במקביל לפלישה הגרמנית, החל מן ה-7 באוגוסט תקפו הצרפתים בגבול גרמניה-צרפת במטרה לכבוש את חבל אלזס-לורן. התקפות אלה נהדפו על ידי הגרמנים, שהחל מסוף אוגוסט אף המשיכו וחדרו לשטח צרפת גם באותה גזרה. הבריטים החלו לשגר חילות משלוח כדי לסייע לצרפתים ולבלגים, אך בשלב זה של המלחמה היה ביכולתם לשלוח רק אוגדות ספורות.
הגרמנים התקדמו לעבר צפון צרפת בחציו השני של חודש אוגוסט. בסדרת קרבות שנערכו בין הצבא הגרמני לבין הצבא הצרפתי וחיל המשלוח הבריטי, אשר נקראו בשם הכולל המערכה על הגבולות, ניצחו הגרמנים, אם כי עוכבו במידת מה. עם זאת, הנסיגה הייתה מסודרת יחסית, וצבאות מדינות ההסכמה שמרו על כושר לחימתם.
"הנס על המארן" ו"המרוץ אל הים".
הכנף הימנית של ההתקפה הגרמנית, זו שערכה את האיגוף דרך בלגיה וצפון מערב צרפת, המשיכה להתקדם לכיוון פריז. בניסיון לאגף את הכוחות הצרפתיים הנסוגים, פנתה הכנף הימנית לכיוון דרום-מזרח, וכך חשפה את אגפה הימני. המפקדים הצרפתים ניצלו טעות זו במהרה, ובליל 8 בספטמבר הנחיתו מתקפת פתע. ב-9 בספטמבר, כאשר היה נראה כי הארמיות הגרמניות עמדו בפני כיתור והשמדה, החלה נסיגה גרמנית לנהר האן לצורך התארגנות מחדש ("הנס על המארן"). בשלב זה, אשר כונה "המירוץ אל הים", כל אחד מן הצדדים הלוחמים ניסה לאגף את הצד השני ממערב, כלפי תעלת למאנש והים הצפוני.
בסוף ספטמבר חלו שינויים מספר בצבאות המתמודדים, ולהם השפעה על הקרב שבפתח. הגרמנים העבירו את הארמייה השישית שלהם, עליה פיקד רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה, מלורן מערבה, ואילו הצרפתים הקימו מספר ארמיות נוספות, ביניהן את הארמייה העשירית, אשר נשאה בנטל הקרבות באזור אראס בימים הבאים. ב-28 בספטמבר פקד הרמטכ"ל הגרמני, אריך פון פאלקנהיין, על מתקפה באגף הימני הקיצוני של כוחותיו, אשר היה באותה העת באזור אראס.
הקרב.
1 ו-2 באוקטובר.
הקרב החל ב-1 באוקטובר, במתקפה כלפי מזרח, של הארמייה העשירית הצרפתית, בכיוון דואה, כ-20 ק"מ צפונה מזרחה לאראס, ומרחק דומה דרומה מזרחה ללאנס, במטרה לאגף את הגרמנים. הצרפתים סברו כי במקום צפויה התנגדות קלה יחסית, של כוח פרשים, אלא שהגרמנים, שאף הם התכוונו כאמור לתקוף, ריכזו במקום כוח גדול בהרבה, של שלושה גיסות (קורפוסים). תחילה נראה היה לצרפתים כי ההתקפה הולכת למישרין. בהמשך, התקפות נגד מוצלחות של הארמייה השישית הגרמנית, שינו את המגמה, הארמייה העשירית נאלצה לסגת, ודואה נכבשה על ידי הגרמנים. ב-2 לחודש הגרמנים חדשו את התקדמותם מערבה. הם כבשו את איזל (Izel), דרוקור (Drocourt) ופרנואה (Fresnoi), כשבעה ק"מ ממערב לדואה.
3 באוקטובר.
גם למחרת, ב-3 באוקטובר, הגרמנים חזרו ותקפו. בשעות הבוקר הם התקדמו עוד מספר ק"מ מערבה, וכבשו את רוברואה (Rouvroy), אשוויל (Acheville) ומריקור (Mericourt). לקראת הצהריים התחזקה התנגדות הצרפתים. תחילה ההתקדמות הגרמנית הואטה, אם כי דרומה משם הם הצליחו לכבוש את אופי (Oppy) ואת נביריי (Neuvireuil), תוך ספיגת אבדות כבדות. אחר כך, כאשר תקפו את פרבריה המזרחיים של אראס, תוך ספיגת אבדות כבדות נוספות, התקדמותם נבלמה. הוא הדין בהתקפתם על ארלה (Arleux), מעט מזרחה משם, אם כי בסופו של דבר זו נכבשה בשעה 3:00, אור ל-4 באוקטובר. בכל זאת, הגרמנים נערכו לקראת התקפות נוספות, שמוקדן צפונה יותר, והצרפתים, שמערכיהם נשתבשו, החלו לשקול נסיגה על מנת לקצר את קוויהם.
