ב-2 באפריל 2014, ניקלודיאון קבעו כי התוכנית תהיה בהפסקה זמנית. אף על פי שהתעקשו על העובדה שהתוכנית לא בוטלה, אנשים רבים ברשתות החברתיות שיערו שהיא כן, בעקבות שמועות רבות על סכסוך בין ג'נט מקארדי לרשת ניקלודיאון, הקריירה המוזיקלית של גרנדה שזכתה להצלחה רבה והרצון של שתי השחקניות להתקדם ולעבור לפרויקטים ומסגרות אחרות. ב-13 ביולי 2014, ניקלודיאון אישרו שהתוכנית בוטלה והפרק האחרון יהיה #מתפאים, ששודר לראשונה ב-14 ביולי 2014, ארבעה ימים לאחר מכן. בישראל, הפרק האחרון שודר ב-7 בינואר 2015.
מחלוקות.
בשנת 2014, ג'נט מקארדי נעדרה מטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון שנערך באותה השנה, שם התוכנית זכתה בפרס "תוכנית הטלוויזיה האהובה ביותר" ואריאנה גרנדה זכתה בפרס "שחקנית הטלוויזיה האהובה ביותר". מקארדי הסבירה את היעדרותה בכך שניקלודיאון התנהגו אלייה ביחס לא הוגן ושאמה לימדה אותה שלעשות את המעשה ההוגן והנכון הוא תמיד הדבר הכי חשוב, לכן בחרה לא להגיע. ב-2 באפריל 2014, למרות הדיווחים שהצילומים לעונה השנייה מתקרבים ושנשארו רק עוד ארבעה פרקים שלא יצרו אותם עוד, ניקלודיאון לפתע החליטו לשים את התוכנית בהפסקה זמנית. שמועות רבות רצו על כך שיש לג'נט מקארדי ולאריאנה גרנדה בעיות עם הרשת בנושא משכורת בהתאם; מקארדי טענה כי ניקלודיאון משלמים לגרנדה יותר מאשר לה. לאחר מכן, גרנדה לקחה את הנושא לרשתות החברתיות כדי להכחיש את טענות האשמה כלפייה. בהמשך, ניקלודיאון הודיעו כי ההפסקה הזמנית הזו הייתה מתוכננת מראש עוד לפני שכל העניינים קרו ושהתוכנית אינה מבוטלת. אף על פי כן, שלושה חודשים לאחר מכן, ניקלודיאון הודיעו כי התוכנית מבוטלת (ב-14 ביולי 2014)
בחודשים בין לבין, השמועות על הסכסוך בין ג'נט לאריאנה רצו הרבה ובמלא מקומות. בשנת 2015, בראיון של E! Online עם ג'נט מקארדי, היא ציינה ש:"אני פשוט מרגישה שאריאנה ואני היינו פעם ממש קרובות וממש דואגות ואכפתיות אחת כלפי השנייה בדרכים שונות, ואז, בערך מתי שהסדרה יצאה כולם רצו למצוא סוג של משהו שמוחבא ביחסים שלנו, כגון דרמה, ואני חושבת שאנחנו נגחנו בראש אחת של השנייה בדרך שהיא מאוד כמו של אחיות. זאת אומרת, היא מכירה אותי כל כך טוב ואני מכירה אותה כל כך טוב שאני חושבת שזה היה ביש מזל שהדברים קרו לא בהלכה". בראיון אחר של Entertainment Pop עם ג'נט מקארדי באותה השנה, היא ציינה כי היא מאחלת לאריאנה את הטוב ביותר שהיא יכולה לבקש ושהיא יודעת שאריאנה מאחלת את אותו הדבר בשבילה, ושהן נפגשו לשבת על קפה לאחר תוכנית הרשת What's Next For Sarah אותה יצרה, בה הייתה דמות ששימשה כפרודיה לאריאנה, שתוארה באופן לא ידידותי.
ביקורות.
מספר הצופים.
פרק הפיילוט של התוכנית שודר לראשונה בניקלודיאון, ב-8 ביוני 2013 עם קהל של 4.2 מיליון צופים בחי. הפרק השני, ששודר שבוע לאחר מכן, זכה לקהל של 2.6 מיליון צופים בחי. הפרק הנצפה ביותר הוא "#קפיצת_דגי_הטונה_הקטלניים: #פרדי #ג'ייד #רובי" שעלה לאוויר ב-18 בינואר 2014, עם 4.8 מיליון צופים בחי. הפרק השני הנצפה ביותר הוא פרק הפיילוט (4.2 מיליון בחי), בעוד שהפרק הכי פחות נצפה הוא "#כספת_סודית" ששודר ב-5 באוקטובר 2010 עם סכום של 2.0 מיליון צופים בחי. בבריטניה, השקת הסדרה גררה 340,000 צופים בחי, הכי הרבה לאותו שבוע ופרק הספיישל של ליל כל הקדושים שהושק ב-26 באוקטובר 2013 גרם ל-210,000 אנשים להישאר באותו מקום.
