התעשייה האווירית לישראל בע"מ, או בקיצור: התעשייה האווירית, בראשי תיבות: תע"א (באנגלית: Israel Aerospace Industries; בראשי תיבות: IAI) היא חברה ממשלתית ישראלית, אשר מפתחת ומייצרת מוצרים תעופתיים, יבשה וים, מערכות חלל, מערכות ביטחוניות וצבאיות, סייבר ומוצרי אלקטרוניקה. התעשייה האווירית היא החברה הגדולה בישראל בתחום תעשיית המטוסים והחלל. משרדיה ומתקניה העיקריים של התעשייה האווירית נמצאים בחלקו המזרחי של נמל התעופה בן-גוריון על פני שטח של כ־2,000 דונם. בנוסף, קיימים מפעלים ביהוד, באשדוד, בבאר יעקב, בבאר שבע, בשדה התעופה עטרות וברמת הגולן. נכון לשנת 2016 מועסקים בחברה כ־15,000 עובדים, רובם מהנדסים, הנדסאים וטכנאים, בנוסף מועסקים עוד כמה אלפי עובדים מקומיים בחברות קשורות וחברות בת ברחבי העולם.
בסוף 2019 דווחה החברה על התקשרויות בהיקף שיא בעסקאות עם לקוחות, בסך של כ־4.1 מיליארד דולר מתחילת שנת 2019, וגידול בצבר ההזמנות לסך של 13.4 מיליארד דולר. איגרות החוב של החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
תולדות החברה.
החברה נוסדה בשנת 1953 על ידי אל שווימר, בסיועם ובעידודם של בן-גוריון ושמעון פרס, פעלה בהאנגר בלוד שנקרא "המכון הממשלתי לבדק מטוסים", ונודעה בשם "חברת בדק מטוסים". שווימר שימש המנכ"ל הראשון של התעשייה האווירית והתמיד בתפקידו זה במשך 24 שנים. עיקר עיסוקה של החברה בשנותיה הראשונות היה עבודות תיקון ושירות למטוסי הבוכנה ומטוסי הסילון הראשונים של חיל האוויר הישראלי. בשנת 1957 נחתם הסכם עם היצרן הצרפתי על הרכבה ברישיון של מטוס הפוגה מגיסטר ב"בדק מטוסים". בשנת 1965 הפכה החברה מיחידת סמך לחברה בֶּדֶק תְּעוּפָה בע"מ ובאותה שנה מונה מיכאל פירון ליו"ר החברה. בעקבות מלחמת יום הכיפורים התרחב הייצור של התעשייה האווירית ומספר עובדיו עלה מ־13,500 ל־15,000.
במשך השנים, גדלה התעשייה האווירית ממפעל קטן בשם "בדק מטוסים" והפכה לאחת מתעשיות התעופה הגדולות והידועות בעולם. החברה מחזיקה נציגויות באוסטרליה, ארצות הברית, בלגיה, הודו, צ'ילה, צרפת, קולומביה, קוריאה הדרומית, רוסיה ותאילנד.
לאורך שנות קיומה עסקה התעשייה האווירית בייצור ובשיפור מטוסי קרב, בבנייה ופיתוח מטוסי מנהלים בדגמי וסטווינד, ייצור מטוסי מנהלים של חברת גאלפסטרים (Gulfstream) וכן ביצעה עבודות אחזקה למטוסים צבאיים ואזרחיים. לחברה אף חטיבת מערכות טילים וחלל העוסקת בבניית מערכות טילים והנחיה. אף שעיקר פעילותה של התעשייה האווירית הוא בתחום תעשיית המטוסים ואמצעים אלקטרוניים מוטסים, החברה גם מייצרת מערכות צבאיות לכוחות יבשתיים וימיים. רבות מן המערכות הללו מעוצבות לצרכיו של צה"ל, חלקן מיוצאות לצבאות זרים.
ב־6 בנובמבר 2006 שונה שם התעשייה האווירית לישראל והלוגו באנגלית מ־"Israel Aircraft Industries" ל־"Israel Aerospace Industries". על פי החברה השם החדש מייצג נכון יותר את תחומי העסקים של החברה, לא רק תעשיית מטוסים אלא גם תעשיית מערכות בתחומי החלל, הים והיבשה.
