האוספים ניתנים לעיון ושימוש לבעלי ההרשאות המתאימות, חלקם הגדול חופשיים לשימוש הקהל הרחב ואחרים מוגבלים לשימוש קהילת אוניברסיטת חיפה בלבד. הגישה לאוספים מתאפשרת הן דרך פורטל האוספים והן באיחזור פריטים באמצעות שאילתות במערכת לחיפוש אחד בקטלוג הספרייה.
ספרית אוניברסיטת חיפה פועלת בסביבה אקדמית המהווה את הנרטיב המרכזי לבחירת תוכני האוספים הדיגיטליים. לשם כך, נבחרים אוספים בעלי ערך מחקרי ותחומי המחקר של חוקרי האוניברסיטה וכן אוספים שימושיים למשתמשים האקדמיים ושימור מורשת תרבות, המהווה מטרה שספריות אוניברסיטאיות רבות בעולם לקחו על עצמן כחלק ממחויבותן לקהילה, מידת נדירותם של הפריטים, סכנת הבלאי, והערכת חשיבות שימורם לדורות הבאים. כל זאת תוך הערכה לגבי מידת היכולת לשימוש בחומרים כך שאינה פוגעת בזכויות יוצרים, זכויות הפרט, חיסיון מידע ועוד ובהלימה בחירה במידת הנגישות המתאימה. מתקיים מאמץ להנגשה מלאה גם לציבור הרחב במידת האפשר ובהתאם לגישה החופשית. לחומרים רגישים יותר, אך עדיין בעלי ערך מחקרי, מותאמת הנגשה מוגבלת לקהל ייעודי (סטודנטים וחוקרים בלבד למשל).
דרכי עבודה - הוצאה לאור דיגיטלית.
בחירה באוספים פיזיים כמועמדים לתהליך דיגיטיזציה, שימור והנגשה נעשית על בסיס שיקולים שונים ומגוונים. מרכז הדיגיטציה, אשר עד שלהי 2019 נשא באופן רשמי את השם "המרכז למדיה דיגיטלית", פועל בסביבה אקדמית. ככזה, העשייה בו כוללת בחירה באוספים בעלי ערך מחקרי ובחירה באוספים שימושיים למשתמשים האקדמיים, תוך הערכה לגבי מידת היכולת לשימוש בחומרים כך שאינה פוגעת בזכויות יוצרים, שאינה מפירה את זכויות הפרט, חיסיון מידע וכולי ובהלימה בחירה במידת הנגישות המתאימה. לחומרים רגישים יותר, אך עדיין בעלי ערך מחקרי, יכולה להתאים הנגשה מוגבלת לקהל ייעודי (סטודנטים וחוקרים בלבד למשל, במקום גישה פתוחה לציבור כולו).
שיקול מרכזי בעשייה זאת, באוניברסיטת חיפה, הוא בחירת תוכן הקשור לסביבה הגאוגרפית והתרבותית של העיר חיפה. שימור מורשת מקומית היא מטרה שספריות אוניברסיטאיות רבות בעולם לקחו על עצמן כחלק ממחויבותן לקהילה בה הן ממוקמות. לשם כך, מאתרת הספרייה אוספי תמונות בעלי חשיבות מחקרית ותרבותית המצויים ברשות ארגונים ואנשים פרטיים. שיקולים אחרים הם מידת נדירותם של הפריטים, סכנת הבלאי, חשיבות שימורם לדורות הבאים וכדומה.
החומרים מתועדים בספרייה ונשמרים על שרתי הספרייה, תוך מתן אפשרות של גישה מרחוק בעבור אוכלוסיות שונות באוניברסיטה ומחוצה לה באמצעות האינטרנט. הספרייה עוסקת בפעילות זו כאמור, כחלק מחזון האוניברסיטה למעורבות בקהילה, ובמסגרת פיתוחה של הספרייה הדיגיטלית של האוניברסיטה. מאגר המידע ההולך ונבנה בספריית האוניברסיטה ייחודי בהיקפו ובמגוון התכנים שהוא כולל. המקורות המגוונים של אוספי התמונות והשילוב בין אוספים פרטיים ומוסדיים יוצרים פסיפס תיעוד רשמי ופרטי של ארץ ישראל.
