קבוצת הכדורגל "אולימפ-דולגופרודני" (ברוסית: Футбольный спортивный клуб «Олимп-Долгопрудный») הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר דולגופרודני , שבפרברי מוסקבה.
עד 2021, הקבוצה אירחה את משחקי הבית באצטדיון "סאליוט" בעיר דולגופרודני, המכיל 6,000 מקומות. ב־2021 עברה לארח באצטדיון רודינה, בעיר חימקי המכיל 3,760 מושבים.
בעונת 2011/2012 המועדון זכה באליפות מחוז מוסקבה של ליגת הכדורגל החובבנית ומאז מתמודד בליגה השנייה, השלישית בחשיבותה במערך ליגות הכדורגל ברוסיה. עד מאי 2020 נקרא בפשטות "דולגופרודני". במאי 2020 הוחלט על מיזוג עם קבוצת "אולימפ חימקי", שאושר ביוני אותה שנה וביולי 2021 עברה הקבוצה לעיר חימקי.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בחסות עיריית דולגופרודני בשנת 1998. מ-1998 עד 2000 לקחה חלק באליפות של מחוז מוסקבה. במשך שנים רבות ייצגה את העיר בליגה השלישית, בשנים 2001–2004, 2005, ובשנים 2007–2012.
בעונת 2011/2012 זכתה באליפות מחוז מוסקבה, במסגרת הליגה השלישית (עם מאזן של הפסד אחד בלבד והפרש של 18 נקודות מסגניתה בטבלה), ובכך זכתה להעפיל לליגה המקצוענית השנייה והפכה למועדון כדורגל מקצועני, במה שמצוין בלוגו כשנת הקמה. בעונת 2012/13 ערכה את הופעת הבכורה שלה בליגה השנייה ברוסיה, ומאז מתמודדת בה מדי שנה. הישג השיא של הקבוצה הוא העפלה לשלב 16 האחרונות בגביע הרוסי בכדורגל 2013/2014. שלוש פעמים סיימה כסגנית אלופת מערב בליגה המקצוענית (2016, 2017, 2020).
לקראת עונת 2020/2021, המועדון אוחד עם מועדון אולימפ חימקי. למאמן הקבוצה המאוחדת מונה רינאט ביליאלטדינוב. יו"ר הדירקטוריון הוא ולדימיר גבולוב ולנשיא המועדון מונה טאראס וורובל. בתום עונת 2020/2021 סיימה כאלופת בית 2 בליגה והעפילה לליגה הלאומית בעונת 2021/22.
ב-2022 הקבוצה פורקה ובמקומה הוקם בעיר מועדון הכדורגל קוסמוס דולגופרודני.
סמל הקבוצה.
בשנים 2012–2020 סמל הקבוצה היה ברבור, שהוא סמל העיר דולגופרודני ופירושו אצילות, טוהר ומסירות למולדת. ביולי 2020 הוצג לוגו חדש: הכולל מגן מובלט סביב לברבור, המדגיש את הנכונות להילחם היטב עד לשנייה האחרונה למען ניצחון בכל משחק. המגן מסמל את הרצון להגיע לפסגות חדשות.
אצטדיון הקבוצה.
עד 2021, הקבוצה אירחה את משחקי הבית באצטדיון סאליוט המכיל 6,000 מושבים (dol-sport.ru).
ביולי 2021 עברה לארח באצטדיון רודינה בעיר חימקי, המכיל 3,760 מושבים.
קובץ הערות
סאיקלון מוצרי תעופה
סאיקלון מוצרי תעופה היא חברה ישראלית בבעלות אלביט מערכות. החברה מתמחה בתכנון, פיתוח וייצור מבנים תעופתיים לשוק האזרחי והצבאי. מפעל החברה ממוקם בפארק תעשיות בר-לב, ממערב לכרמיאל.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1970 בשם "ציקלון מוצרי תעופה" ביוזמתו של יואש צידון, שהחזיק 10% ממניות החברה, ושתי חברות: חברה בבעלות מילה ברנר ויעקב מרידור, שהחזיקה 45% מהמניות וחברת "עץ לבוד תעשיות והשקעות" שגם החזיקה 45% מהמניות, במטרה לבנות מטוסים קלים. החברה הייתה במשא ומתן להקים קו ייצור להרכבת גרסה תלת-מנועית, של מטוס ה"בריטן נורמן איילנדר" (ה"טרילנדר"), מטוס נוסעים קל מתוצרת חברת בריטן נורמן. יחד עם המפעל נבנה מנחת ציקלון, שנועד לאפשר למפעל להטיס בתחומו את המטוסים הקלים שיצאו מקו הייצור. הסכם ייצור לבסוף לא נחתם, והמפעל התמחה בייצור תת-מרכבים של מטוסים ובשיפוץ מסוקים. המפעל שימש כקבלן משנה של התעשייה האווירית לישראל, ייצר והרכיב מכלולי גוף למטוס הנשר והכפיר בשנות ה-70 של המאה ה-20. ב-1974 מכר יואש צידון את חלקו במפעל.
