צרותיו האישיות של סוהארטו החלו במות אשתו ראדן איו סיתי הארתינאה ב-28 באפריל 1996. יותר מאוחר פורסם שהדבר הפך אותו למיואש בגיל 75. הוא היה נשוי לה במשך 48 שנה והיא הייתה אם ששת ילדיו. ההתייחסות המאוחרת יותר אל מצבו הנפשי של סוהארטו, הזכירה גם את מות אשתו כסיבה לדיכאונו.
התפטרות.
סוהארטו אמר בעבר שלא יהיה מועמד לתקופת כהונה כנשיא בשנים 1998 עד 2003, אבל הוא היה מועמד יחיד, ונבחר שוב לנשיא על ידי המג'לס במרץ 1998. הדבר גרם לשורה של הפגנות, חלקן שקטות וחלקן אלימות מצד תומכי ה"תיקונים" שנקראו "Reformasi". ב-12 במאי 1998 נתקלה תהלוכת סטודנטים שקטה שיצאה מקמפוס אוניברסיטת תריסכתי בג'קרטה לכוון בניין המג'לס, בחסימה של כוחות ביטחון מגוונים: משטרה, צבא והחטיבה הממונעת. כמה סטודנטים ניסו לשאת ולתת עם השוטרים. לאחר שעות של הפגנה נורו יריות מכוחות הביטחון לעבר הסטודנטים. 4 מהם נרצחו. ההמון נס בבהלה שתוארה במילה המלאית "אמוק". היריות נמשכו, פצועים פונו אל בתי חולים. האסון נקרא "טרגדיית תריסכתי". אחריה המשיכו הפגנות אלימות בימים 13 במאי עד 15 במאי. הוויקיפדיה בגרסה האינדונזית מתארת אותן כליל הבדולח ומסבירה מה מקור השם.
ב-21 במאי 1998 עמד סוהארטו בארמון העצמאות והקריא מן הכתב הודעת התפטרות שלאחריה ביקש מן המג'לס ומבית המשפט העליון, להעביר את הנשיאות לסגנו בחרודין יוסוף חביבי, בהסתמך על סעיף 8 של "חוקי יסוד '45".
לאחר הנשיאות.
המשבר הבריאותי.
ב 20 ביוני 1999 לקה סוהארטו בשבץ ואושפז למשך 10 ימים בבית החולים המרכזי של פרתאמינא בג'קרטה. ב-14 באוגוסט 1999 אושפז שם שוב למשך 5 ימים. ב-7 במאי 2006 נותח סוהארטו. ב-4 בינואר 2008 אושפז סוהארטו שוב באותו בית חולים למשך 24 יום. ב-13 בינואר דיווח BBC אינדונזיה במלאית כי לי קואן יו ביקר אותו.
החקירות על הונו.
סיפורים שונים סופרו אודות שחיתותו הכלכלית של סוהארטו. בין השאר נטען שהוא גנב בין 15 מיליארד ל-35 מיליארד דולרים אמריקניים ב-32 שנות שלטונו. הדבר יוחס למקורות זרים אבל יש גם מקור אינדונזי שהאשים אותו בגנבת סכומים אלה.
כמו כן נאמר שחוקריו באינדונזיה לאחר התפטרותו, הגיעו למסקנה שהיקף גנבותיו היה "רק" חצי מיליארד דולרים אמריקניים, ופורסם שסלחו לו על גנבותיו. מגיניו טענו שאינו מסוגל לעמוד לדין גם בגלל מצבו הנפשי והגופני. הוא לא נשפט אבל כמה מילדיו נחקרו. משפחתו גלגלה הון של 73 מיליארד דולרים אמריקניים ב-32 שנות שלטונו.
בנוסף, כ-40% משטחה של אינדונזיה, שמאז 1975 עד 1999 כלל גם את שטח טימור המזרחית, היו רכושו הפרטי של סוהארטו.
מותו.
סוהארטו מת ב-27 בינואר 2008 בשעה 13:10, באותו בית חולים שבו אושפז ב-24 ימיו האחרונים. ב-28 בינואר 2008 הוא נקבר במאוזוליאום אסתנא גיריבנגון ממזרח לעיר סוראקרטה.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:נשיאי אינדונזיה]]
[[קטגוריה:המלחמה הקרה]]
[[קטגוריה:ילידי 1921]]
[[קטגוריה:נפטרים ב-2008]]
סוהרטו
טיבידבו
שף ויתיב
ג'יימס ארל ג'ונס
ג'יימס ארל ג'ונס (באנגלית: James Earl Jones, נולד ב-17 בינואר 1931) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי זוכה פרס אמי, פרס גלובוס הזהב, פרס טוני, פרס אובי ופרס גילדת שחקני המסך, שהיה מועמד לפרס אוסקר על משחקו. מוכר בזכות קול הבאס העמוק שלו ודיבובו את דארת' ויידר. ב-2011 הוענק לו פרס אוסקר לשם כבוד.
