרים חריגים הוא אף יכול להגיע למטר. מיני הרודודנדרון יכולים להיות ירוקי עד או נשירים. הצד התחתון בחלק מהעלים מכוסה ב"קשקשים" (lepidote) או ב"שערות" (indumentum). מינים רבים ידועים בפרחים גדולים הצומחים בקבוצות על הצמח.
תפוצה.