את תפיסתו התאורטית העדכנית של פסיכולוגיה חיובית דינמית הציג לוי בשנת 2017, בכנס של האיגוד העולמי לפסיכיאטריה דינמית, אשר התקיים בפירנצה, איטליה. בכנס זה, ניהל לוי סימפוזיון בנושא: "ביקור מחדש בסוגיית המוח והתודעה והשלכותיה על הפסיכו-פתולוגיה והפסיכותרפיה". תפיסה זו מתוארת גם בספרו האחרון "נורמן והמסע המופלא למחוזות המוח והתודעה" שיצא לאור בינואר 2018 בהוצאה דיגיטלית, שמתאר תפיסה זו בשילוב של סיפור בדיוני. לוי הציע שהסוגיה עתיקת היומין בה התחבטו מיטב המוחות של "מה קודם למה המוח או התודעה" נראית לא רלוונטית במידה ואנו מכירים בכך שגם המוח וגם התודעה הם מערכות מורכבות מסתגלות. הקשר בין מערכות מורכבות הוא של סינרגיה, תלות הדדית, התפתחות משותפת ויחסי גומלין ולא קשר ליניארי, ולכן השאלה היכן הפעילות קודמת במוח או בתודעה נעשית לא רלוונטית. בנוסף לכך, אי אפשר לנתק את הפלא של המוח האנושי מההקשר הרחב שלו ומהיותו חלק ממערכות מורכבות רחבות יותר ומופלאות: האורגניזם האנושי, הטבע ועולם החי. הייחוד האנושי אינו בתפקוד המוח האנושי שפועל לפי אותם כללים שבעולם הטבע (אם כי כמובן בראש הפירמידה) אלא בעיקר כתוצאה מההתפתחות של התרבות האנושית במשך אלפי שנים. הסינרגיה יחסי הגומלין והתלות ההדדית שבין התפתחות התרבות על ידי מיליוני מוחות במהלך ההיסטוריה, לבין המוח האינדיבידואלי היא שיוצרת מעין "מוח על תרבותי" שזמין למוח האינדיבידואלי ומתפתח אתו בסינרגיה באופן אקספוננציאלי.
לוי, כתשובה לכך מציע לחלק את העצמי מבחינה פונקציונלית לשלושה חלקים (העצמי הגבוה, האמצעי והעמוק):
למבנה המשולש של העצמי ישנן השלכות על הפסיכופתולוגיה והפסיכותרפיה. אפשר לראות היבטים רבים בפסיכופתולוגיה כנובעים מחוסר סינכרוניזציה בין המערכת הביולוגית (גוף/מוח) לבין המערכת הפסיכו/תרבותית (תודעה/עצמי). הכוונה היא שלמרות שהמוח מתוכנת על ידי הברירה הטבעית למקסם סיכויי השרדות, ליצור למידה שמשפרת הסתגלות, ולמנוע מצבים מסכני חיים, האדם חי בתרבות ובציוויליזציה ולכן העצמי נחשף בעיקר לסכנות סמליות בעוד שהגוף/מוח מגיב תגובה המתאימה לסכנה קיומית.
למשל: האדם נפגע ממצבים של ביקורת הרסנית על ידי הורים, או מורים שמעליבים לפני שאר התלמידים או של הבוס שמזלזל באדם לפני עמיתים לעבודה. במצבים כאלה העצמי יגיב כמו חיה בטבע במצבי סכנה וגופו ייצור תגובת סטרס של מנוסה, לחימה או שיתוק.
בעוד שבטבע, כאשר האיום עובר, המערכת הפרה-סימפטטית מחזירה את הגוף לתפקוד מאוזן ורגוע, בתרבות האנושית העצמי יוצר דפוסי תגובה נירולוגיים שמופעלים מחדש במצבים דומים כאילו האדם היה במצבים מסכני חיים ולא במצבים של סכנה סמלית. כתוצאה מכך העצמי יוצר תגובות סטרס החוזרות על עצמן, ומייצרות תגובות אשמה, חרטה, ודימוי עצמי נמוך. במצבים אחרים, תגובות הסטרס "יורדות" לעצמי העמוק שמייצר חרדות, דיכאונות, ערך עצמי פגוע וכדומה.
השלכות על פסיכותרפיה.
