סלאז' (ברומנית: Judeţul Sălaj) הוא מחוז בצפון-מערב רומניה, בחבל טרנסילבניה וקרישאנה (או פרטיום לשעבר). בירת המחוז היא העיר זלאו
שטח המחוז הוא 3,864,4 קמ"ר (1.6% משטח רומניה)
מחוז סלאז' גובל בצפון במחוזות סאטו מארה ומרמורש, במערב ודרום-מערב במחוז ביהור ובדרום, דרום-מזרח ומזרח במחוז קלוז'
השם.
השם ברומנית של המחוז ושל האזור ההיסטורי "סלאז'" מקורו בשמו ההונגרי – סילאג' (Szilágy), שמובנו "עמק הבוקיצות" – הוא מורכב מהמילים ההונגריות:"סיל" (szil) = בוקיצה ו"אג'" (ágy) = מיטה, אפיק.
היסטוריה.
האזור יושב על ידי בני אדם מתקופות מאוד מוקדמות. כאן, במויגרד נתגלה מטמון הזהב המסיבי העתיק ביותר ברומניה, שמשקלו 780 גרם. הוא שרד מהתקופה הנאוליתית וכולל פסלי אלים אנתרופומורפיים, סמלי הפוריות.
נתגלו בכל המחוז שרידי יישובים דאקים, בסך הכל 14 מטמוני מטבעות וקישוטי כסף דאקיים. דרך המחוז עבר בימי קדם מסלול מסחר הידוע בשם "דרך המלח" ,דרכו הובל מלח מעומק טרנסילבניה ועד למרכז אירופה. יישוב דאקי חשוב נמצא במויגרד (בימי קדם - פורוליסום), ששכן על גבעת מויגרד או מגורה מויגראדולוי. הוא מוזכר על ידי קלאודיוס תלמי בספרו "גאוגרפיה".
אחרי הכיבוש הרומי והתארגנות הפרובינקיה הרומית דאקיה הרומאים קבעו על ההר מסש את ה"לימס" -הגבול - הצפון-מזרחי של האימפריה. לימס זה הפריד את שטחי הפרובינקיה דאקיה ומהאזור שנותר לא כבוש, של הדאקים החופשיים.
היו קסטרי רומאיים גם ביישובים בוצ'ום, רומיטה (קרטינאי), טיהאו, סוטורו (אופטטיאנה) ורומנאש (לארגינה).
הכרוניקות הביזנטיות וכרוניקת "גסטה הונגרורום" (מעשי ההונגרים) של אנונימוס מזכירים לראשונה את נוכחות הרומנים (ואלכים) במקומות אלה, את הישויות המדיניות שלהם (הוויבודויות של ג'לו ומנומורוט) וגם מתעדים לראשונה את קיום היישוב זילוק או זלאו.
היסטוריונים הונגרים חולקים על אמנותה של הכרוניקה של אנונימוס.
ההיסטוריה של המחוז חופפת את זו של אזור פרטיום וטרנסילבניה.
בימי הביניים דרך שטחו של המחוז של ימינו, עברו כמה מדרכי המסחר החשובות שחיברו את מרכז טרנסילבניה עם מערב אירופה:"דרך המלח" ו"דרך הסוחרים". כאן הוקמו על ידי מלכי הונגריה גם ביצורים ראשונים להגנת טרנסילבניה.
כמה מהמלומדים והמנהיגים הפוליטיים החשובים של האוכלוסייה הרומנית בתקופה המודרנית - סימיון ברנוציו, אלכסנדרו פאפיו אילריאן, גאורגה פופ דה בסשט ויוליו מאניו היו ילידי המחוז.
בימי האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1876 הוקם לראשונה מחוז - "רוזנות" בשם סילאג' מאיחוד המחוזות קראסנה (שבירתו הייתה סובצ'טאטה ואחר כך שימלאו סילבאניי) ומרכז סולנוק (שבירתו הייתה זלאו) והוספת שטחים מהמחוזות דובוקה ואגרג'. בשנת 1910 שטח המחוז סילאג' היה 3815 קמ"ר ובירתו הייתה זלאו (בהונגרית - זילה).
