בשנת 1908 מרגרט נישאה לסר המפרי מקוורת', בעל אדמות מאזור ניופורט. באותה שנה, בגיל 25, היא הצטרפה לאיגוד הנשים החברתי והפוליטי (WSPU), והפכה למזכירת סניף ניופורט. בין השנים 1908–1914 היא ארגנה את הקמפיין למען זכות בחירה לנשים ונסעה ברחבי דרום ויילס, ולעיתים קרובות הגיעה למקומות בהם הישיבות היו עוינות וסוערות. היא הייתה מעורבת בצעדות מחאה עם נשות הפאנקורסט, ואפילו ניסתה להידחף לכרכרה של ראש הממשלה הליברלי הרברט הנרי אסקווית' שהתנגד בתוקף למתן זכות בחירה לנשים.
ביוני 1913 היא ניסתה להרוס תיבת דואר ציבורית בעזרת פצצה כימית. הפעילויות האלו הובילו לכך שנעצרה ונשפטה בבית משפט בוויילס. לאחר שסירבה לשלם קנס בסך 10 ליש"ט, מרגרט נידונה לתקופת מאסר של חודש. היא שוחררה כעבור חמישה ימים כיון שפתחה בשביתת רעב.
כאשר אמלין פנקהרסט נפטרה ביוני 1928, היו קיטי מרשל, רוזמונד מסי וליידי רונדה אלו שארגנו את טקסי הזיכרון לכבודה. הן גייסו כסף עבור מצבה בשבילה בבית העלמין בברומפטון והעמידו פסל שלה מחוץ לבית הנבחרים, המקום שאליו נאסר עליה להיכנס לעיתים קרובות. גויס גם סכום כסף כדי לרכוש את הציור של אמלין פנקהרסט שנעשה על ידי שותפתה לדרך, הסופרג'יסטית ג'ורג'ינה ברקנברי כדי שניתן יהיה לתרום אותו לגלריית הפורטרטים הלאומית. שם הציור נחנך והוצג לקהל בטקס בהשתתפות סטנלי בולדווין בשנת 1930.
מלחמת העולם הראשונה ושקיעת RMS לוסיטניה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, מרגרט קיבלה את החלטת הנהגת ארגון סופרג'יסטיות ה-WSPU לנטוש את הדרך המיליטנטית במאבק לזכות הבחירה. באותו זמן היא עבדה עם אביה, שנשלח על ידי דייוויד לויד ג'ורג' לארצות הברית כדי להסדיר את אספקת התחמושת לכוחות המזוינים הבריטיים.
אביה הרגיש שבתו הייתה מדוכדכת, ואף על פי שהתייחסה בביטול לדאגתו, הוא היה ער למתחים בנישואיה. ב־7 במאי 1915, כשחזרה מארצות הברית באונייה לוסיטניה עם אביה ומזכירו ארנולד רייס-אוונס, נורה טיל על האניה מן הצוללת הגרמנית U-20. בעוד אביה ומזכירו הצליחו לעלות על סירת הצלה, מרגרט נשארה מאחור ונצמדה ללוח עץ שריד מהאנייה. עבר זמן רב עד שחולצה על ידי ספינת דיג אירית. באוטוביוגרפיה שלה משנת 1933 "זה היה עולמי" (This Was My World) היא מספרת על האירוע הטראומטי שבו לקחה לקווינסטאון, מחוסרת הכרה וסובלת מהיפותרמיה. לאחר אשפוז בבית חולים, היא בילתה מספר חודשים בהתאוששות בבית הוריה.
תואר אצולה.
ב־3 ביולי 1918, לאחר עבודתו הקשה על מיזמים עסקיים שלו, פוליטיים וגם תרומה למאמץ המלחמה, נפטר אביה. סוג האצולה שלו היה אמור להסתיים עם מותו, אך כיון שאביה ביקש מהמלך ג'ורג' החמישי להעביר לבתו את התואר, מרגרט הפכה לליידי רונדה.
לאחר מות אביה, ליידי רונדה ביקשה למלא את מקומו בבית הלורדים, תוך שהיא מציינת את החוק האוסר פסילה על רקע המין משנת 1919 שאפשר לנשים לממש "כל תפקיד ציבורי". לאחר שבתחילה התקבלה בקשתה, "הוועדה לזכויות" בבית הלורדים דחתה את בקשתה. במשך שנים רבות מי שתמך בה היה הלורד אסטור, שאשתו ננסי הייתה בסופו של דבר האישה הראשונה שתפסה את מקומה בבית הנבחרים.
