הדיונות נוצרות במקומות שגלים בונים מעודדים את הצטברות החול וכאשר הרוח המובילה נושאת את החול לפנים הארץ. כדי שייווצרו דיונות במישור החוף יש צורך במכשולים כגון צמחייה, חצץ וכו' שיעזרו ללכוד את גרגירי החול הנעים. כאשר גרגרי החול נתפסים הם מתחילים להיערם ומתחילה היווצרות של דיונה. הרוח משפיעה על ערמת החול על ידי נשיאת חלקיקי החול עם כיוון הרוח. לאט לאט פעולה זו גורמת לדיונה לנוע לכיוון פנים הארץ, ובכך לאגור עוד ועוד חול. דיונות הופכות למחסום לרוח. כאשר דיונות נעצרות נוצר רצף צמחייה. התנאים בדיונה עוברית קשים מאוד, רוחות חזקות מהים נושאות מלח המפריע להתפתחות הצמחייה. הדיונה יבשה ובעלת ריכוז גדול של קלציום-קרבונט. זרימת המים מביאה אתם אצות רקובות ההופכות לדשן לצמחייה החדשה המתפתחת על הדיונה. צמחים הגדלים על דיונות אלו מותאמים היטב לתנאים הקשים של הדיונה העוברית, לרוב צמחים אלו בעלי שורשים מאוד ארוכים המגיעים לאזור המים התת-קרקעי. השורשים העמוקים מאחדים את החול והדיונה העוברית הופכת לקדם דיונה ככל שיותר חול מגיע לצמחייה. הצמחייה מוסיפה חנקן לאדמה המאפשר לצמחים פחות חזקים להתפתח על הדיונה. צמחים אלו מותאמים לקרקע יבשה יחסית. דיונות צעירות נקראות דיונות צהובות ודיונות עם רקבוביות גדולות נקראות דיונות אפורות. בוואדי, בין דיונות אפורות, האזור היותר מוגן מרוחות ומליחות, מתפתחים מינים שפחות מאפיינים צמחיית דיונות.
רצועת החולות נמשכת במישור החוף לכל אורכו ומגיעה לרוחב של 5 - 6 קילומטרים, ונקטעת לארבע יחידות משנה רוחביות על ידי עמקי הסחף שיוצרים ערוצי הנחלים בדרכם אל הים:
בנוסף, חולות בית להייה, חולות אבו מידין וחולות המואסי, ברצועת עזה.
אורות הכרך
אורות הכרך (באנגלית: City Lights) הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 1931 שיצר צ'ארלי צ'פלין (תסריטאי, במאי, מפיק שחקן ראשי, מלחין של חלק המוזיקה המקורית ועורך משני). בסרט מתנהל רומן בין דמות הנווד של צ'פלין לבין מוכרת פרחים עיוורת.
עלילת הסרט.
הנווד נתקל במוכרת פרחים (וירג'יניה צ'ריל), והוא מוכה תדהמה שהוא מבין שהיא עיוורת. בעקבות טעות שמיעה, היא חושבת שהוא עשיר בעל רכב יוקרתי. באותו ערב, מציל הנווד מיליונר שיכור מהתאבדות. המיליונר בתודה לוקח אותו לאחוזתו ללגימת שמפניה, ובהמשך גם לסיבוב ברחבי העיר. כאשר הוא עוזר למיליונר לחזור לביתו, הוא רואה את הנערה העיוורת. הוא לוקח כסף מהמיליונר, קונה ממנה פרחים ולוקח אותה לביתה ברכבו של המיליונר. שם היא מספרת לסבתה על המיליונר הנחמד (והיא כמובן מתכוונת לנווד).
בינתיים, חוזר הנווד לביתו של המיליונר, אולם הוא כבר התפכח ואינו זוכר את מאורעות הלילה, והוא מורה למשרתו לזרוק את הנווד החוצה. מאוחר יותר באותו היום, המיליונר שוב שיכור, והוא מוצא את הנווד ומזמין אותו שוב למסיבה, עד לבוקר בו הוא מתפכח, שוכח הכל ומסלק את הנווד.
הנווד שלא מוצא את הנערה בפינת הרחוב שלה, הולך לביתה. שם הוא שומע רופא אומר לסבתא שהנערה מאוד חולה, ושהיא צריכה תשומת לב מיוחדת. בנחישות לעזור, הולך הנווד לעבוד כמנקה רחובות. במהלך הפסקות הצהריים שלו, הוא קונה לנערה מוצרי מזון, ומבדר אותה בקריאת עיתון. שם הוא קורא על טיפול חדש שמסוגל לרפא את העיוורון. הוא מסתיר את זה שאינו באמת עשיר, מחשש שהקשר ביניהם יפסק. ואז הוא מגלה מכתב פינוי שהסתירה הסבתא. לפני שהוא הולך, הוא מבטיח לנערה שישלם את השכירות.