בשנת 1919 המחוז עבר בפועל לשליטת רומניה, מ-1920 גם מבחינה חוקית בהתאם להסכם השלום בטריאנון. תכתיב וינה משנת 1940 החזיר אותו לשליטת הונגריה של הורטי בערך באותם הגבולות. בסיום מלחמת העולם השנייה נכבש האזור על ידי הצבא הסובייטי ביחד עם הצבא הרומני והשטח הוחזר לרומניה, בהתאם להסכמי השלום.
בימי השלטון הקומוניסטי אחרי המלחמה המחוז חולק בין אזורים יותר גדולים -בעיקר אזורי קרישאנה וקלוז'.
המחוז סלאז' שהוקם מחדש על ידי שלטונות רומניה הקומוניסטית בשנת 1966 כולל את מרבית השטח של המחוז סילאג' הישן, להוציא כמה שטחים בצפון-מערב שנכללו במחוז סאטו מארה ובצפון מזרח - שנכללו במחוז מרמורש.
גאוגרפיה.
נוף.
מחוז סלאז' נמצא באזור התפר בין הרי הקרפטים המזרחיים והרי הקרפטים המערביים הרומנים, אזור הנקרא
"הרמה הסומשית" (ברומנית - Platforma Someșană "פלטפורמה סומשאנה") לפי שם הנהר סומש (בהונגרית -סמוש)
מבחינת נופים, המחוז הוא אזור של גבעות ובקעות לאורך הנהרות אלמש, אגריז', סומש, קרסנה וברקאו.
בדרום-מערב קיימים גם הרים - שני הענפים הצפוניים של הקרפטים המערביים הרומנים עם הרכס מסש ופסגת מגורה פריאי (Măgura Priei) (996 מ') ורכס פלופיש עם פסגת מגורה מארה' (Măgura Mare) (918 מ').
הבקעות מפוזרות ברחבי המחוז והן אזורים חקלאיים שבהם מתרכזים יישובים רבים.
הידרוגרפיה.
הנהרות מפוזרים באופן אחיד על כל שטח המחוז, עם מעט אגמים טבעיים. לעומת זאת מתהווים יותר ויותר תכופות אגמים מלאכותיים. הנהרות החשובים של המחוז הם סומש, קרסנה, בקראו (Barcău), אלמש, אגריז' וסלאז'. במחוז נמצא גם מאגר המים של הסכר ורשולץ על נהר קרסנה.
אקלים.
המחוז ניתן בהשפעתם הישירה של מסות האוויר מן המערב. האקלים השולט הוא ממוזג יבשתי.
תנועות מסות האוויר בגבהים, הנוף באמצעות צורותיו וגובהו, יוצרים הבדלים אקלימיים בין מערב המחוז ולמזרחו, ומצד שני, בין היחידות הגאו-מורופולגיות. הטמפרטורות הממוצעות השנתיות הן בין 8–9 °C
בחלקו הגדול של המחוז, כשהיוצא מן הכלל הוא בהרי מסש ופלופיש, וכן בגבעות הגבוהות סימישנה-גרבואו, שבהם הטמפרטורות הממוצעות השנתיות הן בין 6–8 °C.
המשקעים הממוצעים השנתיים מונים 600–800 מילימטרים. הערכים הגבוהים ביותר במחוז הושגו בהרי מסש ופלופיש, ופחות מכך בבקעת אלמש - אגריז' ובעמק הסומש.
הצומח.
הצומח במחוז עתיר יערות נשירים - יערות אשורים ואלונים יישובים, הכוללים בתוכם עצי אשור, עצי Carpinus, אלונים יישובים, עצי אלון, אלונים שסועים, תרזות, עצי מילה, עצי דולב הרריים, בוקיצות.
דמוגרפיה.
בשנת 2002 חיו במחוז סלאז' 248.407 תושבים עם צפיפות של 64/קמ"ר. ב-50 השנים האחרונות מספר התושבים ירד באזור זה, שהוא בעל רוב כפרי. גם בימינו כ-60% מהאוכלוסייה גרה בכפרים ורק 40% בערים.
בשנת 2002 ההרכב האתני של האוכלוסייה היה כדלקמן:71,23 % רומנים, 23,04 % הונגרים, 5.05 % צוענים ו 0.55 % סלובקים. לפי השייכות הדתית - 66.65% נוצרים אורתודוקסים, 19.6 % נוצרים רפורמים (קלוויניסטים),2.6 % נוצרים רומיים-קטוליים, 2.8 % יוונים קתוליים רומנים, 6.8 % -נוצרים נאו-פרוטסטנטים המשתייכים לכנסיות שונות, השאר - 1.4 %.
