בשל בידודו היחסי של האי, וההתיישבות המעטה בו, הפארק מהווה בית גידול למינים רבים של ציפורים שכמעט ולא ניתן למצוא באזורים אחרים בניו זילנד. בזכות תנאים אלו ומיעוט במינים פולשים, הפארק מושך אליו צפרים, חוקרים ומטיילים רבים שמבקשים לצפות בקיווי ובציפורים אנדמיות נוספות לניו זילנד בבית הגידול הטבעי שלהן.
ברברי (חברה)
ברברי (באנגלית: Burberry, לשעבר Burberry's of London) הוא בית אופנה עילית בריטי המייצר לבוש ואביזרי אופנה. ברברי היא חברה ציבורית אשר מניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בלונדון, סמלה BRBY, והיא מהווה חלק מ"מדד FTSE 100".
מוצרים.
קו האופנה של ברברי מוכר בזכות הבדים המשובצים הייחודיים לו ואשר הפכו לסמלו המסחרי. לחברה חנויות מותג וכן זכיינים ברחבי תבל והיא אף משווקת את מוצריה בחנויות אופנה כלליות. החברה אף מוכרת מוצריה בדואר באמצעות קטלוג ובבעלותה אף קו בשמים הנושא את שם המותג. החברה נושאת בתג מינוי מלכותי של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת וכן של צ'ארלס, נסיך ויילס.
פריט הלבוש המזוהה ביותר עם ברברי הוא מעיל גשם בעל בטנת המשבצות שעיצב מייסד הבית מבד גברדין. הנסיכה דיאנה, מייקל ג'קסון, דייוויד בקהאם והגברים למשפחת המלוכה הבריטית - בהם הנסיך צ'ארלס וכן הנסיך ויליאם הם חלק מהמפורסמים שצולמו עמו במרוצת השנים.
היסטוריה.
ברברי נוסדה בשנת 1856 על ידי תומאס ברברי (1835–1926), צעיר בן 21 אשר עבד כשוליה אצל סוחר בדים, פתח חנות משלו בבייסינגסטוק, עיר בצפון מזרח מחוז המפשייר שבאנגליה.
עד לשנות ה-70 של המאה ה-19 החנות קנתה לעצמה שם כמתמחה בייצור בגדים שנועדו לפעילויות בחיק הטבע. בשנת 1880 המציא ברברי את בד הגברדין, בד חזק ועמיד לפגעי מזג האוויר, לצד היותו אוורירי ונוח. בשנת 1888 הוענק לברברי פטנט על בד הגברדין.
בשנת 1891 פתח ברברי חנות ברחוב היימרקט (Haymarket) בלונדון שבאנגליה, אשר פועלת עד עצם היום הזה ובניינה שימש גם כמטה החברה.
בשנת 1901 נקבע לוגו החברה אשר נרשם כסימן מסחר: אביר הדוהר על סוס, והמילה הלטינית Prorsum, אשר משמעותה "קדימה". בשנת 1911 סיפקה החברה את ציודו של רואלד אמונדסן במסעו לקוטב הדרומי ובשנת 1914 סיפקה ציוד לארנסט שקלטון אשר הוביל את משלחתו בחציית אנטארקטיקה.
בשנת 1914 מונה ברברי לספק רשמי של משרד המלחמה הבריטי, קודמו של משרד ההגנה, למדי חיילים המתאימים לשדה הקרב ובפרט לתנאי מלחמת חפירות. לצורך כך עיצב ברברי "מעיל חפירות" (באנגלית: trench coat). עם תום מלחמת העולם הראשונה הפך מעיל החפירות ללבוש אופנתי לאזרחים.
דגם הבד המשובץ הייחודי לברברי עוצב בתחילה כבטנה למעילי החפירות בשנות ה-20. בין היתר לבש את המעיל המפרי בוגרט בסרט קזבלנקה ופיטר סלרס בסרט הפנתר הוורוד. בשנות ה-30 אף עיצבה חברת ברברי בגדי טייסים. דגם הבד המשובץ, על צירוף צבעיו הייחודיים, נרשם כסימנה מסחרי של החברה בשנת 1967 ומופיע על מגוון רחב של בגדים ואביזרי אופנה מתוצרתה, בהם מטריות, צעיפים, תיקים ומזוודות.
ברברי הייתה חברה עצמאית עד לשנת 1955 כאשר נקנתה על ידי חברת Great Universal Stores. החברה הפכה ציבורית ומנייתה החלה נסחרת בבורסת לונדון בשנת 2002. בשנת 2005 מכרה חברת Great Universal Stores את שארית מניותיה בחברה.