הפריטים השונים שנבחרו לאוספים עוברים תהליך קטלוג ספרני מומחה המעשיר את מטא-דאטה עבור המשתמש ועבור מערכות אחזור ומנועי החיפוש. תהליך דיגיטציה מתבצע בהתאם לסוג החומר. במקרה של חומרים בפורמט נייר עוברים הפריטים תהליך של סריקה ועיבוד. הקבצים נסרקים ונשמרים בפורמט TIFF המקובל על פי סטנדרטים בינלאומיים בעולם לשימור דיגיטלי ומונגשים הן בפורמט זה והן בפורמט JPG/PDF לפי סוג החומר. עיבוד תמונות נעשה בתוכנת פוטושופ תוך הקפדה על עיבוד מינימלי וזאת לשם שמירה על אותנטיות מרבית של התמונה. העיבוד כולל רק חיתוך שטחים ריקים בתמונה, תיקוני צבע. ניקוי לכלוכים שאינם חלק מהתמונה, תיקון נזקי זמן וטבע, וחידוד התמונה במידת האפשר.
בתהליך ההוצאה לאור הדיגיטלית מתבצעים תהליכי הסריקה והדיגיטציה לחומרי המקור, חיבור והנגשה בין קובצי מטא-דאטה (רשומות קטלוג) וקובצי המקור (סריקות מעובדות), בנייה ושיוך לעץ היררכיית האוספים – האוספים הדיגיטליים עד להנגשתם המלאה באמצעות מערכות הספרייה
המומחיות והניסיון שנרכשו בספרית אוניברסיטת חיפה מאפשרים התמודדות מוצלחת עם כמויות גדולות של אובייקטים וחשיפה גבוהה שלהם לציבור הרחב בארץ ובעולם.
בחודש מרץ 2022 היו מאוכסנים בשרתי האוספים הדיגיטליים של ספריית אוניברסיטת חיפה מע ל 230,000 רשומות.
אין לך מה לדאוג
"אין לך מה לדאוג", המוכר גם כ"שִלחי לי תחתונים וגופיות" (מילותיו הראשונות של הפזמון), הוא שיר ישראלי המתאר את חיי חיילי צה"ל בחזית במלחמת יום הכיפורים וקרבות ההתשה שהתנהלו לאחריה. השיר נכתב על ידי תלמה אליגון-רוז והולחן על ידי קובי אושרת. הוא בוצע על ידי הזמר עוזי פוקס בעיבוד קופצני בסגנון "כוורת" ונכלל בתקליטו הראשון משנת 1974.
מילות השיר מנוסחות כמכתב של חייל בחזית אל חברתו שבעורף. בסגנון אירוני הוא מבטיח לה שאין סיבה לדאוג לשלומו כי הוא נמצא בקייטנה ובין הלחימה וההפגזות יש לחיילים פנאי לנוח ולהתרחץ. הוא מבטיח שכשיחזור הם יינשאו, ומבקש ממנה לשלוח לו תחתונים וגופיות - ביטוי למחסור בחפצי יומיום שסבלו החיילים בחזית - אך לא עוגות (שכן אל החיילים נשלחו מן העורף כמויות גדולות של ממתקים).
ההשראה של תלמה אליגון לכתיבת השיר הייתה גלויה שקיבלה בימי המלחמה מאחיה גיורא, חייל במילואים בהנדסה ימית שנקרא להתייצב בתעלת סואץ. אליגון, שנותרה בעורף, הייתה מודאגת מהדיווחים מהחזית ומהגלויות ששלח אחיה. באחד מימי המלחמה הגיע לביתה המלחין קובי אשרת, הגיש לה קלטת עם מנגינה וביקש שתחבר מילים שיעזרו להעלות את מורל החיילים. השיר נועד עבור תקליטו הראשון של עוזי פוקס, שהופק באותה עת (האלבום, "כן כן", הופיע במאי 1974). אליגון סיפרה לימים: "אמרתי לו, תשמע, גם לי אין מצב רוח. אני לא יכולה לכתוב שום דבר. אבל אז שאלתי באיזה שעה הוא צריך את השיר. כשהוא שמע ששאלתי באיזה שעה, הוא אמר 'בשש וחצי אני בא לאסוף את זה, תשימי בארון חשמל' וברח". הגלויה מאחיה, שהייתה מונחת ליד מיטתה, ובה ביקש ממנה לשלוח לו נייר טואלט, תחתונים וגופיות, הולידה את מילות השיר. בנוסח המקורי של השיר נכללה הבקשה לנייר טואלט, אך קמה על כך צעקה ציבורית ויוצרי השיר נאלצו לשנותו.
עם צאתו זכה השיר להצלחה גדולה, והוא דורג במקום החמישי במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תשל"ד. עוזי פוקס הרבה לשיר אותו בהופעות שערך עם אמנים אחרים בפני חיילים בחזיתות המלחמה. השיר הפך למזוהה עם זיכרון המלחמה, ועשרות שנים לאחריה הוא מושמע עדיין מעת לעת בתחנות הרדיו.
