המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות (באנגלית: United Nations Economic and Social Council) היא אחד מששת הארגונים של ארגון האומות המאוחדות. היא לוקחת חלק מרכזי בפעילות האו"ם בתחומי החברה והכלכלה. תפקידה הוא לדון בנושאים הקשורים לתחום הכלכלי-חברתי אך החלטותיה אינן מחייבות את המדינות השונות. במועצה 54 חברות מדינות הנבחרות לקדנציות של שלוש שנים בבחירות בעצרת הכללית של האו"ם.
לפי סעיף 62 למגילת האומות המאוחדות, תפקידה של המועצה הכלכלית-חברתית הוא ליזום ולבצע מחקרים שונים ולהעבירם כהמלצה לאספה הכלכלית של האו"ם, למדינות החברות ולגופים אחרים של האו"ם עוסקים בנושא מסוים. המועצה גם רשאית לחבר טיוטת אמנות ולהגישן לאספה הכללית.
למועצה מספר גופי משנה: תשע ועדות משנה (ביניהן ועדות לסטטיסטיקה, למעמד האישה ולזכויות אדם), חמש ועדות אזוריות (לאירופה, אסיה והאוקיינוס השקט, מערב אסיה, אפריקה, אמריקה הלטינית והקריבים) ומספר גופים מומחים כגון: ועדה לענייני סחר בינלאומי, ועדה לאנרגיה מתחדשת, ועדה להתיישבות אנושית וכו'). כמו כן מפעילה המועצה מספר תוכניות (למשל התוכנית למלחמה בסמים, תוכנית לאיכות הסביבה). המועצה אף הקימה מספר מוסדות חשובים כגון הנציב העליון של האו"ם לענייני פליטים או כינוס האו"ם למסחר ופיתוח.
כוחה של המועצה הוא בהקמת מוסדות וגופים שונים בתחומי הכלכלה, החברה, זכויות האדם, הבריאות וכו'. הקמת גופים אלו מקדמת את הטיפול בבעיות בתחומים הללו ומאפשרת את פיתרונן או הקלתן באופן ממוקד ונמרץ יותר מאשר טרם הוקם הגוף.
בשנת 2021, ישראל נבחרה לראשונה למועצה.
אמה (האם המחבקת)
מועצת הנאמנות של האומות המאוחדות
מועצת הנאמנות של האומות המאוחדות היא אחת מששת הארגונים של ארגון האומות המאוחדות. בראשיתה הוקמה המועצה כיורשת של חבר הלאומים ומשטר המנדטים שלו.
המועצה הוקמה כדי לטפל בשטחים שנותרו לאחר מלחמת העולם השנייה במצב כאוטי. אזורים אלו, שנקרעו ממדינות אויב, שהפכו לשטחי מנדט של האו"ם, או שביקשו את חסות האו"ם ביוזמתן, היו מצויים בפיקוח המועצה.
לאחר שפלאו, שטח הנאמנות האחרון, הפכה למדינה עצמאית ב-1 באוקטובר 1994, הוחלט על הפסקת עבודת המועצה מה-1 בנובמבר של אותה שנה.
היסטורית טיפלה המועצה ב-11 שטחי חסות: 7 באפריקה ו-4 באוקיאניה. 10 מתוכם היו שטחי מנדט של חבר הלאומים, ורק שטח חסות אחד - סומלילנד האיטלקית (וזאת למרות המטרה היומרנית לטפל ב"שטחים" שנותרו לאחר מלחמת העולם).
עתיד המועצה.
המועצה מהווה אחד הארגונים הבסיסיים ביותר של ארגון האומות המאוחדות. ככזה, קיפאונו מזה למעלה מעשור, יוצר תמהון ומעלה ספקות לגבי הצורך בהמשך קיומו. למועצה נשיא (צרפתי) וסגן נשיא (בריטי) המשתתפים מעת לעת בדיונים שונים של האו"ם כנשיאי ארגונים בסיסיים.
בשנים האחרונות הועלו הצעות להקנות תפקיד חדש למועצה ולהשיב אליה את המעש - להטיל עליה את האחריות לטריטוריות שמטבען אין עליהן ריבונות או שהריבונות עליהן מוטלת בספק, דוגמת הים, הירח, ביר טוויל, החלל ויבשת אנטארקטיקה.
