ב-1 ביולי 2007 מונתה ברניב ליו"ר קבוצת שיכון ובינוי שבשליטת שרי אריסון. ברניב הציבה לקבוצה חזון ליצירת סביבת חיים בת קיימא ומתקדמת. חזון זה כלל מיקוד בעסקי הקבוצה, מכירת חברות שלא היו בליבת העסקים ומיקוד עסקיה של הקבוצה סביב ארבעה מנועי צמיחה עיקריים: תשתיות, נדל"ן, אנרגיה מתחדשת וטיפול במים. כחלק ממחויבות זו, הוגברה מעורבות הקבוצה בפרויקטים התואמים את ערכי הקיימות. ערכים של שילוב אינטרסים כלכליים חברתיים וסביבתיים הונהגו מאז כניסתה לתפקיד בכל אחת מפעילויות ופרויקטי החברה. תחת ברניב הפכה הקבוצה לאחת מחלוצות האנרגיה הסולרית בישראל. בתקופת ניהולה ניכר שיפור מהותי בתוצאות הקבוצה. ביוני 2012 הודיעה על כוונתה לפרוש מתפקיד היו"ר.
בין השנים 2013–2015 כיהנה כיו"ר הדירקטוריון של חברת המזון תנובה.
כיום ברניב מכהנת כדירקטורית בחברת אורמת תעשיות, דירקטורית במעלה - ארגון הפועל לקידום נושאים של אחריות תאגידית ולפיתוח הסטנדרטים של ניהול אחראי בישראל, דירקטורית בקופת חולים כללית, חברה בוועדה המנהלת של פרויקט "אמץ לוחם" של האגודה למען החייל, היא מיוזמי המכון לחקר האינטרנט באוניברסיטת תל אביב, חברה במועצת המנהלים של להקת המחול בת שבע, חברה בוועד המנהל של המרכז האקדמי רופין, וכן חברה בוועד המנהל של לה"ב - בית הספר לניהול של אוניברסיטת תל אביב.
ברניב נבחרה 5 שנים ברציפות לאחת מ-50 הנשים המשפיעות במשק על ידי מגזין העסקים "ליידי גלובס", נבחרה על ידי מגזין הכלכלה "TheMarker" לאחד מ-100 האנשים המשפיעים במשק הישראלי ועל ידי המגזין Forbes לאחת המנהלות המצליחות בישראל.
נשואה לאבי צבי, לשעבר מנכ"ל זכיינית ערוץ 2 "רשת", אותו הכירה בתקופת עבודתה בנטוויז'ן. לזוג ילד אחד והם מתגוררים בתל אביב.
ויליאם סלים
פילדמרשל ויליאם ג'וזף סלים (אנגלית: William Joseph Slim; 6 באוגוסט 1891 - 14 בדצמבר 1970) היה פילדמרשל בצבא הבריטי והמושל הכללי ה-13 של אוסטרליה.
סלים לחם במלחמת העולם הראשונה והשנייה, ונפצע בקרב שלוש פעמים. במהלך מלחמת העולם השנייה פיקד על הארמייה ה-14 של הצבא הבריטי, לה ניתן מאוחר יותר הכינוי הארמייה הנשכחת. מ-1953 ועד 1959 שימש מושלהּ הכללי של אוסטרליה, שם היה לגיבור מלחמה לאחר שנלחם עם כוחות אנזא"ק בקרב גליפולי.
ראשית חייו.
סלים נולד בבישופסטאון, פרבר של העיר בריסטול, לג'ון ולשרלוט סלים. את ילדותו בילה בברמינגהאם, שם למד בבית הספר. לאחר שסיים את לימודיו עבד סלים כמורה בבית ספר יסודי וכפקיד בחברה. ב-1912 הצטרף סלים לתוכנית להכשרת קצינים של אוניברסיטת ברמינגהאם, וכך התמנה ללוטננט שני ברגימנט וורוויקשייר המלכותי ב-22 באוגוסט 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. במלחמה נשלח לגליפולי, שם השתתף בקרב ואף נפצע קשה במהלכו. עם שובו לאנגליה, קיבל סלים מינוי כלוטננט שני לרגימנט מערב הודו, ובאוקטובר 1916 יצא למסופוטמיה על מנת להצטרף לרגימנט שלו. ב-4 במרץ 1917 קיבל סלים דרגת לוטננט, ובאותה שנה נפצע שוב. מכיוון שבעת שירותו קיבל סלים קידום זמני לדרגת קפטן, ב-7 בפברואר 1918 הוענק לו עיטור הצלב הצבאי (Military Cross) על פעולותיו במסופוטמיה. לאחר שפונה להודו, קיבל סלים קידום זמני נוסף, הפעם לדרגת מייג'ור ברגימנט הגורקה השישי, ב-2 בנובמבר 1918. ב-22 במאי 1919 קיבל סלים את דרגת הקפטן באופן רשמי וסופח לצבא הודו הבריטית.