השיר זכה למספר גרסאות כיסוי. ב-1974 נכתב על בסיס השיר ג'ינגל פרסומת לחברת הטקסטיל "רוטקס", בביצוע גבי שושן, שעשה שימוש בפלייבק המקורי. ב-2018, לציון 70 שנה להקמתו של צה"ל ולרגל גיוס מחזור מרץ, הוקלטה גרסת כיסוי לשיר על ידי חברי הלהקות הצבאיות (בהם נדב גדג' ונופר סלמאן) ודי-ג'יי גל מלכה; בקליפ משתתפים גם לוחמי חטיבת הנח"ל.
באלבום "זה הכל בינתיים" של יהונתן גפן ודני ליטני (1974) מופיעה השורה "שילחו לי מכתבים, שילחו לי עוגיות, רק אל תשלחו לי תחתונים וגופיות".
שילחי לי תחתונים וגופיות
שלחי לי תחתונים וגופיות
לא יצא ידי חובתו
א. קריב
א' קריב
א. א. קבק
י. ח. ברנר
צבא נפוליאון
לווייתן אפור
לווייתן אפור (שם מדעי: Eschrichtius robustus) הוא מין של יונק ימי ממשפחת הלווייתנים האפורים. זהו לווייתן מתת-סדרת לווייתני המזיפות, הנקראים כך בגלל המסננים בפיהם אשר משמשים תחליף לשיניים. זהו לווייתן קטן יחסית לשאר לווייתני המזיפות, אורכו רק 15 מטרים ומשקלו 36 טון. תוחלת חייו בממוצע היא בין 50 ל-70 שנה.
תפוצה.
תפוצתו של הלווייתן האפור משתרעת מים יפן (האוכלוסייה הקוריאנית) ומפרץ קליפורניה (באוכלוסייה הצפון אמריקאית) בדרום, לאורך חופה המערבי של אמריקה הצפונית, ים ברינג וחופה הצפוני של אלסקה וחופה המזרחי של רוסיה (אוכלוסייה צפון אמריקאית) וצפונה לתוך ים אוחוצק (באוכלוסייה הקוריאנית). האוכלוסייה הצפון אמריקאית מונה כ-26,000 פרטים ובמצב יציב יחסית, בזמן שהאוכלוסייה הקוריאנית מונה רק כ-100 פרטים ונמצאת בסכנת הכחדה חמורה יחסית.
בעבר התקיימו אוכלוסיות של הלווייתן האפור גם בצפון האוקיינוס האטלנטי, אחת מצפון ספרד לאורך חופיהן של בריטניה, צרפת, בלגיה, הולנד, גרמניה, ודנמרק והסתיימה בערך בחוג הצפוני לחופיה של נורווגיה. אוכלוסייה זו נכחדה בערך בשנת 500 לספירה. האוכלוסייה השנייה התפרסה מפלורידה עד ניופאונדלנד אוכלוסייה זו נכחדה בערך באמצע המאה ה-17.
לאורך חודשי מאי ויוני בשנת 2013 נצפה לוויתן אפור כמה פעמים לחופיה של נמיביה. בנוסף ב-8 במאי 2010 נצפה לווייתן אפור מול החוף הישראלי של הים התיכון.
הנדסאי מכשור ובקרה
אריה רימרמן
לואי סי קיי
משפטי האי שלמות של גדל
דלק רכב
תסמונת הסטודנט
ג'יימס טיסו
ג'יימס ז'אק ז'וזף טיסו (בצרפתית: James Jacques Joseph Tissot; 15 באוקטובר 1836 - 8 באוגוסט 1902) היה צייר צרפתי, אשר התגורר במשך מרבית הקריירה האמנותית שלו בבריטניה.
קורות חיים.
טיסו נולד בנאנט שבצרפת. בשנת 1856 החל את לימודיו בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (École des Beaux-Arts) בפריז, ולמד תחת ז'אן-איפוליט פלנדרן ולואי למות'. במהלך לימודיו התחבר עם אדגר דגה ועם ג'יימס מקניל ויסלר.
בשנת 1859 הציג טיסו לראשונה את יצירותיו במסגרת סלון פריז: שני דיוקנאות נשים ושלוש יצירות המציגות סצנות מתוך פאוסט.
בשנות ה-60 של המאה ה-19 החל טיסו לצייר דיוקנאות נשים בסגנון "ג'פונזי" (סגנון בהשפעת האמנות היפנית, בדומה לקלוד מונה ואלפרד סטיבנס).