חלק מתומכי המפלגה רצו לזכות במספיק מדינות כדי שהבחירות יוכרעו בידי בית הנבחרים, אולם ואן ביורן ידע שזה בלתי אפשרי ושעדיף שמפלגתו תכין את הקרקע לקראת 1852.
תוצאות.
הוויגים ניצחו בפעם השנייה עם טיילור, והאחרונה. טיילור השיג 163 מתוך 290 אלקטורים. אולם מבחינת הקולות, הקרב היה צמוד יותר. טיילור ניצח את קאס ב-138,000 קולות, אבל היו חסרים לו 79,000 קולות כדי להשיג רוב בקרב הציבור. לכן, עם 47% מהקולות, טיילור נבחר כנשיא מטעם מיעוט.
מפלגת הארץ החופשית לקחה קולות מהמפלגות הגדולות לפי מחוזות. בצפון-מזרח המדינה, רוב הכוח שלהם בא מהוויגים. לעומת זאת, במיד-אטלנטיק, הם הצליחו למשוך קולות מהדמוקרטים. ואן ביורן הצליח לגרום לטיילור לנצח בניו יורק. מספיק דמוקרטים תמכו בואן ביורן כדי שהוויגים ינצחו בכל המחוזות פרט לשניים שהלכו לדמוקרטים.
בניו אינגלנד, הדמוקרטים איבדו 33,000 קולות, והוויגים רק 15,000. פי שלושה יותר אנשים הצביעו למפלגות אחרות. בפעם הראשונה מאז הקמת המפלגה, הוויגים לא הצליחו להשיג רוב במסצ'וסטס ובורמונט. בנוסף, הדמוקרטים לא הצליחו להשיג רוב במיין; רק ניו המפשייר (דמוקרטית) ורוד איילנד (וויגית) נתנו רוב מוחלט במחוז שלהן.
היסטוריון אחד אמר בציניות שהדבר היחיד שהוכרע בבחירות היה שגנרל וויגי צריך להיות הנשיא כי הצליח במלחמה דמוקרטית.
אנה פאריס
נו באו צ'או
נוֹ בַּאוֹ צַ'אוּ (בווייטנאמית: Ngô Bảo Châu; נולד ב-28 ביוני 1972) הוא מתמטיקאי וייטנאמי-צרפתי, פרופסור באוניברסיטת שיקגו, חתן מדליית פילדס לשנת 2010.
את פרסומו קנה בהוכחת הלמה הבסיסית של תוכנית לנגלנדס הגאומטרית, הישג שהמגזין "טיים" הכתיר כאחת מעשר התגליות המדעיות החשובות ביותר ב-2009.
חייו.
צ'או גדל בהאנוי, בן לאב פיזיקאי ואם רופאה. בגיל 13 השתתף באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית וזכה במדליית זהב לאחר שהשיג 42 נקודות, מספר הנקודות המקסימלי. שנה לאחר מכן השתתף שוב באולימפיאדה וזכה במדליית זהב עם 40 נקודות מתוך 42.
לאחר התיכון עבר ב-1990 לצרפת ללמוד באקול נורמל סופרייר. הוא השלים דוקטורט במתמטיקה, ב-1997, באוניברסיטת פריז-סוד בהנחיית ז'ראר לומון. את ההביליטציה עשה באוניברסיטת פריז 13. ב-2004 מונה לפרופסור באוניברסיטת פריז-סוד. משנת 2006 הוא חבר במכון למחקר מתקדם. בתחילת 2010 נענה לפניית אוניברסיטת שיקגו לכהן כפרופסור במוסד, משרה אליה התמנה בספטמבר 2010.
ב-2004 זכה יחד עם לומון בפרס המחקר מטעם מכון קליי למתמטיקה. ב-2007 זכה בפרס מטעם מכון המחקר המתמטי Oberwolfach בגרמניה, המוענק מדי כשלוש שנים למתמטיקאי האירופאי הבולט מתחת לגיל 36. בשנת 2010 זכה במדליית פילדס.
ב-2012 זכה באות אביר לגיון הכבוד הצרפתי על תרומתו לחינוך הצרפתי והווייטנאמי. הוא נבחר לעמית באגודה האמריקאית למתמטיקה ועמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
אפירו
גבי רוזנדורן
גבי (גבריאל) רוזנדורן (30 באוקטובר 1947 - 27 באפריל 1980) היה כדורגלן ישראלי אשר שיחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל הרצליה ובמספר קבוצות בליגת הראשונה בהן: הפועל פתח תקווה, מכבי נתניה והפועל יהוד, וכן בנבחרת ישראל, במדיה רשם 7 הופעות בשנות ה-70.