סלים נישא לאיילין רוברטסון ב-1926, ולזוג נולדו בן ובת.
ב-1926 נשלח סלים למכללת הפיקוד והמטה בעיר קוטה שבהודו, וב-19 במאי 1933 קיבל דרגת מייג'ור. הישגיו במכללת הפיקוד והמטה הביאו להצבתו ראשית במפקדת הצבא בדלהי, ולאחר מכן במכללת המטה באנגליה, שם לימד מ-1934 עד 1937. ב-1938 קודם סלים לדרגת לוטננט-קולונל וקיבל את הפיקוד על הגדוד השני של רגימנט הגורקה השביעי. ב-8 ביוני 1939 קודם סלים לדרגת קולונל (עם קידום זמני לדרגת בריגדיר גנרל) ומונה למפקד בית הספר לקצינים בבלגאום (Belgaum), הודו.
מלחמת העולם השנייה.
המערכה במזרח אפריקה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, קיבל סלים את הפיקוד על החטיבה העשירית של דיוויזיית הרגלים ההודית החמישית ונשלח לסודאן. הוא השתתף במערכה במזרח אפריקה לשחרור אתיופיה מהכיבוש האיטלקי. במהלך לחימה באריתריאה, ב-21 בינואר 1941, נפצע סלים פעם נוספת כאשר העמדה בה שהה נפגעה בהפצצה.
המזרח התיכון.
סלים הצטרף למטהו של גנרל ארצ'יבלד וייוול בפיקוד המזרח התיכון, והוענקה לו דרגת זמנית של מייג'ור-גנרל ביוני 1941. כאשר חלה מפקדה של דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-10, הגנרל ויליאם ארצ'יבלד קנת' פרייזר במהלך המלחמה האנגלו-עיראקית, החליף אותו סלים בפיקוד על הדיוויזיה, ולאחר מכן המשיך ופיקד עליה במהלך המערכה בסוריה ובלבנון ובמהלך הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן. שמו של סלים הוזכר פעמיים בדיווחים מהקרב, שזהו אות לכבוד בצבא הבריטי, המעיד על אומץ לב ושירות מצוין במהלך קרב.
המערכה על בורמה.
במרץ 1942, קיבל סלים את הפיקוד על גיס בורמה, שכלל את הדיוויזיה ההודית ה-17 ואת דיוויזיית בורמה הראשונה, וקיבל בפועל דרגת לוטננט-גנרל ב-8 במאי 1942. בבורמה היה הגיס תחת התקפת הצבא היפני הקיסרי ונאלץ לסגת להודו, תוך שהוא נתון במצב של נחיתות מספרית אל מול היפנים. ב-28 באוקטובר, קיבל סלים את עיטור מסדר האימפריה הבריטית בדרגת מפקד.
לאחר מכן נטל סלים את הפיקוד על הגיס ה-15 של הארמייה המזרחית, שהיה אמון על הגנת קו החוף מבורמה להודו, מזרחית לעיר צ'יטגונג, אך בשל סכסוך שפרץ בינו לבין מפקד הארמייה, לוטננט-גנרל נואל אירווין, נטל האחרון פיקוד ישיר על הגיס בעת התקדמותה לחצי האי ארקאן. המבצע הסתיים באסון, ובמהלכו שב סלים לפקד על הגיס, אף על פי שהיה זה מאוחר מדי בשביל להציל את המצב. לאחר מכן הטיחו סלים ואירווין את האשמה בכישלון איש ברעהו, אך בסופו של דבר היה זה אירווין שהודח מתפקידו וסלים קיבל את הפיקוד על הארמייה ה-14, שנוצרה מאיחוד הגיס הרביעי, הגיס ה-15 והגיס ה-33. ב-14 בינואר 1943 קיבל סלים את אות מסדר השירות המצטיין עבור פעולותיו במזרח התיכון ב-1941.