כשהנווד חוזר לעבודה הוא מגלה שפוטר, מאחר שאחר באופן קבוע. הוא פוגש מתאגרף שמציע לו לזייף קרבות ולהתחלק בכספי הפרס, אולם המתאגרף בורח כשנודע לו שהוא עומד להיעצר, והנווד נאלץ להתמודד מול מתאגרף אמיתי וכמובן נכשל.
הנווד נפגש שוב עם המיליונר השיכור, והוא שוב מזמין אותו לאחוזתו. הנווד מספר לו על מצוקתה של הנערה, והמיליונר נותן לו כסף למימון הניתוח. אולם אז מגיעים שודדים שמהממים את המיליונר, ולוקחים את כל הכסף פרט לזה שהמיליונר נתן לנווד. כשהמיליונר מתעורר, הוא לא זוכר שנתן את הכסף לנווד, והוא מאשים אותו בגנבה. הנווד מצליח להתחמק מהמשטרה ולתת לנערה את הכסף, והוא אומר לה שהוא צריך להיעדר לזמן מה. כשהוא נתפס הוא נעצר ונשלח למאסר.
לאחר מספר חודשים הנווד משתחרר, אך הוא לא מוצא את הנערה בפינת הרחוב שלה. אנו לומדים שהנערה שראייתה שוקמה עובדת כעת בחנות פרחים מצליחה עם סבתה. אך היא לא שכחה את הנדיב שעזר לה, והיא מדמיינת אותו כעשיר ויפה תואר.
כשהנווד עובר ליד החנות, הוא נתקל בילדים שהציקו לו בתחילת הסרט. כאשר הוא מרים את מבטו הוא נתקל במבטה של הנערה (שכמובן לא מזהה אותו), ועל פניו נמתח חיוך רחב. הנערה מסמיקה ומציעה לו פרח ומטבע. הוא מובך ומנסה להתרחק, אולם היא יוצאת מהחנות ונותנת לו את הפרח והמטבע. כשהיא נוגעת בידו כדי להעביר לו את המטבע היא נעצרת לרגע, ואז מזהה את מגע ידו. כשהיא מזהה אותו, הופכת הבעת פניו של הנווד לשמחה.
הפקה.
בשנת 1927 יצא הסרט המדבר הראשון, "זמר הג'אז". צ'פלין היה בין כוכבי הראינוע היחידים שהצליחו להתאים עצמם לעידן הקולנוע. סרטיו החדשים היו מעין פשרה בין סרטי קולנוע וסרטי ראינוע והם תפסו מקום של כבוד בקרב הקהל והמבקרים. הסרט "אורות הכרך" היה סרטו השני של צ'פלין שיצא לאחר המצאת הקולנוע. הוא הכיל מוזיקה שפסנתרן הראינוע לא יכול היה לנגן, הן משום שכללה לחנים מקוריים ולא הייתה ברפרטואר הקבוע שלו, והן משום שהיא נכתבה עבור כלי מוזיקה שונים.
אחד ממאפייני עבודתו של צ'פלין היה החתירה לשלמות. הדבר התבטא למשל בזה שצוות הצילום צילם 116 יום ברציפות, בעוד צ'פלין הוגה בסוגיית הדרך המתאימה ביותר להציג את הנווד כמיליונר בפני הנערה. בסופו של דבר, נמצאה התחבולה הגאונית: הנווד מנסה לחצות את הרחוב ובצירוף מקרים פוסע מבעד לדלת אחת של מכונית מפוארת אל דלתה השנייה, טורק אותה ואז הוא ניצב בפני הנערה, המשוכנעת ששמעה אדם עשיר היוצא ממכוניתו.
לקראת סוף צילומי הסרט שקל צ'פלין להחליף את השחקנית הראשית ולהתחיל לצלם את כל הסרט מחדש. אולם הוא לא הצליח לגייס כסף למשימה זאת.
כלנית (פירושונים)
רביעיית כלי נשיפה מעץ
משה טבנקין
משה (משה'לה) טבנקין (מאי 1917, ל"ג בעומר ה'תרע"ז – 4 במאי 1979) היה משורר עברי, חוקר ספרות, מחנך ולוחם.