4 באוקטובר ואילך.
למחרת, בבוקר ה-4 באוקטובר, חידשו הגרמנים את התקפותיהם. הכוח שכבש את ארלה ערך התקפה מרובת אבדות על ויירוואל (Willerval), כשני ק"מ דרומה מערבה, וכבש אותה ב-8:30. עד רדת החשכה הם התקדמו עוד כ-1,500 מטרים, ונבלמו בפרבוס (Farbus). בגזרות אחרות הגרמנים הגיעו עד לרדת החשיכה לכביש לאנס-אראס ומעט מעבר לו. כן הגיעו הגרמנים לאונגרה (Angres), ק"מ מס' דרומה מערבה ללאנס, ובהמשך נכנסו ללאנס. דרומה מזרחה ללאנס, הגרמנים, אשר כבשו קודם לכן, כאמור, את אשוויל (Acheville), התקדמו ונעצרו בהמשך היום מעט מזרחה לרציף הרכבת בווימי (Vimy), אותו הם נמנעו מלתקוף באותו שלב, בהיעדר סיוע ארטילרי. בלילה חולק ללוחמים יין, והם ערכו התקפה נוספת, בה כבשו את רציף הרכבת, ולנוכח נסיגה צרפתית, אף מעט מעבר לו. הדבר איפשר התקדמות נוספת של הכוח שנבלם בפרבוס. מאוחר יותר, מעט דרומה ללאנס, בהתקפת לילה, בין ה-4 ל-5 באוקטובר, התקדמו הגרמנים עוד כברת דרך מערבה, עד הגיעם לגבעה הממוקמת מעט מערבה לז'יבנשי (Givenchy), לפנות עלות שחר ה-5 באוקטובר. עד לאותו מועד גברה התנגדות הצרפתים, שנסתייעה בהפגזות ארטילריות כבדות, ולמעט כברות שטח קטנות, זעיר פה וזעיר שם, בימים הבאים נבלמה התקדמות הגרמנים, על קו המשתרע מעט מערבה לזה שהושג עד ה-4 באוקטובר. ניסיון גרמני לחדש את ההתקדמות ב-9 לחודש נהדף על ידי הצרפתים. בזה תמו למעשה קרבות התנועה בגזרה זו, ולמשך כארבע שנים לא השתנה רבות קו החזית.
אחרית דבר.
גורל דומה פקד את ניסיונות שני הצבאות לתמרן גם בגזרות הסמוכות צפונה מערבה לגזרת אראס, עד סמוך לים הצפוני. וכך בקרב איפר הראשון, בסוף אוקטובר ובנובמבר 1914, תם 'המרוץ אל הים' ולמשך כארבע שנים, תמו למעשה קרבות התנועה בחזית המערבית. מלחמת החפירות התחילה. אראס וסביבותיה היוו זירה לקרבות רבים, בהם נהרגו מאות אלפי חיילים משני הצדדים, בארבע השנים הבאות.
סרוצק
סרוצק (בפולנית: Serock; ביידיש סעראצק) היא עיר קטנה על גדתו הצפונית של אגם זגרז, במחוז לגיונובו שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-40 קילומטר צפונית לוורשה. נכון לשנת 2013 מונה אוכלוסיית העיר 4,109 תושבים.
תולדות היישוב.
סרוצק נזכרת לראשונה בשנת 1065, במסמך מהמנזר הבנדיקטיני שבעיר מוגילנו. בשנת 1417 הוענקו לסרוצק זכויות עיר, ובמחצית השנייה של המאה ה-15 התפתחה העיר, בשל מיקומה על דרך המסחר שבין מזוביה ורוסיה. שגשוגה של העיר נקטע באמצע המאה ה-17, כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית לאזור.
בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי היישוב.
יהודים בודדים ישבו בעיר מהמאה ה-17, אך קהילה יהודית של ממש התקיימה בה רק מראשית המאה ה-19, אז הוקם בה בית כנסת. מסוף המאה ה-19 היוו היהודים רוב בקרב תושבי העיר, והם נטלו חלק מרכזי בפיתוחה הכלכלי.