מחנה פליטים
מחנה פליטים הוא מחנה זמני שנבנה על ידי ממשלות, האו"ם, ארגונים בינלאומיים כמו הצלב האדום או ארגונים לא ממשלתיים ומטרתו לשכן פליטים. מחנה פליטים יכול להכיל מאות אלפים ואף מיליוני אנשים. כיוון שמחנות פליטים מוקמים, בדרך כלל, באופן מאולתר במצבים בהם נמנע מן הפליטים לחזור לבתיהם ומתוכננים לספק רק את הצרכים הפיזיולוגים הבסיסיים, הם חשופים יותר להיווצרות משברים הומניטריים. חלק מהמחנות סובלים מתנאי הגיינה וסניטציה נחותים, וחלקם, כגון עין אלחלוה בלבנון, מתפקדים כמחנות זמניים אך קיימים עשרות שנים, דבר היוצר השלכות חמורות על זכויות האדם של שוכניהם.
הפליטים עלולים להישאר במחנה, ולקבל מזון לשעת חירום ועזרה רפואית, עד שחזרתם לביתם בטוחה. במקרים מסוימים, גם לאחר מספר שנים, חזרתם עדיין בעייתית והם נשלחים למדינות עולם שלישי, רחוק מהגבול אותו חצו.
במחנות פליטים נמצאים פעמים רבות מקומות מגורים, כמו אוהלים או מבנים ארעיים אחרים, אמצעים להיגיינה אישית (מקלחות ובתי שימוש), אספקה רפואית וציוד תקשורת (לדוגמה מכשיר רדיו).
מכסות פליטים ומקלט מדיני.
17 מדינות (אוסטרליה, בנין, ברזיל, בורקינה פאסו, קנדה, צ'ילה, דנמרק, פינלנד, איסלנד, אירלנד, מקסיקו, הולנד, ניו זילנד, נורווגיה, שוודיה, בריטניה וארצות הברית) מכניסות לשעריהן, באופן קבוע מכסה של פליטים מהמחנות. מחנות פליטים משכנים בדרך כלל אנשים שברחו עקב מלחמה, ובאמת בשנים האחרונות רוב מכסות הפליטים מולאו באנשים מאיראן, אפגניסטן, עיראק, לוב, סומליה, סודאן ויוגוסלביה שסבלו ממלחמות ומהפכות.
ישראל נתנה מקלט לפליטים מספר פעמים בתולדותיה. לדוגמה, קליטת פליטי וייטנאם בישראל: בשנת 1977, זמן קצר אחרי שנבחר לתפקיד ראש הממשלה, נתן מנחם בגין מקלט מדיני ואזרחות ל-179 פליטים שברחו מווייטנאם בסירות ונסחפו לחוף הפיליפינים, שם לא הותר להם לנחות.
במאי 2000, לאחר נסיגת צה"ל מלבנון, נתנה ישראל מקלט מדיני לחיילי צד"ל אשר חששו מטבח שיעשה בהם על ידי החזבאללה ותומכיהם. בשנת 2006 הסתננו לשטח מדינת ישראל 712 פליטים מחבל דארפור בסודאן, הסובל מרצח עם. כיוון שסודאן הנה מדינה עוינת, לא ניתן היה להעניק להם מעמד של פליטים, ונקבעה להם חלופת מעצר, על-פי רוב שהייה ועבודה בקיבוצים או בבתי-מלון. חלקם נכלאו במתקני השב"ס.
לפי נתוני משרד הפנים בין השנים 2006–2011 הסתננו למדינת ישראל כ-30,000 פליטים מאפריקה, דרך הגבול הפרוץ עם מצרים.
סיידו קייטה
סיידו קייטה (Seydou Keita; נולד ב-16 בינואר 1980 בבמקו שבמאלי) הוא כדורגלן עבר ממאלי ששיחק בעמדת הקשר.
סיידו הוא אחיינו של כדורגלן העבר סאליף קייטה, ובן דודו של הכדורגלן מוחמד סיסוקו.
קריירת מועדונים.
קייטה גדל במחלקת הנוער של סנטר סליף קייטה. ב-1997 עבר לשחק בקבוצת הנוער של אולימפיק מרסיי במדיה גם ערך את הופעת הבכורה המקצוענית בשנת 1999. לאחר עונה אחת בקבוצה הבוגרת של מרסיי, הושאל קייטה ללוריאן, ועזר לה לעלות מהליגה השנייה לליגה הראשונה בצרפת. בעונה הבאה הפך לשחקן קבע אצלה, וזכה עמה בגביע הצרפתי. בתום העונה עבר לשחק בלאנס. קייטה שיחק בקבוצה במשך 4 עונות. הוא מונה לקפטן הקבוצה לאחר עזיבתם של ז'רום לרואה ואלו דיארה. בעונתו האחרונה, עונת , הבקיע 11 שערים ב-37 משחקים, ונבחר במקום השני ברשימת מצטייני הליגה הצרפתית לעונה זו.
