פרס אלכסנדר קורדה לסרט הבריטי הטוב ביותר.
משחק הדמעות - ניל ג'ורדן
התסריט המקורי הטוב ביותר.
בעלים ונשים - וודי אלן
התסריט המעובד הטוב ביותר.
השחקן - מייקל טולקין
הצילום הטוב ביותר.
המוהיקני האחרון - דנטה ספינוטי
עיצוב התלבושות הטוב ביותר.
רק לרקוד - קתרין מרטין
הסאונד הטוב ביותר.
ג'י. אף. קיי - תיק פתוח
העריכה הטובה ביותר.
ג'י. אף. קיי - תיק פתוח - ג'ו הטשינג
האפקטים החזותיים הטובים ביותר.
המוות נאה לה
המוזיקה הטובה ביותר.
רק לרקוד - דייוויד הירשפלדר
סרט האנימציה הקצר הטוב ביותר.
"Daumier's Law"
הסרט הקצר הטוב ביותר.
"Omnibus"
האיפור הטוב ביותר.
המוהיקני האחרון - פיטר רוב-קינג
עיצוב ההפקה הטוב ביותר.
רק לרקוד - קתרין מרטין
ננו קומיקס
ננו קומיקס (או בשם המלא: ננו קומיקס, עלילות מדעיות עם חיוך) היא סדרת קומיקס שמוציא מכון ויצמן למדע. הסדרה, בעריכת יבשם עזגד, מביאה את סיפורם של חמישה גיבורים קבועים ועוד כמספר הזה גיבורים-לרגע, הפועלים במכון למחקר מדעי שמתקיים, למעשה, בכל מקום ובכל זמן. גיבור הסדרה הוא ננו, ילד כבן 10, שהוריו יצאו למסע ארוך בחלל, והוא מבלה זמן רב במקום העבודה של סבתו, שהיא הטבחית בקפטריה של המכון המדעי. סקרנותו הטבעית מובילה את ננו למעורבות בהרפתקאות מדעיות המתחוללות בחזית המחקר המדעי. כוכבי הסדרה האחרים הם פמטו, מדען בכיר ומבוגר, עם נפש של ילד; ג'יגה, מדענית רב-תחומית, צעירה ונמרצת; מגה, חוקר בתר-דוקטוריאלי המסתיר את עובדת היותו נוסע בזמן; וטרה, מעצבת גרפית העובדת במכון, הנאלצת לעיתים להזכיר לחבריה המדענים את עובדות החיים הפשוטות. שמותיהם של חמש דמויות הננו-קומיקס העיקריות (פמטו, ג'יגה, מגה, טרה וננו), הוצעו על ידי הנשיא השמיני של מכון ויצמן למדע, פרופ' חיים הררי.
ה"ננו קומיקס" נעים במרחב ובזמן, מחליפים מקומות ותרבויות, ומפגישים את המדענים וחבריהם עם עם אינדיאנים, סינים, אסקימואים, מרגלים תעשייתיים ועוד. בכל סיפור משולב "מלבן מדעי" שמספר במעט מילים פשוטות על העבודה המדעית שעליה מבוסס הסיפור. הדיאלוגים של הדמויות נכתבו בדיאלוג בין יבשם עזגד לבין המשורר מאיר גולדברג.
הפרק הראשון בסדרה פורסם בשנת 2006. בשנים הראשונות צייר את הסדרה יניב שמעוני. לאחר פרישתו של שמעוני מהמיזם, ב-2010, ציירו את הסדרה, במשותף, דורית מיה גור ואלית אבני שרון - ולסדרה נוספה כותרת המשנה: "הדור השני". עם פרישתן של גור ואבני שרון (2015), החלה לצייר את הסדרה (תחת כותרת המשנה "הדור השלישי"), לי זכאי.
פרק חדש בסדרה נכלל בכל גיליון של הרבעון המדעי-פופולרי "המכון", של מכון ויצמן למדע, ועולה גם באתר "מסע הקסם המדעי" של מכון ויצמן. במשך השנים יצאו לאור גם אסופות של ה"ננו-קומיקס", שזכו לפופולריות רבה בקרב ילדים וחובבי מדע בני כל הגילים, וכן גרסה מונפשת של הקומיקס. הסדרה מתורגמת לערבית ולאנגלית.