פחות מחודש לאחר מותה של ליידי רונדה בשנת 1958, הותר לנשים להתקבל לבית הלורדים בזכות חוק "עמית החיים" (שניתן גם לאדית סאמרסקיל). חמש שנים מאוחר יותר, עם כשעבר חוק התארים 1963, הותר גם לבנות יורשות להתקבל לבית הלורדים.
מיזמים עסקיים.
מרגרט החליפה את אביה כיו"ר חברת סנטוגן בפברואר 1917. לאורך חייה היא הייתה דירקטור של 33 חברות (לאחר שירשה מאביה 28). מרבית העסקים שלה היו בתחום הפחם, הפלדה, והתעבורה, באמצעות חברת קמבריאן בע"מ. היא פעלה להגדיל את מספר הנשים בעולם העסקי. והייתה מעורבת בהקמת וניהול "מועדון היעילות", ארגון נטוורקינג לנשות עסקים.
עם זאת, עם ירידת מחירי הפחם בסוף שנות העשרים, חברת קמבריאן בע"מ פשטה את הרגל. מלבד ירושת ההוצאות לאור של אביה, היא הקימה בשנת 1920 את שבועון טיים אנד טייד. לאחר התמוטטות קמבריאן בע"מ, חשבונותיה האישיים מראים כי הוצאותיה תמיד עלו על הכנסותיה.
ליידי רונדה נבחרה לנשיאה הראשונה של מכון המנהלים בשנת 1926.
בשנת 1920 הקימה ליידי רונדה את קבוצת שש הנקודות.
חיים אישיים.
בשנת 1908 נישאה מרגרט לסר המפרי מקוורת'. הזוג התגרש בשנת 1923 והיא מעולם לא התחתנה בשנית. בסוף שנות העשרים חייתה בזוגיות עם הלן ארצ'דייל, עורכת השבועון טיים אנד טייד. יותר מאוחר ניהלה מערכת יחסים קרובה עם ויניפרד הולטבי, שכתבה את "דרום ריידינג", שהייתה אהובתה של ורה בריטן. לאחר מכן חייתה במשך 25 שנה עם הסופרת והעורכת תיאודורה בוסאנקווט, ששימשה כעוזרת האישית של הנרי ג'יימס בין השנים 1907 עד 1916.
הוקרה מאוחרת.
בשנת 2015 הושקה לכבודה סדרת ההרצאות שנתית על שם מאקוורת' השנתית על ידי מכון המנהלים.
שמה ותמונתה (ואלה של 58 תומכי זכות בחירות נשים) נמצאים על כן פסלה של מיליסנט פוסט בכיכר פרלמנט בלונדון, שנחנכה בשנת 2018. ליידי רונדה הייתה אחת מחמש נשים המעמדות הסופיות לפרויקט הקמת פסל של אשה אקטיביסטית שיוקם בשנת 2019 בקארדיף.
אורן עילם (אמן רחוב)
אורן עילם (נולד ב-29 בנובמבר 1986) הוא אמן רחוב, משורר ומעצב תעשייתי ישראלי. הוא מוכר מהטמעת אומנותו בחפצי רחוב כמו שלטי תחנות אוטובוס, שלטי תנועה וגני שעשועים.
ביוגרפיה.
עילם נולד ב-29 בנובמבר 1986 ברמת גן, אביו עבד במשרד הביטחון ואימו הייתה פיזיותרפיסטית. הוא למד בתיכון בליך, והיה מדריך בתנועת הצופים. לאחר לימודיו התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים, ביחידת מורן. לאחר שירותו הצבאי למד לתואר ראשון במחלקה לעיצוב תעשייתי בבצלאל, אותו סיים בשנת 2015.
קריירה.
בעת לימודיו בבצלאל, החל לרסס בגרפיטי את שיריו על קירות בתים בירושלים ובתל אביב. הוא מעיד שמצא בדבר דרך לבטא עצמו תוך התגברות על הביישנות. עד מהרה החל לפרסם את שיריו בצורות נוספות, בהן החבאתם בין פתקי המפלגות בבחירות לכנסת העשרים (2015), הטבעתן על שלטי תחנת אוטובוס שהציב ואף הצבת שלט עם שיר שכתב בירידה מאיילון במחלף השלום.
בנוסף, מתעסק עילם בתחום המוזיקה. פרויקט הגמר שלו בבצלאל כלל המצאה של חמישה כלי נגינה אלקטרוניים, שמאוחר יותר הוצגו בפסטיבל בת-ים הבינלאומי לתיאטרון רחוב בשם "הגן המוזיקלי".