שידורים.
התוכנית עלתה לאוויר בערוץ ניקלודיאון באופן עולמי. היא הושקה בקנדה ב-12 באוגוסט 2013, בערוץ YTV וב-7 בספטמבר 2013, בערוץ המקורי. התוכנית הוצגה בתצוגה מקדימה ב-1 בספטמבר 2013 בארצות הברית ובאירלנד. בניו זילנד ובאוסטרליה היא הוצגה מקדימה ב-30 בספטמבר 2013 והושקה ב-7 באוקטובר 2013 וב-11 באוקטובר 2013. בדרום מזרח אסיה התוכנית עלתה לאוויר ב-19 באוקטובר 2013.
אליעז סגל
אליעז סגל (נולד ב־11 במאי 1963) הוא ד"ר לפסיכולוגיה קוגניטיבית ומשורר ישראלי.
ביוגרפיה.
אליעז סגל נולד וגדל בראשון לציון. הוא בוגר החוג לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה ובעל תואר דוקטור בפסיכולוגיה קוגניטיבית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לימד סטטיסטיקה ופסיכולוגיה בישראל ובארצות הברית. פרסם בכתבי-עת מקצועיים בנושאים: יצירתיות בפתרון בעיות ופילוסופיה של הפסיכולוגיה.
בגיל 39 עבר טלטלה בחייו לאחר שאובחן כחולה במחלת פרקינסון, והחל לכתוב שירה. מאז פרסם שני ספרים ושיריו מופיעים תדיר בכתבי-עת ספרותיים מודפסים ומקוונים. עניינו בפילוסופיה, לוגיקה ומדע בא לידי ביטוי ברבים משיריו אם כנושא או באופן מטאפורי.
קישורים חיצוניים.
גברת טועמת תה
גברת טועמת תה הוא מבחן רנדומלי מפורסם, בתחום תכנון הניסויים בסטטיסטיקה, אותו הגה רונלד פישר וכתב עליו בספרו "The design of Experiments" שפורסם בשנת 1935. ניסוי זה הוא התיאור הראשוני של מושג השערת האפס לפי פישר. תיאור הניסוי לפי פישר אורך פחות מעשרה עמודים וידוע בשל פשטותו ושלמותו ביחס למונחים, חישובים ותכנון הניסוי. הדוגמה מבוססת באופן חלקי על אירוע בחייו של פישר. המבחן שהשתמש בו נקרא היום המבחן המדויק של פישר.
פרטי הניסוי.
הגברת המדוברת טענה שאם מעמידים בפניה כוס של תה בחלב, היא יכולה לזהות האם המשקה הוכן על ידי מזיגת תה לחלב או חלב לתה. פישר הציע לתת לה 8 כוסות, 4 מכל סוג, בסדר אקראי. השערת האפס הייתה שהגברת לא תדע להבדיל בין שני הסוגים (גישתו המוקדמת של פישר לא עסקה בהשערה האלטרנטיבית). סטטיסטי המבחן היה מספר הניחושים הנכונים. ההתפלגות של הסטטיסטי היא התפלגות היפרגאומטרית: מספר האפשרויות לבחירת 4 כוסות מתוך 8, ללא חשיבות לסדר, היא המקדם הבינומי formula_1. אם הגברת בוחרת את 4 הכוסות שבהם נמזג התה ראשון, יש סיכוי של 1/70 שהיא צודקת לחלוטין; סיכוי של 16/70 שהיא צודקת בשלוש כוסות; סיכוי של 36/70 שהיא צודקת בשתי כוסות; סיכוי של 16/70 שהיא צודקת בכוס אחת בלבד; וסיכוי של 1/70 שהיא טועה לחלוטין.
אזור הדחייה של המבחן, הוא המקרה היחיד בו היו 4 הצלחות, כלומר הגברת בחרה את 4 הכוסות נכונה (לפי רמת מובהקות מבחן של 5%: שכן, %α=5% &gt; 1/70≈1.4). פישר היה מוכן לדחות את השערת האפס (ולקבל את הטענה שהגברת יודעת לזהות את הכוסות שבהן נמזג התה ראשון), אם ורק אם הגברת סיווגה נכונה את כל 8 הכוסות.
