חשיבותם של גבעות אידיאקרה להבנת התפתחותם הראשונית של אורגניזמים רב-תאיים נקבעה רק מאז אמצע המאה העשרים. הגאולוג האוסטרלי רג'ינלד קלוד ספריג (Reginald Claude Sprigg; 1919–1994) חקר את גבעות אידיאקרה בשנת 1946. הוא מצא שם הדפסים של אורגניזמים רכים, שהשתמרו בעיקר על החלק התחתון של לוחות קוורציט ואבן חול. זה היה הממצא העשיר הראשון של מאובנים מהתקופה שקדמה לקמבריון. שנים מעטות לאחר מכן, התגלו גם מאובנים של אורגניזמים בעלי גוף רך מתור האדיקר בלסטרשייר, בבריטניה, בנמיביה ובאתר המורשת העולמית השמורה האקולוגית מיסטייקן פוינט בניופאונדלנד בקנדה.
יש שני אתרי מאובנים נפרדים בתחומי האזור המוגנים על פי חוק. "אתר המאובנים אידיאקרה - נילפנה" (Ediacara Fossil Site - Nilpena) המוגדר ברשימת המורשת הלאומית האוסטרלית בעוד שפארק השימור אידיאקרה (Ediacara Conservation Park), השוכן 20 קילומטרים צפונה רשום ברשימת המורשת של אוסטרליה הדרומית .
ציפורי הטרף (סרט, 2020)
תרמית
תרמית היא שקר המומצא במכוון כדי להטעות , ולהציג דבר שקרי כאמת. יש להבחין בין תרמיות לבין הבחנות מוטעות או טעויות בשיקול דעת.
כמו כן, יש להבדיל גם בין תרמיות לבין שמועות, אגדות אורבניות, פסאודו-מדע ואירועי אחד באפריל, שלרוב אלו המאמינים בהם משתמשים בהם בתום לב או כבדיחות.
היסטוריה.
"ספר הרמאויות" (1617 בקירוב), ספרה של זאנג אינגיו שפורסם במהלך שושלת מינג המאוחרת, הוא אוסף הסיפורים הסיני הראשון שעוסק ברמאויות, במתיחות ובשאר סוגי הונאות.
אף על פי שככל הנראה תרמיות היו קיימות במשך אלפי שנים, אחת מהתרמיות הקדומות ביותר בתולדות התרבות המערבית הייתה "המתופף מטדוורת'" בשנת 1661: מקרה בו היה גילוי לכאורה של מתופף-רפאים, פולטרגייסט (על טבעי), ישות מדומיינת שבמקור הייתה דמות בדיונית מספר.
ניתן לבצע תרמית כמעט בכל דרך בה ניתן להעביר סיפור דמיוני: בעל פה, מפה לאוזן, באמצעות מילים כתובות או מודפסות, ועוד. ככל שהתקדמו בעולמנו טכנולוגיות מידע ותקשורת, התקדמה גם המהירות בה מתפשטות תרמיות: למשל השמועה על מתופף הרפאים התפשטה מפה לאוזן והשפיעה בתחילה על אוכלוסייה בשטח קטן יחסית. השפעה זו עם השנים גדלה בהדרגה. עם זאת, גם לפני ההתפתחויות הטכנולוגיות של זמננו, ניתן היה להפיץ תרמיות באמצעות מכתבי שרשרת, שהפכו לנפוצים ונגישים יותר עבור הציבור, ככל שעלויות הדיוור של מכתבים צנחו. המצאת מכונות דפוס במאה ה-15 הורידה את עלותם של ספרים וחוברות המופקות בהמונים, והתפתחותו של דפוס רוטציה במאה ה-19 הוזילה את המחיר עוד יותר. במהלך המאה ה-20, התרמיות הגיעו לקהלי יעד המוניים בצורת צהובונים הנמכרים בסופרמרקטים, ובמאה ה-21 המפיצים הגדולים הם כבר אתרי פייק ניוז שמפיצים תרמיות דרך רשתות חברתיות מקוונות (בנוסף לשימוש בדואר אלקטרוני לנוסח המודרני של מכתבי השרשרת).
הגדרה.
