טריו מיתרים אראטו כולל את נטשה שר (כינור), יעל פטיש קומפורטי (ויולה) וצבי אורליאנסקי (צ'לו). הטריו הוקם בשנת 2004 על ידי מוזיקאים צעירים, שבחרו בהרכב של שלישיית מיתרים, על מנת להציג רפרטואר קלאסי לצד מוזיקה ישראלית ומוזיקה בת זמננו.
הטריו נחל הצלחה בהופעותיו בסדרות הקאמריות החשובות בישראל, בהן: הסדרה למוזיקה קאמרית בקונסרבטוריון שטריקר, הסדרה הקאמרית בעין-הוד, המרכז למוזיקה ירושלים, תיאטרון רמת-גן, בחוג למוזיקה קאמרית-חיפה, במוזיאון תל אביב, במסגרת קונצרט אתנחתא בתיאטרון ירושלים.
הטריו משתתף באופן קבוע בפסטיבלי מוזיקה קאמרית כדוגמת פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון ופסטיבל פליציה בלומנטל בתל אביב.
הופיע כהרכב סולני בליווי הקאמרטה הישראלית ירושלים ומרבה לחבור עם אמנים ומוזיקאים אחרים, לביצוע יצירות קאמריות הדורשות הרכב גדול יותר.
חברי הטריו הם בוגרי האקדמיה למוזיקה ובתי ספר גבוהים למוזיקה בחוץ לארץ. לכולם ניסיון עשיר בנגינת מוזיקה קאמרית ותזמורתית, בפסטיבלים בישראל, ברחבי אירופה ובארצות הברית.
חברי ההרכב.
נטשה שר היא כנרת ילידת ברית המועצות. עלתה לישראל בשנת 1990 ולמדה באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים אצל הפרופסורים מאיה גליזרובה ויורי גנדלסמן. היא נגנית מובילה בקאמרטה הישראלית ירושלים והופיעה כסולנית עם תזמורות בישראל ועם הרכבים קאמריים בקונצרטים ובפסטיבלים, בישראל ובחו"ל. בין השאר ניגנה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים והתזמורת הקאמרית הישראלית. מחוץ לישראל הופיעה בלונדון, פריז, פרנקפורט, מילאנו ויפן.
יעל פטיש היא ויולנית. היא למדה באקדמיה למוזיקה בירושלים אצל גד לברטוב ולילך לבנון והמשיכה בבית הספר הגבוה למוזיקה על שם האנס אייזלר בברלין, אצל טבאה צימרמן ואנדרה דרצינס. זכתה במלגות של קרן התרבות אמריקה-ישראל והשתתפה בפסטיבלי מוזיקה קאמרית ובאירועים תזמורתיים שונים באירופה. היא נגנית מובילה באנסמבל סולני תל אביב ואנסמבל אנטיק, ומשמשת כנגנית מחליפה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית, בקאמרטה הישראלית ירושלים, בתזמורת הבארוק ירושלים, באנסמבל המאה ה-21 וברביעייה הישראלית העכשווית.
צבי אורליאנסקי הוא צ'לן, שסיים בהצטיינות את האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב ולמד בקונסרבטוריון ניו אינגלנד בבוסטון. בין מוריו היו עוזי ויזל, הלל צרי ולורנס לסר וכן השתלם בין השאר אצל ברנרד גרינהאוס משלישיית בוזאר ואצל דייוויד סויר מרביעיית גוארנרי. זכה בפרסים בתחרות פרס קלרמונט ובמלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל וקונסרבטוריון ניו אינגלנד בבוסטון. הוא הופיע עם תזמורות שונות בארץ, בין השאר התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון והתזמורת הסימפונית חיפה, בפסטיבלים שונים באירופה וברסיטלים בישראל, אירופה, אוסטרליה וארצות הברית. הוא צ'לן ראשי בתזמורת חיפה.
קנטון (הרלדיקה)
קנטון (אנגלית: Canton) הוא מטען הרלדי המשובץ בפינה הימנית העליונה (upper dexter) של המגן (מצדו של לובש המגן) או של דגל (מצדו של ניצב הדגל). הקנטון מסווג על ידי רבים מכותבי ההרלדיקה כאחד מהצורות המכובדות ביותר. אך כהגדרה, זוהי למעשה הקטנה של רבע השדה, עקב היותו שני שלישים משטחה של הצורה. בתקופת שלטונו של הנרי השלישי, כמה וכמה שלטי אצולה החלו להציג רבע אשר תואר לאחר מכן בבלאזון כ"קנטון".