רוזנדורן גדל במחלקת הנוער של הפועל הרצליה ועבר משם להפועל פתח תקווה שם שיחק 9 עונות, ובמדיה רשם 198 הופעות בליגה וכבש 17 שערים. במאי 1976 התעלף לאחר שכבש שער בניצחון קבוצתו על מכבי תל אביב באצטדיון בלומפילד. בהמשך עבר למכבי נתניה בה היה שותף לעונת 1978 בה זכתה הקבוצה בדאבל. ממכבי נתניה המשיך רוזנדורן להפועל יהוד, ובדצמבר 1979 איבד רוזנדורן את הכרתו בעת משחק ליגה של קבוצתו מול הכח מכבי רמת גן, בעקבות האירוע ואחרי התייעצות עם רופאיו החליט רוזנדורן לפרוש מכדורגל ולהמשיך בקורס המאמנים בו השתתף באותה עונה.
ב-27 באפריל 1980 בעת שהיה בקורס מאמנים איבד רוזנדורן את הכרתו וצנח אל הקרקע עקב אירוע לב. ניסיונות ההחייאה לא צלחו הוא הובהל לבית החולים לניאדו, אך שם נקבע מותו. רוזנדורן היה נשוי ואב לשני ילדים בת ובן .
פולחן השמש
ארמון השלום וההתפייסות
ארמון השלום וההתפייסות או הפירמידה של השלום וההסכמים הוא בניין משולש הבנוי בצורת פירמידה, השוכן בנורסולטן בירת קזחסטן, וגובהו הכולל הוא 77 מטר. המבנה נבנה בעלות של כ-58 מיליון דולר ונחנך בסוף שנת 2006. הבניין נמצא בסמוך אל משכן הנשיא של קזחסטן והוקם במיוחד לצורך כינוסים בינלאומיים ובעיקר לקונגרסים וכנסים של הידברות בין דתות בעולם.
המבנה.
גובה המבנה הוא 62 מטר והוא ניצב על גבעה בגובה של 15 מטר. כל הבנייה היא מעל פני הקרקע. המבנה תוכנן על ידי משרד האדריכלים הבריטי "פוסטר", יחד עם אדריכלים טורקים. ניתן להאיר את הבניין בצבעים שונים.
המבנה עשוי מחמש קומות המעוצבות בצורת משולשים. אורך הצלע של כל משולש היא 12 מטר, ובכל צד בפירמידה 25 משולשים. בשלוש הקומות התחתונות 21 משולשים בכל צד והן מחופות בגרניט חיוור. שתי הקומות העליונות עשויות מארבעה משולשים בכל צד והן מחופות בזכוכית צבעונית בשילוב מוטיב של יונים.
שלד הבניין עשוי מפלדה משולבת בבטון, והוא מסוגל לעמוד בהתרחבות והתכווצות חומר של עד 30 ס"מ עקב האקלים המקומי המתאפיין בטמפרטורות קיצוניות של 40- מעלות עד 40 מעלות.
הפירמידה נבנתה במיוחד כדי לארח פסטיבל דתות בינלאומי המתקיים כל שנתיים (בתחילה התקיים כל 4 שנים) הנקרא "קונגרס מנהיגי העולם והדתות המסורתיות". בתוך הפירמידה אולם אופרה שבו 1,500 מושבים. בנוסף מתקיימים במקום גם כנסים בינלאומיים נוספים הנועדים להדברות בין הדתות בעולם.
מרדכי דובין
מרדכי דובין (בלטבית: Mordehajs Dubins; 1889–1958), היה פוליטיקאי יהודי-לטבי, חבר הסאימה ברפובליקת לטביה מטעם אגודת ישראל. מכונה 'שר החסד'.
תולדותיו.
נולד ב-1 בינואר 1889 (כ"ח בטבת ה'תרמ"ט) בריגה, לאביו הרב שניאור זלמן, שהיה סוחר וחסיד חב"ד. כבר בנערותו החל בעסקנות ציבורית, בהמשך מונה ליו"ר מפלגת אגודת ישראל. הוא היה ציר בבית הנבחרים הלטבי, וניהל את קהילת היהודית הלטבית עד 1940.
בשנת 1937 השתתף ונאם בכנסייה הגדולה השלישית של אגודת ישראל במריאנסקה לאזנייה.
דובין היה ידוע כשתדלן הפועל אצל השלטונות לסייע ליהודים מכל הזרמים. הוא היה נחשב לידיד אישי של קרליס אולמניס, הדיקטטור הסמכותי של לטביה מ-1934 עד 1940. היו, כמו משה סנה, שדרשו לגנאי את שתדלנותו והתרפסותו בפני השלטונות הגויים, בעוד אחרים הכירו לו טובה על הסיוע.