המונח "תרמית" משמש לעיתים בהקשרים של אגדות אורבניות ושמועות, אך הפולקלוריסט יאן הרולד ברונוונד טוען כי ברוב ההקשרים לא ניתן למצוא עדות לכך שמדובר ביצירה מכוונת של מצג-שווא, וישנן הרבה תרמיות שמועברות בתום לב על ידי אנשים המאמינים בדבר עצמו או כבדיחות, כך שהמונח צריך לשמש רק למקרים בהם אנשים במכוון מנסים במודע להונות אחרים. באשר למונחים הקשורים זה לזה: מתיחות ומעשי קונדס, ברונוונד טען שאף על פי שיש מקרים שהם חופפים, "מתיחה" היא לרוב "בדותות מורכבות בקנה מידה יחסית גדול" וכוללת הטעיות החורגות מעבר לשובבויות ו"גורמות לאובדנים חומריים או נזקים לקורבן."
על פי פרופסור לינדה וולש מאוניברסיטת נבדה ברינו תרמיות בסגנון "ההונאה הגדולה בבורסה של 1814", שמתוייגת כתרמית על ידי פרשנים בני זמננו, הן תרמיות בעלות אופי פיננסי מטבען, ותרמיות מוצלחות למשל זו של פי. טי. ברנום, אשר תרמית בתולת הים מפיג'י שלו תרמה להתעשרותו הכלכלית - לעיתים קרובות מצליחות מבחינה כלכלית או רוכשות תהילה באמצעות הבדותות שלהם, כך שההבחנה בין "תרמית להונאה" אינה בהכרח ברורה. לפי אלכס בויס, יוצר מוזיאון התרמיות, ההבחנה היחידה ביניהן היא תגובת הציבור, מכיוון שניתן לסווג הונאה כתרמית כאשר שיטתה להשיג רווח כספי יוצרת השפעה ציבורית רחבה או לוכדת את דמיונם של ההמונים.
אחת התרמיות התקשורתיות המוקדמות ביותר שתועדו היא אלמנך מזויף שפרסם ג'ונתן סוויפט בשם הבדוי "אייזק ביקרשטאף" בשנת 1708. באלמנך זה ניבא סוויפט את מותו של ג'ון פרטרידג', מי שהיה אחד האסטרולוגים המובילים באנגליה באותה תקופה, ובהמשך הוציא אלגיה ביום בו אמור היה למות פרטרידג'. המוניטין של פרטרידג' נפגע כתוצאה מכך והאלמנך האסטרולוגי שלו לא פורסם בשש השנים הבאות.
אפשרי גם לבצע תרמיות על ידי יציאה בהצהרות אמיתיות בלבד תוך שימוש בניסוח או בהקשר לא מוכר, למשל במתיחת הדו-מימן חד-חמצני. תרמיות פוליטיות מונעות לעיתים על ידי הרצון להלעיג או להכפיש פוליטיקאים או מערכות פוליטיות, לרוב לפני בחירות.
תרמית שונה מקסם או מסיפורת (ספרים, סרטי קולנוע, תיאטרון, רדיו, טלוויזיה ועוד) בכך שבתרמית קהל היעד אינו מודע להונאה, ואילו בצפייה בקוסם מבצע קסם, הקהל כבר מצפה שיערימו עליו.
ממשלות מפיצות לפעמים מידע כוזב כדי להקל על המטרות שלהן, למשל יציאה למלחמה. מידע כזה לרוב ייכלל תחת הכותרת של "תעמולה שחורה". לעיתים קרובות זו תערובת של משהו שהוא על סף התרמית וצנזורה כדי ליצור את הרושם הרצוי. בזמן מלחמה ובזמנים של מתח בינלאומי יש שמועות רבות, שחלקן בסופו של דבר מתבררות כתרמיות מכוונות.
דוגמאות לתרמיות הקשורות לפוליטיקה:
סוגים ודוגמאות.
תרמיות נבדלות ביניהן בתהליכי היצירה וההתפשטות שלהן לאורך זמן. דוגמאות:
חדשות כזב.
חדשות כזב / פייק ניוז הן חדשות כוזבות המפורסמות בכוונה לשרת את המטרה של תעמולה או דיסאינפורמציה באמצעות מדיה חברתית כדי להגביר את השפעתן באמצעות תעבורת רשת. שלא כמו סאטירה חדשותית שמטרתה בידור הקוראים, אתרי חדשות מזויפים מבקשים להטעות, לצורך קבלת רווח כספי או פוליטי כלשהו.
