בשנת 1931 ייסד קיבוץ הכשרה למועמדי עלייה לארץ ישראל, וקן לתנועת "השומר הדתי". בגיל 26 עלה לארץ ישראל, התיישב בחיפה, והצטרף לכוחות "ההגנה". הקים ארגון גג של תנועות הנוער החרדי בחיפה, ופעל במסגרות ציבוריות רחבות לשמירת השבת בחיפה ושינוי צביונה של העיר לדתי יותר.
גרינץ הביא לכך שכל קופות המלווה (בנקים) בארץ הפסיקו לעבוד בשבתות בתקופות שקדמו להגשת מאזנן השנתי, באמצעות שדרוג שיטות העבודה. היה חבר בוועדת הכספים בעיריית חיפה, כנציג החוגים הדתיים. היה חבר בתנועת הפועל המזרחי, ואף נבחר לוועדת הביקורת המרכזית ולמועצה הכלכלית של המפלגה.
גרינץ שימש כסגן מנהל הסניף הראשי של בנק הפועלים בחיפה. במקביל בשנת 1933 הקים מן היסוד בנק עצמאי עבור חברי הפועל המזרחי, שכונה בשם: "אוצר לאשראי של הפועל המזרחי". הבנק פתח עוד 5 סניפים באזור חיפה ובצפון הארץ. מאוחר יותר אוחד הבנק עם בנק המזרחי המאוחד.
גרינץ ריכז איסוף כספים ותרומות לרכישת מגרש ולהקמת בנין עבור סניף בני-עקיבא בעיר. היה מיוזמי הקמתו של בית הספר הטכנולוגי תו"מ ע"ש צ. סיטרין ודאג בין השאר לתשלום שכר לימוד לתלמידים מעוטי יכולת. סייע ברכישת כלי נשיפה עבור תלמידי בית הספר לארגון תזמורת של בית-הספר, וכן אסף תרומות להקמת מעבדה פיזיקלית במקום.
סייע רבות בשנותיה הראשונות לביסוסה של ישיבת בני עקיבא פרחי אהרן. כיהן כיו"ר בית הכנסת המרכזי בהר הכרמל, הביא להכנסת ריהוט מלא וחדש והקים במקום ספרייה תורנית מקיפה. כיהן גם כנשיא בית-הורים "סיני" בהר-הכרמל.
עסק בפעילות ספרותית ענפה, החל מכתיבת מאמרים עיוניים, פוליטיים ומקצועיים, דרך עריכת עיתון "למרחב" בסניף הפועל המזרחי בחיפה, עריכת ביטאון "שיח" לעובדי בנק הפועלים, וכלה בכתיבת ספרי יסוד בתחום הבנקאות, שהייתה חסרה ספרות עברית באותה עת. ספריו הופיעו במספר מהדורות ונמכרו בתפוצה רחבה.
נבחר כיקיר חיפה.
לפני פטירתו יזם הקמת קרן מלגות ומענקים ע"ש רבקה וישראל גרינץ. הקרן מחלקת מדי שנה פרסים ומלגות לתלמידי מוסדות חינוך הפועלים ברוח ערכי תורה ועבודה. הקרן נוסדה בשיתוף עם המרכז לחינוך דתי בישראל, במטרה להעניק סיוע לתלמידי מוסדות החינוך הדתי בישראל, מוסדות עיוניים, מקצועיים וישיבות בני-עקיבא; וכן במטרה לעניין אברכים בישיבות ההסדר בהגשת עבודות מחקר בתחום המשפט העברי ומקורותיו וכן בנושאי הציונות הדתית על שלוחותיה, לרבות מעשי חסד והתנדבות למען הקהילה הנעשים בהשתתפות הנוער הדתי-ציוני.
נפטר בט' בטבת תשמ"ג.
אחיו הוא פרופ' יהושע מאיר גרינץ, חוקר תנ"ך.
בנו עו"ד יגאל דוד גרינץ ז"ל.
נכדו הרב הדיין שלמה רפאל גרינץ.
אוזבקיה
לוטונג ג'אווה
לוטונג ג'אווה (שם מדעי: "Trachypithecus auratus") הקרוי גם לנגור ג'אווה הוא מין בסוג לוטונג (או לנגור) במשפחת קופים בעלי זנב. המין אנדמי לאי ג'אווה ולאיים המקיפים אותו.
מאפיינים.
צבעו של הלוטונג ג'אווה שחור עם גוון חום ברגליים, בצדדים וב"פאות הלחיים".
