בעונת 2020/2021 זניט הפסידה לקוזבאס קמרובו ברבע גמר פלייאוף הליגה ולראשונה מזה 15 שנה לא סיימה באחד משלושת המקומות הראשונים באליפות הלאומית.
זניט היא אחת הקבוצות הגדולות ביותר באירופה וברשותה מאזן שיא של 64 ניצחונות בשנים 2015—2017.
יריבות.
יריבתה המושבעת של זניט היא זניט סנקט פטרבורג (שממומנת על ידי גזפרום, בעוד זניט קאזאן ממומנת על ידי חברת הבת גזפרום טרנסגז קאזאן), קאזאן פגשה את סנקט פטרבורג פעמיים בגמר הגביע הרוסי בכדורעף ובסך הכל פגשה אותה 9 פעמים מאז הקמתה בשנת 2017 כשהמאזן נוטה בבירור לטובתה עם 6 ניצחונות. המפגשים בין הקבוצות מכונים דרבי זניט (Зенитовское дерби).
בנוסף, לקבוצה יריבות מתוחה עם קבוצת בלוגוריה בלגורוד ששורשיה עוד מאז הקמתה של קאזאן בשנת 2000 ויריבות חזקה עם דינמו מוסקבה.
דורון קדמיאל
דורון קדמיאל (נולד ב-1949) הוא קצין צה"ל במילואים, בתפקידו האחרון שירת כקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה.
קדמיאל התגייס לצה"ל בנובמבר 1967 ועשה את מרבית שירותו בחיל התותחנים. לאחר קורס משנים טכניים הוצב בגדוד איכון, שירת כתותחן בגדוד 402 וסיים קורס קצינים ב-1969. שירת בגדוד 334 כקצין סיור, קצין עמדה, מפקד סוללה וקצין מבצעים. במלחמת יום הכיפורים שירת כסגן מפקד גדוד מרגמות 120 מ"מ בחזית המצרית. בשנים 1974-1975 שירת כסגן מפקד גדוד 402, ואחר כך שירת כקצין אג"ם באגד ארטילרי 215. לאחר לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה מונה ב-1977 למפקד גדוד 402 ובהמשך שירת כקצין אג"ם במפקדת חיל התותחנים.
ב-1982 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד אגד 209, עמו נלחם במבצע שלום הגליל כחלק מאוגדה 252. ב-1983 מונה למפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום. יצא ללימודים במכללה לפיקוד של צבא ארצות הברית בפורט לוונוורת', ב-1986 מונה לראש מחלקת ארגון באגף התכנון וב-1989 מונה לקצין תותחנים ראשי, תפקיד בו שירת עד 1993.
לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל עיריית קריית גת, וכמנכ"ל המועצה לישראל יפה. ב-2004 מונה למנכ"ל תאגיד המיחזור אל"ה.
היה חבר בתנועת שח"ר בראשות יוסי ביילין ובמרצ והוא מראשי יוזמת ז'נבה. דובר מועדון האופנועים הישראלי.
באפריל 2012 יצא מישראל למסע סביב העולם על אופנוע והשלים את המסע לאחר 13 חודשים לאורך 75,000 ק"מ בנתיב שחצה את יבשות אסיה, צפון, מרכז ודרום אמריקה ואירופה. בכך הפך לישראלי הראשון שיצא על אופנוע אישי הרשום בישראל והשלים הקפה מלאה סביב העולם.
בבחירות המקומיות שנערכו ב-2018 שובץ במקום השני ברשימה מקומית למועצת פרדס חנה-כרכור.
החזרת שטחים
זואוארכאולוגיה
חברת המניות ראם
דפוס חברת המניות ראם
מלמד (פירושונים)
מנזר גלסטונבורי
כריסטיאן קאנאביך
כריסטיאן קאנאביך (בגרמנית: Johann Christian Innocenz Bonaventura Cannabich; נטבל ב-12 בדצמבר 1731 - מת ב-20 בינואר 1798 בפרנקפורט,) היה כנר, מלחין וקפלמייסטר מן התקופה הקלאסית.
כריסטיאן קאנאביך היה מלחין פורה, שכתב כ-200 יצירות. כממשיך מורשתו של יוהאן שטאמיץ, טיפח וקידם את תזמורת מנהיים לאחת הטובות באירופה, ברמת שלמות שלא נודעה כמותה עד אז.
חייו.
רקע משפחתי.
קאנאביך נולד במנהיים, בנו השלישי של מרטין פרידריך קאנאביך (1690 - 1773), חלילן, אבובן ומורה למוזיקה בחצר של מנהיים.