מספר תערוכות של ננו-קומיקס נודדות בין בתי-ספר, מתנ"סים ומרכזי תרבות שונים בארץ, ואף נשלחות לאירועי מדע וחינוך בחו"ל. מעת לעת מקיימים היוצרים סדנאות ננו-קומיקס לנוער (למשל, בפסטיבל אנימיקס, וכן לצד תערוכות במרכזי תרבות), שבהן יוצרי קומיקס ומדענים צעירים מדריכים את המשתתפים ביצירת ננו-קומיקס משלהם. במסגרות אלה מצטרפים אל היוצרים אמני קומיקס נוספים ובהם אורי פינק, צחי פרבר, עמוס אלנבוגן וניסים חזקיהו.
יארנו טרולי
יארנו טרולי (באיטלקית: Jarno Trulli; נולד ב-13 ביולי 1974) הוא נהג מרוצים איטלקי שהתחרה באופן קבוע בפורמולה 1 משנת 1997 ועד 2011. הוא התחרה עבור קבוצות מינארדי, פרוסט, ג'ורדן, רנו, טויוטה, ולוטוס. התוצאה הטובה ביותר שלו באליפות הנהגים הייתה המקום השישי, אותה השיג בשנת 2004. זו גם הייתה השנה שבה השיג את ניצחונו היחידי בפורמולה 1, בגרנד פרי של מונקו.
לאורך כל הקריירה שלו בפורמולה 1, היה ידוע טרולי בהישגיו במוקדמות, בהן קבע כמעט באופן קבוע זמנים מהירים יותר מאשר יריבים עם מכוניות טובות משלו. טרולי היה ידוע גם בסגנון נהיגה הגנתי שאפשר לו בהצלחה להחזיק מאחוריו נהגים מהירים יותר, לפעמים למשך מרוץ שלם. שילוב היכולת להשיג עמדות טובות בזינוק במכוניות איטיות יחסית עם יכולותיו ההגנתיות, יצרו לעיתים שיירת כלי רכב מאחוריו במהלך המירוץ, שיירה שזכתה לשם "רכבת טרולי" על ידי פרשנים, אוהדים ועיתונאים.
טרולי היה אמור להתחרות בעונת 2012 אך פרש לפני תחילתה. בעונת 15–2014 התחרה באליפות הראשונה של פורמולה אי לרכבים חשמליים עם קבוצת טרולי GP, אותה ייסד בעצמו.
קריירה.
תחילת הקריירה.
טרולי נולד להורים חובבי ספורט מוטורי שקראו לבנם על שם יארנו סארינן, האלוף הפיני של ליגת מרוצי אופנועי גרנד פרי שנהרג במונזה ב-1973. טרולי החל להתחרות בקארטינג בגיל צעיר. לאחר שזכה באליפות העולם בקארטינג בשנת 1991, באליפות איטליה ובעוד אליפויות קארטינג בקטגוריות שונות עד 1995, זכה טרולי ב-1996 באליפות גרמניה בפורמולה 3, מה שסלל לו את הדרך לפורמולה 1.
פורמולה 1.
מינארדי ופרוסט (1997–1999).
בשנת 1997 עשה את הופעת הבכורה שלו בפורמולה 1 עם מינארדי. לאחר שבעה מרוצים הוא החליף את אוליבייה פאניס הפצוע בקבוצת פרוסט שם הצליח להרשים באופן מיידי כשהוא מסיים רביעי בגרמניה. הוא אף באוסטריה והיהקרוב לסיים במקום השני אך המנוע שלו שבק לפני הסיום. הוא נשאר בקבוצת פרוסט במשך שתי העונות הבאות ובסופו של דבר השיג לראשונה מקום על דוכן המנצחים עם מקום שני בגרנד פרי האירופי של 1999. עם זאת, תוצאה זו הושגה במירוץ בו הרבה מהנהגים המובילים לא סיימו. הביצועים הפושרים של קבוצת פרוסט הביאו את טרולי להחלטה לעבור לקבוצת ג'ורדן, שם קיווה להשיג תוצאות טובות יותר.
ג'ורדן (2000–2001).
בשנת 2000 עבר טרולי לקבוצה האירית ג'ורדן, בזמן שטרולי הגיע אל הקבוצה, נראה היה שהיא כבר לא הייתה בשיא כוחה כפי שהייתה בסוף שנות ה-90. בשנתיים שלו עם הקבוצה, לא הצליח טרולי להשיג מקום על דוכן המנצחים, הוא כן הצליח אמנם להותיר רושם עם סדרת הישגים במקצי המוקדמות ולקראת סוף עונת 2001, חתם טרולי חוזה ארוך טווח עם הקבוצה האנגלו-צרפתית של בנטון-רנו.