ב-11 ביולי 2007 עבר קייטה לשחק בסביליה, הוא הצטיין במדי הקבוצה ונחשב לאחד הקשרים הטובים בליגה הספרדית לעונת . הוא שותף ב-31 משחקי ליגה מתוך 38 המשחקים האפשריים, בהם כבש 4 שערים. לכך הוסיף גם שלושה שערים בליגת האלופות, אחד מהם היה שער ניצחון לרשתה של ארסנל.
ב-26 במאי 2008 חתם קייטה על חוזה לארבע שנים עם ברצלונה, תמורת סכום הקרוב לסעיף השחרור שלו מסביליה. הוא היה לשחקן הראשון ממאלי ששיחק בשורות ברצלונה, וסעיף השחרור שלו נקבע 90 מיליון אירו. עד פגרת החורף שותף ב-12 משחקים בלה ליגה, שבהם הבקיע שלושה שערים - אחד מהם היה שער ניצחון על ויאריאל ואחר היה שער שוויון מול חטאפה. בהמשך העונה הוסיף לשחק ב-17 משחקי ליגה, הבקיע את שער השוויון בגומלין רבע גמר ליגת האלופות מול באיירן מינכן ונכנס כמחליף במשחק הגמר לתיירי הנרי. קייטה היה שותף עם ברצלונה בעונה זו לזכייתה בטרבל - אליפות הליגה, גביע המלך הספרדי וליגת האלופות.
בעונה הבאה, עקב היעדרותו מפציעה של אנדרס אינייסטה, תפס קייטה מקום קבע בהרכב. באוגוסט שיחק במשחקי הסופר קאפ הספרדי והאירופי, בהם קבוצתו זכתה. כבר במחזור הליגה הראשון כבש שער לרשתה של ספורטינג חיחון, ובאוקטובר הבקיע שלושער ובישל שער נוסף מול ריאל סרגוסה. מתחילת העונה ועד דצמבר הבקיע בסך הכול 6 שערי ליגה ב-15 הופעות. גם בהמשך העונה היה קייטה שחקן קבוע בחוליית הקישור של ברצלונה, לרוב לצדו של צ'אבי. קייטה עזר לקבוצה לזכות באליפות הליגה שנה שנייה ברציפות ולהעפיל עד לחצי גמר ליגת האלופות.
ב-8 ביולי 2012, עבר לדליאן ארבין מהליגה הסינית.
ב-30 בינואר 2014 חתם קייטה בולנסיה הספרדית. ב-5 ביוני 2014 חתם לעונה אחת ברומא.
נבחרת מאלי.
קייטה הצטיין במדי נבחרת מאלי הצעירה שסיימה במקום השלישי במונדיאל הנוער בשנת 1999. קייטה אף נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. קייטה היה שותף במשחקי הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2008, שבו נבחרתו הודחה כבר בסיבוב הראשון.
בטורניר שנערך שנתיים לאחר מכן נכלל קייטה פעם נוספת בסגל נבחרתו. במשחק נגד נבחרת אנגולה הבקיע צמד שעזר לקבוצתו לחזור מפיגור 0–4 לתיקו 4-4. גם בטורניר זה הודחה נבחרת מאלי בשלב הבתים.
התובע הכללי של ארצות הברית
התובע הכללי של ארצות הברית (באנגלית: United States Attorney General) הוא ראש מחלקת המשפטים של ארצות הברית, ואחראי אכיפת החוק הראשי מטעם הממשל הפדרלי של ארצות הברית. התובע הכללי נחשב לעורך הדין הראשי של הממשלה. הוא מכהן בקבינט הנשיאותי, אך הוא חבר הקבינט היחיד שלא מחזיק בתואר "מזכיר".
התובע הכללי ממונה לתפקידו על ידי הנשיא, והמינוי צריך לקבל אישור מהסנאט. הנשיא יכול לפטר את התובע הכללי מתפקידו בכל עת; ניתן לכפות על התובע הכללי לעבור שימוע הדחה (Impeachment) בבית הנבחרים ובסנאט בעוון "בגידה, שוחד, עבירות ופשעים חמורים אחרים".