ביוגרפיה.
ג'ונס נולד כטוד ג'ונס במחוז טייט שבמיסיסיפי לרות ורוברט ארל ג'ונס, אף הוא שחקן, שעזב את משפחתו לפני לידתו של ג'יימס. ג'ונס ואביו התפייסו בשנות ה-80. הוא גדל אצל סביו החקלאים, מגי וג'ון הנרי קונולי. ג'ונס עבר להתגורר בחוותם של סביו במישיגן בגיל חמש, אך המעבר היה כה טראומתי עבורו, שהחל לפתח גמגום כה חזק עד כדי כך שהוא נמנע מלדבר בקול רם במשך שמונה שנים, עד להגיעו לגיל התיכון. בתיכון גילה עניין בכתיבת שירה, דבר שעזר לו להתגבר על שתיקתו הממושכת. מוריו חשבו שקריאת שיריו בציבור תעזור לו להגביר את ביטחונו, והתעקשו שג'ונס ידקלם שיר אחד בכל יום.
בשנת 1949, ג'ונס החל בלימודיו באוניברסיטת מישיגן מתוך כוונה ללמוד רפואה. במקביל נרשם לתוכנית שירות המילואים. הוא עזב את לימודי הרפואה מתוך בחירה להתרכז בלימודי דרמה וסיים תואר ראשון ב-1955. במהלך לימודיו הוא מצא עבודה חלקית בצוות התיאטרון המקומי. בסוף 1953 הוא עבר קורס קציני חי"ר בפורט בנינג, שם סיים בהצלחה אימוני סיירים.
קריירת קולנוע ובמה.
תחילת הקריירה.
תפקידו הקולנועי הראשון של ג'ונס היה בשנת 1964 כאיש צוות מפציץ B-52 סטרטופורטרס בסרט הקולנוע "דוקטור סטריינג'לאב", אך תפקידו היה שרוי בצילם של פיטר סלרס וסלים פיקנס, שעשו את הסרט למפורסם. תפקידו הגדול הראשון היה בדמותו של המתאגרף ג'ק ג'פרסון בסרט הקולנוע-מחזה "התקווה הלבנה הגדולה", המבוססת על דמותו של המתאגרף ג'ק ג'ונסון. על תפקידו כשחקן ראשי, ג'ונס זכה למועמדות לפרס אוסקר. הוא היה האפרו-אמריקני השני שזכה לקבל מועמדות לאוסקר, אחרי סידני פואטייה.
בשנת 1969, ג'ונס השתתף בין היתר בתשדירי ניסיון קצרים לסדרת הילדים "רחוב סומסום".
מלחמת הכוכבים.
ג'ונס זכור כקולו של דארת' ויידר בסרטי מלחמת הכוכבים שהחלו בשנת 1977. לבקשתו האישית, לא ניתן לו קרדיט על תרומת קולו לתפקיד, היות שהתפקיד בוצע למעשה על ידי השחקן דייוויד פראוז. הוא התייחס בכך למועמדותן לאוסקר של לינדה בלייר (שגילמה את הילדה אחוזת השד במגרש השדים) ומרסדס מקיימברידג' (שתרמה את קול השד), וטען כי עצם הרעיון למועמדות כפולה מגוחך. בשנת 1976 זכה ג'ונס בגראמי על עבודתו כקריין.
תפקידים בולטים.
מבין תפקידיו הנודעים של ג'ונס ניתן למנות את אדמירל ג'יימס גריר ב"מרדף אחר אוקטובר האדום", "משחקים פטריוטיים" ו"סכנה ברורה ומיידית" המבוססים על ספריו של טום קלנסי, הנבל טולסה דום ב"קונאן הברברי", המאמן פרנק קוזו מ"המובחר שבמובחרים", המלך ג'פי ג'אפה מ"מגלה את אמריקה" של אדי מרפי (עם קריצה לתפקידו האלמותי כקולו של דארת' ויידר כאשר שולבו בסרט משפטים ממלחמת הכוכבים שנאמרו באינטונציה המפורסמת של ויידר, לדוגמה: Leave them to me, I will deal with them myself).
