בעיר פועלות שתי קבוצות כדורגל (הבולטת פ.צ. פרישטינה) ושתי קבוצות כדורסל (הבולטת סיגל פרישטינה). ענף פופולרי נוסף בעיר, הוא הכדוריד. קיבולת האצטדיון העירוני (סטדיומי אי קיטטית) היא 16,200 מקומות ישיבה.
דמוגרפיה.
על פי מפקד שנערך לאחר הכיבוש העות'מאני, בשנת 1486, בעיר התגוררו 392 משפחות. מפקדים מאוחרים יותר הראו שבשנת 1569 התגוררו בעיר 692 משפחות, ב-1669 כ-2,000 משפחות, ומפקד שנערך ב-1850 בואלייט קוסובו הראה בעיר כ-12,000 תושבים. המפקד האחרון העות'מאני שנערך בואלייט, בשנת 1902 מנה כ-18,000 תושבים בעיר.
סקר שנערך בממלכת סרביה בשנת 1912 העיר ש-67% מתושבי העיר הם אלבנים, וכ-30% סרבים. המפקד הרשמי הראשון של ממלכת סרביה, קרואטיה וסלובניה מנה, בשנת 1921 14,338 תושבים.
מפקד משנת 1931 בדק את הקבוצות האתניות בעיר וספר בעיר:
מספר התושבים בעיר גדל ל-19,631 בשנת 1948.
מפקד משנת 1953 החל להראות את השינוי הדמוגרפי בהרכב אוכלוסיית העיר:
שינוי שהתרחב בעקבות ההגירה הרבה מהכפרים בסביבה לעיר. מפקד 1961 מנה:
ומפקד 1971:
מפקד 1981 הראה ששיעור האוכלוסייה האלבני גדל ל-70% (75,803 תושבים) לעומת 19% סרבים (21,067) ו-5% צוענים (5,101), ומפקד 1991 מנה 199,654 תושבים מהם 77.63% אלבנים ו- 15.43% סרבים.
דתות.
מפקד 2011 הראה שמתושבי פרישטינה 97.3% הם מוסלמים, 0.8% נוצרים, ועמם 1.9% חסרי-דת.
יהודי פרישטינה.
בסמוך לפרישטינה, בין שרידי העיר הרומית "אולפיאנה" (לטינית: Ulpiana) אשר נוסדה במהלך המאה ה-2, נתגלו גם שרידיו של בית כנסת.
מקובל לתארך את ראשיתה של הקהילה בפרישטינה בחורבנה של העיר נובו ברדו במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) ועזיבת יהודי העיר לפרישטינה ומיטרוביצה. בנוסף, כלאו האוסטרים במהלך המלחמה יהודים מסקופיה במחנה מעצר הסמוך לעיר וייתכן ומקצתם התיישבו בה בהמשך. תיעוד לקהילה מצוי גם בספרי שאלות ותשובות ובהם מכונה העיר "פרישנא". ב-1897 הוקם בית הכנסת החדש וכן היו בעיר שני בתי עלמין יהודיים. ב-1913 מנתה הקהילה היהודית 452 נפשות וב-1931 נמנו בפרישטינה 400 יהודים. בעיר נרשמה פעילות ציונות ובכלל זה של תנועות נוער כגון השומר הצעיר.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה היהודית בפרישטינה 385 נפשות ועד 1940 הצטרפו אליהם כ-50 פליטים ממדיניות אירופיות כגון אוסטריה, צ'כוסלובקיה ופולין. לאחר פלישת גרמניה הנאצית ליוגוסלביה חולק חבל קוסובו בין איטליה לגרמניה. מרבית החבל ובכלל זה העיר פרישטינה הועבר לחזקת האיטלקים וסופח לאלבניה הכבושה ומקצתו נותר בחזקת הגרמנים. לפרישטינה הגיעו בין 300 ל-400 פליטים יהודים מרחבי יוגוסלביה.