שחרור האדמו"ר הריי"צ מחב"ד לובביץ'.
בשנת 1927 (ה'תרפ"ז), נאסר רבי יוסף יצחק שניאורסון האדמו"ר השישי של חב"ד, בעקבות פעילותו הרבה להקמת תלמודי תורה יהודיים ברחבי ברית המועצות. דובין הפעיל לחצים כבדים, ואיים על ברית המועצות בהפסקת חלק מהמסחר עם מדינת לטביה, השתדלותו הרבה בנוסף ללחצים נוספים הצליחה להביא לשחרורו מהכלא.
לאחר מכן המשיך דובין במאמצים רבים להביא לצאתו של הריי"צ מברית המועצות, ובאישור להוצאת ספרייתו של הריי"צ, מברית המועצות.
לאחר יציאת הריי"צ מברית המועצות והתיישבותו בריגה, ליווה אותו דובין בביקורו הראשון בארצות הברית בשנת 1929.
אחרית ימיו.
לאחר כניסת הצבא האדום ללטביה ביוני 1940 בקש דובין פגישה עם השגריר הסובייטי ובקשתו נענתה. מהפגישה הוא יצא עם הבנה שהקומוניסטים מתכוונים לחסל את הקהילה היהודית, ולא ארכו הימים והקהילה היהודית נסגרה וארכיונו של דובין הועבר לידי המשטרה החשאית הסובייטית. לקראת סוכות פנה דובין אל השלטונות בבקשה לשחרר משלוח של ארבעת המינים ובקשתו נענתה. בסוף 1940 דובין נאסר בריגה. לאחר שהגרמנים תקפו את ברית המועצות במבצע ברברוסה, הועבר דובין עם מנהיגים יהודים אחרים לכלא בקויבישב. בסוף 1941 שוחרר, על פי הנטען בגלל לחץ של ארצות הברית. דובין המשיך להתגורר זמן מה בקויבישב ובהמשך עבר למוסקבה.
דובין השתהה בברית המועצות עד תום המלחמה כדי לדעת מה עלה בגורל משפחתו. בתום המלחמה נודע שאשתו ובנו יחידו נרצחו בשואה. הוא ביקר בקיץ 1946 בריגה.
תולדות ימיו משנת 1947 לוטות בערפל וידיעות שונות נפוצו על קורותיו ומותו.
בסביבות שנת 1947–1949 נאסר שוב. על פי עדות אחת הוא נאסר לאחר ששהה בשמחת תורה עם יהודי שעשה מי שברך לסטלין ואמר "לשנה הבאה בירושלים הבנויה". ידיעה אחרת אומרת שהוא נאסר באשמת קשרים עם שלמה מיכאלס ונשלח לסיביר. ידיעה שלישית מספרת שנאסר באזור לבוב בנסותו לברוח מברית המועצות. על פי ידיעה משנת 1959 במאסרו השני הוא נכלא בבית חולים לחולי רוח בטולא.
הריי"צ השתדל מאוד להצלתו, בקיץ 1948 כתב הריי"צ מכתב לרב הראשי לישראל דאז הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, בו הריי"צ מפליא במעלותיו של דובין ומבקש מהרב הרצוג לנסות לפעול לשחרורו מהכלא הסובייטי. זמן קצר אחר כך כתב הרבי מכתב לשז"ר בו הרבי מבקשו גם לפעול בעניין. בתחילת 1949 ביקש חסיד חב"ד בישראל מאנשי אגודת ישראל לפעול למען שחרור דובין ונענה על ידי מרדכי נורוק שדובין כלל אינו במאסר.
בשנת 1953 פנתה אגודת ישראל לצלב האדום בבקשה לברר מה עלה בגורלו.
בשנת 1945 נפוצה שמועה שהוא נפטר, שהתבררה כשגויה. ידידו אברהם גודין סיפר שבקיץ 1956 כששב לריגה לאחר מאסר ממושך, דובין כבר לא היה בין החיים. על פי ידיעה אחת, דובין נפטר ב-7 ביולי 1956. על פי ידיעה אחרת, וכפי שחקוק על מצבתו, דובין נפטר בעיר טולה ב-16 בספטמבר 1957 (כ' באלול ה'תשי"ז).
בשנת 1987 הועברה גופתו לקבורה במלחובקה במבצע חשאי בהוראת הרבי מליובביטש ומצבה מכובדת הוקמה על קברו.
אנטי ציונות כתפיסה חרדית
אנטי ציונות כתפיסה יהודית דתית
רבנים אנטי ציוניים
סטנלי גרינברג