תפקידי תיאטרון בולטים.
ג'ונס הוא גם שחקן תיאטרון מוערך. הוא זכה בשנת 1969 בפרס טוני על משחקו במחזה "התקווה הלבנה הגדולה" ובשנת 1987 על המחזה "Fences", שדן בגזענות נגד אפרו-אמריקנים בשנות החמישים של המאה ה-20. כמו כן, ביצועו למחזה אותלו נחשב לאחד הביצועים הגדולים שנעשו על הדמות. ג'ונס הוסיף לשחק במחזות שייקספירים כ"המלך ליר", אוברון ב"חלום ליל קיץ", אבהורסון ב"מידה תחת מידה", ואף קיבל הוקרה בשנת 2002 ממרכז קנדי לאמנויות הבמה.
בפברואר 2008, ג'ונס החל להשתתף כביג דאדי בעיבוד אפרו-אמריקני למחזה זוכה פרס הפוליצר חתולה על גג פח לוהט של טנסי ויליאמס, לצד שחקנים כפיליסיה ראשד ("משפחת קוסבי"), אניקה נוני רוז וטרנס הווארד ("איירון מן").
תפקידים נוספים.
ג'ונס השתתף בתפקידי אורח בסדרות הסיטקום פרייז'ר, ויל וגרייס, האוס, אברווד והמפץ הגדול. הוא הופיע במשחק המחשב "Command &amp; Conquer: Tiberian Sun" משנת 1999 בתפקיד הגנרל ג'יימס סולומון, ונידב את קולו לסרט האנימציה מלך האריות ולהמשכו כמופסה המלך.
באפריל 2005 הופיע ג'ונס בעיבוד אפרו-אמריקני מחודש למחזה משנת 1979 "האגם המוזהב" בברודוויי (שבתורו עובד לסרט קולנוע בשנת 1981 ובו כיכבו קתרין הפבורן והנרי פונדה).
בשנת 2006 קריין ג'ונס בשני סרטים דוקומנטריים - האחד על חייו של האפרו-אמריקני מלקולם אקס, והשני בגירושם המאולץ של שבט הצ'רוקי מאדמתם במה שהיה ידוע כ"מסלול הדמעות". באותה שנה שיחק בקומדיית הספורט "חמים על הספסל" שביים דניס דוגן.
בשנת 2009 הוענק לג'ונס פרס גילדת שחקני המסך על מפעל חיים.
בשנת 2014 השתתף ג'ונס בסדרת הטלוויזיה "מפץ הגדול" בתפקיד עצמו.
בשנת 2019 חזר לדבב את דמותו המוכרת מופסה מסדרת מלך האריות, בגרסת הלייב אקשן של "מלך האריות".
חיים אישיים.
ג'ונס נישא לשחקנית והזמרת האמריקאית ג'וליאן מארי בשנת 1968, אותה הכיר בזמן ששיחק במחזה אותלו. לזוג לא היו ילדים והם התגרשו ב-1972.
בשנת 1982 התחתן ג'יימס ארל ג'ונס בשנית עם ססיליה הארט, והשניים הביאו לעולם ילד אחד, פלין ארל ג'ונס. הארט נפטרה מסרטן השחלה ב-16 באוקטובר 2016.
באפריל 2016 סיפר ג'ונס לראשונה מזה עשרים שנה על מאבקו בסוכרת מסוג 2, בה אובחן באמצע שנות ה-90.
ג'ונס הפך לקתולי במהלך שירותו הצבאי.
אזכורים.
בסדרת האנימציה "הפכים סולארים" נקרא התיכון שבו לומדות הדמויות הראשיות על שמו.
אביבה ברושי
אביבה ברושי (נולדה ב-11 ביולי 1934) היא מתרגמת, עורכת וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה.
ילידת תל אביב להורים מבני העלייה השנייה. לאחר סיום לימודיה התיכוניים שירתה בצה"ל כסמלת מודיעין, השלימה תואר ראשון ושני (פילוסופיה וספרות) באוניברסיטה העברית בירושלים, והשתלמה באוניברסיטה של מקסיקו, שם כתבה את עבודת הדוקטורט שלה בנושא "מושג המרכז - טבור הארץ וציר העולם בתרבויות אמריקה הלטינית".
ספרה הראשון, "איש ומעגלו" (פרס ברש תשי"ז), ראה אור בהיותה בת עשרים וזכה לביקורת אוהדת כיצירת נעורים מבטיחה. סמוך לאחריו זכה קובץ שיריה בפרס אנה פרנק מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, בה למדה.