במרץ 1942 ביצעו הגרמנים אקציות בחלק הגרמני של קוסובו ועצרו את יהודי האזור. האיטלקים עצרו כ-120 פליטים יהודים וכלאו אותם בפריזרן ובפרישטינה וסירבו למסור אותם לידי הגרמנים. לאחר לחץ גרמני כבד מסרו האיטלקים לגרמנים 50 מהעצורים והם נרצחו מאוחר יותר. את שאר העצורים העבירו האיטלקים לשטחי אלבניה "הישנה" ופיזרו אותם במקומות יישוב שונים. לאחר כניעת האיטלקים השתלטו הגרמנים על פרישטינה. חלק מיהודי העיר חזרו לבתיהם. ב-14 במאי 1944 ערכו הגרמנים בשיתוף חיילים מדיוויזיית האס אס ההררית ה-21 שהוקמה בעידודו של אמין אל-חוסייני אקצייה ברחבי פרישטינה. מרבית יהודי העיר ששבו אל בתיהם נעצרו, שולחו אל מחנה הריכוז סיימישטה וממנו לברגן-בלזן, שם מתו 177 מיהודי פרישטינה מסיבות שונות.
לאחר מלחמת העולם השנייה שבו לפרישטינה חלק מהניצולים וב-1947 התגוררו בעיר 224 יהודים, אשר מרביתם עלו לישראל לאחר הקמתה. בעיר נותרה קהילה קטנה ובה כמה עשרות נפשות. במהלך מלחמת קוסובו עזבו או אולצו לעזוב יהודי פרישטינה את בתיהם ועברו לסרביה.
באנסקה ביסטריצה (מחוז)
מחוז באנסקה ביסטריצה (בסלובקית: Banskobystrický kraj) הוא אחד משמונת המחוזות של סלובקיה, הנמצא במרכז סלובקיה. שטחו של מחוז באנסקה ביסטריצה הוא 9,455 קמ"ר אשר ברובם הרריים ועל כן צפיפות האוכלוסין בו (69.81 נפש לקמ"ר) הוא הנמוך ביותר בסלובקיה. בדרום המחוז נמצא אזור מישורי גדול בסמוך לגבול עם הונגריה. 34.82% משטח המחוז הוא שמורות טבע הכוללים בין השאר את אזור הטאטרה הנמוכה.
החלק הדרומי של האזור ראוי לציון מעל לכל בשל חורבות טירות רבות (Fiľakovo, Divín, Modrý Kameň, Čabraď) ועיירות הכרייה Banská Štiavnica (אנדרטה של אונסק"ו) וקרמניקה. האטרקציות הגדולות ביותר במחוז: אנדרטאות תרבותיות והיסטוריות בעיירה Banská Bystrica, אתרי סקי בדונובלי ובצ'ופוק-דרום, ספא בדודינס, קובצ'ובה, Sklené Teplice ו- Sliač, Banská Stiavnica.
כלכלת המחוז מתבססת על תעשיית עץ הנלווית ליערות הנרחבים במחוז וכן על מכרות מתכת ותעשיית מתכת, האחראית ל-60% מהייצוא מהמחוז. תעשיות נוספות במחוז הן חקלאות במישורים הדרומיים וכן תעשיית מזון, תרופות, טקסטיל וחומרי בנייה.
המחוז מחולק ל 13 נפות ו 516 יישובים, שמהם 24 נחשבים ערים, בהם מתגוררים 660,110 תושבים. הערים הראשיות במחוז הם באנסקה ביסטריצה בירת המחוז, זבולן, רימבסקה סובוטה ולוצ'נץ. במחוז 338 בתי ספר יסודיים, 25 בתי ספר תיכוניים ו 61 בתי ספר מקצועיים.
מתחם בקיפול חלבון
מתחם הוא מושג בביוכימיה המתאר אלמנט של המבנה השלישוני של החלבון. אלמנט המהווה מבנה יציב ועצמאי יחסית, כולל מספר מבנים שניוניים.
מספר מתחמים מרכיבים את המבנה הרביעוני של החלבון השלם. על פי ההגדרה, מתחם חלבוני הוא יחידת קיפול עצמאי, דהיינו קיפולו מתרחש עצמאית וללא תלות בחלקי החלבון האחרים.
מתחם מסוים יכול להופיע במספר חלבונים שונים, קרובים אבולוציונית. גודלו של מתחם אחד יכול לנוע בין 25 לבין מאות ואף אלפי חומצות אמינו.
תפקיד ביולוגי.
לעיתים קרובות למתחם קיימת פונקציה ביולוגית והוא מסוגל לפעול גם באופן עצמאי. לדוגמה ארבע יחידות הגלובין המרכיבות את ההמוגלובין, אך יחד עם זאת פעילות ביולוגית אופטימלית מתקבלת בשילוב של האינטראקציות בין המתחמים השונים.