במפקד האוכלוסין משנת 2011 אוכלוסיית המחוז סלאז' מנתה 224.384 תושבים.
אבו מוחמד אל-עדנאני
אַבּוּ מֻחַמַּּד אלְ-עַדְנַאנִיּ (בערבית: أبو محمد العدناني; שמו האמיתי הוא טַהּ סֻבְּחִי פַלַאחַה طه صبحي فلاحة; 1977–2016), היה טרוריסט סורי אשר נודע בתור הדובר הרשמי של ארגון המדינה האסלאמית (דאעש), ממקימי הארגון ומהבכירים שבו. לאחר סדרת חיסולים של בכירי הארגון בין 2014 ל-2015, אל-עדנאני הפך לשני בחשיבותו למנהיג המדינה האסלאמית, אבו בכר אל-בגדאדי, והיה מבין מקימי הארגון האחרונים שעדיין נותרו בחיים. דיווחים בתקשורת הציעו שבנוסף לתפקידיו הוא גם אחראי על יחידה מיוחדת בשם "אמני", שהוקמה על ידי הארגון בשנת 2014 ומטרותיה הן שיטור פנימי וביצוע פעולות מחוץ לשטח המדינה האסלאמית. מחלקת המדינה של ארצות הברית הציעה פרס של 5 מיליון דולר על מסירת מידע שיוביל לתפיסתו. ב-30 באוגוסט 2016 הודיעה סוכנות הידיעות של דאעש, "אעמאק", שאל-עדנאני חוסל סמוך לחלב. ב-12 בספטמבר 2016 אישר משרד ההגנה האמריקאי שכוחות הקואליציה חיסלו מהאוויר את אל-עדנאני.
ביוגרפיה.
אל-עדנאני נולד בשנת 1977 בעיירה בינש באזורים הכפריים של נפת אידליב במערב סוריה. לאמו קראו ח'דיג'ה חאמד. בצעירותו הוא זומן לחקירה מספר פעמים ואף נעצר על ידי מנהל המודיעין הכללי הסורי לפחות שלוש פעמים; באחת הפעמים הוא נעצר באל-בוכמאל כאשר ניסה לראשונה לחצות לשטח עיראק. הוא בילה מספר חודשים בכלא ולבסוף שוחרר לאחר שסירב למסור מידע למרות העינויים. על פי הביוגרפיה פרי עטו של טורקי אל-בינאלי (מופתי בחרייני של המדינה האסלאמית), אל-עדנאני החל את חייו בתור טרוריסט בשנת 2000. מפקדו הראשון היה אבו אנס א-שאמי, מבכירי ארגון א-תוחיד. הוא נשבע אמונים לאבו מוסעב א-זרקאווי, יחד עם שלושים וחמישה פעילים אחרים מסוריה, כשבתוכניתם היה להילחם במשטרו של בשאר אל-אסד. עם זאת, לאחר הפלישה האמריקנית לעיראק התוכניות השתנו, ואל-עדנאני הפך לאחד הלוחמים הזרים הראשונים בעיראק שנלחם בכוחות הקואליציה בעיראק. בשנת 2004 היה אחד מאחרוני הלוחמים שנסוגו מהעיר פלוג'ה לאחר קרב עיקש עם הכוחות האמריקנים. במאי 2005 נעצר על ידי כוחות הקואליציה במחוז אל-אנבאר בעיראק תחת שם בדוי, "יאסר ח'לף חוסיין נזאל א-ראווי", והוא שוחרר סופית בשנת 2010. פקיד במודיעין העיראקי טען שהוא משתמש במספר רב של שמות בדויים כמו "ג'אבר טאהא פלאח", "אבו מוחמד אל-עדנאני", "טהא אל באנשי", "אבו בכר אל-ח'טאב", ו"אבו סאדק אל-ראווי". לאחר שחרורו הוא חי בעיר חדית'ה במחוז אל-אנבאר במערב עיראק, שהייתה כר פורה עבור ג'יהאדיסטים של ארגון אל-קאעידה בעיראק.
כחבר במדינה האסלאמית.