רבע מהאוכלוסייה של צבי הסלעים מצויה כיום באזורים מוגנים, ביניהם: הפארק הלאומי הרי סימן והפארק הלאומי הרי באלה באתיופיה, הפארק הלאומי סרנגטי שבטנזניה ושמורות מסאי מארה וצאבו שבקניה, שמורת לואנגוואה (זמביה), נאיקה-פלאטאוו (מלאווי), ה"פארק הלאומי נמיב-נאווקלופט" (נמיביה), ה"פארק הלאומי מאטובו" (זימבבואה), "הפארק הלאומי הרי הזברה" והפארק הלאומי קרוגר שבדרום אפריקה ועוד. כמו כן יש מספרים גדולים מאוד שחיים בתוך שטחים חקלאים בנמיביה ודרום אפריקה.
האוכלוסייה העולמית של צבי הסלעים נאמדת בכ-42,000 פרטים.
פיוטר קוזלוב
פיוטר קוזמיץ' קוזלוב (רוסית: Пётр Кузьми́ч Козло́в; 15 באוקטובר 1863 – 26 בספטמבר 1935) היה מגלה ארצות רוסי וסובייטי. הוא ידוע כתלמידו וממשיך דרכו של חוקר הארצות ניקולאי פרז'וואלסקי במסעותיו למרכז אסיה ובעיקר למונגוליה וטיבט. בתקופת ברית המועצות היה חבר באקדמיה האוקראינית למדעים (1928) וכמו כן היה חבר של כבוד באגודה הגאוגרפית הרוסית.
חייו.
נולד למשפחה של סוחרי בקר. בילדותו נהג להצטרף לאביו במסעותיו לאוקראינה לצורך יבוא בקר, מה שאולי הצית את חיבתו למסעות. למד בבי"ס הריאלי ע"ש אלכסנדרוב בסמולנסק. לאחר פגישה מקרית עם פרז'וואלסקי בשנת 1882, קיבל פיוטר הזמנה להשתתף עמו במשלחתו הרביעית למרכז אסיה. לשם כך היה עליו להתנדב לצבא מאחר שפרז'וואלסקי הרכיב את צוות המסע שלו בלעדית מאנשי צבא. מ-1883 ועד 1926 עשה קוזלוב שש משלחות גדולות למונגוליה, לצפון ולמערב סין וכן למזרח טיבט, שלוש מהן בראשותו. בשנת 1905 נפגש עם טובטן גיאטסו הדלאי לאמה ה-13 בעיר אורגה (כיום אולן בטור).
במהלך מסעו המונגולו-סצ'ואני (1907—1909) גילה קוזלוב את שרידיה של העיר הטַנגוּטית חרה-חוטו . במהלך חפירות ארכאולוגיות שנערכו באתר זה בשנים 1908 ו-1909 התגלה מבנה של ספרייה עתיקה בה נמצאו שרידים בהיקף גדול של כ-6,000 מגילות הכתובות בשפה הטנגוטית , בהן יצירות מן הספרות הבודהיסטית, שלא היו ידועות קודם לכן ואין דומה להם בשפות אחרות.
בשנת 1910 פגש קוזלוב את פיוטר קרופוטקין, שמסעות המחקר שלו הניחו את היסוד לחקר המדעי של המזרח הרחוק הרוסי בתחומי האנתרופולוגיה, הגאולוגיה והגאוגרפיה, ושניהם קיימו חליפת מכתבים.
קוזלוב מונה על ידי ממשלת המעבר הרוסית כמושל שמורת הטבע אַסקניָה-נוֹבָה שבאוקראינה, ואת כנראה בעקבות היכרותו עם פרידריך אדוארדוביץ' פליץ'-פיין מיוזמי הקמת שמורת הטבע. עם זאת, לשמורה הגיע קוזלוב רק לאחר 'מהפכת אוקטובר' בדצמבר 1917.
במשלחתו האחרונה (המשלחת המונגלו-טיבטית בשנת 1923–1926) תכנן קוזלוב להגיע ללהסה בירת טיבט. בגלל תככים פוליטיים (בעיקר מהמשרד לענייני חוץ והמינהל לעניינים פוליטיים של ברית המועצות) נאלץ קוזלוב לשנות את תוכניתו ולהתמקד בחקר מונגוליה (ללא טיבט). ב-1925 החל קוזלוב בחפירות ארכאולוגיות בקברי האצולה ההונים (של סוף המאה הראשונה לפנה"ס – תחילת המאה הראשונה לספירה) באתר נוֹין-אוּלה (Noin-Ula) שבמונגוליה, ובמהלכן העלה תגליות מדעיות חדשות.