עזר ויצמן שימש כיו"ר החברה במשך מספר שנים בשנות ה-70.
בשנות ה-80 שוב נעשה ניסיון, שלא יצא לפועל, להרכיב מטוסים קלים במפעל.
בשנת 1999, רכשה חברת אלביט מערכות את המפעל. בשנת 2004, רכשה סאיקלון את מפעל "תעופה" בטירת כרמל מתע"ש.
בשנת 2009, נחתם הסכם עם חברת בומברדייה איירוספייס מקבוצת בומברדייה, לאספקת חלקי מטוסים. זאת, במסגרת הסכם רכש גומלין עם הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי, לאחר שבומברדייה זכתה במכרז ממשלתי של רכבת ישראל לרכישת קרונות והייתה מחייבת ברכישות גומלין מהתעשייה הישראלית בשיעור של כ-35% מהיקף המכרז.
בשנת 2015, זכתה במכרז לרכישה ותחזוקה של 6 מסוקי היחידה האווירית של משטרת ישראל מדגם איירבוס H125 ואיירבוס H145.
תחומי פעילות.
החברה מפתחת מוצרים ומערכות ומספקת שירותים בתחומים הבאים:
מפעל בגיאורגיה.
במאי 2018 חנכה סאיקלון מפעל חדש בטביליסי בירת גיאורגיה, המפעל שמעסיק כ-300 עובדים מספק חלקי מטוסים שעשויים מחומרים מרוכבים לתעשיות התעופה האזרחיות, בעיקר לחברת בואינג. בהקמת המפעל הושקעו כ-90 מיליון דולר והוא מאפשר גישה נוחה לכוח אדם בשכר נמוך יחסית לזה שהחברה משלמת בישראל.
פרויקט מטוס "הגמביט".
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 החליטה החברה לנסות וגוון את מקורות ההכנסה שלה ולפתח מוצרים חדשים וייחודיים. לאחר מחקר שוק ובחינה של מספר רעיונות הוחלט לפתח מטוס אז"מ - אווירון זעיר ממדים (אולטראלייט). באותן שנים התפתח התחום על ידי חובבי תעופה בעיקר בארצות הברית שבנו את המטוסים בעצמם והיו מקרים רבים של התרסקויות מטוסים. סאיקלון זיהתה את ההזדמנות לפתח אז"מ איכותי שיעמוד בתקני בטיחות. לשם ייזום וקידום הפרויקט הוקמה חברת "סייקרפט", חברה בת של סאיקלון, ובראש הפרויקט עמד המהנדס ברוך לבנון, שעבד קודם במחלקת הפיתוח בתעשייה האווירית. תצורת המטוס שנבחרה הייתה מסוג "קנרד" ( בצרפתית: "ברווז") מטוס בעל סט כנפיים כפול. האב טיפוס הראשון נבנה בעיקר מאלומיניום, כשבקצהו הקדמי זוג כנפוני קנרד ובקצהו האחורי, המוגבה, מנוע בוכנה קטן. בכנפיים הראשיות הותקן כנפון קצה-כנף. תא הטייס, שהיה פתוח בחלקו, מיקם את הטייס במרכז. האב טיפוס הראשון נבחן במשך כמה שבועות על המסלול במנחת ציקלון וטיסת הבכורה שלו נערכה ב-23 ביוני 1985, היא נמשכה כחצי שעה והתבצעה על ידי ברוך לבנון.
האב טיפוס השני נבנה מחומרים מרוכבים, ותצורת תא הטייס שונתה לזו של מושב בצד מושב. טיסת המבחן הראשונה שלו נערכה ביוני 1986, שלאחריה בוצעו בו כארבעים טיסות מבחן נוספות במתארים שונים. הגרסה הסופית של הגמביט, שקיבל את הרישום 4X-HAN, טסה לראשונה ב-13 בינואר 1987 וכמה שבועות אחר כך הוא נחשף לראשונה לציבור באירוע השקה שנערך במנחת מגידו. באותה שנה המטוס הוצג ב"תערוכת אושקוש", תצוגת המטוסים השנתית בעיר אושקוש שבמדינת ויסקונסין בצפון ארצות הברית, הנחשבת לאירוע התעופה הגדולה ביותר בעולם מבחינת מספר כלי-הטיס וקהל המבקרים. המטוס נמכר תמורת 20,000 דולר לגרסה הבסיסית ו-25,000 דולר עם מנוע חזק יותר, בתערוכה התקבלו 23 הזמנות.