כשאר הלנגורים, זנבו ארוך ומגיע לאורך של עד 87 ס"מ, בזמן שאורך הגוף מגיע לאורך של 55 ס"מ בלבד. שני תת-המינים של לוטונג זה דומים בהופעתם ונפרדים גאוגרפית; הזכרים והנקבות שחורים, למרות שלנקבות נקודה חיוורת, צהבהבה ולבנה באזור הערווה. הצעירים של שני תת-המינים כתומים. תת-המין הקבוע לא מאבד את צבעו כאשר הוא מתבגר, במקום זאת, צבעו מתכהה במעט, עם צבע צהוב בצדדים, בגפיים ומסביב לאוזניים, עם גוון שחור בגב.
לוטונג ג'אווה מצוי באזורים הפנימיים והחיצוניים של יער הגשם.
פרימט זה פעיל יום וחי ביערות. הוא ברובו אוכל צמחים, תזונתו מכילה עלים, פרחים, פירות ואת ניצני הפרחים, למרות שהוא אוכל גם זחלי חרקים.
אלטסטנראט
מחנה ניסקו
יישון יין
יפים גלר
יפים גלר (ברוסית: Ефим Петрович Геллер; 8 במרץ 1925, אודסה, ברית המועצות - 17 בנובמבר 1998) היה שחמטאי יהודי בדרגת רב-אמן, מאלופי ברית המועצות בשחמט ומהמועמדים לאליפות העולם, חבר הנבחרת האולימפית של ברית המועצות ומאמנם של אלופי עולם בשחמט.
בדירוג 15 בעלי ההישגים הטובים ביותר, בכל הזמנים (מבין השחקנים שהשתתפו בלפחות ארבע אולימפיאדות שחמט), באולימפיאדות השחמט, דורג גלר במקום ה-11 עם 76 משחקים, 46 ניצחונות, 23 תוצאות תיקו ו-7 הפסדים. גלר מיצה 75.6% מתוך מאת האחוזים האפשריים, זכה בשלוש מדליות זהב, ושלוש כסף.
יפים גלר זכה פעמיים באליפות ברית המועצות בשחמט, פעם אחת, ב-1955, בשותפות עם וסילי סמיסלוב, אך בדו-קרב ההכרעה יצא גלר וידו על העליונה ופעם שנייה ב-1979. הוא זכה ארבע פעמים באליפות אוקראינה, בשנים 1950, 1957, 1958 ו-1959.
ב-1989 הוא זכה בתחרות העל בדורטמונד.
הוא זכה שלוש פעמים בקורוס (ויק אן-זהה) (1965,1969,1977).
גלר היה מאמנם של אלופי העולם בשחמט, בוריס ספסקי ואנטולי קרפוב.
השתתפות באולימפיאדות.
יפים גלר השתתף ב-7 אולימפיאדות השחמט כחלק מנבחרת ברית המועצות.
גלר
האות קאף (בערבית: قاف) היא האות העשרים ואחת באלפבית הערבי. לפניה באה האות פא ואחריה האות כאף.
בערבית סטנדרטית קאף מייצגת את העיצור /q/ (נהגה בענבל; זוהי ההגייה המקורית של קו"ף. ). אולם, ברוב הניבים המדוברים היא מבוטאת אחרת. בערבית לבנטינית, בערבית מצרית ובמעט ערים צפון אפריקאיות, דוגמת תלם סן, קאף מייצגת את העיצור /ʔ/ (כמו אל"ף). בערבית סעידית (המדוברת בדרום מצרים), בחלק מהניבים התימניים, בניבים בדואים ובערבית עיראקית קאף מבוטאת כ-/ɡ/ (כמו גימ"ל), במפרץ הפרסי זה ביטויה רק כשאינה מנוקדת בכסרה, אז הוגים אותה כ-/ʤ/ (כמו גימ"ל במילה ג'ינס). בערבית פלסטינית כפרית (פלאחית) קאף נהגית כ-/k/ (כמו כּ"ף), אך לעיתים היא מלועלעת – /kˤ/ (כמו כּ"ף משולבת עם עי"ן מזרחית). במגרב קאף שומרת לרוב על הגייתה המקורית אך לעיתים היא מוחלפת ב-/g/ או /k/ בגלל השפעת שפות ברבריות או צרפתית. קאף היא אחת מחמשת העיצורים הנחציים (האחרים הם צאד, צ'אד, טא וט'א), והיא הגרסה הנחצית של כּאף.
בסגנון הכתיבה המגרבי קאף נכתבת עם נקודה אחת מעליה ולא שתיים (ڧ), כמו פא משרקית, אך קעורה יותר, עם זאת אין מקום לבלבול בין פא וקאף מגרביות, מאחר שפא מגרבית נכתבת עם נקודה מתחתיה. אמנם כיום צורה זו אינה רווחת כלל, אך בארצות המגרב, למעט לוב, משתמשים בה עד היום בכתיבת הקוראן.
בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט אותיות "דוד'ארז".
מקור קאף הוא ב"קוף" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים:
ריק לוין
ריק לוין (באנגלית: Rick (Richard Charles) Levin; נולד ב-7 באפריל 1947) הוא כלכלן יהודי-אמריקאי, שכיהן בתפקיד נשיא אוניברסיטת ייל בשנים 1993-2013. בעת כהונתו היה לנשיא שהחזיק במשרתו למשך הזמן הארוך ביותר מקרב נשיאי אוניברסיטאות ליגת הקיסוס. שימש מנכ"ל קורסרה (Coursera), אתר לשירותי למידה מתוקשבת, ממרץ 2014 ועד שנת 2017.
לוין נולד למשפחה יהודית בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, ארצות הברית. ב-1974 השלים דוקטורט בכלכלה באוניברסיטת ייל, ומ-1979 משמש פרופסור מן המניין לכלכלה באוניברסיטת ייל. ב-1993 מונה לנשיא אוניברסיטת ייל, והחליף את הווארד למר. בתקופתו של לוין, הרחיבה האוניברסיטה את פעילותה האקדמאית לרחבי העולם. לוין כתב ופרסם שני ספרים על העבודה באוניברסיטה במהלך כהונתו, "The Work of the University" (2003) ו-"The Worth of the University" (2013).
בפברואר 2004 מונה לוין לחבר בוועדת המודיעין בנושא עיראק (Iraq Intelligence Commission), שבדקה את הערכות המודיעין האמריקאי באשר לקיום נשק להשמדה המונית בעיראק.
ללוין ולאשתו ג'יין, גם היא פרופסורית באוניברסיטת ייל, נולדו ארבעה ילדים. בנו ג'ונתן לוין הוא כלכלן זוכה מדליית ג'ון בייטס קלארק.
זנית אלקטרוניקה
זנית' אלקטרוניקה (באנגלית: Zenith Electronics Corporation) היא חברה אמריקאית העוסקת בייצור טלוויזיות. המרכז שלה נמצא בלינקולנשייר, אילינוי.
החברה נוסדה בשיקגו בשנת 1918 כיצרנית קטנה של ציוד לחובבי רדיו. במשך השנים עסקה החברה בייצור מכשירים אלקטרוניים שונים, כמו מכשירי רדיו, טלוויזיות ומחשבים. כתוצאה מהתחרות עם יצרנים יפניים, נכנסה זנית לקשיים בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 1995 רכש קונצרן LG מקוריאה הדרומית 55% ממניות חברת זנית ומאז 1999 זנית שייכת לה באופן מלא.
בין ההישגים הגדולים של זנית ניתן למנות מספר פיתוחים:
חברת "זניט" בישראל.
בשנת 1966 הוקם בישראל מפעל לייצור טלוויזיות Zenith המפעל פעל באזור התעשייה בשכונת גבעת שאול בירושלים בפרסומי החברה בארץ השם היה זניט. המפעל היה בבעלות של חברת "אוברסיז רדיו קואורפוריישן" בה היו שותפים חברת Zenith האמריקנית (26%) והתעשיין ויליאם רובינסון מז'נבה (74%).
ג'וני מאר
ג'וני מאר (באנגלית: Johnny Marr; נולד בשם ג'ון מרטין מאהר ב-31 באוקטובר 1963 בארדוויק, מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת) הוא גיטריסט, קלידן, נגן הרמוניקה וזמר אנגלי. פרסומו העיקרי בא לו בשנות השמונים של המאה העשרים בעת שניגן בלהקת הסמית'ס בגיטרה. יחד עם מוריסי, חברו ללהקה, הוא כתב את מרבית שיריה. כיום מתגורר מאר בפורטלנד, אורגון. שם ניגן בלהקת "מודסט מאוס" מ-2006. ב-2008 הצטרף ללהקת The Cribs.
הוא נחשב לאחד הגיטריסטים הגדולים בהיסטוריה והוצב במקום ה-51 ברשימת 100 הגיטריסטים הטובים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון (פורסם ב 2011).
בילדותו שאף מאר להיות שחקן כדורגל מקצועני, ואף נבחן במועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי. באחד הראיונות עמו סיפר מאר "הייתי טוב מספיק בשביל הסיטי, אבל הם לא חזרו אלי, אולי משום שהייתי השחקן היחיד שם שהתאפר בעיפרון עיניים".
הסמית'ס.