ב-2006 מונתה אנג'לה ארנטס למנכ"לית החברה. ארנטס פעלה לניעור מותגי החברה, מיצובה כבית אופנה יוקרתי וביטלה את שיטת הזכיינויות למותגיה בה פעלה החברה עד לבואה. בעקבות המיתון העולמי שהחל ב-2008 וירידה של 14% בהכנסות ברבעון אחד, נאלצה ארנטס להקפיא את תוכניתניותיה להתפתחות החברה וליישם תוכנית הבראה שכללה הקפאת משכורות, פיטורי 10% מכוח האדם, שינוי בשיטת השילוח וקיצוץ בהוצאות ההנהלה וכלליות. לאחר ייצוב החברה קידמה שינויים טכנולוגיים ואסטרטגיה דיגיטלית שעשתה שימוש ברשתות חברתיות לקידומה. ניהולה הביא לצמיחה חדה בפעילות החברה, ובעקבותיה לפתיחת עשרות חנויות חדשות בעיקר בסין ובארצות הברית. שווי השוק של החברה צמח בתקופת כהונתה מ-2 מיליארד פאונד ל-7 מיליארד פאונד.
במשך 16 שנים, בין 2001 ל-2017, כריסטופר ביילי היה המעצב הראשי של ברברי, ב-2013 מונה גם למנכ”ל.
אוהל שלמה
שכונת אוהל שלמה היא שכונה קטנה מצפון לרחוב יפו בירושלים, בסמוך לשוק מחנה יהודה.
רקע היסטורי.
שנות התשעים של המאה ה-19 ראו התפרצות של בנייה יהודית אל מחוץ לחומות העיר העתיקה, במסגרת היציאה מן החומות. בניית השכונות נעשתה במגוון צורות ומגוון התארגנויות. מחד אגודות של תושבי העיר העתיקה שחברו לבנות שכונות חדשות, ומאידך שכונות שנבנו על ידי חברות כלכליות שונות. יוצאות דופן היו השכונות האחיות שערי ירושלים ואהל שלמה שנבנו על ידי איש חזון ציוני.
סביב שכונת בית יעקב, עד אז שכונה מבודדת במערב ירושלים, נבנה גרעין של שכונות, הנסמך על עורק התנועה של רחוב יפו שסלילתו החלה בשנת 1867 ונסתיימה ב-1869 עליו עברה התנועה מירושלים מערבה לכוון מישור החוף. כביש זה – עורק התנועה והחיים העיקרי של ירושלים היה כשלעצמו בעל חשיבות כלכלית.
בנין השכונה.
שכונת אהל שלמה ואחותה שכונת שערי ירושלים הוקמו על ידי הסוחר יצחק ליפקין.
ליפקין בנה את השכונה מכספו יחד עם יהושע משה ושותפו הקבלן רחמים מזרחי, שעל שם אביו שלמה נקראה השכונה בשם 'אהל שלמה'. השכונה ידועה גם בכינוי "אבו אלבסל", בשל מקצועו של מייסדה, שהיה סוחר בצל. השכונה הוקמה בין שכונת שערי צדק מצפון, לבין שכונת בית יעקב הוותיקה מדרום.
השכונה הוקמה על פי התבנית המוכרת של סוף המאה ה-19. בשכונה הייתה חצר גדולה מוקפת בתים בני קומה אחת או שתיים. במרכז החצר היה בור מים גדול שבו נאספו מי שתייה. מרבית הדירות בשכונה היו בנות 2 חדרים, חצר מקורה עם מטבחון ושירותים, וכן חצר פתוחה לגידול תבלינים וצמחי נוי.
הווי השכונה.
הרצל ובלפור חקק שהתגוררו בסמוך לשכונת 'אהל שלמה' מספרים::
שנוי והריסה.
בסוף המאה ה-20 סבל רחוב יפו בכלל והשכונות הצמודות מלחלקו המערבי בפרט מהזנחה שהביאה להידרדרות במצב המבנים ולחולשה של האוכלוסייה המתגוררת בהם. הזנחה זו הקרינה על כל חלקי מרכז העיר, שכיום כבעבר יונקים את חיותם מהתנועה השוקקת ברחוב יפו.
לתהליך מספר סיבות, סיבה אחת היא הקמת מתחמי מסחר ותרבות בפריפריה של העיר ומחוץ לה, כדוגמת קניון מלחה. אזורי המסחר והתעשייה הקלה בתלפיות וגבעת שאול רוקנו את אזור מרכז העיר. סיבה נוספת היא פיגועי הטרור, שהכו במרכז העיר ירושלים בעוצמה.