מתפיסה זו נגזרות ההשלכות על הפסיכותרפיה וניתן לראותה בשני שלבים:
המודל ליצירת שינוי - פותח על ידי לוי ומבוסס על כך שגם המוח וגם העצמי משתמשים באותה מטה-שפה של מערכות מורכבות מסתגלות:
עקרונות אלה ואחרים משותפים למוח ולעצמי ויישום של טכניקות פסיכותרפיה שונות, ויצירת פעילות לא שגרתית על סף הכאוס, כאשר הם נוצרים בתזמון המתאים יוצרים שינויים בו זמנית בעצמי ובמוח ומעוררים סינרגיה עוצמתית שמייצרת שינוי. המוח והעצמי מתפתחים ביחד על ידי סינרגיה, קו-אבולוציה, תלות הדדית ויחסי גומלין ולכן מטרת ההתערבות לשינוי היא ליצור התנהגויות והתנסויות חדשות שיוטמעו במוח ויצרו בו דפוסי פעולה חדשים. דפוסים אלה ישפיעו בחזרה על העצמי וייצרו התנסויות חדשות, ואלה יצרו דפוסי פעולה חדשים במוח וחוזר חלילה. כך נוצרים מעגלי משוב המתקיימים בסינרגיה ומאפשרים התפתחות אקספוננציאלית של המוח ושל העצמי לאחר שהמטפל/מאמן יסייע לפונה לפתח פרדיגמות מצמיחות זרימה חדשות ולנטרל את ההגנות, חסמי ההצלחה, והפרדיגמות המעכבות התפתחות.
קישורים חיצוניים.
www.studycoaching.org
אינרציה של אי-פעולה
אינרציה של אי-פעולה (באנגלית: Inaction inertia) היא תופעה בתחום קבלת החלטות
ובתחום הכלכלה ההתנהגותית, המתארת מצב שבו החמצת הזדמנות פעולה אטרקטיבית מעלה את ההסתברות של החמצה עתידית של הזדמנויות פעולה דומות, אך אטרקטיביות פחות.
מקורה של התופעה ברצון של מקבל ההחלטה להימנע מתחושה לא נעימה של חרטה בעקבות החמצה של הזדמנות אטרקטיבית ולכן מסבירה את העדר הרצון לפעולה של פרט, שהחמיץ הזדמנות טובה אמיתית, לפעול בהזדמנות נוספת באותו התחום. המונח נטבע ב-1995 על ידי אורית טיקוצינסקי, פיטמן וטאטל.
אינרציית אי-פעולה מתרכשת כאשר ההזדמנות העוקבת להזדמנות שהוחמצה, היא באופן ניכר פחות טובה מההזדמנות המוחמצת למרות שלזו יש עדיין ערך חיובי. לדוגמה: לקוח שניכנס לחנות מגלה שמבצע שכלל הנחה של 50% על מוצר שחשק בו הסתיימה, הסבירות שירכוש את המוצר המדובר ב-10% הנחה נמוכה ביותר וזאת למרות העובדה כי הנחה של 10% עדיין אטרקטיבית עבור לקוח שלא היה מודע לקיום המבצע הקודם.
תחומים בהם הודגמה התופעה.
במהלך העשור האחרון אינרציית אי הפעולה נחקרה על ידי חוקרים רבים ובתחומי חיים מגוונים. כיום נעשה שימוש הולך וגובר באינרצית אי הפעולה להסבר התנהגות צרכנים, בנושאים כמו שינוי מיתוג וסיום של מבצעי קידום מכירות. לאינרצית אי הפעולה יש השלכות חשובות על קידום מכירות ואסטרטגיות תמחור במגוון תחומים. כמו כן, נעשה שימוש באינרצית אי הפעולה להסביר איך בונוסים יכולים לתוצאה הפוכה ממטרתם ואיך ניתן לעודד דחיינות אקדמית.
הסבר לתופעה.
בני אדם נוטים לחשוב על ההזדמנות המוחמצת כהפסד ממשי ולא רק כאי רווח. נראה שבמוחנו החמצה של הזדמנות אטרקטיבית משמעותה תוצאה שלילית של הפסד ממשי ולא שמירה על המצב הקיים או העדר של תוצאה חיובית. התודעה הפסיכולוגית הזאת, גורמת לתחושות של האשמה עצמית וחרטה. למעשה, נמצא שתחושת חרטה היא גורם משמעותי בהופעת אינרציה של אי הפעולה- אינרציית אי הפעולה נובעת מרצונו של הפועל להימנע מתחושת חרטה על ההחמצה הראשונית, תחושה שמובילה לכאב פסיכולוגי.