לאחר מלחמת העולם הראשונה פרעו ביהודי העיר החיילים הפולנים שנכנסו אליה, ובתקופה הקצרה שבה העיר נכבשה בידי הצבא האדום במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, בשנת 1920, התעמרו החיילים הרוסים ביהודיה.
בין מלחמות העולם השתקמה הקהילה שבעיר בסיוע ארגוני עזרה הדדית ויוצאי העיר בארצות הברית, ונמנו בה 2,641 יהודים, כמחצית מתושביה. בתקופה זו התקיימה בעיר פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים, שכללו חרם על עסקיהם והשחתה של בית הכנסת המקומי.
בשואה.
בתחילת מלחמת העולם השנייה הגיעו לעיר פליטים יהודים מיישובי הסביבה, וב-5 בספטמבר 1939 הופצצה העיר בידי הגרמנים, באופן שגרם למות עשרות יהודים בה. בעקבות ההפצצה, נמלטו מהעיר יהודים רבים.
עם כניסת הגרמנים לעיר, ב-9 בספטמבר 1939, החלו אלו בשוד רכוש יהודיה. למחרת, ריכזו הגרמנים באלימות רבה את יהודי העיר בכיכר השוק בה, ושם הופרדו הנשים והילדים מהגברים. כ-300 גברים נלקחו לבית הכנסת המקומי, ושם הוחזקו ארבעה ימים, תוך התעללות בהם ורצח חלקם. לאחר מכן רוכזו קרוב ל-150 יהודים, והועברו לפולטוסק, וממנה אולצו לרוץ כ-30 ק"מ עד צ'חאנוב, תוך ירי בנחשלים.
בהמשך השנה, הוטלו על יהודי העיר הנותרים סכומי כופר גבוהים, והם נלקחו לעבודות כפייה. ב-5 בדצמבר 1939 לפנות בוקר ריכזו הגרמנים את יהודי העיר בכיכר המרכזית בה, והריצו אותם כ-20 ק"מ עד לנאשיילסק, שם רוכזו בבית הכנסת המקומי, תוך שבוצעו בהם מעשי התעללות, ולאחר שהחולים נרצחו במקום. למחרת בבוקר הריצו הגרמנים את יהודי היישוב לתחנת הרכבת הסמוכה, מרחק של כ-5 ק"מ, תוך הפרדת הורים מילדיהם. בתחנת הרכבת נערך חיפוש על גופם העירום של היהודים, והם נדחסו בקרונות משא אטומים, שפנו תחילה צפונה, ולאחר מכן שבו דרומה. במשך שלושה ימים שהו היהודים בקרונות ללא מזון או שתייה. לבסוף הגיעו הקרונות לביאלא פודולסק וללוקוב, ושם חלקו יהודי העיר את גורל יתר יהודי יישובים אלו.
מכ-3,000 יהודי סרוצק שרדו את השואה בין 100 ל-300 איש, רובם בשטחי ברית המועצות.
דוז'ד (ערוץ)
גשם (במקור: Дождь – דוז'ד, ידוע גם כ- TV Rain) הוא שמו של ערוץ טלוויזיה עצמאי בשפה הרוסית בבעלות פרטית, שבמקור שידר מרוסיה. הערוץ בעל תפוצה רחבה ונקלט בשידורי לוויין.
הערוץ משדר תוכניות בידור, תוכניות חדשותיות וסרטי תעודה שונים. בניגוד לעמדת ערוצי הטלוויזיה הממלכתיים ומרבית הערוצים ברוסיה, הערוץ סיקר באופן נרחב את המחאות ברוסיה ופרשת פוסי ריוט. כשני שלישים משידורי הערוץ מועברים בשידור חי.
הערוץ נתקל בקשיים בקבלת רישיונות שידור מרשויות רוסיה לאחר שהביע תמיכה בפעיל הפוליטי אלכסיי נבלני ולאחר שבינואר 2014 שודרה תוכנית שעסקה במצור על לנינגרד בתקופת מלחמת העולם השנייה; בתוכנית נשאלה השאלה האם שווה היה להיכנע לנאצים על מנת להציל חיים. התוכנית גררה ביקורת נרחבת נגד הערוץ, וחרף ההתנצלות הרשמית מטעם עורכי הערוץ, מרבית רשתות הכבלים מחקו את הערוץ מלוח השידורים, וזה עבר לשידור באמצעות לוויינים ושידור אינטרנטי.
ב-1 במרץ 2022, ממשלת רוסיה חסמה את הגישה לגשם עקב סיקור הפלישה של כוחות רוסים לאוקראינה.