חלבונים רבים מורכבים ממספר יחידות של מתחמים זהים, הפועלים יחד, כמו ההמוגלובין. במקרים אחרים, מתחמים מכמה סוגים שונים מתאגדים יחד ויוצרים חלבון מתפקד, לדוגמה האנזים ATCase, או האנזים פירוואט קינאז.
למתחם, בנוסף לתפקודו הביולוגי הספציפי (כגון זרחון, קטליזה, אקטיבציה והשבתה (- regulatory domain)), חשיבות רבה בתיווך אינטראקציות בין חלבונים, על ידי קישור למקטעים פפטידים בחלבון הנקשר, אך בעיקר על ידי קישור למתחמים אחרים בחלבון הנקשר.
מחקרים ראשונים.
הרעיון של המתחם הוצע לראשונה ב-1973 על ידי Wetlaufer בעיקר בעקבות לימודי קריסטלוגרפיה בקרני X של מבני האנזימים פפאין וליזוזים. Wetlaufer תיאר לראשונה את המתחם כיחידה אשר הקיפול שלה מתרחש באופן עצמאי.
בשל היותם יציבים באופן עצמאי, ניתן בעזרת שיטות של הנדסה גנטית לצרף אל חלבון מסוים מתחם הלקוח מחלבון אחר, ובכך ליצור חלבון כימרי.
חלון אחורי
חלון אחורי (Rear Window) הוא סרט קולנוע אמריקני שהופק ובוים על ידי אלפרד היצ'קוק ויצא לאקרנים בשנת 1954. את התסריט כתב ג'ון מייקל הייס, על פי סיפור קצר מאת קורנל וולריץ'.
הסרט נחשב לאחד מחשובי הסרטים של היצ'קוק ושל סוגת סרטי המתח בכלל, והיה מועמד לפרס אוסקר בארבע קטגוריות. בשנת 1997 נוסף הסרט לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
עלילה.
אל. בי. ג'פריז (ג'יימס סטיוארט) המכונה "ג'ף" הוא צלם עיתונות שבמהלך עבודתו שבר את רגלו שהושמה בגבס לכל אורכה, והוא ממתין בביתו בגריניץ' וילג' שבניו יורק להחלמת הרגל. עקב הפציעה הוא יושב בכיסא גלגלים, ויכולת התנועה שלו מוגבלת. מדי יום מגיעה לביתו האחות סטלה (תלמה ריטר), כדי לטפל בו. אל ביתו מגיעה גם חברתו הנאה ליסה פרימונט (גרייס קלי), העוסקת בדוגמנות ואופנה. מערכת היחסים ביניהם מתוחה מאחר שג'ף אינו מעוניין להתחתן עמה, משום שהוא סבור שאינה מתאימה לאורח חייו ההרפתקני.
בעודו מחלים, הוא מבלה ליד חלון ביתו וצופה שעות בשכניו, שדירותיהם משקיפות אל חצר משותפת, וחום הקיץ דוחף אותם להשאיר את החלונות פתוחים לרווחה. בדירות השכנות הניבטות לחצר ולג'ף הצופה בהן נראים רקדנית, אישה בודדה, זוג שזה עתה נישא וזוגות נוספים. בהדרגה מסיק ג'ף שאחד משכניו, לארס ת'ורוואלד (ריימונד בר), סוכן נוסע של תכשיטים, רצח את אשתו החולנית ועסוק בטשטוש הראיות למעשה. ג'ף משתף את חברתו ואת האחות בחשד, והן מנסות לסייע לו בפתרון התעלומה. לפתרון התעלומה מגייס ג'ף גם את ידידו השוטר, תום דויל (ונדל קורי). כל השלושה מטילים ספק באמיתות החשד של ג'ף, אך משתכנעים בהדרגה.
כלבלב של אחת השכנות, שהחל לרחרח בעקשנות פינה מסוימת בחצר, נמצא מת עם צוואר שבור. כאשר בעלת הכלב רואה את כלבה המת, היא פורצת בזעקות שבר רמות. כל השכנים יוצאים לחלונות בתיהם, כדי לראות מה קרה, מלבד שכן אחד, לארס ת'ורוואלד, שנותר בדירתו החשוכה. סיטואציה זו מגבירה את חשדו של ג'ף, והוא משכנע את ליסה להכניס לדירתו של ת'ורוואלד פתק המאשים אותו ברצח, כך שג'ף יוכל לראות את תגובתו בעת קריאת הפתק. ג'ף מטלפן לת'ורוואלד, ומשכנע אותו להגיע לפאב שכונתי לקבלת מידע נוסף.