מנכ"ל בולט נוסף היה משה קרת (ששימש בתפקיד מעל 20 שנה). בסוף שנת 2005, לאחר שנמנע מקרת למלא את תפקידו עקב חקירה בחשד שוחד, מונה המשנה למנכ"ל, עובדיה הררי, למ"מ מנכ"ל בפועל של התעשייה האווירית. הררי, שהיה ראש פרויקט הלביא בתעשייה האווירית בשנים 1980–1987, לא מונה כמנכ"ל קבע. בפברואר 2006 מונה יצחק ניסן, על ידי היו"ר יאיר שמיר לתפקיד המנכ"ל. ביולי 2012 מונה למנכ"ל יוסי וייס.
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב־2008 ירדה הרווחיות של הפעילות האזרחית של החברה, בין היתר בשל ירידת ביקושים למטוסי מנהלים. נוכח תוצאותיה העסקיות הסכימו ועד העובדים והנהלת החברה ב־2016 על הסכם הבראה ותוכנית התייעלות שבמסגרתה יפרשו 830 מעובדי החברה, מהם 100 עובדים זמניים, במטרה לחסוך לחברה כ־2 מיליארד ש"ח בשנים הקרובות.
בתחילת 2019 בוצע שינוי ארגוני רחב היקף בחברה כאשר מרכז הנדסה, חטיבת בדק, חטיבת כלי טיס אזרחיים ומפעל להב מוזגו לחטיבת תעופה החדשה.
בסוף 2020 אישרה ועדת השרים לענייני הפרטה שהחברה תצא להנפקה חלקית, בה עד 49% ממניות החברה יונפקו בבורסה. כך, רוב המניות עדיין יישארו בידי המדינה.
פעילות עסקית בינלאומית.
כניסה לייצור ושיווק מטוסי מנהלים בשוק הבינלאומי, על ידי רכישת מפעל "רוקוול סטנדרד" מארצות הברית והעברתו לישראל.
חברת הבת "בדק" החלה לפעול מחוץ לישראל, עם פתיחת מפעל בבריסל, בלגיה, בשותפות עם חברה מקומית, לאחר שקיבלה חוזה לשיפוץ, פירוק והסבה של 100 מסוקים של צבא ארצות הברית. שנה אחר כך הקימה "בדק" מפעל בנמל התעופה הבינלאומי מיאמי, פלורידה. המפעל, "קומודור אוויאיישין", הוקם במיאמי בגלל שהמקום היה לצומת תעופה חשוב בין אמריקה הצפונית לדרומית. ב-1997 הורחב מפעל "קומודור אוויאיישין". המפעל מספק שירותי תחזוקה ושיפוץ לחברות תעופה. בשנת 2001 התגלו אי סדרים כספיים בחברת "קומודור אוויאיישן" והנהלתה הודחה.
חתימה על הסכם בסך מיליארד דולר עם הרפובליקה העממית של סין, בשיתוף ממשלת רוסיה ואיש העסקים שאול אייזנברג, לאספקת 4 מערכות התרעה מוקדמת מדגם "פאלקון" על מטוסים רוסיים מדגם "איליושין-76". בעקבות לחץ של הממשל האמריקאי, בוטלה העסקה ביולי 2000. במרץ 2002 הסכימה מדינת ישראל לשלם פיצוי של 350 מיליון על ביטול העסקה. במרץ 2004 נחתם ההסכם לאספקת מערכת "פאלקון" דומה להודו, המטוס הראשון סופק במאי 2009.
הקמת חברת הבת "גלקסי איירוספייס" לייצור מטוסי מנהלים, בשותפות עם תאגיד הייאט של משפחת פריצקר. "גלקסי איירוספייס" ייצרה שני דגמים של מטוסי מנהלים, מטוס ה"אסטרה–SPX", שפותח עוד לפני הקמת החברה, וה"גלאקסי" מטוס חדש שטיסת הבכורה שלו נערכה עם הקמת החברה החדשה. המטוס הורכב בתעשייה האוורית, אך הגימור והשיווק שלו נעשה במפעל בטקסס המטוס בצע טיסה טראנס-אטלנטית ראשונה, למרחק 6,012 ק"מ, בין פריז לניו-יורק באוקטובר 1998.