קאנאביך האב היה המורה לחליל של הנסיך הבוחר קרל תיאודור, שפעל בבוא העת לקידום הקריירה של כריסטיאן קאנאביך. מקור המשפחה באלזס, וייתכן שמכאן שאב כריסטיאן את ידיעותיו בשפה הצרפתית, שהקלו בהמשך על מהלכיו בחוגי האצולה הצרפתית בתקופות שהותו התדירות בפריז ובוורסאי.
לימודים במנהיים וברומא.
בילדותו, למד קאנאביך כינור אצל יוהאן שטאמיץ. הוא הצטרף לקבוצת הכינורות בתזמורת כמועמד מתלמד בגיל 12 וכעבור שנתיים היה לחבר מלא. בשנת 1748 הוא רשום ב"לוח השנה של החצר והמדינה" (Churpfälzischer Hof- und Staatskalender) ככנר, המתגורר עם אביו בסמטת מוריץ.
בשנת 1750 שלח קארל תיאודור את קאנאביך לרומא, להמשיך שם בלימודיו אצל ניקולו יומלי, maestro coadiutore בקאפלה של האפיפיור ומלחין אופרות מצליח. קאנאביך נשאר ברומא עד 1753, אז נסע עם יומלי לשטוטגרט. יומלי מונה לקאפלמייסטר ראשי בבירה השוואבית וניסה לעשות שם מה שחולל שטאמיץ האב במנהיים - ליצור תזמורת מן המעלה הראשונה. ב-1756 נסע קאנאביך לאיטליה בפעם השנייה, הפעם למילאנו, שם הוסיף והשתלם אצל ג'ובאני בטיסטה סמרטיני.
נגן ראשי (1773-1757).
באביב 1757, אחרי מותו בטרם עת של יוהאן שטאמיץ, נקרא קאנאביך לשוב למנהיים לקבל עליו את משרתו של שטאמיץ ככנר ראשון לצד קרל יוזף טשי.
בשנת 1759 קאנאביך נשא לאישה את מריה אליזבת דה לה מוטה, גבירת הלשכה בחצרה של הדוכסית מצווייבריקן. לזוג נולדו שישה ילדים, בהם קרל קאנאביך, שהיה בהמשך למלחין בזכות עצמו. מנובמבר 1777 עד מרץ 1778 למדה בתם רוזה נגינה בפסנתר אצל מוצרט, שהקדיש לה את הסונאטה מס' 7 בדו מז'ור שלו. אף כי קאנאביך חי בעידן האורות שאיפשר, ואף עודד, מידה מסוימת של ניעות בין מעמדות חברתיים, עדיין היה זה בגדר יוצא דופן כי אדם מפשוטי העם יישא אישה ממעמד האצולה. כפי שהסתבר בהמשך, לברית נישואים זו היו תוצאות מרחיקות לכת לקאנאביך.
הדוכס כריסטיאן הרביעי מצווייבריקן הסמוכה חיבב את קאנאביך והעניק לו תמיכה ותשומת לב. ב-1764 נלווה קאנאביך אל הדוכס לארמונו בפריז, שקהל מאזיניה רחש אהדה למוזיקה ומוזיקאים ממנהיים. במהלך מסע זה פגש קאנאביך את משפחת מוצרט, ששהו בין נובמבר 1763 לאפריל 1764 בבירת צרפת. במהלך שנות ה-60' וה-70' של המאה ה-18 הרבה קאנאביך לבקר בפריז, יצירותיו בוצעו בקונסרט ספיריטואל והסימפוניות והשלישיות שלו הודפסו שם. רוב יצירותיו של קאנאביך ממועד זה ואילך הודפסו בפריז.
מנהל תזמורת מנהיים.
בשנת 1774 התמנה קאנאביך למנהל התזמורת של חצר מנהיים. בתפקידו זה היה עליו להנהיג את התזמורת ככנר ראשי ואף היה חייב לחבר את המוזיקה לבלטים שיצר אטיין לושרי, כוריאוגרף החצר. כעבור ארבע שנים, בשנת 1778, עבר קאנאביך עם החצר למינכן כשקארל תיאודור, אדונו ומושלו, היה לנסיך הבוחר של בוואריה. קאנאביך המשיך למלא את חובותיו במינכן כמקודם, אך על שנותיה הטובות ביותר של תזמורת מנהיים, הקיץ הקץ בשלב זה.