דייוויד ברק (שחקן)
דייוויד ברק (באנגלית: David Burke; נולד ב-25 במאי 1934) הוא שחקן אנגלי, הידוע מהופעתו בתפקיד דוקטור ווטסון בסדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס" ששודרה בשנות השמונים של המאה העשרים בערוץ גרנדה טלוויז'ן, בכיכובו של ג'רמי ברט בתפקיד שרלוק הולמס. עוד גילם ברק את דמותו של יוסיף סטלין בפרקים האחרונים של הסדרה "ריילי: אלוף המרגלים".
ביוגרפיה.
ברק נולד ב-25 במאי 1934 בעיר ליברפול שבאנגליה. הוא למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
בתיאטרון גילם ברק את דמותו של נילס בוהר במחזה "קופנהגן" מאת מייקל פריין.
ברק שיחק בתפקיד ד"ר ווטסון בעונה הראשונה של הסדרה "ההרפתקאותיו של שרלוק הולמס". הוא עזב את התוכנית אחרי שהוזמן להצטרף ללהקה השייקספירית המלכותית יחד עם אשתו אנה. השניים העריכו שעבודה משותפת תהיה טובה יותר עבור בנם הצעיר, טום, שהיה אז בערך בן שלוש. רבים חשבו שהוא גילם את ד"ר ווטסון בסגנון מעולה. השחקן אדוארד הרדוויק החליף אותו בהמלצתו של ברק. ב-1965 שיחק ברק בפרק בסדרה "שרלוק הולמס" של ה-BBC בכיכובם של דאגלס וילמר ונייג'ל סטוק.
תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה כוללים את יוסיף סטלין במיני-סדרה הבריטית "ריילי: אלוף המרגלים", ובעיבוד לסיפור הקצר מאת ג'ון וינדהם "Random Quest". ב-1975 גילם את דמותו של ויליאם מוריס בסדרה "The Love School". ב-2006 שיחק לצדו של בנו, טום ברק, בעיבוד של ה-BBC לסיפור רוח רפאים "מספר 13" מאת מ. ר. ג'יימס.
חיים אישיים.
ברק נשוי לשחקנית אנה קלדר-מרשל. בנם טום ברק אף הוא שחקן.
הולכים עם חיות
Hits (אלבום)
Hits ׁ(בעברית: להיטים) הוא אלבום אוסף של הזמרת-יוצרת האוסטרלית, קיילי מינוג. אלבום האוסף יצא לאור ביפן, הונג קונג, תאילנד והפיליפינים על ידי חברת התקליטים EMI מיוזיק יפן. אלבום האוסף מכיל אוסף של שירים בולטים מהקריירה של מינוג בין השנים 2000 ל-2010.
בנוסף לכך, אלבום האוסף גם מכיל רמיקס לשיר "Get Outta My Way" אשר נעשה על ידי הדי ג'יי היפני יסוטאקה נקטה. בנוסף למהדורה הרגילה, יצאה לאלבום האוסף גם מהדורה מיוחדת הכוללת DVD המכיל קליפים לשירים באלבום.
אורי רוזנווקס
אורי רוזנווקס (נולד בשנת 1965) הוא במאי, מפיק ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה.
רוזנווקס נולד בירושלים לזלמן רוזנווקס וגדל בבאר שבע. שירת כמפקד טנק, למד באוניברסיטת תל אביב תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה ותואר שני בחקר המזרח התיכון.
מאז תחילת הקריירה שלו (1991) ועד היום, יוצר רוזנווקס סדרות טלוויזיה, סרטים דוקומנטריים ודוקו-אקטיביסטיים במגוון נושאים.
רוזנווקס היה מעורב בפרויקט חינוכי בעיר הבדואית רהט, אשר במסגרתו הוא פתח כיתה ללימודי קולנוע לנשים. מתוך הפרויקט הזה יצא סרט תיעודי קצר.
בנוסף, היה תחקירן של תוכנית עובדה בין השנים 1993–2007, שם כתב והפיק עשרות דיווחים דוקומנטריים.
כיהן בין השנים 2010–2013 כיו"ר פורום יוצרי הסרטים הדוקומנטריים בישראל.
חיים אישיים.
מתגורר ברמת גן, נשוי לתמי ואב ל-3 ילדים.
דייוויד ברק
סיפור נישואים
סיפור נישואים (באנגלית: Marriage Story) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי שנכתב ובוים על ידי הבמאי נוח באומבך. בסרט מככבים סקרלט ג'והנסון ואדם דרייבר כזוג נשוי שעובר הליך גירושין.