תולדות חייו.
טבנקין נולד במושבה כנרת לחוה (לבית סטאשבסקי) ויצחק טבנקין, ממנהיגי הקיבוץ המאוחד. אחיו הם: לוחם הפלמ"ח יוסף (יוספל'ה) טבנקין, חנה טבנקין, אדריכלית במקצועה, ואהוביה טבנקין, שהיה פעיל למען ארץ ישראל השלמה.
כשהיה בן חמש עבר משה עם משפחתו לעין חרוד. היה ילד פלא: כתב שירים ופזמונים בגיל מאוד צעיר, ובהיותו בר מצווה כבר ביים הצגת ילדים בעין חרוד. אחדים משירי ילדותו הפכו לחלק מטקסי החגים בקיבוצו. התנדב לפלמ"ח ושימש כקצין התרבות של חזית הצפון במלחמת הקוממיות. בסיום המלחמה למד באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן גם באוניברסיטת תל אביב. שנים רבות היה מורה בקיבוצו ואף ניהל שם את בית הספר האזורי. הרצה על נושאי חינוך וספרות במסגרות שונות בארץ.
שיריו המוקדמים התחבבו מאוד על קהל הקוראים. רבים מהם כונסו באנתולוגיות, הוקראו בטקסים שונים ואף הולחנו בידי מלחינים שונים כגון צבי סנונית, דני ליטני, שלמה ארצי ומתי כספי. שירתו המבוגרת היא בבחינת אכזבת מה לקוראים. הוא לא הדביק את משוררי דורו הידועים, ושירתו נשארה פשטנית, אדולסצנטית, רומנטית מדי. בשנותיו האחרונות עסק בעיקר בפעילות ציבורית, התמסר לתנועה למען ארץ ישראל השלמה, ונפטר ממש תוך פעילותו האינטנסיבית בתנועה.
ספר שיריו הראשון, "שירים", נדפס בתש"ג (1943). הספר זכה לתהודה רבה ונדפס במהדורות רבות ובעשרות אלפי עותקים. משה טבנקין נתפרסם בשעתו גם כסופר ילדים אהוד, ופרסם שירים סיפורים ומחזות לילדים ובני נוער.
טבנקין נפטר בקיבוצו עין חרוד מאוחד.
פשרת קנזס נברסקה
פרוקונסול (רומא העתיקה)
ג'ון קארו
ג'ון אליו קארו (בנורווגית: John Alieu Carew; נולד ב-5 בספטמבר 1979) הוא כדורגלן עבר נורווגי, ששיחק בעמדת החלוץ.
זכה בגביע הנורווגי ב-1997 עם קבוצת וולרנגה ובאליפות נורווגיה שנתיים אחר-כך (1999) עם קבוצת הפאר הנורווגית רוזנבורג. לאחר ההצלחה בנורווגיה עבר לוולנסיה מספרד, שם שיחק במשך מספר עונות לפני שעבר לרומא בהשאלה. לאחר מכן עבר לבשיקטאש, וכעבור עונה עזב לאולימפיק ליון, בה ערך את הופעת הבכורה בסופר קאפ הצרפתי, ולאחר מכן עבר לאסטון וילה. בינואר 2011 הושאל לסטוק סיטי. באוגוסט 2011 חתם בווסטהאם יונייטד. באוקטובר 2013 הודיע על פרישה מכדורגל.
לזכותו של קארו 91 הופעות בנבחרת נורווגיה.
קארו הוא בן לאב מהגר מגמביה ואם נורווגית.
פרוקונסול
ביל ראסל
ויליאם פלטון "ביל" ראסל (באנגלית: William Felton "Bill" Russell; 12 בפברואר 1934 – 31 ביולי 2022) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר בקבוצת בוסטון סלטיקס, ונחשב עד היום לאחד מגדולי השחקנים בתולדות המשחק. היה השחקן המרכזי בשושלת הגדולה של בוסטון שזכתה ב-11 אליפויות ליגת ה-NBA במהלך 13 שנותיו בליגה. יחד עם שחקן ההוקי קרח הנרי רישר, ראסל מחזיק בשיא האליפויות לשחקן בודד בליגת ספורט כלשהי בצפון אמריקה. ראסל זכה גם בתארים אישיים רבים, ובהם חמישה תוארי ה-MVP של ה-NBA ו-12 הופעות במשחק האולסטאר. נבחר ב-2020 לשחקן הרביעי בטיבו בתולדות הליגה על ידי אתר ESPN.