רנו (2002–2004).
טרולי הצטרף לרנו לצדו של ג'נסון באטן. לעיתים קרובות, טרולי היה מהיר מבאטן במוקדמות, אך לא כך במרוצים עצמם. עם זאת, טרולי הוא זה שנשאר ברנו לעונת 2003 כשמצטרף אליו נהג המבחן פרננדו אלונסו. ב-2003, לרנו הייתה מכונית חזקה ואלונסו ניצח בהונגריה. טרולי נאבק להשיג תוצאות דומות, אבל הצליח לעלות על הדוכן רק בגרמניה, בפעם הראשונה מאז עזב את פרוסט.
בעונת 2004 השתפר טרולי במידה ניכרת. במחצית הראשונה של העונה הוא היה הטוב מבין שני הנהגים של רנו, כשהוא צובר נקודות על בסיס קבוע ומצליח לסיים על הדוכן ובמונקו השיג בסופו של דבר את ניצחונו הראשון. לאחר הופעה זו, טרולי רצה להישאר להישאר ברנו גם לעונת 2005 אבל היחסים שלו עם הבוס של הקבוצה התערערו. טעות בפניה האחרונה בגרנד פרי הצרפתי אפשרו לנהג פרארי, רובנס באריקלו, לעלות על הדוכן במקומו ומאותו רגע, נראה היה שימיו בקבוצה ספורים. לאחר אירוע זה ועד סוף העונה, לא הצליח לטרולי לצבור נקודות כלל. מאוחר יותר הוא האשים את הקבוצה שהיא העניקה עדיפות לאלונסו. הוא פוטר שלושה מרוצים לפני סוף העונה והוחלף על ידי אלוף העולם של 1997 ז'אק וילנב, וזאת אף על פי שבשלב זה הוביל על חברו לקבוצה בדירוג הנהגים. טרולי, שכבר היה מיועד לעבור לטויוטה לעונת 2005 הצטרף לקבוצה כבר בשני המרוצים האחרונים של עונת 2004, במקום ריקרדו זונטה.
טויוטה (2004–2009).
2004-2005.
עם תחילת עונת 2005, מספר סיומים על הדוכן הראו את הפוטנציאל של טרולי וטויוטה ובאינדיאנפוליס הוא השיג לטויוטה את הפול פוזישן הראשון. עם זאת, טויוטה ושש קבוצות אחרות לא נכנסו למרוץ עקב החשש שצמיגי המישלן בהם השתמשו לא היו בטוחים למירוץ. לאורך רוב העונה, היו לטרולי הישגים טובים יותר מחברו לקבוצה ראלף שומאכר, אבל ירידה ביכולת לקראת סוף העונה הורידו אותו למקום השביעי, שתי נקודות מאחורי שותפו.
את עונת 2006 פתח טרולי בצורה לא טובה. במירוץ הפתיחה באוסטרליה הוא הורד מהמסלול על ידי דייוויד קולת'רד וברוב המרוצים הציג תוצאות נחותות מזה של שותפו, ראלף שומאכר. הוא השיג את הנקודות הראשונות בעונה רק במירוץ התשיעי בגרנד פרי הקנדי כשהוא פותח במקום השלישי ומצליח לסיים במקום הרביעי. הוא סיים במקום הרביעי גם בגרנד פרי האמריקאי ומכאן ואילך, הוא השיג נקודות בעוד שלושה מרוצים עם מקום שביעי בגרמניה ואיטליה ושישי ביפן. בברזיל הוא סיים במקום ה-12 לאחר שנתקל במספר בעיות מכניות בתחילת המירוץ.
טרולי זכה בנקודות הראשונות של 2007 כבר באירוע השני במלזיה, לאחר שסיים במקום השביעי אליו התקדם מהמקום השמיני במוקדמות. שתי נקודות נוספות הגיעו לאחר מכן בבחריין. מהגרנד פרי הספרדי הוא פרש בשלב מוקדם בגלל בעיה מכנית. במונקו סיים במקום ה-15 בלבד, מקום אחד לפני שותפו שומאכר. לאחר מספר סיבובים ללא נקודות, סיים טרולי במקום השישי באינדיאנפוליס. לאחר שקבע זמן טוב במוקדמות. הוא פרש מהגרנד פרי הצרפתי עקב תאונה עליה קיבל על עצמו את האחריות. המחצית השנייה של העונה הייתה מאכזבת עם נקודה יחידה בברזיל. את העונה סיים במקום ה-13 לאחר שצבר רק 8 נקודות.