עילם מעביר סדנאות לנוער בנושא אמנות רחוב וכתיבת שירה, ומארגן ערבי שירה ואירועים נוספים.
גראהם לאמב
גראהם קמרון מקסוול לאמב (באנגלית: Graeme Cameron Maxwell Lamb; נולד ב-21 במאי 1953) הוא לוטננט גנרל לשעבר בריטי יוצא הצבא הבריטי אשר פיקד על זרוע היבשה של הצבא הבריטי (Commander Field Army).
ביוגרפיה.
לאמב התגייס לצבא הבריטי, התקבל לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט והוסמך כקצין חי"ר בשנת 1973. לאמב שובץ ברגימנט ההיילנדרס של המלכה ולקח חלק בלחימה בצפון אירלנד כמפקד מחלקה ופלוגה. בשנים 1991–1993 שימש כמפקד גדוד 1 ברגימנט ההיילנדרס של המלכה. הוא לחם במלחמת המפרץ ובבוסניה. בשנת 1996 פיקד על החטיבה המוטסת ה-5 ובשנים 2001–2003 שימש כמפקד דירקטוריון הכוחות המיוחדים של הממלכה המאוחדת (הוחלף על ידי ג'ונתן שואו). במלחמת עיראק שימש לאמב כמפקד הדיוויזיה הממוכנת ה-3, ועל תפקודו בלחימה עוטר באות השירות המצוין. בשנת 2005 מונה לאמב לנציג הבכיר של הכוחות הבריטיים בפיקוד כוחות הקואליציה בעיראק. בשנת 2007 מונה למפקד זרוע היבשה של הצבא הבריטי (Commander Field Army). בשנת 2009, לאור בקשה מפורשת מגנרל דייוויד פטראוס, עזב לאמב את תפקידו כדי לשמש כיועץ לפטראוס באפגניסטן. הוא פרש מן השירות בשלהי אותה שנה.
גל גדות (אלבום)
גל גדות הוא אלבום הסולו הרביעי במספר של הראפר הישראלי לוקץ'. האלבום יצא ב-20 ביולי 2017.
באלבום מתארחים מיכאל סוויסה בשירים "כלבה" ו"לוקץ' בחור משונה" ונצ'י נצ' בשיר "מה נשמע ביצ' 2". את האלבום כולו הפיק אורי שוחט.
האלבום נושא את שמה של השחקנית גל גדות.
מגדל שרשון
Hold Tight (ג'סטין ביבר)
Hold Tight (מדונה)
גלישה בסתר (מיני-אלבום)
גלישה בסתר הוא מיני-אלבום משותף של הראפרים ישראלים מיכאל כהן ומיכאל סוויסה. האלבום יצא לאור ב-5 באפריל 2019, דרך חברות התקליטים הליקון ושיגולה רקורדס.
האלבום הופק על ידי כהן בשיתוף מפיקים שונים ומוקסס על ידי אורי שוחט.
לפני יציאת האלבום, כהן וסוויסה הוציאו שיר משותף בשם "קופה" מתוך המיני-אלבום של כהן, "חצי אפוי".
גלישה בסתר (EP)
פלורשט (כדורגל)
מועדון הכדורגל פלורשט (במולדובנית: FC Florești) הוא מועדון כדורגל מהעיר פלורשט, שבמולדובה. המועדון נוסד בשנת 2017 ומשחק בליגת המשנה המולדבית.
את עונת 2017 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה המולדובית השלישית מחוז צפון ועלתה לליגת המשנה המולדובית. את עונת 2018 סיימה במקום השני בליגה. בעונת 2019 זכתה הקבוצה בליגה השנייה והעפילה לליגת העל המולדובית.
ספראנצה ניספורני
ספראנצה ניספורני (במולדובנית: Speranța Nisporeni) הוא מועדון כדורגל מהעיר ניספורני שבמולדובה. המועדון נוסד בשנת 1991 ומשחק בליגה המולדבית השנייה.
בין השנים 1992–1998 שיחקה הקבוצה בליגת העל, ואז ירדה לליגת המשנה המולדובית. הקבוצה עלתה חזרה לליגת העל בתום עונת 2013/2014.
הקבוצה השתתפה במסגרת אירופית לראשונה במשחקי הסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית בעונת 2019/2020. הקבוצה הובסה 9–0 בידי נפטצ'י באקו בסיכום שני המשחקים.
הקבוצה ירדה חזרה לליגת המשנה בתום עונת 2020/2021.
אריאל בראלי