חברת הבת "בדק" פתחה מפעל בנמל התעופה לה בורז'ה שבפריז, צרפת. המפעל היה מיזם משותף עם חברת "קלסטרום" של יוצאי חיל האויר, לשירותי תחזוקה ותמיכה לחברות תעופה המפעילות מטוסי בואינג-737 ברחבי אירופה.
באותה שנה זכתה החברה לראשונה בגלוי במכרז בהודו, להשבחת עשרות מסוקי קרב מתוצרת רוסיה מסוג מי-35.
חברת גאלפסטרים איירוספייס, חברת בת של תאגיד ג'נרל דיינמיקס, רוכשת את חברת "גלקסי איירוספייס" של התעשייה האווירית ומשפחת פריצקר. ביוני 2001 הודיעה גאלפסטרים כי לא תשתמש יותר בשמות מותגי המטוסים של גלאקסי, אלא תשתמש בשמות מותגים של מוצרים שלה. ה"גלאקסי" שווק בשם "גולפסטרים–200", וה"אסטרה–SPX" שווק בשם "גולפסטרים–100". פסי הייצור של שני המטוסים המשיכו לפעול בתעשייה האווירית כקבלן משנה ראשי. ב־3 במאי 2005, בוצעה בהצלחה טיסת בכורה למטוס המנהלים חדש, "גולפסטרים-G150". מטוס, מקטגוריה בינונית שיכול להטיס שמונה נוסעים, שפותח ויוצר בתעשייה האווירית עבור גאלפסטרים.
נחתם הסכם שיתוף פעולה בין חברת הבת רמת"א לתאגיד הקנדי בומברדייה, לייצור משותף של 86 קרונות דו־קומתיים עבור רכבת ישראל, עם אופצייה להגדלת ההזמנה לכ־500 קרונות. לצורך הפרויקט הוקם מפעל בהשקעה של כ־10 מיליון דולר, רמת"א הכשיר, במפעלי בומברדיה באירופה, כוח אדם לעבודה בפרויקט ולעובדי רמת"א הצטרפו למשך כשנה שלמה כ־15 טכנאים ומהנדסים של חברת בומברדיה מאירופה. ביצועה של ההזמנה החל באוגוסט 2005 ומערך הקרונות הראשון מתוצרת המפעל נמסר לרכבת ישראל בדצמבר 2005. לאחר השלמת ההזמנה נסגר המפעל והמבנה שיש לו קישור לרשת המסילות של רכבת ישראל נמכר.
הקמת חברה בהודו לשיתוף פעולה עם קבוצת טאטא. החברה עסקה בייצור מקומי של מערכות מכ"ם.
טקסיבוט – פרויקט משותף של התעשייה האווירית, לופטהנזה, וקבוצת TLD. בשנת 2011 נוסה הכלי בגרירת מטוס איירבוס A340-600 בטולוז, ומטוס בואינג 747-400 בנמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט.
הכלי מיועד לחסוך לחברות התעופה אחוזים ניכרים של דלק סילוני. לדוגמה; מטוס בואינג 747, צורך בממוצע 1.25 טונות דלק, ב־17 הדקות הקודמות להמראה. לעומת זאת, הטקסיבוט צורך בין 25 ל־30 ליטר דלק בלבד.
בנובמבר 2014 קיבל הטקסיבוט אישור רשות התעופה האזרחית והסוכנות האירופית לבטיחות תעופה (EASA) לגרירת מטוסי בואינג 737, ובפברואר 2015 החל לפעול בשירות לופטהנזה בנמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט.
נחתמה עסקה לאספקת 50 מזל"טים מתוצרת התעשייה האווירית לרוסיה. שנה אחר כך הורחבה העסקה, שנחתם הסכם למכירת מכלולים של מל"טים ומערכות שונות לייצור מקומי שלהם.
פעילות עסקית וקווי מוצרים עיקריים.
תכנון וייצור מערכות אימון ותיחקור.