בשנות ה-80' של המאה ה-18 קיצץ הנסיך הבוחר את תקציב התזמורת וצימצם את מספר נגניה מ-95 ל-55. הנגנים התלוננו על קיצוצי שכר והפחתה בהכנסה. על פי השמועה, קאנאביך עצמו נאלץ להתקיים על שליש מקצבתו הקודמת בשנות חייו האחרונות, מצב שכפה על הנגן הקשיש לצאת למסעות קונצרטים ולחוות, אולי לראשונה בחייו, מה שנגנים אחרים, שמזלם שיחק להם פחות, חוו כל חייהם - מאבק על עצם הקיום.
קאנאביך מת כששהה בביקור אצל בנו, קארל, בפרנקפורט, בשנת 1798.
קאנאביך ומוצרט.
קאנאביך ומוצרט נפגשו פעמים אחדות במהלך תקופה בת עשרים שנה. הפגישה השנייה הייתה בחורף ובאביב של השנים 1777-78, כשמוצרט נמצא במסע הביש שלו, תחילה למנהיים ומשם לפריז. מלווה באמו (אביו נאלץ להישאר ולהרוויח את הכסף, שנדרש להרפתקה יקרה זו), יצא מוצרט מזלצבורג לבקש עושר ותהילה - ומעל לכל, משרה בחצרו של אחד הנסיכים הגרמנים הרבים. העובדה, שהאם והבן קטעו את מסעם במנהיים והתעכבו שם לאורך זמן, לא הייתה מפתיעה. בשלהי המאה ה-18 הייתה תזמורת מנהיים הטובה והמפורסמת ביותר בכל אירופה. נגנים מעולים ומלחינים מחוננים (רבים מהם מבוהמיה), משמעת אימונים קפדנית ומחמירה ותקציב נדיב מן הנסיך הבוחר של הפאלאטינאט, חברו כולם לעשות את מה שהיה לפנים לא יותר מקאפלת נסיכים אחת מרבות להרכב רב-עוצמה ומנוהל למשעי. גבירות היו מתעלפות, כך דווח, כשנגני מנהיים התירו את חרצובות הקרשנדו האדיר שלהם - תחבולה תזמורתית, אחת מרבות שהומצאו שם.
מוצרט עצמו הילל את התזמורת פעם אחר פעם, אחת מהן במכתב שכתב אל אביו:
מבחר מיצירותיו.
בלטים.
40 בלטים
ביף בורגיניון
ביף בורגיניון או בף בורגיניון (מצרפתית: Bœuf bourguignon) הוא תבשיל מהמטבח הצרפתי המכיל בשר בקר שבושל ביין אדום (לרוב יין מאזור בורגון שבצרפת), ציר בקר, שום, בצל ובוקה גארני (זר תבלינים). לעיתים התבשיל כולל גם בצלי פנינה, בשר חזיר ופטריות.
היסטוריה.
מאכל זה הוא דוגמה למאכל איכרים פשוט שבמהלך השנים הפך למאכל של המטבח העילי הצרפתי. מקורו של המאכל בניסיון לעשות שימוש בבשר מאיכות נמוכה על ידי ריכוכו בבישול ארוך ביין. לימים הפך תבשיל זה לאחד מסמליו של המטבח העילי הצרפתי, בעיקר בעקבות מתכון של השף אוגוסט אסקופייה.
בף בורגיניון
מזכרת
מזכרת היא חפץ הנרכש או ניתן כמתנה לשם סימול הזכרונות המקושרים אליו. המונח "מזכרות" מקושר לרוב למוצרי הקיטש הנמכרים בחנויות מתנות ומזכרות הנמכרים לתיירים, אך מזכרת יכולה להיות כל חפץ העשוי לשמש מושא אספנות, שאדם מביא עמו בשובו מטיול, מסע או אירוע. לחפץ עצמו עשוי להיות ערך אישי בלבד, של סימול חוויה מהעבר.
מזכרות הנמכרות לתיירים כוללות לרוב מידע על המיקום (שם המקום, מפה) או דימויים ויזואליים אופייניים כגון מבנים, נופים, אתרי תיירות, פריטי פולקלור ואמנות מקומיים וכדומה.
מזכרות מעוצבות לרוב באופן שמתאים לאספנות. עיצובים נפוצים הם גלויות, מיניאטורות של מונומנטים, תמונות ותבליטים שבחלקם האחורי מגנט המיועדים להצמדה למקרר, כלים כגון ספלים, כפיות, מאפרות, אצבעונים, פעמונים, מחזיקי מפתחות, כלי כתיבה. גם אביזרי אופנה ולבוש משמשים כמזכרות כאשר מודפסים עליהם דימויים אופייניים. בעיקר משמשים למטרה זו חולצות טי, כובעים, סינרי מטבח וצעיפים.