שארב
סטפן שארבונייה (בצרפתית: Stéphane Charbonnier, ידוע בשם העט שארב (Charb); 21 באוגוסט 1967 – 7 בינואר 2015) היה קריקטוריסט ועיתונאי צרפתי. הוא ידוע בעיקר כעורכו של השבועון "שארלי הבדו" מ-2009 ועד להירצחו.
שארב נרצח יחד עם תשעה מחבריו למערכת המגזין ושני שוטרים בפיגוע במערכת המגזין בינואר 2015.
קריירה.
שארב עבד עבור עיתונים רבים: "שארלי הבדו" (שאותו הוא ערך מ-2009 ועד ליום הירצחו), "ל'אקו דה סאבן", "טלרמה", ו"ל'הומניטה". הקריקטורות שלו הציגו לעיתים קרובות את הדמויות "מוריס ופטאפון", הכלב והחתול האנטי-קפיטליסטיים, או את דמותו של "מרסל קאוף, השוטר".
המדור שפרסם ב"שארלי הבדו" נשא את הכותרת "שארב לא אוהב אנשים" (Charb n'aime pas les gens). מדי חודש נהג לפרסם טור שנשא את הכותרת "הפתווה של האייתוללה שארב" (La fatwa de l'Ayatollah Charb) במגזין Fluide Glacial. בשנים 2007 – 2008 הוא לקח חלק בתוכנית האירוח T'empêches tout le monde de dormir בערוץ הטלוויזיה M6. במשך שנים תמך במפלגה הקומוניסטית הצרפתית.
ההתקפה על העיתון ב-2011 והאיומים על חייו.
ב-2 בנובמבר 2011 הושלכה על משרדי מערכת שארלי הבדו פצצת תבערה. ההתקפה בוצעה ערב פרסומה של המהדורה של המגזין שנקראה "שריעה הבדו", שבה הוצג הנביא מוחמד כעורך-אורח באופן סאטירי. לאחר מתקפה זו קיבלו שארב ושני עובדים של המגזין אבטחה משטרתית.
בספטמבר 2012 נעצר אדם בעיר לה רושל לאחר שלכאורה קרא באתר אינטרנט ג'יהאדיסטי לערוף את ראשו של שארב.
באותה שנה אמר שארב בראיון: "איני פוחד מפעולות תגמול, אין לי ילדים, אין לי אישה, אין לי מכונית, אין לי חובות. זה עלול להישמע קצת יהיר, אך אני מעדיף למות על רגליי מאשר לחיות על ברכי".
שארב נכלל ברשימת האנשים המבוקשים ביותר של אל-קאעידה ב-2013 לאחר שערך את המהדורה של המגזין שפרסמה סאטירה על מוחמד.
בשבוע של הפיגוע במשרדי המגזין "שרלי הבדו" פרסם שארב קריקטורה שחזתה את הבאות; נאמר בה שעדיין לא בוצעה התקפת טרור בצרפת, ונראה בה לוחם ג'יהאד האומר את המשפט הצרפתי המסורתי: "רגע, עד סוף ינואר אנו יכולים עדיין להגשים את שאיפותינו", כפרפרזה על המנהג הצרפתי לשלוח ברכות לשנה החדשה עד סוף ינואר.
מותו.
שארב נרצח על ידי מחבלים מוסלמים, יחד עם תשעה מעמיתיו למערכת המגזין ושני שוטרים, ב-7 בינואר 2015, בפיגוע במשרדי שרלי הבדו בפריז. אחד מהשוטרים שנהרגו בפיגוע, פרנק ברינסולרו, היה אחד משומרי ראשו של שארב.
ארקדי זיידס
ארקדי זיידס (נולד ב-1979) הוא רקדן וכוריאוגרף ישראלי.
ביוגרפיה.
זיידס נולד בבלארוס (אז חלק מברית המועצות) ב-1979. עלה לישראל ב-1990.
בשנת 1999, עם סיום לימודי אמנות ומחול בבית הספר האזורי משגב, הצטרף לקבוצת מחול נעה דר ולאנסמבל בת שבע.
משנת 2004 עובד ככוריאוגרף עצמאי. יצירותיו הוצגו בפסטיבלים בישראל, שווייץ, איטליה, צ'כיה, הולנד, הודו, הונגריה, פולין, ספרד, שוודיה, רומניה, גרמניה, סין, טיוואן, יפן ועוד.
לזיידס תואר שני בכוריאוגרפיה מבית הספר לתיאטרון ואמנויות באמסטרדם.