הגשר נקרא במקור "גשר פסי" (על שם קומונת פסי, אליה הוא מגיע), ובשנת 1948 שונה שמו כדי להנציח את קרב ביר חכים, שבו לחמו כוחות צרפת החופשית נגד כוחות קורפוס אפריקה הגרמניים ב-1942.
הגשר כיכב בסרטים רבים, ובהם מעלית לגרדום, זאזי במטרו, טנגו אחרון בפריז, והתחלה.
אירוויזיון לרוקדים 2007
אירוויזיון לרוקדים 2007 הייתה תחרות "האירוויזיון לרוקדים" הראשונה. התחרות התקיימה ב-1 בספטמבר 2007 בלונדון בה השתתפו 16 מדינות. הקומיקאי גרהם נורטון וקלאודיה וינקלמן הנחו את התחרות.
המדינה שזכתה במקום הראשון בתחרות הייתה פינלנד עם 132 נקודות, במקום השני זכתה אוקראינה עם 121 נקודות ובמקום השלישי זכתה אירלנד עם 95 נקודות.
מקום התחרות.
המקום המארח היה מרכז טלוויזיה של ה-BBC בלונדון, אשר נפתח בשנת 1960. במרכז זה הופיעו כתוכניות רבות של ה-BBC. הוא היה אחד המרכזים הגדולים ביותר בעולם עד סגירתו במרץ 2013.
הפקה.
התחרות התקיימה על ידי ה-BBC, והייתה הפקה משותפת של Splash Media ושל Sunset + Vine.
סוקה סאקאל
וילי רוזן
וילי רוזן (בגרמנית: Willy Rosen, 18 ביולי 1894 – 1 באוקטובר 1944) היה אמן קברט, מלחין ופזמונאי יהודי-גרמני נודע. בשיא הקריירה שלו בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה אחד מגדולי תעשיית הבידור הגרמנית. נספה בשואה במחנה ההשמדה אושוויץ בערב חג הסוכות ה'תש"ג.
ביוגרפיה.
רוזן נולד בשם יוליוס רוזנבאום במגדבורג שבגרמניה. הוא התחיל בקריירה האמנותית שלו בימי מלחמת העולם הראשונה, לאחר שהתאושש מפציעה קשה בחזית, כשהקים את "קפלה רוזן". שנות השיא של הקריירה שלו היו בשנותיה של רפובליקת ויימאר.
עם עליית הנאצים לשלטון החלו רדיפות היהודים, ובמסגרתן נאסר על רוזן להופיע בציבור. הוא נתן מספר הופעות אורח מחוץ לגרמניה וב-1936 שב לברלין. אחר כך נסע למספר מדינות באירופה וב-1937 היגר להולנד והתיישב בסכוונינגן, שם הקים תיאטרון קברט יחד עם יהודים מהגרים אחרים שבאו לעיר. בין השמות הידועים שנמנו על האנסמבל של התיאטרון: זיגפריד ארנו , טרודה ברלינר , ריטה גאורג , מקס ארליך, הורטנס ראקי , וילי שטנר , סוקה סאקאל ואריך זיגלר .
אחרי כיבוש הולנד בידי הגרמנים נאסרה פעילות התיאטרון, ידידו של רוזן, קורט רוביטשק פעל בניו יורק להצלתו, ואף ארגן לשם כך קונצרטים, אך כבר לא ניתן היה להוציא את רוזן מאירופה הכבושה. הוא נכלא במחנה המעבר וסטרבורק שם המשיך להופיע בתיאטרון המפורסם של מקס ארליך, משם הובל למחנה הריכוז טרזיינשטט ואחר כך לאושוויץ שבו נספה.
ישראל באירוויזיון 2006
ישראל באירוויזיון 2006 השתתפה עם השיר זה הזמן בביצוע של אדי בטלר בעיר אתונה, בירת יוון.
לפני האירוויזיון.
קדם אירוויזיון 2006.
קדם-אירוויזיון 2006 הייתה תחרות שירים, שנועדה לבחור את השיר שייצג את ישראל בתחרות אירוויזיון 2006.
הקדם אירוויזיון התקיים ב-15 במרץ 2006 באולפני הטלוויזיה רוממה בירושלים, בהנחיית יעל בר זוהר ועדן הראל.