חרטה.
קיימים בעולם הפסיכולוגיה סוגים רבים של חרטה, במקרה של אינרציית אי הפעולה החרטה שמעורבת היא חרטה שמצפים להרגיש בעתיד ("anticipated regret"). השפעת החרטה על הופעת אינרציית אי הפעולה הוכחה במיספר ניסויים, באחד מהם ניבדקים התבקשו לדמיין את התרחיש הבא: "אתה רואה מודעה של חברת נסיעות שמפרסמת טיול לאיטליה במחיר מבצע של 60% הנחה מהמחיר בשוק, אך מסיבה זו או אחרת לא הגעת בזמן וההרשמה נסגרה. חברת הנסיעות מציאה לך חבילה אחרת לאיטליה בה עדיין יש מקומות ויוצאת פחות או יותר באותם המועדים, רק ששם המחיר הוא ב-10% הנחה". כמו שציפו החוקרים הופיעה אינרציית אי הפעולה ורוב הניבדקים בחרו שלא לרכוש את החבילה. בשלב השני, ביטלו אצל הניבדקים את תחושת החרטה על ידי מידע שהמדריך הקבוצה הראשונה חלה ומחליפו הוא מדריך משעמם ומונוטוני. כתוצאה מכך, הופיעה עלייה בנכונות של משתתפי הניסוי לרכוש את החבילה החלופית (החבילה בה ניתן הנחה של 10%). כלומר, מידע לא רלוונטי אליהם (מידע על מדריך של קבוצה אחרת) ביטל את תחושת החרטה ובכך ביטל את אפקט אינרציית אי הפעולה, שהתבטא בעליה ברכישת חבילה לאיטליה בהנחה פחותה (רק של 10%) .
אנליזה רטרו-סינתטית
אנליזה רטרו-סינתטית או אנליזה סינתטית לאחור (אנגלית: Retrosynthetic analysis) היא שיטה חשובה המשמשת לתכנון סינתזה אורגנית. השיטה משמשת בעיקר בתהליכי הפיתוח של מולקולות אורגניות מתקדמות כגון תרופות וחומרי טבע. והיא כלי תכנון וחשיבה מרכזי בעבודתם של כימאים אורגנים העוסקים במחקר ופיתוח, בדגש על תחום הסינתזה המוחלטת.
עקרונות.
נקודת המוצא של האנליזה הרטרו-סינתטית היא מולקולת התוצר הרצויה. כעת יש לנסות לחשוב כיצד ניתן לבצע הפחתה שיטתית של המורכבות המולקולרית באמצעות הסבה למולקולות בעלות מבנה פשוט יותר וזאת באמצעות פירוק של קשרים כימיים בנקודות מפתח אסטרטגיות (כגון בנקודות החיבור של קבוצות פונקציונליות). את התהליך יש להמשיך לבצע עד לקבלתן של מולקולות אורגניות פשוטות וזמינות (commercially available molecule) שניתן להגדירן כחומרי הגלם בתהליך.
כוחה של האנליזה הרטרו-סינתטית היא בכך שהיא מאפשרת לגלות נתיבים רבים לסינתזה של מולקולת התוצר, ובכך מגדילה את מרחב הגמישות בבחירה של חומרי הגלם ובבחירה של המתודולוגיה הסינתטית הנבחרת.
הערה: נהוג לסמן את המעבר בין השלבים באנליזה הרטרו-סינתטית באמצעות חץ כפול.
דוגמאות.
רטרו-סינתזה של פניל אצטט
רטרו-סינתזה של פרוסטגלנדין
אלפא רומיאו באט
אלפא רומיאו באט (באיטלקית: Alfa Romeo BAT) היא סדרת מכוניות קונספט, 2 מושבים, (בתצורת ספורט -קופה) אשר יוצרו על ידי חברת אלפא רומיאו האיטלקית בשנת 1953, (סדרה 5), בשנת 1954, (סדרה 7), בשנת 1955, (סדרה 9) ובשנת 2008 (סדרה 11).
דגמי סדרות "אלפא רומיאו באט" 5, 7, 9, ו-11 יוצרו בשותפות עם יצרן מכוניות הפאר האיטלקי "ברטונה" (באיטלקית "Gruppo Bertone").
פירוש המושג "BAT" הוא "Berlinetta Aerodinamica Tecnica" (טכניקת אווירודינמיקה ברלינאית).
אשלי ברץ'