במהרה החל סלים לאמן את הארמייה החדשה שבפיקודו כדי להובילה למתקפת-נגד נגד היפנים. ההנחה שעמדה בבסיס ההכנות למתקפה הייתה שעל הארמייה לרכוש יכולות תנועה באזורים לא סלולים. עקב כך, נזנחו כלי הרכב הכבדים ואת מקומם תפסו פרדות, שהתאימו יותר ללחימה באזור הגאוגרפי התובעני של בורמה. הדוקטרינה החדשה גרסה שאם היפנים הצליחו לנתק את קווי התקשורת של הכוחות בחזית - היו היפנים מכותרים בעצמם. במצב זה הורתה הדוקטרינה על יצירת "קופסאות" מגננתיות אליהן יצניחו מטוסי בעלות הברית אספקה ואף יספקו להן חיפוי אווירי. קופסאות אלה באו לתת מענה לשיטת הסתננות על מעבר לקווי האויב, בה עשו היפנים שימוש נרחב במהלך המלחמה. סלים אף הורה על ביצוע יותר פטרולים התקפיים על מנת להפיג את פחדם של חייליו מהג'ונגל ובשביל להפריך את דעתם שהיפנים לוחמי ג'ונגל טובים מהם.
בינואר 1944, עת נתקלה המתקפה השנייה בארקאן בהתנגדות, כיתרו היפנים את הדיוויזיה ההודית השביעית וחלקים מהדיוויזיה ההודית החמישית ומהדיוויזיה ה-81. ההגנה של הדיוויזיה השביעית נשענה בעיקר על קופסת הגנה - בראשיתה איישו אותה נהגים, טבחים ואפסנאים מכיוון שנמצאה באזור המנהלה של הדיוויזיה - אליה הצניחו בעלות הברית אספקה ובכך הפחיתו בחשיבות ניתוק קווי האספקה היבשתיים. אף שמספר האבדות בצד בעלות הברית היה גבוה יותר, נחשב הקרב להפסד יפני, שכן החיילים היפנים נכשלו בהסגת כוחות בעלות הברית, ומכיוון שלא הצליחו להשתלט על אספקה גוועו רבים מהם ברעב, שכן קווי האספקה היפניים שובשו.
בראשית 1944 הצטרף סלים למסדר האמבט בדרגת עמית. במרץ 1944 פתחו היפנים בפלישה להודו, כשהמטרה היא העיר אימפהל. בתגובה השיב סלים שתי דיוויזיות ממרכז בורמה ישירות לקרב באימפהל. לחימה קשה ניטשה גם בקוהימה, שיחד עם אימפהל שימשו מוצבים של הארמייה ה-14, אך חיל האוויר המלכותי הצניח אספקה לחיילים המכותרים. היפנים אמנם הצליחו לכתר את הכוחות הבריטים אך לא הצליחו להכניעם, ולא ויתרו אף כשהגיעה עונת המונסונים. הגשמים הפכו את תנועת היפנים לבלתי אפשרית בתנאי שטח שקשים לתנועה לאורך כל השנה, הם ספגו אבדות רבות והמתקפה כולה החלה להתמוטט. לבסוף נאלצו היפנים לסגת בחזרה לבורמה ביולי, תוך שהם מותירים אחריהם הרוגים רבים. ב-8 באוגוסט 1944 קיבל סלים קידום לדרגת לוטננט-גנרל, וב-28 בספטמבר קיבל קידום לדרגת אביר מפקד במסדר האמבט.
ב-1945 שיגר סלים מתקפה נוספת אל בורמה תוך שהוא מותח את קווי האספקה כמעט עד לנקודת שבירה לאורך ג'ונגל כמעט בלתי עביר. הוא נתקל באותה הבעיה בה נתקלו היפנים במתקפתם ההפוכה בשנה הקודמת. אף על פי כן חצו חייליו את הנהר (על גבי גשר ביילי, אז הארוך בעולם, שרוב חלקיו שונעו על גבי פרדות) וכבשו את העיר מיקיטלה ולאחריה את מנדליי. בעלות הברית הגיעו עד המישורים של מרכז בורמה והצליחו להבקיע את הקווים היפנים, תוך שהם מסתייעים בחיל האוויר המלכותי ובחיל האוויר האמריקאי.