באותה שנה רשימה של אמנים היו מועמדים להשתתפות בקדם, אך לבסוף ביטלו את השתתפותם. תחילה היה זה אבי גרייניק, ששמו השתרבב לרשימת המתחרים בטעות, ובמקומו הגיעה הזמרת ציפי משהיד. אחר כך גם השלישייה גבי שושן, שרי ועוזי פוקס ביטלה את השתתפותה וכך גם רמה מסינגר. את מקומם תפסו צביקה פיק והדר עוזרי, אך גם עוזרי הספיקה לבטל את השתתפותה ולמקומה נכנס הזמר אבי פרץ ולבסוף ביטלה את השתתפותה גם מאיה בוסקילה.
ב-5 במרץ 2006 נחשפה רשימת השירים המשתתפים בקדם.
השיר של אדי בטלר, זה הזמן, זכה עם 99 נקודות. השיר נכתב על ידי אדי בטלר, אסנת צבאג ואורלי בורג והולחן על ידי אדי בטלר, גרסתו החדשה של השיר הכילה יותר מילים באנגלית ושמו של השיר שונה ל-Together We Are One לתחרות האירוויזיון.
שלב הניקוד.
ההצבעה חולקה באופו הבא: הצבעת הקהל 50%, 4 מרכזי שיפוט אזוריים: ירושלים, תל אביב, חיפה ובאר שבע 10% כל אחד מהם וקהל האולפן 10%.
באירוויזיון.
רקע.
ישראל העפילה ישירות לגמר האירוויזיון בזכות הישגה של שירי מימון בשנה שלפני כן (מקום רביעי באירוויזיון 2005).
גמר.
ישראל שובצה במקום ה-3 בסדר ההופעה, אחרי מולדובה ולפני לטביה. בתום ההצבעה קיבל השיר 4 נקודות (כולן מצרפת) והגיע למקום ה-23 מתוך 24. בעקבות זאת איבדה ישראל את הזכות להעפיל ישירות לגמר אירוויזיון 2007.
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2010
האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2010 הייתה התחרות ה-15 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. התחרות התקיימה ב-14 במאי 2010 ברטהאוס פלאץ בווינה שבאוסטריה. התחרות אורגנה על ידי איגוד השידור האירופי בשיתוף רשות השידור האוסטרית (Österreichischer Rundfunk ,ORF). מוזיקאים משבע מדינות השתתפו בגמר הטלוויזיוני. זו הייתה הפעם השלישית שהתחרות נערכה תחת כיפת השמיים ובמהלך הפסטיבל השנתי של וינה. אוסטריה והמשדרת ORF אירחו בעבר את התחרות בשנים 1990, 1998, 2006 ו-2008.
15 מדינות השתתפו בתחרות. המשתתפים ביצעו קטע קלאסי לבחירתם ולוו בתזמורת הסימפונית של וינה, בניצוח קורנליוס מייסטר. בלארוס עשתה את הופעת הבכורה בעוד צ'כיה חזרה לתחרות לאחר שלא השתתפה בתחרות 2008. שלוש מדינות פרשו מן התחרות לשנה זו: פינלנד, סרביה ואוקראינה.
אווה נינה קוזמוס מסלובניה ניצחה בתחרות, בעוד נורווגיה ורוסיה מוקמו במקומות השני והשלישי- בהתאמה.
מקום התחרות.
רטהאוס פלאץ, כיכר הממוקמת מחוץ לבית העירייה של וינה, היה המקום המארח של גמר האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2010.
פורמט.
כריסטוף ואגנר-טרקנביץ' היה המנחה של תחרות 2010.
מדינות משתתפות.
בשנה זו, 15 מדינות השתתפו בתחרות. שבעת המתמודדים הטובים ביותר נבחרו על ידי חבר שופטים בינלאומי.
חצי גמר.
מדינות מודגשות הן אלה שעלו לשלב הגמר.
גמר.
גמר התחרות התקיים ב-11 במאי 2012. פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה הבאה מדגישה את המקומות הראשונים באמצעות זהב, כסף וארד. תוצאות הניקוד של שאר המשתתפות אינן ידועות ואף פעם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי.
שופטים.
חבר השופטים כלל את השופטים הבאים:
אייווארס סטפוקוניס
אייווארס סטפוקוניס (בליטאית: Aivaras Stepukonis; נולד ב-1972) הוא מוזיקאי ופילוסוף ליטאי.