נכון לשנת 2008 עובר מרכז העיר ירושלים שינויים מאסיביים ונעשים מאמצים לשיקומו והזרקת חיים חדשים לרחובותיו. במרכז התהליך עומד פרויקט הרכבת הקלה שהקו הראשון שלו –הקו האדום, העובר לאורך כל רחוב יפו ועתיד לקשר את אזור מרכז העיר עם שכונות הפריפריה.
התקווה היא כי פיתוח מערכת הסעת המונים יעילה תשפר את איכות הסביבה העירונית ותמשוך חזרת תושבים, חיי מסחר והשקעות למרכז, דבר הבא פעמים רבות על חשבון ערכים היסטוריים-תרבותיים רבי חשיבות.
לתהליך החידוש וההתחדשות קיים פן נוסף של הרס העבר וחשש למחיקתו. הקו האדום העתיד לעבור ברחוב יפו לכל אורכו הצריך ביצוע עבודות הרחבה של הרחוב והריסת המבנים הגובלים ברחוב. כך נהרסים מרקמי מגורים, רחובות, וחיי התושבים שנשארו בשכונה משתנים לבלי היכר. כך נהרסו חזיתות הבתים בשכונת אהל שלמה, ובמקומם נבנו חזיתות דמה מצועצעות, אופי השכונה כשכונת חצר נהרס והושמד, וצורתו ההיסטורית של המתחם שונתה.
קוורטרבק
קוורטרבק (באנגלית: Quarterback או QB) היא עמדה במשחק הפוטבול ובגרסתו הקנדית. קוורטרבק הוא השחקן המרכזי בקבוצת ההתקפה, והמיקום שלו בתחילת כל מהלך הוא מאחורי הסנטר, בדיוק באמצע קו ההתקפה. לעיתים יהיה הקוורטרבק צמוד ביותר לסנטר (Under Center) ולעיתים יעמוד מאחוריו במרחק של כ5 יארדים (שאט-גאן). לעיתים נדירות יותר יעמוד במרחק של כ3 יארדים (פיסטול).
הקוורטרבק קובע את מהלך ההתקפה, המתחיל ברוב מוחלט של המקרים בהוצאת הכדור מהסנטר אליו. לאחר קבלת הכדור הקוורטרבק יכול לרוץ עם הכדור, מהלך נדיר למדי, להעביר אותו לשחקן אחר, בדרך כלל לרץ האחורי, או לנסות למסור קדימה או הצידה לאחד התופסים. על הקוורטרבק לזכור עשרות רבות של מהלכי התקפה. לקבוצת פוטבול יש כ-150 עד 200 מהלכי התקפה שונים.
מרכזיות.
הקוורטרבק הוא השחקן המרכזי והחשוב בקבוצה, מאחר שכל מהלך התקפה עובר דרכו.
בליגת ה-NFL, שחקני עמדה זו זכו 42 פעמים מתוך 63 סך הכל בתואר MVP של העונה הסדירה ו-29 פעמים מתוך 54 ב-MVP של משחק הסופרבול (הנתונים נכון לשנת 2019 ולסופרבול LIV).
קביעת מהלכי המשחק.
הקוורטרבק אחראי על קביעת המהלכים ההתקפיים של הקבוצה, שמתבססים על קביעת המאמן, מערך ההגנה הנגדית או מצב ספציפי במשחק. במטרה לבחור את המהלך המתאים הקוורטרבק לומד את ספר המהלכים של קבוצתו באימונים. ב-NFL, אחד ממאמני הקבוצה, בדרך כלל המאמן הראשי או מאמן ההתקפה יכולים לתקשר עם הקוורטרבק אלחוטית במהלך המשחק ונותנים לו הוראות ומידע לפני כל מהלך התקפה, דרך אוזנית שנמצאת בקסדה שלו. הקשר האלחוטי שהוא חד כיווני, נפסק 15 שניות לפני הזמן הקצוב לתחילת המהלך.
דור הפרוזאק
דור הפרוזאק (באנגלית: Prozac Nation, אומת הפרוזק) הוא אוטוביוגרפיה שנכתבה בידי אליזבת וורצל ויצאה לאור בשנת 1994. הספר מתאר את חוויותיה של הסופרת בהתמודדותה עם דיכאון. הספר עובד לסרט בעל אותו שם. נושא הספר הוא ההתייחסות לפרוזאק, תרופה נוגדת דיכאון שנטלה וורצל.
הספר.