לאחר שהתרחק מעיסוקיו כחוקר, התגורר קוזלוב לסירוגין בכפר ליד נובגורוד, ובדירתו בסנט פטרסבורג.
ב-26 בספטמבר 1935 (בגיל 71) נפטר קוזלוב ממחלת לב במהלך שהותו בסַנַטוֹרְיוּם בעיר פטרגוף . הוא נקבר בבית הקברות הלותרני 'סמולנסק' בסנט פטרסבורג.
אלמנתו, אליזבטה וולודימירובנה קוזלובה , זכתה להכרה בינלאומית כצפרית. היא נפטרה כ-40 שנה לאחר מות בעלה.
אריק איינשטין
תחנת הרכבת התחתית צ'רינג קרוס
תחנת הרכבת התחתית צ'רינג קרוס (באנגלית: Charing Cross tube station) היא תחנה של רשת הרכבת התחתית בלונדון. התחנה נמצאת בכיכר טרפלגר שברובע הסיטי של וסטמינסטר, בסמוך לתחנת צ'רינג קרוס המשמשת חיבור לרשת הרכבת.
לתחנה אין מבנה מעל לאדמה וניתן להגיע עליה על ידי שתי כניסות; ברחבת כיכר טרפלגר ובכניסה לרחוב הסטרנד (ה-A4).
היסטוריה.
בשנת 1906 נפתחה תחנת 'כיכר טרפלגר' שהוקמה על ידי חברת הרכבת 'בייקר סטריט וווטרלו' (כיום קו בייקרלו). שנה מאוחר יותר הוקמה בצמוד לתחנה 'תחנת צ'רינג קרוס' במטרה לשרת את הנוסעים המגיעים לתחנת הרכבת. בשנת 1914 הרציפים של שתי התחנות חוברו כדי להקל על הנוסעים העוברים בין קווי הרכבת התחתית השונים. באותה התקופה צ'ראינג קרוס חוברה בקו רכבת תחתית גם לתחנת אמבנקמנט (מדרום לתחנת הרכבת צ'רינג קרוס), בשנת 1915 שונו שמות התחנות והמתחם בכיכר טרפלגר קיבל את השם 'סטרנד' (על שם רחוב הסטרנד) ואילו התחנה מדרום קיבלה את השם 'צ'רינג קרוס'.
בשנת 1973 רציפי קו נורת'רן בתחנת הסטרנד נסגרו כדי לאפשר הקמה של קו הג'ובילי החדש, כתוצאה מהרחבת התחנות והקמת הקו החדש, שונות שמות התחנות פעם נוספת; תחנת 'סטרנד' קיבלה חזרה את שמה המקורי תחנת 'כיכר טרפלגר' ואילו תחנת 'צ'רינג קרוס' קיבלה את השם 'צ'רינג קרוס אמבנקמנט'. בשנת 1979, עם פתיחת קו ג'ובילי החדש, תחנת כיכר טרפלגר קיבלה את שמה הנוכחי 'תחנת צ'רינג קרוס', מצד שני תחנת 'צ'רינג קרוס אמבנקמנט' קיבלה את השם 'אמבנקמנט'.
בשנת 1999 נסגרו הרציפים המחברים את התחנה לקו ג'ובילי והתוכניות להרחיב את הקו לכיוון מזרח לאורך רחוב הסטרנד נזנחו וההסתעפות המובילה לתחנת צ'רינג קרוס אינה בשימוש עוד. עם זאת, מספר סרטים וסדרות צולמו ברציפים אלו כמו גם במנהרות שאינן עוד בשימוש, בהם הסרט קרייפ (2004) והסרט סקייפול (2012).
מיכאל שרפשטיין
מיכאל (מיכה) שרפשטיין (22 בדצמבר 1947 – 27 באוגוסט 2022) היה מפיק קולנוע וטלוויזיה ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
מיכה שרפשטיין נולד לאברהם ולטובה, במחנה עקורים בעיר נוי-אולם שבגרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה.
למיכה היו אח ואחות גדולים ממנו ואח ואחות קטנים ממנו. הוריו עלו לישראל ב-1949 והתגוררו ביפו, שם פתח אביו בית מלאכה לחריטת עץ. אמו הייתה עקרת בית ועזרה לאביו. בהמשך רכשו הוריו קיוסק בקולנוע גלרון ביפו.
בהיותו בן 11 עבר עם משפחתו לרמת גן, בה גדל עד גיוסו לצה"ל. למד בבית הספר העממי ביפו ובתיכון אהל שם ברמת גן. בגיל 16 עזב את בית הספר והחל לעבוד כחשמלאי. בצבא היה חבר בגרעין נח"ל משאבי שדה ובהיאחזות קציעות במשך חצי שנה. כעבור שנה וחצי שירת כסמל, על תקן קצין תחמושת בצאלים.