ביוגרפיה.
סטפוקוניס נולד בקובנה.
מ-1992 ועד 1994 הוא למד פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת פרנסיסקן של סטאובנויל (Franciscan University of Steubenville) שבאוהיו.
ב-1997 סיים תואר שני באקדמיה הבינלאומית לפילוסופיה של שאן, בין השנים 2001 ל-2005 הוא ביצע את לימודיי דוקטורט בפילוסופיה במכון המחקר לתרבות אומנות ופילוסופיה של וילנה.
ב-2005 הוא גם הוציא מונוגרפיה אודות סוציולוגיה של הידע.
ב-2007 הוא קיבל מלגת עוזר מחקר מטעם אונסק"ו עבור לימוד באוניברסיטת הוואי.
מוזיקה.
מ-1983 ועד 1986 הוא למד בבית ספר למוזיקה בעירו ומ-1987 ועד 1991 למד נגינת קלרינט בקונסרבטוריון של קובנה.
מ-1998 ועד 2001 הוא שימש כסולן להקת "Pėdsakai" (טביעות רגליים) ולאחר מכן החל בקריירת סולו.
ב-2001 זכה בפרס במדינתו כאמן השנה.
בתחרות הלאומית עבור המוזיקאי שייצג את ליטא באירוויזיון 2002 הוא הגיע למקום השני עם שירו "את שמחה", לאחר מכן התברר כי השיר שזכה במקום הראשון יצא ופורסם שנה קודם לכן, דבר הנוגד את חוקי תחרות האירוויזיון ולפיכך נפסל השיר וסטפוקוניס נשלח להשתתף בתחרות שנערכה בטאלין באותה שנה, לבסוף הוא הגיע באירוויזיון למקום ה-23 עם 12 נקודות.
אחרי כן הוא הוציא שלושה אלבומים, כמו כן הוא שימש כמלחין ובמאי סאונד עבור מוזיקאים אחרים.
מאז 2005 הוא משמש כעמית מחקר במכון הליטאי ללימודי תרבות "Institute for Science Lithuanian Cultural Studies".
למור במבוק אפור
למור במבוק אפור (שם מדעי: Hapalemur griseus) הוא מין של למור מהסוג למור עדין שבמשפחת הלמוריים החי רק במדגסקר. הוא התגלה ב-1975 בידי החוקר הגרמני יוהאן לינק (1767–1851). הוא חי רק ביערות חזרן הצומחים במערב מדגסקר ובדרום-מזרחה.
אורך הלמור 24–30 ס"מ ואורך זנבו 32–40 ס"מ. משקלו 0.75–1.05 ק"ג. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. הלמור בעל פרווה צמרירית אפורה ומעט זהובה והוא בעל עיניים מגודלות אדומות ובעל חוטם קטן. למור זה מתבסס לתזונתו (מעל 80% מהתזונה) על עלי חזרן שיכולים להיות רעילים, אך הוא עמיד לרעילותם. הוא מגוון בעלים צעירים יותר מעצים אחרים, פירות, ניצנים ופטריות. הוא עלול להיטרף בידי הפוסה, חנק עצים מלגשי ועופות דורסים כמו איה זרונית מדגסקרית ונצים.
למור זה חי רק בקבוצות קטנות, והנקבות יולדות גור אחד בסביבות אוקטובר-נובמבר. למור זה מצוי בסכנת הכחדה בטבע עקב פגיעה בבית גידולו, שריפת יער וגם מציד לא חוקי.
למור עדין אפור
פמיניזם קש
פמיניזם קש הוא סוג של טיעון איש קש, בהקשר של דיון על פמיניזם. זהו טיעון לפיו אלמנטים של הפמיניזם מוגזמים או מפוברקים בניסיון להפריך או לשבש עמדות או טיעונים פמיניסטיים. פמיניסטית קש, אם כן, היא דמות מומצאת על ידי המתנגדים לטיעונים הפמיניסטיים, אשר מנסים להפריך או להפחית בערך העמדה הפמיניסטית. היא לרוב מצוירת באמצעות סטראוטיפים, פשטנות יתר, או בעזרת מצגי שווא על מנת לערער על הפמיניזם ככלל.
השימוש בטיעון.