ב-1988 המנכ"ל החדש שמונה לחברת סאיקלון, החליט לבטל את הפרויקט ולא להשקיע בו תקציבים נוספים, ברוך לבנון נאלץ לחפש משקיעים חדשים, אך לאחר שמצא משקיעים מארצות הברית, שהיו מוכנים לממן את הפרויקט תמורת מלוא הבעלות בחברת "סייקרפט", סירבה חברת סאיקלון לוותר על הבעלות לאחר שהשקיע בו כספים רבים במהלך השנים. הפרויקט נסגר סופית ב-1989, המטוס שיוצר מוצג במדשאה שלפני משרדי הנהלת החברה.
זורקי קרסנוגורסק (כדורגל)
זֹורְקְי קרסנוגורסק (ברוסית: ФК «Зоркий» Красногорск, תעתיק באנגלית: Zorkiy Krasnogorsk) הייתה מועדון כדורגל מקצועני מהעיר קרסנוגורסק שבמחוז מוסקבה.
היסטוריה.
המועדון נוסד לראשונה ב-1937, אך לא התמודד במסגרות לאומיות עד 1968. בשנים 1968-1969 התמודד באזור 9 של הליגה השלישית בברית המועצות. בשנים 1982-1989 התמודדה בליגה השנייה של אליפות ברית המועצות. ב-1984 המועדון זכה בטורנירים אזוריים, אך התקשה להעפיל לליגה בכירה יותר.
בשנים 1992-1993 המועדון התמודד באליפות המרכז של הליגה השלישית. מ-2004 עד 2017 גם התמודד בליגה זו. במסגרת הגביע הרוסי בכדורגל בעונת 2008/2007, המועדון גבר על זנאמיה טרודה, אך הפסיד בהמשך לקבוצת "Lobnya-Alla".
משנת 2017 המועדון מתמודד באליפות המרכז של הליגה השנייה, המנוהל על ידי התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית. מאז 2017 המועדון עושה שימוש בסמל קבוצת הבנדי כסמל למועדון הכדורגל גם כן.
בשנת 2019 אורגן מחדש והציג לוגו ועיצוב מדים חדש. עם זאת, ביוני 2020 דווח כי הקבוצה נמצאת בסכנת פירוק עקב נטישת ספונסרים בעקבות ההפסדים הכלכליים שנגרמו מהתפרצות נגיף הקורונה ברוסיה.
אצטדיון.
מגרש הבית של הקבוצה הוא אצטדיון "זורקי" (בעל קיבולת של 8,000 איש) המשמש גם לאירוח תחרויות בנדי.
זורקי קרסנוגורסק (כדורגל נשים)
מועדון כדורגל נשים זורקי קרסנוגורסק (ברוסית: Женский Футбольный Клуб Зоркий) היה מועדון כדורגל נשים מצליח מהעיר קרסנוגורסק שהיה קיים בשנים 2006–2015.
היסטוריה.
קבוצת כדורגל נשים ראשונה בקרסנוגורסק הוקמה על בסיס בית הספר לכדורגל שהיה קיים משנת 2006.
ב-2008, בית הספר ייצג את העיר באליפות מחוז מוסקבה בכדורגל נשים
בשנת 2009, קבוצת בית הספר זכתה באליפות מחוז מוסקבה והעפילה לליגה הראשונה.
ב-2010 הקבוצה התמודדה באליפות רוסיה וסיימה במקום השני, כשרק צ'רטנובו האלופה, מעליה, עם הפרש 4 נקודות. .
ב-2011 בית הספר אורגן מחדש כמועדון כדורגל נשים בשם זורקי. לאורך השנים, הקבוצה זכתה פעם אחת באליפות רוסיה והעפילה לגמר הגביע ואף התמודדה יפה במפעלים האירופיים, כשהעפילה לשמינית גמר גביע אופ"א במשך שתי עונות רצופות.
בשנת 2015 המועדון פורק.
קישורים חיצוניים.
ג'ים בוילן (1965)