הקנטון, כמו גם הרבע, הוא למעשה סימן כיוון ישן ולעולם יופיע בקווים ישרים. הצגה לא רגילה של "קנטון שמאלי מעוקל" ניתן לראות בסמל טייסת הניסוי ה-410 של חיל האוויר האמריקני .
הקטנה של הקנטון תניב את דוגמת המשבצת (הלקוחה מדוגמת לוח שחמט) אשר אינה יכולה להתקיים כמטען בפני עצמה.
קנטון סיניסטר (Canton Sinister) הוא קנטון המונח בצד שמאל של המגן (מנקודת מבטו של נושא המגן – ראו: ימין ושמאל בהרלדיקה).
קנטון ריק, ללא כל מטען (לעיתים נעשה שימוש בקנטון ריק שכזה) עשוי לשמש כ"סימן של הבדלה", לא סימן של כבוד כלשהו, אלא סימן של אדם בעל דם זר (הווה אומר: חתן), לא צאצא של משפחת הכלה, אשר הוסיף את שם משפחתה של כלתו לאחר הנישואין ומציג את שלט האצולה של אשתו בצירוף קנטון ריק.
גומפרט אפולו
גומפרט אפולו (Gumpert Apollo) היא מכונית על גרמנית מתוצרת חברת גומפרט. זהו הרכב הראשון של החברה הממוקמת בעיר אלטנבורג בתורינגיה.
המכונית החזיקה בשיא ההקפה המהירה ביותר של המסלול של טופ גיר, עם זמן הקפה של 1:17.1 דקות, עד ששיאה נשבר ב-2010 בידי בוגאטי ויירון סופר-ספורט שקבעה זמן של 1:16.8 דקות.
מבנה.
האפולו היא מכונית מרוץ חוקית לכביש שניתן לנסוע בה גם בדרכים וכבישים רגילים. היא מונעת בהנעה אחורית ושוקלת כ-1,100 קילוגרם. היא בעלת שני מושבים ובנויה על שלדת פלדה 41xx עם לוחות גוף מפיברגלס או סיבי פחמן. תיבת ההילוכים היא ידנית סדרתית בעלת שישה הילוכים, בהשפעת פורמולה 1. מהירותה המרבית היא 360 קילומטר לשעה והיא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בשלוש שניות.
מנוע.
מנוע המכונית מבוסס על מנוע אאודי V8 בנפח 4.2 ליטר. הוא מפיק 650 כוחות סוס ומומנט של 850 ניוטון-מטר. גרסה נוספת מפיקה 800 כ"ס. מנוע ה-V, המיוצר ממתכת קלה, מצויד במגדש טורבו כפול והשימון שלו מתבסס על עוקה יבשה. לראשי המנוע יש חמישה שסתומים המונעים בידי ארבעה גלי זיזים עיליים. שסתומי היניקה הם בעלי תזמון שסתומים משתנה ונעזרים בכוונון שסתומים הידראולי.
תיבת ההילוכים היא ידנית סדרתית בעלת שישה הילוכים, בהשפעת פורמולה 1. מערכת הפליטה מבוססת שני צינורות ראשיים המנוטרים בידי ארבעה חיישני חמצן וממיר קטליטי המסייעים לקבוע את תערובת ההזנה הנכונה. מערכת ההצתה מבוססת על שמונה סלילים. הזרקת הדלק היא רב-נקודתית והמצערת מבוססת על הפעלה חשמלית, ללא קשר מכני בין הדוושה למצערת. כמו כן, לוח המחוונים כולל מערכת אבחון לפעולת המנוע.
הדגם שמיוצר בתום ייצור ה"גומפרט אפולו", החל משנת 2019 הוא אפולו אינטנסה אמוזיונה.
התרבות האמריקנית
חאטף-7
חאטף-7 באבור (אורדו: بابر) הוא טיל שיוט מתוצרת פקיסטן. לטיל טווח של 700 קילומטרים והוא טיל השיוט הראשון מתוצרת פקיסטן.
על פי מקורות שונים, מדובר בגרסה עצמאית פקיסטנית של טיל הטומהוק האמריקאי שנפל לידי פקיסטן במהלך תקיפה אמריקאית באפגניסטן. הטיל ניתן לשיגור מהקרקע, מהים ומהאוויר וניתן לחמשו גם בראשי נפץ גרעיניים.