בחופשת השחרור שלו מהצבא עבר מיכה שרפשטיין לתל אביב, התרועע עם יושבי בית הקפה כסית ודרכם נכנס לתעשיית הקולנוע. עבודתו הראשונה הייתה כשחקן. הוא הכיר את סוכנת השחקנים לביאה הון שהציעה לו לשחק בסרט הטלוויזיה "קרלוס" שצילמו באילת (1971) בו שיחק קאובוי. בסרט שיחקה גם ג'רלדין צ'פלין. שיחק גם בסרטו של מנחם גולן "שוד הטלפונים הגדול" (1972) ובסרטו של אורי זוהר "עיניים גדולות" (1974). אחר-כך עבד במספר סרטים כעוזר תאורן. הוא עבד עם אורי זוהר וצבי שיסל כעוזר הפקה בתוכניות שונות שביימו לערוץ הראשון. אחר-כך היה מפיק בפועל בסרטים "הצילו את המציל" בבימויו של אורי זוהר ו"פנטסיה על נושא רומנטי" בבימויו של ויטק טרץ' על פי תסריט של חנוך לוין (שניהם ב-1977). "מסע אלונקות" שביים ג'אד נאמן היה הסרט הראשון בו שימש כמנהל הפקה (1977). הוא עבד כמפיק בפועל, מנהל הפקה ועוזר במאי ראשון ב"יוצאים קבוע", השני בסדרת סרטי אסקימו לימון, בבימויו של בועז דוידזון (1979). עבד גם בסרטו של דניאל וקסמן "חמסין" (1982) ובסרטו של רפאל רביבו "עדות מאונס" (1984). לאחר צילומי הסרט נעצר בטענה שסיפק חשיש למשתתפי הסרט בזמן הצילומים.
שימש כמפיק בפועל בשניים מסרטיו של ג'ורג' עובדיה – "הדודה מארגנטינה" ו"נורית 2" (שניהם ב-1984).
הסרט הראשון בו כיהן שרפשטיין כמפיק היה "לנה" בבימויו של איתן גרין (1982). שותפו בהפקה היה נסים דיין. אחר-כך הפיק את סרטו של גרין "עד סוף הלילה" (1985), הפעם הפיק לבד. באותה שנה הפיק את הסרט "גשר צר מאוד", בבימויו של נסים דיין, על פי סיפור מאת חיים חפר. לקח חלק בהפקת שניים מהסרטים שביים זאב רווח – "שרגא קטן" (1978) ו"ספר נשים" (1984). הפיק את הסרט ללקק ת'תות שביים אורי ברבש (1992). הפיק את הסרט "נישואים פיקטיביים" (1988) שביים חיים בוזגלו. ב-1990 הפיק את סרטו של ערן ריקליס "גמר גביע" וכעבור שנה הפיק את סרטו של ריקליס "זהר", אודות סיפור חייו של זהר ארגוב.
סדרת הטלוויזיה הראשונה ששרפשטיין הפיק הייתה "סטרייט ולעניין" (1994-1993). הייתה זו קומדיית מצבים והסיטקום הישראלי הראשון אשר הציג דמות של הומוסקסואל בפריים טיים. הוא הפיק גם את סדרת הטלוויזיה "תמונות יפואיות" עם אריק לובצקי ומתי הררי (1996).
שרפשטיין יצר ביחד עם עמיתן מנלזון את "כחול עמוק", הגרסה הישראלית של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "משמר המפרץ", בבימויה של איילת דקל, שהוקרנה בכבלים (1998).
ב-2003 שרפשטיין הקים עם האחים משה ולאון אדרי את חברת ההפקה "טופיה". רבים מהסרטים והסדרות הפיק ביחד עם עמיתן מנלזון. הפיק את הסרט "פלייאוף" (2011) בבימויו של ערן ריקליס (2011), שמתבסס על סיפור חייו של רלף קליין. הפיק את הסדרה "כתב פלילי" שביים חיים בוזגלו (2005-2004). הפיק את סדרת הטלוויזיה "טירונות" שביים אורי ברבש (1998) בתקציב של 3 מיליון שקל.
הפיק שני סרטים עם אריק לובצקי – "הפנטסיה הגדולה של סימיקו הקטן", (2011) ו"תפוחים מן המדבר" (ביים ביחד עם מתי הררי).
שרפשטיין נפטר ב-27 באוגוסט 2022. היה גרוש ובשנותיו האחרונות היה בזוגיות עם ענת ברק.