פקיסטן ניסתה לפתח טיל שיוט עצמאי מאז 1995. ב-1998 נפל טיל טומהוק אמריקאי בשטח פקיסטני אחרי שארצות הברית שיגרה שישה טילים מסוג זה על בסיסי טליבאן באפגניסטן. ב-12 באוגוסט 2005 הודיעה פקיסטן באופן רשמי על ניסוי מוצלח בטיל. הניסוי התקבל בהפתעה ברחבי העולם שלא היה מודע ליכולות פקיסטן בתחום פיתוח וייצור טילי שיוט.
מכביה
הכוחות המזוינים של ערב הסעודית
הכוחות המזוינים של ערב הסעודית (בערבית: القوات المسلحة السعودية, מילולית: "הכוחות המזוינים הסעודיים") מורכבים מארבע זרועות מרכזיות: הצבא הערבי הסעודי, חיל האוויר המלכותי הסעודי, חיל הים המלכותי הסעודי, וזרוע ההגנה האווירית המלכותית הסעודית. הרמטכ"ל הסעודי המכהן הוא עבד א-רחמן בן צאלח בן עבד אללה אלבניאן.
הכוחות המזוינים של ערב הסעודית מונים כ-200,000 חיילים, ותקציב הביטחון של המדינה נאמד ב-88 מיליארד דולר (10% מהתל"ג). תקציב הביטחון של ערב הסעודית הוא הגדול מבין מדינות המזרח התיכון.
עם תום מלחמת המפרץ השקיעה ערב הסעודית סכומי כסף גדולים ברכישת מערכות נשק מתקדמות, אימון מתקדם ושדרוג מערכות קיימות. מרבית מערכות הנשק נרכשו מארצות הברית ומבריטניה אם כי בשלוש השנים האחרונות בוחנת ערב הסעודית את האפשרות לרכוש מערכות נשק מתקדמות מתוצרת רוסיה כגון טנק T-90, מסוקי מיל Mi-35 ומיל Mi-17.
במאי 2017 חתמה סעודיה עם ארצות הברית ותעשיותיה הביטחוניות על עסקת נשק ענקית בשווי של כ-350 מיליארד דולר, הכוללת רכישת מערכות THAAD וסוללות פטריוט, 115 טנקים מסוג אברהמס M1A2, ארבע ספינות מלחמה, 150 מסוקי בלאק הוק ועוד.
הרכב הכוחות המזוינים הסעודיים.
הצבא הערבי הסעודי.
זרוע היבשה של הכוחות הסעודים נקראת הצבא הערבי הסעודי. זרוע זו היא הגדולה בזרועות הכוחות המזוינים ומונה כ-175,000 חיילים (כ-100,000 מתוכם משתייכים למשמר הלאומי של ערב הסעודית). בראש הזרוע עומד הגנרל סאלח אל-מוחאיה. מבין מערכות הנשק המתקדמות שמפעילה הזרוע היבשתית ניתן למנות את טנק הM1 אברהמס ואת מסוק התקיפה AH-64 אפאצ'י.
חיל האוויר המלכותי הסעודי.
זרוע האוויר של הכוחות הסעודים נקראת חיל האוויר המלכותי הסעודי. זהו אחד מחילות האוויר הגדולים במזרח התיכון. מטוסי החיל נחשבים לבין המתקדמים מחילות האוויר במזרח התיכון וכוללים בין היתר את הF-15 איגל והטורנדו. החיל אמור לקלוט בתקופה הקרובה 72 מטוסי יורופייטר טייפון הנחשבים מבין המתקדמים בעולם.
חיל הים המלכותי הסעודי.
זרוע הים של הכוחות הסעודים נקראת חיל הים המלכותי הסעודי. החיל מונה כ-12,000 חיילים, מתוכם כ-1,200 נחתים. החיל הוקם ב-1960 ומתפעל 7 פריגטות ו-13 קורבטות.
זרוע ההגנה האווירית המלכותית הסעודית.
זרוע ההגנה האווירית המלכותית הסעודית היא הזרוע הקטנה מבין ארבע זרועות הכוחות המזוינים הסעודים. נחשבה לחלק מחיל האוויר עד 1981.
הצבא הערבי הסעודי
הצבא הערבי הסעודי (בערבית: الجيش العربي السعودي) או צבא היבשה המלכותי הסעודי (בערבית:القوات البرية الملكية السعودية) הוא הזרוע היבשתית של הכוחות המזוינים של ערב הסעודית, והיא הגדולה מארבע זרועותיו. החיל מונה 175,000 חיילים כש-100,000 מתוכם משתייכים למשמר הלאומי הסעודי. בראש החיל עומד הגנרל סאלח אל-מוחאיה.
היסטוריה.